b'\n_START_ARTICLE_\nAtlantida\n_START_PARAGRAPH_\nAtlantida (starogr\xc5\xa1ko \xe1\xbc\x88\xcf\x84\xce\xbb\xce\xb1\xce\xbd\xcf\x84\xe1\xbd\xb6\xcf\x82 \xce\xbd\xe1\xbf\x86\xcf\x83\xce\xbf\xcf\x82 Atlant\xc3\xacs n\xe1\xb8\x97sos \xe2\x80\x93 Atlasov otok) je bila domnevni otok v Atlantskem oceanu, na katerem je \xc5\xbeivela starodavna civilizacija. Lega otoka ali obstoj oto\xc5\xa1ke civilizacije nista bila nikoli dokazana, \xc4\x8deprav razli\xc4\x8dni strokovnjaki in tudi ljubiteljski raziskovalci ponujajo precej lokacij, za katere so prepri\xc4\x8dani ali vsaj domnevajo, da se je na njih nahajala nekdanja Atlantida._NEWLINE_O Atlantidi je kot edini pisal starogr\xc5\xa1ki filozof Platon, ki tako velja za edini pisni vir, iz katerega so \xc4\x8drpali tudi drugi kasnej\xc5\xa1i pisci. Platon poro\xc4\x8da, da je Atlantido uni\xc4\x8dila naravna katastrofa v obliki silovitih potresov in poplav, tako da se je potopila v enem samem dnevu in no\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\nPlaton\n_START_PARAGRAPH_\nPlaton omenja Atlantido v dveh svojih delih, napisanih okoli leta 360 pr. n. \xc5\xa1t.: Timaj in Kritija. Gre za dva izmed Platonovih dialogov, v katerih \xc5\xa1tirje sogovorniki \xe2\x80\x93 Timaj, Kritija, Sokrat in Hermokrat razpravljajo o idealnem polisu oziroma idealni ureditvi dru\xc5\xbebe. Zunanjo zasnovo dialogov predstavlja zgodba, da se razprava vr\xc5\xa1i skozi ve\xc4\x8d dni, pri \xc4\x8demer naj bi vsak od omenjenih (z izjemo Sokrata) bil glavni govornik v razpravi tistega dne. Tako je Timaj glavni govornik v po njemu poimenovanem delu, naslednji dan pa mu sledi Kritija. Kritijev govor zato tudi vsebinsko predstavlja neposredno nadaljevanje Timajevega. Glede na to, da Platon ni dokon\xc4\x8dal Kritije in da v njem pravi, da naj bi naslednji dan bil glavni govornik Hermokrat (Kritija 108a\xe2\x80\x93108b), strokovnjaki sklepajo, da naj bi Platon tudi v resnici na\xc4\x8drtoval dialog z naslovom Hermokrat. Podatke o Atlantidi iz obeh obstoje\xc4\x8dih del je pravzaprav prispeval izklju\xc4\x8dno Kritija, ki pri Timaju samo naka\xc5\xbee, o \xc4\x8dem bo govoril v Kritiji, torej svojem dialogu, ki bo pri\xc5\xa1el na vrsto naslednji dan._NEWLINE_Kritija pravi, da je zgodbo v Gr\xc4\x8dijo prinesel Solon, znani politik in pesnik iz Aten. Ta je potoval v Egipt (med leti 590 in 580 pr. n. \xc5\xa1t.), kjer se je ustavil v Saisu \xe2\x80\x93 mestu v delti Nila in bil tam sprejet z vsemi \xc4\x8dastmi. Pri tamkaj\xc5\xa1njih sve\xc4\x8denikih je poizvedoval po zanimivih in karseda starih zgodovinskih podatkih. Sve\xc4\x8deniki so mu posredovali podatke iz svojih bogatih svetih spisov o Atenah in Atlantidi iz \xc4\x8dasa v grobem 9.000 let pred tem (Timaj 23e; Kritija 108e), torej iz okoli leta 9.600 pr. n. \xc5\xa1t. Na Solonovo za\xc4\x8dudenje in navdu\xc5\xa1enje, kako to, da Egip\xc4\x8dani hranijo tako stare podatke, ki niso nikjer drugje ve\xc4\x8d ohranjeni, mu je neki ostareli sve\xc4\x8denik pojasnil, da so v Gr\xc4\x8diji obilne padavine in povodni vzrok, da so vsi zapisi slej ko prej podvr\xc5\xbeeni uni\xc4\x8denju, medtem ko je v Egiptu ravno nasprotno, saj voda prihaja od spodaj gor s predvidljivimi Nilovimi cikli, zaradi \xc4\x8desar njihova zgodovinska dedi\xc5\xa1\xc4\x8dina ni v nevarnosti pred naravnimi ujmami  (Timaj 21e\xe2\x80\x9324a)._NEWLINE_Solon je nato zgodbo pripovedoval Dropidu, ki je bil njegov sorodnik in prijatelj, ta pa svojemu sinu Kritiji starej\xc5\xa1emu, ki je bil ded Kritiji \xe2\x80\x93 protagonistu dialogov. Ob pripovedovanju zgodbe svojemu vnuku je bil ded star \xc5\xbee blizu 90 let, vnuk pa najve\xc4\x8d 10, vendar, kot zagotavlja Kritija mlaj\xc5\xa1i, si je zgodbo, ki jo sedaj pripoveduje, takrat zapomnil izredno natan\xc4\x8dno, saj je poslu\xc5\xa1al svojega deda z velikim u\xc5\xbeitkom in v igri. Kritija starej\xc5\xa1i je sicer trdil, da je Solon zgodbo nameraval upesniti, vendar zaradi dejstva, da se je pesni\xc5\xa1tvu posve\xc4\x8dal bolj mimogrede ter tudi zaradi uporov in drugih nesre\xc4\x8d, s katerimi se je moral soo\xc4\x8diti po povratku iz Egipta, pesnitve nikoli ni za\xc4\x8del pisati. \xc4\x8ce bi mu jo uspelo dokon\xc4\x8dati, po njegovem mnenju niti Heziod niti Homer ne bi bila slavnej\xc5\xa1a od njega (Timaj 20d\xe2\x80\x9321b, 25d\xe2\x80\x9326c).\n_START_SECTION_\nOstali pisci\n_START_PARAGRAPH_\nAristotel je pisal o velikem otoku v Atlantskem oceanu, ki so ga Karta\xc5\xbeani poznali kot Antilija. Prokl Likej Diadoh, tolma\xc4\x8d \xc2\xbbTimaja\xc2\xab, je omenil, da je Marcelij na podlagi starej\xc5\xa1ih zgodovinarjev v svojem delu Aethiopiaka navedel, da je bilo v Zunanjem oceanu (Atlantskem) sedem majhnih otokov, posve\xc4\x8denih Perzefoni, boginji rastlinstva, h\xc4\x8deri Zevsa in Demetre, vladarici podzemlja, in trije ve\xc4\x8dji otoki. Eden od teh, ki je meril v dol\xc5\xbeino 1.000 stadijev, je bil posve\xc4\x8den Pozejdonu. Prokl je povedal, da je Krantor, Platonov naslednik, poro\xc4\x8dal kako je videl zapise, na katerih je Platon zgradil poro\xc4\x8dila o Atlantidi. Duhovnik iz Saisa mu je pokazal svojo zgodovino v hieroglifskih znakih. Nekateri drugi pisci so ga imenovali Pozeidonija po Pozejdonu. Plutarh je omenjal Saturnijo ali Ogijo, ki je oddaljena okoli pet dni plovbe, zahodno od Britanije. Dodal je, da so bili \xc5\xa1e zahodneje trije otoki Kronosa. Sem, na drugo stran otokov, so hodili ponosni in bojeviti mo\xc5\xbeje s kopnega, da bi \xc5\xbertvovali darila bogovom oceana.'