b'\n_START_ARTICLE_\nFranc Dakskobler\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nObiskoval je u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de v Tolminu (1922-1926). Sprva je slu\xc5\xbeboval na Liv\xc5\xa1kih Ravnah (1926-1927) in Podbrdu (1927-1931) nato pa je bil kot cela vrsta slovenskih u\xc4\x8diteljev prestavljen v notranjost Italije; najprej v kraj Marostica pri Vicenzi, kjer je ostal do 1942, od tam pa v Padovo, kjer je pou\xc4\x8deval vsa nadaljnja leta do upokojitve 1972. V kraju Marostica je ustanovil srednjo trgovsko \xc5\xa1olo, ki je kasneje postala dr\xc5\xbeavna \xc5\xa1ola. Na njej je 11 let pou\xc4\x8deval po nekaj ur tedensko. Po prihodu v Padovo se je v okviru sindikata boril za u\xc4\x8diteljske pravice, sprva kot \xc4\x8dlan izvr\xc5\xa1nega odbora, potem pa kot de\xc5\xbeelni tajnik sindikata u\xc4\x8diteljev. Veliko je pisal o pedago\xc5\xa1kih in stanovskih vpra\xc5\xa1anjih ter sestavljal u\xc4\x8dbenike. Za italijanske oddaje koperskega radia je pripravljal literarrne portrete in predstavil nad 50 slovenskih pesnikov in pisateljev, tudi s prevodi iz nekaterih njihovih del. Iz\xc5\xa1li so njegovi prevodi del Svetlane Makarovi\xc4\x8d (Kosovirja na lete\xc4\x8di \xc5\xbelici, Vr\xc4\x8dek so razbili, Mi\xc5\xa1ka spi), Antona Ingoli\xc4\x8da (Tajno dru\xc5\xa1tvo PGC, v prevodu La Banda dei Chiodi), Frana Mil\xc4\x8dinskega in Toneta Seli\xc5\xa1karja ter \xc5\xa1e nekaterih drugih slovenskih knji\xc5\xbeevnikov.'