b'\n_START_ARTICLE_\nEburoni\n_START_SECTION_\nNaselitveni prostor\n_START_PARAGRAPH_\nPrimarni vir podatkov o poselitvenem prostoru Eburonov ob prvem stiku z Rimljani je Julij Cezar. Natan\xc4\x8dne meje njihovega ozemlja niso povsem zanesljive, vendar se do neke mere ujemajo s kasnej\xc5\xa1im rimskim okro\xc5\xbejem civitas Tungororum ob srednjem toku reke Meuse (Maas) severno od Ardenov. Obsegalo je celo ali skoraj celo regijo Limburg, ki je sedaj razdeljena belgijsko in nizozemsko provinco Limburg, ozemlje okoli sedanjega Aachena in morda nem\xc5\xa1ko Porenje zahodno od Rena._NEWLINE_Jezikoslovec Maurits Gysseling predpostavlja, da so eburonskega izvora krajevna imena Avendoren (Tienen), Averdoingt (Arras), Averbode in Avernas (Hannut)._NEWLINE_Cezar v enem od zapisov trdi, da je bila ve\xc4\x8dina ozemlja Eburonov med rekama Moso (Meuse, Mass) Renom. Nem\xc5\xa1ki strokovnjaki so na osnovi njegovih trditev Eburone umestili severno od Eifela._NEWLINE_Cezar je po drugi strani eburonsko utrdbo Atuatuco umestil pribli\xc5\xbeno na sredino njihovega ozemlja. \xc4\x8ce je to res, bi to lahko bil Tongeren, ki se je v antiki imenoval Aduatuca Tungrorum. Lega Atuatuke ni zanesljiva, ker beseda aduatuca lahko pomeni tudi utrdbo. Med druge mo\xc5\xbene lokacije spadata bli\xc5\xbenji gri\xc4\x8d Sint Pietersberg na sami Meusi, pa tudi Spa v Ardenih. V Cezarjevem splo\xc5\xa1nem opisu je omenjena tudi sotesko zahodno od mesta, primerna za zasede, kakr\xc5\xa1nih je v regiji bolj malo. V istem odlomku Cezar opisuje Segne in Kondruse, ki so \xc5\xbeiveli med Eburoni na severu in Treveri, ki so \xc5\xbeiveli ob Moselle. Trditev je te\xc5\xbeko uskladiti z ozemljem blizu Eifela, ker se po Kondrusih imenuje regije Condroz v Ardenih ju\xc5\xbeno od Meuse in zahodno od Eifela. Po mnenju Wightmanove ni bilo severno od Eifela nobene kulturne skupine, ki bi ustrezala Eburonom._NEWLINE_Razen tega so Eburoni na severu in severozahodu mejili na prijateljske Menapijce, ki so, "za\xc5\xa1\xc4\x8diteni z ob\xc5\xa1irnimi mo\xc4\x8dvirji in gozdovi", \xc5\xbeiveli ob izlivu Rena v Severno morje. Cezar v enem od odlomkov omenja, da se Eburoni po porazu niso skrili samo v Ardene in mo\xc4\x8dvirja, ampak so se "tisti, ki so bili najbli\xc5\xbee oceanu, skrili na otoke, ki jih obi\xc4\x8dajno ustvari plimovanje morja". Iz njegovega navedka je razvidno, da je vsaj del Eburonov \xc5\xbeivel zahodno od Meuse. Nico Roymans je na osnovi gostote najdenih kovancev trdil, da so Eburoni na severu \xc5\xbeiveli vsaj do vzhodnega nizozemskega dela omenjenih pore\xc4\x8dij, kamor so se kasneje naselili germanski Batavijci, med katere so se morda pome\xc5\xa1ali tudi pre\xc5\xbeiveli ostanki Eburonov._NEWLINE_Ko so germanski Tenkterji in Uzipeti leta 55 pr. n. \xc5\xa1t. vdrli iz Germanije preko Rena, so najprej napadli Menapijce in nato nadaljevali pohod na ozemlje Eburonov in Kondrusov. Oboji so bili pod za\xc5\xa1\xc4\x8dito Treverov na jugu._NEWLINE_Eburoni so imeli poleg za\xc5\xa1\xc4\x8dite Treverov tudi prijateljske stike z velikim belgijskim plemenom Nervijcev, ki je \xc5\xbeivelo jugozahodno od njih. Na njihovem ozemlju je bilo kasnej\xc5\xa1e rimsko glavno provincijalno mesto Bavay. Sosedje Eburonov in Nervijcem so bili Atuatuki (ali Aduatuki), ki so \xc5\xbeiveli morda na ozemlju med njimi. Cezar poro\xc4\x8da, da je jim je moral Ambioriks pred prihodom Rimljanov pla\xc4\x8devati davek in da sta bila njegov sin in ne\xc4\x8dak njihova talca, zasu\xc5\xbenjena in vkovana v verige. Eburoni bi z obema plemenoma lahko hitro sklenili voja\xc5\xa1ko zavezni\xc5\xa1tvo proti Cezarjevi vojski.  Ozemlje Atuatukov ni povsem dolo\xc4\x8deno, njihovo ime pa je verjetno povezano tako z eburonsko prestolnico Atuatuco kot s kasnej\xc5\xa1o tungrsko Aduatuco Tungrorum, sedanjim Tongerenom. Obe mesti sta bili verjetno na isti lokaciji._NEWLINE_Cezar poro\xc4\x8da, da so imeli Eburoni med vojno z Rimljani preko svojih zaveznikov Treverov sklenjena tudi zavezni\xc5\xa1tva s plemeni z vzhodne obale Rena.\n_START_SECTION_\nGalske vojne\n_START_PARAGRAPH_\nCezar se je z zvezo belgijskih plemen spopadel leta 57 pr. n. \xc5\xa1t. v bitki pri Sabisu. Pred bitko je od svojih zaveznikov Remov dobil podatke, da so Germani, se pravi Kondrusi, Eburoni, Ceresi in Pemani, zbrali vojsko 40.000 mo\xc5\xbe, kateri se je pridru\xc5\xbeilo 60.000 Belovakov, 50.000 Svesonov, 50.000 Nervijcev, 15.000 Atrebatov, 10.000 Ambijanov, 25.000 Morinov, 9.000 Menapijcev, 10.000 Kaletov, 10.000 Velokasov, 10.000 Viromandujev in 19.000 Aduatukov. Zdru\xc5\xbeeni armadi je poveljeval svesonski kralj Galba, toda zavezni\xc5\xa1tvo ni delovalo. Svesoni in Belovaki so se po porazu Remov vdali in umaknili. Po njihovem umiku so se nehali upirati tudi Ambijani in Nervijci, ki so skupaj z Atrebati in Viromanduji tvorili glavno silo v tej enodnevni bitki. V opisu bitke Eburoni niso posebej omenjeni. Pomembni so postali \xc5\xa1ele po bitki kot eno od plemen, ki je nadaljevalo z odporom proti rimski nadoblasti._NEWLINE_Leta 54. pr. n. \xc5\xa1t. je bila Cezarjeva armada ponovno na belgijskem ozemlju, kamor se je vrnila na zimovanje po drugem pohodu v Britanijo. \xc5\xbdetev je bila zaradi su\xc5\xa1e slaba, kar je spro\xc5\xbeilo nove spore z lokalnim prebivalstvom. Upor se je za\xc4\x8del samo petnajst dni po prihodu legije in petih kohort (pol legije) pod poveljstvom cezarjevih legatov Kvinta Titurija Sabina in Lucija Avrunkuleja Kota na eburonsko ozemlje. Eburoni so na \xc4\x8delu s svojima kraljema Ambioriksom in Kativolkom napadli rimski tabor. Rimljane so z obljubo o varnem odhodu izvabili iz tabora in jih nato skoraj v celoti pobili. Padlo je pribli\xc5\xbeno 6.000 mo\xc5\xbe. Zmaga je vzpodbudila Ambioriksa, da je osebno odjezdil najprej do Atuatukov in nato do Nervijcev, da bi skupaj napadli \xc5\xa1e vojsko Kvinta Tulija Cicera, brata slavnega govornika, ki je zimovala na nervijskem ozemlju. Nervijci so se strinjali in takoj pozvali vojake iz svojih podlo\xc5\xbenih plemen. Cezar jim je s pravo\xc4\x8dasnim posegom prekri\xc5\xbeal na\xc4\x8drte in belgijski zavezniki so se razbe\xc5\xbeali. Cezar se jih zaradi mo\xc4\x8dvirij in gozdov ni upal zasledovati prav dale\xc4\x8d, verjetno tudi zato, ker so veliko izgubili \xc5\xbee s tem, da so zapustili svoje polo\xc5\xbeaje._NEWLINE_Zaradi \xc5\xa1irjenja upora Eburonov je bil v nevarnosti tudi Labijen, eden od Cezarjevih najbolj zaupnih generalov, ki je zimoval na ozemlju Treverov. Ko je Labijenu uspelo ubiti treverskega kralja Inducijomara, se je "vest o njegovi smrti hitro raz\xc5\xa1irila. Vse zbrane eburonske in nervijske enote so se raz\xc5\xa1le in Cezarja je za nekaj \xc4\x8dasa manj mu\xc4\x8dila skrb za oblast v Galiji"._NEWLINE_Cezar je naslednje leto vdrl na ozemlje Eburonov. Ambioriks je pred njim pobegnil, Kativolk pa se je zastrupil z zvarkom iz tise. Ozemlje Eburonov je zaradi gozdov in mo\xc4\x8dvirij Rimljanom povzro\xc4\x8dalo te\xc5\xbeave, zato je Cezar pozval sosednja plemena, da jih oplenijo. Eni od glavnih napadalcev so bili Sikambri. Medtem ko je Cezar pusto\xc5\xa1il ozemlje Eburonov, je voja\xc5\xa1ko opremo in zaloge v Atuatuki stra\xc5\xbeila legija pod poveljstvom Kvinta Tulija Cicera. Cezarjev na\xc4\x8drt, da bi izkoristil pohlep Sikambrov, je propadel, ko so Emburoni prepri\xc4\x8dali Sikambre, da so za plenjenje bolj kot begunci privla\xc4\x8dna bogata rimska skladi\xc5\xa1\xc4\x8da z naropanim blagom.\n_START_SECTION_\nPre\xc5\xbeivetje\n_START_PARAGRAPH_\nCezar poro\xc4\x8da, da so na ozemlju Eburonov po\xc5\xbegali vsako vas in zgradbo, na katero so naleteli, odpeljali vso \xc5\xbeivino, njegovi mo\xc5\xbeje in \xc5\xbeivali pa so porabili vse \xc5\xbeito, ki ga jesensko vreme ni uni\xc4\x8dilo. Za tiste, ki so se skrili, \xc4\x8de sploh kdo, so upali, da bodo pozimi pomrli od lakote. Cezar sam pravi, da je \xc5\xbeelel, da bi Eburoni in njihovo ime za vedno izginilo, kar se je tudi zgodilo. Njihovo ozemlje so kmalu zatem zasedli germanski Tungri. Tacit pi\xc5\xa1e, da so bili Tungri Germani, ki so prvi pri\xc5\xa1li preko Rena, kar se ujema s Cezarjevim opisom Eburonov in njihovih sosedov in odpira mo\xc5\xbenost, da so Eburoni pre\xc5\xbeiveli pod novim imenom._NEWLINE_Eno od plemen, povezano s Tungri, so bili Toksandri ali Toksandrijci, ki so verjetno \xc5\xbeiveli severno od Eburonov okoli sedanjega Campina (De Kempen). Cezar jih je, podobno kot germanske Kondruse, zaradi administracije pri nova\xc4\x8denju vojakov obravnaval kot posebno pleme. Etimologija njihovega imena je nezanesljiva, lahko pa bi bilo prevod izvirnega galskega imena Eburonov, ki pomeni tiso (keltsko: eburo, latinsko: taxus). Tisa je imela pomembno mesto v eburonski kulturi.\n_START_SECTION_\nGermani, Kelti ali kaj drugega\n_START_PARAGRAPH_\nEburone so pri\xc5\xa1tevali k Belgom, se pravi h Galcem oziroma Keltom. Cezar je Kondruse, Eburone, Cerese, Pemane in Segne kljub temu imenoval s skupnim imenom Germani, ki so pri\xc5\xa1li v vzhodne strani Rena in se nekaj generacij nazaj naselili na belgijskem ozemlju. Eburoni so torej spadali med "Cisrenane", se pravi "Germana s te strani Rena", kot so jih imenovali Rimljani, da bi jih lo\xc4\x8dili od Belgov. Jasno je, da so na belgijska plemena kulturno vplivali tako galski kot germanski sosedje, podrobnosti, na primer kak\xc5\xa1en jezik so govorili, pa ostajajo nezanesljive.'