b'\n_START_ARTICLE_\nMakedonska falanga\n_START_PARAGRAPH_\nMakedonska falanga, elitna takti\xc4\x8dna pehotna voja\xc5\xa1ka enota, ki jo je razvil Filip II. Makedonski in uporabljal njegov sin Aleksander Veliki v vojni proti Perzijskemu cesarstvu in bitkah z drugimi armadami. Falanga je bila  v celem helenisti\xc4\x8dnem obdobju dominantna voja\xc5\xa1ka enota, \xc4\x8deprav se je vojskovanje kasneje pretvorilo v \xc4\x8dasovno bolj raztegnjene operacije, v katere so bila vklju\xc4\x8dena tudi obleganja in vojskovanje na morju. Falango je izpodrinila rimska legija.\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\nFilip II. je bil velik del mladosti talec v Tebah, kjer se je pod vodstvom slavnega generala Epaminonda u\xc4\x8dil voja\xc5\xa1jih in diplomatskih ve\xc5\xa1\xc4\x8din. Po vrnitvi v Makedonijo leta 364 pr. n. \xc5\xa1t. je s svojim znanjem in izku\xc5\xa1njami reformiral makedonsko armado in organziral makedonsko falango. Falangisti so bili profesionalni vojaki in eni prvih, ki so opravili voja\xc5\xa1ki dril. Usposobljenost jim je omogo\xc4\x8dala zapleteno in spretno manevriranje, ki je dale\xc4\x8d presegalo sposobnosti takratnih armad.  Falangisti so se bojevali v strnjeni pravokotni formaciji, obi\xc4\x8dajno globoki osem vrst. Na \xc4\x8delu vsake kolone je bil njen poveljnik, v sredini kolone pa je bil njegov namestnik. Zadnje vrste falange so se zato po potrebi brez te\xc5\xbeav pomaknile na krila in po potrebi raz\xc5\xa1irile \xc4\x8delo fronte.\n_START_SECTION_\nOprema\n_START_PARAGRAPH_\nPrimarno oro\xc5\xbeje falangistov je bila sarisa, od 4 do 7 metrov dolgo kopje iz drenovega lesa z dvema konicama. Prednja konica je bila bojna, zadnja pa je slu\xc5\xbeila za sidro ali protiute\xc5\xbe. Sariso so med pohodom razstavili v dva dela in jo pred bitko sestavili. Tako dolgo oro\xc5\xbeje je bilo za boj od blizu neuporabno, strnjena formacija pa je zlahka zadr\xc5\xbeevala nasprotnika na ve\xc4\x8dji razdalji. V boju so bila kopja prvih petih vrst falangistov spu\xc5\xa1\xc4\x8dena, kopja zadnjih vrst pa dvignjena. Pomo\xc5\xbeno oro\xc5\xbeje falangistov je bil kratek me\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nFormacija\n_START_PARAGRAPH_\nNiti Filip niti Aleksander nista uporabljala falange za svoje glavno oro\xc5\xbeje. Z njo sta samo zadr\xc5\xbeevala prodiranje nasprotnika, dokler se ni njuna te\xc5\xbeka konjenica prebila skozi nasprotnikove vrste. Konjenica se je bojevala v  klinasti formaciji in je bila ume\xc5\xa1\xc4\x8dena dale\xc4\x8d na desnem krilu. Po preboju konjenice so se v boj vklju\xc4\x8dili elitni pe\xc5\xa1aki hipaspisti, ki so bili tudi kraljeva osebna stra\xc5\xbea, za njimi pa falanga.  Na levem krilu so bila obi\xc4\x8dajno zavezni\xc5\xa1ka konjenica, ki so jo nova\xc4\x8dili v Tesaliji. Njihova konjenica se je bojevala v romboidni formaciji in je imela predvsem brambno vlogo._NEWLINE_V makedonski vojski so bile tudi druge enote: spopadniki, izvidniki in rezerva zavezni\xc5\xa1kih hoplitov, lokostrelcev in artileristov. Falangisti so imeli zelo malo prtljage in samo enega slu\xc5\xbeabnika na nekaj mo\xc5\xbe. To jim je omogo\xc4\x8dilo veliko pohodno hitrost, ki je ne morejo dose\xc4\x8di niti sodobne armade. Nekatere armade so se Aleksandru vdale brez boja preprosto zato, ker so njegov prihod pri\xc4\x8dakovale \xc5\xa1ele \xc4\x8dez nekaj dni. Falangisti so bili izurjeni tudi za kratke forsirane pohode.\n_START_SECTION_\nPrednosti\n_START_PARAGRAPH_\nMakedonska falanga se ni bistveno razlikovala od hoplitske falange drugih gr\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeav. Vojaki so bili samo bolj izurjeni, oboro\xc5\xbeeni s sariso, na katero je morala vnaprej ra\xc4\x8dunati predvsem nasprotnikova konjenica, in la\xc5\xbeje oklepljeni, kar jim je  omogo\xc4\x8dalo ve\xc4\x8djo vzdr\xc5\xbeljivost na dolgih pohodih in celo sprint preko praznega prostora do nasprotnikovih prednjih polo\xc5\xbeajev. Velik doseg njihovega dobro uravnote\xc5\xbeenega kopja je izurjenim enotam kljub veliki dol\xc5\xbeini omogo\xc4\x8dal izredno mobilnost in odli\xc4\x8dne obrambne in napadalne sposobnosti. V Filipovih in Aleksandrovih \xc4\x8dasih je imela falanga nedvomno tehni\xc4\x8dno premo\xc4\x8d._NEWLINE_Stoletja kasneje je  Canton po makedonskem zgledu organiziral milico \xc5\xa1vicarskih kopjanikov, ki so imeli proti slabo usposobljenemu nasprotniku podobne prednosti kot makedonska falanga. Tudi pri \xc5\xa1vicarskih kopjanikih  je bila najpomembnej\xc5\xa1a izurjenosti vojakov in strnjenost njihove enote.\n_START_SECTION_\nPomanjkljivosti\n_START_PARAGRAPH_\nV zgodnjem helenisti\xc4\x8dnem obdobju so bile armade podobno opremljene in so se bojevale na pribli\xc5\xbeno enak na\xc4\x8din kot Aleksandrova. Proti koncu obdobja je pri\xc5\xa1lo do odmika od uporabe kombiniranih voja\xc5\xa1kih  enot, potem pa je klju\xc4\x8dno vlogo spet dobila falanga. Njena naloga je bila prodreti v nasrotnikove vrste. Enako vlogo so mnogo pred tem imeli hopliti.  Enota je zato postala bolj ranljiva, predvsem zaradi slabo zavarovanih bokov, in, kar je \xc5\xa1e huje, razpada formacije pri hitrem prodiranju preko neravnega terena. Dokler je nasprotnik uporabljal enako taktiko, pomanjkljivosti niso bile o\xc4\x8ditne, s pojavom rimske legije pa so se njene pomanjkljivosti v velikih bitkah izkazale za usodne.  Najbolj zna\xc4\x8dilen primer je bila bitka pri Pidni, v kateri so Rimljani prodrli skozi vrzeli v makedonskih vrstah in zlahka premagali falangiste.\n_START_SECTION_\nPoskusi o\xc5\xbeivljanja v rimskem obdobju\n_START_PARAGRAPH_\nNekateri rimski cesarji so bili veliki ob\xc4\x8dudovalci Aleksandra Makedonskega in so posku\xc5\xa1ali posnemati makedonsko falango. To potrjujejo Kasij Dion, Herodijan in zbirka biografij rimskih cesarjev Historia Augusta. Cesar Karakala (211\xe2\x80\x93217)  je ustanovil falango 16.000 mo\xc5\xbe, rojenih v Makedoniji, s poveljniki, ki so imeli imena Aleksandrovih \xc4\x8dastnikov. Imitacijo makedonske falange s 30.000 falangisti je imel tudi cesar Aleksander Sever (222-235) in z njo izvojeval mnogo zmag v perzijskih vojnah.'