b'\n_START_ARTICLE_\nOtto Heinrich Warburg\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nWarburg je \xc5\xa1tudiral kemijo pri Emilu Fischerju, pri katerem je leta 1906 doktoriral na temo polipeptidov. Pozneje se je preusmeril na medicinsko podro\xc4\x8dja in leta 1911 dokon\xc4\x8dal \xc5\xa1e \xc5\xa1tudij medicine ter se posvetil raziskovanju celi\xc4\x8dnega dihanja.\n_START_SECTION_\nZnanstveno delo\n_START_PARAGRAPH_\nVpra\xc5\xa1anje dihanja se je pojavilo v moderni obliki \xc5\xbee v \xc4\x8dasu Lavoisierja, ki je dolo\xc4\x8dil naravo gorenja in trdil, da je dihanje tako kot gorenje oksidacija, ki potrebuje prosti kisik (O\xe2\x82\x82) iz zraka. Leta 1923 je zato Warburg izdelal metodo, s katero je meril porabo kisika pri majhnih ko\xc5\xa1\xc4\x8dkih tkiva po padajo\xc4\x8dem pritisku v majhni stekleni\xc4\x8dki. Po rezultatu svojih raziskav je za\xc4\x8del domnevati, da v reakcijah, pri katerih se v celicah porablja kisik, sodeluje skupina encimov, imenovani citokromi. Poleg tega je zaradi vezave molekul ogljikovega monoksida predvideval, da vsebujejo encimi skupino hem, podobno kakor pri hemoglobinu. Za raziskave citokromov pri celi\xc4\x8dnem dihanju je Warburg leta 1931 prejel Nobelovo nagrado za fiziologijo ali medicino._NEWLINE_\xc5\xa0e vedno je ostalo vpra\xc5\xa1anje, kaj to\xc4\x8dno se zgodi s kisikom po aktivaciji. Znano je bilo, da se majhne molekule, ki se absorbirajo v \xc4\x8drevesju, kot so glukoza in ma\xc5\xa1\xc4\x8dobne kisline, izgubija dva atoma vodika, ki se ve\xc5\xbeeta na kisikov atom, pri \xc4\x8demer nastane voda. Nekateri biokemiki, kot je Wieland, so bili prepri\xc4\x8dani, da so dehidrogenacije klju\xc4\x8dne reakcije, ki jih katalizirajo encimi in da je vloga kisika precej manj\xc5\xa1a, Warburg pa je po drugi strani trdil, da encimi katalizirajo aktivacijo kisika. Na koncu se je izkazalo, da encimi katalizirajo oba tipa reakcij._NEWLINE_Warburg je nadaljeval z raziskavami dehidrogenacije in izoliral flavoproteine, ki poleg beljakovinskega dela vsebujejo molekulsko skupino, podobno tisti v vitaminih. S tem je pomembno pomagal pri razjasnitvi vloge vitaminov, ki so torej sestavni deli encimov, tj. koencimi.\n_START_SECTION_\nWarburg v \xc4\x8dasu Tretjega rajha\n_START_PARAGRAPH_\nDelo na podro\xc4\x8dju raziskovanja raka je Warburgu pomagalo pre\xc5\xbeiveti nacisti\xc4\x8dno Nem\xc4\x8dijo, \xc4\x8deprav je bil napol \xc5\xbdid. Leta 1941 so mu odvzeli polo\xc5\xbeaj direktorja In\xc5\xa1tituta cesarja Viljema za biologijo, kljub temu pa mu je Adolf Hitler, ki je imel bolesten strah pred rakom grla, ukazal nadaljevati raziskave na tem podro\xc4\x8dju. Leta 1944 se je pojavila mo\xc5\xbenost, da bi dobil drugo Nobelovo nagrado, vendar je nacisti\xc4\x8dna policija Nemcem prepovedala sprejemati take nagrade.'