b'\n_START_ARTICLE_\nToma\xc5\xbe Seljak (mlaj\xc5\xa1i)\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v dru\xc5\xbeini podobarja Toma\xc5\xbea Seljaka- starej\xc5\xa1ega. Slikarske obrti se je izu\xc4\x8dil pri bratu Francu, dve leti in pol je slu\xc5\xbeil voja\xc5\xa1ki rok v avstrijski vojski. Po bratovi smrti je sam prevzel delavnico v Kne\xc5\xbei. Izpopolnjeval se je pri slikarjih Clementeju Delneriju, Ivanu Groharju in rezbarju Matev\xc5\xbeu Koklju iz Cerknega. Postal je samostojen mojster ter se leta 1905 preselil iz Kne\xc5\xbee v Klav\xc5\xbee in si tam ustvaril nov dom z delavnico. Leta 1914 je bil mobiliziran v avstrijsko vojsko, od 1915 do 1919 pa je bil v italijanskem ujetni\xc5\xa1tvu in se tudi tam ukvarjal s slikarstvom. V tem \xc4\x8dasu je v olju na platno naslikal ve\xc4\x8d cerkvenih slik, portretov in krajin. Pohvalne kritike o njegovem delu so objavili tudi italijanski \xc4\x8dasopisi. Zaradi naporov je oslepel na eno oko, a je po vrnitvi domov kljub temu nadaljeval s slikarstvom in v tej stroki izu\xc4\x8dil tudi sinova Lucijana in Ivana. Leta 1948 je oslepel \xc5\xa1e na drugo oko in umetni\xc5\xa1ko dejavnost popolnoma opustil._NEWLINE_Toma\xc5\xbe Seljak je iz\xc5\xa1el iz tradicije podobarjev, zna\xc4\x8dilne zlasti za okolico Idrije in Cerknega, a se je dvignil nad povpre\xc4\x8dje in ustvaril tudi umetnine skoraj \xc5\xbee akademskega zna\xc4\x8daja. Do 1. svetovne vojne je po podatkih Ludvika Zorzuta napravil slike ali izvr\xc5\xa1il druga delav v cerkvah v krajih: Osek, Devin, \xc5\xa0toblank (Videmska pokrajina), Breginj, Levpa, Ljubinj, Vol\xc4\x8de, Grahovo, Av\xc4\x8de, Borjana, Obloke, Jagr\xc5\xa1\xc4\x8de, Srpenica, Lokve, Ponikve in Podbrdo. Po vojni pa v naslednjih krajih: Batuje, Skrilje, Vitovlje, \xc5\xa0empas, Kobarid, Otale\xc5\xbe, Spodnja Idrija in Gorenja Trebu\xc5\xa1a. Sadove svojega dela je zapustil tudi v kapelah in oltarjih v na\xc5\xa1tetih in tudi drugih krajih, tako z izvirnimi stvaritvami kot tudi z obnovitvenimi posegi.'