b'\n_START_ARTICLE_\nRomanska umetnost\n_START_PARAGRAPH_\nRomanska umetnost je umetnost Evrope od pribli\xc5\xbeno leta 1000 n. \xc5\xa1t. do vzpona gotskega sloga v 12. stoletju ali kasneje, odvisno od regije. Prej\xc5\xa1nje obdobje je znano kot predromansko obdobje. Izraz so izumili umetnostni zgodovinarji 19. stoletja, zlasti za romansko arhitekturo, ki je ohranila \xc5\xa1tevilne osnovne zna\xc4\x8dilnosti rimskega arhitekturnega sloga - predvsem polkro\xc5\xbeni lok, pa tudi banjasti obok, apsida in okras iz listov akanta - a se je razvil tudi z zelo razli\xc4\x8dnimi lastnostmi. V ju\xc5\xbeni Franciji, \xc5\xa0paniji in Italiji je bila poznoanti\xc4\x8dna arhitekturna kontinuiteta, vendar je bil romanski slog prvi, ki se je raz\xc5\xa1iril po celotni katoli\xc5\xa1ki Evropi, od Sicilije do Skandinavije. Na romansko umetnost sta mo\xc4\x8dno vplivali tudi bizantinska umetnost, zlasti v slikarstvu in antiklasi\xc4\x8dna energija dekoracije oto\xc5\xa1ke umetnosti Britanskih otokov. Iz teh elementov je bil skovan zelo inovativen in skladen slog.\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nZunaj romanske arhitekture je za umetnost tega obdobja zna\xc4\x8dilen \xc5\xbeivahen slog tako v kiparstvu kot slikarstvu. Slednje je \xc5\xa1e najbolj sledilo v bistvu bizantinskim ikonografskim modelom za najpogostej\xc5\xa1e teme v cerkvah, ki so ostale Kristus v slavi, Poslednja sodba in prizori iz Kristusovega \xc5\xbeivljenja. V iluminiranih rokopisih je vidno ve\xc4\x8d izvirnosti, saj so morali prikazati nove prizore. Najbolj razko\xc5\xa1no okra\xc5\xa1eni rokopisi tega obdobja so bile biblije in psalterji. Enaka izvirnost je veljala za kapitele stebrov: pogosto vklesane s popolnimi prizori z ve\xc4\x8d figurami. Veliko leseno razpelo je bila nem\xc5\xa1ka inovacija na samem za\xc4\x8detku obdobja, prav tako pa tudi samostoje\xc4\x8di kipi ustoli\xc4\x8dene Marije. Visoki relief je bil prevladujo\xc4\x8d kiparski na\xc4\x8din tega obdobja._NEWLINE_Barve so bile zelo presenetljive in ve\xc4\x8dinoma primarne. V 21. stoletju: te barve je mogo\xc4\x8de videti le v izvirni svetlosti v vitraju in v nekaj dobro ohranjenih rokopisih. Vitraj je postal \xc5\xa1iroko uporabljen, \xc4\x8deprav je \xc5\xbeal malo ohranjenih. Izum tega obdobja so bili timpanoni pomembnih cerkvenih portalov vklesani z monumentalnimi shemami, pogosto Kristusom v slavi ali Poslednjo sodbo, vendar obravnavani z ve\xc4\x8d svobode kot naslikane razli\xc4\x8dice, saj ni bilo enakovrednih bizantinskih modelov._NEWLINE_Sestave obi\xc4\x8dajno niso imele ve\xc4\x8d globine in jih je bilo treba prilagoditi, da bi jih lahko stisnili v obliko velikih za\xc4\x8detnic, kapitele stebrov in cerkvene timpanone; napetost med tesnim okvirjem, iz katerega kompozicija v\xc4\x8dasih uhaja, je v romanski umetnosti ponavljajo\xc4\x8da se tema. Figure so se pogosto spreminjale glede na njihov pomen. Pokrajinsko ozadje je bilo, \xc4\x8de sploh, bli\xc5\xbeje abstraktnim okrasom kot realizmu - kot drevesa v "Morganovem listu". Portreti komajda obstajajo\n_START_SECTION_\nOzadje\n_START_PARAGRAPH_\nV tem obdobju je Evropa vedno bolj uspevala in umetnost najvi\xc5\xa1je kakovosti ni bila ve\xc4\x8d omejena, kot v karolin\xc5\xa1kih in otonskih obdobjih, na kraljevi dvor in majhen krog samostanov. Samostani so bili \xc5\xa1e naprej izredno pomembni, zlasti ekspanzionisti\xc4\x8dni novi redi tega obdobja, cistercijanski, klunijski in kartuzijanski, ki so se raz\xc5\xa1irili po Evropi. Mestne cerkve, tiste na romarskih poteh in \xc5\xa1tevilne cerkve v majhnih mestih in vaseh so bile natan\xc4\x8dno okra\xc5\xa1ene po zelo visokih standardih - to so pogosto strukture, ki so pre\xc5\xbeivele, ko so bile obnovljene stolnice in mestne cerkve. Nobena romanska kraljeva pala\xc4\x8da ni zares ohranjena._NEWLINE_Lai\xc4\x8dni umetnik je postajal cenjena figura - zdi se, da je bil Nikolaj iz Verduna znan po celini. Ve\xc4\x8dina gradbenikov in zlatarjev je bilo zdaj lai\xc4\x8dnih, lai\xc4\x8dni slikarji, kot je mojster Hugo, pa se zdi, da so bili do konca obdobja v ve\xc4\x8dini, vsaj tisti, ki so delali najbolje. Ikonografija njihovih cerkvenih del je brez dvoma nastajala v posvetovanju s cerkvenimi svetovalci.\n_START_SECTION_\nKovina, emajl in slonovina\n_START_PARAGRAPH_\nDragi predmeti v navedenih medijih so imeli v tem obdobju zelo visok status, verjetno veliko bolj kot slike - imena ve\xc4\x8d ustvarjalcev teh predmetov so bolj znana kot imena sodobnih slikarjev, iluminatorjev ali stavbenikov. Kovinski izdelki, vklju\xc4\x8dno z dekoracijo v emajlu, so postali zelo prefinjeni. Ohranjenih je veliko spektakularnih relikviarijev, ki hranijo relikvije, med katerimi je najbolj znana Skrinja Treh kraljev v K\xc3\xb6lnski stolnici Nikolaja iz Verduna in druge (pribli\xc5\xbeno 1180\xe2\x80\x931225). Triptih iz Stavelota in relikviarij sv. Maura sta \xc5\xa1e dva primera mozanskega emajla. Okoli lesenega ogrodja so bili zgrajeni veliki relikviariji in oltarne fronte, manj\xc5\xa1e skrinje pa so bile vse kovinske in emajlirane. Pre\xc5\xbeivelo je nekaj posvetnih kosov, na primer zrcalnih \xc5\xa1atulj, nakita in zaponk, vendar ti nedvomno predstavljajo premajhno koli\xc4\x8dino fine kovine, ki jo je imelo v lasti plemstvo._NEWLINE_Bronasti Gloucestrski sve\xc4\x8dnik in medeninast krstilnik (1108\xe2\x80\x931117), ki je zdaj v Li\xc3\xa8geu, sta odli\xc4\x8dna primera, zelo razli\xc4\x8dna v slogu, kovinskih litin. Oblika je zelo zapletena in energi\xc4\x8dna, upodablja rokopisno sliko, saj prikazuje mozanski slog v svoji najbolj klasi\xc4\x8dni in veli\xc4\x8dastni maniri. Bronasta vrata, triumfalni steber in drugo okovje v Hildesheimski stolnici, vrata Gniezno in vrata bazilike San Zeno v Veroni so druga pomembna ohranjena dela. Zdi se, da je bil akvamanile, posoda z vodo za umivanje, v Evropo uveden v 11. stoletju. Obrtniki so predmetom pogosto dajali fantasti\xc4\x8dne zoomorfne oblike; ohranjeni primeri so ve\xc4\x8dinoma v medenini. \xc5\xa0tevilni vo\xc5\xa1\xc4\x8deni vtisi z impresivnih pe\xc4\x8datov so ohranjeni na listinah in dokumentih, \xc4\x8deprav romanski kovanci na splo\xc5\xa1no ne prina\xc5\xa1ajo velikega estetskega zanimanja. _NEWLINE_Cloisters Cross je nenavadno velik slonoko\xc5\xa1\xc4\x8deni kri\xc5\xbe, s kompleksnim rezbarjenjem, ki vklju\xc4\x8duje \xc5\xa1tevilne figure prerokov in drugih, ki so ga pripisali enemu od razmeroma redkih umetnikov, katerega ime je znano kot mojster Hugo, ki je tudi iluiniral rokopise. Kot \xc5\xa1tevilni kosi je bil prvotno tudi delno obarvan. Lewisove \xc5\xa1ahovske figure so dobro ohranjen primer majhne slonovine, med katerimi je veliko kosov ali drobcev, ki so ostanki \xc5\xa1kofovskih palic, plo\xc5\xa1\xc4\x8d, prsnih kri\xc5\xbeev in podobnih predmetov.\n_START_SECTION_\nArhitekturno kiparstvo\n_START_PARAGRAPH_\nS padcem Zahodnega rimskega cesarstva je tradicija rezljanja velikih del iz kamna in kiparskih figur v bronu izumrla, kot je to dejansko (iz verskih razlogov) delovalo v bizantinskem (vzhodno rimskem) svetu. Nekatere skulpture v naravni velikosti so bile o\xc4\x8ditno narejene iz \xc5\xa1tuka ali ometa, vendar so ohranjeni primeri razumljivo redki. Najbolj znano ohranjeno tako kiparsko delo protoromanske Evrope je leseno Razpelo v naravni velikosti, ki ga je okrog leta 960\xe2\x80\x93965 naro\xc4\x8dil nad\xc5\xa1kof Gero iz K\xc3\xb6lna, kar je o\xc4\x8ditno prototip tega, kar je postalo priljubljena oblika. Razpela so bila pozneje v 12. st. postavljena na tram pod lokom prezbiterija, ki so ga ob straneh spremljale figure Device Marije in Janeza Evangelista. V 11. in 12. stoletju je figurativna skulptura mo\xc4\x8dno o\xc5\xbeivela, arhitekturni reliefi pa so znak poznej\xc5\xa1ega romanskega obdobja.\n_START_SECTION_\nViri in slog\n_START_PARAGRAPH_\nFigurativna skulptura je temeljila zlasti na dveh virih, iluminiranih rokopisih in manj\xc5\xa1i skulpturi v slonovini in kovini. Obse\xc5\xbeni frizi, ki so bili vrisani v armensko in sirsko cerkev, so predlagani kot \xc5\xa1e en verjeten vpliv . Ti viri so skupaj ustvarili izrazit slog, ki ga je mogo\xc4\x8de prepoznati po vsej Evropi, \xc4\x8deprav so najbolj spektakularni kiparski projekti osredoto\xc4\x8deni v jugovzhodni Franciji, severni \xc5\xa0paniji in Italiji._NEWLINE_Podobe, ki so se pojavljale v kovinskih izdelkih, so bile pogosto reliefne. Nastala povr\xc5\xa1ina je imela dve glavni ravnini in podrobnosti, ki sta bili obi\xc4\x8dajno vrezani. Ta obdelava je bila prilagojena klesanju kamna in je vidna zlasti v timpanonu nad portalom, kjer so slike Kristusa v slavi s simboli \xc5\xa1tirih evangelistov \xc4\x8drpane neposredno iz pozla\xc4\x8denih platnic srednjeve\xc5\xa1kih evangeliarijev. Ta slog vhodnih vrat se pojavlja na mnogih mestih in se nadaljuje v gotsko obdobje. Redko ohranjena v Angliji so "Prior\'s Door" v stolnici v Elyju. V jugovzhodni Franciji jih je ohranjenih veliko, z impresivnimi primeri v Saint-Pierreju, Moissacu, Souillacu  in La Madeleine, V\xc3\xa9zelay - vse h\xc4\x8derinske hi\xc5\xa1e Clunyja, z obse\xc5\xbenim drugim kiparskih okrasom, ki je ostal v samostanih in drugih stavbah. V bli\xc5\xbeini ima Autunska stolnica Poslednjo sodbo velike redkosti, saj jo je edinstveno podpisal njen ustvarjalec Giselbertus._NEWLINE_Zna\xc4\x8dilnost figur v rokopisih je, da pogosto zasedajo omejen prostor v katerega so prilagojene. Obi\xc4\x8daj umetnikov, da prilagodijo lik razpolo\xc5\xbeljivemu prostoru, se je odrazil tudi pri na\xc4\x8drtovanju figur za okra\xc5\xa1evanje vratnih opornikov in nadstre\xc5\xa1kov ter drugih takih arhitekturnih povr\xc5\xa1in. Halje figur so bile obi\xc4\x8dajno obdelane plosko ali v dekorativnem slogu, z gubami, ki so padale pod te\xc5\xbeo tkanine. Ta funkcija je bila prilagojena tudi kiparstvu. Med \xc5\xa1tevilnimi primeri, ki obstajajo, je med najlep\xc5\xa1imi figura preroka Jeremije iz stebra portala opatije Saint-Pierre v Moissaku v Franciji iz okoli leta 1130._NEWLINE_Eden najpomembnej\xc5\xa1ih motivov romanskega oblikovanja, ki se pojavlja tako v figurativni kot ne figurativni skulpturi, je spirala. Med mo\xc5\xbenimi viri so lahko jonski kapiteli. Zavita trta je bila pogost motiv bizantinskega in rimskega oblikovanja in jih lahko vidimo v mozaikih na obokih cerkve Santa Costanza v Rimu iz 4. stoletja. Rokopisi in arhitekturne rezbarije 12. stoletja so zelo podobne motivom zavite trte._NEWLINE_Drugi vir spirale so o\xc4\x8ditno iluminirani rokopisi 7. do 9. stoletja, zlasti irski rokopisi, kot je Evangeliarij iz St. Galla, ki so jih v Evropo raz\xc5\xa1irili misionarji iz Irske in \xc5\xa0kotske. V teh iluminacijah uporaba spirale nima ni\xc4\x8d skupnega z vinsko trto ali drugimi rastlinskimi oblikami. Motiv je abstrakten in matemati\xc4\x8den. Slog je bil nato izbran v karolin\xc5\xa1ki umetnosti in ji je dal bolj botani\xc4\x8den zna\xc4\x8daj. V prilagoditvi te oblike se spirala pojavlja v kiparskih draperijah in vitrajih. Med vsemi \xc5\xa1tevilnimi primeri, ki se pojavljajo na romanskih portalih, je med najbolj izstopajo\xc4\x8dimi osrednji lik Kristusa v samostanki cerkvi La Madeleine, Vezelay._NEWLINE_Drug vpliv oto\xc5\xa1ke umetnosti so prepletene \xc5\xbeivali, ki se pogosto uporabljajo za vrhunski u\xc4\x8dinek v kapitelih in v\xc4\x8dasih na samem stebru (kot v Moissacu). Velik del obravnava pare. Soo\xc4\x8dene in prepletene \xc5\xbeivali v romanski dekoraciji imajo podoben oto\xc5\xa1ki izvor, kot tudi \xc5\xbeivali, katerih telesa imajo \xc4\x8disto okrasne oblike. Vpliv je bil precej enosmeren. Irska umetnost je v tem obdobju ostala izolirana, razvijala je edinstven nabor doma\xc4\x8dih irskih in vikin\xc5\xa1kih slogov, ki je po\xc4\x8dasi uga\xc5\xa1al v za\xc4\x8detku 13. stoletja in ga je nadomestil glavni romanski slog po anglo-normanski invaziji na Irsko.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nPredmet ve\xc4\x8dine romanskih skulptur je nazorno in svetopisemsko. Na kapitelih najdemo veliko razli\xc4\x8dnih tem, ki vklju\xc4\x8dujejo prizore Stvarjenja in Adam in Eva, epizode iz Kristusovega \xc5\xbeivljenja in prizore iz Stare zaveze, ki predpostavljajo njegovo smrt in vstajenje, kot sta Jona in riba ter Danielova zgodba. Pojavljajo se \xc5\xa1tevilni prizori Jezusovega rojstva, tema \xc4\x8ca\xc5\xa1\xc4\x8denje Treh kraljev je \xc5\xa1e posebej priljubljena. Kri\xc5\xbeni hodnik samostana Santo Domingo de Silos v Severni \xc5\xa0paniji in Moissac so odli\xc4\x8dni primeri ohranjenega kompleta, prav tako tudi reliefni kipi na \xc5\xa1tevilnih krstilnikih iz Tournaija, ki jih najdemo v cerkvah v ju\xc5\xbeni Angliji, Franciji in Belgiji._NEWLINE_Zna\xc4\x8dilnost nekaterih romanskih cerkva je obse\xc5\xbena kiparska shema, ki pokriva obmo\xc4\x8dje portala ali v nekaterih primerih ve\xc4\x8dji del fasade. Stolnica sv. Petra v Angoulemu v Franciji ima zelo izpopolnjeno shemo skulptur, postavljeno znotraj \xc5\xa1irokih ni\xc5\xa1, ki jih ustvarja arkadiranje fasade. V \xc5\xa1panski regiji Kataloniji vrata cerkve Santa Maria v Ripollu obdaja zapletena shema v nizkem reliefu._NEWLINE_Namen kiparskih shem je bil prena\xc5\xa1ati sporo\xc4\x8dilo, da bi moral kr\xc5\xa1\xc4\x8danski vernik prepoznati krivico, se pokesati in biti odre\xc5\xa1en. Poslednja sodba vernika opominja, naj se pokesa. Izklesano ali poslikano razpelo, prikazano v cerkvi, spominja na gre\xc5\xa1nika odre\xc5\xa1enja._NEWLINE_Pogosto je skulptura v obliki in vsebini zaskrbljujo\xc4\x8da. Ta dela najdemo na kapitelih, prekladah in sklepnikih ali pa v listje prepletenih na vratnih frizih. Predstavljajo oblike, ki jih danes ni enostavno prepoznati. Pogosti motivi so Sheela na gig, stra\xc5\xa1ljivi demoni, urobor ali zmaj, ki goltajo rep in \xc5\xa1tevilna druga mitska bitja z nejasnim pomenom. Spirale in parni motivi so prvotno imeli poseben pomen v ustnem izro\xc4\x8dilu, ki so ga sodobni u\xc4\x8denjaki izgubili ali zavrnili._NEWLINE_Pogosto so zastopani tudi Sedem smrtnih grehov, vklju\xc4\x8dno s po\xc5\xbeelenjem, po\xc5\xbere\xc5\xa1nostjo in strahospo\xc5\xa1tovanjem. Videz \xc5\xa1tevilnih figur z velikimi genitalijami je mogo\xc4\x8de ena\xc4\x8diti z nagajivim grehom, prav tako \xc5\xa1tevilne figure prikazujejo \xc5\xa1trle\xc4\x8de jezike (zna\xc4\x8dilnost vrat Lincolnske stolnice). Vle\xc4\x8denje brade je bilo simbol masturbacije, na \xc5\xa1iroko odprta usta pa je bilo tudi znamenje lahkomiselnosti. Demoni, ki se borijo za du\xc5\xa1o krivca, kot je hudodelec, je \xc5\xa1e ena priljubljena tema.\n_START_SECTION_\nPoznoromanska skulptura\n_START_PARAGRAPH_\nGotska arhitektura se po navadi za\xc4\x8dne z zasnovo kora v opatiji Saint-Denis, severno od Pariza, opata Sugerja, posve\xc4\x8den leta 1144. Za\xc4\x8detek gotskega kiparstva pa je po navadi datiran nekoliko kasneje, z rezljanjem figur okoli kraljevega portala v stolnici v Chartresu, Francija, 1150\xe2\x80\x931155. Slog kiparstva se je iz Chartresa hitro raz\xc5\xa1iril in prehitel novo gotsko arhitekturo. Pravzaprav je bilo veliko cerkva poznega romanskega obdobja postavljeni \xc5\xa1e za  stavbo v Saint-Denisu. Kiparski slog je bolj temeljil na opazovanju in naturalizmu kot na formalizirani zasnovi. Menijo, da je bil eden od razlogov za hiter razvoj naravoslovnih oblik vse ve\xc4\x8dja zavest o klasi\xc4\x8dnih ostankih v krajih, kjer so bili naj\xc5\xa1tevil\xc4\x8dnej\xc5\xa1i in so premi\xc5\xa1ljeno posnemali njihov slog. Posledica tega je bila, da obstajajo vrata, ki so po obliki romanska in vendar ka\xc5\xbeejo naturalizem, povezan z zgodnjim gotskim kiparstvom._NEWLINE_Ena tak\xc5\xa1nih so P\xc3\xb3rtico da Gloria iz leta 1180 v Santiago de Compostela. Ta portal je notranji in je \xc5\xa1e posebej dobro ohranjen, celo je ohranil barvo na figurah in ka\xc5\xbee na krasen videz arhitekturne dekoracije, ki je danes razumljena kot enobarvna. Okoli vrat so vgrajene figure, ki so integrirane s stebri\xc4\x8di, ki tvorijo letve vrat. So tridimenzionalni, vendar rahlo splo\xc5\xa1\xc4\x8deni. So zelo individualizirani, ne samo po videzu ampak tudi po izrazu in imajo precej podobnost s tistimi okoli severnega preddverja opatije St. Denis iz leta 1170. Pod timpanonom je realisti\xc4\x8dno vklesan niz figur, ki igrajo vrsto razli\xc4\x8dni glasbenih in\xc5\xa1trumentov, ki jih je enostavno prepoznati.\n_START_SECTION_\nIluminiran rokopis\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tevilne regionalne \xc5\xa1ole so se zbli\xc5\xbeale v zgodnjem romanskem iluminiranem rokopisu: angle\xc5\xa1ka in severnofrancoska \xc5\xa1ola sta mo\xc4\x8dno vplivali na anglsa\xc5\xa1ko umetnost, medtem ko je bil v ju\xc5\xbeni Franciji slog bolj odvisen od iberskega vpliva, v Nem\xc4\x8diji in Nizozemskih de\xc5\xbeelah se je otonski slog \xc5\xa1e naprej razvijal in poleg bizantinskih slogov vplival tudi na Italijo. Do 12. stoletja so bili vplivi vzajemni, \xc4\x8deprav je ostala regionalna posebnost._NEWLINE_Tipi\xc4\x8dna \xc5\xbeari\xc5\xa1\xc4\x8da romanske iluminacije sta bila Sveto pismo, kjer je vsaka knjiga lahko izhajala z velikimi okra\xc5\xa1enimi za\xc4\x8detnicami in Psalter, kjer je bilo podobno. V obeh primerih so v bolj razko\xc5\xa1nih primerih lahko cikli prizorov na popolnoma iluminiranih straneh, v\xc4\x8dasih z ve\xc4\x8d prizori na stran, v oddelkih. Zlasti Sveto pismo je imelo in je lahko bilo povezano v ve\xc4\x8d zvezkih. Primeri so psalter St. Albans, Hunterjev psalter, Winchestrska biblija, Biblija iz  Stavelota in Biblijo opatije Parc. Konec obdobja so postale pomembne komercialne delavnice umetnikov in pisarjev, iluminacija in knjige na splo\xc5\xa1no pa so postale \xc5\xa1ir\xc5\xa1e dostopne tako laikom kot duhov\xc5\xa1\xc4\x8dini.\n_START_SECTION_\nStensko slikarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nVelike stenske povr\xc5\xa1ine in plosko ukrivljeni oboki romanskega obdobja so se naslonili na stensko poslikavo. Na \xc5\xbealost je veliko teh zgodnjih stenskih poslikav uni\xc4\x8dila vlaga ali pa so bili zidovi preoblikovani in prebarvani. V Angliji, Franciji in na Nizozemskem so tak\xc5\xa1ne slike sistemati\xc4\x8dno uni\xc4\x8devali ali belili v napadih reformacijskega ikonoklazma. Na Danskem in drugje so bile mnoge odtlej obnovljene. V Kataloniji (\xc5\xa0panija) je bila v za\xc4\x8detku 20. stoletja (od leta 1907) taka poslikava ohranjena tako, da so jo odstranili in prenesli na hrambo v Barcelono, zato je nastala spektakularna zbirka v Nacionalnem umetni\xc5\xa1kem muzeju Katalonije. V drugih dr\xc5\xbeavah so trpele zaradi vojne, zanemarjanja in spreminjanja mode._NEWLINE_Klasi\xc4\x8dna shema za celotno naslikano dekoracijo cerkve, ki izhaja iz prej\xc5\xa1njih primerov, pogosto v mozaiku, je imela kot osrednjo to\xc4\x8dko v polkupoli apside Kristusa v slavi ali Kristusa Odre\xc5\xa1enika, ustoli\xc4\x8denega v mandorli in uokvirjenega s \xc5\xa1tirimi krilatimi zvermi, simboli \xc5\xa1tirih evangelistov, neposredno v primerjavi s primeri iz pozla\xc4\x8denih platnic ali iluminacij evangeliarijev tega obdobja. \xc4\x8ce je bila zavetnica cerkve Devica Marija, bi lahko tukaj nadomestila Kristusa. Na stenah spodaj bi bili svetniki in apostoli, morda tudi pripovedni prizori, na primer svetnika, ki mu je bila cerkev posve\xc4\x8dena. Na loku prezbiterija so bile figure apostolov, prerokov ali \xc5\xa1tiriindvajsetih starej\xc5\xa1ih apokalipse, ki so gledali proti poprsju Kristusa ali njegovega simbola Jagnjeta na vrhu loka. Severna stena ladje bi vsebovala pripovedne prizore iz Stare zaveze, ju\xc5\xbena stena pa iz Nove zaveze. Na zadnji zahodni steni bi bila Poslednja sodba, z ustoli\xc4\x8denim Kristusom sodnikom na vrhu. _NEWLINE_Ena najbolj nedotaknjenih shem je ta v Saint-Savin-sur-Gartempeu v Franciji. Dolg obok ladje nudi odli\xc4\x8dno povr\xc5\xa1ino za fresko in je okra\xc5\xa1en s prizori iz Stare zaveze, ki prikazujejo Stvarstvo, Padec \xc4\x8dloveka in druge zgodbe, vklju\xc4\x8dno z \xc5\xbeivahnim prikazom Noetove Arke, skupaj s stra\xc5\xa1ljivo figuro in \xc5\xa1tevilnimi okni skozi katere je na zgornjem krovu mogo\xc4\x8de videti Noa in njegovo dru\xc5\xbeino, na srednjem krovu ptice, na spodnjem pa pare \xc5\xbeivali. Drug prizor z veliko mo\xc4\x8djo prikazuje plavanje faraonove vojske v Rde\xc4\x8dem morju. Shema se razprostira na druge dele cerkve z mu\xc4\x8deni\xc5\xa1tvom lokalnih svetnikov, prikazanimi v kripti in apokalipso v narteksu in Kristusom v slavi. Paleta uporabljenih barv je omejena na svetlo modro-zeleno, rumeno oker, rde\xc4\x8dkasto rjavo in \xc4\x8drno. Podobne slike obstajajo v Srbiji, \xc5\xa0paniji, Nem\xc4\x8diji, Italiji in drugod po Franciji._NEWLINE_Zdaj razpr\xc5\xa1ene slike iz Arlanze v provinci Burgos v \xc5\xa0paniji, \xc4\x8deprav iz samostana, so posvetne po vsebini in prikazujejo ogromne in \xc5\xbeivahne mitske zveri nad frizom v \xc4\x8drni in beli barvi z drugimi bitji. Dajo redko predstavo o tem, kaj bi vsebovale okra\xc5\xa1ene romanske pala\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nVezenine\n_START_PARAGRAPH_\nRomansko vezenje je najbolj znano iz tapiserije iz Bayeuxa, vendar so se ohranili \xc5\xa1tevilni bolj natan\xc4\x8dno obdelani kosi Opus Anglicanum. Drugi slogi so pre\xc5\xbeiveli ve\xc4\x8dinoma kot cerkvena obla\xc4\x8dila.\n_START_SECTION_\nVitraj\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1i znani drobci srednjeve\xc5\xa1kega slikovnega vitraja se pojavljajo iz 10. stoletja. Najstarej\xc5\xa1e nedotaknjene figure je pet prero\xc5\xa1kih oken v Augsburgu, ki izvirajo iz konca 11. stoletja. Figure, \xc4\x8deprav trde in formalizirane, ka\xc5\xbeejo na veliko strokovno znanje, tako v slikovni kot v funkcionalni uporabi stekla, kar ka\xc5\xbee na to, da je bil njihov proizvajalec dobro navajen na medij. V stolnici v Le Mansu, Canterburyju in Chartresu ter Saint-Denisu so pre\xc5\xbeivele \xc5\xa1tevilne plo\xc5\xa1\xc4\x8de iz 12. stoletja. V Canterburyju sta figura Adama Kopa in njegovega sina Seta iz niza Kristusovi predniki. Adam predstavlja zelo naturisti\xc4\x8dno in \xc5\xbeivahno upodobitev, medtem ko je na figuri Seta halja uporabljena kot velik dekorativni u\xc4\x8dinek, podobno najbolj\xc5\xa1emu klesanju v kamnu tega obdobja. Steklarji so po\xc4\x8dasneje kot arhitekti spreminjali svoj slog in veliko stekla iz vsaj prvega dela 13. stoletja lahko \xc5\xa1tejemo za v bistvu romanskega. Posebej lepe so velike figure iz 1200-ih iz Strasbour\xc5\xa1ke stolnice (nekatere so zdaj odstranjene v muzej) in iz pribli\xc5\xbeno leta 1220 v cerkvi svetega Kuniberta v K\xc3\xb6lnu._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina veli\xc4\x8dastnih vitrajev Francije, vklju\xc4\x8dno s slavnimi okni v Chartresu, izvira iz 13. stoletja. Veliko manj oken ostaja nedotaknjenih iz 12. stoletja. Eden tak\xc5\xa1nih je Kri\xc5\xbeanje iz Poitiersa, izjemna kompozicija, ki se dviga skozi tri eta\xc5\xbee, najni\xc5\xbeja je s \xc4\x8detverico, ki prikazuje Mu\xc4\x8deni\xc5\xa1tvo svetega Petra, najve\xc4\x8dji osrednji oder, kjer prevladuje Kri\xc5\xbeanje in zgornja stopnja, ki prikazuje Kristusovo vnebovzetje v mandorli. Podoba kri\xc5\xbeanega Kristusa \xc5\xbee ka\xc5\xbee gotske sledi. George Seddon je okno opisal kot \xc2\xbbnepozabno lepoto\xc2\xab\xc2\xa0. \xc5\xa0tevilni samostojni fragmenti so v muzejih, okno v cerkvi Twycross v Angliji pa je sestavljeno iz pomembnih francoskih plo\xc5\xa1\xc4\x8d, re\xc5\xa1enih pred francosko revolucijo. Steklo je bilo tako drago kot dokaj prilagodljivo (saj so ga lahko dodali ali preuredili) in zdi se, da so ga pogosto uporabljali, ko so bile cerkve obnovljene v gotskem slogu - najstarej\xc5\xa1e datirano angle\xc5\xa1ko steklo, plo\xc5\xa1\xc4\x8da v York Minstru iz Jesejevega drevesa, verjetno \xc5\xbee pred letom 1154, je bilo reciklirano na ta na\xc4\x8din.'