b'\n_START_ARTICLE_\nJo\xc5\xbeef Flavij\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nJo\xc5\xbeef se je rodil v eni od jeruzalemskih elitnih dru\xc5\xbein  v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini kot I\xc5\x8ds\xc4\x93pos (\xce\x99\xcf\x8e\xcf\x83\xce\xb7\xcf\x80\xce\xbf\xcf\x82), sin Matiasa, etni\xc4\x8dnega judovskega duhovnika. Bil je drugorojeni sin. Njegov starej\xc5\xa1i polnokrvni brat se je imenoval Matija. Njihova mati je bila aristokratska \xc5\xbeenska, ki je izhajala iz kraljeve in prej vladajo\xc4\x8de Hasmonejske rodbine. Jo\xc5\xbeefova stara star\xc5\xa1a sta bila Jo\xc5\xbeef in njegova \xc5\xbeena - neimenovana hebrejska plemkinja, med seboj daljni sorodniki in neposredni potomci Simona Psellusa.  Jo\xc5\xbeefova dru\xc5\xbeina je bila premo\xc5\xbena. Po o\xc4\x8detovem zgledu se je odlo\xc4\x8dil za duhovni\xc5\xa1ki red Jehoaribov, ki je bil prvi od 24 redov duhovnikov v templju v Jeruzalemu.  Bil je potomec visokega duhovnika Jonatona. Bil je vzgojen v Jeruzalemu in se \xc5\xa1olal skupaj z bratom._NEWLINE_V zgodnjih dvajsetih letih je odpotoval na pogajanja s cesarjem Neronom za izpustitev 12 judovskih duhovnikov. Po vrnitvi v Jeruzalem, ob izbruhu prve judovsko-rimske vojne, je bil Jo\xc5\xbeef imenovan za voja\xc5\xa1kega guvernerja Galileje . S\xc4\x8dasoma se je z Janezom Gis\xc5\xa1alskim potegoval za nadzor nad Galilejo, ki si je, tako kot Jo\xc5\xbeef, nabral veliko podpornikov iz Ji\xc5\xa1a (Gush Halav) in Arraba, vklju\xc4\x8dno s podporo Sanhedrina (skup\xc5\xa1\xc4\x8dine) v Jeruzalemu. Jo\xc5\xbeef je v pri\xc4\x8dakovanju rimskega napada utrdil ve\xc4\x8d mest in vasi v Galileji, med njimi Tiberij, Bersabe, Selamin in Tarikejo in se uprl rimski vojski v obleganju Yodfata (Jotapata), dokler ni padel v roke rimske vojske v lunarnem mesecu Tammuzu, v trinajstem letu Neronovega vladanja._NEWLINE_Potem ko je judovski garnizon Yodfat padel, so Rimljani vdrli in pobili na tiso\xc4\x8de ljudi; pre\xc5\xbeiveli so storili samomor. Po Jo\xc5\xbeefovih besedah je bil julija 67 pred 50 leti ujet v jamo s 40 svojimi spremljevalci. Rimljani (poveljevala sta jim Flavij Vespasijan in njegov sin Tit, oba pozneje rimska cesarja) sta prosila skupino za predajo, vendar so to zavrnili. Jo\xc5\xbeef je predlagal na\xc4\x8din kolektivnega samomora ; so \xc5\xberebali in se med seboj pobijali, enega za drugim, ra\xc4\x8dunajo\xc4\x8d na tretje osebe. Ostala sta dva mo\xc5\xa1ka (Ta metoda kot matemati\xc4\x8dni problem se imenuje Jo\xc5\xbeefov problem ali rimska ruleta), ki sta se predala rimskim silam in postala ujetnika. Leta 69 je bil Jo\xc5\xbeef izpu\xc5\xa1\xc4\x8den. Po njegovem zapisu sledi, da je med obleganjem Jeruzalema leta 70 deloval kot pogajalec, v tem \xc4\x8dasu pa je Simon Bar Giora, vodja judovskih upornikov, njegove star\xc5\xa1e zadr\xc5\xbeeval kot talca._NEWLINE_Medtem ko je bil zaprt pri Yodfatu (Jotapata), je Jo\xc5\xbeef trdil, da je do\xc5\xbeivel bo\xc5\xbeansko razodetje, ki je kasneje privedlo do njegovega govora, ki je napovedoval, da bo Vespazijan postal cesar. Ko se je napoved uresni\xc4\x8dila, ga je Vespazijan izpustil, ki je njegov dar prerokbe ocenil za bo\xc5\xbeji. Jo\xc5\xbeef je zapisal, da ga je njegovo razodetje nau\xc4\x8dilo treh stvari: da se je Bog, stvarnik judovskega ljudstva, odlo\xc4\x8dil, da jih bo \'kaznoval\', da so \'bogastvo\' dobili Rimljani in da ga je Bog izbral, da bo \xc2\xbboznanil stvari, ki bodo pri\xc5\xa1le\xc2\xab.  Mnogim Judom so bile tak\xc5\xa1ne trditve preprosto samov\xc5\xa1e\xc4\x8dne. _NEWLINE_Leta 71 je od\xc5\xa1el v Rim v spremstvu Tita in postal rimski dr\xc5\xbeavljan in stranka vladajo\xc4\x8de  flavijske rodbine (zato ga pogosto imenujejo Jo\xc5\xbeef Flavij). Poleg rimskega dr\xc5\xbeavljanstva so mu podelili nastanitev v osvojeni Judeji in pokojnino. Medtem ko je bil v Rimu in pod flavijskim pokroviteljstvom, je Jo\xc5\xbeef napisal vsa svoja znana dela. \xc4\x8ceprav uporablja "Josephus", se zdi, da je od svojih pokroviteljev vzel rimsko ime Tit in priimek Flavius. _NEWLINE_Vespazijan se je dogovoril, da se bo Jo\xc5\xbeef poro\xc4\x8dil z ujeto Judinjo, od katere se je pozneje lo\xc4\x8dil. Okoli leta 71 se je Jo\xc5\xbeef poro\xc4\x8dil z aleksandrijsko Judinjo kot njegovo tretjo \xc5\xbeeno. Imela sta tri sinove, od katerih je otro\xc5\xa1tvo pre\xc5\xbeivel le Flavij Hyrcanus. Jo\xc5\xbeef se je kasneje lo\xc4\x8dil. Okrog leta 75 se je poro\xc4\x8dil s \xc4\x8detrto \xc5\xbeeno, gr\xc5\xa1ko Judinjo s Krete, ki je bila \xc4\x8dlanica ugledne dru\xc5\xbeine. Imela sta sre\xc4\x8dno zakonsko \xc5\xbeivljenje in dva sinova, Flavija Justa in Flavija Simonida Agripa._NEWLINE_Jo\xc5\xbeefova \xc5\xbeivljenjska zgodba ostaja dvoumna. Harris ga je leta 1985 opisal kot Juda, ki je verjel v zdru\xc5\xbeljivost judovstva in gr\xc5\xa1ko-rimske misli, ki se obi\xc4\x8dajno imenuje helenisti\xc4\x8dno judovstvo. Pred 19. stoletjem u\xc4\x8denjak Nitsa Ben-Ari ugotavlja, da je bilo njegovo delo dolo\xc4\x8deno kot delo spreobrnjenca, nato pa prepovedano kot delo izdajalca, \xc4\x8digar dela niso smeli preu\xc4\x8devati ali jih prevajati v hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dino . Njegovi kritiki niso bili nikoli zadovoljni, zakaj ni uspel storiti samomora v Galileji in je po zajetju sprejel pokroviteljstvo Rimljanov._NEWLINE_Zgodovinarka E. Mary Smallwood kriti\xc4\x8dno pi\xc5\xa1e o Jo\xc5\xbeefu:_NEWLINE_ [Jo\xc5\xbeef] je bil domi\xc5\xa1ljav ne samo o svojem u\xc4\x8denju, temve\xc4\x8d tudi o mnenju Galilejcev in Rimljanov o njemu kot poveljniku; kriv je \xc5\xa1okantne dvoli\xc4\x8dnosti pri Jotapati, re\xc5\xa1il se je z \xc5\xbertvovanjem svojih spremljevalcev; bil je preve\xc4\x8d naiven, da bi videl, kako je obsojen iz lastnih ust zaradi svojega ravnanja in vendar nobene besede niso bile preve\xc4\x8d ostre, ko je \xc4\x8drnil nasprotnike; in po pristanku, vendar nehote, v rimskem taboru, je ujetni\xc5\xa1tvo obrnil v svojo korist in do konca dni izkori\xc5\xa1\xc4\x8dal svojo spremembo strani._NEWLINE_Avtor Joseph Raymond imenuje Jo\xc5\xbeefa judovski Benedikt Arnold, ker je izdal svoje \xc4\x8dete v Jotapati.\n_START_SECTION_\nRaziskovanje\n_START_PARAGRAPH_\nJo\xc5\xbeefova dela ponujajo klju\xc4\x8dne informacije o prvi judovsko-rimski vojni in predstavljajo tudi pomembno literarno izvirno gradivo za razumevanje konteksta Kumranskih rokopisov in judaizma poznega Herodovega templja._NEWLINE_Znanost v 19. in za\xc4\x8detku 20. stoletja se je zanimala za Jo\xc5\xbeefovo razmerje do farizejske sekte. Vztrajno ga je prikazovala kot \xc4\x8dlana sekte in izdajalca judovskega naroda - stali\xc5\xa1\xc4\x8de, ki je postalo znano kot klasi\xc4\x8dni Jo\xc5\xbeefov koncept. [34] Sredi 20. stoletja je nova generacija u\xc4\x8denjakov izpodbijala to stali\xc5\xa1\xc4\x8de in oblikovala sodobni koncept Jo\xc5\xbeefa. Smatrajo ga za farizeja, vendar mu delno povrnejo ugled kot domoljuba in zgodovinarja. V svoji knjigi iz leta 1991 je Steve Mason trdil, da Jo\xc5\xbeef ni farizej, ampak ortodoksni aristokrat-sve\xc4\x8denik, ki se je povezal s filozofsko \xc5\xa1olo farizejev kot stvar spo\xc5\xa1tovanja in ne s voljno zdru\xc5\xbeitvijo._NEWLINE_Jo\xc5\xbeefova dela vklju\xc4\x8dujejo uporabno gradivo za zgodovinarje o posameznikih, skupinah, obi\xc4\x8dajih in zemljepisnih krajih. Jo\xc5\xbeef omenja, da je bilo v njegovem \xc4\x8dasu 240 mest in vasi raztresenih po Zgornji in Spodnji Galileji , od katerih nekatere imenuje. Kar nekaj judovskih obi\xc4\x8dajev, ki jih je imenoval, vklju\xc4\x8duje prakso, da se ob vhodu v hi\xc5\xa1o obesi zavesa iz lanu  in judovski obi\xc4\x8daj obedovati sobotni obrok okoli \xc5\xa1este ure dneva (opoldne) . Ugotavlja tudi, da je bilo judovskim mo\xc5\xa1kim dovoljeno, da se poro\xc4\x8dijo s \xc5\xa1tevilnimi \xc5\xbeenami (poligamija) . Njegovi spisi ponujajo pomemben, ekstra-svetopisemski prikaz obdobja po eksodusu Makabejcev, Hasmonejcev in vzpona Heroda Velikega. Opisuje saduceje, judovske visoke duhovnike tistega \xc4\x8dasa, farizeje in Esene, Herodijski tempelj, Kuirinijev cenzus in Zelote ter figure, kot so Poncij Pilat, Herod Veliki, Agripa I. in Herod Agripa II. Agripa II., Janez Krstnik, Jakob Jezusov brat in Jezus. Jo\xc5\xbeef predstavlja pomemben vir za \xc5\xa1tudije neposrednega pot-tempeljskega judovstva in konteksta zgodnjega kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva._NEWLINE_Pozorno branje Jo\xc5\xbeefovih spisov in leta izkopavanj je Ehudu Netzerju, arheologu z hebrejske univerze, po 35-letnem iskanju odkrilo, kje se mu zdi mesto Herodove grobnice . Je nad akvadukti in tolmuni, na splo\xc5\xa1\xc4\x8denem pu\xc5\xa1\xc4\x8davskem mestu, na polovici hriba do Herodiuma, 12 km ju\xc5\xbeno od Jeruzalema - kot je opisano v Jo\xc5\xbeefovih spisih. Oktobra 2013 sta arheologa Joseph Patrich in Benjamin Arubas izpodbijala identifikacijo grobnice kot Herodove. Po Patrichu in Arubasu je grob preve\xc4\x8d skromen, da bi bil Herodov in ima ve\xc4\x8d malo verjetnih zna\xc4\x8dilnosti. Roi Porat, ki je po smrti slednjega zamenjal Netzerja kot vodja izkopavanja, je stal ob identifikaciji.\n_START_SECTION_\nRokopisi, kriti\xc4\x8dna besedila in izdaje\n_START_PARAGRAPH_\nJo\xc5\xbeefova dela so bila dolga leta v Evropi ve\xc4\x8dinoma znana le v nepopolnem latinskem prevodu iz originalne gr\xc5\xa1\xc4\x8dine. \xc5\xa0ele leta 1544 je v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini nastala razli\xc4\x8dica standardnega gr\xc5\xa1kega besedila, ki ga je uredil nizozemski humanist Arnoldus Arlenius. Prvi angle\xc5\xa1ki prevod Thomasa Lodga se je pojavil leta 1602, naslednje izdaje pa so se pojavile v celotnem 17. stoletju. Gr\xc5\xa1ka izdaja iz leta 1544 je bila osnova angle\xc5\xa1kega prevoda Williama Whistona iz leta 1732, ki je v angle\xc5\xa1ko govore\xc4\x8dem svetu dosegel ogromno priljubljenost. Kristjani so bili po knjigi posegali najpogosteje za Svetim pismom. Obstaja tudi navzkri\xc5\xbena referen\xc4\x8dna naprava za Whistonovo razli\xc4\x8dico Jo\xc5\xbeefa in svetopisemski kanon.  Whiston je trdil, da imajo dolo\xc4\x8dena Jo\xc5\xbeefova dela podoben slog kot Pisma svetega Pavla._NEWLINE_Poznej\xc5\xa1e izdaje gr\xc5\xa1kega besedila vklju\xc4\x8dujejo tisto Benedikta Nieseja, ki je podrobno preu\xc4\x8dil vse rokopise, ki so na voljo, predvsem iz Francije in \xc5\xa0panije. Henry St. John Thackeray je Niesejevo razli\xc4\x8dico uporabil za izdajo Loeb Classical Library, ki se danes zelo pogosto uporablja._NEWLINE_Standard editio maior za razli\xc4\x8dne gr\xc5\xa1ke rokopise je Benedikta Nieseja, objavljen 1885\xe2\x80\x9395. Besedilo Zgodovina je ponekod po\xc5\xa1kodovano. V Life Niese sledi predvsem rokopisu P, vendar se nana\xc5\xa1a tudi na AMW in R. Henry St. John Thackeraay, za Loeb Classical Library pa gr\xc5\xa1ko besedilo, ki je v glavnem odvisno tudi od P. Andr\xc3\xa9 Pelletier je uredil novo gr\xc5\xa1ko besedilo za njegov prevod Life. Stalni M\xc3\xbcnsteraner Josephus-Ausgabe z univerze v M\xc3\xbcnstru bo zagotovil nov kriti\xc4\x8dni aparat. Obstajajo tudi pozno staroslovanski prevodi gr\xc5\xa1\xc4\x8dine, vendar ti vsebujejo veliko kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih interpolacij.\n_START_SECTION_\nJo\xc5\xbeefovo ob\xc4\x8dinstvo\n_START_PARAGRAPH_\nU\xc4\x8denjaki razpravljajo o predvidenem ob\xc4\x8dinstvu Josepha. Na primer, Zgodovino Judov bi lahko pisali za Jude, \xc2\xbbnekaj u\xc4\x8denjakov od Laqueurja naprej je nakazovalo, da je Jo\xc5\xbeef moral pisati predvsem za judovske kolege (\xc4\x8de tudi drugi\xc4\x8d za pogane). Najpogostej\xc5\xa1i predlagani motiv je kesanje: pozneje \xc5\xbeivljenje se mu je zdelo tako slabo zaradi izdajalske vojne, da je moral pokazati ... svojo zvestobo judovski zgodovini, zakonu in kulturi.\xc2\xab\xc2\xa0Vendar pa so Jo\xc5\xbeefove \xc2\xbbne\xc5\xa1tete naklju\xc4\x8dne pripombe, ki pojasnjujejo osnovni judovski jezik, obi\xc4\x8daje in zakone ..., prevzelo pogansko ob\xc4\x8dinstvo. Ne pri\xc4\x8dakuje, da bodo njegovi prvi poslu\xc5\xa1alci kaj vedeli o zakonih ali judovskem izvoru.\xc2\xab\xc2\xa0Vpra\xc5\xa1anje, kdo bi prebral teh ve\xc4\x8d zvezkov, je nere\xc5\xa1eno. Drugi mo\xc5\xbeni motivi za pisanje Zgodovine bi lahko bili odvra\xc4\x8danje napa\xc4\x8dnega predstavljanja judovskega porekla [50] ali kot opravi\xc4\x8dilo gr\xc5\xa1kim mestom diaspore, da bi za\xc5\xa1\xc4\x8ditili Jude in rimske oblasti, da bi pridobili podporo Judom, ki se soo\xc4\x8dajo s preganjanjem.  Noben motiv ne pojasnjuje, zakaj bi predlagana poganska publika prebrala to obse\xc5\xbeno gradivo.'