b"\n_START_ARTICLE_\nParma\n_START_SECTION_\nPrazgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nParma je bila naseljena \xc5\xbee v bronasti dobi. Na sedanjem prostoru mesta se je razvijala terramarska kultura,  (terramare dobesedno pomeni laporna zemlja). To so bile starodavne vasi, zgrajene iz lesa, na pilotih in kvadratne oblike; zgrajene so bile na suhem in obi\xc4\x8dajno v bli\xc5\xbeini rek. V tej dobi (med 1500 in 800 pr. n. \xc5\xa1t.) je bila zgrajena prva nekropola (tam, kjer sta danes trg stolnice (Piazza Duomo) in Piazzale della Macina).\n_START_SECTION_\nAntika\n_START_PARAGRAPH_\nMesto so najverjetneje ustanovili  Etru\xc5\xa1\xc4\x8dani in ga imenovali po rimski besedi parma, ki je pomenila kro\xc5\xbeni \xc5\xa1\xc4\x8dit in drugo oro\xc5\xbeje, izrazi parmeal, parmni in parmnial pa se pojavljajo v etru\xc5\xa1\xc4\x8danskih napisih. Diodor Sicilski (XXII, 2,2; XXVIII, 2,1) je poro\xc4\x8dal, da so Rimljani spremenili svoj pravokotni \xc5\xa1\xc4\x8dit za okroglega, ko so posnemali Etru\xc5\xa1\xc4\x8dane. Ali je bilo etru\xc5\xa1\xc4\x8dansko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de tako imenovano, ker je bilo okroglo kot \xc5\xa1\xc4\x8dit ali je bil njen polo\xc5\xbeaj kot \xc5\xa1\xc4\x8dit proti Galcem na severu, ni gotovo._NEWLINE_Rimska kolonija je bila ustanovljena leta 183 pr. n. \xc5\xa1t. skupaj z Mutino (Modena); naseljenih je bilo 2000 dru\xc5\xbein. Parma je bila pomembna kot cestno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de na rimski cesti via Aemilia. Forum je bil tam, kjer je danes osrednji Garibaldijev trg. Leta 44 pr. n. \xc5\xa1t. je bilo mesto uni\xc4\x8deno, Avgust pa ga je ponovno zgradil. V Rimskem imperiju je mesto dobilo ime Julia zaradi svoje zvestobe cesarski hi\xc5\xa1i._NEWLINE_Mesto je pozneje opusto\xc5\xa1il Atila, ki mu je sledil germanski kralj Odoaker s svojimi privr\xc5\xbeenci. Med gotskimi vojnami jo je uni\xc4\x8dil Totila (ostrogotski kralj in kralj Italije od leta 541 do 552). Bila je del bizantinskega eksarhata Ravenna (njeno ime se je spremenilo v Chrysopolis (zlato mesto, verjetno zaradi cesarske zakladnice) in od 569 je bila del Langobardskega kraljestva. V srednjem veku je Parma postala pomembna postaja ob glavni cesti via Francigena, ki je povezovala Rim s severno Evropo. V naslednjih stoletjih je bilo zgrajenih ve\xc4\x8d gradov, bolni\xc5\xa1nic in gosti\xc5\xa1\xc4\x8d, ker je vse ve\xc4\x8d romarjev potovalo skozi Parmo in Fidenzo, sledili so Apeninom, potovali skozi kraje Collecchio, Berceto in Corchia, preden so se \xc4\x8dez prelaz Cisa spustili v Toskano in naprej v Rim.\n_START_SECTION_\nSrednji vek\n_START_PARAGRAPH_\nPo frankovski vladi je Parma postala glavno mesto grofije (774). Tako kot ve\xc4\x8dina severnih italijanskih mest je bila  del Svetega rimskega cesarstva, ki ga je ustvaril Karel Veliki, lokalno pa so vladali njegovi \xc5\xa1kofje, prvi je bil Guibodus. Pri kasnej\xc5\xa1ih bojih med pape\xc5\xbei in cesarstvom je bila Parma obi\xc4\x8dajno \xc4\x8dlanica cesarske stranke. Dva njena \xc5\xa1kofa sta postala protipape\xc5\xbea: C\xc3\xa0dalo, ustanovitelj stolnice, kot Honorij II. in Guibert kot Klemen III. Skoraj neodvisna ob\xc4\x8dina je nastala okoli leta 1140; pogodba med Parmo in Piacenzo iz leta 1149 je prvi dokument ob\xc4\x8dine, ki so jo vodili konzuli. Potem ko je kostan\xc5\xa1ki mirovna pogodba (1183) potrdila pravice italijanske skupnosti do samoupravljanja, so dolgoletni prepiri s sosednjimi regijami Reggio Emilia, Piacenza in Cremona postajali ostrej\xc5\xa1i, da bi nadzorovali klju\xc4\x8dno trgovsko pot po reki Pad._NEWLINE_Boj med gvelfi in gibelini je bil tudi zna\xc4\x8dilnost Parme. Leta 1213 je bil njen pode\xc5\xa1tat gvelf Rambertino Buvalelli. Potem ko so bili dolgo obdobje privr\xc5\xbeenci cesarjev, so leta 1248 prevzele nadzor v mestu pape\xc5\xbeu zveste dru\xc5\xbeine. Mesto je leta 1247/48 oblegal cesar Friderik II., ki je bil premagan v bitki, ki je sledila.\n_START_SECTION_\nNovi vek\n_START_PARAGRAPH_\nParma je bila pod nadzorom Milana leta 1341. Po kraj\xc5\xa1em obdobju neodvisnosti pod dru\xc5\xbeino Terzi (1404\xe2\x80\x931409) je Sforza  (1440\xe2\x80\x931449) s svojimi povezanimi dru\xc5\xbeinami Pallavicino, Rossi, Sanvitale in Da Correggio prevzel oblast. Te so ustvarile nekak\xc5\xa1en nov fevdalizem, gradile stolpe in gradove po mestu in na pode\xc5\xbeelju. Ti fevdi so se razvili v resni\xc4\x8dno neodvisne dr\xc5\xbeave: Landi so vodili gornjo dolino reke Taro od leta 1257 do leta 1682. Pallavicini so se raz\xc5\xa1irili nad vzhodnim delom dana\xc5\xa1nje pokrajine s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem v Bussetu. Obmo\xc4\x8dja Parme so bila izjema za severno Italijo, saj se je njena fevdalna podenota pogosto nadaljevala \xc5\xa1ele v zadnjih letih. Na primer Solignano je bil v lasti dru\xc5\xbeine Pallavicino do leta 1805, San Secondo pa je pripadal Rossijem do 19. stoletja._NEWLINE_Med 14. in 15. stoletjem je bila Parma v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du italijanskih vojn. Bitka pri Fornovu se je odvijala na njenem ozemlju. Francozi so zasedli mesto v letih 1500 do 1521, pape\xc5\xa1ka zasedba je trajala od leta 1512 do 1515. Potem ko so tujce izgnali, je Parma pripadala pape\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavi do leta 1545._NEWLINE_V tem letu je farne\xc5\xa1ki pape\xc5\xbe Pavel III. lo\xc4\x8dil Parmo in Piacenzo od pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave in ju dal kot vojvodino svojemu nezakonskemu sinu Pieru Luigu Farneseju, katerega potomci so vladali v Parmi do leta 1731, ko je Antonio Farnese (1679\xe2\x80\x931731), zadnji mo\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeine Farnese, umrl. Leta 1594 je bila razgla\xc5\xa1ena ustava, univerza se je okrepila in ustanovljen je bil kolid\xc5\xbe za plemi\xc4\x8de. Vojna za zmanj\xc5\xa1anje mo\xc4\x8di baronov se je nadaljevala \xc5\xbee ve\xc4\x8d let: leta 1612 je bila na osrednjem trgu v Parmi usmr\xc4\x8dena Barbara Sanseverino skupaj s \xc5\xa1estimi plemi\xc4\x8di, ki so jih obto\xc5\xbeili, da so se uprli vojvodi. Konec 17. stoletja je po porazu Pallavicinija (1588) in Landija (1682) vojvoda Farnese kon\xc4\x8dno lahko s trdo roko vladal vsemu ozemlju Parme. Pala\xc4\x8da Sanseverino v Colornu je postala luksuzno poletno prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de Ferdinanda Bibiena (1657\xe2\x80\x931743), baro\xc4\x8dnega arhitekta in slikarja._NEWLINE_Londonska pogodba (1718) je dolo\xc4\x8dala, da dedi\xc4\x8d vojvodine Parma in Piacenze postane starej\xc5\xa1i sin Elizabete Farnese in Filipa V. Don Carlos. Leta 1731 je petnajstletni Don Carlos postal Karel I., vojvoda Parme in Piacenze po smrti svojega strica brez otrok Antonia Farneseja. Leta 1734 je Karel I. osvojil kraljestvi Neapelj in Sicilijo, 3. julija 1735 pa je bil kronan kot kralj Neaplja in Sicilije, pri \xc4\x8demer je vojvodstvo v Parmi zapustil bratu Filipu (Filip I. di Borbone-Parma). Vse izjemne umetni\xc5\xa1ke zbirke vojvodskih pala\xc4\x8d v Parmi, Colornu in Sali Baganzi so bile prenesene v Neapelj._NEWLINE_Parma je bila pod vplivom Francije po aachenskem miru (1748). Postala je sodobna dr\xc5\xbeava z odlo\xc4\x8dnim premierjem Guillaumom du Tillotom. Ustvaril je podlago za sodobno industrijo in se boril proti cerkvenim privilegijem. Mesto je \xc5\xbeivelo v posebnem sijaju: ustanovljeni so bili dvorska knji\xc5\xbenica (Biblioteca Palatina), arheolo\xc5\xa1ki muzej, slikarska galerija in botani\xc4\x8dni vrt skupaj s kraljevsko tiskarno Giambattista Bodonija, ki so mu pomagali bratje Amoretti, uposobljeni in nadarjeni graverji \xc4\x8drk.\n_START_SECTION_\nSodobnost\n_START_PARAGRAPH_\nMed napoleonskimi vojnami (1802\xe2\x80\x931814) je bila Parma pripojena Franciji in postala glavno mesto departmaja Taro. Pod francoskim imenom Parme je bila 24. aprila 1808 ustvarjena vojvodina (duch\xc3\xa9 grand-fief de l'Empire) za Charlesa-Fran\xc3\xa7oisa Lebruna, vojvodo pokrajine Plaisance, cesarskega arhivarja (ukinjena leta 1926)._NEWLINE_Po obnovi vojvodine Parma na dunajskem kongresu 1814\xe2\x80\x9315  pretresi risorgimenta (italijanskega zdru\xc5\xbeitvenega gibanja) niso imeli plodnih tal v mirnem vojvodstvu. Leta 1847 je po smrti Marije Luize, vojvodinje Parmske, pre\xc5\xa1la nazaj rodbini Burbonov, ki je bila nazadnje v mestu in jo pustila vdovi, Luizi Mariji iz Berryja. 15. septembra 1859 je rodbina razglasila umik, Parma pa je postala del novoustanovljene de\xc5\xbeele Emilije pod Luigijem Carlom Farinijem. S plebiscitom leta 1860 je nekdanje vojvodstvo postalo del enotne kraljevine Italije._NEWLINE_Izguba vloge glavnega mesta je v Parmi povzro\xc4\x8dila gospodarsko in socialno krizo. Po gradnji \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke povezave s Piacenzo in Bologno leta 1859 ter s Fornovo in Suzzaro leta 1883 je za\xc4\x8dela ponovno dobivati vlogo industrijskega mesta. Sindikati v mestu so bili zelo mo\xc4\x8dni. Znana je bila splo\xc5\xa1na stavka, razgla\xc5\xa1ena od 1. maja do 6. junija 1908. Najbolj dramati\xc4\x8den trenutek boja s fa\xc5\xa1izmom je bil avgusta 1922, ko je re\xc5\xbeimski uradnik Italo Balbo posku\xc5\xa1al vstopiti v priljubljeno \xc4\x8detrt Oltretorrente. Dr\xc5\xbeavljani so se organizirali in nagnali \xc4\x8drnosraj\xc4\x8dnike. Ta dogodek velja za prvi odpor proti fa\xc5\xa1izmu v Italiji._NEWLINE_Med drugo svetovno vojno je bila Parma mo\xc4\x8dno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de partizanskega upora. \xc5\xbdelezni\xc5\xa1ka postaja in ladjedelni\xc5\xa1ki doki so bili cilj bombardiranja zaveznic spomladi leta 1944. Velik del pala\xc4\x8de Pilotta, ki je nedale\xc4\x8d od \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke postaje, je bil uni\xc4\x8den. Poleg tega so zavezni\xc5\xa1ke bombe uni\xc4\x8dile tudi Farnesejevo gledali\xc5\xa1\xc4\x8de in del dvorske knji\xc5\xbenice. Po\xc5\xa1kodovani so bili tudi \xc5\xa1tevilni drugi spomeniki: Palazzo del Giardino, cerkvi Steccata in San Giovanni, vojvodska pala\xc4\x8da, Paganinijevo gledali\xc5\xa1\xc4\x8de in Verdijev spomenik. Med vojno Parma ni bila zelo uni\xc4\x8dena. 26. aprila 1945 so jo, od leta 1943 do 1945 so jo zasedli Nemci, osvobodili partizanski in brazilska ekspedicijska vojska.\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nParma le\xc5\xbei v severni Italiji, v zahodnem delu Emilije, med Apenini in Padsko ni\xc5\xbeino. Mesto deli reka Parma na dva dela, v pritok reke Pad se tik pred vstopom v sredi\xc5\xa1\xc4\x8de starega mestnega jedra izliva Baganza. Parma je hudourni\xc5\xa1ka reka, ki pozimi povzro\xc4\x8da hude poplave, poleti pa je suha._NEWLINE_Na za\xc4\x8detku 18. stoletja so reko omejili z visokimi zidovi, omre\xc5\xbeje lungoparma, ki zagotavljajo mestu stalen profil._NEWLINE_Poplavno varnost so Parmi zagotovili s hidrogeolo\xc5\xa1kimi ukrepi. V letu 2005 je bil ustvarjen prelivni bazen, nekaj kilometrov ju\xc5\xbeno od sredi\xc5\xa1\xc4\x8da mesta, v Maranu. Poplava lahko dose\xc5\xbee 12 milijonov kubi\xc4\x8dnih metrov vode: to je najve\xc4\x8dji rezervoar v regiji, ki med poplavami dejansko postane tretje jezero. Sestavljajo jo pregrada, dolga 260 metrov in visoka 24 m.  _NEWLINE_Ozemlje je v celoti ravno, dve reki sta del meje: na zahodu reka Taro in vzhodno reka Enza, ki ozna\xc4\x8duje tudi mejo s sosednjo pokrajino Reggio Emilia. Vzno\xc5\xbeje parmskih Apeninov je pribli\xc5\xbeno 15 kilometrov ju\xc5\xbeno, zunaj ob\xc4\x8dine, v sosednjih ob\xc4\x8dinah Traversetolo, Lesignano de 'Bagni, Langhirano, Fellino, Sala Baganza in Collecchio.\n_START_SECTION_\nNaselja\n_START_PARAGRAPH_\nAlberi, Baganzola, Bedonia, Beneceto, Borgo Val di Taro, Botteghino, Ca'Terzi, Calestano, Carignano, Carpaneto, Cartiera, Casalbaroncolo, Casalora di Ravadese, Casaltone, Case Capelli, Case Cocconi, Case Crostolo, Case Nuove, Case Rosse, Case Vecchie, Casino dalla Rosa, Casagnola, Castelletto, Castelnovo, Cervara, Chiozzola, Coloreto, Corcagnano, Eia, Fontanini, Fontanellato, Gaione, Ghiaiata Nuova, Il Moro, La Catena, La Palazzina, Malandriano, Marano, Marore, Martorano, Molino di Malandriano, Osteria San Martino, Panocchia, Paradigna, Pedrignano, Pilastrello, Pizzolese, Ponte, Porporano, Pozzetto Piccolo, Quercioli, Ravadese, Ronco Pascolo, Rosa, San Pancrazio, San Prospero, San Ruffino, San Secondo, Sissa, Soragna, Tizzano Val Parma, Valera, Viarolo, Viazza, Vicofertile, Vicomero, Vigatto, Vigheffio, Vigolante.\n_START_SECTION_\nDemografija\n_START_PARAGRAPH_\n1. januarja 2016 je bilo v Parmi 192.836 prebivalcev, 47,64\xc2\xa0% mo\xc5\xa1kih in 52,36\xc2\xa0% \xc5\xbeensk. Mladoletnih oseb (otroci, stari 18 let in mlaj\xc5\xa1i) je bilo skupaj 16,46\xc2\xa0%, upokojencev 22,64\xc2\xa0%. Med letoma 2002 in 2016 se je \xc5\xa1tevilo prebivalstva v Parmi pove\xc4\x8dalo za 17,72\xc2\xa0%, medtem ko se je v celotni Italiji pove\xc4\x8dalo za 6,45\xc2\xa0%._NEWLINE_1. januarja 2016 je bilo 84,09\xc2\xa0% prebivalcev Italijanov. Najve\xc4\x8dja tuja skupina je iz drugih delov Evrope (Moldavija, Romunija, Albanija in Ukrajina), iz Afrike, ju\xc5\xbeno od Sahare, (Gana, Nigerija in Slonoko\xc5\xa1\xc4\x8dena obala 1,81\xc2\xa0%), severne Afrike (Maroko in Tunizija 1,46\xc2\xa0%) in Filipinov 1,33\xc2\xa0%.\n_START_SECTION_\nPodnebje\n_START_PARAGRAPH_\nV Parmi je povpre\xc4\x8dna letna temperatura med 9 in  17 \xc2\xb0C, letna koli\xc4\x8dina padavin pa 777 milimetrov._NEWLINE_Podatki izhajajo iz vremenske postaje na univerzi v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du mesta. Parma ima vla\xc5\xbeno subtropsko podnebje s \xc5\xa1tirimi sezonami in hude celinske vplive zaradi notranjega polo\xc5\xbeaja mesta.\n_START_SECTION_\nKuhinja\n_START_PARAGRAPH_\nParma je znana po svoji hrani in bogati gastronomski tradiciji: sir parmezan (Parmigiano Reggiano, ki ga izdelujejo v Reggiu Emiliji), parmski pr\xc5\xa1ut (Prosciutto di Parma). Znana je tudi po polnjenih testeninah, kot so tortelini (tortelli d'erbetta) in anolinih, napolnjenih z mesom (anolini in brodo)._NEWLINE_Leta 2004 je Parma postala sede\xc5\xbe Evropske agencije za varnost hrane (EFSA). Ima tudi dve prehranski multinacionalki, Barilla in Parmalat, ter razvija prehranski turizem, ki ga zastopata Parma Golosa in Food Valley."