b'\n_START_ARTICLE_\nLudvik XVII. Francoski\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nMed francosko revolucijo je bil mladi princ, imenovan tudi \xe2\x80\x9cizgubljeni dofen\xe2\x80\x9d (dofen je francoski izraz za kronskega princa oziroma prestolonaslednika), zaprt skupaj s star\xc5\xa1i in svojo starej\xc5\xa1o sestro Marijo Therese Charlotte. Kot najstarej\xc5\xa1ega \xc5\xbeive\xc4\x8dega mo\xc5\xa1kega potomca kralja Ludvika XVI, ga je neposredno po usmrtitvi slednjega, proglasil za kralja njegov stric, imenovan grof Provansalski (kasnej\xc5\xa1i Ludvik XVIII.), in sicer 28. januarja 1793. Grof, sicer brat kralja Ludvika XVI., je v tem \xc4\x8dasu \xc5\xbeivel v izgnanstvu, v mestu Hamm, pri Dortmundu, v nem\xc5\xa1ki de\xc5\xbeeli Vestfaliji._NEWLINE_Ta proglasitev je bila formalno neveljavna, saj je bila Francija v tem \xc4\x8dasu \xc5\xbee republika, pa vendar: velika ve\xc4\x8dina tedanjih evropskih vladarjev, vklju\xc4\x8dno s komaj ustanovljenimi Zdru\xc5\xbeenimi dr\xc5\xbeavami Amerike, ni priznalo legitimnosti republike in so Louisa-Charlesa potrdili kot zakonitega suverena Francije. Ta potrditev je postala dokon\xc4\x8dna v letu 1814, ko so v \xc4\x8dasu restavracije francoske monarhije, po prvem padcu Napoleona I., imenovali Louisa Stanislasa Xavierja za Ludvika XVIII. in s tem uradno priznali Ludviku XVII. legitimno pravico do prestola, na katerega dejansko nikoli ni sedel.'