b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Pij II.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdivljenje in delovanje Eneja Pikolominija-Pija II. lahko razdelimo nekako na tri obdobja in sicer: _NEWLINE__NEWLINE_Prvo obdobje ozna\xc4\x8duje njegovo uveljavljanje kot pesnika, lahko\xc5\xbeivca, cesarskega tajnika in pripadnika zborovalstva (konciliarizma)._NEWLINE__NEWLINE_Drugo se za\xc4\x8denja z njegovim vstopom v cerkveno slu\xc5\xbebo, ko zagovarja povezanost z zakonitim pape\xc5\xbeem, kar ga je pripeljalo do \xc5\xa1kofovstva in kardinalstva._NEWLINE__NEWLINE_Tretje obdobje pa ga ka\xc5\xbee kon\xc4\x8dno kot pape\xc5\xbea in bojevnika zoper kneze in husite za priznavanje pape\xc5\xa1kega prvenstva, kakor tudi voditelja kri\xc5\xbearske vojne zoper Turke.\n_START_SECTION_\nMladost v renesan\xc4\x8dnem slogu\n_START_PARAGRAPH_\nPlemi\xc5\xa1ki stan je spodbujal Eneja \xe2\x80\x93 zlasti v prvem delu njegovega \xc5\xbeivljenja, da se je trudil nazaj pridobiti imenitnost, ki so jo neko\xc4\x8d \xc5\xbee imeli pa jo potem izgubili. V ta namen je izkoristil svoje velike pisateljske in diplomatske sposobnosti. 1423 je nadarjenega sina poslal o\xc4\x8de \xc5\xa1tudirat pravo v Sieno. Mladeni\xc4\x8d pa ni sledil o\xc4\x8detovim navodilom, ampak svoji neustavljivi strasti za branjem. \xc5\xbdrtvoval je no\xc4\x8dne ure in denar za hrano, da si je izposojal priljubljene rokopise klasikov Cicerona, Livija in Vergila ter sodobnika Petrarka  ter jih prepisoval in prirejal za lastno uporabo. Ko je prepisoval in opona\xc5\xa1al svoje vzore, je polagoma postal tudi sam tvorec pesmi v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini in ljudskem jeziku, in sicer najve\xc4\x8d ljubezenskih in posvetnih. V tem obdobju, ko si je prisvajal "humanae litterae", se je 1429 podal v Florenco, kjer je poslu\xc5\xa1al Filelfova gr\xc5\xa1ka predavanja . Tukaj se je torej temeljito humanisti\xc4\x8dno izobrazil. Poslu\xc5\xa1al je predavanja pomembnih pravoznancev, ki so bili naklonjeni konciliarizmu. Tam se je sre\xc4\x8dal tudi z Bernardinom Sienskim, \xc4\x8digar pridige so ga tako pretresle, da je hotel postati redovnik; to mu je pa odsvetoval sam svetnik, ker v njem ni opazil poklica; predvsem pa so ga od odlo\xc4\x8ditve odvrnili njegovi lahkomiselni prijatelji. To pripoveduje sam pape\xc5\xbe v svoji knjigi \xc2\xbbDe viris illustribus\xc2\xab. _NEWLINE__NEWLINE_Po dveh letih se je vrnil domov na zahtevo star\xc5\xa1ev, kljub hudemu odporu do prava, \xc4\x8digar \xc5\xa1tudij je moral nadaljevati.\n_START_SECTION_\nPosvetna kariera\n_START_PARAGRAPH_\nKo je potoval skozi Sieno na svoji poti na Bazelski koncil, je fermski \xc5\xa1kof Capranica povabil Eneja, naj ga spremlja kot njegov tajnik; tja sta prispela 1432, in se pridru\xc5\xbeila nasprotnikom pape\xc5\xbea Eugena IV.. _NEWLINE_Piccolomini pa je kmalu zapustil slabo pla\xc4\x8dano slu\xc5\xbebo in se pridru\xc5\xbeil kardinalu Albergatiju, ki ga je spremljal na \xc5\xa1tevilnih potovanjih, tudi na zborovanje v Arras, ki je leta 1435 razpravljalo o miru med Burgundijo in Francijo. V istem letu ga je njegov gospodar poslal na skrivno misijo na \xc5\xa0kotsko. Potovanje je bilo zelo viharno in Enej se je zaobljubil, da bo v primeru, \xc4\x8de bo ostal pri \xc5\xbeivljenju, poromal bos od pristani\xc5\xa1\xc4\x8da prihoda do najbli\xc5\xbejega sveti\xc5\xa1\xc4\x8de Matere Bo\xc5\xbeje. Ladja je res pristala v Dunbaru in od tod je \xc5\xa1el deset kilometrov skozi led in sneg do sveti\xc5\xa1\xc4\x8da Whitekirk; pri tem je zbolel za protinom, od \xc4\x8desar je trpel preostanek svojega \xc5\xbeivljenja. Po vrnitvi s \xc5\xa0kotskega kardinala Albergatija ni ve\xc4\x8d na\xc5\xa1el v Baslu; ostal je v mestu odlo\xc4\x8den, da tukaj izkoristi svojo humanisti\xc4\x8dno omiko in govorni\xc5\xa1ki talent postavi v slu\xc5\xbebo Bazelskega koncila, ki mu je zaupal ve\xc4\x8d pomembnih funkcij. Nadaljeval je sodelovanje z nasprotniki Evgena IV. in povezovanje z malim krogom prijateljev, ki so \xc4\x8dastili antiko in se vdajali razuzdanemu \xc5\xbeivljenju. Da se je strastem vdajal tudi on, se je pokazalo tudi z rojstvom dveh nezakonskih otrok, za katera je priznal o\xc4\x8detovstvo in zanju tudi primerno poskrbel: eden se je rodil na \xc5\xa0kotskem, drugi v Strasburgu; renesan\xc4\x8dna miselnost se zrcali tudi iz njegovega lahkomiselnega opisovanje, v katerem slavi svoje lastne stranpoti. Nizka nravna raven tiste dobe lahko deloma pojasni tako ravnanje, obenem pa moramo vedeti, da \xc5\xa1e ni prejel svetih redov; ko so mu jih ponudili v zvezi z visoko cerkveno slu\xc5\xbebo v Bazlu, jih je gladko odklonil, ker si ni hotel nalo\xc5\xbeiti bremena zdr\xc5\xbenosti. _NEWLINE_Nato je bil imenovan za voditelja obredov v konklavu, ki je izvolil 1439 Amadeja Savojskega za pape\xc5\xbea, ki si je nadel ime Feliks V. \xe2\x80\x93 in si je izvolil Piccolominija za tajnika. Kot bistroumni diplomat je kmalu opazil, da protipape\xc5\xbe nima ugleda in da se ne bo dolgo obdr\xc5\xbeal; ko je pripadal odposlanstvu Bazelskega koncila na dr\xc5\xbeavnem zboru v Frankfurtu 1442, je spet spremenil gospodarja. Njegovi sijajni leposlovni dose\xc5\xbeki so tako navdu\xc5\xa1ili cesarja Friderika III, da ga je kronal za cesarskega pesnika \xc5\xbee tega leta in mu ponudil mesto v svoji slu\xc5\xbebi, ki ga je z veseljem sprejel.\n_START_SECTION_\nKri\xc5\xbearska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nLeto 1453 je bilo usodno za celo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo: 29. maja je padel v roke Mohameda II. Carigrad; humaniste, ki so ob\xc4\x8dudovali staro gr\xc5\xa1ko umetnost, znanost in literaturo, je ta dogodek \xc5\xa1e toliko bolj pretresel. Humanist in \xc5\xa1kof Piccolomini je ob tem napisal pretresljiv spis Dialogus, ki se nana\xc5\xa1a na pape\xc5\xa1ko moralno veljavo \xe2\x80\x93 kakor tudi na nujnost kri\xc5\xbearske vojske, ki bi zaustavila nezadr\xc5\xbeno otomansko prodiranje v Evropo \xe2\x80\x93 posledica tudi nesloge v Cerkvi \xe2\x80\x93 kakor tudi med evropskimi vladarji. _NEWLINE_Raz\xc5\xa1irila se je govorica, da je tur\xc5\xa1ki sultan razo\xc4\x8daran nad muslimansko vero in da se je zato odpovedal prestolu 1446, ter da je pripravljen sprejeti kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko u\xc4\x8denje. Svojim sodelavcem je pape\xc5\xbe govoril, da \xc5\xbeeli spreobrniti vse muslimane na kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo. V zvezi s tem je pisal sultanu 1461 dolgo in u\xc4\x8deno pismo ter v njem razlo\xc5\xbeil kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, pa tudi pobijal u\xc4\x8denje korana. Mohamedu II. je obljubljal celo kronanje z rimsko cesarsko krono, \xc4\x8de sprejme kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo. Tako bi postal Rim zopet sredi\xc5\xa1\xc4\x8de vesoljnega sveta, \xc4\x8disto v duhu humanizma; vendar se Turku na tako ponudbo ni zdelo vredno niti odgovoriti. _NEWLINE_ _NEWLINE_Ko je spoznal, da s spreobra\xc4\x8danjem ne bo ni\xc4\x8d, je menil, da bo treba razglasiti kri\xc5\xbearsko vojno, ki bi zavrla prodiranje Turkov. Da bi uspe\xc5\xa1no izvedel kri\xc5\xbearsko vojno proti muslimanom, je hotel pape\xc5\xbe najprej pomiriti med seboj se vojskujo\xc4\x8de kr\xc5\xa1\xc4\x8danske vladarje. V ta namen je sklical kongres, ki pa je do\xc5\xbeivel popoln polom. Za sede\xc5\xbe kongresa je najprej izbral Videm; ker Bene\xc4\x8dani niso hoteli skaliti dobrih odnosov s sultanom, je izbral Mantovo . Januarja 1459 je pape\xc5\xbe zapustil Rim skupaj z desetimi kardinali in \xc5\xa1estdesetimi \xc5\xa1kofi. 27. maja 1459 je prek Assisija, Perugie in Siene prispel v Mantovo. Mesto je mrgolelo tujcev, vendar ve\xc4\x8dine evropskih vladarjev ni bilo opaziti. 26. septembra se je za\xc4\x8dela prva seja, kjer so nastopili vladarji manj\xc5\xa1ih gr\xc5\xa1kih in italijanskih dr\xc5\xbeavic z navdu\xc5\xa1enimi govori, ki jim pa niso sledila ustrezna dejanja. _NEWLINE_Ko se je vrnil v Rim, je 22. oktobra 1463 objavil bulo z napovedjo kri\xc5\xbearske vojne polno navdu\xc5\xa1enja. Ker se niso zganili vladarji velikih evropskih dr\xc5\xbeav, se je sam postavil na \xc4\x8delo podjetja. Pripravljen je bil darovati za stvar svoje \xc5\xbeivljenje, a pridobiti tudi mu\xc4\x8deni\xc5\xa1ko krono. Za zbiranje kri\xc5\xbearjev je dolo\xc4\x8dil Ankono (Jakin), vendar se velike sile niso niti sedaj zganile. Nameraval je namre\xc4\x8d iz Ankone priti do Dubrovnika , od koder naj bi kri\xc5\xbearska vojska krenila naprej s podporo ogrskega kralja Matija Korvina in albanskega junaka Skenderbega. _NEWLINE__NEWLINE_\xc4\x8ceprav je bil hudo bolan - imel je visoko vro\xc4\x8dino -, se je 18. junija 1464 odpravil iz Rima in po mescu dni prispel v Ankono. Tam pa ni na\xc5\xa1el pri\xc4\x8dakovanih ladij in vojakov, ampak nesposobne me\xc5\xa1anica najemnikov, od katerih je moral ve\xc4\x8dino odpustiti. Nekaj bene\xc5\xa1kih ladij je priplulo \xc5\xa1ele 12. avgusta \xe2\x80\x93 prepozno torej, kajti v no\xc4\x8di od 14. na 15. avgust je \xc5\xbee umrl; vojaki so se tedaj raz\xc5\xa1li in do\xc5\xbe se je vrnil v Benetke s svojimi 12-imi galejam, ki \xc5\xa1e zdale\xc4\x8d niso zadostovale za tako veliko podjetje. _NEWLINE__NEWLINE_Ko je Pij II. umrl, so se kardinali, ki so ga spremljali v Ankono, vrnili v Rim in se zve\xc4\x8der 28. avgusta zaprli v konklave.\n_START_SECTION_\nObsodba su\xc5\xbeenjstva\n_START_PARAGRAPH_\nPij II. je obsodil su\xc5\xbeenjstvo v pismu z dne 7. oktobra 1462 \xc5\xa1kofu Rubikona Ad episcopum Rubicensem na Kanarskih otokih, ki je bil Diego L\xc3\xb3pez de Illescas (1460-1468) . Na to se sklicuje ve\xc4\x8d pape\xc5\xbeev in tudi Gregor XVI. v svojem pismu In supremo apostolatus z dne 3. decembra 1839, ko obsoja zasu\xc5\xbenjevanje in trgovino s su\xc5\xbenji. Pij II. obsoja kot magnum crimen (velik zlo\xc4\x8din) zasu\xc5\xbenjevanje komaj kr\xc5\xa1\xc4\x8denih zamorcev. Pape\xc5\xbe naro\xc4\x8da \xc5\xa1kofom, naj uporabijo cerkvene kazni zoper prestopnike.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe Pij II. in Slovenci\n_START_PARAGRAPH_\nImenovanje za \xc5\xa1kofa je Eneja Piccolominija doletelo v Ljubljani. Da se je tu dobro po\xc4\x8dutil, dokazuje dejstvo, da se je v kranjsko de\xc5\xbeelno glavno mesto vrnil \xc5\xa1e dvakrat kot tr\xc5\xbea\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof, in sicer 1449. in 1451._NEWLINE_Piccolomini je bil edini pape\xc5\xbe, ki se je, preden se je povzpel na Petrov sede\xc5\xbe, na terenu osebno seznanil z razmerami v delu notranjeavstrijskih de\xc5\xbeel, kjer so \xc5\xbeiveli Slovenci. _NEWLINE_ _NEWLINE_Mesto Trst se ga spominja s ponosom, \xc4\x8deprav je bil \xc5\xa1kof tukaj le tri leta: 1447-50 in ni mogel veliko storiti za hitrej\xc5\xa1i razvoj tega primorskega mesta. \xc5\xbde takrat, kakor tudi pozneje, za \xc4\x8dasa \xc5\xa1kofovanja v Sieni, si je najve\xc4\x8d prizadeval za zbli\xc5\xbeanje med duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino in nem\xc5\xa1kim cesarstvom. _NEWLINE_Spomin na Pija II. hranijo tudi v Dutovljah. Tamkaj\xc5\xa1nja cerkev je posve\xc4\x8dena sv. Juriju. Zgrajena je bila 1450. in posve\xc4\x8dena 13. julija istega leta. Posvetil jo je tr\xc5\xbea\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof Enej Silvij Piccolomini. Na desni strani ob glavnem vhodu je njegov doprsni kip. _NEWLINE_O Eneju Silviju Piccolominiju je Alojz Rebula napisal roman Zeleno izgnanstvo (1981). Piccolominijevi spisi so bili vir romanopiscem, ki so se lotevali zgodovine celjskih grofov, pri nas Franu Deteli, Veliki grof (1885). Kot dvorni pisar Friderika III. je raz\xc5\xa1irjal negativno podobo celjskih grofov, ki so ogro\xc5\xbeali habsbur\xc5\xa1ke interese v slovenskem prostoru; drugi menijo, da jih je "imel v \xc5\xbeelodcu" z razlogom._NEWLINE_Z listino z datumom 27. marca 1461 je Pij II. ukazal opatu iz Podklo\xc5\xa1tra na Koro\xc5\xa1kem , naj zgladi spor med kostanjevi\xc5\xa1ko opatijo in pletersko kartuzijo zaradi posestnih meja.\n_START_SECTION_\nUstanovitev ljubljanske \xc5\xa1kofije\n_START_PARAGRAPH_\nCesar Friderik III. je 6. decembra 1461 v smislu na\xc4\x8del tedanjega dr\xc5\xbeavnega cerkvenstva podpisal ustanovno bulo za ljubljansko \xc5\xa1kofijo. Ustanovitev nove \xc5\xa1kofije je potrdil pape\xc5\xbe Pij II. 6. septembra 1462. V tej listini je Ljubljani podelil zna\xc4\x8daj \xc2\xbbodli\xc4\x8dnega mesta\xc2\xab, jo izlo\xc4\x8dil iz neposredne oblasti oglejskega patriarha, cerkev sv. Nikolaja povzdignil v stolnico, potrdil ustanovo \xc5\xa1kofije in kapitlja, radovlji\xc5\xa1kega \xc5\xbeupnika imenoval za pro\xc5\xa1ta, \xc5\xa1entvi\xc5\xa1kega za stolnega dekana, \xc5\xbeupnike vtele\xc5\xa1enih \xc5\xbeupnij in beneficiata pri kapeli na P\xc5\xa1ati pa za stolne kanonike. Vse novi \xc5\xa1kofiji dodeljene kraje je izlo\xc4\x8dil iz oglejske uprave. _NEWLINE__NEWLINE_8. septembra 1462 je potrdil zlato bulo, s katero je bila ustanovljena ljubljanska nad\xc5\xa1kofija. _NEWLINE_Z bulo 10. septembra 1462 ie izvzel tudi \xc5\xa1kofa in njegov kler izpod patriarhove sodne oblasti. Za prvega ljubljanskega \xc5\xa1kofa je cesar, ki si je pridr\xc5\xbeal to pravico, imenoval \xc5\xbdiga Lamberga, \xc5\xbeupnika v \xc5\xa0martinu pri Kranju, ki se je na cesarskem dvoru seznanil s Piccolominijem in postal njegov prijatelj. Verjetno ga je v \xc5\xa1kofa posvetil pape\xc5\xbe sam.  Potrdil je torej ustanovitev Ijubljanske \xc5\xa1kofije (1462), kar je imelo velik pomen za slovensko zgodovino._NEWLINE_Zato je ljubljanski stolni kapitelj to obletnico obele\xc5\xbeil tudi z zunanjo slovesnostjo, saj sta bila na isti dan ustanovljena tudi stolni, danes metropolitanski kapitelj in stolna \xc5\xbeupnija. Za to prilo\xc5\xbenost je \xc5\xbeupnik in pro\xc5\xa1t Jo\xc5\xbee Lap povabil predstavnika svetega o\xc4\x8deta, apostolskega nuncija v Sloveniji Juliusza Janusza, da je prav na isti dan v \xc4\x8detrtek, 6. septembra, vodil soma\xc5\xa1evanje. Pri ma\xc5\xa1i je prepeval zbor z orkestrom pod vodstvom Gregorja Klan\xc4\x8di\xc4\x8da Schubertovo ma\xc5\xa1o v G-duru. Ob nad\xc5\xa1kofu Antonu Stresu, pomo\xc5\xbenem \xc5\xa1kofu Antonu Jamniku in pro\xc5\xa1tu Jo\xc5\xbeetu Lapu so soma\xc5\xa1evali \xc5\xa1e kanoniki slovenskih kapitljev iz domovine in zamejstva (Celovca, Krke in Trsta) ter \xc5\xbeupniki slovenskih stolnih \xc5\xbeupnij ter duhovniki, ki delujejo v ljubljanski stolnici. Vsem je na za\xc4\x8detku ma\xc5\xa1e namenil svoj pozdrav stolni \xc5\xbeupnik prelat Lap._NEWLINE_Po ma\xc5\xa1i je bil ogled razstave, ki jo je pripravila Sul\xc4\x8di\xc4\x8deva o \xc5\xbeivljenju in delu pape\xc5\xbea Pija II. in so jo odprli pred slovesno ma\xc5\xa1o. Pregledno razstavo o njegovem \xc5\xbeivljenju, delu in dose\xc5\xbekih je uredila v povezavi s 550-to obletnico ustanovitve Ljubljanske \xc5\xa1kofije zalo\xc5\xbeba Dru\xc5\xbeina v svoji galeriji na Krekovem trgu.\n_START_SECTION_\nStarotr\xc5\xa1ki \xc5\xbeupnik\n_START_PARAGRAPH_\nPreden je postal pape\xc5\xbe, je bil \xc5\xbeupnik v Starem trgu pri Slovenj Gradcu. V zvezi s tem se je ohranila ljubka anekdota, ki pravi takole:_NEWLINE_Eneja Silvij Piccolomini, znani tajnik cesarja Friderika IV. in pozneje (od l.1458 do l.1464) pape\xc5\xbe pod imenom Pij II., je bil tudi \xc5\xbeupnik v Starem trgu pri Slovenjgradci. Ko Starotr\xc5\xbeani zved\xc3\xb3, da so njih nekdanji, veselih burk polni \xc5\xbeupnik pape\xc5\xbe postali, pod\xc3\xa1 se jih nekaj, kakor se pripoveduje, v Rim, da jim \xc4\x8destitajo. _NEWLINE_Ko pridejo v sobo, kjer pape\xc5\xbe tujce sprejemajo, jih Pij II. ne poznajo ve\xc4\x8d. Starotr\xc5\xbeani se tola\xc5\xbeijo s_NEWLINE_tem, da jih le no\xc4\x8dejo takoj tu pred vsemi spoznati, a da bo u\xc5\xbee pozneje druga\xc4\x8de. Ko se prvi Starotr\xc5\xbean pripogne, da poljubi sv. relikvije na pape\xc5\xbeevih nogah, zmajejo pape\xc5\xbe slu\xc4\x8dajno z nogo. Starotr\xc5\xbean, misl\xc3\xa9, da je to znamenje, da jih pape\xc5\xbe poznajo, nagovori jih prav po doma\xc4\x8de: _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xbbNo, so \xc5\xa1e zmiraj tak nor\xe2\x80\x99c, kot so pred bili?\xc2\xab\xc2\xa0Na tem originalnem ogovoru spoznajo pape\xc5\xbe svoje ljube nekedanje farane, sprejmejo jih prijazno, pogostujejo celi teden ter jih kon\xc4\x8di bogato obdarovane odpustijo.\n_START_SECTION_\nRojstni kraj\n_START_PARAGRAPH_\nPienza proslavlja \xc5\xa1esto stoletje od rojstva svojega \xc2\xbbustanovitelja\xc2\xab, Silvija Eneja Pikolominija. Ko je on enkrat postal pape\xc5\xbe z imenom Pij II., je hotel spremeniti rojstni kraj Corsignano v \xc2\xbbvzorno mesto\xc2\xab, ki ga \xc5\xa1e dandanes mnogi ob\xc4\x8dudujejo in je pod za\xc5\xa1\xc4\x8dito Unescove svetovne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine. Kot zavetnik humanistov je zaposlil stavbenika Rossellinija, da bi spremenil njegovo rojstno vas Corsignano v mesto Pienza. Rossellinijeve stavbe in mestni na\xc4\x8drt predstavljajo zgodnji primer renesan\xc4\x8dnega mestnega na\xc4\x8drtovanja.  _NEWLINE_Ob tej obletnici potekajo v kraju prireditve v \xc4\x8dast tega slavnega humanista, na\xc4\x8drtovalca kri\xc5\xbearske vojne, velikopoteznega pape\xc5\xbea in Marijinega \xc4\x8dastilca in mo\xc5\xbea, ki je predvidel Evropsko zvezo.\n_START_SECTION_\nDe Capra & Albergo\n_START_PARAGRAPH_\nMalahijeva prerokba pravi o njem, da izhaja Od koze in gostilne (latinsko  De Capra & Albergo; angle\xc5\xa1ko From a nanny-goat and an inn). Temu sledi razlaga, da je Sien\xc4\x8dan, ki sta ga imela za tajnika kardinala Capranicus in Albergatus. (latinsko Senensis, qui fuit \xc3\xa0 Secretis Cardinalibus Capranico & Albergato; angle\xc5\xa1ko A Sienese, who was secretary to Cardinals Capranicus and Albergatus.) Pij II. je bil tajnik kardinalu Capranicu in kardinalu Albergatiju, preden je bil izvoljen za pape\xc5\xbea. ;'