b'\n_START_ARTICLE_\nAlfred Werner\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil v Alzaciji, ki je bila takrat del Francije in je bila leta 1871 priklju\xc4\x8dena Nem\xc4\x8diji. Kemijo je \xc5\xa1tudiral na Univerzi v Z\xc3\xbcrichu v \xc5\xa0vici, kjer je leta 1890 doktoriral. Po doktoratu je \xc5\xa1tudiral v Parizu, od koder se je leta 1892 vrnil v  Z\xc3\xbcrich, kjer je postal profesor in leta 1895 tudi \xc5\xa1vicarski dr\xc5\xbeavljan.\n_START_SECTION_\nKompleksne spojine\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1893 je prvi predlo\xc5\xbeil pravo zgradbo kompleksnih spojin, v katerih je centralni atom prehodna kovina, obdana z nevtralnimi ali anionskomi ligandi. _NEWLINE_Kemiki tistega \xc4\x8dasa so vedeli, da tvori kobalt kompleksno spojino s formulo CoCl\xe2\x82\x83\xe2\x80\xa26NH\xe2\x82\x83, katere zgradba je bila velika uganka. Werner je predlagal strukturo [Co(NH\xe2\x82\x83)\xe2\x82\x86]Cl\xe2\x82\x83 s centralnim inonom Co\xc2\xb3\xe2\x81\xba, obdanim s \xc5\xa1estimi NH\xe2\x82\x83 v ogli\xc5\xa1\xc4\x8dih oktaedra.  Trije Cl\xe2\x81\xbb naj bi bili disociirani kot prosti ioni, kar je potrdil z merjenjem elektri\xc4\x8dne prevodnosti vodnih raztopin in analiziranjem kloridnih anionov z obarjanjem s srebrovim nitratom. Wernerjeve predpostavke so kasneje potrdili tudi z analizo magnetne sukceptibilnosti. _NEWLINE_Za komplese z ve\xc4\x8d kot eno vrsto ligandov je Wernerju uspelo razlo\xc5\xbeiti \xc5\xa1tevilne njihove izomere. Razlo\xc5\xbeil je na primer obstoj dveh izomerov kompleksa [Co(NH\xe2\x82\x83)\xe2\x82\x84]Cl\xe2\x82\x83, od katerih je prvi zelen, drugi pa vijoli\xc4\x8den. Werner je predpostavil, da gre za dva geometrijska izomera s formulo [Co(NH\xe2\x82\x83)\xe2\x82\x84Cl\xe2\x82\x82]Cl z enim disociiranim Cl\xe2\x81\xbb ionom, kar je potrdil z merjenjem elektri\xc4\x8dne prevodnosti raztopin.  Kobaltov Co\xc2\xb3\xe2\x81\xba ion je obdan s \xc5\xa1tirimi NH\xe2\x82\x83 ligandi in dvema Cl ligandoma na ogli\xc5\xa1\xc4\x8dih oktaedra. Zeleni izomer ima konfiguracijo trans z dvema Cl ligandoma v nasprotnih ogli\xc5\xa1\xc4\x8dih oktaedra, vijoli\xc4\x8dni izomer pa konfiguracijo cis z dvema Cl ligandoma v sosednjih ogli\xc5\xa1\xc4\x8dih._NEWLINE_Werner je pripravil tudi komplekse z opti\xc4\x8dnimi izomeri. Leta 1914 je poro\xc4\x8dal o prvi sinteti\xc4\x8dni kiralni spojini, ki ne vsebuje ogljika. Spojina z imenom heksol ima kemijsko formulo [Co(Co(NH\xe2\x82\x83)\xe2\x82\x84(OH)\xe2\x82\x82)\xe2\x82\x83]Br\xe2\x82\x86.\n_START_SECTION_\nLastnosti valence\n_START_PARAGRAPH_\nKemiki pred Wernerjem so valenco elementa definirali kot \xc5\xa1tevilo njegovih vezi in pri tem niso razlikovali razli\xc4\x8dnih vrst vezi. Werner je za komplekse, kakr\xc5\xa1en je na primer [Co(NH\xe2\x82\x83)\xe2\x82\x86]Cl\xe2\x82\x83 smatral, da vezi Co-Cl ustrezajo \xc2\xbbprimarni valenci\xc2\xab\xc2\xa03 na veliki razdalji, medtem ko vezi Co-NH\xe2\x82\x83 ustrezajo \xc2\xbbsekundarni\xc2\xab\xc2\xa0oziroma \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1i valenci 6 na manj\xc5\xa1i razdalji. Sekundarno valenco 6, ki  ustreza koordinacijskemu \xc5\xa1tevilu, je definiral kot \xc5\xa1tevilo molekul (v tem primeru NH\xe2\x82\x83), ki so vezane  neposredno na centralni atom kovine. V drugih kompleksih je odkril tudi koordinacijska \xc5\xa1tevila 4 ali 8._NEWLINE_S tak\xc5\xa1nega vidika in drugih podobnih vidikov je leta 1904 Richard Abegg formuliral tisto, kar danes imenujemo Abeggovo pravilo, ki pravi, da je razlika med maksimalno pozitivno in maksimalno negativno valenco elementa pogosto enaka osem. Pravilo se je uporabljalo vse do leta 1916, ko je Gilbert N. Lewis v svoji teoriji kubi\xc4\x8dnega atoma formuliral pravilo okteta. _NEWLINE_Wernerjeva primarna valenca sedaj ustreza oksidacijskemu stanju, sekundarna valenca pa se je vedno imenovala koordinacijsko \xc5\xa1tevilo. Vezi Co-Cl v omenjenem primer se danes obravnavajo kot ionske, vezi Co-N pa so koordinirane kovalentne vezi med Lewisovo kislino Co\xc2\xb3\xe2\x81\xba in Lewisovo bazo NH\xe2\x82\x83.'