b'\n_START_ARTICLE_\nValentin Korun\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovno \xc5\xa1olo je obiskoval v Braslov\xc4\x8dah, gimnazijo v Celju (1878\xe2\x80\x931886), slavistiko in klasi\xc4\x8dno filologijo v Gradcu (1886\xe2\x80\x931892), kjer je leta 1896 tudi promoviral. Kot suplent je slu\xc5\xbeboval na ljubljanski realki (1892\xe2\x80\x931894), kot profesor v Kranju (1894\xe2\x80\x931902), na I. dr\xc5\xbeavni gimnaziji v Ljubljani (1902\xe2\x80\x931920) ter nazadnje od 1920 do upokojitve 1925 kot ravnatelj na III. dr\xc5\xbeavni gimnaziji v Ljubljani. Svoje pedago\xc5\xa1ke \xc4\x8dlanke je objavljal v Popotniku 1893\xe2\x80\x931898, iz klasi\xc4\x8dne filologije je objavil dalj\xc5\xa1o razpravo Quaestiones de epistula Sapphus ad Phaonem (1895). Razen tega je pisal leposlovne \xc4\x8drtice, potopise, humoreske in satire za \xc4\x8dasopise Gorenjc, Slovenski narod, Naprej, Planinski vestnik in Ljubljanski zvon. Nekaj teh objavljenih prispevkov je izdal v zbirki Spake. Satire, humoreske in drugo (Ljubljana, 1910), drugo zbirko povesti in \xc4\x8drtic, Povesti in prizori, pa je pripravljal za tisk. Knji\xc5\xbene kritike je objavljal v Popotniku, Ljubljanskem zvonu in Slovanu. Korun je bil predsednik ljubljanske sekcije Profesorskega dru\xc5\xa1tva (1919\xe2\x80\x931925) in mnogo let tudi predsednik ljubljanskega Francoskega kro\xc5\xbeka (Cercle fran\xc3\xa7ais), ki ga je izvolil za svojega \xc4\x8dastnega \xc4\x8dlana.'