b'\n_START_ARTICLE_\nGr\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_SECTION_\nIzvor gr\xc5\xa1kega jezika in njegovega nare\xc4\x8dja\n_START_PARAGRAPH_\nGr\xc5\xa1ki jezik spada v indoevropsko dru\xc5\xbeino jezikov. Tej jezikovni dru\xc5\xbeini so pripadala ljudstva, ki so v 3. tiso\xc4\x8dletju pr. n. \xc5\xa1t.  \xc5\xbeivela na obmo\xc4\x8dju ju\xc5\xbene Rusije, predniki Grkov pa natan\xc4\x8dneje na zahodni obali \xc4\x8crnega morja. Ta ljudstva so se v 2. tiso\xc4\x8dletju pr. n. \xc5\xa1t. za\xc4\x8dela seliti po Evropi, na Balkan in v Azijo. Priseljenci s severa so se postopoma naselili na celotno obmo\xc4\x8dje dana\xc5\xa1nje Gr\xc4\x8dije in Male Azije. Ob tem niso naleteli na prazen prostor, ampak so tam \xc5\xbeiveli staroselci. V medsebojnem vplivu se je razvila nova civilizacija. Sicer ni jasno, kolik\xc5\xa1en je bil dejanski vpliv staroselcev na jezik priseljencev, dejstvo pa je, da se je gr\xc5\xa1ki jezik razvil do srede 2. tiso\xc4\x8dletja pr. n. \xc5\xa1t._NEWLINE_Grki so bili razdeljeni na ve\xc4\x8d plemen. Najpomembnej\xc5\xa1i med njimi so bili Jonci, Dorci in Ajolci. Ta plemena niso imela skupnega knji\xc5\xbenega jezika, ampak je vsako uporabljalo svoje nare\xc4\x8dje. Eno najpomembnej\xc5\xa1ih nare\xc4\x8dij je bil klasi\xc4\x8dni ati\xc5\xa1ki jezik, torej nare\xc4\x8dje, ki se je govorilo in pisalo na obmo\xc4\x8dju Atike v klasi\xc4\x8dni dobi. V tem nare\xc4\x8dju so pisali najpomembnej\xc5\xa1i avtorji gr\xc5\xa1ke antike, mesto pa je na kulturnem podro\xc4\x8dju u\xc5\xbeivalo velik ugled. Ko je po smrti Aleksandra Velikega, ki je prvi\xc4\x8d v zgodovini Grke zdru\xc5\xbeil v eno dr\xc5\xbeavo, pri\xc5\xa1lo do zlitja nare\xc4\x8dij v en skupen jezik (\xce\xba\xce\xbf\xce\xb9\xce\xbd\xe1\xbd\xb4 \xce\xb4\xce\xb9\xce\xac\xce\xbb\xce\xb5\xce\xba\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x82), je bila njegova osnova ravno ati\xc5\xa1ko nare\xc4\x8dje. Ta skupni jezik se je uporabljal kot sporazumevalni jezik v dr\xc5\xbeavah, ki so nastale na obmo\xc4\x8dju velikega Aleksandrovega imperija.\n_START_SECTION_\nZgodovinska enotnost\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovinska enotnost in neprekinjena istovetnost razli\xc4\x8dnih faz gr\xc5\xa1kega jezika se pogosto poudarjata. \xc4\x8ceprav je gr\xc5\xa1\xc4\x8dina do\xc5\xbeivela morfolo\xc5\xa1ke in fonolo\xc5\xa1ke spremembe, ki jih lahko primerjamo s spremembami v drugih jezikih, nikoli, od klasi\xc4\x8dne antike dalje, kulturna, literarna in pravopisna tradicija jezika ni bila prekinjena do take mere, da bi lahko govorili o nastanku novega jezika. Gr\xc5\xa1ki govorniki danes \xc5\xa1e vedno pogosto jemljejo literarna dela anti\xc4\x8dne gr\xc5\xa1\xc4\x8dine kot del lastnega, ne pa tujega jezika.  Pogosto je sli\xc5\xa1ati mnenje, da so bile zgodovinske spremembe sorazmerno majhne v primerjavi z nekaterimi drugimi jeziki, kot na primer: "Homerjeva gr\xc5\xa1\xc4\x8dina je verjetno bli\xc5\xbee demotski gr\xc5\xa1\xc4\x8dini, kot pa je angle\xc5\xa1\xc4\x8dina 12. stoletja blizu angle\xc5\xa1\xc4\x8dini, ki se govori danes."\n_START_SECTION_\nSlovenjenje gr\xc5\xa1kih imen\n_START_PARAGRAPH_\nPriporo\xc4\x8dila o rabi gr\xc5\xa1kih besed presega pravila pre\xc4\x8drkovanja (gr\xc5\xa1ke abecede); saj je treba dolo\xc4\x8diti tudi pregibanje in skladnjo. Poleg tega so se nekatere oblike v jezikovni praksi \xc5\xbee ustalile. Nekatera imena so k nam za\xc5\xa1la tudi posredno, najve\xc4\x8d prek latin\xc5\xa1\xc4\x8dine. V slovenskem prevodnem slovstvu in slovarjih najdemo razli\xc4\x8dna slovenjenja. Novej\xc5\xa1a priporo\xc4\x8dila (Slovenski pravopis, namenski slovar s pravili Bronislave Aubelj) temeljijo na pribli\xc5\xbeevanju k izvorni obliki.'