b"\n_START_ARTICLE_\n\xc4\x8crna luknja\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8c\xc5\x95na l\xc3\xbaknja je v astrofiziki teoreti\xc4\x8dna zgostitev mase, katere te\xc5\xbenostno polje je tolik\xc5\xa1no, da ube\xc5\xbena hitrost (druga kozmi\xc4\x8dna hitrost) presega hitrost svetlobe. Zato je dobila pridevnik\xc2\xa0\xc2\xbb\xc4\x8drna\xc2\xab, saj ni\xc4\x8d, niti svetloba, ne more uiti njeni te\xc5\xbenosti. \xc4\x8ceprav je zveza \xc2\xbb\xc4\x8drna luknja\xc2\xab\xc2\xa0zelo raz\xc5\xa1irjena, teorija ne govori o kakr\xc5\xa1nikoli \xc2\xbbluknji\xc2\xab\xc2\xa0v obi\xc4\x8dajnem pomenu besede.\n_START_SECTION_\nIzvor imena\n_START_PARAGRAPH_\nBesedo \xc2\xbb\xc4\x8drna luknja\xc2\xab\xc2\xa0je v ameri\xc5\xa1ki angle\xc5\xa1\xc4\x8dini (black hole) 18. januarja 1964 prvi\xc4\x8d uporabila novinarka Ann Ewing v svojem \xc4\x8dlanku Black Holes' in Space v poro\xc4\x8dilu na sre\xc4\x8danju Ameri\xc5\xa1ke zveze za napredek znanosti (AAAS). Wheeler, ameri\xc5\xa1ki fizik, eden od Einsteinovih zadnjih sodelavcev in naslednikov, je uporabil izraz leta 1967 na predavanju, zaradi \xc4\x8desar so mislili, da je on skoval izraz. Izraz je uporabil tudi naslednje leto v \xc4\x8dlanku za Scientific American. Verjetno je izraz v tem \xc4\x8dasu poznalo ve\xc4\x8d majhnih skupin, ki so raziskovale na tem podro\xc4\x8dju. Bil je kraj\xc5\xa1i nadomestek za izraz \xc2\xbbgravitacijsko popolnoma kolapsirana zvezda (telo)\xc2\xab\xc2\xa0(gravitationally completely collapsed star (object)). Kmalu po tem so izraz \xc4\x8drna luknja sprejeli v splo\xc5\xa1nem in ime se je prijelo. Ve\xc4\x8dkrat uporabljajo tudi izraz kolapsar. Feynman je rabil \xc5\xa1e izraz \xc4\x8drvina (wormhole), vendar ne v dana\xc5\xa1njem smislu.\n_START_SECTION_\nPregled\n_START_PARAGRAPH_\nTeoreti\xc4\x8dno so lahko \xc4\x8drne luknje poljubne velikosti, od mikroskopskih do skoraj velikosti vidnega Vesolja._NEWLINE_Klasi\xc4\x8dna splo\xc5\xa1na teorija relativnosti predpostavlja, da zunanji opazovalec ne more zaznati nobene snovi ali informacije, ki bi zapustila notranjost \xc4\x8drne luknje. S \xc4\x8drne luknje se torej ne da odnesti nekaj mase, ne da se posvetiti s svetilko, niti se ne da od zunaj dokopati do nobenih podatkov o snovi, ki je vstopila v \xc4\x8drno luknjo. Kvantnomehanski pojavi dovoljujejo, da \xc4\x8drna luknja seva snov in energijo (Hawkingovo sevanje), vendar znanstveniki verjamejo, da je narava sevanja neodvisna od tega, kaj je v preteklosti padlo v \xc4\x8drno luknjo._NEWLINE_Obstoj \xc4\x8drnih lukenj v Vesolju podpira vrsta teoreti\xc4\x8dnih raziskav in astronomskih opazovanj, \xc5\xa1e posebej iz raziskovanja supernov in sevanja rentgenskih \xc5\xbearkov iz aktivnih galakti\xc4\x8dnih jeder. Kljub temu pa manj\xc5\xa1ina fizikov v obstoj \xc4\x8drnih lukenj \xc5\xa1e naprej dvomi.\n_START_SECTION_\nLega\n_START_PARAGRAPH_\nZnano je, da se \xc4\x8drne luknje nahajajo v sredi\xc5\xa1\xc4\x8dih prakti\xc4\x8dno vseh galaksij. Obstajajo tudi v rentgenskih dvozvezdjih, kot je Labod X-1, ali pa so prosto tavajo\xc4\x8de po medzvezdnem prostoru.\n_START_SECTION_\nZlata doba\n_START_PARAGRAPH_\nFinkelstein je leta 1958 poistovetil Schwarzschildovo ploskev  kot dogodkovno obzorje in ne kot singularnost, \xc2\xbbpopolna enosmerna opna: vzro\xc4\x8dni vplivi jo lahko pre\xc4\x8dkajo le v eni smeri.\xc2\xab To strogo ni nasprotovalo Oppenheimerjevim rezultatom, ampak jih je raz\xc5\xa1irilo s pogledom padajo\xc4\x8dih opazovalcev. Finkelsteinova re\xc5\xa1itev je raz\xc5\xa1irila Schwarzschildovo re\xc5\xa1itev za prihodnost opazovalcev, ki padajo v \xc4\x8drno luknjo. Polno raz\xc5\xa1iritev je na\xc5\xa1el Kruskal, ki jo je objavil pod pritiskom leta 1960. Tangherlini je leta 1963 na\xc5\xa1el mnogorazse\xc5\xbeno posplo\xc5\xa1itev Schwarzschildove re\xc5\xa1itve._NEWLINE_Ti rezultati so se pojavili na za\xc4\x8detku zlate dobe splo\xc5\xa1ne teorije relativnosti, ki sta jo zaznamovali splo\xc5\xa1na teorija relativnosti in \xc4\x8drne luknje kot glavni temi raziskovanj. Temu procesu je pomagalo odkritje pulzarjev leta 1967, za katere se je do leta 1969 pokazalo, da so hitro vrte\xc4\x8de nevtronske zvezde. Do tedaj so nevtronske zvezde kakor \xc4\x8drne luknje obravnavali le kot teoreti\xc4\x8dne posebnosti. Odkritje pulzarjev je pokazalo na njihov fizi\xc4\x8dni pomen in vzpodbudilo nadaljnje zanimanje za vse vrste zgo\xc5\xa1\xc4\x8denih teles, ki bi lahko nastala z gravitacijskim sesedanjem._NEWLINE_V tem obdobju so na\xc5\xa1li splo\xc5\xa1nej\xc5\xa1e re\xc5\xa1itve za \xc4\x8drne luknje. Kerr je leta 1963 na\xc5\xa1el eksaktno re\xc5\xa1itev za vrte\xc4\x8do \xc4\x8drno luknjo. Newman je dve leti kasneje na\xc5\xa1el osnosimetri\xc4\x8dno re\xc5\xa1itev za \xc4\x8drno luknjo, ki se vrti in ima elektri\xc4\x8dni naboj. Z Israelovim, Carterjevim, in Robinsonovim delom se je pojavil izrek odsotnosti las, ki pravi, da je re\xc5\xa1itev stacionarne \xc4\x8drne luknje popolnoma dolo\xc4\x8dena s tremi parametri Kerr-Newmanove metrike: maso, vrtilno koli\xc4\x8dino in elektri\xc4\x8dnim nabojem._NEWLINE_Sprva se je domnevalo, da so nenavadne zna\xc4\x8dilnosti re\xc5\xa1itev \xc4\x8drnih lukenj patolo\xc5\xa1ki ostanki vsiljenih simetrijskih pogojev in, da se singularnosti v generi\xc4\x8dnih primerih ne bodo pojavljale. Ta pogled so \xc5\xa1e posebej podpirali Belinski, Halatnikov in Lif\xc5\xa1ic, ki so posku\xc5\xa1ali dokazati, da se singularnosti v generi\xc4\x8dnih re\xc5\xa1itvah ne pojavljajo. Vendar sta v poznih 1960-ih Penrose in Hawking s pomo\xc4\x8djo globalnih tehnik dokazala, da se singularnosti pojavljajo generi\xc4\x8dno._NEWLINE_Bardeenovo, Bekensteinovo, Carterjevo in Hawkingovo delo v za\xc4\x8detku 1970-ih je vodilo do formulacije termodinamike \xc4\x8drnih lukenj. Ti zakoni opisujejo obna\xc5\xa1anje \xc4\x8drne luknje v tesni podobnosti z zakoni termodinamike in povezujejo maso z energijo, povr\xc5\xa1ino z entropijo in povr\xc5\xa1insko gravitacijo s temperaturo. Analogija je bila zaklju\xc4\x8dena, ko je Hawking leta 1974 pokazal, da kvantna teorija polja napoveduje, da bodo \xc4\x8drne luknje sevale kot \xc4\x8drno telo s temperaturo sorazmerno povr\xc5\xa1inski gravitaciji \xc4\x8drne luknje (Hawkingovo sevanje)."