b'\n_START_ARTICLE_\nAlkmeon iz Krotona\n_START_SECTION_\nBiografija\n_START_PARAGRAPH_\nAlkmajon je bil sin Peritija in po nekaterih domnevah Pitagorov u\xc4\x8denec. Rodil naj bi se okoli leta 510 pr. n. \xc5\xa1t. \xc4\x8ceprav je pisal predvsem o medicinskih temah, obstaja nekaj predlogov da je bil filozof in ne zdravnik. Vadil je tudi astrologijo in meteorologijo. O njegovem \xc5\xbeivljenju ne vemo ni\xc4\x8desar drugega.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu Alkmajona je bila najslavnej\xc5\xa1a medicinska \xc5\xa1ola v Veliki Gr\xc4\x8diji (Magna Graecia), na obmo\xc4\x8dju dana\xc5\xa1nje ju\xc5\xbene Italije s Sicilijo. Tam so znanstveno in eksperimentalno raziskovali bolezni. Alkmajon je bil znan kot pionir seciranja \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega telesa in je kot prvi odkril Evstahijevo cev, ki povezuje \xc5\xberelo s srednjim u\xc5\xa1esom. S preu\xc4\x8devanjem bolezni je pri\xc5\xa1el do zaklju\xc4\x8dka, da je zdravje stanje, ko so \xc5\xa1tirje \xc5\xbeivljenjski sokovi (kri, rumeni \xc5\xbeol\xc4\x8d, \xc4\x8drni \xc5\xbeol\xc4\x8d in sluz) v ravnovesju. Bolezen nastopi, ko pride do problemov v okolju, s prehrano ali \xc5\xbeivljenjskim slogom. Trdil je, da zdravje prina\xc5\xa1a ravnovesje med skrajnimi stanji kot so suho in mokro, vro\xc4\x8de in hladno, ter kislo in sladko, neravnovesje med temi pa je vzrok, da zbolimo. Ta smer medicine se imenuje humoralna medicina in kasneje so po njegovih odkritjih napisali knjigo O naravi. Izdal je \xc5\xa1e veliko drugih medicinskih in filozofskih knjig, katerih dele so v svojih knjigah uporabili tudi Klavdij Galen, Plutarh in Stobaj. \xc5\xbdal ta dela niso ohranjena. Ohranjeni pa so njegovi izreki kot so: \xc2\xabZemlja je mati vseh rastlin, njihov o\xc4\x8de pa je sonce.\xc2\xab\xc2\xa0in: \xc2\xbbIzku\xc5\xa1nje so za\xc4\x8detek u\xc4\x8denja.\xc2\xab\xc2\xa0Bil je tudi prvi, ki je napisal basen, literarno izmi\xc5\xa1ljeno delo, ki govori o \xc5\xbeivalih. Nobeno njegovo delo ali delo, ki ga opisuje, ni prevedeno v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tudija \xc4\x8dutov\n_START_PARAGRAPH_\nKalkidov komentar o Platonovem Timaju hvali Alkmajona (kot tudi Kalistenija in Herofila) in njihovo delo O naravi o\xc4\x8desa. Omenil je, da je Alkmajon odstranil \xc5\xbeivalsko oko, da je lahko preu\xc4\x8deval opti\xc4\x8dni \xc5\xbeivec. Vendar ni dokazov, da je Alkmajon sam seciral oko ali lobanjo. Na podlagi tega in bolj osnovnih opazovanj je Alkmajon opisal vse \xc4\x8dute, razen dotika. Te opazke so pripomogle k \xc5\xa1tudiju medicine, saj so vzpostavile povezavo med mo\xc5\xbegani in \xc4\x8dutnimi organi,  povzele poti opti\xc4\x8dnih \xc5\xbeivcev, kot tudi navedle da so mo\xc5\xbegani organ misli. Prav tako je navedel, da oko vsebuje tako ogenj, kot vodo in da vidimo, ko so nekaj videnega odsevana od ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8dega in prozornega dela o\xc4\x8desa. Mnogi strokovnjaki verjamejo, da se je Platon opiral na Alkmajonovo delo, ko je v Fedonu pisal o \xc4\x8dutih in kako mi oziroma \xc5\xbeivali razmi\xc5\xa1ljamo.\n_START_SECTION_\nOstale \xc5\xa1tudije\n_START_PARAGRAPH_\nAlkmajon je dejal, da spanje nastopi s pojavom bledice, kar so od njega prevzeli kasneje [Hipokratski avtorji] in Aristotel. Drugi del te njegove trditve je, \xc4\x8de kri iz \xc5\xbeil izte\xc4\x8de za vedno, se pojavi smrt. Govoril je tudi o embriologiji, razvoju otroka in analogiji z \xc5\xbeivalmi in rastlinami o \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki fiziologiji. Ker imamo malo dokazov je sporno, v kolik\xc5\xa1ni meri je Alkmajona mogo\xc4\x8de obravnavati kot kozmologa pred Sokratom, \xc4\x8de sploh.\n_START_SECTION_\nGr\xc5\xa1ke teorije o osnovnem spoznanju: od Alkmajona do Aristotla\n_START_PARAGRAPH_\nO razmi\xc5\xa1ljanju starogr\xc5\xa1kih filozofov na podro\xc4\x8dju osnovnih spoznanj in u\xc4\x8denja je dublinski profesor John Isaac Beare napisal zbirko misli Alkmajona, Empedokleja, Demokrita, Anaksagore, Diogena iz Apolonije, Platona, in Aristotla, na podro\xc4\x8dju petih \xc4\x8dutov in zdravega razuma. Knjiga je dokaj obse\xc5\xbena, s 380 stranmi povzame poglede starogr\xc5\xa1kih fiozofov na podano temo, ki jo je s svojo \xc5\xa1tudijo \xc4\x8dutov na\xc4\x8del Alkmajon iz Krotona.\n_START_SECTION_\nNesmrtnost du\xc5\xa1e\n_START_PARAGRAPH_\nAlkmajonovo razmi\xc5\xa1ljanje v tej smeri je za njim nadaljeval \xc5\xa1e Platon, zato je ponekod te\xc5\xbeko lo\xc4\x8diti misli enega in drugega. Osnovna ideja teorije primerja du\xc5\xa1o z nebe\xc5\xa1kimi telesi. Pravi, da je du\xc5\xa1a bo\xc5\xbeanska in ker je vedno v gibanju, je nesmrtna. Alkmajon je mislil, da se du\xc5\xa1a samostojno premika v vztrajajo\xc4\x8dem gibanju. Argumentiral je, da je du\xc5\xa1a vzrok za gibanje ljudi in \xc5\xbeivali, zato se more tudi sama premikati, saj se tisto, kar premika druge stvari, mora tudi samo premikati. Rekel naj bi tudi: "\xc4\x8dlove\xc5\xa1ka bitja propadejo, ker se ne morejo pridru\xc5\xbeiti za\xc4\x8detku." Na prvi pogled se zdi, da je ta trditev v nasprotju z Alkmajonovim prepri\xc4\x8danjem. Vendar se zdi verjetno, da je Alkmajon razlikoval med ljudmi kot posameznimi telesi, ki propadajo in kot du\xc5\xa1e, ki ne propadejo (Barnes 1982, 115). Ne vemo kaj je Alkmajon mislil, da se z du\xc5\xa1o zgodi po smrti. Ali je verjel v reinkarnacijo, kot Pitagorejci? Noben anti\xc4\x8dni vir ne povezuje Alkmajona z reinkarnacijo in njegova ostra razlika med \xc5\xbeivalmi in ljudmi lahko nakazuje, da v to ni verjel (Guthrie 1962: 354). Morda je mislil, da se je du\xc5\xa1a pridru\xc5\xbeila drugim bo\xc5\xbeanskim bitjem v nebesih. To\xc4\x8dka Fragmenta 2 je lahko, da ker nebesna telesa svoje kroge povezujejo s svojimi za\xc4\x8detki s kro\xc5\xbenimi gibi, se ljudje ne morejo pridru\xc5\xbeiti svojemu koncu v starosti do za\xc4\x8detka v otro\xc5\xa1tvu, tj. \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenje nima cikli\xc4\x8dne strukture. Morda celo domnevamo, da du\xc5\xa1a posku\xc5\xa1a tak\xc5\xa1no strukturo namesti na telo iz lastnega kro\xc5\xbenega gibanja, vendar na koncu ne uspe.\n_START_SECTION_\nJe bil Pitagorejec?\n_START_PARAGRAPH_\nNekateri pravijo, da je bil Alkmajon Pitagorov u\xc4\x8denec, \xc4\x8deprav obstajajo dvomi, saj ga je Aristotelkasneje opisal kot Pitagorovega sodobnika in od leta 1950 dalje velja splo\xc5\xa1en dogovor, da sta Alkmajon in Pitagora neodvisna drug od drugega. _NEWLINE_Alkmajon je bil prepri\xc4\x8dan, da je \xc4\x8dlove\xc5\xa1ka du\xc5\xa1a nesmrtna in je del bo\xc5\xbeje narave in da kot telo v nebesih ohranja gibanje. Primerjal je tudi ve\xc4\x8dno obliko lune s \xc4\x8dolnom. Vse njegove teorije temeljijo na podlagi fizike in medicine, ali pa izhajajo iz Jonske \xc5\xa1ole (Predsokraska doba), zato ga Aristotel ume\xc5\xa1\xc4\x8da med prve medicinske znanstvenike, raje kot med Pitagorejce.\n_START_SECTION_\nOmembe v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini\n_START_PARAGRAPH_\nAlkmajona lahko zasledimo le v dveh delih prevedenih v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino; Fragmenti predsokratikov s. 471 - 485 in \xc5\xbdivljenja in misli znamenitih filozofov, 1. del s. 514. Slednja knjiga trdi, da je Alkmajon res bil u\xc4\x8denec Pitagore. Omeni njegovo teorijo o nesmrtnosti du\xc5\xa1e:"Trdil je, da je du\xc5\xa1a nesmrtna in se nenehno giblje, tako kot sonce."_NEWLINE_V fragmentih predsokratikov so prevedeni izseki njegovih del, prav tako kot tudi v stari gr\xc5\xa1\xc4\x8dini. Najdemo izseke iz njegovih del \xc5\xbdivljenje in nauk, ki govori o tem, da vse na svetu pride v parih, da je kot prvi opredelil razliko med \xc4\x8dlovekom in \xc5\xbeivalmi in izsek iz njegovega dela O naravi. Ta govori o tem, kaj povzro\xc4\x8di bolezen in da je zdravje posledica ranovesja (glej odstavek DELA).'