b'\n_START_ARTICLE_\nE (matemati\xc4\x8dna konstanta)\n_START_SECTION_\nZgodovina \xc5\xa1tevila e v 17. stoletju\n_START_PARAGRAPH_\nZna\xc4\x8dilnosti \xc5\xa1tevila e so kmalu navdu\xc5\xa1ile matematike 17. stoletja. _NEWLINE_John Napier je pri primerjavi aritmeti\xc4\x8dnega in geometri\xc4\x8dnega zaporedja pri\xc5\xa1el na misel, da bi izdelal tabelo naravnega logaritma razli\xc4\x8dnih \xc5\xa1tevil, saj bi si s tem poenostavil ra\xc4\x8dunanje. Tako je leta 1614 objavil knjigo Opis \xc4\x8dudovitega kanona logaritmov, s katero je oznanil odkritje logaritmov. V knjigi se je na\xc5\xa1la tabela logaritmov, za katero je porabil 20 let svojega \xc5\xbeivljenja. Osnova logaritmov je bila Napierova konstanta ki jo danes poznamo pod imenom \xc5\xa1tevilo e. _NEWLINE_Ljudje so kmalu spoznali, da ima objavljena tabela logaritemske funkcije neko univerzalno \xc5\xa1tevilsko osnovo. In to \xc5\xa1tevilo je bilo \xc5\xa1tevilo e.  Ve\xc4\x8dkrat, ko so uporabili to magi\xc4\x8dno vrednost pri ra\xc4\x8dunanju, ve\xc4\x8dkrat so se s to vrednostjo naklju\xc4\x8dno sre\xc4\x8devali. Vendar vrednost e za \xc4\x8das Napiera ni pri\xc5\xa1lo v matemati\xc4\x8dno literaturo._NEWLINE_Jacob Bernoulli je bil matematik, ki je bil bistven za odkritje \xc5\xa1tevila e. V 17. stoletju se je ubadal predvsem z matemati\xc4\x8dnim problemom obrestnih obresti. S prou\xc4\x8devanjem obrestnih obresti je ugotovil, da limita le\xc5\xbei med \xc5\xa1teviloma 2 in 3. To lahko \xc5\xa1tejemo za prvi pribli\xc5\xbeek in definicijo \xc5\xa1tevila e. S tem je bil prvi, ki je definiral neko \xc5\xa1tevilo z limito._NEWLINE_Za samo ozna\xc4\x8dbo \xc5\xa1tevila e je odgovoren Leonhard Euler. Velja za enega najpomembnej\xc5\xa1ih matematikov 18. stoletja. Njegova odkritja se\xc5\xbeejo na razli\xc4\x8dna podro\xc4\x8dja matematike, npr. teorija \xc5\xa1tevil in teorija grafov. Uvedel je veliko sodobnih matemati\xc4\x8dnih pojmov in oznak; v matemati\xc4\x8dni analizi, npr. pojem funkcije. Euler je raziskoval zna\xc4\x8dilnosti \xc5\xa1tevila e in pravzaprav dal \xc5\xa1tevilu e trenutno ozna\xc4\x8dbo. Euler je dokazal, da je e limita (1+1/n)\xe2\x81\xbf, ko gre n proti neskon\xc4\x8dnosti. Prav tako je dolo\xc4\x8dil 23 decimalnih mest \xc5\xa1tevila e. Avtor Maor je mnenja, da je oznaka e pravzaprav okraj\xc5\xa1ava za besedo eksponentno. Hkrati pa so bile \xc4\x8drke od a do d \xc5\xbee uporabljene kot matemati\xc4\x8dni simboli, tako je pri\xc5\xa1lo do ozna\xc4\x8dbe z naslednjo prosto \xc4\x8drko, e.'