b'\n_START_ARTICLE_\nReformizem\n_START_PARAGRAPH_\nV marksisti\xc4\x8dni politi\xc4\x8dni filozofiji reformizem ozna\xc4\x8duje politi\xc4\x8dna stali\xc5\xa1\xc4\x8da, ki so v svojih dolgoro\xc4\x8dnih ciljih opustila boj proti kapitalizmu, ki so torej svoje cilje prizadevajo dose\xc4\x8di v okviru kapitalizma. V tem se razlikujejo od revolucionarnega marksizma, ki se s kapitalizmom ne zadovolji, ampak si za cilj zada njegovo odpravo ter njegovo nadomestitvijo s komunizmom._NEWLINE_Reformizem ne zanika obstoja razredne dru\xc5\xbebe niti ne zanika, da med temi razredi obstajajo konflikti. Od marksizma se reformizem nasprotno razlikuje \xc5\xa1ele po tem, da re\xc5\xa1itev v teh konfliktih vidi znotraj razredne dru\xc5\xbebe, da torej slednje ni treba v celoti odpraviti, ampak le nekoliko spremeniti; iz tega tudi izhaja ime reformizem.\n_START_SECTION_\nRazlika med reformo in revolucijo\n_START_PARAGRAPH_\nRazlikovanje med reformo in revolucijo je iz vidika razrednega boja na prvi pogled protislovno, ker reforme kapitalizma tudi izbolj\xc5\xa1ajo polo\xc5\xbeaj delavskega razreda. Zakonsko dolo\xc4\x8dena minimalna pla\xc4\x8da je na primer za delavce bolj\xc5\xa1a opcija, kot \xc4\x8de tak\xc5\xa1ne dolo\xc4\x8ditve sploh ni; enako velja za zakonsko omejeni delovni dan. Enake opazke sledijo za javne storitve; javno dostopno in brezpla\xc4\x8dno \xc5\xa1olstvo in zdravstvo nista (vsaj neposredno) le simboli\xc4\x8dne pridobitve._NEWLINE_Na tem mestu je za razlikovanje med reformisti\xc4\x8dnim in revolucionarnim krilom nujno uvesti razliko med kratkoro\xc4\x8dnimi in dolgoro\xc4\x8dnimi cilji. Komunisti\xc4\x8dna (revolucionarna) pozicija ne nasprotuje ukrepom, ki izbolj\xc5\xa1ajo polo\xc5\xbeaj delavskega razreda; njena kritika ni vezana na kratkoro\xc4\x8dni, temve\xc4\x8d dolgoro\xc4\x8dni vidik razrednega boja. Marksizem nadalje ne zanika pridobitev, ki izhajajo iz reform kapitalizma; skraj\xc5\xa1anje delovnega dneva, (tudi relativno) vi\xc5\xa1je mezde ter vzpostavitev vsaj minimalnega omre\xc5\xbeja socialne varnosti._NEWLINE_Marksizem nasprotno nastopa proti reformam kot dolgoro\xc4\x8dnemu cilju delavskega gibanja; nasprotuje stali\xc5\xa1\xc4\x8du, da je konflikt med kapitalisti\xc4\x8dnim in delavskim razredom mo\xc5\xbeno trajno razre\xc5\xa1iti z reformo. S tem utrjuje dve pomembnej\xc5\xa1i stali\xc5\xa1\xc4\x8di. Prvi\xc4\x8d: da razredni boj med delom in kapitalom ni stvar slu\xc4\x8dajnega nesporazuma, ampak nasprotno izhaja iz istih mehanizmov, ki kapitalisti\xc4\x8dni na\xc4\x8din produkcije sploh omogo\xc4\x8dajo (glej prese\xc5\xbena vrednost). Drugi\xc4\x8d: da se temu primerno konflikt ne bo razre\xc5\xa1il z vrsto postopnih korakov, ampak bo za to potreben ve\xc4\x8dji preskok, ki bo pomenil tudi korenite spremembe dru\xc5\xbebenega reda (tj. revolucijo)._NEWLINE_Marksizem do reforme tako zavzema dialekti\xc4\x8den odnos. Dokler komunisti\xc4\x8dna revolucija \xc5\xa1e ni mo\xc5\xbena, dokler je torej kapitalizem \xc5\xa1e premo\xc4\x8dan, da bi se ga dalo odpraviti z enim udarcem, dokler je torej revolucija \xc5\xa1e na horizontu (ne pa tudi v dosegu roke), so reforme zgodovinsko pogojeni kompromis med proletariatom in bur\xc5\xbeoazijo; proletariat ni dovolj mo\xc4\x8dan, da bi strmoglavil bur\xc5\xbeoazijo, bur\xc5\xbeoazija pa ni dovolj mo\xc4\x8dna, da bi zatrla opozicijo proletariata._NEWLINE_Marksizem reforme nikoli ne pojmuje kot kon\xc4\x8dni cilj, ampak kot sredstvo za dosego tega cilja. To postane najbolj razvidno v situaciji, kjer je mo\xc5\xbeno dose\xc4\x8di ve\xc4\x8d kot zgolj reforme; v tem trenutku tudi postane najbolj razvidno, da so za marksizem reforme zgodovinsko diktirani kompromis, ki ga je treba zavre\xc4\x8di takoj, ko ni ve\xc4\x8d potreben. Marksisti\xc4\x8dno vpra\xc5\xa1anje\xc2\xa0\xc2\xbbReforma ali revolucija?\xc2\xab\xc2\xa0tako dejansko pomeni\xc2\xa0\xc2\xbbReforma namesto revolucije?\xc2\xab, naslavlja pa vpra\xc5\xa1anje, kako naj se kapitalisti\xc4\x8dna razredna protislovja dokon\xc4\x8dno razre\xc5\xa1ijo (tj. z reformo ali revolucijo?).\n_START_SECTION_\nLo\xc4\x8ditev politi\xc4\x8dnega in ekonomskega boja\n_START_PARAGRAPH_\nV marksizmu se politi\xc4\x8dni in ekonomski boj povezujeta, ker dosledna izpolnitev delavskih interesov zahteva tudi spremembo dru\xc5\xbebenega na\xc4\x8dina produkcije (tj. kolektivizacijo produkcijskih sredstev in uvedbo delavskega upravljanja). Tak\xc5\xa1na sprememba ni le ekonomska, ampak tudi politi\xc4\x8dna. Sprememba v na\xc4\x8dinu produkcije zahteva strmoglavljenje bur\xc5\xbeoazne dr\xc5\xbeave, ki se jo nadomesti s proletarsko dr\xc5\xbeavo (ki s\xc4\x8dasoma odmre); ta je zadol\xc5\xbeena za varovanje socializma pred kontrarevolucionarnimi povra\xc4\x8dilnimi udarci. Partijska avantgarda tako pritiska k povezovanju ekonomskega in politi\xc4\x8dnega delavskega boja, ker je to edini na\xc4\x8din, da katerikoli izmed njiju postane revolucionaren._NEWLINE_Reformizem, ki se odpove zahtevam po revoluciji, posledi\xc4\x8dno ne vidi razloga, da bi povezoval ekonomski in politi\xc4\x8dni boj. Ta lo\xc4\x8ditev je prakti\xc4\x8dna, ne pa nujno tudi teoreti\xc4\x8dna; reformizem lahko na drugem nivoju sicer vzpostavi povezavo med ekonomskim in politi\xc4\x8dnim delavskim bojem, a jih v praksi lo\xc4\x8duje. Sindikalno in parlamentarno krilo, ki se pod komunisti\xc4\x8dno partijo dopolnjuje v celoto, je v reformizmu eksplicitno lo\xc4\x8deno; ekonomsko krilo reformizma je omejeno na sindikalni boj, politi\xc4\x8dno pa na parlamentarizem.\n_START_SECTION_\nReformisti\xc4\x8dni sindikalni boj\n_START_PARAGRAPH_\nSindikalizma, ki zavra\xc4\x8da povezovanje s politi\xc4\x8dnim bojem iz reformisti\xc4\x8dnih razlogov, ne smemo ena\xc4\x8diti s sindikalizmom, ki zavra\xc4\x8da povezovanje s parlamentarnim bojem iz revolucionarnih razlogov._NEWLINE_V drugem primeru govorimo o revolucionarnem sindikalizmu, ki parlamentarni boj zavra\xc4\x8da, ker dr\xc5\xbeavo pojmuje kot orodje bur\xc5\xbeoazije za uveljavljanje svoje oblasti nad proletariatom; vsakdo, ki sodeluje v dr\xc5\xbeavnih institucijah, s tem na tak\xc5\xa1en ali druga\xc4\x8den na\xc4\x8din postane slu\xc5\xbeabnik kapitala. Tak\xc5\xa1en sindikalizem zavra\xc4\x8da sodelovanje v bur\xc5\xbeoazni politiki, ker tak\xc5\xa1no dejanje vidi kot pomembno gro\xc5\xbenjo njegovi lastni revolucionarnosti; njegov boj je tako omejen na orodja sindikalnega boja, kot na primer splo\xc5\xa1no stavko. Zgodovinski primer tak\xc5\xa1nega radikalnega sindikalizma je ameri\xc5\xa1ki sindikat iz za\xc4\x8detka 20. stoletja Industrial Workers of the World (IWW)._NEWLINE_V reformisti\xc4\x8dnem primeru ravno tako pride do lo\xc4\x8ditve ekonomskega in politi\xc4\x8dnega boja, a iz druga\xc4\x8dnih razlogov. V primeru revolucionarnega sindikalizma je vzrok lo\xc4\x8ditve strah pred omilitvijo stali\xc5\xa1\xc4\x8d, torej strah, da bi politi\xc4\x8dni (parlamentarni) boj odvzel radikalnost ekonomskemu boju. To za reformisti\xc4\x8dni sindikalizem, ki je revolucionarnost opustil, ni problemati\xc4\x8dno; tak\xc5\xa1en sindikalizem povezovanju s politi\xc4\x8dnim bojem nasprotuje iz povsem pragmati\xc4\x8dnega in oportunisti\xc4\x8dnega vidika. Reformisti\xc4\x8dni sindikalni boj ni kriti\xc4\x8den do mezdnega dela in omejuje svoje boje na vlogo, ki jo igrajo sindikati v kapitalizmu; izbolj\xc5\xa1evanje pogojev tr\xc5\xbenega polo\xc5\xbeaja delovne sile (tj. da mezdni delavec oddaja delovno silo pod ugodnej\xc5\xa1imi pogoji, kot npr. vi\xc5\xa1jo mezdo). Tak\xc5\xa1en sindikalizem vidi vpletanje v politi\xc4\x8dni boj kot nepotrebno silo, ki ru\xc5\xa1i enotnost sindikalnega boja. \xc4\x8ce se kljub temu pove\xc5\xbee s politi\xc4\x8dnim bojem, to ne po\xc4\x8dne zato, da bi se oba boja povezala na vi\xc5\xa1ji nivo, ampak ga uporabi kot pomo\xc5\xbeni vzvod za uveljavitev svojih reformisti\xc4\x8dnih zahtev. Sindikalni boj tako sam na sebi ni revolucionaren, saj ne napada kapitalisti\xc4\x8dne privatne lastnine. \xc4\x8ce si prizadeva prese\xc4\x8di to omejitev in se radikalizirati, naleti na problem, da je omejen v naboru razpolo\xc5\xbeljivih bojnih sredstev.\n_START_SECTION_\nZadru\xc5\xbeni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nEden izmed pristopov, ki je bolj zgodovinsko priljubljen pri utopi\xc4\x8dnih socialistih, je uvedba delavskih zadrug. Tak\xc5\xa1ne zadruge bi bile v skupni lasti zaposlenih delavcev, hkrati pa bi s konkuren\xc4\x8dnim bojem pritiskala na preostanek dru\xc5\xbebene (kapitalisti\xc4\x8dno) produkcijo, da ta uvede uspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1i model zadru\xc5\xbeni\xc5\xa1tva. V abstraktni teoriji zadru\xc5\xbeni\xc5\xa1tvo tako izpolnjuje dva cilja; po eni strani je prakti\xc4\x8dna aplikacija delavskega upravljanja, po drugi strani pa naj bi si tudi podredila kapitalisti\xc4\x8dno produkcijo preko njenih lastnih zakonitostih._NEWLINE_Marksisti\xc4\x8dna kritika zadru\xc5\xbeni\xc5\xa1tva je, da tak\xc5\xa1en pristop ne napada direktno bur\xc5\xbeoaznega monopola nad dru\xc5\xbebenimi produkcijskimi sredstvi, ampak si ta monopol prizadeva spodkopati v dolgotrajni vojni iz\xc4\x8drpavanja. Kar vodi do druge pomembnej\xc5\xa1e kritike zadru\xc5\xbeni\xc5\xa1tva; da slednje ne premaga kapitalisti\xc4\x8dnih zakonov ekonomije, ampak jim je podrejeno. \xc4\x8ce naj zadru\xc5\xbeni\xc5\xa1tvo dose\xc5\xbee opazno izbolj\xc5\xa1ane delovne pogoje, ne more tekmovati z bur\xc5\xbeoazijo, saj je njen pomemben adut ravno v tem, da lahko pove\xc4\x8da profit na ra\xc4\x8dun delavcev. Obstoj zadru\xc5\xbeni\xc5\xa1tva v okviru kapitalizma je tako odvisen predvsem od potro\xc5\xa1ni\xc5\xa1ke baze, ki je pripravljena zadru\xc5\xbeni\xc5\xa1tvo podpirati. Temeljni o\xc4\x8ditek marksizma zadru\xc5\xbeni\xc5\xa1tvu kot pristopu za odpravo kapitalizma je tako, da si tak\xc5\xa1en pristop prizadeva vzpostaviti komunizem, \xc5\xa1e preden je strmoglavil kapitalizem.\n_START_SECTION_\nParlamentarizem\n_START_PARAGRAPH_\nParlamentarizem ozna\xc4\x8duje politi\xc4\x8dno taktiko, ki si prizadeva svoje cilje dose\xc4\x8di z delovanjem v parlamentu (ali sorodnih institucijah oblasti). Parlamentarizem pa postane reformisti\xc4\x8den, ko parlamentarni boj jemlje za glavno oro\xc5\xbeje politi\xc4\x8dnega boja, vse ostale metode so mu podrejene. Od samega za\xc4\x8detka zavra\xc4\x8dati vsakr\xc5\xa1no sodelovanje v bur\xc5\xbeoazni politiki (ki je kontrarevolucionarna) je iz vidika marksizma-leninizma problemati\xc4\x8den pristop, saj to tudi pomeni zavre\xc4\x8di orodja razrednega boja (in utrjevanje lastne politi\xc4\x8dne mo\xc4\x8di), preden ta postanejo tudi objektivno gledano pre\xc5\xbeiveta. Politi\xc4\x8dno gibanje, ki deluje predvsem na podro\xc4\x8dju mobilizacije in radikalizacije ljudskih mno\xc5\xbeic, hkrati pa ima tudi poslansko krilo, ni nujno reformisti\xc4\x8dno. To postane takrat, ko ve\xc4\x8dino svoje energije in sredstev posveti parlamentarnemu boju, na ra\xc4\x8dun preostalih podro\xc4\x8dij razrednega boja._NEWLINE_Za celostno razumevanje parlamentarizma je treba razumeti koncept boja od spodaj in od zgoraj, predvsem pa odnos med tema dvema bojnima poljema. Partijski poslanci tako niso udarne enote revolucije; ta se ne zgodi s pridobitvijo ve\xc4\x8dine v parlamentu. Nasprotno je parlamentarno krilo partijsko propagandno orodje in je podrejeno njenemu delovanju od spodaj. Glavnina mo\xc4\x8di partijskih poslancev ne izhaja iz njihove pozicije v parlamentu, ampak gibanja od spodaj; to tudi pomeni, da ne sklepajo kup\xc4\x8dij s kapitalisti\xc4\x8dnimi (in oportunisti\xc4\x8dnimi) strankami in se ne osredoto\xc4\x8dajo na pridobivanje njihovih glasov, ampak jih zanima le zagovarjanje programa partije, svoj polo\xc5\xbeaj pa podkrepijo z mno\xc5\xbei\xc4\x8dno podporo od spodaj ._NEWLINE_V bur\xc5\xbeoaznem (reformisti\xc4\x8dnem) parlamentarizmu je ravno obratno; delovanje poslancev je osrednji element boja, temu so mu podrejeni vsi ostali. Gibanje od spodaj je podrejeno gibanju od zgoraj; vsakr\xc5\xa1na agitacija, ki se izvaja med ljudskimi mno\xc5\xbeicami, ni namenjena grajenju njihove zavesti ali organiziranosti, ampak je dopolnilo poslanski skupini; te ljudske mno\xc5\xbeice niso glavni akter razrednega boja, ampak pomo\xc5\xbeni element, ki se ga prilo\xc5\xbenostno zbudi in nato potisne nazaj v pasivnost._NEWLINE_Tak\xc5\xa1en nastop po marksisti\xc4\x8dni doktrini ne more voditi do revolucije, saj se s tem zatira delovanje revolucionarnega proletariata, klju\xc4\x8dnega elementa revolucije. S tem se tudi pozabi na omenjen odnos med delovanjem od spodaj in od zgoraj. Parlamentarizem, ki je uradno \xc5\xa1e vedno\xc2\xa0\xc2\xbbna strani delavskega razreda\xc2\xab, se tako osredoto\xc4\x8da predvsem na pridobivanje podpore preostalih (bur\xc5\xbeoaznih) politi\xc4\x8dnih strank, kar postane tudi glavni cilj parlamentarnega delovanja. Da s slednjimi vzdr\xc5\xbeuje dobre odnose, je reformisti\xc4\x8dni parlamentarizem tudi pripravljen aktivno sodelovati pri zatiranju delavskih vstaj (in s tem tudi aktivno nasprotovati revoluciji).'