b'\n_START_ARTICLE_\nVseslovanski kongres\n_START_PARAGRAPH_\nVseslovanski kongresi so bila sre\xc4\x8danja in zborovanja predstavnikov avstrijskih in ne-avstrijskih  Slovanov v \xc4\x8dasu pomladi narodov z za\xc4\x8detkom leta 1848.\n_START_SECTION_\nDrugi slovanski kongres\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1898 so \xc2\xbbMladi \xc4\x8cehi\xc2\xab\xc2\xa0organizirali drugi Vseslovanski kongres v Pragi. Praznovalo se je 50. obletnico prvega Vseslovanskega kongresa leta 1848 in 100. rojstni dan Franti\xc5\xa1ka Palackega. Zaradi pro ruske politike Mladih \xc4\x8cehov in njihovega voditelja Karla Kram\xc3\xa1\xc5\x99-a so bili na kongres povabljeni tudi delegati iz Rusije. Rusini so svojo udele\xc5\xbebo prekinili zaradi konflikta s Poljaki. Slovenska delegacija je bila precej velika (Ivan Hribar, Janez E. Krek, Fran \xc5\xa0uklje, Karol Bleiweis, Josip Sernec, Ivan Tav\xc4\x8dar, [Dragotin Hribar]]). Glavna resolucija kongresa je bila namenjena vsem slovanskim ljudstvom, ki bi morala delovati enotno in solidarno. Ruski delegati so izrazili podporo in pomo\xc4\x8d Slovanom habsbur\xc5\xa1ke monarhije.\n_START_SECTION_\nTretji slovanski kongres\n_START_PARAGRAPH_\nTretji vseslovanski kongres v Pragi, znan tudi kot pripravljalni in prvi Neo-slovanski kongres, so julija leta 1908 prav tako organizirali Mlado\xc4\x8dehi s Karlom Kram\xc3\xa1\xc5\x99-em. Kram\xc3\xa1\xc5\x99eva tako imenovana neo-slovanska politika (neoslovanstvo) je pozvala k tesnej\xc5\xa1emu sodelovanju z Rusijo namesto pretirane povezave z Nem\xc4\x8dijo. Slovani, ki so \xc5\xa1e vedno \xc5\xbeiveli v Osmanskem imperiju, so dobili veliko pozornosti. Na kongresu so bili aktivno vklju\xc4\x8deni skoraj vsi Slovani, tudi neavstrijska slovanska ljudstva. \xc4\x8ceprav je bilo poudarjeno, da kongres ni imel nobenih politi\xc4\x8dnih ambicij, se je re\xc5\xa1evanju spora med Rusi in Poljaki posve\xc4\x8dalo veliko energije. Karl Kram\xc3\xa1\xc5\x99, ki je oblikoval osrednje sporo\xc4\x8dilo, je poudaril predvsem najpomembnej\xc5\xa1e to\xc4\x8dke neoslovanskega gibanja: svoboda, enakost, bratstvo in zavezanost kulturnemu in gospodarskemu napredku vseh Slovanov.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cetrti slovanski kongres\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cetrti vseslovanski kongres je bil leta 1910 v Sofiji. Slovenski delegati so bili: Ivan Hribar, Ivan Lah, Andrej Gabr\xc5\xa1\xc4\x8dek, Rasto Pustoslem\xc5\xa1ek in Albert Kramer. Poudarek je bil na poskusih re\xc5\xa1evanja spora med Rusi in Poljakom ter med Poljaki in Rusini/Ukrajinci. Glede vpra\xc5\xa1anja skupnega komunikacijskega slovanskega jezika je bilo razjasnjeno, da to ne more biti ru\xc5\xa1\xc4\x8dina. Kongres v Sofiji je bolj ali manj napovedal konec neo-slovanskega gibanja. Leta 1912 se je Vseslovanski kongres ponovno sre\xc4\x8dal v Pragi, kjer pa ni bilo dose\xc5\xbeenih nobenih zavezujo\xc4\x8dih odlo\xc4\x8ditev. Balkanske vojne so pomembno prispevale k izgubi vzajemne slovanske enotnosti.'