b"\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xbdito\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdito (mno\xc5\xbe. \xc5\xbeita) je skupno ime za kulturne rastline s klasi ali lati. Ve\xc4\x8dina teh rastlin, npr. ri\xc5\xbe, koruza, p\xc5\xa1enica, oves, proso, je\xc4\x8dmen in r\xc5\xbe, botani\xc4\x8dno spada v dru\xc5\xbeino trav (Poaceae). Med neprava \xc5\xbeita lahko \xc5\xa1tejemo tudi ajdo, ki botani\xc4\x8dno spada v dru\xc5\xbeino dresnovk (Polygonaceae)._NEWLINE_Beseda \xc5\xbeito lahko pomeni tudi plod teh rastlin. V publicisti\xc4\x8dni in vse bolj tudi pogovorni rabi se v pomenu rastline in ploda \xc5\xbeita uporablja iz srbohrva\xc5\xa1\xc4\x8dine prevzeta (manj primerna) beseda \xc5\xbeitarica (prvotni pomen enakoglasne slovenske besede je 'prodajalka \xc5\xbeita')._NEWLINE_Zaradi bogate kemi\xc4\x8dne sestave, enostavne predelave in mo\xc5\xbenosti skladi\xc5\xa1\xc4\x8denja so \xc5\xbeita pomembna za prehrano, krmo \xc5\xbeivine (industrijo). \xc5\xbdito se v prehrambeni industriji uporablja kot sestavina za kruh, za razli\xc4\x8dne hranilne pripravke kot so \xc5\xbeitni kosmi\xc4\x8di itd._NEWLINE_V prehrani najve\xc4\x8d uporabljajo p\xc5\xa1enico (rod Triticum), ri\xc5\xbe (rod Orysa), r\xc5\xbe (rod Secale), je\xc4\x8dmen (rod Hordeum), koruza (Zea mays) in oves (Avena sativa).\n_START_SECTION_\nZrno\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdito obrodi enosemenski plod - zrno (caryopsis ali kariopsa). Glede na to, ali se zrna \xc5\xa1e po tem, ko odpade z rastline, dr\xc5\xbeijo pleve, lo\xc4\x8dimo plevasto zrno ali plevenec ter golo (goleno) zrno ali golec (tudi golenec, goli\xc4\x8d). Zrno sestavljajo lupina, meljak in kal\xc4\x8dek. Zrno od zunaj obdaja za\xc5\xa1\xc4\x8ditna lupina, katere debelina je odvisna od rastnih razmer, na\xc4\x8deloma pa velja, da pri plevastih kultivarjih znese do 40\xc2\xa0% te\xc5\xbee zrna, pri neplevastem pa 10-15\xc2\xa0%. Sestavljena je iz zunanje ali plodni\xc4\x8dne (perikarp) in notranje ali semenske lupine (testa). Znotraj teste je za \xc4\x8dloveka klju\xc4\x8dni del zrna: s \xc5\xa1krobom bogati meljak (endosperm). Zunanja plast meljaka se imenuje alevronska plast, saj jo sestavlja mno\xc5\xbeica membranica s kristali alevrona. Tu je veliko beljakovin, encimov (npr. za kaljenje pomembna kvasna diastaza) in barvil (rumeno barvilo ksantofil, ki daje zna\xc4\x8dilno barvo zrelega zrna). Notranjost meljaka sestavljajo \xc5\xa1krobna zrnca, katerih oblika je vrstno specifi\xc4\x8dna. Meljak predstavlja 80-90\xc2\xa0% mase zrna. Pri enokali\xc4\x8dnicah je ob meljaku en kli\xc4\x8dni list, na zunanji strani \xc5\xa1\xc4\x8ditka pa drugi, zakrneli (epiblast). Na spodnji trebu\xc5\xa1ni strani zrna (v osnovi zrna) je ume\xc5\xa1\xc4\x8den kal\xc4\x8dek, ki ga od meljaka lo\xc4\x8di prepustna opna \xc5\xa1\xc4\x8dit(ek) - zelo pomembno vlogo prenosa snovi opravlja med kaljenjem. Je poln ma\xc5\xa1\xc4\x8dob, encimov, vitaminov in aminokislin. Kal\xc4\x8dek se deli na prakorenin(ic)o (radicula), prabil(ko) (plumula) in pralist ali prano\xc5\xbenico (coleoptila). Vsi na\xc5\xa1teti organ\xc4\x8dki tvorijo primarne organe, pralist \xc5\xa1\xc4\x8diti prabil med kalitvijo, nato pa se umakne pravemu listu. Kal\xc4\x8dek je najmanj\xc5\xa1i del zrna: pri p\xc5\xa1enici, je\xc4\x8dmenu in r\xc5\xbei predstavlja do 3\xc2\xa0% (Tajn\xc5\xa1ek za p\xc5\xa1enico navaja do 5\xc2\xa0%), pri ovsu do 4\xc2\xa0%, pri koruzi 10-14\xc2\xa0% mase zrna.\n_START_SECTION_\nKorenine\n_START_PARAGRAPH_\nVsa \xc5\xbeita imajo \xc5\xa1opaste korenine, torej mno\xc5\xbeico enakovrednih korenin brez izrazite glavne korenine. Izjema je le ajda, ki ima vretenaste korenine._NEWLINE__NEWLINE_Za \xc5\xbeita so zna\xc4\x8dilne dvojne korenine: prvotne (primarne) in drugotne (sekundarne). Prvotne korenine zrasejo neposredno iz kal\xc4\x8dka, zato jih imenujemo tudi kli\xc4\x8dne (embrionalne ali seminalne) ali prakoreninice. Med prodiranjem v zemljo jih varuje kapa. Celice povrhnjice (epidermalne celice) od koreninskega vr\xc5\xa1i\xc4\x8dka vzdol\xc5\xbe koreninice po\xc5\xbeenejo izrastke, dla\xc4\x8dicam podobne laske, ki preskrbujejo rastlino z rudninami. Dejavne so vso rastno dobo, a se s\xc4\x8dasoma njihova vloga zmanj\xc5\xa1uje. Pravo \xc5\xbeito ima do 10 prakoreninic; p\xc5\xa1enica in oves vzklijeta s 3, r\xc5\xbe s 4, je\xc4\x8dmen s 5-8. Prosasta \xc5\xbeita imajo le eno prakoreninico, saj se za\xc4\x8dne razra\xc5\xa1\xc4\x8dati, torej tvoriti drugotne korenine in bili, takoj po vzniku. Pravo \xc5\xbeito se pri\xc4\x8dne razra\xc5\xa1\xc4\x8dati kasneje, najmo\xc4\x8dneje iz prvega kolenca pod zemljo, t. i. razrasti\xc5\xa1\xc4\x8da. Razra\xc5\xa1\xc4\x8danja se ponavlja tudi pri drugotnih bilih, tudi pri njih iz prvega podzemnega kolenca (zato drugotne korenine imenujemo tudi nodalne), \xc4\x8de pa razrasti\xc5\xa1\xc4\x8de propade, celo v kal\xc4\x8dkovem kolencu. Koruza in sirek sta zmo\xc5\xbena pognati korenine tudi nad zemljo - te korenine imajo poleg \xc4\x8drpanja tudi oporno vlogo, imenujemo jih nadomestne (adventivne, starinsko tudi zra\xc4\x8dne).\n_START_SECTION_\nBil\n_START_PARAGRAPH_\nSteblo \xc5\xbeit se imenuje bil, v\xc4\x8dasih tudi bilka. Bili pravih \xc5\xbeit se lahko re\xc4\x8de tudi lat. Je valjasta, dol\xc5\xbeina je odvisna od vrste in sorte, barva je svetla ali temno zelena. \xc5\xbditna bil je \xc4\x8dlenkovita, torej se izmenjujejo odebeljeni deli kolenca (nodij) in medkolenca ali \xc4\x8dlenki (internodij). \xc5\xa0tevilo \xc4\x8dlenkov je odvisno od rastnih razmer in vrste: koruza in sirek jih imata 8-12, celo do 40, druga \xc5\xbeita navadno 5-6. Spodnji \xc4\x8dlenki so najkraj\xc5\xa1i in najdebelej\xc5\xa1i (podzemni merijo le nekaj milimetrov), zgornji pa najtanj\xc5\xa1i in najdalj\xc5\xa1i. Celice v spodnjih \xc4\x8dlenkih imajo debelej\xc5\xa1e membrane in tako zmanj\xc5\xa1ujejo poleganje. Praviloma je dol\xc5\xbeina \xc4\x8dlenka enaka povpre\xc4\x8dni dol\xc5\xbeini sosednjih \xc4\x8dlenkov (1 zgornjega in 1 spodnjega), razen pri pritlikavih sortah, ki ne zrastejo nad 0,5 m. \xc4\x8clenki so pri pravem \xc5\xbeitu votli, pri prosastem zapolnjeni s puhlim str\xc5\xbeenom; kolenca so pregrajena s pre\xc4\x8dno celi\xc4\x8dno plo\xc5\xa1\xc4\x8do ali pre\xc4\x8dno membrano (diafragma). Kot korenine ima tudi \xc5\xbeitna bil zmo\xc5\xbenost razra\xc5\xa1\xc4\x8danja ali ko\xc5\xa1atenja. V pre\xc4\x8dnem prerezu bili lo\xc4\x8dujemo: ko\xc5\xbeico (epiderm), asimilacijsko celi\xc4\x8dje (celice s klorofilom), \xc5\xbeile prevodnice, mehani\xc4\x8dno celi\xc4\x8dje (sklerenhim, ogrodje), osnovno celi\xc4\x8dje (parenhim). Bil raste interkalarno; nima le enega, ampak ve\xc4\x8d rastnih vr\xc5\xa1i\xc4\x8dkov, le\xc5\xbee\xc4\x8dih v no\xc5\xbenici, v spodnjem delu \xc4\x8dlenka. Njihova rast ni enako hitra: ko prvi \xc4\x8dlenek zrase do ok. polovice kon\xc4\x8dne dol\xc5\xbeine, za\xc4\x8dne rasti naslednji. Rast je najhitrej\xc5\xa1a v \xc4\x8dasu klasenja, tedaj so tudi potrebe po hranilih najve\xc4\x8dje. Interkalarna rast ima pomemeben gospodarski pomen, saj se zgodaj polegla rastlina lahko zopet dvigne zaradi bujnej\xc5\xa1e kasnej\xc5\xa1e rasti, v kolencih pa lahko tudi spremeni smer rasti. Povrhnjico sestavljajo celice izmenjajo\xc4\x8dih se oblik in listne re\xc5\xbee, katerih gostota je vi\xc5\xa1ja v zgornji polovici \xc4\x8dlenka. Povrhnjico pokriva kutikula, lahko tudi vo\xc5\xa1\xc4\x8deni poprh. Pod povrhnjico so tri celi\xc4\x8dne plasti (parenhima z vmesnim sklerenhimskim opornim celi\xc4\x8djem. Kambij je tik pod povrhnjico, zato se olesenevanje \xc5\xa1iri v notranjost bili od dni\xc4\x8dnih \xc4\x8dlenkov navzgor. Prevodno celi\xc4\x8dje je v dveh sosrednih krogih, zunanji tik pod povrhnjico.\n_START_SECTION_\nList\n_START_PARAGRAPH_\nListi so premenjalno name\xc5\xa1\xc4\x8deni. Sestavljeni so iz listne no\xc5\xbenice, cevastega nastavka, ki objema spodnji del \xc4\x8dlenka, in listne ploskve (lamina), ki je suli\xc4\x8dasta in vzporedno \xc5\xbeilnata. No\xc5\xbenica ni zrasla z biljo in tudi ni povsem zaprta, pogosto pa se oba objemajo\xc4\x8da dela prekrivata. No\xc5\xbenica je na mestu objema odebeljena - to je listno kolence, ki le\xc5\xbei malce nad bilnim kolencem. Listno kolence dodatno utrjuje bil, jo \xc5\xa1\xc4\x8diti pred zunanjimi vplivi in pomaga pri dvigu poleglega \xc5\xbeita. Listna ploskev je trakasta in se kon\xc4\x8da z ostrim vrhom. Zgornji listi so \xc5\xa1ir\xc5\xa1i kot spodnji, razen dva kraj\xc5\xa1a zgornja lista. \xc5\xa0tevilo listov se obi\xc4\x8dajno ujema s \xc5\xa1tevilom listnih kolenc. Pred kolen\xc4\x8denjem se listi p\xc5\xa1enice, r\xc5\xbei in je\xc4\x8dmena zvijajo na desno, ovsa pa na levo. Ko\xc5\xbenat listi\xc4\x8d, podalj\xc5\xa1ek notranje no\xc5\xbeni\xc4\x8dne povrhnjice, ki se tesno prilega bili in prepre\xc4\x8duje, da bi voda vdrla med no\xc5\xbenico in bil, je jezi\xc4\x8dek (ligula). No\xc5\xbenica se bili oklepa s srpastima izrastlinama, t. i. u\xc5\xa1escema (auriculae). No\xc5\xbenica je zelena in vsebuje klorofil, jezi\xc4\x8dek in u\xc5\xa1esca pa navadno ne. Ker vsa \xc5\xbeita nimajo jezi\xc4\x8dka in u\xc5\xa1esca, sta pomembna taksonomska znaka; po njih lahko tudi lo\xc4\x8dimo p\xc5\xa1enico od r\xc5\xbei, je\xc4\x8dmena in ovsa: je\xc4\x8dmen ima manj\xc5\xa1a jezi\xc4\x8dka kot p\xc5\xa1enica ter ve\xc4\x8dja, a nedlakava u\xc5\xa1esca, r\xc5\xbe in oves pa u\xc5\xa1esc nimata (oves ima dolga in ostro nazob\xc4\x8dana jezi\xc4\x8dka).\n_START_SECTION_\nCvet in socvetje\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdito ima socvetje v obliki klasa in lata (tudi lati). Klas imajo p\xc5\xa1enica, r\xc5\xbe, je\xc4\x8dmen, lat pa oves, ri\xc5\xbe, sirek in proso. Kadar so peclji lata zelo kratki, govorimo o pollatu. Koruza ima obe socvetji: lat na vrhu stebla (mo\xc5\xa1ko socvetje) in klas (stor\xc5\xbe) v listni pazduhi (\xc5\xbeensko socvetje). Klas sestavlja \xc4\x8dlenkovito cikcakasto klasno vreteno (rachis) z izmenjajo\xc4\x8dimi se klaski. \xc4\x8cleni so razli\xc4\x8dno dolgi, zato lo\xc4\x8dujemo redke in zbite klase. Lat sestavlja sredinska os, bo\xc4\x8dne veje, vejice in klaski. Sredinska os je tako kot klasno vreteno podalj\xc5\xa1ek vrhnega \xc4\x8dlenka. Oblika lata je razli\xc4\x8dna, odvisna od rastnih razmer in vrste._NEWLINE_Tudi klaskovo vreteno (rachilla) je \xc4\x8dlenovito. Ob strani sta \xc4\x8da\xc5\xa1asti ogrinjalni plevi (glumae), ki klasek popolnoma (p\xc5\xa1enica, oves) ali deloma objemata (r\xc5\xbe, je\xc4\x8dmen). Sledi do 7 izmenjajo\xc4\x8dih se cvetov. Cvet varujeta plevi: zunanja ali krovna pleva (palea inferior), ki nosi reso ali osino, in notranja pleva ali predpleva (palea superior). Vse pleve so preobra\xc5\xbeeni pravi listi. Cvetovi \xc5\xbeit so dvospolni, le koruza ima enospolne cvetove: mo\xc5\xa1ke na metlici vrh stebla in \xc5\xbeenske na stor\xc5\xbeu. Mo\xc5\xa1ki spolni organi so pra\xc5\xa1niki (andreceum) in pra\xc5\xa1ne niti in pra\xc5\xa1nic, \xc5\xbeenski pa pesti\xc4\x8d (gyneceum) s plodnico, vratom in brazdama. Vsa \xc5\xbeita imajo po 3 pra\xc5\xa1nike, le ri\xc5\xbe jih ima 6. Na dnu pesti\xc4\x8da oz. plodni\xc4\x8dne zasnove je komaj opazna luskica ali me\xc5\xa1i\xc4\x8dek (lodicula) - med oploditvijo vsrka vodo in nabrekne, potisne plevi narazen, in cvet se odpre. Po cvetenju se me\xc5\xa1i\xc4\x8dek ohrani kot tanka krpica na dnu krovne pleve in predpleve.\n_START_SECTION_\nPoleganje\n_START_PARAGRAPH_\nPoleganje ali pole\xc5\xbeenost imenujemo ve\xc4\x8dje ali manj\xc5\xa1e upogibanje oz. padec \xc5\xbeit na tla. Vzroki za poleganje so neugodne vremenske razmere, predvsem nevihtni veter z obilnim de\xc5\xbeevjem (zlasti \xc4\x8de piha izmenoma v ve\xc4\x8d smereh), izdatno gnojenje z du\xc5\xa1ikom (hlevski gnoj), saj povzro\xc4\x8di nesorazmerno izdol\xc5\xbeitev bili, pretirano gosta setev, mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i napad bolezni na korenino in osnovo bili, sortne lastnosti gradbe \xc5\xbeita: za\xc5\xbeelene so sorte s \xc4\x8dvrsto, debelo in pro\xc5\xbeno biljo. Rada polegajo prava \xc5\xbeita (najbolj r\xc5\xbe in je\xc4\x8dmen, nato oves in p\xc5\xa1enica), od prosastih \xc5\xbeit najbolj ri\xc5\xbe in proso, ajda je malce bolj odporna; koruza in sirek ne pole\xc5\xbeeta, \xc4\x8deprav ju lahko mo\xc4\x8dan veter zlomi ali celo izruje. Posledice poleganja so sila raznovrstne, povzro\xc4\x8dajo pa veliko gospodarsko \xc5\xa1kodo (v povpre\xc4\x8dju vsaj za petino zmanj\xc5\xa1an pridelek): polegle rastline so bolj dovzetne za bolezni, plesni in gnitje (list, bil in klas), asimilacija se zmanj\xc5\xa1a, rastna doba in zorenje se podalj\xc5\xa1ata, oploditev je slab\xc5\xa1a, zrna slab\xc5\xa1e natekajo in so te\xc5\xa1\xc4\x8da, zrna zaradi stika s tlemi klijejo \xc5\xbee v klasu, \xc5\xbeetev je ote\xc5\xbeena, uskladi\xc5\xa1\xc4\x8deno zrnje te\xc5\xbee ohranimo kakovostno. \xc5\xbdito polega od kolen\xc4\x8denja do zorenja; velja, da zgodnej\xc5\xa1e poleganje povzro\xc4\x8di najve\xc4\x8djo \xc5\xa1kodo, vendar se tedaj \xc5\xbeito \xc5\xa1e lahko vzpne in zravna: fitohormoni namre\xc4\x8d razli\xc4\x8dno uravnavajo rast celic glede na njihovo osvetljenost, tako da celice v senci oz. obrnjene proti tlom zrastejo 2,5-krat toliko kot osvetljene. Najte\xc5\xbee si p\xc5\xa1enica opomore, \xc4\x8de pole\xc5\xbee med cvetenjem._NEWLINE_Prepre\xc4\x8devalni ukrepi zoper poleganje so izbira odpornih kultivarjev, pravo\xc4\x8dasna in dobra obdelava tal, primerno gnojenje, pravo\xc4\x8dasna in primerno gosta setev, lahko tudi uporaba hormonskih pripravkov proti bujni rasti (npr. klor-holin-klorid, CCC, znan pod trgovskim imenom stabilan). Neposredni ukrepi so potrebni, \xc4\x8de opazimo pretirano bujnost posevka. V takem primeru so \xc5\xbeito nekdaj branali in valjali ter na njivo spu\xc5\xa1\xc4\x8dali ovce in svinje, da so popasle vr\xc5\xa1i\xc4\x8dke, \xc5\xbeito so celo kosili. Danes se zana\xc5\xa1amo na kemi\xc4\x8dne pripravke in pravilne agrotehni\xc5\xa1ke ukrepe."