b'\n_START_ARTICLE_\nLipopolisaharid\n_START_PARAGRAPH_\nLipopolisaharid (okraj\xc5\xa1ano LPS) je kompleks lipida in polisaharida, ki je v steni gramnegativnih bakterij. \xc4\x8ce se sprosti v kri kot endotoksin, povzro\xc4\x8di zvi\xc5\xa1ano telesno temperaturo, v ve\xc4\x8dji koli\xc4\x8dini pa septi\xc4\x8dni \xc5\xa1ok; aktivira sistem komplementa, inducira tvorbo citokinov, deluje citotoksi\xc4\x8dno na cerebralni mikrovaskularni endotelij (notranjo plast majhnih \xc5\xbeil v mo\xc5\xbeganih) in povzro\xc4\x8da tvorbo razli\xc4\x8dnih sekundarnih obve\xc5\xa1\xc4\x8devalcev. Hkrati pa lipopolisaharidi ote\xc5\xbeujejo vstop nekaterim antibioti\xc4\x8dnim u\xc4\x8dinkovinam v bakterijsko celico.\n_START_SECTION_\nAntigen O\n_START_PARAGRAPH_\nAntigen O, polisaharid O ali stranska veriga O je ponavljajo\xc4\x8di se glikanski polimer. Pripet je na oligosaharid sredice in predstavlja najbolj zunanji del molekule LPS. Sestava antigena O se razlikuje od bakterijskega seva do seva. Na primer samo pri razli\xc4\x8dnih sevih bakterije E. coli obstaja ve\xc4\x8d kot 160 razli\xc4\x8dkov antigena O. Prisotnost ali odsotnost antigena O odlo\xc4\x8da o tem, ali je lipopolisaharid opredeljen kot hrapav ali gladek. Verige antigena O s celotno dol\xc5\xbeino napravijo lipopolisaharide gladke, \xc4\x8de je antigen O odsoten ali skraj\xc5\xa1an, pa govorimo o hrapavih LPS. Bakterije s hrapavimi lipopolisaharidi so praviloma bolj prepustne za hidrofobne antibiotike, saj so hrapavi LPS bolj hidrofobni. Antigen O je izpostavljen kot najbolj zunanji del bakterijske celice in zato predstavlja tar\xc4\x8do za gostiteljeva protitelesa.\n_START_SECTION_\nSredica\n_START_PARAGRAPH_\nSredi\xc4\x8dni del lipopolisaharida vselej vsebuje oligosaharidno strukturo, pripeto neposredno na lipid A. Kot sladkorno komponento obi\xc4\x8dajno vsebuje heptozo in 3-deoksi-D-manooktulosoni\xc4\x8dno kislino (znano tudi kot keto-deoksioktulozonat). Sredi\xc4\x8dni del lipopolisaharidov pri \xc5\xa1tevilnih bakterijah vsebuje tudi neogljikovodikove komponente, na primer fosfate, aminokisline in etanolaminske substituente.\n_START_SECTION_\nLipid A\n_START_PARAGRAPH_\nLipid A je v normalnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah fosforiliran glukozaminski disaharid s \xc5\xa1tevilnimi vezanimi ma\xc5\xa1\xc4\x8dobnimi kislinami. S temi hidrofobnimi ma\xc5\xa1\xc4\x8donikislinskimi verigami je zasidran v bakterijsko membrano, preostanek lipopolisaharida pa \xc5\xa1trli iz nje. Lipid A je odgovoren za ve\xc4\x8dji del toksi\xc4\x8dnosti gramnegativnih bakterij. \xc4\x8ce pride do lize bakterijskih celic pod vplivom imunskega sistema, se del\xc4\x8dki membrane, ki vsebujejo lipid A, sprostijo v krvni obtok in povzro\xc4\x8dijo vro\xc4\x8dino, drisko in \xc5\xbeivljenjsko ogro\xc5\xbeajo\xc4\x8d endotoksi\xc4\x8dni (septi\xc4\x8dni) \xc5\xa1ok.'