b'\n_START_ARTICLE_\nMaximilien Robespierre\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil 6. maja 1758 v francoskem mestu Arras v grofiji Artois kot najstarej\xc5\xa1i otrok v dru\xc5\xbeini. Mama mu je umrla pri 6. letih, o\xc4\x8de pa jih je kmalu zatem zapustil, zato sta otroke vzgajala stara star\xc5\xa1a. Mladi Maximilien se je izobra\xc5\xbeeval v Parizu, kasneje pa je diplomiral iz prava na univerzi Lyc\xc3\xa9e Louis-le-Grand in leta 1781 opravil pravosodni izpit._NEWLINE_Kot \xc4\x8dlan Splo\xc5\xa1nih stanov (\xc3\x89tats g\xc3\xa9n\xc3\xa9raux), kasneje Narodne skup\xc5\xa1\xc4\x8dine ter Jakobinskega kluba, se je zavzemal za odpravo smrtne kazni, odpravo su\xc5\xbeenjstva, boril se je za splo\xc5\xa1no volilno pravico, kjer bi imeli volilno pravico vsi mo\xc5\xa1ki ne glede na raso, religijo in imetje, poleg tega pa se je boril za odpravo kraljevine in nastanek republike, prav tako je mo\xc4\x8dno nasprotoval vojni s Habsbur\xc5\xa1ko monarhijo._NEWLINE_Kot \xc4\x8dlan Komiteja za nacionalno varnost (Comit\xc3\xa9 de salut public) je odigral pomembno vlogo v obdobju jakobinskega Terorja, ki se je kon\xc4\x8dal nekaj mesecev pred njegovim obglavljenjem julija 1794, ki je sledilo Termidorijanski reakciji, med katerim so ga skupaj z najo\xc5\xbejimi sodelavci obsodili na smrt brez zakonitega procesa._NEWLINE_Maximilienovo \xc5\xbeivljenje so mo\xc4\x8dno zaznamovale razsvetljenske ideje 18. stoletja, med katerimi sta najve\xc4\x8dje vloge odigrala Montesquieu in Rousseau. Z vdanostjo in z dejanji, pri katerih je stal za svojimi besedami si je prislu\xc5\xbeil naziv l\'Incorruptible (Nepodkupljiv). Njegov sloves se je spreminjal skozi \xc4\x8das, vrh pa je dosegel v 20 letih prej\xc5\xa1njega stoletja, ko ga je francoski zgodovinar Albert Mathiez ozna\xc4\x8dil za prepri\xc4\x8dljivega govornika, ki se je zavzemal za revne in zatirane, za nasprotnika privr\xc5\xbeencev kraljevine, nasprotnika pokvarjenih politikov, varuha republike, poleg tega naj bi bil neustra\xc5\xa1en voditelj francoske revolucije in zagovornik socialno odgovorne dr\xc5\xbeave. Kasneje pa je postal poznan predvsem po radikalnih politi\xc4\x8dnih \xc4\x8distkah in pobijanju politi\xc4\x8dnih nasprotnikov.\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dna kariera\n_START_PARAGRAPH_\nNa Robespierrove politi\xc4\x8dne ideje je imel najve\xc4\x8dji vpliv Jean-Jacques Rousseau. Robespierrovo razumevanje revolucionarne vrline in njegov program za gradnjo politi\xc4\x8dne suverenosti iz neposredne demokracije je navdihnil prav Rousseau. Robespierre je verjel, da so ljudje Francije temeljno dobri ljudje in so zato sposobni izbolj\xc5\xa1ati razmere v dr\xc5\xbeavi._NEWLINE_Ko je kon\xc4\x8dal s \xc5\xa1tudijem prava, je bil Robespierre kot pravnik potrjen v Arrasu. \xc5\xa0kof Arrasa, Louis Fran\xc3\xa7ois Marc Hilaire de Conzi\xc3\xa9, ga je dolo\xc4\x8dil za kazenskega sodnika v \xc5\xa1kofiji Arras maja 1782. Med sodi\xc5\xa1\xc4\x8dnimi zasli\xc5\xa1anji je pogosto zagovarjal \xc4\x8dlovekove pravice in ideje razsvetljenstva. V Arrasu je bil znan kot eden izmed najbolj\xc5\xa1ih pisateljev predvsem po zaslugi esejev za katere je prejel kar nekaj nagrad._NEWLINE_Decembra 1783 je bil izvoljen za \xc4\x8dlana akademije v Arrasu. Redno je obiskoval sestanke te akademije in leta 1784 dobil medaljo akademije Metza za njegov esej, v katerem je govoril, ali naj bi na sorodnike kriminalca vplivale posledice zlo\xc4\x8dina, ki ga je le ta zagre\xc5\xa1il. Nagradi si je delil z Pierrom Louisom de Lacretellom, ki je bil branilec in novinar v Parizu. Veliko njegovih nadaljnjih esejev je bilo manj uspe\xc5\xa1nih, vendar je bil njegov neuspeh kompenziran z njegovo priljubljenostjo v literarnem in glasbenem dru\xc5\xa1tvu v Arrasu. To dru\xc5\xa1tvo je bilo imenovano "Rosatia" in pri sestankih je Robespierre spoznal Lazara Carnota, ki je kasneje postal njegov sodelavec pri Komiteju za nacionalno varnost._NEWLINE_Leta 1788 je Robespierre sodeloval pri razpravi, kjer naj bi izvoliti francosko pode\xc5\xbeelsko vlado oziroma predstavnike tretjega stanu v Splo\xc5\xa1ne stanove. Kralj Ludvik XVI. je razglasil nove volitve za vse stanove in s tem omogo\xc4\x8dil Robespierru, da kandidira za poslanca tretjega stanu, ki je bil potem izvoljen s podporo dr\xc5\xbeavnih volivcev, kljub veliki konkurenci. Ko je Robespierre prispel na Versailles, je bil dokaj nepoznan, vendar je v kriti\xc4\x8dnem letu 1789 postal predstavnik Narodne skup\xc5\xa1\xc4\x8dine. Robespierre se je velikokrat obra\xc4\x8dal na ljudi in je bil pogosti govornik Narodne skup\xc5\xa1\xc4\x8dine, kjer je spregovoril o razli\xc4\x8dnih idejah za Deklaracijo o pravicah \xc4\x8dloveka in dr\xc5\xbeavljana, pogosto z velikim uspehom.\n_START_SECTION_\nJakobinski vzpon\n_START_PARAGRAPH_\nRobespierre se je \xc5\xbee zgodaj spoznal z Dru\xc5\xa1tvom prijateljev ustave, ki so bili kasneje poznani kot Jakobinci, kateri so prvotno prihajali iz Bretanije. Ko se je dru\xc5\xa1tvo preselilo v Pariz je za\xc4\x8delo hitro nara\xc5\xa1\xc4\x8dati \xc5\xa1tevilo \xc4\x8dlanov, dru\xc5\xa1tvu so se pridru\xc5\xbeili predvsem mladi izobra\xc5\xbeeni me\xc5\xa1\xc4\x8dani in mali trgovci. Med temi ljudmi je Robespierre na\xc5\xa1el naklonjeno ob\xc4\x8dinstvo. Leta 1789 so Jakobince zapustili \xc5\xa1tevilni desno usmerjeni bogati me\xc5\xa1\xc4\x8dani in s tem se je zmanj\xc5\xa1al vpliv starih voditeljev Jakobincev kot so Bernave, Duport in Alexandre de Lameth in z za\xc4\x8detkom revolucije so pobudo prevzeli levo usmerjeni \xc4\x8dlani, med katerimi je bil tudi Robesspiere. Robesspiere je ohranil skromen na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja v Versaiju kot tudi kasneje v Parizu. Oktobra 1790 je bil imenovan za vrhovnega sodnika v Versaillesu._NEWLINE_Robespierre pa je svoj \xc4\x8das in trud vseeno posvetil Narodni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini, kjer se je za\xc4\x8dela oblikovati ustava. Njegova borba za svobodo in enakost pa mu je prinesla ve\xc4\x8d sovra\xc5\xbenikov kot prijateljev. Po aretaciji Ludvika XVI. (med 20. in 21. junijem 1791), za katerega je Robespierre zahteval sojenje, so nasprotovanja revoluciji postajala \xc4\x8dedalje glasnej\xc5\xa1a._NEWLINE_Junija 1791 je bil izvoljen za pari\xc5\xa1kega javnega to\xc5\xbeilca. V Jakobinskem klubu je mo\xc4\x8dno nasprotoval ideji vojne z ostalo reakcionarno Evropo, ki naj bi jo njegovi nasprotniki smatrali kot \xc5\xa1irjenje revolucije. Ko so Brissotovi privr\xc5\xbeenci za\xc4\x8deli \xc5\xa1iriti nasprotovanje Robespierru, je Robesspiere ustanovil \xc4\x8dasopis Le D\xc3\xa9fenseur de la Constitution (Obramba Ustave), s tem pa \xc5\xa1e pove\xc4\x8dal svoj politi\xc4\x8dni vpliv. Kmalu za tem je besedno napadel La Fayetta, ki je postal poveljnik francoske vojske in katerega je sumil, da pripravlja voja\xc5\xa1ki udar, kar mu je Robespierre tudi o\xc4\x8dital, a mu tega ni moral dokazati. Robespierre je \xc5\xbee pred vojno napovedal velike izgube v vojni proti Avstriji in Prusiji in ko je grozila invazija teh dveh dr\xc5\xbeav so ljudje podprli Robespierrja. Robesspiere je oprostil morilce zaprtih plemi\xc4\x8dev, ki so v septembrskem masakru vdrli v zapore in pobili \xc5\xa1tevilne plemi\xc4\x8de in kmalu zatem je bil v Parizu izvoljen za predsednika Nacionalnega konventa. Na sojenju kralja Ludvika XVI. decembra 1792, je Robespierre zahteval usmrtitev kot kazen za kraljeve zlo\xc4\x8dine.\n_START_SECTION_\nVloga v Nacionalnem konventu\n_START_PARAGRAPH_\nRobespierre se je \xc5\xbee zgodaj zapletel z \xc5\xbeirondisti, neformalno politi\xc4\x8dno skupino, ki je bila deloma v Jakobinskem klubu. \xc5\xbdirondisti so v nasprotju z bolj radikalnimi jakobinski, katerih pomemben glas je bil Robespierre, v nasprotju z njimi podpirali politi\xc4\x8dno demokracijo, ne pa tudi socialne. Poleg tega so \xc5\xbeirondisti kontrolirali vlado in dr\xc5\xbeavno upravo. Po tem ko je postal predsednik Konventa, so Robespierre in njegovi sodelavci zavzeli zadnje in vi\xc5\xa1je klopi parlamenta, kar jim je dalo vzdevek montagardi (iz. fra. La Montagne, gora), pod njimi so sedeli \xc5\xbdirondinci, \xc5\xa1e ni\xc5\xbeje pa neodlo\xc4\x8deni \xc4\x8dlani Konventa. 26. septembra je \xc5\xbeirondist Marc-David Lasource obto\xc5\xbeil Robesspiera, da \xc5\xbeeli vzpostaviti diktaturo, ta pa je to v svojem naslednjem govoru mo\xc4\x8dno zanikal. Ta govor je mo\xc4\x8dno razklal odnos med \xc5\xbeirondisti in montagardi v Jakobinskem klubu, prednost pa so uveljavili montagardi.\n_START_SECTION_\nVladavina Terorja\n_START_PARAGRAPH_\nPo propadu monarhije se je Francija soo\xc4\x8dala s te\xc5\xbeavami kot so vojna, su\xc5\xa1a in posledi\xc4\x8dno slabe letine, prav tako je \xc5\xa1e vedno trajala dr\xc5\xbeavljanska vojna in nenehna nevarnost invazij od evropske reakcije. Robespierre je bil 27. julija 1793 izvoljen za poslanca Odbora splo\xc5\xa1ne varnosti, \xc4\x8deprav si tega polo\xc5\xbeaja ni \xc5\xbeelel. \xc4\x8ceprav naj bi bili vsi \xc4\x8dlani odbora enakovredni, so ljudje opisovali Robespierra kot bolj pomembnega in vodilnega. Nekateri so pretiravali pri tem in so to govorili samo zato, da so ga kasneje lahko uporabili za gre\xc5\xa1nega kozla, ko so se polo\xc5\xbeaji zalomili in so Robespierra usmrtili._NEWLINE_Kot govornik je hvalil revolucionarno stranko in zagovarjal, da je teror, vsaj tako kot ga je on definiral, nujen, hvalevreden in neizogiben. Prepri\xc4\x8dan je bil, da lahko republiko re\xc5\xa1i samo \xc4\x8distost dr\xc5\xbeavljanov in da je bil njegov teror nujen, ker je poskusil ohraniti revolucijo in republiko._NEWLINE_Njegovi govori so bili izjemni - imel je mo\xc4\x8d, da spremeni stali\xc5\xa1\xc4\x8de katerega koli ob\xc4\x8dinstva. Njegove tehnike govora so vsebovale pozivanje morale in pogosta uporaba retori\xc4\x8dnih vpra\xc5\xa1anj z namenom, da se pove\xc5\xbee z ob\xc4\x8dinstvom. Uporabljal je veliko gest in idej ter osebne izku\xc5\xa1nje v \xc5\xbeivljenju, da je obdr\xc5\xbeal pozornost ob\xc4\x8dinstva. Na koncu govorov je poudaril, da je bil vedno pripravljen umreti za zmago revolucije._NEWLINE_Ker je verjel, da revolucija \xc5\xa1e vedno poteka in da obstaja nevarnost sabota\xc5\xbee, je vcepil v ljudstvo misel, da je teror nujno pomemben. V svojem terorju ni videl prostora za usmiljenje. Pravil je, da je po\xc4\x8dasna razsodba enaka kot nekaznovanje in da negotovost kaznovanja opogumi krivce. Kot privr\xc5\xbeenec Rousseaujevih naukih je verjel, da je njegova dol\xc5\xbenost kot slu\xc5\xbeabnik dru\xc5\xbebe, da pospe\xc5\xa1i revolucijo in da mu lahko to uspe, le \xc4\x8de jo brani na vseh podro\xc4\x8djih.\n_START_SECTION_\nAretacija in smrt\n_START_PARAGRAPH_\nMaja 1794 je bil predstavljen 22. dekret, ki naj bi odboru za narodno varnost dodelil \xc5\xa1e ve\xc4\x8d dovoljenj za usmr\xc4\x8devanje. Ta naj bi dovoljeval usmrtitev \xc5\xbee na podlagi sumov kakr\xc5\xa1nega koli mnenja proti republiki. S tem so \xc4\x8dlani Konventa dooumeli, da bi Robespierre s tem zakonom lahko za\xc4\x8del preganjati tudi \xc4\x8dlane Konventa in Odbora za nacionalno varnost. 26. julija 1794 se je Robespierre pojavil na zboru Konventa in se branil obto\xc5\xbeb glede diktatorstva in tiranije. Nato je za\xc4\x8del opozarjati na zarote proti republiki. Poleg tega je namignil, da so med zarotniki tudi \xc4\x8dlani Konventa, kljub temu pa ni podal nobenih specifi\xc4\x8dnih imen. Konvent je kmalu za temi dogodki izdal nalog o aretaciji Robespierra in njegovih sodelavcev. Pri aretaciji pa se je zapletlo. Vojska pod generalom Cofinnhalom je osvobodila Robespierra in njegove sodelavce in se nato odpravila nad Konvent, ta pa jih je pri\xc4\x8dakal s \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnej\xc5\xa1o vojsko zato je vojska pod Cofinnhalom za\xc4\x8dela razpadati in preostanek se je umaknil v Hotel de Ville. Konvent jih je nato razglasil za kriminalce, s tem pa jim je grozila smrtna kazen, zato je ve\xc4\x8dina vojske dezertirala. Robespierre in sodelavci so poizkusili s samomori, vendar jih ve\xc4\x8dina ni uspela, Robespierre si je s strelom v glavo po\xc5\xa1kodoval le spodnjo \xc4\x8deljust. Naslednjega dne 28. julija, je bil Robespierre usmr\xc4\x8den z giljotino brez sojenja na Trgu revolucije, poleg njega pa so bili usmr\xc4\x8deni \xc5\xa1e njegov mlaj\xc5\xa1i brat Augustin, Couthon, Saint-Just, Hanriot in \xc5\xa1e dvanajst Robespierrovih privr\xc5\xbeencev.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nMaximilien Robespierre ostaja sporna osebnost do danes. V Franciji danes ni spomenika oziroma kipa v njegovo \xc4\x8dast, po njem je poimenovana le \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ka postaja, nekaj mest in nekaj ulic. Med Oktobrsko revolucijo je Robespierre v Rusiji do\xc5\xbeivel \xc5\xa1tevilna ob\xc4\x8dudovanja, zato so mu postavili kipa v Moskvi in Sankt Petersburgu.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nRobespierre v \xc5\xbeivljenju ni izdal nobene knjige, dandanes poznamo le njegove eseje, za katere je prijel \xc5\xa1tevilne nagrade. O Robespierru pa je bilo napisanih \xc5\xbee kar nekaj biografij in drugih del:_NEWLINE_Angle\xc5\xa1ke:_NEWLINE__NEWLINE_- Robespierre (1999), avtorjev Colina Haydona in Williama Doyla._NEWLINE__NEWLINE_- Robespierre (1999), Johna Hardmana_NEWLINE__NEWLINE_- Robespierre: The Voice of Virtue (2011), Otta J. Scotta_NEWLINE__NEWLINE_- Robespierre: A Revolutionary Life (2012), Petra McPheeja_NEWLINE_Dela prevedena v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino:_NEWLINE__NEWLINE_- Robespierre\xc2\xa0: svetloba in senca (1967) avtorja Rudolfa Harmsa, Zalo\xc5\xbeba: Maribor, Obzorja_NEWLINE__NEWLINE_- V sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino je prevedena tudi zbirka Robespierrovih spisov z naslovom Izbrani spisi / Maximilien Robespierre (1989), Zalo\xc5\xbeba: Ljubljana, Univerzitetna konferenca ZSMS_NEWLINE_Dela izdana v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini:_NEWLINE__NEWLINE_- Robespierre\xc2\xa0: mit 3 Faksimile und 30 Abbildungen / von Carry Brachvogel (1925) Carryja Brachvogela, Zalo\xc5\xbeba: Wien, Leipzig_NEWLINE_Dela izdana v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini:_NEWLINE__NEWLINE_- Robespierre\xc2\xa0: politique et mystique (1987), Guillemin Henri, Zalo\xc5\xbeba: Paris, Seuil_NEWLINE__NEWLINE_- Maximilien Robespierre\xc2\xa0: histoire d\'une solitude (1968), Max Gallo, Zalo\xc5\xbeba: Paris, Librairie Acad\xc3\xa9mique Perrin_NEWLINE__NEWLINE_- Les Jacobins\xc2\xa0: de Robespierre \xc3\xa0 Chev\xc3\xa8nement (1999), Vovelle Michel, Zalo\xc5\xbeba: Paris, \xc3\x89ditions La D\xc3\xa9couverte_NEWLINE__NEWLINE_- Robespierre (1946), Walter G\xc3\xa9rard, Zalo\xc5\xbeba: Paris, Gallimard_NEWLINE__NEWLINE_- Robespierre (1957), Bouloiseau Marc, Zalo\xc5\xbeba: Paris_NEWLINE__NEWLINE_- Robespierre (1988), Solet Bertrand, Zalo\xc5\xbeba: Paris, Editions Messidor'