b'\n_START_ARTICLE_\n\xc4\x8crnofiguralni dekorativni slog\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8crnofiguralni dekorativni slog, znan tudi kot slog \xc4\x8drne figure ali keramika \xc4\x8drne figure (gr\xc5\xa1ko \xce\xbc\xce\xb5\xce\xbb\xce\xb1\xce\xbd\xcf\x8c\xce\xbc\xce\xbf\xcf\x81\xcf\x86\xce\xb1, melanomorfa) je eden od slikarskih slogov na anti\xc4\x8dnih gr\xc5\xa1kih vazah. \xc5\xa0e posebej pogost je bil med 7. in 5. stoletjem pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, \xc4\x8deprav so tudi primeri, datirani \xc5\xa1e v 2. stoletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Slogovno se razlikuje od prej\xc5\xa1njega orientaliziranega obdobja in poznej\xc5\xa1ega rde\xc4\x8defiguralnega dekorativnega sloga._NEWLINE_Figure in ornamenti so naslikani na trupu posode z uporabo oblik in barv, ki spominjajo na silhuete. Ob\xc4\x8dutljivi obrisi so se zarezali v barvo pred \xc5\xbeganjem, detajli so se lahko okrepili in so poudarjeni z neprozorno barvo, obi\xc4\x8dajno belo in rde\xc4\x8do. Glavni sredi\xc5\xa1\xc4\x8di tega sloga sta bili sprva trgovsko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Korint in nato Atene. Drugi pomembni kraji, v katerih so jih delali, so bili v Lakoniji, Beociji, vzhodni Gr\xc4\x8diji in Italiji. Zlasti v Italiji so se razvili posamezni slogi, ki so bili vsaj delno namenjeni etru\xc5\xa1\xc4\x8danskemu trgu. Gr\xc5\xa1ke \xc4\x8drnofiguralne vaze so bile zelo priljubljene pri Etru\xc5\xa1\xc4\x8danih, kot je razvidno iz pogostega uvoza. Gr\xc5\xa1ki umetniki so se pri izdelavi prilagodili etru\xc5\xa1\xc4\x8danskemu trgu, ki se po obliki in okrasju razlikuje od obi\xc4\x8dajnih izdelkov. Etru\xc5\xa1\xc4\x8dani so razvili tudi svojo \xc4\x8drnofiguralno kerami\xc4\x8dno produkcijo po gr\xc5\xa1kih modelih._NEWLINE_\xc4\x8crna figura na vazah je bil prvi umetni\xc5\xa1ki slog z veliko identificiranimi umetniki. Nekateri so znani po svojih resni\xc4\x8dnih imenih, drugi le s t.i. zasilnimi imeni. \xc5\xa0e posebej Atika je bila dom znanih umetnikov. Nekateri lon\xc4\x8darji so vpeljali \xc5\xa1tevilne novosti, ki so pogosto vplivale na delo slikarjev; v\xc4\x8dasih je tudi slikar navdihnil izvirnost lon\xc4\x8darja. Poslikane vaze so med najpomembnej\xc5\xa1imi viri mitologije in ikonografije, v\xc4\x8dasih pa tudi zaradi pogostih \xc5\xbeanrskim motivov za raziskovanje starogr\xc5\xa1kega vsakdanjika. Od 19. stoletja dalje so te vaze intenzivno raziskovali.\n_START_SECTION_\nTehnike\n_START_PARAGRAPH_\nTemelj za kerami\xc4\x8dno poslikavo je nosilec slike, to je posoda \xe2\x80\x93 vaza, na katero je bila slika naslikana. Priljubljene oblike so se menjale v skladu z modo in uporabo. Pojavljale so se v presledkih ali pa so se spreminjale, a vse so bile izdelane enako. Ko je bila vaza narejena, so jo najprej posu\xc5\xa1ili, nato pa pobarvali. Delavnice so bile pod nadzorom lon\xc4\x8darjev, ki so imeli vi\xc5\xa1ji socialni polo\xc5\xbeaj._NEWLINE_Gr\xc5\xa1ke vaze so bile narejene iz blede gline, bogate z \xc5\xbeelezom, ki je dobila rde\xc4\x8dkasto barvo po \xc5\xbeganju. Poslikane so bile tako, da so izrisali obrise risbe, ki so jo nato pobarvali s \xc4\x8drno barvo, dobljeno iz predelane gline. Detajle so vrezali z iglo, tako da so odkrivali rde\xc4\x8dkasto podlago. Vaze so zatem \xc5\xbegali pri temperaturi okoli 800 \xc2\xb0C ali ve\xc4\x8d._NEWLINE_Slikarji so morali paziti, da so bile figure razdvojene, ker je v tej tehniki samo en na\xc4\x8drt in kak\xc5\xa1no koli prekrivanje bi bila zme\xc5\xa1njava. Dodajanje anatomskih detajlov je bilo skoraj nemogo\xc4\x8de in figure so ostajale na ravni siluete._NEWLINE_Poleg \xc4\x8drne so uporabljali tudi druge barve, a manj ter v glavnem za detajle. Izbor barv je bil omejen na svetle, ki so izstopale na \xc4\x8drnem ozadju. Najobi\xc4\x8dajnej\xc5\xa1i sta bili rumenkasto-bela, pridobljena iz pre\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8dene gline brez \xc5\xbeeleza, in purpurno rde\xc4\x8da, dobljena z dodatkom oksida \xc5\xbeeleza._NEWLINE_Slikarji, ki so bili su\xc5\xbenji ali obrtniki, so bili pla\xc4\x8dani kot lon\xc4\x8darski slikarji.\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\nRazvoj \xc4\x8drnofiguralnega dekorativnega slikarstva je obi\xc4\x8dajno opisan v smislu razli\xc4\x8dnih regionalnih slogov in \xc5\xa1ol. Korint je bil sredi\xc5\xa1\xc4\x8de, razlikovale so se v posameznih regijah, \xc4\x8deprav so vplivale druga na drugo. Zlasti v Atiki, \xc4\x8deprav ne izklju\xc4\x8dno tam, so bili najbolj\xc5\xa1i in najvplivnej\xc5\xa1i umetniki,  klasi\xc4\x8dni gr\xc5\xa1ki lon\xc4\x8darski slikarji. Nadaljnji razvoj in kakovost posod kot nosilca slike \xc5\xa1e raziskujejo.\n_START_SECTION_\nSlogi in teme\n_START_PARAGRAPH_\nKorint\xc4\x8dani so do sredine 6. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. obi\xc4\x8dajno slikali frize z \xc5\xbeivalskimi motivi, medtem ko so atenski slikarji razvili sofisticiran slog narativne dekoracije, slikali so bitke, mitske figure in legendarne dogodke._NEWLINE_Slog \xc4\x8drne figure je obi\xc4\x8dajno prikazoval samo silhuete. Umetni\xc5\xa1ka svoboda je bila omejena z grobim orodjem. Znanih je samo nekaj imen slikarjev iz tega obdobja, \xc4\x8deprav je mogo\xc4\x8da klasifikacija po slogu poslikavanja, najverjetneje z deli ene osebe ali delavnice. Najbolj znan slikar je Eksekias, znan predvsem po prizorih bitk. Zelo znana sta tudi Sofil (590\xe2\x80\x93580 pr. n. \xc5\xa1t.) in Andokid (550\xe2\x80\x93525 pr. n. \xc5\xa1t.).'