b'\n_START_ARTICLE_\nRobert B\xc3\xa1r\xc3\xa1ny\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je kot najstarej\xc5\xa1i od \xc5\xa1estih otrok Avstrijke Marie Hock in mad\xc5\xbearskega Juda Ign\xc3\xa1za B\xc3\xa1r\xc3\xa1nyja. Njegovo zanimanje za medicino naj bi izviralo iz dejstva, da je kot otrok zbolel za tuberkulozo kosti, zaradi \xc4\x8desar je bila prizadeta gibljivost njegovih kolen, a je kljub temu bil vse \xc5\xbeivljenje \xc5\xa1portno aktiven. Na njegov intelektualni razvoj je posebej vplivala izobra\xc5\xbeena mati, ki je bila h\xc4\x8di znanega pra\xc5\xa1kega znanstvenika. Kot u\xc4\x8denec je izstopal od osnovne \xc5\xa1ole dalje in vpisal \xc5\xa1tudij medicine na Univerzi na Dunaju, kjer je leta 1900 pridobil naziv doktorja medicine._NEWLINE_Po tistem se je izpopolnjeval iz patologije, psihiatrije in nevrologije pri von Noordenu v Frankfurtu, Kraepelinu v Freiburgu in Gussenbauerju na Dunaju. Z delom na podro\xc4\x8dju otologije je pri\xc4\x8del kot demonstrator na otolo\xc5\xa1ki kliniki pod pionirjem avstrijske otologije \xc3\x81d\xc3\xa1mom Politzerjem, kjer se je ukvarjal z nistagmusom in motnjami ravnote\xc5\xbeja pri pacientih ter povezavo vestibularnega organa s temi pojavi. Po naklju\xc4\x8dju je odkril, da sta smer vrtoglavice in vrtenja o\xc4\x8di pri nistagmusu odvisna od temperature vode, ki jo je vbrizgaval v bolnikov slu\xc5\xa1ni kanal. Postavil je hipotezo, da gre za t. i.\xc2\xa0\xc2\xbbkalori\xc4\x8dno reakcijo\xc2\xab\xc2\xa0teko\xc4\x8dine v polkro\xc5\xbenih kanalih vestibularnega organa, ki se dviga \xc4\x8de je segreta oz. spu\xc5\xa1\xc4\x8da \xc4\x8de je ohlajena, s tem pa dra\xc5\xbei \xc4\x8dutnice, ki mo\xc5\xbeganom sporo\xc4\x8dajo, da se glava vrti v dolo\xc4\x8deni smeri. Poleg tega se je ukvarjal s preu\xc4\x8devanjem vpliva aktivnosti malih mo\xc5\xbeganov in razli\xc4\x8dnih po\xc5\xa1kodb na ravnote\xc5\xbeni \xc4\x8dut. S svojim delom je razjasnil funkcijo vestibularnega organa in bistveno prispeval k napredku medicine na tem podro\xc4\x8dju, ki je stagniralo \xc5\xbee od druge polovice 19. stoletja. Razvil je tudi ustrezne diagnosti\xc4\x8dne metode za preu\xc4\x8devanje delovanja ravnote\xc5\xbenega aparata pri \xc4\x8dloveku, med njimi vrtljivi Baranyjev stol, kakr\xc5\xa1ni se v ta namen uporabljajo \xc5\xa1e danes. Znan je bil kot temeljit teoretik; trpel je za kroni\xc4\x8dno nespe\xc4\x8dnostjo in je pogosto cele no\xc4\x8di razmi\xc5\xa1ljal o problemih namesto da bi vzel uspavalno tableto._NEWLINE_Med prvo svetovno vojno je slu\xc5\xbeil kot civilni zdravnik pri avstrijski vojski, kar mu je omogo\xc4\x8dilo nadaljevati raziskave. Leta 1915 je bil razgla\xc5\xa1en za prejemnika Nobelove nagrade za fiziologijo ali medicino za predhodno leto, saj leta 1914 po mnenju komisije nih\xc4\x8de od nominirancev ni zadostoval kriterijem. V \xc4\x8dasu razglasitve je bil vojni ujetnik v ruskem tabori\xc5\xa1\xc4\x8du in je bil izpu\xc5\xa1\xc4\x8den \xc5\xa1ele leta 1916 po posredovanju \xc5\xa1vedskega princa Karla v imenu Rde\xc4\x8dega kri\xc5\xbea pri ruskem carju. Kljub temu, da je bil prvi \xc4\x8dlan Univerze na Dunaju, ki je postal Nobelov nagrajenec, je bil ob povratku na Dunaj dele\xc5\xbeen ostrih kritik, saj so bili njegovi kolegi mnenja, da je ob tem zamol\xc4\x8dal zasluge drugih znanstvenikov, na katerih naj bi gradil svoje hipoteze. Zato je bila zavrnjena njegova vloga za polno profesuro na univerzi (bil je zgolj predavatelj), tako da je B\xc3\xa1r\xc3\xa1ny emigriral na \xc5\xa0vedsko, kjer je postal profesor in predstojnik In\xc5\xa1tituta za otologijo na Univerzi v Uppsali in tu deloval do konca kariere ter napredoval do predsednika oddelka za otorinolaringologijo. Ve\xc4\x8d evropskih univerz ga je imenovalo za \xc4\x8dastnega profesorja._NEWLINE_Leta 1909 se je poro\xc4\x8dil z Ido Felicitas Berger, s katero je imel tri otroke. V zadnjih letih \xc5\xbeivljenja je trpel za nevrolo\xc5\xa1kimi te\xc5\xbeavami. Po mo\xc5\xbeganski kapi je bil delno paraliziran. Umrl je nekaj tednov pred 60. rojstnim dnevom v Uppsali.'