b'\n_START_ARTICLE_\nMedijska psihologija\n_START_SECTION_\nZaznavni u\xc4\x8dinki\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina raziskav glede zaznavnih efektov ogla\xc5\xa1evanja je bilo sestavljenih iz informacijsko-procesnih pristopov. Te so temeljili na gledanju spomina in pozornosti kot diskretna kognitivna procesa, kar vodi do razprave o njuni relativni povezanosti. Pozornost je klju\xc4\x8dna za televizijsko ogla\xc5\xa1evanje, ker je sponzorjem v najve\xc4\x8dji interes, da so gledalci prilepljeni k ekranu in da ne izgubijo sporo\xc4\x8dila oglasa. Narava zaznavanja je zelo kompleksna in med pozornostjo in efektivnostjo ogla\xc5\xa1evanja deluje ve\xc4\x8d subtilnih faktorjev. _NEWLINE_Ideja, da lahko ogla\xc5\xa1evanje deluje na stopnji pod polno zavestjo, je bila dolgo zna\xc4\x8dilna za osrednjo, prevladujo\xc4\x8do psihologijo. Koncept podzavestnega ogla\xc5\xa1evanja se po navadi obravnava v povezavi z ikoni\xc4\x8dnim spominom. Ikoni\xc4\x8dni spomin je termin za shranjevanje be\xc5\xbenih, minljivih vizualnih dra\xc5\xbeljajev, tipi\xc4\x8dno za omre\xc5\xbeje devetih \xc4\x8drk, predstavljenih na ekranu za kratko obdobje (50 milisekund). Eksperimentalne raziskave so dokazale, da je na\xc5\xa1a zaznava takih slik bolj\xc5\xa1a kot si mislimo. Ko moramo priklicati specifi\xc4\x8dno vrstico iz ekrana, kjer so besede naklju\xc4\x8dno razporejene, smo zmo\xc5\xbeni priklicati ve\xc4\x8d, kot zavedno zaznamo. Ta odkritja podpirajo prepri\xc4\x8danje, ki je \xc5\xa1e vedno \xc5\xa1iroko raz\xc5\xa1irjeno v svetu posla, da so lahko oglasna sporo\xc4\x8dila vcepljena v spomin, preko izpostavljanja publike kratkim odlomkom prepri\xc4\x8dljivih sporo\xc4\x8dil. Ve\xc4\x8dina avtorjev je sledila koreninam subliminalnega ogla\xc5\xa1evanja. \xc5\xa0tudija eksperta Jamesa Vicaryja (1950), je bila na tem podro\xc4\x8dju klju\xc4\x8dnega pomena. Na kinematografskem ekranu, so za 1/3000 sekunde, vsakih 5 sekund, med predvajanim filmom, osvetlili sporo\xc4\x8dila, kot na primer Jej pokovko in pij Coca-Colo!. Po 6 tednih je to vodilo v 18% zvi\xc5\xa1anje prodaje pokovke in 50% zvi\xc5\xa1anje prodaje Coca-Cole, v tistem kinu. Kot rezultat tega, je ameri\xc5\xa1ka vlada prepovedala prakticiranje subliminalnih sporo\xc4\x8dil v oglasih in prepoved velja \xc5\xa1e danes. Kakorkoli, \xc5\xa1e vedno ni nobenih dokazov, da je bila originalna \xc5\xa1tudija prijavljena in o najdenih dokazih prav tako ni nobenih potrditev ._NEWLINE_Zelo malo pa lahko vplivamo na na\xc5\xa1 spomin, kadar gre za preproste pesmi v reklamah ali pa njihove slogane, kar je po navadi funkcija preproste izpostavljenosti. \xc4\x8ce sli\xc5\xa1imo pesem dovoljkrat po televiziji ali radiju, se bo nezavedno prikradla v na\xc5\xa1o podzavest preko ponovne aktivacije nevronskih vzorcev._NEWLINE_Televizijsko in kinematografsko ogla\xc5\xa1evanje se \xc5\xa1teje za najbolj uspe\xc5\xa1no, \xc5\xa1e posebej slednje, saj ima prakti\xc4\x8dno gledalce v ujetni\xc5\xa1tvu. Gledalci pred televizijo imajo namre\xc4\x8d ve\xc4\x8d mo\xc5\xbenosti: 80% jih med oglasi odide v drugo sobo, ve\xc4\x8dina pa gre hitro spreleteti ostale kanale. Tudi \xc5\xbeanr programa ima ogromen u\xc4\x8dinek na kognitivno procesiranje oglasov. Oba, nasilni in komi\xc4\x8dni programi sta povezana z majhnim vpoklicem oglasnega materiala. V obeh primerih emocionalni odgovor skrha raven pozornosti, ki jo gledalec nameni oglasu. Iz kognitivne perspektive, internetno ogla\xc5\xa1evanje ne bo nikoli tako u\xc4\x8dinkovito, kot je na televiziji ali v kinih. Gre za uporabnikovo kontrolo nad medijem. Oglas, kjer lahko uporabnik zgolj pritisne na gumb, da le-ta izgine, nikoli ne bo imel enako prepri\xc4\x8dljivega u\xc4\x8dinka, kot ga imajo tradicionalni oglasi-vrinjeni so med filme in \xc5\xa1ove in imajo \xc4\x8das, da razvijejo zgodbo in karakterje, ali pa zgolj \xc4\x8depijo na strani \xc4\x8dasopisa in se po\xc4\x8dasi potapljajo v nezavedno, medtem ko bralec skrbno prebira besedilo.\n_START_SECTION_\nVedenjski u\xc4\x8dinki\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tudije vedenja se zana\xc5\xa1ajo na meritve, ki ka\xc5\xbeejo udele\xc5\xbeen\xc4\x8deve preference za oglas, produkt, koliko denarja so pripravljeni zapraviti ali pa preu\xc4\x8dujejo kako z lahkoto lahko oglas vpliva na njihovo potro\xc5\xa1ni\xc5\xa1ko obna\xc5\xa1anje. _NEWLINE_Teorije nezavednega ogla\xc5\xa1evanja delujejo na predpostavki, da sta pozornost in zaznavanje dovolj dobra motivacija za potro\xc5\xa1nikovo odlo\xc4\x8ditev za nakup. Kmalu pa so \xc5\xa1tudije ogla\xc5\xa1evanja za\xc4\x8dele presegati zgolj percepcijo in spomin in \xc5\xa1le proti socialno orientiranemu obna\xc5\xa1anju, prakti\xc4\x8dno je \xc5\xa1lo za \xc5\xa1tudije potro\xc5\xa1nikovega vedenja. Z novimi metodolo\xc5\xa1kimi na\xc4\x8dini so ugotovili na primer, da glasba pove\xc4\x8da popularnost oglasa in njegovega produkta._NEWLINE_Prvo \xc5\xa1tudijo, ki je raziskovala pomen stopnje osebnostne vklju\xc4\x8denosti v produkt, je zasnoval Herbert Krugamn (1996). V kolikor so potro\xc5\xa1niki mo\xc4\x8dno vklju\xc4\x8deni v produkt (na primer, da jim veliko pomeni avto), bodo sporo\xc4\x8dilu, ki ga vsebuje oglas,  namenili ve\xc4\x8d premisleka ._NEWLINE_V psihologiji ogla\xc5\xa1evanja pa lo\xc4\x8dimo tudi med mehko- in te\xc5\xbeko- prodajnimi oglasi. Prvi so tisti oglasi, ki vsebujejo bolj vsakodnevna, prijateljska prodajna sporo\xc4\x8dila. Zadnji pa so oglasi, ki vsebujejo bolj direktno, vsiljeno in o\xc4\x8ditno besedi\xc5\xa1\xc4\x8de. Snayder in de Bono (1985), sta v neki \xc5\xa1tudiji odkrila, da imata ta dva tipa oglasov razli\xc4\x8den u\xc4\x8dinek na razli\xc4\x8dne ljudi. Tisti, socialno bolj samozavestni in ki la\xc5\xbeje prilagodijo obna\xc5\xa1anje glede na situacijo, imajo ugodnej\xc5\xa1i odnos do mehko-prodajnih oglasov. Bolj se zavedajo slik, in se bolje odzivajo na izzvana razpolo\xc5\xbeenja in asociacije oglasov. Ljudje, ki so bolj naklonjeni te\xc5\xbeko-prodajnim oglasom, pa imajo ni\xc5\xbejo socialno samozavest. Tak\xc5\xa1ni potro\xc5\xa1niki imajo bolj pragmati\xc4\x8den na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja in imajo manj skrbi s slikami. _NEWLINE_Te \xc5\xa1tudije dokazujejo kako razli\xc4\x8dne skupine potro\xc5\xa1nikov, razli\xc4\x8dno odreagirajo na enak oglas. Oglas za \xc5\xbeivljenjsko zavarovanje na primer cilja na poro\xc4\x8dene pare in povabi gledalce, da se identificirajo s sre\xc4\x8dno poro\xc4\x8denim parom, v udobnem in stilskem domu, obkoljenih s simpati\xc4\x8dnimi otroki, s sre\xc4\x8dno dru\xc5\xbeino, hi\xc5\xa1nimi ljubljen\xc4\x8dki ipd.,  ta situacija predstavlja idealni self v prihodnosti. _NEWLINE_Oglasi pa se prav tako mo\xc4\x8dno razlikujejo glede na koli\xc4\x8dino verbalne informacije, ki jo vsebujejo. Oglas v \xc4\x8dasopisu bo seveda vseboval ve\xc4\x8d teksta kot oglas na televiziji, jumbo plakat na avtobusni postaji, bo vseboval ve\xc4\x8d teksta kot na ulici, preprosto zaradi \xc4\x8dasa za branje, ki ga ima ve\xc4\x8dina gledalcev._NEWLINE_Uporabi znanih oseb za promocijo ogla\xc5\xa1evane dobrine, se re\xc4\x8de potrditev s produktom. V letu 1990, so v 22% \xc4\x8dasopisnih oglasov in 20% televizijskih oglasov uporabili omenjeno tehniko. Slavna oseba ima v oglasu dvojno funkcijo: po eni strani, je znan obraz zaznan kot zanesljiv vir informacij in tako zgradimo zaupanje skozi para-socialni odnos s to osebo ter preko tega ocenimo produkt; po drugi strani pa je znana oseba zaznana kot nevtralen in objektiven vir informacij. V ve\xc4\x8dini primerov, ko omenjena tehnika dejansko deluje, gre za transformacijo podobe produkta s to dolo\xc4\x8deno zvezdo._NEWLINE_Klju\xc4\x8d do ve\xc4\x8dje gledanosti oglasa, pa naj bi bila tudi njegova nejasnost. Goldman (1992), je trdil, da ogla\xc5\xa1evalci vidijo vlo\xc5\xbeen trud v kompleksno interpretacijo reklame, kot prodajno to\xc4\x8dko. Pomanjkanje informacij v oglasu, je tisto, kar gledalce pritegne k njemu. Povezovanje informacij s ponovno predvajanimi oglasi zahteva \xc5\xa1e dodaten kognitiven napor, ki se po navadi obrestuje v smislu priklica in prepoznavanja._NEWLINE_Pri ogla\xc5\xa1evanju pa se lahko tudi osredoto\xc4\x8dimo na med-besedilno ogla\xc5\xa1evanje in specifi\xc4\x8dno na umestitev produkta. Proizvajalci za dolo\xc4\x8deno umestitev pla\xc4\x8dajo visoke vsote televizijskim ali filmskim podjetjem, samo, da je lahko njihov produkt viden med dolo\xc4\x8denim \xc5\xa1ovom oziroma filmom. Tako, vodilna zvezda postane slavna podpornica, le zaradi pitja iz specifi\xc4\x8dne plo\xc4\x8devinke; isto\xc4\x8dasno pa  sodobne potro\xc5\xa1nikove dobrine pove\xc4\x8dujejo realnost samega filma. Neka \xc5\xa1tudija je preu\xc4\x8devala obna\xc5\xa1anje v smeri kajenja po izpostavljenosti posnetku iz filma Die Hard. V prvem  pogoju je filmska zvezda Bruce Willis kadil in gledalci so v tem pogoju imeli raje ta lik, \xc4\x8de so bili tudi sami kadilci in obratno. Torej, ume\xc5\xa1\xc4\x8danje produkta ima majhen u\xc4\x8dinek v nasprotnem primeru, ampak prispeva pa k okrepitvi obstoje\xc4\x8dih vzorcev obna\xc5\xa1anja. Zdi pa se malo verjetno, da bo enkratna izpostavljenost  izdelku, imela velik vpliv na dolgotrajno obna\xc5\xa1anje.\n_START_SECTION_\nMedijski psiholog\n_START_PARAGRAPH_\nMedijski psiholog lahko izvaja teoreti\xc4\x8dne in prakti\xc4\x8dne raziskave o vplivu medijev na ljudi. Teoreti\xc4\x8dne raziskave preu\xc4\x8dujejo, na kak\xc5\xa1en na\xc4\x8din lahko mediji vplivajo na ljudi. Medijski psiholog lahko izvaja tudi prakti\xc4\x8dne raziskave o u\xc4\x8dinkih posameznih radijskih in televizijskih oddaj na sprejemnike. Majhnim skupinam ljudi (fokusnim skupinam) predvaja televizijsko ali radijsko oddajo in preverja, ali so med gledanjem oz. poslu\xc5\xa1anjem na oddajo pozorni, ali se smejejo, \xc4\x8de je bil namen oddaje zabavati, itd. V kolikor oddaja ne dose\xc5\xbee \xc5\xbeelenih u\xc4\x8dinkov, predlaga izbolj\xc5\xa1ave. V tujini so zaradi koristnosti tovrstnih raziskav psihologi zaposleni v medijskih hi\xc5\xa1ah in posebnih medijskih in\xc5\xa1titutih. Ugotavljajo in izbolj\xc5\xa1ujejo kvaliteto in posledi\xc4\x8dno gledanost programov. Medijski psihologi tudi ugotavljajo, kako prilagoditi otro\xc5\xa1ke oddaje, da bi ustrezale razvojnim zna\xc4\x8dilnostim otrok, ki se razlikujejo od odraslih gledalcev. Otroci imajo npr. samosvoj smisel za humor, zato jih mnogokrat dialogi, ki so sme\xc5\xa1ni ustvarjalcem oddaj, sploh ne nasmejejo, nasprotno pa so jim lahko zelo sme\xc5\xa1ne dolo\xc4\x8dene nerodne situacije, ki se zdijo odraslim prav nasprotne. Poleg tega lahko medijski psiholog svetuje pri nastajanju oddaje in  pri tem u\xc4\x8dinkovito zdru\xc5\xbeuje svoje znanje o psihologiji ter poznavanje delovanja medijev. Tako posledi\xc4\x8dno ustvari oddaje, ki so dobro prilagojene ciljni publiki. \xc5\xa0e posebej u\xc4\x8dinkovito lahko medijski psiholog ustvarja oddaje o psiholo\xc5\xa1ki tematiki in pi\xc5\xa1e poljudno psiholo\xc5\xa1ke \xc4\x8dlanke .'