b'\n_START_ARTICLE_\nGiovanni Battista Bononcini\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v Modeni v dinastiji glasbenikov (njegov o\xc4\x8de je bil violinist in skladatelj Giovanni Maria Bononcini, dvorni glasbenik modenskega vojvode). Osem let star je osirotel in ostal brez sredstev za pre\xc5\xbeivljanje. V posvetilu k svojim Dvanajstim sinfoniam op. 3 je zapisal:\xc2\xa0\xc2\xbbOd star\xc5\xa1ev sem prejel ravno toliko \xc5\xbeivljenja, da ga je bilo dovolj za bedo. Ko sta umrla, sta me \xc5\xa1e otroka zapustila v krempljih rev\xc5\xa1\xc4\x8dine.\xc2\xab\xc2\xa0Za njegovo glasbeno izobrazbo je (domnevno iz prijateljstva do pokojnega o\xc4\x8deta) poskrbel predstojnik filharmoni\xc4\x8dne dru\xc5\xbebe v Bologni Giovanni Paolo Colonna. Ta ustanova, ki je od leta 1666 delovala pod okriljem bazilike San Petronio v Bologni, je pomembno vplivala na razvoj baro\xc4\x8dnih glasbenih oblik v 2. polovici 17. stoletja. V njej so delovali mojstri, ki so odlo\xc4\x8dilno prispevali k izoblikovanju oratorija, koncerta, sonate da chiesa in sonate da camera, sinfonie in concerta grossa. Nadarjeni Bononcini je leta 1687 postal \xc4\x8dlan filharmoni\xc4\x8dne dru\xc5\xbebe in violon\xc4\x8delist v orkestru pri sv. Petroniju, v drugih bolonjskih cerkvah pa so izvajali njegove ma\xc5\xa1e in oratorije. Po postanku v Milanu je leta 1690 je od\xc5\xa1el v Rim, kjer je deloval pod pokroviteljstvom dru\xc5\xbeine Colonna._NEWLINE_V baro\xc4\x8dni dobi je bila italijanska opera najljub\xc5\xa1e razvedrilo zabave \xc5\xbeeljne fevdalne dru\xc5\xbebene smetane. Na \xc5\xa1tevilne evropske dvore so se zgrinjali italijanski skladatelji, libretisti, impresariji, primadone in kastrati, pa tudi mno\xc5\xbeica pustolovcev in prevarantov, \xc5\xbeeljnih lahkega zaslu\xc5\xbeka; ozra\xc4\x8dje v opernih gledali\xc5\xa1\xc4\x8dih je bilo stalno naelektreno od spletk in kruhoborskih prepirov. Visoki gospodje so si speljevali pevce in gledali\xc5\xa1ke strokovnjake. (Kastrat Farinelli je za en sam ve\xc4\x8der \xc5\xbevrgolenja pred \xc5\xa1panskim kraljem prejel petsto zlatnikov.)_NEWLINE_Bononcini je v nekaj letih napisal pet opernih uspe\xc5\xa1nic, posebej se je proslavil z operama Camillin triumf, ki so ga med letoma 1706 in 1709 v Londonu ponovili kar 64-krat in Kserkses, iz katere si je leta 1739 za svojega Kserksa glasbene ideje izposojal sam H\xc3\xa4ndel. Bononcini je zaslovel po vsej Evropi in leta 1698 se je ustalil na Dunaju na dvoru v italijansko glasbo zaljubljenega cesarja Leopolda I.. V milosti je bil tudi pod njegovim naslednikom Jo\xc5\xbeefom I., leta 1714 pa se je vrnil v Rim po nastopu vladavine Karla IV., ki je po dolgi vojni za \xc5\xa1pansko nasledstvo nasledil prazno blagajno in iz\xc4\x8drpano de\xc5\xbeelo, zato ni mogel biti \xc5\xa1irokosr\xc4\x8den do glasbenikov._NEWLINE_Leta 1720 je Bononcini sklenil, da bo svoj sloves vnov\xc4\x8dil v Londonu, kjer je \xc5\xbee nekaj let kot direktor Kraljeve dru\xc5\xbebe na operni sceni vedril in obla\xc4\x8dil H\xc3\xa4ndel. Na napetosti med njima ni bilo treba dolgo \xc4\x8dakati. Bononcinija je podpiral junak vojne za \xc5\xa1pansko nasledstvo, vojvoda Marlbrough, H\xc3\xa4ndla pa kraljevska dru\xc5\xbeina. Nekaj sezon je bil Italijan uspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1i: njegove opere so do\xc5\xbeivele ve\xc4\x8d ponovitev kot H\xc3\xa4ndlove. Prilo\xc5\xbenost, da opravi z njim, se je slednjemu ponudila \xc5\xa1ele leta 1731, ko so Bononciniju dokazali plagiat; pod svojim imenom je namre\xc4\x8d dal izvesti madrigal Antonia Lottija. Bononcini je moral oditi iz Londona. Nekaj \xc4\x8dasa je \xc5\xbeivel v Parizu, kjer ga je neki grof Ughi opeharil in ga pahnil v rev\xc5\xa1\xc4\x8dino. Leta 1735 je bival v Lisboni, leta 1742 pa mu je cesarica Marija Terezija naklonila pre\xc5\xbeivnino in naro\xc4\x8dila pri njem Te deum. Tudi v starosti je bil pogosto na poti, saj je \xc5\xa1e po letu 1740 izpri\xc4\x8dano njegovo bivanje na Portugalskem in v Italiji. Umrl je na Dunaju.'