b'\n_START_ARTICLE_\nJanez Vesel\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je premo\xc5\xbenemu kmetu Martinu in Mariji v Spodnjih Kosezah pri Morav\xc4\x8dah. \xc5\xa0olal se je najprej v Ljubljani, kjer je obiskoval prva dva razreda normalke (1808-1810), sledila je 5-letna gimnazija v Celju (1811-1815). Nato se je vpisal na filozofijo v ljubljanskem liceju (1816-1818), potem pa na \xc5\xa1tudij prava najprej na Dunaj (1818-1820) in nato v Gradec, kjer je 1823 \xc5\xa1tudij kon\xc4\x8dal. Slu\xc5\xbeboval je kot konceptni praktikant na policijskem ravnateljstvu v Ljubljani, nato kot uslu\xc5\xbebenec pri finan\xc4\x8dnem ravnateljstvu za Primorsko v Trstu, Tolminu in Gorici, kasneje pa je bil pri isti ustanovi finan\xc4\x8dni svetnik. Leta 1848 je bil nekaj \xc4\x8dasa predsednik tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega Slavjanskega zbora, ki je nastopal proti Italijanom. V Trstu se je poro\xc4\x8dil z Juliano Theresio Thomann, h\xc4\x8derko tamkaj\xc5\xa1njega veletrgovca, s katero sta imela sedem otrok. Eden od njegovih vnukov je bil Julius Kugy, slovenski alpinist in pisatelj. Leta 1852 je Koseski zaradi neuspele operacije tura na licu tako zbolel, da so mu otrpnili udi, zato se je upokojil. Leta 1869 je postal \xc4\x8dastni \xc4\x8dlan Slovenske matice, ki je leto kasneje je izdala knjigo Razne dela pesni\xc5\xa1ke in igrokazne.\n_START_SECTION_\nRazvoj Veselovega pesni\xc5\xa1tva\n_START_PARAGRAPH_\nPo besedah Antona \xc5\xbdu\xc5\xbee, celjskega duhovnika, se je Koseski z verzi ukvarjal \xc5\xbee v gimnaziji, predvsem se je navdu\xc5\xa1eval za nem\xc5\xa1kega romantika Schillerja. Poezijo mu je dodatno pribli\xc5\xbeal profesor zgodovine, zagovornik avstrijske monarhije in pesnik Franz Xaver Richter. Njegovo literarno ustvarjanje delimo na tri faze: 1. Faza (1817-1820), 2. faza (1844-1852), 3. faza (1852-1879).\n_START_SECTION_\nObdobje od leta 1817 do leta 1820\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1817 je postal urednik \xc4\x8dasopisa Laibacher Wochenblatt zum Nutzen und Vergn\xc3\xbcgen. Objavljal je svoje pesmi, sonete, anagrame, \xc5\xa1arade (besedne igre) in hvalnice. Snov za pesnitve je vzel iz slovenske (kranjske) zgodovine. Pisal je v nem\xc5\xa1kem in slovenskem jeziku._NEWLINE_Nem\xc5\xa1ke pesmi: Ode auf die Ankunft Sr. Excellenz des Herrn Landes \xe2\x80\x93 Gouverneurs (hvalnica de\xc5\xbeelnemu guvernerju Strassoldu, 1817), Franz Plassman von Oedengratz (balada, 1817), Erasmus Lueger (romanca o znanem roparskem vitezu iz Jame pri Postojni, 1818), Kurth von Roseck (balada, 1818), Die Tanne auf Rauheneck (Der Aufmerksame; romanca, 1820), Pota\xc5\xbeba \xe2\x80\x93 Der Trost (sonet v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini in sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini, 1818): prvi slovenski sonet, nastal po zgledu Richterja, napisan v bohori\xc4\x8dici, naslov pomeni tola\xc5\xbeba, izbral ga je Valentin Vodnik. Od leta 1820 do 1844 Koseski ni pesnil, saj je dvomil o svojih pesni\xc5\xa1kih zmo\xc5\xbenostih.\n_START_SECTION_\nObdobje od leta 1844 do leta 1852\n_START_PARAGRAPH_\nPo dalj\xc5\xa1em premoru je po jezikovnim posvetovanju z Bleiweisem Koseski zopet za\xc4\x8del pesniti. Veliko pohval je dobila njegova hvalnica cesarju Ferdinandu prvemu Slovenija presvitlimu, premilostljivimu gospodu in cesarju Ferdinandu Pervimu ob veselim dohodu njih veli\xc4\x8danstva v Ljubljano, ki mo\xc4\x8dno hvali Slovence in njihovo zgodovinsko zavest. Z njo so Koseskega za kratek \xc4\x8das postavili na vrh slovenskega pesni\xc5\xa1tva, njegove jezikovne vplive pa lahko opazimo pri njegovih posnemovalcih (Lovru Tomanu, Francetu Cegnarju, Luki Jeranu). V Kmetijskih in rokodelskih novicah je objavljal svoje pesnitve in prevode tujih pesnikov (Goethe|Goethe, Chamisso, Schiller, Alighieri, Zajotti, Pu\xc5\xa1kin, Der\xc5\xbeavin), ki so mu prinesli precej\xc5\xa1njo slavo. Leta 1845 je napisal kratko prozno pripoved V jamo pade, kdor jo drugemu koplje, kjer se slovenski jani\xc4\x8dar v Carigradu zaradi svojih sposobnosti povzpne v dru\xc5\xbebi. Zaradi bolezni se je leta 1852 iz javnosti ponovno umaknil._NEWLINE_Poleg \xc5\xa1tevilnih prevodov je objavil te slovenske pesmi: Slovenija presvitlimu, premilostljivimu gospodu in cesarju Ferdinandu Pervimu ob veselim dohodu njih veli\xc4\x8danstva v Ljubljano (oda, 1844), Zima (1845), Voja\xc5\xa1ka (1845, oda slovenskim vojakom), Bravcam h koncu leta 1845 v spomin (1845), Kdo je mar? (1846, oda kranjskemu, t. j. slovenskemu \xc4\x8dloveku \xe2\x80\x93 kmetu, ki v pesmi ni ve\xc4\x8d podrejena oseba, ampak enakopravni \xc4\x8dlan visoke dru\xc5\xbebe, ki obvlada razli\xc4\x8dna podro\xc4\x8dja, kot so trgovina, znanost, vera in vojska), Novice bravcam ob novim letu 1847 (1847), Ne sodi (1847), Za\xc4\x8darana pu\xc5\xa1ka (1847), Naprej, slavenski Jug (politi\xc4\x8dna pesem, v kateri napade mad\xc5\xbearske revolucionarje, 1848), Nem\xc5\xa1kutar (1848, politi\xc4\x8dna pesem o nezavednih Slovencih, ki se jih domovina sramuje), Viribus unitis (1850), Pota\xc5\xbeba (1852), Visoka pesem (1850, Posve\xc4\x8deno bodi tvoje ime \xe2\x80\x93 Uvod in O\xc4\x8de na\xc5\xa1).\n_START_SECTION_\nObdobje od leta 1852 do leta 1879\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1870 je pri Slovenski matici iz\xc5\xa1la knjiga Razne dela pesni\xc5\xa1ke in igrokazne Jovana Vesela \xe2\x80\x93 Koseskiga, finan\xc4\x8dnega svetovavca (COBISS), kjer je na 690 straneh objavljena ve\xc4\x8dina njegovih pesmi in prevodov. \xc4\x8cez devet let je iz\xc5\xa1el Razne dela pesni\xc5\xa1ke in igrokazne Jovana Vesela \xe2\x80\x93 Koseskiga dodatek (COBISS), v katerem so bili zbrani le prevodi.\n_START_SECTION_\nPrevodi\n_START_PARAGRAPH_\nNajve\xc4\x8d je prevajal iz nem\xc5\xa1ke romanti\xc4\x8dne lirike \xe2\x80\x93 Chamisso, Schiller, Uhland, Goethe, B\xc3\xbcrger, Lessing, iz angle\xc5\xa1ke pa Byronov ep Mezepa. Iz italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine je prevedel \xc5\xa1tiri pesmi Zajottija, eno pesem Manzonija in pet spevov Dantejeve Bo\xc5\xbeanske komedije. Iz ru\xc5\xa1\xc4\x8dine je prevajal Pu\xc5\xa1kina, Der\xc5\xbeavina in Lomonosova, iz stare anti\xc4\x8dne knji\xc5\xbeevnosti pa je prevedel \xc5\xa1est spevov Homerjeve Iliade.\n_START_SECTION_\nOcene in pomen Koseskega v slovenski knji\xc5\xbeevnosti\n_START_PARAGRAPH_\nOcene o delih Koseskega so bile v prvi in drugi fazi njegovega ustvarjanja bolj pozitivne od tistih iz zadnje faze. Ohranjenih je ve\xc4\x8d pisem bralcev Novic, ki hvalijo Koseskega in dokazujejo, da so ljudje radi prebirali njegova dela. Pesni\xc5\xa1ki jezik je bilo podro\xc4\x8dje, ki mu je prineslo najve\xc4\x8d negativnih kritik, \xc5\xa1e posebej s strani Josipa Stritarja in Frana Levstika, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je nerazumljiv in da besede \xc4\x8dudno kraj\xc5\xa1a. Na\xc5\xa1li pa so se tudi zagovorniki njegovega jezika, na primer Fran Wiesthaler, ki je rekel, da je Koseski vpeljal nove besede in tako obogatil slovenski jezikovni zaklad. Mo\xc4\x8dno Stritarjevo kritiko (objavljena v Slovenskem glasniku) je do\xc5\xbeivel prevod Byronove Mezepe, ki je iz\xc5\xa1el leta 1868 v Novicah. Ta je uspe\xc5\xa1no dokazoval, kako slab je njegov prevod, kritika pa je uspela izni\xc4\x8diti tudi nekdanja Veselova dela. Tako je Koseski postal sinonim za antipod Franceta Pre\xc5\xa1erna._NEWLINE_\xc4\x8ceprav mu mnogi o\xc4\x8ditajo nenavaden jezik, je bil Koseski literarno uspe\xc5\xa1en. To dokazujejo \xc5\xa1tevilni njegovi posnemovalci. Poleg tega  je imelo njegovo pesni\xc5\xa1tvo politi\xc4\x8dno propagandno, narodno zavedno sporo\xc4\x8dilo, ki ga je takrat \xc5\xa1ele dobro nastajajo\xc4\x8da slovenska nacionalna ideologija mo\xc4\x8dno potrebovala. Slovencem je vlil jezikovno, literarno in zgodovinsko samozavest ter razblinil ob\xc4\x8dutek kulturne podrejenosti.'