b"\n_START_ARTICLE_\nO du\xc5\xa1i\n_START_PARAGRAPH_\nO du\xc5\xa1i (gr. \xce\xa0\xce\xb5\xcf\x81\xe1\xbd\xb6 \xcf\x88\xcf\x85\xcf\x87\xe1\xbf\x86\xcf\x82) je Aristotelovo delo, ki obravnava du\xc5\xa1o kot zna\xc4\x8dilnost vsakega \xc5\xbeivega bitja, poseben poudarek je na \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki du\xc5\xa1i. V nekem smislu gre za psiholo\xc5\xa1ko razpravo.\n_START_SECTION_\nPsihologija spoznavanja\n_START_PARAGRAPH_\nZa \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko du\xc5\xa1o je zna\xc4\x8dilna posebna stopnja, \xce\xbd\xce\xbf\xe1\xbf\xa6\xcf\x82 (duh, um), ki razli\xc4\x8dne pojme spaja v enotnost. To spajanje pojmov (sinteza) pa lahko proizvede bodisi resnico bodisi zablodo. Za duh velja, da do svojih spoznanj pride skozi nasprotja, tj. trdilne (phasis) in nikalne sodbe (apophasis). Vsaka sodba je lahko resni\xc4\x8dna ali la\xc5\xbena (neresni\xc4\x8dna), vsaki\xc4\x8d pa se nana\xc5\xa1a na bistveno bit (\xcf\x84\xe1\xbd\xb8 \xcf\x84\xce\xaf \xe1\xbc\xa6\xce\xbd \xce\xb5\xe1\xbc\xb6\xce\xbd\xce\xb1\xce\xb9). Udejanjena vednost (\xe1\xbc\xa1 \xce\xba\xce\xb1\xcf\x84' \xe1\xbc\x90\xce\xbd\xce\xad\xcf\x81\xce\xb3\xce\xb5\xce\xb9\xce\xb1\xce\xbd \xe1\xbc\x90\xcf\x80\xce\xb9\xcf\x83\xcf\x84\xce\xae\xce\xbc\xce\xb7) se po Aristotelu ujema s stvarmi. Za misle\xc4\x8do du\xc5\xa1o predstave, podobe (\xcf\x84\xe1\xbd\xb0 \xcf\x86\xce\xb1\xce\xbd\xcf\x84\xce\xac\xcf\x83\xce\xbc\xce\xb1\xcf\x84\xce\xb1) delujejo kot zaznave. S pomo\xc4\x8djo predstav in miselnih podob du\xc5\xa1a lahko razlikuje med prihodnostjo in sedanjostjo (III.7)\n_START_SECTION_\nTeksti na spletu\n_START_PARAGRAPH_\npovzetek dela na Wikiverzi (angle\xc5\xa1\xc4\x8dina)"