b'\n_START_ARTICLE_\nJan Vitovec\n_START_SECTION_\nSlu\xc5\xbebovanje pri Celjskih knezih\n_START_PARAGRAPH_\nVitovec se je najverjetneje rodil na Moravskem (morda pa na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem) in verjetno izvira iz skromne moravske plemi\xc5\xa1ke rodbine Vitovi\xc5\xa1kih in Zlinskih (\xc2\xbbVitovic a ze Zl\xc3\xadna\xc2\xab), izmed katerih je bil leta 1440 omenjen tudi neki Peter Roman Vitovi\xc5\xa1ki. Kot husitski borec se je iz\xc5\xa1olal v umetnosti vojskovanja. V \xc4\x8dasu habsbur\xc5\xa1ko-celjske vojne sta Vitovca k sebi poklicala celjska kneza Friderik II. in Ulrik II. - v husitskih bojih je izku\xc5\xa1enega vojaka knez Ulrik v letih 1438\xe2\x80\x9339 morda spoznal med bivanjem na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem. Leta 1439 sta ga Ulrik in Friderik postavila na mesto najemni\xc5\xa1kega vojskovodje. Vitovec je s tremi konji prispel v prestolnico Celje, tedaj najve\xc4\x8dje mestno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de med Dunajem, Beogradom, Budimom in Italijo, \xc5\xbee prvo leto pa je \xc5\xbee dosegal voja\xc5\xa1ke uspehe za svoje nove gospodarje. Zaradi velikih uspehov je \xc5\xbee kmalu postal poveljnik vseh celjskih \xc4\x8det. V omenjeni vojni (1439-1443) je Vitovec  zavzemal \xc5\xa1tevilna mesta in gradove, toda obenem so de\xc5\xbeele kasnej\xc5\xa1e Slovenije trpele zaradi opusto\xc5\xa1enja. V zaklju\xc4\x8dnem delu te vojne (1442-1443) je Vitovec za dalj\xc5\xa1i \xc4\x8das zavzel Kranj, obleganje  Ljubljane in Novega mesta pa je bilo neuspe\xc5\xa1no. Po smrti ogrskega vladarja Albrehta Habsbur\xc5\xa1kega so se Celjski na strani  njegovega sina Ladislava Posmrtnika vklju\xc4\x8dili tudi v boj za ogrsko dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino zoper kralja Vladislava Jagielonskega- leta 1440 je Vitovec uspe\xc5\xa1no napadal slavonskega bana Matka Talovca, leta 1441 pa je porazil \xc5\xa1e Vladislavovega vojskovodjo \xc5\xa0tefana Bani\xc4\x87a. V vojni z nasledniki Matka Talovca (bojevanje je potekalo do leta 1447) je bil Vitovec leta 1446 v spopadu pri Hrastnici ranjen - strel iz pu\xc5\xa1ke mu je po\xc5\xa1kodoval eno od o\xc4\x8des, tako da je bil odtlej na to oko slep. Celjski so leta 1446 pri\xc5\xa1li v navzkri\xc5\xbeja tudi z novim ogrskim namestnikom Ivanom Hunyadijem, vendar so se razmere umirile najkasneje leta 1448. Vitovec je po ve\xc4\x8d mirnej\xc5\xa1ih letih leta 1454 vodil spopade na Hrva\xc5\xa1kem, kjer je premagal mogo\xc4\x8dne Kurjakovi\xc4\x87e in Ulriku omogo\xc4\x8dil, da se je povzpel na mesto bana Dalmacije in Hrva\xc5\xa1ke. Poleg voja\xc5\xa1ke kariere je Vitovec zaradi zvestobe Celjskim dosegal tudi posvetne politi\xc4\x8dne uspehe;  \xc5\xbee zgodaj je dobil gradova Greben (gospod Grebenski) v Hrva\xc5\xa1kem Zagorju in Strmec (Sternberg) ob Dravi pod Beljakom, in ko je Ulrik v Slavoniji postal ban, je Vitovec postal njegov banski namestnik ali banovec\n_START_SECTION_\nVzpon Vitovca med visoko plemstvo\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je bila voja\xc5\xa1ka in politi\xc4\x8dna kariera Jana Vitovca ugodno za\xc4\x8drtana, je do velikega preobrata pri\xc5\xa1lo \xc5\xa1ele po smrti kneza Ulrika, s katerim je rod Celjskih knezov izumrl. Zaradi tega je pri\xc5\xa1lo do boja za njihovo dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino, v tem boju pa je bilo Vitovcu kot poveljniku celjskih \xc4\x8det skoraj usojeno, da je v povezavi s tem bojem postal ena od osrednjih osebnosti. Celjsko plemstvo, ki ga je vodila vdova Katarina Brankovi\xc4\x87, je bilo glede postavitve Jana Vitovca na mesto vrhovnega poveljnika celjskih \xc4\x8det soglasno. Ravno ob naslonitvi na svojega voja\xc5\xa1kega poveljnika se je Katarina ob Ladislavu Posmrtniku, Gori\xc5\xa1kem grofu in Friderikom III. lahko potegovala za obse\xc5\xbeno celjsko dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino - Vitovec je leta 1457 vodil boje proti Frideriku III. in za\xc4\x8dasno obvladoval Celje, Radovljico, \xc5\xa0kofjo Loko in Kranj. Razmere so se leta 1457 z nenadno smrtjo Ladislava Posmrtnika obrnile v korist Habsbur\xc5\xbeanov. Vitovec je v teh razmerah pristal na dvorjenje Habsbur\xc5\xbeana Friderika III., ki mu je za prestop ponudil koro\xc5\xa1ki grad Sternberg in dobro letno pla\xc4\x8do. Toda v boju za ogrsko krono je Vitovec proti Frideriku III. podprl  hunyadijevca Matijo Korvina in bil zaradi tega nagrajen z naslovom bana Slavonije. Ko je pora\xc5\xbeena Katarina s Habsbur\xc5\xbeani leta 1459 sklenila mir, se je s Friderikom III. pomiril tudi Vitovec in leta 1460 na njegovi strani sodeloval v napadu na gori\xc5\xa1kega grofa Jan\xc5\xbea Gori\xc5\xa1kega in v nastopu zoper Korvina, zaradi \xc4\x8desar je bil nagrajen s koro\xc5\xa1kimi posestmi, \xc5\xbee leta 1459 je postal baron Krapinski, 1460 pa \xc5\xa1e grof Zagorski. Obenem se je krvno povezal tudi s Celjskimi: h\xc4\x8der je poro\xc4\x8dil z Ivanom Montfortskim, sinom Marjete Celjske in Hermana Montfortskega. Oblast Katarine je tudi v Slavoniji naglo slabela: zato je leta 1461 ostanek svoje posesti prodala banu Vitovcu, vklju\xc4\x8dno z upravo kraljevskega mesta Gradec (danes del Zagreba). Od leta 1463 dalje je bil Vitovec zvest podlo\xc5\xbenik Matije Korvina- s \xc4\x8dimer je utrdil grofovsko oblast v Zagorju, in je v letih 1465-66 vodil Korvinovo vojsko proti Turkom v Bosni.\n_START_SECTION_\nPredelava Jana Vitovca v slovensko bajeslovno bitje\n_START_PARAGRAPH_\nBoje radovlji\xc5\xa1kega junaka Lambergarja in celjskega\xc2\xa0\xc2\xbb\xc4\x8ceha\xc2\xab\xc2\xa0Vitovca je ljudska domi\xc5\xa1ljija predelala v pesnitev Pegam in Lambergar, ki govori o spopadu med dobrim junakom Kri\xc5\xa1tofom Lambergarjem in zlobnim Pegamom (izraz Pegam verjetno izhaja iz Behaim, kar pomeni \xc4\x8ceh, Bohemijec). V ozadju te predelave stoji izvirno pogansko izro\xc4\x8dilo o spopadu med Kresnikom in mra\xc4\x8dnim bo\xc5\xbeanstvom, ki je istovetno ali vsaj sorodno Velesu.'