b'\n_START_ARTICLE_\nUrbana Gorup\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nUrbana Gorup, pri krstu Viktorija, se je rodila v dru\xc5\xbeini gostilni\xc4\x8darja Jo\xc5\xbeefa in gospodinje Ane Gorup rojene Jerman. Ljudsko \xc5\xa1olo je obiskovala pri \xc5\xa1olskih sestrah v Tomaju, u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de pa v Mariboru, kjer je julija 1910 tudi maturirala, 15. avgusta pa sprejela redovno obleko. Pou\xc4\x8devala je v Mariboru, Tomaju, Splitu, Mostarju, Imotskem in Velikovcu. V \xc5\xa1olskih letih 1918-1921 je v Mariboru pou\xc4\x8devala srbohrva\xc5\xa1\xc4\x8dino. Ko je po 1. svetovni vojni Julijsko krajino zasedla Italija, je \xc5\xa1olska oblast zahtevala, da pridejo v Tomaj u\xc4\x8dit samo sestre z italijanskim dr\xc5\xbeavljanstvom. Gorupova je v Tomaju septembra 1922 postala pri \xc5\xa1olskih sestrah voditeljice osnovne \xc5\xa1ole. Leta 1923 na vrhovnem kapitlju \xc5\xa1olskih sester so v Mariboru ustanovili nove province. Na tem kapitlju je bila ustanovljena tudi tomajska provinca sv. Petra in Pavla, prva predstojnica pa je postala sestra Urbana Gorup. Tomajske \xc5\xa1olske sestre so pod njenim vodstvom ustanovile podru\xc5\xbenice v Kairu, Beli pe\xc4\x8di in Dolini. Leta 1935 je bila imenovana za vikarico in zastopnico tomajskih \xc5\xa1olskih sester v zunanjih zadevah province. Med 2. svetovno vojno je po\xc5\xbertvovalno pomagala internirancem, ki so trpeli in umirali v tabori\xc5\xa1\xc4\x8du na Rabu. Po vojni se je vrnila v Tomaj, ko pa je leta 1947 Tomaj pripadel Jugoslaviji je od\xc5\xa1la v Gorico ter nato v Trst. Tu je v ulici delle Docce zgradila nov zavod. Leta 1956 je bila prestavljena v nazaj v Gorico in 1957 Belo pe\xc4\x8d (sedaj ital. Villa Bassa). Zaradi bolezni se je leta 1967 vrnila v Trst, kjer je naslednje leto umrla.'