b'\n_START_ARTICLE_\nSedem \xc4\x8dudes starega veka\n_START_SECTION_\nKeopsova piramida v Gizi\n_START_PARAGRAPH_\nEgipt je nastal pribli\xc5\xbeno 3100 let p.n.\xc5\xa1. z zdru\xc5\xbeitvijo takratnih plemen. Prvi kralj se je imenoval Menes, in je bil prvi od faraonov tridesetih dinastij, ki so vladale Egiptu s kraj\xc5\xa1imi prekinitvami do leta 332 p.n.\xc5\xa1. Takrat je Aleksander Veliki Egipt zavzel in ga priklju\xc4\x8dil gr\xc5\xa1kemu imperiju za skoraj 300 let. Poslednja faraonka je bila preslavna Kleopatra, ki pa je morala leta 31 p.n.\xc5\xa1. prestol prepustiti Rimljanom. Ker so bili kralji oz. faraoni v Egiptu \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8deni kot bogovi, so potrebovali tudi grobnice, ki bi jih kar najhitreje pripeljale do bogov. Tako se je 2100 let p.n.\xc5\xa1. faraon D\xc5\xbeoser odlo\xc4\x8dil, da potrebuje bolj\xc5\xa1o grobnico, kot njegovi predniki. Tako mu je njegov arhitekt Imotep postavil 60 metrov visoko stopni\xc4\x8dasto piramido in ga postavil za za\xc4\x8detnika te tradicije. Poleg njegove pa je kmalu zraslo tudi nekaj manj\xc5\xa1ih, za njihove \xc5\xbeene. Ker so se glavna mesta Egipta spreminjala, so se spreminjale tudi lokacije piramid. Tako jih je danes raztresenih ve\xc4\x8d kot 90 po vsem zahodnem bregu Nila. Verjeli so namre\xc4\x8d, da je prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de mrtvih na strani, kjer sonce zahaja._NEWLINE_Najve\xc4\x8dji in najbolj poznane piramide so od vladarjev \xc4\x8detrte dinastije, in njihov prvak je bil Kufu ali po gr\xc5\xa1ko Keops. Le ta je vladal od leta 2551 do 2528 pr. n. \xc5\xa1t. Njegova piramida je res \xc4\x8dudo sveta \xc5\xa1e danes, pa vendar je to le senca nekdanje veli\xc4\x8dastnosti, s katero se je vzpenjala nad de\xc5\xbeelo faraonov. 230 metrov dolge stranice so omejevale stavbo, ki se vzpenjala 145 metrov v vi\xc5\xa1ino. Celotna piramida je bila oble\xc4\x8dena v sne\xc5\xbeno bel marmor, ki jo je na vrhu zaklju\xc4\x8devala \xc5\xa1tirimetrska konica iz \xc4\x8distega zlata. To je bil pogled, ki se je 3500 let nazaj res vtisnil v spomin. Piramida je danes malo manj\xc5\xa1a, saj je erozija in prebivalci Kaira piramido oropalo celotnega kritja in precej kamenja, ki so ga nekaj stoletij nazaj uporabili pri gradnji mesta._NEWLINE_Za Kufujem sta si piramido v bli\xc5\xbeini zgradila tudi njegova potomca Kefren in Mikerin.\n_START_SECTION_\nVise\xc4\x8di babilonski vrtovi\n_START_PARAGRAPH_\nNa Bli\xc5\xbenjem vzhodu, na obmo\xc4\x8dju dana\xc5\xa1njega Iraka, te\xc4\x8deta dve reki, Evfrat in Tigris. Zaradi ugodnega podnebja in dobre namo\xc4\x8denosti je med njima posebej rodoviten okoli\xc5\xa1. Zato ni naklju\xc4\x8dje, da je ravno v tem medre\xc4\x8dju vzniknila prva visoka civilizacija. \xc5\xbde v petem tiso\xc4\x8dletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem se je tam pojavil kup mest, med njimi iz Tore in Biblije poznani Ur. V Mezopotamiji, kot so de\xc5\xbeelo poimenovali Grki (meso - med, potamos - reka), so se rodili kolo, pisava, denar in zakonik, zato ji upravi\xc4\x8deno pravimo zibelka civilizacije. Prvo dr\xc5\xbeavo so ustanovili Sumerci - njihovega najbolj znanega kralja Gilgame\xc5\xa1a na ducatu glinenih tablic opeva sloviti istoimenski ep - vendar se je zaradi privla\xc4\x8dnosti in dostopnosti pokrajine tu zvrstila cela vrsta narodov ter plemen. Mesta so rasla iz peska in se v burnih stoletjih nazaj v pesek vrnila. Tako se je zgodilo legendarnemu Babilonu._NEWLINE_Po mnogih letih vojn, prepirov in menjave oblasti je leta 605 pr. n. \xc5\xa1t. krono prevzel Nebukadnezar II. Takrat je bil Babilon z 1000 hektarji povr\xc5\xa1ine dale\xc4\x8d najve\xc4\x8dje mesto na zemlji. Temu primeren je bil tudi njegov videz, saj se je okoli njega \xc5\xa1irilo mogo\xc4\x8dno obzidje z osmimi vrati. \xc5\xbdal pa se kljub mogo\xc4\x8dnosti ni ohranilo prav ni\xc4\x8d o samih vrtovih. Nobene neposredne sledi. So pa opisani v mnogih zgodovinskih knjigah, med drugim tudi po pripovedovanju vojakov Aleksandra Makedonskega. Vsi viri omenjajo s potkami in slapovi prepredene, dih-jemajo\xc4\x8de parke, ki naj bi se raztezali v petih, morda sedmih terasah na poldrugem hektarju. Nebukadnezar II. je botani\xc4\x8dni vrt postavil zaradi \xc5\xbeene Amitis, ki se ji je to\xc5\xbeilo po zelenju njene rodne de\xc5\xbeele. Bujni vrtovi so nudili hladno zavetje pred \xc5\xbego\xc4\x8dim pu\xc5\xa1\xc4\x8davskim soncem, zato so jih ljudje radi obiskovali, namakali pa so jih z vodo iz reke Evfrat, s pomo\xc4\x8djo naprave podobne gondoli na smu\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8dih. Imela je dvoje koles, med katerimi je bila pritrjena vrv z vedri.  Ta so prena\xc5\xa1ala vodo iz ni\xc5\xbejega bazena na vrh. Med vladavino Nebukadnezarja II. je veljal Babilon s svojimi vise\xc4\x8dimi vrtovi in okoli 1179 sveti\xc5\xa1\xc4\x8di za najve\xc4\x8dje mesto na svetu. Dolgo \xc4\x8dasa so mislili, da je bil to le mit, vendar je leta 1899 n.\xc5\xa1. nem\xc5\xa1ki arheolog Robert Koldewey naletel na obokano stavbo z globokim vodnjakom, ki se je popolnoma ujemala s starimi zapisi.\n_START_SECTION_\nArtemidin tempelj v Efezu\n_START_PARAGRAPH_\nJonska Gr\xc4\x8dija se je imenovala zahodna obala Male Azije oziroma Anatolije. Tja so se naselili gr\xc5\xa1ki priseljenci okoli leta 1000 pr. n. \xc5\xa1t., najbr\xc5\xbe tudi zaradi zmage nad tamkaj\xc5\xa1njimi Trojanci. Ustanovili so dvanajst mest, eno od njih je bilo Efez. Okoli\xc5\xa1ka zemlja je bila rodovitna in bogata s srebrom ter zlatom, zato so nekatere kraljevine postale bajno bogate. Med njimi je izstopala Lidija, katere znameniti kralj Krez (550 pr. n. \xc5\xa1t.) se je odlo\xc4\x8dil \xc5\xa1irokogrudno sponzorirati nov tempelj v \xc4\x8dast boginji lova, narave in rodovitnosti, Artemidi. Glede na premo\xc5\xbenost je Krez zahteval najve\xc4\x8dji in najbogatej\xc5\xa1i objekt. Arhitekt Kersifron mu je rade volje ustregel. 141 metrov dolgo in 73 metrov \xc5\xa1iroko streho je na vi\xc5\xa1ini 18 metrov podpiralo 127 jonskih stebrov, s \xc4\x8dimer je objekt takoj postal najve\xc4\x8dja stavba dale\xc4\x8d naokoli (atenski Partenon ima pol manj\xc5\xa1e mere). Toda Artemidin tempelj si slave ni prislu\xc5\xbeil le zaradi monumentalnosti, marve\xc4\x8d je bila izdelava tista, ki je iz sidonskega Antipatra izvabila citat: "Ob Artemidini hi\xc5\xa1i vsa ostala \xc4\x8dudesa izgubijo sijaj, zakaj razen vrha Olimpa ni Sonce \xc5\xa1e nikoli uzrlo \xc4\x8desa tako imenitnega." Najprej so kamnoseki uporabili najsijajne\xc5\xa1i marmor in bel apnenec, nakar so umetelno izklesali kapitele (vrhove stebrov), medtem ko so friz in timpanon (stre\xc5\xa1no pro\xc4\x8delje) ter vzno\xc5\xbeja stebrov okrasili z barvitimi mitolo\xc5\xa1kimi podobami. V glavni dvorani se je pod strop bo\xc4\x8dil petnajstmetrski zlat kip. \xc4\x8ceprav ga niso nikoli odkrili, je znano, kak\xc5\xa1en je bil videti. Tempelj namre\xc4\x8d ni bil samo versko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de, marve\xc4\x8d tudi turisti\xc4\x8dna znamenitost in podjetni Efezani so na stojnicah v okolici prodajali pomanj\xc5\xa1ane razli\xc4\x8dice kipa._NEWLINE_Obdobje sijaja se je zaklju\xc4\x8dilo pono\xc4\x8di, 21. julija leta 356 pr. n. \xc5\xa1t., ko je tempelj iz ljubega miru po\xc5\xbegal neki Herostrat. Menil je, da se bo s tem dejanjem vpisal v zgodovino. Toda popravili so ga in vzdr\xc5\xbeevali kult Artemide \xc5\xa1e pol tiso\xc4\x8dletja. Okoli leta 50 je Efez kar dvakrat obiskal apostol Pavel, ki je \xc5\xa1iril kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo po Sredozemlju, vendar niso hoteli tamkaj\xc5\xa1nji prebivalci o njegovih naukih ni\xc4\x8desar sli\xc5\xa1ati. Artemidina tradicija je bila tako zakoreninjena, da so tempelj obnovili \xc5\xa1e v drugo, kajti leta 262 so ga razdejali Goti. Zadnje poglavje nekdaj veli\xc4\x8dastnega jonskega spomenika je pri\xc5\xa1lo leta 401, ko je \xc5\xa1kof Janez Kristusom dokon\xc4\x8dno poru\xc5\xa1il pogansko zbirali\xc5\xa1\xc4\x8de. Efez se iz anti\xc4\x8dnega glavnega mesta z 200.000 prebivalci skr\xc4\x8dil v malce ve\xc4\x8djo vas, ki je v srednjem veku dokon\xc4\x8dno izginila z zemljevida. Izkopavanja tam potekajo \xc5\xbee od konca devetnajstega stoletja, a razen par dvignjenih stebrov je podoba nekdaj ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8dega kraja klavrna.\n_START_SECTION_\nZevsov kip v Olimpiji\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceravno helenisti\xc4\x8dni ostanki segajo precej pred leto 1500 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, velja, da je \xc5\xa1ele mikenska doba (do okoli 1100 pr. n. \xc5\xa1t.) prinesla prave Grke in njihov jezik. Leta 776 pr. n. \xc5\xa1t. so se upredelile prve olimpijske igre. Zaradi spleta politi\xc4\x8dnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8din so bile slednje najbolj uspe\xc5\xa1ne. Igre so redno organizirali na vsako olimpiado - izraz pomeni \xc5\xa1tiri leta. Ta na\xc4\x8din \xc5\xa1tetja let je bil dolga stoletja edini poenoten, saj so imele mestne dr\xc5\xbeavice vsaka svoj koledar. Kraj dogajanja je bil brez izjeme Olimpija na Peloponezu. Tam so bili hipodrom (hippos - konj, dromos - pista), \xc5\xa1tadion (dobesedno stoji\xc5\xa1\xc4\x8de), vadi\xc5\xa1\xc4\x8de oziroma gimnazija (prihaja iz gr\xc5\xa1ke besede gymnos, ki pomeni gol - torej prostor za nagce), palestra (anti\xc4\x8dna \xc5\xa1ola ruvanja) in seveda vrsta templjev, med katerimi je izstopal Zevsov. Olimpijske igre so bile namre\xc4\x8d v prvi vrsti posve\xc4\x8dene glavi gr\xc5\xa1kih bogov, ki je domoval na Olimpu, gori kakih petsto kilometrov severneje. Grki so verjeli v disciplino telesa in duha ter so imeli \xc5\xa1portne preizkuse za sveta dejanja. Zato ni \xc4\x8dudno, da so bili v \xc4\x8dasu iger pozabljeni vsi spori med polisi in Atenci so radostno nazdravljali s \xc5\xa0partanci. Pravilo, da se tedaj ustavijo vsi oboro\xc5\xbeeni spopadi, naj bi veljalo \xc5\xa1e dandana\xc5\xa1nji._NEWLINE_Zevsovo sveti\xc5\xa1\xc4\x8de je na zenitu gr\xc5\xa1ke civilizacije dobilo veli\xc4\x8dastno dragocenost. Kipar Fidija (ki je naredil tudi Atenin kip na Akropoli) je leta 433 pr. n. \xc5\xa1t. dokon\xc4\x8dal trinajst metrov visok kip sede\xc4\x8dega varuha Olimpa. Leseno osnovo je prevlekel s slojem zlata, slonove kosti, marmorja in drugih \xc5\xbelahtnih snovi. Figura je bila okra\xc5\xa1ena z izklesanimi levi ob nogah, sfingami na ro\xc4\x8dajih prestola, gracijami (tri boginje lepote) na naslonjalu, zlatim orlom na \xc5\xbeezlu in manj\xc5\xa1im kipom Nike, boginje zmage, na dlani. Velikost, realisti\xc4\x8dnost in smisel za podrobnosti so zagotovo navdu\xc5\xa1evali slehernega obiskovalca in darovalca. Kip so v prihodnjih stoletjih vrhunsko vzdr\xc5\xbeevali, tako da ga \xc4\x8das domala ni na\xc4\x8del. Okoli leta 40 ga je hotel cesar Kaligula odpeljati v Rim, vendar se je delavcem poru\xc5\xa1il zidarski oder, kar so vzeli za slabo znamenje in bo\xc5\xbeanstvo pustili pri miru. Ali je v petem stoletju tempelj najprej poru\xc5\xa1il potres in so nato iz ru\xc5\xa1evin re\xc5\xa1ili ostanke kipa ali pa so Zevsa preselili \xc5\xbee prej, se ne ve, ostaja pa dejstvo, da je svoj konec do\xc4\x8dakal v po\xc5\xbearu v Konstantinoplu, kamor so ga po kosih privlekli premo\xc5\xbeni Grki. Rekonstrukcije tega dovr\xc5\xa1enega dela gr\xc5\xa1kega kiparstva na \xc5\xbealost ni nikjer. V Olimpiji, ki je v ru\xc5\xa1evinah \xc5\xbee ve\xc4\x8d kot tiso\xc4\x8d petsto let, je mo\xc4\x8d videti le \xc5\xa1e temelje templja in bli\xc5\xbenje Fidijeve delavnice.\n_START_SECTION_\nMavzolova grobnica v Halikarnasu\n_START_PARAGRAPH_\nV obdobju vladavine prej omenjenega kralja Kreza v Mali Aziji domala ni bilo miru. \xc4\x8ce se niso bojevale sosednje pokrajine, ki jih je bilo tam cel kup (Lidija, Fridija, Jonija, Karija ...), so nanje z vzhoda pritiskali Perzijci. Zato se je Krez povezal z Egip\xc4\x8dani in Babilonci ter pri\xc4\x8del kampanjo proti perzijskemu kralju Kiru. \xc5\xa0e prej se je o svojih namerah posvetoval s prero\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8dem v Delfih. Dobil je tipi\xc4\x8dno pitijski odgovor: "\xc4\x8de bode\xc5\xa1 pre\xc4\x8dkal Halis, velik imperij propadel bo." Tako se je zgodilo, le da imperij v prerokbi ni bil perzijski, kot je Krez optimisti\xc4\x8dno predvideval. Bitka pri reki Halis (547 pr. n. \xc5\xa1t.), dana\xc5\xa1njem Kizilirmaku, je namre\xc4\x8d botrovala popolnemu perzijskemu zavzetju Anatolije. Kir je na novo ozemlje nastavil satrape, guvernerje provinc. Karijo (severno od Rodosa) z glavnim mestom Halikarnas (tur\xc5\xa1ki Bodrum) je dvesto let kasneje prevzel kralj Mavzol._NEWLINE_V njegovem \xc5\xbeivljenju ni bilo prav ni\xc4\x8desar omembe vrednega in vladar nikoli ne bi pri\xc5\xa1el v zgodovinske knjige, \xc4\x8de se ne bi zaradi lastne ne\xc4\x8dimrnosti odlo\xc4\x8dil za zidavo velikanske grobnice. Na svojo \xc5\xbealost je nikoli ni ugledal, saj so jo dokon\xc4\x8dali tri leta po njegovi in leto dni po \xc5\xbeenini smrti, 353. pr. n. \xc5\xa1t. Bil je to objekt, vreden pogleda. Tloris je meril 40 krat 30 metrov, v vi\xc5\xa1ino pa se je stavba pela 45 metrov. A ni bila velikost tista, ki je o\xc4\x8darala opazovalce. Poleg tega, da je bila grobnica iz ble\xc5\xa1\xc4\x8davo belega marmorja, jo je v petih terasah krasilo nekaj sto kipov ljudi in \xc5\xbeivali, je na vrhu strehe, poveznjene na jonske stebre, stal orja\xc5\xa1ki, \xc5\xa1estmetrski kip \xc5\xa1tirivprege z zlatimi okraski ter s samim Mavzolom za vajetmi. Za kiparjenje so najeli \xc5\xa1tiri tedaj najbolj\xc5\xa1e umetnike in vsak je izdelal po eno stranico: Briaksis severno, Timotej ju\xc5\xbeno, Leohar zahodno in Skopas vzhodno. Zaradi lastne slave so bili po smrti obeh zakoncev vsi \xc5\xa1tirje pripravljeni projekt dokon\xc4\x8dati zastonj. Poslednje po\xc4\x8divali\xc5\xa1\xc4\x8de Mavzola, po katerem smo dobili izraz mavzolej, se v ogromnosti ni mogel kosati z veliko piramido. Toda glede na druga\xc4\x8dne \xc4\x8dase in vladarjevo nepomembnost je \xc5\xa1lo za resni\xc4\x8dno neprekosljiv spomenik enemu samemu \xc4\x8dloveku. Kar \xc5\xa1estnajst stoletij je stal neokrnjen, nakar mu je eden od srednjeve\xc5\xa1kih potresov podrl stebre in del strehe. Nato so v petnajstem stoletja mimo pri\xc5\xa1li malte\xc5\xa1ki vitezi in domala vse kamne iz mavzoleja porabili za utrditev kri\xc5\xbearskega gradu. Trdnjava v Halikarnasu \xc5\xa1e vedno stoji in beli anti\xc4\x8dni kamni so lepo vidni. Na kraju grobnice so na\xc5\xa1li vrsto kipov, od katerih jih je ve\xc4\x8dina v halikarna\xc5\xa1kem muzeju, nekaj lepih primerkov, vklju\xc4\x8dno z delom friza (trikotnega dela strehe), ki prikazuje boje Grkov z Amazonkami, pa hranijo v londonskem muzeju.\n_START_SECTION_\nKolos na Rodosu\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 305 pr. n. \xc5\xa1t. je eden od generalov nedavno umrlega kralja Aleksandra oblegal mesto Rodos na istoimenskem otoku, ker mu je \xc5\xa1lo v nos njihovo zavezni\xc5\xa1tvo z drugim biv\xc5\xa1im Aleksandrovim poveljnikom, Ptolemejem, tedaj \xc5\xbee egip\xc4\x8danskim faraonom. Ofenziva se mu ni iz\xc5\xa1la, kljub 40.000 vojakom (ve\xc4\x8d kot celotno prebivalstvo otoka) in po letu dni je vojska zaradi prihajajo\xc4\x8dega egip\xc4\x8danskega ladjevja v naglici zapustila otok ter za sabo pustila tone oro\xc5\xbeja in opreme. Rodo\xc5\xa1\xc4\x8dani so bili konca obleganja tako veseli, da so se odlo\xc4\x8dili svojemu zavetniku Heliosu postaviti gromozanski spomenik._NEWLINE_Prodali so vso voja\xc5\xa1ko opremo in leta 282 pr. n. \xc5\xa1t. (12 let pozneje) je na vhodu v pristani\xc5\xa1\xc4\x8de \xc5\xbee stal 40 metrov visok in 70 ton te\xc5\xbeak bronast kip boga sonca. To je bil dale\xc4\x8d najve\xc4\x8dji kip tistega \xc4\x8dasa in \xc4\x8deprav ni bil tako podroben in bogat kot recimo Zevsov, je vi\xc5\xa1ina naredila svoje. Ljudje z vseh koncev so drli na Rodos (Kolos so v anti\xc4\x8dni Gr\xc4\x8diji pravili vsem kipom v nadnaravni velikosti, ampak od rodo\xc5\xa1kega dalje je dobila beseda resni\xc4\x8dni pomen gromozanskosti). \xc5\xa0koda, da nam ni dano videti, kar so videli takrat, saj ni od Kolosa ostal niti prst, niti slika. Slikarji zato mnogokrat domi\xc5\xa1ljijsko upodabljajo Heliosa, kako razkre\xc4\x8den stoji nad pristani\xc5\xa1\xc4\x8dem, pod njegovimi nogami pa plujejo ladje. A nedvomno je kip stal z nogama skupaj, saj bi se druga\xc4\x8de pod lastno te\xc5\xbeo sesedel. \xc5\xa0e najbolj verjeten je opis, da je imel obraz podoben Aleksandrovemu, da je imel okoli glave krono s son\xc4\x8dnimi \xc5\xbearki in da je v dvignjeni roki dr\xc5\xbeal baklo. Slednji podrobnosti si je v devetnajstem stoletju sposodil Frederic-Auguste Bartholdi, francoski avtor znamenitega Kipa svobode. (Mimogrede, ta je brez podstavka visok 46 metrov.) Rodo\xc5\xa1\xc4\x8danom se ni bilo dano dolga stoletja son\xc4\x8diti v Heliosovi prisotnosti. Leta 226 (56 let pozneje) pr. n. \xc5\xa1t. je otok prizadel potres in kip se je v kolenih zlomil ter se prekucnil v morje. Plinij Starej\xc5\xa1i je napisal: \xc2\xbbLe malo ljudi je lahko objelo velikanski prst. Kljub temu, da je le\xc5\xbeal na tleh, je bil \xc5\xa1e vedno \xc4\x8dudo.\xc2\xab\xc2\xa0Faraon Ptolemej III. je takoj ponudil vso pomo\xc4\x8d pri obnovi, a so jo prebivalci po posvetu z oraklom odklonili. Bojda bi kakr\xc5\xa1nokoli premikanje velikanskih kosov razjezilo bogove. Tako so razvaline nekdaj sijajne bo\xc5\xbeanske podobe le\xc5\xbeale raztresene naokoli skoraj devet stoletij. Leta 645 so otok zasedli Arabci in legenda pravi, da so bronaste dele na devetsto kamelah poslali nekemu \xc5\xbeidovskemu trgovcu v Siriji, ki jih je potem pretopil. Za kolosom se je izgubila vsaka sled. Na\xc4\x8drti za sodobni kip Heliosa so pripravljeni in Rodos bi ga zelo rad zgradil ter na ta na\xc4\x8din privabil \xc5\xa1e ve\xc4\x8d turistov. Sedaj morajo zbrati le \xc5\xa1e veliko milijonov evrov, kolikor bi jih ta podvig stal.\n_START_SECTION_\nAleksandrijski svetilnik\n_START_PARAGRAPH_\nAleksandrovi generali so se o svojem ozemlju dokon\xc4\x8dno zedinili v znameniti bitki pri Ipsusu v centralni Anatoliji (leta 301 pr. n. \xc5\xa1t.), po kateri so prostran imperij razdelili med Selevka (osrednja Azija), Ptolomaja (Egipt) in Angitona (Gr\xc4\x8dija) oziroma njegove potomce, zakaj sam je bil v boju ubit. Ptolemej je svojo vladavino uveljavljal iz Aleksandrije, enega od mnogih istoimenskih mest, ki jih je veliki vojskovodja ustanovil tekom svojega pohoda. On in njegova potomca Ptolemej II. in III. so imeli z mestom visoke cilje, saj so \xc5\xbeeleli Aleksandrijo spremeniti v kulturni center Sredozemlja. To jim je tudi uspelo._NEWLINE_Kraj je imel kar 300.000 prebivalcev z vseh vetrov in s\xc4\x8dasoma se je tam zbrala vsa modrost starega sveta. V ta namen so zgradili akademije, \xc5\xa1ole retorike in filozofije ter umetni\xc5\xa1ki tempelj \'muzaj\', posve\xc4\x8den muzam, devetim Zevsovim h\xc4\x8derkam. Od tod beseda muzej. Okoli njega je pozneje zrasla slavna aleksandrijska knji\xc5\xbenica, zbirka ve\xc4\x8d sto tiso\xc4\x8d zvitkov, ki so \xc5\xbealostni konec storili v kasnej\xc5\xa1em po\xc5\xbearu. Grki so v mestu postavili \xc5\xa1e najve\xc4\x8dje mediteransko pristani\xc5\xa1\xc4\x8de, ki je \xc5\xa1e dandanes najpomembnej\xc5\xa1e egiptovsko pristani\xc5\xa1\xc4\x8de. Vsak pristan kajpada potrebuje svetilnik in temu so mesto na\xc5\xa1li na oto\xc4\x8dku Faros lu\xc4\x8daj od obale (od tu tudi pride beseda za svetilnik \xe2\x80\x93 faros). In pri vsej veli\xc4\x8dastnosti mesta, so seveda potrebovali svetilnik, ki bi veli\xc4\x8dastnosti mesta ustrezal. Zato je  leta 290 pr. n. \xc5\xa1t. Satratos po naro\xc4\x8dilu Ptolemaja II. za\xc4\x8del z gradnjo. Stolp je bil sestavljen iz treh delov: kvadratnega, osemkotnega in na vrhu okroglega. Premer je bil ve\xc4\x8dji od desetih metrov, saj je bila vse do vrha speljana spiralna cesta, po kateri je oslovska vprega dova\xc5\xbeala kurivo. V kupoli, s kipom Pozejdona na strehi, je bilo velikansko ogledalo iz zlo\xc5\xa1\xc4\x8denega brona, ki je krepilo svetlobo bodisi ognja pono\xc4\x8di, bodisi son\xc4\x8dnih \xc5\xbearkov podnevi. Bojda se je lu\xc4\x8d v jasni no\xc4\x8di videla petdeset kilometrov dale\xc4\x8d. Svetilnik so na spisek sedmih \xc4\x8dudes uvrstili zadnjega, kajti poleg piramide je zdr\xc5\xbeal najdlje \xe2\x80\x93 11 stoletij in ga je uzrlo mnogo rodov. Satratos je bil na svoje delo tako ponosen, da je hotel vklesati svoje ime na svetilnik. To pa Ptolemeju ni bilo  pogodu in je dejal da bo napisano le njegovo ime. Satratos se je zna\xc5\xa1el ter je najprej vklesal svoje ime na svetilnik, ki ga je potem prekril s kamnito plo\xc5\xa1\xc4\x8do s Ptolemejevim imenom. Le ta je \xc4\x8dez nekaj stoletij odpadla, ter razkrila pravega avtorja. Poslanstvo je kakovostno opravljal vse do desetega stoletja, ko so Arabci glavno mesto prestavili bli\xc5\xbee Rde\xc4\x8demu morju, v Kairo. Povrhu je takrat Egipt stresel prvi od treh potresov, ki so svetilnik zlagoma poru\xc5\xa1ili. Druga dva sta stresla tla 1303. in 1323. Svoj konec je do\xc5\xbeivel ob koncu petnajstega stoletja, ko so Egip\xc4\x8dani iz svetilni\xc5\xa1kega kamenja sezidali trdnjavo, ki \xc5\xa1e danes stoji na istem mestu kot svetilnik.\n_START_SECTION_\nSfinga\n_START_PARAGRAPH_\nTretja najbolj poznana struktura, kar jo imajo Egip\xc4\x8dani, je Sfinga, ki je tudi najbolj skrivnostna od vseh zgoraj na\xc5\xa1tetih. Sfinga sama je bitje s telesom leva, ki predstavlja mo\xc4\x8d in glavo \xc4\x8dloveka, ki predstavlja modrost. "Najverjetneje" so predstavljale faraona, katerega glavo je imela. Najbolj poznana od vseh je Velika Sfinga iz Gize. Dolga je 57m, in visoka 20m. Velika Sfinga le\xc5\xbei le nekaj sto metrov od treh piramid, in je del bli\xc5\xbenjega templja, ki je ena izmed najbolj znanih. Nekatere sfinge imajo namesto  \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke glave ovnovo, kar je nakazuje na povezanost z bogom Amonom._NEWLINE_Skrivnost pri Sfingi ni to, kako je bila narejena, marve\xc4\x8d kdo jo je naredil in kdaj. Najbolj poznana teorija je njen avtor Kufu ali eden izmed njegovih potomcev. Prvo nasprotovanje pri tej teoriji je, da niso na\xc5\xa1li niti omembe gradnje tega ogromnega projekta. Med \xc5\xa1apami sfinge je tudi spominska plo\xc5\xa1\xc4\x8da faraona Tutmozisa IV., na kateri je zapisana zgodba o najdbi Sfinge. Zaradi vremenskih razmer je namre\xc4\x8d Sfinga bila velikokrat zakopana v pesku.  Podrobnej\xc5\xa1e raziskave pa ka\xc5\xbeejo, da je sfinga obru\xc5\xa1ena z navpi\xc4\x8dnimi linijami, kot od de\xc5\xbeja. Na nobenem od mnogih egip\xc4\x8danskih templjev niso na\xc5\xa1li kaj podobnega. To lahko nakazuje na precej ve\xc4\x8djo starost. Satelitski posnetki pokazali, da je pod Sfingo precej velika umetno izoblikovana jama.\n_START_SECTION_\nVrata boginje I\xc5\xa1tar\n_START_PARAGRAPH_\nKot se za najbolj razvito mesto spodobi, je moral biti Babilon tudi izdatno za\xc5\xa1\xc4\x8diten. Zato se je leta 604 pr. n. \xc5\xa1t. kralj Nebukadnezar odlo\xc4\x8dil postaviti obse\xc5\xbeno obzidje za obrambo svojega mesta. Tako se je rodilo slavno babilonsko obzidje. In za mesto, ki je merilo 18\xc2\xa0km v premeru  je bil to kar obse\xc5\xbeen projekt. Na koncu je bilo mesto obkro\xc5\xbeeno z dvojnim obzidjem. Najslavnej\xc5\xa1a cesta skozi mesto je bila procesijska cesta, ki je tekla skozi severna vrata. Sredina ceste je bila tlakovana s plo\xc5\xa1\xc4\x8dami belega apnenca, rob pa so okra\xc5\xa1evale rde\xc4\x8de kamnite plo\xc5\xa1\xc4\x8de. Vsi tlakovci so nosili posvetilo kralja Nebukadnezarja. Vrata sama so bila zgrajena okoli 575 pr. n. \xc5\xa1t. Bila so visoka pribli\xc5\xbeno 14 \xc5\xa1iroka pa 10 metrov. Tudi vrata sama so bila dvojna. Cela so bila pobarvana z lepo temno modro  barvo. Na njih so bili narisani zmaji in biki z belo in rumeno barvo. Kljub odli\xc4\x8dni izdelavi vrata niso mogla pobegniti zobu \xc4\x8dasa, in so se v dveh tiso\xc4\x8dletjih po\xc4\x8dasi podirala. Danes lahko vidimo rekonstrukcijo iz njihovih originalnih materialov v narodnem muzeju v Berlinu.'