b'\n_START_ARTICLE_\nAnt\xc3\xb3n Lamazares\n_START_SECTION_\nZgodna leta: slikarstvo in poezija\n_START_PARAGRAPH_\n(Galicija, 1954\xe2\x80\x931977)_NEWLINE_Lamazares se je rodil 2. Januarja 1954 v vasi Maceira v Lal\xc3\xadn (Pontevedra, \xc5\xa0panija), in pode\xc5\xbeelsko okolje je mo\xc4\x8dno uplivalo na njegovo metaforiko in kreativni proces. Velik del njegovega zgodnega \xc5\xa1olanja (1963\xe2\x80\x9369) je do\xc5\xbeivel v Fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskem seminarju Herb\xc3\xb3na, kjer je se posvetil \xc5\xa1tudiju literature, predvsem latinskih in gr\xc5\xa1kih klasikov. V poznih \xc5\xa1estdesetih letih je za\xc4\x8del ustvarjati poezijo in je postal prijatelj pisatelja \xc3\x81lvara Cunqueira in slikarjev Laxeira in Manuela Pesqueirata, ki so mo\xc4\x8dno vplivali nanjega v prihodnosti. Ko se je njegov kreativni poklic za\xc4\x8del premikati stran od poezije in k slikarstvu je se podal na dolga potovanja skozi Evropo (1972), da bi sam \xc5\xa1tudiral delo tistih ki jih je najbolj ob\xc4\x8dudoval, tako kot Vincent van Gogh, Paul Klee, Rembrandt in Joan Mir\xc3\xb3, katerem so se pridru\xc5\xbeili Antoni T\xc3\xa0pies, Manuel Millares, Alberto Giacometti in Francis Bacon, in tudi srednjeve\xc5\xa1ka umetnost in umetnost Oceanije._NEWLINE_Na koncu svojih potovanj je za kratek \xc4\x8das ostal v Barceloni, kjer je delal kot gradben delavec medtem ko je v muzejih \xc5\xa1tudiral velika dela, predvsem romanesko umetnost v muzeju Mar\xc3\xa9s in nacionalnem muzeju Katalonije. V Madridu, kjer je naslednje obstal je zopet stopil v stik s svojim mojstrom Laxeirom in je spoznal pesnika Carlosa Orozata. To prijatelstvo je ostalo bistveno zanjga: dialog med slikarstvom in poezijo je konstanta v vseh njegovih delih._NEWLINE_V 1973, z devetnajstimi leti, Lamazares je \xc5\xbee za\xc4\x8del rastavljati svoje slike v skupnih in posameznih rastavah. 1975 je za\xc4\x8del obvezno voja\xc5\xa1\xc4\x8dino v mornarici v El Ferrolu. 27. Septembra je izvedel za zadnje usmrtitve Fran\xc5\xa1kega re\xc5\xbeima po sodbi v Burgosu; en usmrtvenih je bil njegov prijatelj 24-letni Humberto Baena iz Pontevedra. Te novice so povzro\xc4\x8dile mo\xc4\x8dne depresije, tako da se je Lamazares za\xc4\x8dasno podal v psihiatri\xc4\x8dno kliniko. Takrat je napisal kolekcijo svojih pesem, Adibal.\n_START_SECTION_\nOd expresijonizma in arte povera do dvoobraznega slikarstva\n_START_PARAGRAPH_\n(Madrid-New York, 1978\xe2\x80\x9389)_NEWLINE_1978 se je Lamazares preselil v Madrid, kjer je vspostavil globoko prijateljstvo s slikarjem Alfonsom Fraileom in z galeristko Juano Mord\xc3\xb3, pesnikom in umetni\xc5\xa1kim kritikom Santiagom Am\xc3\xb3nom in neurologom Albertom Porteratom, povezava z veliko skupino umetnikov - pisateljev, filmskih ustvarjalcev, glasbenikov in slikarjev - ki so se sre\xc4\x8dali ob koncih tednov v njegovi pode\xc5\xbeelski hi\xc5\xa1i v Mataborricosu, kjer je Lavazares 1979 pripravil zunanjo razstavo svojega dela._NEWLINE_Osemdeseta leta so bila leta intenzivnega kreativnega delovanja in \xc5\xa1iroke razpr\xc5\xa1itve njegovega dela: ko je bil 30 si je Lamazares \xc5\xbee izdelal svoj prostor v \xc5\xa0panjski in mednarodni umetnosti. Njegove slike tega \xc4\x8dasa ka\xc5\xbeejo igrive in sanjske figure, ki so prikazane v expresijonisti\xc4\x8dnem na\xc4\x8dinu, intenzivno kromati\xc4\x8dne in originalne. Pripravil je razstavo v galeriji Juane Morde v Madridu, Elisabethe Francke v Belgiji in v Sala Gaspar v Barceloni. Kmalu se je preselil v New York, kjer je ostal dve leti s pomo\xc4\x8djo Fulbright \xc5\xa1tipendije. Tam se je njegovo slikarstvo, katerega je razstavljal v galeriji Bruno Fachetti, razvilo v smer dela z bolj \xc4\x8distimi in isto\xc4\x8dasno ve\xc4\x8d materiali. Za\xc4\x8dasno je si razdelil svoj \xc4\x8das med New Yorkom in Salamanco. 1988 je potoval skozi Anatolijo, kjer je obiskal tempel v Didymi kot poklon H\xc3\xb6lderlinovega Hyperiona, in do Istanbula, kjer so ga bycantske cerkve globoko navdu\xc5\xa1ile. Podobe ki prikazujejo to izku\xc5\xa1njo, izra\xc5\xbeene z namestitvijo lesa v slikah, so prisotne v delih razstavljenih v galeriji Miguel Marcos. 1990 je se lotil pripravi nove serije delov tako oblikovanih da se jih da ogledati iz obeh straneh, kar on imenuje bifrontes (dvoobrazni).\n_START_SECTION_\nSkulpturno slikarstvo in veliki formati\n_START_PARAGRAPH_\n(Pariz-Madrid, 1990\xe2\x80\x932003)_NEWLINE_1990 in 1991 je Lamazares s \xc5\xa1tipendijo Cit\xc3\xa9 des Arts pri\xc5\xa1el v Pariz, in 1991 je odprel v Madridu veliki studio, kjer je za\xc4\x8del delo na seriji Gracias vagabundas (tavajo\xc4\x8de gracije) in Desaz\xc3\xb3n de vagabundos (strah vagabundov). 1993 je sre\xc4\x8dal T\xc3\xa1piesa ind je izdal dolgi intervju z njim potem ko je temu bil podan Zlati Lev Vene\xc5\xa1ke Biennale. 1996 ga je galicij\xc5\xa1ki center sodeobne umetnosti povabil v Galicijo, kjer je ostal mesece od maja do novembra in slikal serijo Gracias do lugar: Eidos de Rosal\xc3\xada, Eidos de Bama (\xc4\x8dar krajov: polja Rosalije, polja Bame). Od junija do novembra 1997 je delal zunaj v Santa Baia de Matalobos na B\xc3\xa9s de Santa Baia. 1998 v Madridu je slikal serijo Titania e Brao, poklon Kastiljskemu poletju, in potem Pol en Adel\xc3\xa1n._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je tudi pripravil \xc5\xa1tevilna grafi\xc4\x8dna dela, medtemi serijo jedkanic za pet besedil v knjigi umetnika Gustava Mart\xc3\xadna Graza v El Canto de la Cabeza in litografije za Itinerarium Egeriata, delo ki je bilo predlagano za knjigo leta \xc4\x8dasopisa Le Monde Diplomatique. 2001 je pripravil obse\xc5\xbeno rastavo v pristni\xc5\xa1\xc4\x8du A Coru\xc3\xb1a, imenovano Un saco de pan duro (Vre\xc4\x8da suhega kruha)._NEWLINE_Njegovo delo je bilo izbrano za mednarodno promocijo v sklepu programa \xc5\xa1panskega ministerija za zunanje zadeve imenovanega\xc2\xa0\xc2\xbb\xc5\xa0panska umetnost za zunanji svet\xc2\xab, tako kot tudi dela drugih \xc5\xa0panskih umetnikov kot na primer Antonio Saura, Mart\xc3\xadn Chirino, Joan Hern\xc3\xa1ndez Pijuan, Millares, Pablo Serrano, Jorge Oteiza in T\xc3\xa0pies. Okoli tega \xc4\x8dasa je Lamazares potoval v Firence in Assisi da bi preiskoval dela renesan\xc5\xa1ke umetnosti in da bi se seznanil z okoljem svetega Franca, kateremu je posvetil svjo novo serijo, Follente Bemil.\n_START_SECTION_\nOd abstraktnosti do pesni\xc5\xa1kega minimalizma\n_START_PARAGRAPH_\n(Berlin, od 2004)_NEWLINE_2004 se je Lamazares preselil v Berlin kjer \xc5\xa1e zmeraj zivi. Po smrti svojega o\xc4\x8deta je za\xc4\x8del serijo E fai fr\xc3\xado no lume (V ognju je mraz). Bil je predmet velikih razstav v Sloveniji in v muzeju (cerkvi) Kiscelli v Budimpe\xc5\xa1ti na Mad\xc5\xbearskem._NEWLINE_Potem se je lotil seriji Domus Omnia, in je sodeloval v pridelavi dveh nadaljnjih umetni\xc5\xa1kih knjig Orozata: Deseo sin tr\xc3\xa1mite s serigrafijo in Un sentimiento ingr\xc3\xa1vido recorre el ambiente h katere je prispel pet litografij._NEWLINE_2008 je razstavil Horizonte sin due\xc3\xb1o (Obzorje brez lastnika) v nacionalni galeriji Jordana (v Amanu) in antologijo svojih grafi\xc4\x8dnih del v In\xc5\xa1titutu Cervantes v Damasku v Siriji, kjer je pesnik Taher Riyad njemu posevtil zbirko pesem, Cantos de Lamazares. 2009 je razstavil svoje delo v In\xc5\xa1titutu Kraljice Sofije in v Orensi v \xc5\xa0paniji v Kulturnem Centru Delegacije. Sodeloval je tudi v potovalni razstavi posevetena pesniku Vicentu Aleixandru, in je sprejel nagrado Laxeiro kot spo\xc5\xa1tovanje za njegovo \xc5\xbeivljenjsko delo in mednarodnemu slovesu tega. 2010 je razstavil svoje delo v cerkvi univerze v Sabtiagu de Compostela in v Tuiju, kjer je bila dokumentacija Horizonte sin due\xc3\xb1o prikazana na mednarodnem festivalu Play-Doc. Film, katerega re\xc5\xbeiserja sta Nayra in Javier Sanz od Rinoceronte Films, prikazuje potovanje skozi vesolje slikanja, poezije in narave iz vidika Ant\xc3\xb3na Lamazaresa.'