b"\n_START_ARTICLE_\nFreeman John Dyson\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nDyson je \xc5\xa1tudiral na Univerzi v Cambridgeu, kjer je \xc5\xbee pred diplomo delal za britansko vlado na podro\xc4\x8dju uporabne matematike. Diplomiral je leta 1945. Po 6. letih je leta 1951 kot raziskovalec v Zdru\xc5\xbeenem kraljestvu in ZDA, postal profesor fizike na Univerzi Cornell v Ithaci, New York. Leta 1953 se je preselil na In\xc5\xa1titut za vi\xc5\xa1ji \xc5\xa1tudij (IAS) v Princetonu._NEWLINE_Je avtor renormalizacijske teorije, ki so jo najprej za potrebe kvantne mehanike razvili \xc5\xa1e Feynman, Schwinger, Tomonaga in drugi fiziki. Leta 1946 je Feynman na Univerzi Cornell po kratkem \xc4\x8dasu nedejavnosti v treh letih izdelal novo obliko kvantne elektrodinamike. To je teorija pojavov z naelektrenimi delci in tokovi, ki upo\xc5\xa1teva kvantno naravo elektronov in posebno teorijo relativnosti. Njegovo odkritje se ni pokazalo v enem zamahu. Kmalu po vojni so na sestankih v majhnem krogu razpravljali o tedanjih odkritjih. Na enem poznej\xc5\xa1ih tak\xc5\xa1nih sestankov je Schwinger na dolgo in iz\xc4\x8drpno predstavil svojo obliko kvantne elektrodinamike. Po poti, ki so jo prej nakazali Dirac in drugi, je skrbno, korak za korakom izpeljal nove ena\xc4\x8dbe. \xc4\x8ceprav je bila pot te\xc5\xbeavna, so jo drugi razumeli in sprejeli. Feynman je le na hitro poro\xc4\x8dal o svojih dognanjih, ki pa so jih zaradi nenavadnosti razumeli v manj\xc5\xa1i meri. Pozneje se je pokazalo, da je med vojno na Japonskem osamljen podobno sklepal Tomonaga. Dyson je pri\xc5\xa1el po vojni iz Anglije in je dobro leto delal na Univerzi Cornell. Pogovarjal se je s Feynmanom in podrobneje spoznal njegovo pot, ob tem pa tudi Schwingerjevo in Tomonagovo. Ugotovil je, da se zadnji dve v bistvu skladata in da Feynmanova pripelje do enakih izidov. Precej \xc4\x8dasa je trajalo, preden je fizike prepri\xc4\x8dal, da ima Feynmanova pot nekaj prednosti. Posebej te\xc5\xbeko je bilo prepri\xc4\x8dati Oppenheimerja. Teorija in njeni matemati\xc4\x8dni prijemi so postali sredi\xc5\xa1\xc4\x8de sodobne teoreti\xc4\x8dne fizike druge polovice 20. stoletja._NEWLINE_\xc5\xa0e ko je bil \xc5\xa1tudent se je Dyson ukvarjal z voja\xc5\xa1ko uporabo fizike in z miroljubno uporabo jedrske energije. V tem je bil pravo nasprotje svojemu u\xc4\x8ditelju, znanemu, tedaj najpomembnej\xc5\xa1emu angle\xc5\xa1kemu matematiku Hardyju. Njegovi knjigi, Vznemirjanje Vesolja (Disturbing the Universe), 1979 in Oro\xc5\xbeje in upanje (Weapons and Hope), 1984, ki razpravljata o jedrski strategiji in nadzoru oro\xc5\xbeja, vsebujeta njegov \xc5\xbeivljenjepis. Napisal je \xc5\xa1e knjigi Izvori \xc5\xbeivljenja (Origins of Life), 1985 in Neskon\xc4\x8dno v vseh smereh (Infinite in All Directions), 1988._NEWLINE_Od leta 2003 je Dyson predsednik In\xc5\xa1tituta za vesoljske \xc5\xa1tudije (SSI), organizacije za vesoljske raziskave, ki jo je leta 1978 pod okriljem fizikalnega oddelka Univerze Princeton ustanovil in\xc5\xbeenir in fizik Gerard Kitchen O'Neill (1927\xe2\x80\x931992)._NEWLINE_Dyson je \xc4\x8dlan Ameri\xc5\xa1kega fizikalnega dru\xc5\xa1tva (APS), \xc4\x8dlan Nacionalne akademije ZDA in \xc4\x8dlan londonske Kraljeve dru\xc5\xbebe.\n_START_SECTION_\nNagrade\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1965 je prejel Dannie Heinemanovo nagrado za matemati\xc4\x8dno fiziko Ameri\xc5\xa1kega fizikalnega dru\xc5\xa1tva._NEWLINE_V letu 2000 je Dyson prejel Templetonovo nagrado._NEWLINE_Leta 2003 je Dyson skupaj z Rubakovom prejel Pomeran\xc4\x8dukovo nagrado za teoreti\xc4\x8dno fiziko In\xc5\xa1tituta za teoreti\xc4\x8dno in eksperimentalno fiziko Alihanova (ITEP) v Moskvi."