b'\n_START_ARTICLE_\nPovedkovnik\n_START_PARAGRAPH_\nPov\xc3\xa9dkovnik je polnopomenska besedna vrsta, katere skladenjska vloga je povedkovo dolo\xc4\x8dilo: v\xc5\xa1e\xc4\x8d, rad, mraz ... Nekateri so mogo\xc4\x8di le v vlogi povedkovega dolo\xc4\x8dila (v\xc5\xa1e\xc4\x8d, bot ...), vendar med povedkovnike sodijo tudi opisni dele\xc5\xbeniki na -n, -l, -t ter nedolo\xc4\x8dniki ob naklonskih in ve\xc4\x8dstopenjskih glagolih. Lahko so osebni (tiho v tiho sem, v\xc5\xa1e\xc4\x8d v v\xc5\xa1e\xc4\x8d sem) oziroma neosebni (hudo v hudo je, de\xc5\xbeevno v de\xc5\xbeevno je). Ve\xc4\x8dinoma so nepregibni, obstajajo pa tudi pregibni povedkovniki (dele\xc5\xbeniki, r\xc3\xa0d r\xc3\xa1da -o)._NEWLINE_Pogostokrat \xc5\xa1tejejo povedkovnike med prislove \xe2\x80\x93 tudi v prvi izdaji Slovarja slovenskega knji\xc5\xbenega jezika. Kot samostojno besedno vrsto je povedkovnik (in tudi \xc4\x8dlenek) vpeljal Jo\xc5\xbee Topori\xc5\xa1i\xc4\x8d v osemdesetih letih 20. stoletja.\n_START_SECTION_\nPregibnost\n_START_PARAGRAPH_\nPovedkovniki so praviloma nepregibni, s tem da se t. i. pridevni\xc5\xa1ki povedkovniki lahko pregibajo po spolu in \xc5\xa1tevilu ter stopnjujejo, t. i. samostalni\xc5\xa1ki povedkovniki pa se pregibajo le po \xc5\xa1tevilu.'