b'\n_START_ARTICLE_\nKalif\n_START_SECTION_\nMohamedovo nasledstvo\n_START_PARAGRAPH_\nFred Donner v svoji knjigi The Early Islamic Conquests (\'Prve islamske zmage\', 1981) trdi, da je bila obi\xc4\x8dajna arabska praksa tistega \xc4\x8dasa, da so se po smrti voditelja zbrali vplivni mo\xc5\xbeje skupine ali plemena in med seboj izvolili njegovega naslednika. Postopek za tak\xc5\xa1no posvetovanje (\xc5\xa1ura]) oziroma volitve ni bil posebej dolo\xc4\x8den. Kandidati so bili obi\xc4\x8dajno, a ne nujno, iz rodu pokojnega vodje. Pri izboru so imeli sposobni mo\xc5\xbeje prednost pred manj sposobnimi. _NEWLINE_Sunitski muslimani verjamejo in odobravajo, da je po Mohamedovi smrti skupnost za kalifa izbrala Mohamedovega tasta Abu Bekra in da je bil postopek izbire pravilen. _NEWLINE_\xc5\xa0iiti menijo, da bi moral biti kalif izbran na volitvah ali s soglasjem cele skupnosti in trdijo, da bi moral biti Mohamedov naslednik in kalif njegov zet in bratranec Ali in da bi moral biti polo\xc5\xbeaj kalifa deden. _NEWLINE_Pripadniki tretje veje islama, ibaditi, trdijo, da bi moral polo\xc5\xbeaj kalifa pripasti najve\xc4\x8djemu trenutno \xc5\xbeive\xc4\x8demu duhovnemu vodji muslimanov, ne glede na njegovo poreklo. Ibaditi so trenutno izjemno majhna sekta, ki \xc5\xbeivi ve\xc4\x8dinoma v Omanu.\n_START_SECTION_\nRaba besede khalifah\n_START_PARAGRAPH_\nBeseda kalif je nastala iz arabske besede khalifa, ki pomeni \'naslednik\', \'namestnik\' ali \'poro\xc4\x8dnik\' (poveljnik). V Koranu se je beseda rabila za dolo\xc4\x8ditev Adamove vloge Alahovega predstavnika na Zemlji. Beseda khalifa se je uporabljala tudi za opis prepri\xc4\x8danja, da je \xc4\x8dlovek po svoji naravi khalifa oziroma Alahov namestnik._NEWLINE_Beseda se najpogosteje uporablja za naslavljanje islamskih voditeljev umme, ki se za\xc4\x8denjajo z Mohamedom in nadaljujejo po njegovi nasledstveni liniji. _NEWLINE_Natan\xc4\x8den pomen besede khalifa je \'predstavnik\'. Prvi \xc5\xa1tirje kalifi, Abu Bekr, Omar ibn al-Hatab, Osman ibn Afan in Ali ibn Abi Talib, so predvsem pri sunitih poznani kot Khulaf\xc4\x81\xe2\x80\x99ur-R\xc4\x81shideen, se pravi \'pravilno vodeni nasledniki\' oziroma \'pravoverni kalifi\'. Vsi omenjeni kalifi so bili v \xc4\x8dasu Mohamedovega prero\xc5\xa1tva njegovi bli\xc5\xbenji spremljevalci.\n_START_SECTION_\nNasledstvo in priznavanje naslova kalifa\n_START_PARAGRAPH_\nSunitski in \xc5\xa1iitski muslimani imajo razli\xc4\x8dna mnenja o legitimnosti kalifatov prvih \xc5\xa1tirih kalifov (Khulfa-e-Rashideen). Suniti priznavajo kalifate vseh \xc5\xa1tirih kalifov, medtem ko \xc5\xa1iiti priznavajo samo Alijev kalifat in kratek kalifat njegovega sina Hasana. Do razkola je pri\xc5\xa1lo po Mohamedovi smrti._NEWLINE_Suniti so prepri\xc4\x8dani, da Mohamed pred smrtjo ni dal nobenih posebnih navodil glede izbire svojega naslednika. V tistem \xc4\x8dasu so voditelje izbirali na dva na\xc4\x8dina: v mirnih obdobjih so se dr\xc5\xbeali dednega na\xc4\x8dela, v \xc4\x8dasu krize pa so izbrali nekoga, ki je bil v danem trenutku sposoben u\xc4\x8dinkovito ukrepati. _NEWLINE_Sunitski in \xc5\xa1iitski islam imata zelo razli\xc4\x8dne poglede na ravnanje kalifa in odnose med kalifom in versko skupnostjo, ne razlikujeta pa se v osnovni vsebini njegovega polo\xc5\xbeaja. Obe skupini obsojata zapravljanje denarja in \xc4\x8dasa in dokazovanje mo\xc4\x8di. _NEWLINE_Na za\xc4\x8detku je pri izbiranju Mohamedovega naslednika med njegovimi vodilnimi spremljevalci prevladal drugi na\xc4\x8din izbiranja. Kot prvi kalif ali Mohamedov naslednik je bil izvoljen Abu Bekr, kateremu so vsi Mohamedovi spremljevalci prisegli zvestobo. Nasprotniki tak\xc5\xa1nega na\xc4\x8dina voljenja so menili, da bi moral Mohameda naslediti njegov najbli\xc5\xbeji sorodnik Ali. Kakorkoli \xc5\xbee, imenovanje naslednjih dveh kalifov se je razlikovalo od Abu Bekrovega imenovanja. Abu Bekr je na smrtni postelji brez volitev v skupnosti vernikov za svojega naslednika imenoval Omarja. Zaobljubo, ki je potrdila Omarjevo imenovanje, so opravili samo spremljevalci, ki so bili takrat v Medini. Omarjeva avtoriteta je bila zaradi tak\xc5\xa1ne izbire v nekaterih skupinah vernikov sporna. Na\xc4\x8din izbiranja novega kalifa je spremenil tudi Omar, ki je dolo\xc4\x8dil, da mora biti za njegovega naslednika izbran nekdo iz skupine \xc5\xa1estih. V tej skupini sta bila tudi Ali in Osman. Skupina \xc5\xa1estih je za Omarjevega naslednika in tretjega kalifa izbrala Osmana, po Osmanovem umoru pa je njegovo mesto kot \xc4\x8detrti kalif zasedel Ali.\n_START_SECTION_\nAlijev kalifat in vzpon Omajadov\n_START_PARAGRAPH_\nAlijev kalifat so pretresali veliki nemiri in notranji spori. Najve\xc4\x8d te\xc5\xbeav je povzro\xc4\x8dal Osmanov sorodnik in guverner Damaska Muavija. Muavija in Alija sta se spopadla v bitki pri Siffinu, ki je trajala ve\xc4\x8d mesecev in se kon\xc4\x8dala brez zmagovalca. Da bi prepre\xc4\x8dil nadaljnje prelivanje krvi, se je Ali odlo\xc4\x8dil za pogajanja z Muavijo. Njegova odlo\xc4\x8ditev je spro\xc5\xbeila odcepitev kak\xc5\xa1nih 4000 tradicionalistov, znanih kot harid\xc5\xbeiti (\'odpadniki\'). Po porazu harid\xc5\xbeitov v bitki pri Nehrevanu je harid\xc5\xbeit Ibn Muld\xc5\xbeam Alija umoril. Za petega kalifa je bil izvoljen Alijev sin Hasan, ki je moral \xc5\xbee nekaj mesecev kasneje naslov prepustiti Muaviji, ustanovitelju Omajadskega kalifata.\n_START_SECTION_\nSenca kalifata\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1258 so Mongoli Hulagu Kana osvojili Bagdad in ubili abasidskega kalifa al-Mustasima. Pre\xc5\xbeiveli \xc4\x8dlani abasidske hi\xc5\xa1e so tri leta kasneje postali kalifi pod pokroviteljstvom Mamelu\xc5\xa1kega sultanata s sede\xc5\xbeem v Kairu. Njihove pristojnosti so bile omejene samo na ceremonialne in verske zadeve, zato kasnej\xc5\xa1i muslimanski zgodovinarji to obdobje imenujejo "senca kalifata".\n_START_SECTION_\nUkinitev kalifata\n_START_PARAGRAPH_\n3. marca 1924 je Tur\xc5\xa1ki veliki nacionalni svet na pobudo Mustafe Kemala Atat\xc3\xbcrka razpustil institucijo kalifata in njene pristojnosti prenesel na Tur\xc5\xa1ki veliki nacionalni svet. Tur\xc5\xa1ki parlament je pristojnosti kasneje prenesel na ve\xc4\x8d vladnih ustanov. Islamske relikvije so shranjene v Istanbulu v pala\xc4\x8di Topkapi._NEWLINE_Muslimani ob\xc4\x8dasno na demonstracijah zahtevajo ponovno vzpostavitev kalifata.\n_START_SECTION_\nPristojnosti Mohamedovega naslednika\n_START_PARAGRAPH_\nVpra\xc5\xa1anje, kdo bi lahko bil Mohamedov naslednik, ni bilo edino, s katerim so se soo\xc4\x8dali zgodnji muslimani, ker so morali dolo\xc4\x8diti tudi obseg njegovih pristojnosti. Mohamed v \xc4\x8dasu svojega \xc5\xbeivljenja ni bil samo muslimanski politi\xc4\x8dni vodja, ampak tudi islamski prerok, od katerega je izhajala vsa islamska pravna in duhovna praksa. Nih\xc4\x8de ni zahteval, da bi moral biti prerok tudi njegov naslednik. Mohamedovo nasledstvo se je nana\xc5\xa1alo samo na politi\xc4\x8dno oblast, katere obseg ni bil dolo\xc4\x8den. Mohamedova razodetja, ki naj bi prihajala neposredno od Boga, so bila kmalu zbrana in zapisana v Koranu, ki je bil sprejet kot najvi\xc5\xa1ja avtoriteta, katere kalifove pristojnosti nikakor niso smele prese\xc4\x8di._NEWLINE_Obstaja nekaj dokazov, da so bili nekateri zgodnji kalifi kljub temu prepri\xc4\x8dani, da so posvetni in duhovni vodje skupnosti in da lahko odlo\xc4\x8dajo tudi o zadevah, ki jih Koran ne dolo\xc4\x8da. Vztrajali so tudi pri brezpogojni poslu\xc5\xa1nosti kalifu v vseh zadevah, ki niso v nasprotju s Koranom, kar naj bi bilo znak dobrega muslimana. _NEWLINE_Sodobna znanstvenika Patricia Crone in Martin Hinds v svoji knjigi God\'s Caliph (\'Bo\xc5\xbeji kalif\')  opisujeta zgoden ekspanziven pogled na kalifovo pomembnost in pooblastila. Avtorja trdita, da se je zaradi pove\xc4\x8dane mo\xc4\x8di islamskih pravnikov (ulema), sodnikov, u\xc4\x8denjakov in verskih strokovnjakov tak pogled na kalifa, vsaj v sunitskem islamu, nazadnje izni\xc4\x8dil. Uleme so vztrajali pri svoji pravici do odlo\xc4\x8danja, kaj je zakonito in pravoverno. Pravi muslimanski vladar je bil po mnenju ulem tisti, ki je izvajal njihove odlo\xc4\x8ditve in ni sprejemal svojih zakonov, razen \xc4\x8de je bil poznavalec islamskega prava. Spori med kalifi in ulemami, podobni sporom v sodobnemu pravosodju, ki so bili stalna tema v zgodnji islamski zgodovini, so se kon\xc4\x8dali z zmago ulem. Oblast kalifov je bila od takrat dalje omejena samo na posvetne zadeve. Kalif je bil pravoveren samo v primeru, ko se je podrejal ulemi. Cronova in Hinds trdita, da so \xc5\xa1iitski muslimani z njihovim \xc5\xa1irokim pogledom na oblast imamata ohranili nekaj verovanj zgodnje omajadske dinastije, katero so sicer zani\xc4\x8devali. Njune teze nekateri strokovnjaki zavra\xc4\x8dajo. _NEWLINE_Ve\xc4\x8dina sunitskih muslimanov sedaj verjame, da so bili kalifi vedno samo posvetni vodje, za presojanje pravovernosti in izvajanje islamskih zakonov (\xc5\xa1eriat) pa so bili vedno pristojni uleme. Pri \xc5\xa1tirje kalifi so pravoverni (ra\xc5\xa1idun), ker so se dosledno pokoravali Koranu in Mohamedovemu nauku (sunnah). Tak\xc5\xa1na formulacija se dozdevno ujema z zgodovinsko formulacijo sunitskih ulem.'