b'\n_START_ARTICLE_\nRudolf Seeliger\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nSeeliger je bil sin astronoma Huga von Seelingerja._NEWLINE_Kon\xc4\x8dal je realno gimnazijo v M\xc3\xbcnchnu. Od leta 1906 do 1909 je \xc5\xa1tudiral fiziko in matematiko na Univerzi v T\xc3\xbcbingenu in Heidelbergu. Nato je bil Sommerfeldov \xc5\xa1tudent na Univerzi v M\xc3\xbcnchnu kjer je doktoriral leta 1910._NEWLINE_Tema njegove nagrajene disertacije fizika elektri\xc4\x8dnih tokov v gostem plinu je postala njegovo \xc5\xbeivljenjsko podro\xc4\x8dje raziskovanj. \xc5\xa0tudij je nadaljeval od leta 1910 v W\xc3\xbcrzburgu, kjer je bil njegov mentor Wien zaposlen kot zasebni asistent. Seeliger je nato podoktorsko raziskoval na istem podro\xc4\x8dju v Fizikalno-tehni\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavni ustanovi (PTR) v Berlinu. Leta 1915 je bil tudi privatni docent na Univerzi v Berlinu._NEWLINE_Leta 1918 ga je poklical Stark, tedanji predstojnik Fizikalnega in\xc5\xa1tituta na Univerzi v Greifswaldu, da bi zavzel mesto ekstraordinarija za teoreti\xc4\x8dno fiziko na tamkaj\xc5\xa1nji univerzi. V letu 1940 je postal predstojnik tega in\xc5\xa1tituta, leta 1955 ga je nasledil Schallreuter. Schallreuter je bil tudi soavtor s Seeligerjem zbirke fizikalnih u\xc4\x8dbenikov. Med letoma 1946 in 1948 je bil Seeliger rektor Univerze v Greifswaldu. Leta 1955 se je upokojil._NEWLINE_V sodelovanju z Gehrckejem na PTR je Seeliger nadaljeval svoje raziskave o elektri\xc4\x8dnih razelektritvah v plinih. Pomladi leta 1912 sta dognala, da se valovna dol\xc5\xbeina svetlobe iz katodnih \xc5\xbearkov (elektronskih snopov), ki potuje skozi pline, kot sta na primer du\xc5\xa1ik ali hlapi \xc5\xbeivega srebra, podalj\xc5\xa1ajo, hitrost katodnih \xc5\xbearkov pa zmanj\xc5\xa1a, kakor tudi njihova energija. Te rezultate prek preskusov v letih 1912 in 1913 sta pojasnila in potolma\xc4\x8dila Franck in Gustav Hertz, ne\xc4\x8dak Heinricha Hertza (Franck-Hertzev poskus). Za svoje odkritje zakonov o trku elektrona z atomom sta Franck in Gustav Hertz leta 1925 prejela Nobelovo nagrado za fiziko._NEWLINE_Leta 1946 je Paul Schulz ustanovil Raziskovalno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de za fiziko plinskih razelektritev (Forschungsstelle f\xc3\xbcr Gasentladungsphysik) pri Akademiji znanosti. Ko je leta 1949 od\xc5\xa1el, je Seeliger postal direktor. Leta so sredi\xc5\xa1\xc4\x8de preimenovali v In\xc5\xa1titut za fiziko plinskih razelektritev (Institut f\xc3\xbcr Gasentladungsphysik). Leta 1969 so in\xc5\xa1titut priklju\xc4\x8dili v Osrednji in\xc5\xa1titut za elektronsko fiziko (Zentralinstitut f\xc3\xbcr Elektronenphysik). 31. decembra 1991 so In\xc5\xa1titut za fiziko plinskih razelektritev razpustili in ga naslednji dan ponovno odprili kot In\xc5\xa1titut za nizkotemperaturno in plazemsko fiziko (Institut f\xc3\xbcr Niedertemperatur-Plasmaphysik e.V.). Postal je del Leibnizovega znanstvenega zdru\xc5\xbeenja._NEWLINE_Seeliger je leta 1921 napisal \xc4\x8dlanek\xc2\xa0\xc2\xbbElektronska teorija kovin\xc2\xab\xc2\xa0v Kleinovi Enciklopediji matemati\xc4\x8dnih znanosti (Encyklop\xc3\xa4die der mathematischen Wissenschaften, EMW). Bil je tudi urednik znanega u\xc4\x8dbenika fizike Ernsta Grimsehla._NEWLINE_Seeliger je bil \xc4\x8dlan Nem\xc5\xa1ke akademije znanosti v Berlinu. Leta 1950 je prejel nacionalno nagrado za fiziko NDR. Leta 1956 je prejel domovinski red zaslug v srebru.'