b'\n_START_ARTICLE_\nMatija Tomc\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovno \xc5\xa1olo je za\xc4\x8del v doma\xc4\x8dem kraju, dokon\xc4\x8dal pa v Novem mestu, kjer se je pripravljal na vstop v gimnazijo. Na gimnaziji je bil njegov profesor tudi cerkveni skladatelj in organist v novome\xc5\xa1kem kapitlju Ignacij Hladnik, ki ga je u\xc4\x8dil violino in klavir. V drugi letnik gimnazije je \xc5\xa1el na \xc5\xa0kofijsko klasi\xc4\x8dno gimnazijo v Zavod Sv. Stanislava. Poleg \xc5\xa1ole je v \xc5\xa0entvidu igral violo in rog, kasneje je tudi orglal pri ma\xc5\xa1ah. Leta 1920 je po maturi vstopil v bogoslovje, kjer je med drugim vodil tudi ve\xc4\x8d pevskih sestavov (ve\xc4\x8dji zbor, manj\xc5\xa1i zbor, oktet, kvartet in duet). _NEWLINE_Posve\xc4\x8den je bil leta 1923 in je opravljal delo kaplana v Mokronogu. V Mokronogu je vodil tudi \xc5\xbeupnijski pevski zbor, ki ga je spravil na zavidljivo kvalitetno raven. Jeseni leta 1925 je bil imenovan za vzgojitelja v Zavodu Sv. Stanislava. Tudi v \xc5\xa0entvidu je prevzel pevski zbor. Navkljub izbranemu poklicu se je kasneje odlo\xc4\x8dil za \xc5\xa1tudij kompozicije in orgel na Dunaju. Po vrnitvi leta 1930 je bil profesor na \xc5\xa0kofijski gimnaziji v \xc5\xa0entvidu, kasneje pa na Klasi\xc4\x8dni gimnaziji v Ljubljani. Veliko veselje je imel s \xc5\xa1olskim zborom, ki mu je sproti izvajal vse njegove nove skladbe. O zna\xc4\x8dilnostih dija\xc5\xa1kega zbora je ugotavljal: \xc2\xbbV takih zborih manjka ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8dih tenorjev in fundamentalnih basov, s katerimi se pona\xc5\xa1ajo drugi zbori, ki imajo med \xc4\x8dlani odrasle, v\xc4\x8dasih kar priletne pevce. Dija\xc5\xa1ki zbori imajo zaseden tenor in bas z napol odraslimi fanti, ki so komaj pre\xc5\xa1li preko mutacije. Majhen zbor sestavljen iz takega materiala, ne bi imel nobene izrazne mo\xc4\x8di.\xc2\xab\xc2\xa0Zato je njegov zbor \xc5\xa1tel vedno vsaj 100 \xc4\x8dlanov, v\xc4\x8dasih se je \xc5\xa1tevilo pevcev dvignilo tudi do 130. Po ukinitvi gimnazije je \xc5\xa1e eno leto ostal v Ljubljani, potem pa je od\xc5\xa1el v Dom\xc5\xbeale. _NEWLINE_Orgle je pou\xc4\x8deval na glasbenem konservatoriju in na Akademiji za glasbo v Ljubljani. Kot pedagog se je upokojil leta 1948 in nato opravljal dol\xc5\xbenosti \xc5\xbeupnika v Dom\xc5\xbealah. To slu\xc5\xbebo je zvesto opravljal do leta 1973, ko je kot zlatoma\xc5\xa1nik stopil v pokoj.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nNjegovo glasbeno delo je sila raznoliko: od ma\xc5\xa1, razli\xc4\x8dnih skladb za liturgi\xc4\x8dne potrebe za razli\xc4\x8dne sestave od me\xc5\xa1anih, mo\xc5\xa1kih, \xc5\xbeenskih zborov, do skladb za otro\xc5\xa1ke zbore. Leta 1947 je napisal opero Krst pri Savici, ki je na premierno koncertno izvedbo \xc4\x8dakala 45 let. Od ve\xc4\x8djih del je napisal \xc5\xa1e 7 kantat, ki so prete\xc5\xbeno cerkvenega zna\xc4\x8daja. Najpomembnej\xc5\xa1i sta Kri\xc5\xbeev pot (1942) in Stara pravda (1956). Tomc se je zapisal v spomin slovenskega naroda kot zborovski skladatelj. Njegov instrumentalni opus je relativno majhen in nepomemben, \xc4\x8de ga primerjamo z njegovim zborovskim opusom. Tomcu je od lastnih skladb bila najbli\xc5\xbeja ma\xc5\xa1a Stopil bom k oltarju, ki je \xc5\xa1e danes del \xc5\xbeeleznega repertoarja slovenskih cerkvenih zborov. _NEWLINE_Napisal je ve\xc4\x8d kritik in razprav o slovenski glasbi ter tudi o problemih v organistiki. Zanimivo je, da je \xc5\xbee v letu 1931 nakazal v enem od \xc4\x8dlankov smer razvoja orglarske umetnosti, ki se kazala v o\xc5\xbeivitvi baro\xc4\x8dnih orgel. Svoje mesto pri nas je t. i. orgelsko gibanje dobilo \xc5\xa1ele pred kak\xc5\xa1nimi 20-30 leti, ko se je tudi v Sloveniji za\xc4\x8dela obnova starih, zgodovinskih orgel in gradnja novih, mehanskih orgel po baro\xc4\x8dnih na\xc4\x8delih.'