b"\n_START_ARTICLE_\nVotivna krona\n_START_PARAGRAPH_\nVotivna krona je votivni dar v obliki krone, obi\xc4\x8dajno iz plemenitih kovin in pogosto okra\xc5\xa1en z dragulji. Zlasti v zgodnjem srednjem veku so bile posebne oblike zasnovane tako, da so jih za verige obesili na oltar, relikviarij ali podobo. Poznej\xc5\xa1i primeri so pogosteje zna\xc4\x8dilne krone v slogu obdobja, bodisi zasnovane tako, da se postavijo na glavo kipa, bodisi na na\xc4\x8din, da jo bodo ponovno uporabili po darovanju.\n_START_SECTION_\nPrekr\xc5\xa1\xc4\x8danski primeri\n_START_PARAGRAPH_\nV anti\xc4\x8dnem svetu so poznali poganske votivne krone, \xc4\x8deprav so te v bistvu znane le iz literarnih referenc. Vitruvij zapisuje, da je Hiero II. Siraku\xc5\xa1ki (umrl 215 pr. n. \xc5\xa1t.) svojega zlatarja obto\xc5\xbeil, da ga je varal zaradi izdelave votivne krone za kip v templju, za katerega je dobavil zlato, ki ga je bilo treba uporabiti in prosil Arhimeda, naj pripravi test. To je Arhimeda pripeljalo do njegovega znamenitega izreka eureka, potem ko je ugotovil, da lahko preizkusi krono, \xc4\x8de primerja njen izpodriv vode z enako te\xc5\xbeo \xc4\x8distega zlata; v resnici je zlatar vzel nekaj zlata in namesto tega dodal srebro.  Iz drugih referenc je razvidno, da v klasi\xc4\x8dnih \xc4\x8dasih niso bili samo kipi bogov, ampak tudi \xc5\xbeivim vladarjem darovali krone v upanju, da bodo na pro\xc5\xa1njo ugodno odgovorili.\n_START_SECTION_\nVise\xc4\x8de votivne krome\n_START_PARAGRAPH_\nNajve\xc4\x8d ohranjenih primerov kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega zgodnjesrednjeve\xc5\xa1kega vise\xc4\x8dega tipa izvira iz vizigotske Hispanije iz 7. stoletja, zlasti iz zaklada iz Guarrazarja, blizu Toleda, ki vklju\xc4\x8duje najmanj \xc5\xa1estindvajset primerkov iz zlata, verjetno skritih, ko se je bli\xc5\xbeala muslimanska invazija. Te so bile izkopane leta 1859 in so zdaj razdeljene med \xc5\xa1panski Nacionalni arheolo\xc5\xa1ki muzej in Mus\xc3\xa9e de Cluny v Parizu.  Tip je bil prvotno rimski ali bizantinski in je bil \xc5\xa1iroko sprejet po vsej Evropi . Skoraj vse so se izgubile, saj so bili predmeti izjemno ranljivi za krajo ali ropanje. Ni jih bilo mogo\xc4\x8de nositi, ker so bile premajhne in pogosto so imele pendilije ali vise\xc4\x8de okraske na verigah, ki so viseli z glavne krone, pogosto z dragulji in morda oblikovani v \xc4\x8drke, ki so pisale besedo ali besedno zvezo. V zgornjem primeru so \xc4\x8drke na pendilijah RECCESVINTHVS REX OFFERET ('King Rekesvint je to daroval'). Te kraljeve donacije so pomenile pokornost monarhije Bogu. Na take predmete je verjetno vplivalo trideset obe\xc5\xa1enih zlatih kron, ki jih je Justinijan I. obesil okrog glavnega oltarja Hagije Sofije, zdaj izgubljene , \xc4\x8deprav je bila kr\xc5\xa1\xc4\x8danska praksa stara vsaj 4. stoletja. _NEWLINE_Glavno telo vise\xc4\x8dih kron je obi\xc4\x8dajno ravno okoli vrha in spodnjega obro\xc4\x8da; nekatere so zgolj odprt okvir pro\xc5\xbeno povezanih kovinskih kosov. Tak\xc5\xa1ne krone so bile verjetno v tem obdobju zelo raz\xc5\xa1irjene po kr\xc5\xa1\xc4\x8danski Evropi. Volja 572 Arediusa, bogatega prijatelja Gregorja Tourskega v Galiji, opisuje krono, ki je po obliki zelo podobna \xc5\xa1panskim zgledom. \xc5\xbdelezna krona iz Lombardije je bila morda prvotno narejena kot votivna krona, \xc4\x8deprav so jo kasneje uporabili za kronanje monarhov, vklju\xc4\x8dno z Napoleonom I.. Druga zlata krona je bila vir prerekanj v Konstantinopolu; cesarju Mavriciju (v. 582\xe2\x80\x93602) jo je za Veliko no\xc4\x8d leta 601 namenila njegova \xc5\xbeena Konstantina in cesarica vdova Sofija, ki naj bi jo nosila. Namesto tega so jo z verigami obesili nad glavnim oltarjem Hagije Sofije in razburili obe dami.  Tam je visela skoraj dve stoletji, dokler jo ni snel cesar Leon IV. Hazar in jo vzel za lastno uporabo. V sumljivo \xc4\x8dedni zgodbi je bila krona bogato okra\xc5\xa1ena s karbukli (dragulji), Leo, ki je bil ikonoklast, pa je kmalu zatem umrl zaradi izbruha karbuklov (abscesov), kar je cerkvi omogo\xc4\x8dilo o\xc4\x8diten zaklju\xc4\x8dek; druge zgodbe pravijo, da ga je \xc5\xbeena zastrupila. Druga bizantinska votivna krona, ki jo je daroval Leon VI. (v. 886\xe2\x80\x93912), je zdaj v zakladnici San Marca v Benetkah in je okra\xc5\xa1ena s cloisonn\xc3\xa9 emajli.\n_START_SECTION_\nVotivne krone za kip\n_START_PARAGRAPH_\nKasneje srednjeve\xc5\xa1ki vir v Angliji pravi, da je kralj Knut Veliki dal krono ali 'njegovo' krono, ki jo je treba postaviti ali nad glavo kipa ali velikega razpela v Winchesterski stolnici (drug pomemben okra\xc5\xa1en kip z njegovim nakitom ali me\xc4\x8dem).  Anglosa\xc5\xa1ka kronika bele\xc5\xbei, da so mo\xc5\xbeje Herewarda Wakeja leta 1070 na glavnem oltarju stolnice v Peterboroughu oplenili zlato krono z glavnega kipa. V romanskem obdobju je bil koncept visoka kronana podoba Kristusa, ki je pogosto prikazan, da nosi kri\xc5\xbe na kri\xc5\xbeu in to v lesu in kovini ter iluminiranih rokopisih in tudi uvedbo kronanih podob Device Marije na Zahodu. Marija kot kraljica neba je postajala vse bolj vidna._NEWLINE_Zelo majhna pozno srednjeve\xc5\xa1ka krona, ki je zdaj v zakladnici Aachenske stolnice, je bila narejena za znamenito razko\xc5\xa1na poro\xc4\x8dno praznovanje leta 1468 Margarete Yor\xc5\xa1ke, vojvodinje Burgundije, sestre Edvarda IV. Angle\xc5\xa1kega, pozneje dana na kip Device Marije kot votivni dar. Zasnovana je bila tako, da se je nosila na vrhu glave na pri\xc4\x8deski ali morda heninu (pokrivali v obliki sto\xc5\xbeca) in je veliko manj\xc5\xa1a od obi\xc4\x8dajne krone za no\xc5\xa1enje neposredno na glavi.   To je zdaj redek primer srednjeve\xc5\xa1ke votivne krone, ki je ohranjena. Nekaj let pozneje, leta 1487, je krono, ki jo je uporabil pretendent za angle\xc5\xa1ko krono Lambert Simnel, dobil kip Device v Dublinu. _NEWLINE_Krone, zasnovane izklju\xc4\x8dno za kipe, so postale vse bolj dovr\xc5\xa1ene, zlasti v obdobju baroka in v \xc5\xa1panskem svetu; pogosto imajo plo\xc5\xa1\xc4\x8date \xc5\xbearke okoli sebe, v slogu, ki se je uporabljal za mon\xc5\xa1trance, kot je prikazano v primeru. Kipi Device Marije in dojen\xc4\x8dka Jezusa tipa Infant Jezus iz Prage so med tistimi, ki jih najpogosteje kronajo. Krona Andov je votivna krona iz Kolumbije v zlatu s 450 smaragdi, o\xc4\x8ditno narejena med poznim 16. in 18. stoletjem, morda prvotno kot darilna zahvala, da je bilo mesto Popay\xc3\xa1n re\xc5\xa1eno pred kugo. Zdaj je v zasebnih rokah v ZDA.\n_START_SECTION_\nSodobni primeri\n_START_PARAGRAPH_\nVotivne krone se v sodobnih \xc4\x8dasih \xc5\xa1e naprej izdelujejo v katoli\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeavah. Pogosto so bile tak\xc5\xa1ne krone hranjene v cerkveni zakladnici, razen ob posebnih prilo\xc5\xbenostih, kot so primerni prazniki, ko jih nosi kip. Kristus in Marija pogosto nosita krone v kr\xc5\xa1\xc4\x8danski umetnosti, v predmetih, kot je kronanje Device in so najpogostej\xc5\xa1e figure, ki jih je treba kronati, vendar se lahko tudi drugim svetnikom podelijo krone, zlasti \xc4\x8de je bil svetnik kraljevski ali mu\xc4\x8denec, saj se mu\xc4\x8denikom v mnogih nebesih obljubljajo krone v nebesih._NEWLINE_V Gr\xc4\x8diji tama ali votivni dar kot dve majhni poro\xc4\x8dni kroni, nakazujeta pro\xc5\xa1njo za dobro poroko. Kroni, ki sta se uporabljali v obredu, je par obi\xc4\x8dajno obdr\xc5\xbeal."