b'\n_START_ARTICLE_\nCimetidin\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nCimetidin velja za prototipsko u\xc4\x8dinkovino iz skupine zaviralcev histaminskega receptorja H2, iz katere so kasneje razvili novej\xc5\xa1e u\xc4\x8dinkovine. Njegovo odkritje je plod sodelovanja podjetja Smith, Kline and French (SK&F; danes GlaxoSmithKline) ter raziskovalcev Jamesa W. Blacka, C. Robina Ganellina in drugih v projektu iskanja zaviralca histaminskih receptorjev, ki bi zavrl izlo\xc4\x8danje \xc5\xbeelod\xc4\x8dne kisline. Gre za eno prvih u\xc4\x8dinkovin, ki so jo odkrili s pomo\xc4\x8djo racionalnega na\xc4\x8drtovanja. V tem \xc4\x8dasu (leta 1964) je bilo znano, da histamin spodbuja izlo\xc4\x8danje \xc5\xbeelod\xc4\x8dne kisline, hkrati pa dotlej znani antihistaminiki niso izkazovali u\xc4\x8dinka nanj. Raziskovanje je pripeljalo do dokaza hstaminskih receptorjev tipa H\xe2\x82\x82._NEWLINE_Delovna skupina pri SK&F je racionalno na\xc4\x8drtovanje u\xc4\x8dinkovine za\xc4\x8dela na osnovi kemijske zgradbe histamina, o tedaj le \xc5\xa1e domnevnem receptorju H\xe2\x82\x82 \xc5\xa1e ni bilo ni\xc4\x8desar znanega. Da bi razvili model receptorja, so sintetizirali stotine modificiranih spojin in prve obete je dala spojina N\xce\xb1-gvanilhistamin, delni antagonist receptorja H\xe2\x82\x82. Na podlagi te spojine vodnice so nato natan\xc4\x8dneje predvidlei model receptorja, kar je vodilo do razvoja burimamida, prvega zaviralca histaminskega receptorja H2. Burimamid je specifi\xc4\x8den kompetitivni antagonist s 100-krat ve\xc4\x8djo jakostjo od N\xce\xb1-gvanilhistamina in je pomenil dokaz za obstoj receptorja H\xe2\x82\x82. Vendar pa burinamid \xc5\xa1e vedno ni izkazoval dovolj\xc5\xa1nje u\xc4\x8dinkovitosti po peroralni uporabi, zato so raziskovalci dalje spreminjali strukturo molekule ter s tem posku\xc5\xa1ali spremeniti porazdelitveni koeficient u\xc4\x8dinkovine. To je vodilo do odkritja metiamida, ki je izkazoval u\xc4\x8dinkovitost, a je hkrati povzro\xc4\x8dal agranulocitozo in nesprejemljive toksi\xc4\x8dne u\xc4\x8dinke na ledvice. Domnevali so, da toksi\xc4\x8dnost povzro\xc4\x8da tiose\xc4\x8dninska skupina v strukturi metiamida ter iskali podobne gvanidinske analoge, kar je vodilo naposled do odkritja cimetidina. Cimetidin so prvi\xc4\x8d sintetizirali leta 1972 ter v naslednjem letu preu\xc4\x8dili njegovo toksi\xc4\x8dnost. U\xc4\x8dinkovina je prestala vsa presku\xc5\xa1anja._NEWLINE_Cimetidin je najprej pridobil dovoljenje za promet v Zdru\xc5\xbeenem kraljestvu leta 1976, v ZDA pa leta 1977. Tako je trajalo od ustanovitve projekta za iskanje u\xc4\x8dinkovitega antagonista receptorja H\xe2\x82\x82 do utr\xc5\xbeenja zdravila 12 let. Leta 1979 je bil cimetidin (pod tr\xc5\xbenim imenom Tagamet) na voljo \xc5\xbee v ve\xc4\x8d kot 100 dr\xc5\xbeavah ter postal najbolj prodajano zdravilo na recept v ZDA, Kanadi in na \xc5\xa1tevilnih drugih trgih._NEWLINE_Za\xc5\xa1\xc4\x8diteno ime Tagamet je nastal iz skraj\xc5\xa1anja besed "antagonist" in "cimetidin". Utr\xc5\xbeenju cimetidina sta nato sledili dve novej\xc5\xa1i u\xc4\x8dinovini, ki sta pridobili dovoljenje za promet: ranitidin (Zantac, Glaxo Labs) in famotidin (Pepcid, Yamanouchi, Ltd.) Cimetidin je prvo zdravilo, ki je preseglo letno prodajo milijarde dolarjev, in velja za prvo\xc2\xa0\xc2\xbbprodajno uspe\xc5\xa1nico\xc2\xab\xc2\xa0med zdravili._NEWLINE_Danes so v zdravljenju ulkusne bolezni cimetinin v veliki meri nadomestila zdravila iz skupine zaviralcev protonske \xc4\x8drpalke, vendar je \xc5\xa1e v \xc5\xa1tevilnih dr\xc5\xbeavah na tr\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8du v obliki zdravil brez recepta. V Sloveniji zdravila s to u\xc4\x8dinkovino ni na tr\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8du.\n_START_SECTION_\nUporaba\n_START_PARAGRAPH_\nCimetidin zavira histaminske receptorje H\xe2\x82\x82 in s tem zmanj\xc5\xa1a izlo\xc4\x8danje kisline v \xc5\xbeelodcu. Zato se uporablja pri boleznih, ki jih povzro\xc4\x8da \xc4\x8dezmerno izlo\xc4\x8danje \xc5\xbeelod\xc4\x8dne kisline (razjeda na \xc5\xbeelodcu ali dvanajstniku, gastroezofagealna refluksna bolezen, Zollinger-Ellisonov sindrom, erozivni ezofagitis ...'