b'\n_START_ARTICLE_\nIvan Mrak\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nIvan Stanislav Mrak je bil rojen v Ljubljani o\xc4\x8detu gostilni\xc4\x8darju, lastniku gostilne Pri starem Rimljanu na Rimski cesti 4 (danes Gostilna pri Mraku). V dru\xc5\xbeini je bilo pet otrok, Ivan je bil najmlaj\xc5\xa1i otrok iz o\xc4\x8detovega drugega zakona. Po kon\xc4\x8dani osnovni \xc5\xa1oli na ljubljanski vadnici mo\xc5\xa1kega u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8da, se je vpisal na klasi\xc4\x8dno gimnazijo v Ljubljani (1917), a je \xc5\xa1olanje \xc5\xbee po dveh letih opustil in pobegnil v Trst (1919). Tretji in \xc4\x8detrti razred gimnazije je obiskoval na Ptuju in \xc5\xa1olanje zaklju\xc4\x8dil leta 1922. \xc5\xbde v dija\xc5\xa1kih letih se je odlo\xc4\x8dil za \xc5\xbeivljenje svobodnega umetnika. Do srede dvajsetih let se je bolj ali manj uspe\xc5\xa1no ukvarjal z razli\xc4\x8dnimi umetni\xc5\xa1kimi na\xc4\x8drti, leta 1923 je celo izdajal list Slovenska misel. Leta 1925 je prvi\xc4\x8d nastopil s samostojnim dramskim delom. Istega leta je spoznal svojo \xc5\xbeivljenjsko sopotnico, slikarko Karlo Bulovec in od\xc5\xa1el v Zagreb \xc5\xa1tudirat re\xc5\xbeijo pri H. Nu\xc4\x8di\xc4\x8du. V letih od 1925 do 1933 je \xc5\xbeivel v M\xc3\xbcnchnu, Parizu in Pragi, kar je pustilo sled v njegovem kasnej\xc5\xa1em literarnem ustvarjanju, zlasti v kratkih zgodbah in \xc4\x8drticah. Leta 1930 se je na binko\xc5\xa1tni dan poro\xc4\x8dil s Karlo Bulovec, ki mu je bila vse \xc5\xbeivljenje vir navdiha. V obdobju po drugi svetovni vojni se je posve\xc4\x8dal pisanju himni\xc4\x8dnih tragedij in esejev ter vodenju Mrakovega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da. Pokopan je v dru\xc5\xbeinskem grobu na \xc5\xbdalah.\n_START_SECTION_\nLiterarno delo\n_START_PARAGRAPH_\nPisal je kratko prozo (\xc4\x8drtice in zgodbe), pesmi, himni\xc4\x8dne drame, eseje in dnevnike. Je tudi avtor enega filmskega scenarija, ki se nahaja v rokopisni obliki. Kratka proza je nastajala v obdobju od 1926 do 1936 in je po mnenju literarnih zgodovinarjev njegova najbolj\xc5\xa1a literarna zvrst, saj je vanjo poleg osebnih izku\xc5\xa1enj vklju\xc4\x8deval tudi realisti\xc4\x8dne opise kulturnega dogajanja v evropskih mestih. Prva avtorjeva \xc4\x8drtica, Vivat Katarina Prva, je bila objavljena leta 1921 v \xc4\x8dasopisu Naprej. Pesmi je objavljal v dnevnem \xc4\x8dasopisju v letih 1929-1934, veliko pa jih je ostalo v rokopisni obliki. \xc5\xa0e vedno neobjavljen ostaja avtorjev opus homoeroti\xc4\x8dne poezije. V tridesetih letih je pisal eseje, ki jih je posve\xc4\x8dal slikarjem (Jakopi\xc4\x8du, Groharju, Bulov\xc4\x8devi ...) in slovenskemu kulturnemu dogajanju. Eseji so izhajali v Beogradu v \xc4\x8dasopisu Ideje Milo\xc5\xa1a Crnjanskega. V svojih dnevnikih, ki jih je pisal po koncu prve svetovne vojne pa vse do sedemdestih let, je opisoval Ljubljano in njeno prebivalstvo. Predhodnik njegovih dnevni\xc5\xa1kih zapisov je avtobiografija z naslovom Ivan O. (1925), kjer je duhovito in samoironi\xc4\x8dno opisal svoje mladostni\xc5\xa1ke zadrege. Kasneje je v svojih dnevni\xc5\xa1kih zapisih humorno popisoval ljubljanske me\xc5\xa1\xc4\x8dane in kulturno dogajanje v mestu. _NEWLINE_Njegovo prvo dramsko delo je  enodejanka Oblo\xc4\x8dnica, ki se rojeva (1925). Mrakov bogat literarni opus \xc5\xa1teje prek trideset himni\xc4\x8dnih tragedij, najve\xc4\x8dkrat so to himne \xc5\xbeivljenja, umetnosti in dr\xc5\xbeavotvornosti. Najve\xc4\x8dji dramski uspeh je dosegel z uprizoritvijo zgodovinske tragedije Marija Tudor leta 1966 na odru ljubljanske Drame. Leto kasneje je za to tragedijo tudi prejel nagrado mesta Ljubljana. Od \xc5\xa1tevilnih himni\xc4\x8dnih tragedij je objavil: Slepi prerok (1929), Mona Gabrijela (1930), Marat (1944), Talci (1947), Beg iz pekla (1962), Marija Tudor (1967), Van Goghov Vidov ples (1964), Revolucijska tetralogija (1970), Rde\xc4\x8da ma\xc5\xa1a (1972), Gorje zmagovalcev (1972), Spoved lu\xc4\x8dnim bratom (1972), Razsulo Rimljanovine (1974), Chrysippos (1976) , Igre sveta (1977)._NEWLINE_Leta 1937 je v \xc5\xa0entjakobskem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du uprizoril svojo tragedijo Abraham Lincoln; leto pozneje je ustanovil igralsko skupino Slovenska scena in jo nato preimenoval v Mrakovo gledali\xc5\xa1\xc4\x8de. Mrakovo gledali\xc5\xa1\xc4\x8de je bilo leta 1942 prepovedano, ker se ni vklju\xc4\x8dilo v fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dni sindikat. Njegova dramska dela so igrali predvsem na amaterskih odrih, saj so profesionalna gledali\xc5\xa1\xc4\x8da njegova dela ve\xc4\x8dinoma zavra\xc4\x8dala. Uradna literarna kritika je tudi vsa njegova druga dela dosledno ignorirala ali prezirala. Za Mrakovo prvo dramsko obdobje je zna\xc4\x8dilna dramatika, v kateri kriti\xc4\x8dno odseva slovensko kulturno in politi\xc4\x8dno \xc5\xbeivljenje (Anton A\xc5\xa1kerc - Tragedija slovenskega liberalizma; napisana okoli leta 1930). Kulturni \xc5\xa1kandal v zvezi s kipom K. Bulovec je izkoristil za predmet prve himni\xc4\x8dne tragedije Obraz Karle Bulov\xc4\x8deve iz na\xc4\x8drtovane trilogije Slepi prerok.\n_START_SECTION_\nHimni\xc4\x8dne tragedije Ivana Mraka\n_START_PARAGRAPH_\nV svoji dramatiki je \xc5\xbeelel prese\xc4\x8di pojmovanje klasi\xc4\x8dne tragedije. Izhajal je iz ideje o tragi\xc4\x8dnosti \xc5\xbeivljenja in himni\xc4\x8dno slavil \xc4\x8dloveka kot posameznika. V njegovih himni\xc4\x8dnih tragedijah odre\xc5\xa1itev vedno prinese smrt. Klju\xc4\x8dni pojem njegovih odrskih besedil je bilo opajanje s smrtjo. V svoji dramatiki se ni nikoli politi\xc4\x8dno opredeljeval, vedno je ostajal zvest svojim vzvi\xc5\xa1enim eti\xc4\x8dnim in moralnim na\xc4\x8delom. Za njegove drame velja, da nimajo klasi\xc4\x8dnega dramskega trikotnika, temve\xc4\x8d so sestavljene iz ve\xc4\x8d dramskih vrhov, poleg tega pa vse osebe v dramah uporabljajo enak, vzvi\xc5\xa1en jezik. Z Mrakovo dramatiko se je veliko ukvarjal Taras Kermauner.'