b'\n_START_ARTICLE_\nResnica\n_START_PARAGRAPH_\nResnica je filozofski pojem, ki po eni od definicij pomeni ujemanje izjave z dejstvi oziroma z realnostjo._NEWLINE_Vendar pa ne obstaja enotna definicija resnice, s katero bi se strinjala ve\xc4\x8dina filozofov.\n_START_SECTION_\nGlavne teorije resnice\n_START_PARAGRAPH_\nNajbolj znana najstarej\xc5\xa1a in mogo\xc4\x8de tudi intuitivno najbolj sprejemljiva teorija resnice je koresponden\xc4\x8dna teorija, ki jo lahko podamo v odgovoru: resnica je skladnost z dejstvi. Z njenega stali\xc5\xa1\xc4\x8da je nosilec resnice oziroma \xe2\x80\x9ckandidat\xe2\x80\x9d za resnico resni\xc4\x8den, \xc4\x8de in samo, \xc4\x8de se\xc2\xa0\xc2\xbbsklada z dejstvi\xc2\xab. Nekateri od nasprotnikov se prito\xc5\xbeujejo, da je pojem dejstva sam po sebi razlo\xc5\xbeljiv samo s terminom resnice (na primer, kot biti dobesedno soodnosen z resni\xc4\x8dnim stavkom ali propozicijo), tako da je teorija kro\xc5\xbena. Drugi pa se prito\xc5\xbeujejo, da je pojem\xc2\xa0\xc2\xbbkorespondence\xc2\xab\xc2\xa0ali prazen ali pa nespameten. Te\xc5\xbeko pa je tudi re\xc4\x8di, kdo od filozofov je resni\xc4\x8dno podpiral to teorijo v taki abstrahirani obliki._NEWLINE_Skoraj enako znana je koheren\xc4\x8dna teorija, ki jo lahko podamo v obliki resnica je ujemanje z ostalimi resni\xc4\x8dnimi nosilci, do katere so po navadi pri\xc5\xa1li s preganjanjem te\xc5\xbeav koresponden\xc4\x8dne teorije. \xc4\x8ce sprejemamo, da resnica ne more biti sestavljena iz relacije med nosilci resnice in predmeti, ki sami po sebi niso nosilci resnice (kakor na primer\xc2\xa0\xc2\xbbdejstva\xc2\xab), zagovorniki te teorije namesto tega predlagajo, da obstaja resnica v medsebojni relaciji med nosilci resnice, kot je recimo relacija vzajemne podpore med prepri\xc4\x8danji posameznika ali skupnosti. Nasprotniki ugovarjajo, da to vodi do nesprejemljivega relativizma resnice, saj so mnogi razli\xc4\x8dni in medsebojno nezdru\xc5\xbeljivi sistemi lahko notranje popolnoma konsistentni in samopodpirajo\xc4\x8di se. Prav tako se prito\xc5\xbeujejo, da so zagovorniki teorije krivi za zamenjavo med postavljanjem kriterija za resni\xc4\x8dnost ne\xc4\x8desa (pravila za ocenjevanje resni\xc4\x8dnosti prepri\xc4\x8danja) in ugotavljanjem, iz \xc4\x8desa je resnica sestavljena._NEWLINE_Da bi se izognili ugovorom o relativizmu, so nekateri zagovorniki koheren\xc4\x8dne teorije predlagali, da je pojem resnice regulativni ideal, ki je lahko uresni\xc4\x8den samo v zdru\xc5\xbeeni in izpopolnjeni znanosti dale\xc4\x8d stran od delnih sistemov prepri\xc4\x8danja katerekoli \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke dru\xc5\xbebe, kar jih dejansko obstaja. V tej preobleki se teorija prekriva z nekaterimi verzijami tako imenovane pragmati\xc4\x8dne teorije resnice (kar je koristno, je resni\xc4\x8dno), povezanimi z ameri\xc5\xa1kimi filozofi Peircem, Jamesom in Deweyem. Kasnej\xc5\xa1a teorija, \xc5\xa1e posebej v Jamesovih rokah, poudarja povezavo med tem, kar je resni\xc4\x8dno in tem, kar je koristno; pri tem na primer poudarja, da je znamenje uspe\xc5\xa1ne znanstvene teorije to, da nam s pomo\xc4\x8djo povezanih tehnolo\xc5\xa1kih razvojev omogo\xc4\x8da, da manipuliramo z naravo na na\xc4\x8dine, ki doslej niso bili mogo\xc4\x8di. Nasprotniki protestirajo, da je ta (domnevna) spojitev resnice s koristnostjo pogubna, saj etika od nas zahteva, da i\xc5\xa1\xc4\x8demo resnico z vso po\xc5\xa1tenostjo tudi, \xc4\x8de bi se njene posledice izkazale kot \xc5\xa1kodljive za na\xc5\xa1o materialno ali druga\xc4\x8dno dobrobit pa tudi marsikdaj se neresnica ali la\xc5\xbe izka\xc5\xbee za koristnej\xc5\xa1o od resnice._NEWLINE_Vse teorije resnice, kar smo jih omenjali do sedaj lahko v primerjavi z deflacijsko teorijo imenujemo substantivne, v smislu, da vse jemljejo resnico kot nekaj realnega in kot pomembno lastnost predmetov \xe2\x80\x93 karkoli \xc5\xbee so \xe2\x80\x93 ki jih imajo teorije za nosilce resnice. Vendar pa so zadnje \xc4\x8dase deflacijske teorije postale precej popularne, najzgodnej\xc5\xa1i primer je redundan\xc4\x8dna teorija (kasnej\xc5\xa1a varianta le te je prosententialna teorija resnice). Ta teorija, ki gradi na o\xc4\x8ditni ekvivalenci med izjavljanjem propozicije p in izjavljanjem, da je p resni\xc4\x8den, vztraja, da ta resni\xc4\x8dnostni predikat\xc2\xa0\xc2\xbbje resni\xc4\x8den\xc2\xab\xc2\xa0obstaja samo zato, da vpliva na ekonomijo izraza ter da lahko to, kar je re\xc4\x8deno z njegovo pomo\xc4\x8djo, na\xc4\x8deloma povemo brez njega. Podobno videnje je, da ima resni\xc4\x8dnostni predikat performativno funkcijo, ki govorcem omogo\xc4\x8da da izrazijo svoje strinjanje z ostalimi.'