b'\n_START_ARTICLE_\nKisik\n_START_SECTION_\nZgradba\n_START_PARAGRAPH_\nPri standardni temperaturi in tlaku je brezbarven plin z molekulsko formulo O\xe2\x82\x82, v katerem sta dva atoma kisika kemijsko vezana s spinsko tripletno elektronsko konfiguracijo. Vez spada med vezi drugega reda, njen opis pa se pogosto poenostavi in se govori o dvojni vezi oziroma kombinaciji ene dvoelektronske in dveh troelektronskih vezi._NEWLINE_Tripletni kisik, ki se ne sme zamenjavati z ozonom O\xe2\x82\x83, je osnovno stanje molekule O\xe2\x82\x82. Elektronska konfiguracija molekule ima dva neparna elektrona, ki zasedata dve degenerirani molekularni orbitali. Orbitali sta klasificirani kot antivezni (oslabita red vezi s tri na dva), zato je vez \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1a od trojne vezi v dvoatomnem du\xc5\xa1iku, v kateri so zapolnjene vse tri vezne molekularne orbitale, nekaj antiveznih pa ne._NEWLINE_Molekula O\xe2\x82\x82 je v normalni tripletni obliki paramagnetna. To pomeni, da zaradi spinskih magnetnih momentov neparnih elektronov v molekuli in negativne izmenjalne energije med sosednjima molekulama O\xe2\x82\x82 v magnetnem polju tvori magnet. Magnet je dovolj mo\xc4\x8dan, da mosti\xc4\x8dek teko\xc4\x8dega kisika med poloma mo\xc4\x8dnega magneta vzdr\xc5\xbei lastno te\xc5\xbeo._NEWLINE_Singletni kisik je naziv ve\xc4\x8d visokoenergijskih oblik molekularnega O\xe2\x82\x82, v katerih so vsi elektronski spini parni. Te oblike so mnogo bolj reaktivne do organskih molekul kot obi\xc4\x8dajne. Singletni kisik nastaja iz vode med fotosintezo s pomo\xc4\x8djo energije iz son\xc4\x8dne svetlobe. Nastaja tudi v troposferi s fotolizo ozona s kratkovalovno svetlobo in imunskem sistemu kot vir aktivnega kisika. Karotenoidi v fotosintetizirajo\xc4\x8dih organizmih, morda tudi v \xc5\xbeivalskih, igrajo pomembno vlogo pri absorbiranju energije iz singletnega kisika in njegovem pretvarjanju v nevzbujeno osnovno stanje, preden bi lahko po\xc5\xa1kodovala tkiva.\n_START_SECTION_\nAlotropi\n_START_PARAGRAPH_\nObi\xc4\x8dajna alotropna oblika kisika na Zemlji je dikisik O\xe2\x82\x82. Vez med atomoma je dolga 121 pm, standardna tvorbena entalpija vezi pa zna\xc5\xa1a 498 kJ\xe2\x80\xa2mol\xe2\x81\xbb\xc2\xb9. To obliko kisika potrebujejo aerobni organizmi za celi\xc4\x8dno dihanje. Dikisik tvori pribli\xc5\xbeno petino Zemljinega ozra\xc4\x8dja. _NEWLINE_Trikisik O\xe2\x82\x83, bolj znan kot ozon, je zelo reaktiven alotrop kisika, ki lahko po\xc5\xa1koduje tkivo plju\xc4\x8d.  Nastaja v gornjih plasteh ozra\xc4\x8dja v reakciji med O\xe2\x82\x82 in atomarnim kisikom, ki nastaja s cepitvijo O\xe2\x82\x82 z ultravijoli\xc4\x8dnim sevanjem.  Ozon mo\xc4\x8dno absorbira svetlobo v UV delu spektra, zato ozonski pla\xc5\xa1\xc4\x8d deluje kot Zemljin \xc5\xa1\xc4\x8dit pred nevarnim sevanjem.  Ob Zemljini povr\xc5\xa1ini je ozon onesna\xc5\xbeevalec, ki nastaja kot stranski proizvod v avtomobilskih motorjih. _NEWLINE_Leta 2001 so odkrili metastabilni alotrop tetrakisik O\xe2\x82\x84, za katerega se domneva, da obstaja v eni od \xc5\xa1estih faz trdnega kisika. Leta 2006 so dokazali, da je ta faza, ki nastane s komprimiranjem O\xe2\x82\x82 na 20 GPa, v resnici klaster rombeodri\xc4\x8dnega O\xe2\x82\x88. Klaster bi lahko bil \xc5\xa1e mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i oksidant, kot sta kisik in ozon, in bi se zato lahko uporabil za raketno gorivo. _NEWLINE_Leta 1990 so odkrili tudi kovinski kisik, ki nastane pri tlakih nad 96 GPa. Leta 1998 so dokazali, da postane ta faza pri zelo nizkih temperaturah superprevodna.\n_START_SECTION_\nFizikalne lastnosti\n_START_PARAGRAPH_\nKisik je bolj topen v vodi od du\xc5\xa1ika. V ravnote\xc5\xbenem stanju med vodo in zrakom je razmerje molekul kisika in du\xc5\xa1ika v vodi pribli\xc5\xbeno 1:2, medtem ko je v zraku pribli\xc5\xbeno 1:4. Topnost je odvisna od temperature in je pri 0 \xc2\xb0C skoraj dvakrat ve\xc4\x8dja kot pri 20 \xc2\xb0C (14,6 mg\xe2\x80\xa2L\xe2\x81\xbb\xc2\xb9 v primerjavi s 7,6 mg\xe2\x80\xa2L\xe2\x81\xbb\xc2\xb9). Pri 25 \xc2\xb0C in 1 standardni atmosferi (101,3 kPa) vsebuje sladka voda pribli\xc5\xbeno 6,04 mL kisika na liter. Slana voda vsebuje pri istih pogojih 4,95 mL kisika na liter. Z ohlajanjem na 5 \xc2\xb0C topnost v sladki vodi naraste na 9,0 mL na liter (za ve\xc4\x8d kot 50\xc2\xa0%), v slani vodi pa na 7,2 mL/L (ve\xc4\x8d kot 45\xc2\xa0%)._NEWLINE_Kisik se uteko\xc4\x8dini pri 90,20 K (\xe2\x88\x92182.95 \xc2\xb0C) in zmrzne pri 54,36 K (\xe2\x88\x92218.79 \xc2\xb0C). Teko\xc4\x8di in trdni O\xe2\x82\x82 sta prozorni snovi sinje barve, ki nastane zaradi absorpcije svetlobe v rde\xc4\x8dem delu vidnega dela spektra. Pojav se razlikuje od modre barve neba, ki je posledica Rayleighovega sipanja svetlobe. Zelo \xc4\x8dist teko\xc4\x8di kisik se obi\xc4\x8dajno pridobiva s frakcionirno destilacijo uteko\xc4\x8dinjenega zraka  ali s kondenziranjem iz zraka s teko\xc4\x8dim du\xc5\xa1ikom kot hladilnim sredstvom. Teko\xc4\x8d kisik je zelo reaktiven in se mora skladi\xc5\xa1\xc4\x8diti lo\xc4\x8deno od vnetljivih snovi.\n_START_SECTION_\nIzotopi in zvezdno poreklo\n_START_PARAGRAPH_\nV naravi je kisik sestavljen iz treh stabilnih izotopov: \xc2\xb9\xe2\x81\xb6O, \xc2\xb9\xe2\x81\xb7O in \xc2\xb9\xe2\x81\xb8O. Najpogostej\xc5\xa1i je \xc2\xb9\xe2\x81\xb6O (99,762\xc2\xa0%). _NEWLINE_Ve\xc4\x8dina kisika \xc2\xb9\xe2\x81\xb6O nastaja v masivnih zvezdah na koncu procesov zlivanja helija, nekaj pa v procesih  zgorevanja neona. Izotop \xc2\xb9\xe2\x81\xb7O nastaja predvsem z zgorevanjem vodika v helij v ciklu ogljik-du\xc5\xa1ik-kisik (CNO) in je zato v zvezdah pogost v coni zgorevanja vodika. Ve\xc4\x8dina \xc2\xb9\xe2\x81\xb8O nastaja v procesu spajanja \xc2\xb9\xe2\x81\xb4N v ciklu CNO z jedri \xe2\x81\xb4He\xc2\xb2\xe2\x81\xba. Izotop \xc2\xb9\xe2\x81\xb8O je zato pogost v s helijem bogatih conah razvijajo\xc4\x8dih se masivnih zvezd. _NEWLINE_Kisik ima poleg stabilnih \xc5\xa1e 14 radioaktivnih izotopov. Najbolj stabilna sta \xc2\xb9\xe2\x81\xb5O z razpolovnim \xc4\x8dasom 122,24 s in \xc2\xb9\xe2\x81\xb4O z razpolovnim \xc4\x8dasom 70,606 s. Vsi ostali radioaktivni izotopi imajo razpolovne \xc4\x8dase kraj\xc5\xa1e od 27 s, ve\xc4\x8dina pa kraj\xc5\xa1e od 83 ms.   Najbolj pogost na\xc4\x8din razpada izotopov, la\xc5\xbejih od \xc2\xb9\xe2\x81\xb6O, je \xce\xb2\xe2\x81\xba razpad, v katerem nastaja du\xc5\xa1ik. Najbolj pogost na\xc4\x8din razpada izotopov, te\xc5\xbejih od \xc2\xb9\xe2\x81\xb8O, je \xce\xb2 razpad, v katerem nastaja fluor.\n_START_SECTION_\nAnalize\n_START_PARAGRAPH_\nPaleoklimatologi merijo razmerje med \xc2\xb9\xe2\x81\xb8O in \xc2\xb9\xe2\x81\xb6O v \xc5\xa1koljkah in okostjih morskih organizmov, s katerim ugotavljajo, kak\xc5\xa1ni so bili klimatski pogoji v preteklosti. Molekule vode, ki vsebujejo la\xc5\xbeji izotop \xc2\xb9\xe2\x81\xb6O, izparevajo rahlo hitreje od molekul z 12\xc2\xa0% te\xc5\xbejim izotopom \xc2\xb9\xe2\x81\xb8O. S padanjem temperature se razlika ve\xc4\x8da. V obdobjih z ni\xc5\xbejo globalno temperaturo je bilo zato v de\xc5\xbeju in snegu ve\xc4\x8d \xc2\xb9\xe2\x81\xb6O, v morju pa je ostalo ve\xc4\x8d \xc2\xb9\xe2\x81\xb8O. Morski organizmi so zato v hladnih obdobjih v svoja okostja in lupine vgrajevali ve\xc4\x8d \xc2\xb9\xe2\x81\xb8O kot v toplih obdobjih. Paleoklimatologi merijo razmerje med izotopoma tudi v do ve\xc4\x8d sto tiso\xc4\x8d let starih skladih ledu._NEWLINE_Planetarni geologi so izmerili vsebnost kisikovih izotopov v vzorcih z Zemlje, Lune, Marsa in meteoritov. Ker dolgo \xc4\x8dasa niso mogli dobiti referen\xc4\x8dnih vrednosti za razmerje izotopov na Soncu, so predpostavili, da je razmerje enako kot v prvobitni solarni meglici. Analize silicijevih rezin, ki so bile v vesolju izpostavljene son\xc4\x8dnemu vetru in jih je na Zemljo pripeljalo po\xc5\xa1kodovano vesoljsko vozilo Genesis, so pokazale, da je razmerje med izotopoma na Soncu ve\xc4\x8dje kot na Zemlji. Meritve ka\xc5\xbeejo, da se je \xc2\xb9\xe2\x81\xb6O iz Son\xc4\x8devega protoplanetarnega diska porabil v nekem neznanem procesu pred zdru\xc5\xbeitvijo pra\xc5\xa1nih delcev, iz katerih je nastala Zemlja._NEWLINE_Kisikov absorpcijski spekter ima vrhova pri valovnih dol\xc5\xbeinah 687 in 760 nm. Nekaj znanstvenikov je zato predlagalo, da bi se z merjenjem intenzivnosti sevanja gozdnih povr\xc5\xa1in pri teh valovnih dol\xc5\xbeinah na satelitih lahko ugotavljalo njihovo zdravstveno stanje. Ideja temelji na dejstvu, da je pri teh valovnih dol\xc5\xbeinah mogo\xc4\x8de razlikovati odboj od mnogo \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1e fluorescence. Meritve so tehni\xc4\x8dno te\xc5\xbeavne zaradi majhnega razmerja med signalom in \xc5\xa1umom ter fizi\xc4\x8dne strukture vegetacije. S predlagano metodo bi se s satelitov morda lahko opazovalo tudi globalno kro\xc5\xbeenje ogljika.\n_START_SECTION_\nVsebnost kisika v atmosferi\n_START_PARAGRAPH_\nV Zemljini atmosferi ni bilo prostega kisika, dokler se niso, verjetno pred pribli\xc5\xbeno 3,5 milijarde let, razvile arheje in bakterije. Znatne koli\xc4\x8dine prostega kisika so prvi\xc4\x8d nastale v paleoproterozoiku pred 3,0 do 2,3 milijarde let. Naslednjo milijardo let se je ves nastajajo\xc4\x8d kisik vezal z \xc5\xbeelezom, raztopljenim v oceanih, in tvoril slojevite \xc5\xbeelezove okside. Ko se je ta ponor kisika nasitil, je pred 3,0 do 2,7 milijarde let za\xc4\x8del kisik izparevati iz oceanov in pred pribli\xc5\xbeno 1,7 milijarde let dosegel 10\xc2\xa0% svoje sedanje koli\xc4\x8dine._NEWLINE_Prisotnost velikih koli\xc4\x8din raztopljenega in prostega kisika v oceanih in atmosferi je med tako imenovano kisikovo katastrofo pred pribli\xc5\xbeno 2,4 milijarde let verjetno povzro\xc4\x8dila izumrtje ve\xc4\x8dine anaerobnih organizmov. Celi\xc4\x8dno dihanje, ki uporablja kisik, je omogo\xc4\x8dilo aerobnim organizmom, da proizvedejo mnogo ve\xc4\x8d ATP kot anaerobni organizmi, kar je pripomoglo k njihovi kasnej\xc5\xa1i prevladi v Zemljini biosferi. Celi\xc4\x8dno dihanje kisika poteka v vseh evkariontih, vklju\xc4\x8dno z vsemi kompleksnimi mnogoceli\xc4\x8dnimi organizmi kot so rastline in \xc5\xbeivali. _NEWLINE_Od za\xc4\x8detka kambrija pred 542 milijoni let je vsebnost kisika v atmosferi nihala od 15 do 30 volumskih\xc2\xa0%.  Proti koncu karbona pred pribli\xc5\xbeno 300 milijoni let je vsebnost kisika v ozra\xc4\x8dju dosegla svoj vi\xc5\xa1ek 35 vol\xc2\xa0%, kar je morda pripomoglo k razvoju ogromnih \xc5\xbeu\xc5\xbeelk in dvo\xc5\xbeivk.  \xc4\x8clove\xc5\xa1ke dejavnosti, med katere spada tudi se\xc5\xbeig 7 milijard ton fosilnih goriv letno, ima po mnenju nekaterih zelo majhen vpliv na vsebnost prostega kisika v ozra\xc4\x8dju. Pri sedanji hitrosti fotosinteze se celotna koli\xc4\x8dina kisika v ozra\xc4\x8dju obnovi v pribli\xc5\xbeno 2.000 letih.\n_START_SECTION_\nPrvi poskusi\n_START_PARAGRAPH_\nEnega od prvih preskusov v zvezi z gorenjem in zrakom je v 2. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. izvedel gr\xc5\xa1ki pisec in mehanik Filon iz Bizanca. V svojem delu Pneumatica je opisal poskus, v katerem je gore\xc4\x8do sve\xc4\x8do pokril z navzdol obrnjeno steklenico in jo postavil v posodo z vodo. Med gorenjem sve\xc4\x8de se je nekaj vode dvignilo v vrat steklenice. Filon je napa\xc4\x8dno domneval, da se je del zraka pretvoril v klasi\xc4\x8dni element ogenj in u\xc5\xa1el skozi pore v steklu. Ve\xc4\x8d stoletij kasneje je Leonardo da Vinci na podlagi Filonovega poskusa zaklju\xc4\x8dil, da se med gorenjem in dihanjem porablja zrak. _NEWLINE_V poznem 17. stoletju je Robert Boyle dokazal, da je za gorenje potreben zrak. Angle\xc5\xa1ki kemik John Mayow (1641-1679) je njegovo ugotovitev dodelal z dokazom, da je za gorenje potreben samo del zraka, ki ga je imenoval spiritus nitroaereus ali kraj\xc5\xa1e nitroaereus.  V enem od poskusov je v posodo, poveznjeno v vodo, zaprl mi\xc5\xa1, v drugem pa pri\xc5\xbegal sve\xc4\x8do. Ugotovil je, da se voda v obeh poskusih dvigne in zasede 1/14 zra\xc4\x8dnega volumna zraka pred poskusom, in zaklju\xc4\x8dil, da se nitroaereus porablja tako pri dihanju kot pri gorenju. _NEWLINE_Mayow je opazil tudi to, da se masa antimona med segrevanjem pove\xc4\x8da in pravilno zaklju\xc4\x8dil, da se pri tem spaja z nitroaereusom. Domneval je tudi, da plju\xc4\x8da izlo\xc4\x8dijo nitroaereus iz zraka in ga prenesejo v kri in da sta telesna toplota in gibanje mi\xc5\xa1ic rezultat kemijske reakcije dolo\xc4\x8denih snovi v telesu z  nitroaereusom. Rezultate poskusov in svoje zaklju\xc4\x8dke in ideje je objavil leta 1668 v svojem delu Tractatus duo (Drugi traktat) v poglavju De respiratione (Dihanje).\n_START_SECTION_\nOdkritje\n_START_PARAGRAPH_\nKisik je prvi odkril \xc5\xa1vedski farmacevt Carl Wilhelm Scheele okoli leta 1772  s segrevanjem \xc5\xbeivosrebrovega(II) oksida (HgO) in razli\xc4\x8dnih nitratov. Plin je poimenoval ognjeni plin, ker je bil edini plin, ki je pospe\xc5\xa1eval gorenje. Svoje odkritje je opisal v  Razpravi o zraku in ognju, katero je  leta 1775 v rokopisu poslal svojemu zalo\xc5\xbeniku.  Rokopis je pri njem \xc4\x8dakal na objavo vse do leta 1777._NEWLINE_Medtem je britanski teolog in kemik Joseph Priestley 1. avgusta 1774 izvedel poskus, v katerem je usmeril son\xc4\x8dno svetlobo na \xc5\xbeivosrebrov(II) oksid v stekleni cevki. Med poskusom se je sprostil plin, ki ga je poimenoval deflogistonirani zrak. Opazil je, da v njem sve\xc4\x8da gori bolj \xc5\xbeivahno in da je mi\xc5\xa1 v njem bolj \xc5\xbeivahna in \xc5\xbeivi dlje. Ko je plin vdihnil, je zapisal: \xc2\xbbOb\xc4\x8dutek v mojih plju\xc4\x8dih ni bil ob\xc4\x8dutno druga\xc4\x8den kot pri dihanju zraka, dihanje pa je bilo zatem nekaj \xc4\x8dasa ob\xc4\x8dutno la\xc5\xbeje in bolj mirno\xc2\xab. Prestley je svoje odkritje objavil v \xc4\x8dlanku z naslovom Poro\xc4\x8dilo o novih odkritjih v zraku, katerega je kasneje vklju\xc4\x8dil v drugi zvezek svoje knjige Poskusi in opazovanja razli\xc4\x8dnih  vrst zraka. Svoje odkritje je objavil pred Scheelejem, zato se pogosto njemu pripisuje odkritje kisika._NEWLINE_Slavni francoski kemik Antoine Laurent Lavoisier je kasneje trdil, da je tudi on neodvisno od njiju odkril kisik.  Njegova trditev je sporna, ker je Priestley oktobra 1774 obiskal Lavoisiera in mu opisal svoj poskus, 30. septembra 1774 pa mu je svoje odkritje neznane snovi v pismu opisal tudi Scheele. Lavoisier ni nikoli priznal, da je pismo prejel, kopijo pisma pa so po Scheelejevi smrti na\xc5\xa1li v njegovi zapu\xc5\xa1\xc4\x8dini.\n_START_SECTION_\nLavoisierov prispevek\n_START_PARAGRAPH_\nLavoisierov nesporen prispevek k razvoju kemije, ki je bil v njegovem \xc4\x8dasu sporen, je bila uvedba tehtanja v poskuse z gorenjem in prva prava razlaga, kako gorenje poteka. Te in podobne poskuse je za\xc4\x8del opravljati leta 1774, da bi ovrgel flogistonsko teorijo in dokazal, da je snov, ki sta jo odkrila Scheele in Priestley, kemijski element. _NEWLINE_S poskusom je dokazal, da se med segrevanjem kositra in zraka v zaprti posodi njuna skupna masa ne spremeni. Opazil je tudi, da je potem, ko je posodo odprl, vanjo vdrl zrak, iz \xc4\x8desar je sklepal, da se je del zaprtega zraka porabil. S tehtanjem je ugotovil, da se je masa kositra med poskusom pove\xc4\x8dala in da je bila razlika v masi enaka masi vdrtega zraka. Svoje poskuse z gorenjem je opisal v knjigi Sur la combustion en g\xc3\xa9n\xc3\xa9ral (O gorenju na splo\xc5\xa1no), ki jo je objavil leta 1777. S svojim delom je dokazal, da je zrak zmes dveh plinov: vitalnega zraka, ki je pomemben za gorenje in dihanje, in azota (iz gr\xc5\xa1kega \xe1\xbc\x84\xce\xb6\xcf\x89\xcf\x84\xce\xbf\xce\xbd [azoton] \xe2\x80\x93 brez \xc5\xbeivljenja, ki ni pomemben niti za gorenje niti za dihanje. Azot so kasneje preimenovali v du\xc5\xa1ik, v nekaterih jezikih pa se je njegovo izvirno ime ohranilo. _NEWLINE_Lavoisier je leta 1777  vitalni zrak preimenoval v oxyg\xc3\xa8ne  (iz gr\xc5\xa1kega \xe1\xbd\x80\xce\xbe\xcf\x8d\xcf\x82 [oxys] \xe2\x80\x93 kisel,  dobesedno oster zaradi tak\xc5\xa1nega okusa kislin, in -\xce\xb3\xce\xb5\xce\xbd\xce\xae\xcf\x82 (-gen\xc4\x93s) \xe2\x80\x93 tvorec,  dobesedno roditelj, ker je zmotno domneval, da je kisik prisoten v vseh kislinah. Kemiki, predvsem  Humphry Davy leta 1812, so kasneje ugotovili, da je bila Lavoisierova domneva napa\xc4\x8dna in da je osnovni element v vseh kislinah vodik. Za spremembo imena je bilo takrat \xc5\xbee prepozno in ime se je obdr\xc5\xbealo.\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1a zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nDaltonova izvirna atomska hipoteza je predpostavljala, da so vsi elementi enoatomni in da imajo atomi v molekulah najenostavnej\xc5\xa1a mo\xc5\xbena razmerja. Dalton je na primer predpostavil, da ima voda formulo HO, kar je pomenilo, da je atomska masa kisika 8 krat ve\xc4\x8dja od vodikove (v resnici je pribli\xc5\xbeno 16 krat ve\xc4\x8dja). Leta 1805 sta Joseph Louis Gay-Lussac in Alexander von Humboldt dokazala, da je voda sestavljena iz dveh volumskih delov vodika in enega volumskega dela kisika. Pravilno sestavo vode je leta 1811 ugotovil Amedeo Avogadro. Njegova ugotovitev je temeljila na predpostavki, da imata elementa dvoatomne molekule, in zakonu, ki se po njem imenuje Avogadrov zakon.  _NEWLINE_Do poznega 19. stoletja so znanstveniki ugotovili, da se s stiskanjem in ohlajanjem zrak lahko uteko\xc4\x8dini in lo\xc4\x8di na svoje komponente.  \xc5\xa0vicarski kemik in fizik Raoul Pierre Pictet  je s kaskadno metodo izparil teko\xc4\x8di \xc5\xbeveplov dioksid, da bi z njim uteko\xc4\x8dinil ogljikov dioksid in z njegovim izparevanjem dovolj ohladil plinast kisik, da bi se uteko\xc4\x8dinil. Pictetu je poskus uspel in 22. decembra 1877 je s telegramom obvestil Francosko akademijo znanosti o svojem odkritju teko\xc4\x8dega kisika. Samo dva dni kasneje je francoski fizik Louis Paul Cailletet objavil svojo metodo za uteko\xc4\x8dinjanje kisika. Oba odkritelja sta pridobila samo nekaj kapljic teko\xc4\x8dega plina, na katerih se ni dalo opraviti nobene pomembne analize. Uteko\xc4\x8dinjen kisik v stabilnem stanju sta 29. marca 1883 prva pridobila poljska znanstvenika Zygmunt Wr\xc3\xb3blewski in Karol Olszewski z Jagiellonske univerze v Krakovu._NEWLINE_Leta 1881 je \xc5\xa1kotski kemik James Dewar uspel pridobiti dovolj teko\xc4\x8dega kisika, da so ga lahko za\xc4\x8deli preu\xc4\x8devati. Prvi gospodarsko pomemben postopek za uteko\xc4\x8dinjanje kisika sta leta 1895 neodvisno eden od drugega odkrila nem\xc5\xa1ki in\xc5\xbeenir Carl von Linde in britanski in\xc5\xbeenir William Hampson. Oba odkritelja sta zni\xc5\xbeevanjem temperature uteko\xc4\x8dinila zrak, katerega sta zatem s frakcionirno destilacijo in ponovnim uteko\xc4\x8dinjenjem lo\xc4\x8dila na njegove komponenete. _NEWLINE_Leta 1901 so prvi\xc4\x8d prikazali avtogeno varjenje z zmesjo acetilena in komprimiranega kisika.  Avtogeno varjenje in rezanje je kmalu zatem pri\xc5\xa1lo v \xc5\xa1iroko rabo. _NEWLINE_Leta 1923 je ameri\xc5\xa1ki znanstvenik Robert Hutchings Goddard prvi razvil raketni motor na teko\xc4\x8de gorivo, ki sta ga poganjala bencin in teko\xc4\x8d kisik. Majhna raketa z njegovim motorjem je prvi\xc4\x8d poletela 16. marca 1926 v  Auburnu, Massachusetts, ZDA. Dosegla je hitrost 97 km/h in poletela 56 m visoko.\n_START_SECTION_\nIndustrijska proizvodnja\n_START_PARAGRAPH_\nNajve\xc4\x8d kisika, pribli\xc5\xbeno 100 milijonov ton letno, se proizvede iz zraka. Najpogostej\xc5\xa1i postopek je frakcionirna destilacija uteko\xc4\x8dinjenega zraka, v kateri du\xc5\xa1ik izpari, kisik pa ostane v teko\xc4\x8dem stanju._NEWLINE_Drug pomemben postopek za proizvodnjo plinastega kisika je adsorpcija du\xc5\xa1ika iz suhega zraka na zeolitskem molekularnem situ, ki prepu\xc5\xa1\xc4\x8da plin z 90-93 vol\xc2\xa0% kisika. V proces sta vklju\xc4\x8deni dve vzporedni siti: medtem ko prvo sito obratuje, se drugo (nasi\xc4\x8deno) regenerira, tako da se v njem zni\xc5\xbea delovni tlak, nazadnje pa se \xc5\xa1e protito\xc4\x8dno prepiha s kisikom. Po regeneraciji se vlogi sit zamenjata. Tak\xc5\xa1en na\xc4\x8din delovanja zagotavlja stalno in dokaj enakomerno proizvodnjo kisika. Po tem nekriogenem postopku in sorodni vakuumski adsorpciji se proizvaja vedno ve\xc4\x8dje koli\xc4\x8dine kisika._NEWLINE_Plinast kisik se lahko proizvaja tudi z elektrolizo nakisane vode, katere stranski proizvod je vodik. Anodni in katodni prostor morata biti lo\xc4\x8dena, ker se sicer plina pome\xc5\xa1ata v zelo eksploziven vodikov pokalni plin. Razmerje volumnov plinov 2:1 v nasprotju s splo\xc5\xa1nim prepri\xc4\x8danjem ne dokazuje, da je kemijska formula vode H\xe2\x82\x82O, dokler se ne upo\xc5\xa1teva molekulskih formul obeh plinov. Kisik se lahko na podoben na\xc4\x8din proizvaja tudi z elektrokatalizo  oksidov in oksi kislin. V kemi\xc4\x8dnih generatorjih kisika in kisikovih sve\xc4\x8dah, ki se uporabljajo v podmornicah in v komercialnih letalih med dekompresijo potni\xc5\xa1kega prostora, se uporabljajo tudi kemi\xc4\x8dni katalizatorji. Ena od  tehnologij za pridobivanja kisika je prisilno raztapljanje du\xc5\xa1ika s prepihavanjem zraka skozi kerami\xc4\x8dne membrane iz cirkonijevega oksida pod visokim tlakom ali z elektri\xc4\x8dnim tokom, ki daje skoraj \xc4\x8dist kisik.\n_START_SECTION_\nSkladi\xc5\xa1\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nIz litra teko\xc4\x8dega kisika se pri 20 \xc2\xb0C in atmosferskem tlaku razvije 840 litrov plinastega kisika, zato je bolj gospodarno njegovo skladi\xc5\xa1\xc4\x8denje in transportiranje v teko\xc4\x8dem stanju v ustreznih toplotno izoliranih cisternah. Teko\xc4\x8d kisik se pred uporabo uplini v toplotnih izmenjevalcih. V komprimiranem stanju se skladi\xc5\xa1\xc4\x8di tudi v manj\xc5\xa1ih jeklenkah, ki so bolj primerne za transport in  se uporabljajo na primer za avtogeno varjenje in rezanje.\n_START_SECTION_\nMedicina\n_START_PARAGRAPH_\nV medicini se uporablja s kisikom obogaten zrak za dihanje, ki pove\xc4\x8da raven kisika v bolnikovi krvi, pri mnogih boleznih plju\xc4\x8d pa poleg tega zmanj\xc5\xa1a upor pretoka krvi in s tem obremenitev srca. Kisikova terapija se uporablja za zdravljenje kroni\xc4\x8dne obstruktivne plju\xc4\x8dne bolezni, plju\xc4\x8dnice, nekaterih motenj delovanja srca, nekaterih motenj, ki dvignejo tlak v plju\xc4\x8dni arteriji in vseh bolezni, ki zmanj\xc5\xa1ajo sposobnost organizma, da sprejema in uporablja kisik iz zraka._NEWLINE_Zdravljenje je dovolj enostavno, da lahko poteka ne samo v bolni\xc5\xa1nicah, ampak tudi na bolnikovem  domu in v prevoznih sredstvih. Neko\xc4\x8d so se pogosto uporabljali kisikovi \xc5\xa1otori, sedaj pa se uporabljajo ve\xc4\x8dinoma kisikove maske ali nosne kanile.  _NEWLINE_Hiperbari\xc4\x8dne (visokotla\xc4\x8dne) komore s pove\xc4\x8danim parcialnim tlakom kisika so dovolj velike za celega bolnika, v\xc4\x8dasih tudi za zdravstveno osebje.  V njih se lahko zdravijo zastrupitve z ogljikovim monoksidom, plinska gangrena in dekompresijska bolezen. Povi\xc5\xa1ana koncentracija kisika v plju\xc4\x8dih olaj\xc5\xa1a odstranjevanje ogljikovega monoksida iz hemoglobina. Za anaerobne bakterije, ki povzro\xc4\x8dajo plinsko gangreno, je kisik strupen, zato pove\xc4\x8dan parcialni tlak kisika pripomore k njihovemu uni\xc4\x8devanju. Dekompresijsko bolezen povzro\xc4\x8di prehitra dekompresija pri potapljanju, zaradi katere za\xc4\x8dnejo v krvi nastajati mehur\xc4\x8dki inertnih plinov, predvsem du\xc5\xa1ika in helija. Del zdravljenja poteka s pove\xc4\x8danjem parcialnega tlaka kisika, po mo\xc5\xbenosti takoj po kon\xc4\x8danem potopu._NEWLINE_Kisik se v medicini uporablja tudi za bolnike, ki potrebujejo mehansko ventilacijo. Koncentracija kisika v teh primerih pogosto presega obi\xc4\x8dajnih 21 vol\xc2\xa0%, kakr\xc5\xa1na je v okolju.\n_START_SECTION_\nOhrajanje \xc5\xbeivljenja in rekreacija\n_START_PARAGRAPH_\nSkoraj \xc4\x8dist kisik s pribli\xc5\xbeno tretjino normalnega tlaka se uporablja kot dihalni plin v vesoljskih skafandrih. Ni\xc5\xbeji tlak je potreben za ohranitev elasti\xc4\x8dnosti skafandra, ustrezno vi\xc5\xa1ja koncentracija kisika pa za vzdr\xc5\xbeevanje normalnega parcialnega tlaka kisika v krvnem obtoku. _NEWLINE_Potaplja\xc4\x8di in podmorni\xc4\x8darji so odvisni od umetno dovedenega kisika. Najpogosteje uporabljajo zrak in/ali s kisikom obogaten zrak. Uporaba \xc4\x8distega ali skoraj \xc4\x8distega kisika med potapljanjem je omejena samo na izolacijske dihalne aparate, dekompresijo in prvo pomo\xc4\x8d pri relativno majhnih globinah do najve\xc4\x8d \xc5\xa1est metrov. Za potapljanje v ve\xc4\x8dje globine se mora kisik znatno razred\xc4\x8diti z inertnimi plini, na primer z du\xc5\xa1ikom ali helijem, da se prepre\xc4\x8di zastrupitev s kisikom. _NEWLINE_Alpinisti in letalci v letalih z nekontroliranim tlakom v pilotskem prostoru, se v\xc4\x8dasih dodatno oskrbujejo s kisikom. V komercialnih letalih s kontroliranim tlakom v potni\xc5\xa1kem prostoru se pri padcu tlaka avtomatsko vklopijo kemi\xc4\x8dni generatorji kisika nad vsakim sede\xc5\xbeem, ki isto\xc4\x8dasno izvr\xc5\xbeejo maske za dihanje. Poteg maske potisne \xc5\xbeelezove opilke v posodo z natrijevim kloratom in spro\xc5\xbei razvijanje kisika. Kasnej\xc5\xa1i enakomerni dotok kisika proizvaja eksotermna reakcija. _NEWLINE_Kisik, za katerega so domnevali, da povzro\xc4\x8da rahlo evforijo, so neko\xc4\x8d uporabljali za zabavo v kisikovih barih in v \xc5\xa1portu. Kisikove bare, v katerih je bil parcialni tlak kisika malo vi\xc5\xa1ji od normalnega, so si omislili na Japonskem, v Kaliforniji in Las Vegasu v poznih 1990. letih in za obisk zara\xc4\x8dunavali vstopnino.  Profesionalni \xc5\xa1portniki, predvsem igralci ameri\xc5\xa1kega nogometa, so med \xc4\x8dakanjem na klopi pogosto nosili kisikove maske za \xc2\xbbkrepitev u\xc4\x8dinkovitosti\xc2\xab. Farmakolo\xc5\xa1ki u\xc4\x8dinek dodatnega kisika je dvomljiv in gre verjetneje za u\xc4\x8dinek placeba. Razpolo\xc5\xbeljive \xc5\xa1tudije ka\xc5\xbeejo, da je vpliv kisika pozitiven samo med aerobnimi aktivnostmi.\n_START_SECTION_\nIndustrija\n_START_PARAGRAPH_\n55\xc2\xa0% industrijsko proizvedenega kisika se porabi za predelavo \xc5\xbeeleza v jeklo. V tem procesu se v talino \xc5\xbeeleza pod velikim tlakom vpihava kisik, ki pretvori \xc5\xbeveplo in prebitek ogljika v  \xc5\xbeveplov (SO\xe2\x82\x82) in ogljikov dioksid (CO\xe2\x82\x82). Reakcija je eksotermna, zato temperatura naraste na 1.700 \xc2\xb0C._NEWLINE_25% kisika se porabi v kemi\xc4\x8dni industriji. Uporablja se na primer za adicijo na eten, pri \xc4\x8demer nastane etilenoksid, ki se zatem s hidrolizo pretvori v etilenglikol. Etilenglikol je osnovna surovina za proizvodnjo na primer antifriza in poliestrov, iz katerih se proizvaja plastika in poliestrna vlakna._NEWLINE_Okoli 20\xc2\xa0% kisika se porabi v zdravstvu, za avtogeno varjenje in rezanje kovin in kot oksidant v raketnih motorjih in obdelavi pitne vode. Plamen zmesi acetilena in kisika ima izredno visoko temperaturo in se z njim lahko re\xc5\xbee do 60 cm debelo plo\xc4\x8devino. Rezanje poteka tako, da se plo\xc4\x8devino najprej segreje z acetilenskim plamenom, potem pa se za\xc4\x8dne vanjo vpihavati \xc4\x8dist kisik. Reakcija med kovino in kisikom je eksotermna in spro\xc5\xa1\xc4\x8da dovolj toplote za taljenje kovine.\n_START_SECTION_\nSpojine\n_START_PARAGRAPH_\nNajpogostej\xc5\xa1e oksidacijsko stanje kisika v ve\xc4\x8dini znanih spojin je -2. V nekaterih spojinah, na primer peroksidih, je njegovo oksidacijsko stanje -1, druga oksidacijska stanja pa so zelo redka: v superoksidih (O\xe2\x88\x92_NEWLINE_2) -1/2, v ozonidih (O\xe2\x88\x92_NEWLINE_3) \xe2\x88\x921/3, v elementarnem kisiku (O\xe2\x82\x82) in hipofluorovi kislini  (HOF) 0, v dioksigenilu (O+_NEWLINE_3)  +1/2, v dikisikovem difluoridu (O\xe2\x82\x82F\xe2\x82\x82) +1 in v kisikovem difluoridu (OF\xe2\x82\x82) +2.\n_START_SECTION_\nOksidi in druge anorganske spojine\n_START_PARAGRAPH_\nNajpogostej\xc5\xa1i in najbolj znan je vodikov oksid - voda. Vez med kisikom in vodikom je kovalentna, molekule vode pa so med seboj dodatno povezane z vodikovo vezjo med vodikom iz prve in kisikom iz druge molekule. Energija vodikove vezi je pribli\xc5\xbeno 23,3 kJ\xe2\x80\xa2mol\xe2\x81\xbb\xc2\xb9 vodika. Razdalje med molekulami vode so zato pribli\xc5\xbeno 15\xc2\xa0% kraj\xc5\xa1e od pri\xc4\x8dakovanih v teko\xc4\x8dini s samo Van der Waalsovimi silami._NEWLINE_Kisik se zaradi svoje elektronegativnosti pri povi\xc5\xa1ani temperaturi ve\xc5\xbee s skoraj vsemi elementi in tvori pripadajo\xc4\x8de okside. Nekateri elementi, na primer \xc5\xbeelezo, se spajajo s kisikom \xc5\xbee pri normalnih pogojih. Nekateri drugi elementi, na primer aluminij in titan, tvorijo  na zraku na povr\xc5\xa1ini tanek pasivni sloj oksidov, ki upo\xc4\x8dasni nadaljnjo korozijo. Oksidi nekaterih prehodnih elementov, ki jih najdemo v naravi, so nestehiometri\xc4\x8dne spojine z nekaj manj kovine kot ka\xc5\xbee kemijska formula. Tak\xc5\xa1en je na primer \xc5\xbeelezov(II) oksid vustit s formulo Fe1\xe2\x88\x92xO, pri \xc4\x8demer je x obi\xc4\x8dajo okrog 0,05._NEWLINE_V atmosferi je kisik v majhnih koli\xc4\x8dinah kemi\xc4\x8dno vezan v ogljikovem dioksidu (CO\xe2\x82\x82). V kamninah v Zemljini skorji je veliko kisika vezanega v silicijevih oksidih, na primer v kremenu (SiO\xe2\x82\x82), ki se pojavlja kot tak in v granitih, aluminijevem oksidu (Al\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x83) v  boksitu in korundu, \xc5\xbeelezovem(III) oksidu (Fe\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x83) v hematitu in rji ter kalcijevem (CaCO\xe2\x82\x83) in magnezijevem karbonatu (MgCO3)  v apnencih in dolomitih. Kisikove spojine sestavljajo tudi preostali del Zemljive skorje, predvsem kot razli\xc4\x8dni kompleksni silikati v silikatnim mineralih. Zemljin pla\xc5\xa1\xc4\x8d je sestavljen ve\xc4\x8dinoma iz magnezijevih in \xc5\xbeelezovih silikatov. _NEWLINE_Vodotopni silikati Na\xe2\x82\x84SiO\xe2\x82\x84, Na\xe2\x82\x82SiO\xe2\x82\x83 in Na\xe2\x82\x82Si\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x85 se uporabljajo kot detergenti in lepila._NEWLINE_V kompleksnih spojinah nastopa kisik kot ligand za prehodne kovine in tvori vezi kovina-O\xe2\x82\x82. Na ta na\xc4\x8din se v Vaskovem kompleksu IrCl(CO)[P(C\xe2\x82\x86H\xe2\x82\x85)\xe2\x82\x83]\xe2\x82\x82  ve\xc5\xbee z iridijem, v PtF\xe2\x82\x86 s platino in v hemu v hemoglobinu z \xc5\xbeelezom.\n_START_SECTION_\nOrganske spojine in biomolekule\n_START_PARAGRAPH_\nNajpomembnej\xc5\xa1i razredi organskih spojin s kisikom so (R- je organska skupina) so alkoholi (R-OH), etri (R-O-R), ketoni (R-CO-R), aldehidi (R-CO-H), karboksilne kisline  (R-COOH), estri (R-COO-R), anhidridi kislin (R-CO-O-CO-R) in amidi (R-C(O)-N-R\xe2\x82\x82). Kisik vsebujejo tudi mnoga pomembna organska topila, na primer aceton, metanol, etanol, izpropanol, furan, tetrahidrofuran (THF), dietileter (eter), dioksan, etil acetat, dimetilformamid (DMF), dimetilsulfoksid (DMSO) ter ocetna in  mravljin\xc4\x8dna kislina.  Aceton  ((CH\xe2\x82\x83)\xe2\x82\x82CO)  in fenol (C\xe2\x82\x86H\xe2\x82\x85OH) sta surovini za sintezo mnogo drugih pomembnih spojin. Pomembne kisikove spojine so tudi glicerol, formaldehid, glutaraldehid, citronska kislina, acetanhidrid in acetamid. Epoksidi so etri, v katerih je kisik vklju\xc4\x8den v obro\xc4\x8d s tremi atomi. _NEWLINE_Kisik \xc5\xbee pri sobni temperaturi ali celo pod njo spontano reagira s \xc5\xa1tevilnimi organskimi spojinami. Proces se imenuje avtooksidacija. Ve\xc4\x8dina kisikovih organskih spojin kljub temu ne nastane z neposredno kemi\xc4\x8dno reakcijo kisika z organsko spojino. Med izjeme spadata na primer etilenoksid in peroksiocetna kislina. _NEWLINE_Kisik je v skoraj vseh biomolekulah, ki so pomembne za \xc5\xbeivljenje ali nastajajo v \xc5\xbeivih organizmih. Brez kisika so samo nekatere redke kompleksne biomolekule, kot so skvalen in karoteni. Med biolo\xc5\xa1ko pomembne spojine s kisikom spadajo ogljikovi hidrati, ki imajo najve\xc4\x8djo vsebnost kisika, ma\xc5\xa1\xc4\x8dobe, ma\xc5\xa1\xc4\x8dobne kisline, amino kisline in beljakovine, ki imajo kisik vezan v karbonilnih skupinah (-COOH) in njihovih estrskih ostankih (-COO-R). Kisik vsebujejo tudi fosfatne skupine (-PO\xe2\x82\x83 in -PO\xe2\x82\x84) v biolo\xc5\xa1ko pomembnih molekulah adenozin trifosfata (ATP) in adenozin difosfata (ADP), ki sta nosilca energije, purini (razen adenina) in pirimidini v nukleinskih kislinah. V kosteh je vezan kot kalcijev karbonat, kalcijev fosfat in hidroksilapatit.\n_START_SECTION_\nVarnost in varnostni ukrepi\n_START_PARAGRAPH_\nStandard NFPA 704 uvr\xc5\xa1\xc4\x8da komprimiran plinast kisik med zdravju nenevarne, nevnetljive in nereaktivne kemikalije, vendar med oksidante. Ohlajen teko\xc4\x8d kisik ima zaradi pove\xc4\x8danega tveganja hiperoksije zaradi zgo\xc5\xa1\xc4\x8denih par in nevarnosti ozeblin oceno nevarnosti za zdravje 3, za ostale nevarnosti pa ima enake ocene kot komprimiran kisik.\n_START_SECTION_\nToksi\xc4\x8dnost\n_START_PARAGRAPH_\nKisik pri pove\xc4\x8danem parcialnem tlaku lahko spro\xc5\xbei mi\xc5\xa1i\xc4\x8dne kr\xc4\x8de in druge zdravstvene te\xc5\xbeave.  Strupen postane pri koncentraciji pribli\xc5\xbeno 50 vol\xc2\xa0% oziroma parcialnem tlaku 50 kPa, ki je pribli\xc5\xbeno 2,5 krat vi\xc5\xa1ji od parcialnega tlaka kisika na morski gladini (21 kPa). _NEWLINE_V preteklosti so prezgodaj rojene otroke namestili v inkubatorje s pove\xc4\x8dano koncentracijo kisika. Tak\xc5\xa1no prakso so opustili, ker je nekaj otrok zaradi previsoke koncentracije kisika oslepelo._NEWLINE_Dihanje \xc4\x8distega kisika v vesolju, na primer v sodobnih vesoljskih skafandrih in prvih vesoljskih plovilih, na primer  Apollo, zaradi nizkega parcialnega tlaka ni povzro\xc4\x8dilo nobenih zdravstvenih te\xc5\xbeav. V skafandrih je parcialni tlak kisika za dihanje obi\xc4\x8dajno okoli 30 kPa (1,4 krat vi\xc5\xa1ji od normalnega), tako da je njegov parcialni tlak v astronavtovi arterialni krvi samo neznatno vi\xc5\xa1ji od parcialnega tlaka na morski gladini. _NEWLINE_Toksi\xc4\x8den vpliv kisika na plju\xc4\x8da in osrednji \xc5\xbeiv\xc4\x8dni sistem se lahko pojavi tudi pri globokem potapljanju z dihalnim aparatom ali dovajajnem zraka z morske gladine. Dolgotrajno dihanje plina s parcialnim tlakom kisika ve\xc4\x8djim od 60 kPa lahko v skrajnosti povzro\xc4\x8di trajno plju\xc4\x8dno fibrozo. Izpostavljenost kisiku s parcialnim tlakom vi\xc5\xa1jim od 160 kPa (pribli\xc5\xbeno 1,6 atm) lahko povzro\xc4\x8di kr\xc4\x8de, ki so za potaplja\xc4\x8da obi\xc4\x8dajno usodni. Akutne zastrupitve s kisikom so najpogostej\xc5\xa1e pri dihanju zra\xc4\x8dne me\xc5\xa1anice z 21 vol\xc2\xa0% kisika pri globinah enakih ali ve\xc4\x8djih od 66 m. Enak u\xc4\x8dinek ima dihanje \xc4\x8distega kisika v globini 6 m.\n_START_SECTION_\nPo\xc5\xbear in druge nevarnosti\n_START_PARAGRAPH_\nKisik kot tak ne gori, je pa mo\xc4\x8dan oksidant in pospe\xc5\xa1uje gorenje.  Neposreden stik koncentriranega kisika  in goriva lahko povzro\xc4\x8di v\xc5\xbeig ali eksplozijo, vendar je za to potrebna toplota ali iskra. Mo\xc4\x8dni oksidanti so tudi kisikove spojine z visokim oksidacijskim potencialom, na primer peroksidi, klorati, nitrati, perklorati in dikromati, ki med gorenjem spro\xc5\xa1\xc4\x8dajo kisik. _NEWLINE_Jeklene cevi in rezervoarji v stiku s plinastim ali teko\xc4\x8dim kisikom postanejo potencialno gorivo, zato na\xc4\x8drtovanje in izdelava sistemov za rokovanje s kisikom zahtevata posebno usposabljanje. Po\xc5\xbear, ki je bil 27. januarja 1967 usoden za posadko Apolla 1, se je tako hitro raz\xc5\xa1iril zato, ker je bila kapsula napolnjena s \xc4\x8distim kisikom pod tlakom, rahlo vi\xc5\xa1jim od atmosferskega tlaka, in ne z 1/3 normalnega tlaka, kakr\xc5\xa1en naj bi se uporabljal  med letom._NEWLINE_Razliti kisik, ki se vpije v organske snovi, na primer les, plastiko in asfalt, lahko zaradi kasnej\xc5\xa1ega udarca povzro\xc4\x8di neprevidljivo eksplozijo. Teko\xc4\x8di kisik je kriogena teko\xc4\x8dina in pri stiku s ko\xc5\xbeo in o\xc4\x8dmi povzro\xc4\x8di ozebline.'