b'\n_START_ARTICLE_\nOswald Achenbach\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nOswald Achenbach je bil rojen v D\xc3\xbcsseldorfu, kot peti od desetih otrok. Njegova star\xc5\xa1a sta bila Hermann Achenbach in Christine Z\xc3\xbclch. \xc5\xa0e med Achenbachovim zgodnjim otro\xc5\xa1tvom se je dru\xc5\xbeina preselila v M\xc3\xbcnchen, kjer je Oswald Achenbach vsaj za kratek \xc4\x8das obiskoval osnovno \xc5\xa1olo. Ni znano, kdaj se je dru\xc5\xbeina vrnila v D\xc3\xbcsseldorf. Imel je brata po imenu Andreas, njun odnos je bil o\xc4\x8ditno hladen.\n_START_SECTION_\nZgodnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nAchenbacha so \xc5\xbee zelo zgodaj, leta 1835, pri osmih letih, sprejeli v osnovni razred Kunstakademie D\xc3\xbcsseldorf. To ni bilo v skladu s pravilnikom te ustanove, kjer je bila predpisana minimalna starost dvanajst let. Na akademiji je Achenbach ostal do 1841. Vzrok, zaradi katerega jo je leta 1841 zapustil, ni znan. Na podlagi njegovih skicirk vemo, da se je v tem \xc4\x8dasu ukvarjal z intenzivnimi \xc5\xa1tudijami narave v okolici D\xc3\xbcsseldorfa.\n_START_SECTION_\nPrva ve\xc4\x8dja potovanja\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1843 je tedaj komaj 16-letni Achenbach za ve\xc4\x8d mesecev odpotoval v Zgornjo Bavarsko in Severno Tirolsko in med tem nadaljeval svoje \xc5\xa1tudije narave. Iz tega \xc4\x8dasa izvirajo tudi prva znana dela v oljni tehniki. Od del, ki jih je Achenbach naslikal do leta 1850, se jih je ohranilo le nekaj. V teh se je pokazalo, da sta tako izbira motivov kakor tudi slikarska tehnika bili \xc5\xa1e mo\xc4\x8dno pod vplivom razumevanja umetnosti, ki so ga takrat pou\xc4\x8devali na umetni\xc5\xa1kih akademijah.\n_START_SECTION_\nPrvo veliko potovanje v Italijo\n_START_PARAGRAPH_\nV poletnih mesecih 1850 se je Achenbach ponovno odpravil na potovanje v Italijo, ki ga je popeljalo v Nico, Genovo in Rim. Skupaj z Albertom Flammom je potoval iz Rima v okolico glavnega mesta Italije in obiskal predvsem kraje, ki so \xc5\xbee pred njim navdihnili krajinske slikarje. Barvni vtis italijanske pokrajine je umetni\xc5\xa1ko upodobil s tem, da je barvne plasti v razli\xc4\x8dnih pigmentnih gostotah in gosto nanesene barve dajal eno \xc4\x8dez drugo, da bi tako na\xc5\xa1el \xc5\xbeelen odtenek.\n_START_SECTION_\nPoroka z Julie Arnz\n_START_PARAGRAPH_\n3. maja 1851 se je Achenbach poro\xc4\x8dil z Julie Arnz, s katero je bil zaro\xc4\x8den od leta 1848. Julie Arnz je bila h\xc4\x8derka d\xc3\xbcsseldorfskega zalo\xc5\xbenika in lastnika tiskarne. Ta je med drugim izdajal bilten D\xc3\xbcsseldorfske Monatshefte, za katerega je Achenbach ustvarjal satiri\xc4\x8dna dela, in D\xc3\xbcsseldorfer Monatsalbum, za katerega je Achenbach prispeval ilustracije pesmi in litografije svojih slik. V istem \xc4\x8dasu je za\xc4\x8del s privatnim pou\xc4\x8devanjem u\xc4\x8dencev v slikanju krajin. Med 1852 in 1857 so se rodile \xc5\xa1tiri h\xc4\x8derke Oswalda Achenbacha in Julie Arnz. Edini sin zakoncev, Benno von Achenbach, se je rodil 1861.\n_START_SECTION_\nProfesor krajinskega slikanja\n_START_PARAGRAPH_\nMarca 1863 je Achenbach dobil profesuro za krajinsko slikanje na Kunstakademie D\xc3\xbcsseldorf. Dejstvo, da je dobil mesto na akademiji, je za Achenbacha pomenilo ve\xc4\x8dje priznanje v dru\xc5\xbebi in isto\xc4\x8dasno finan\xc4\x8dno varnost. Med drugim je v istem letu Napoleon III. Oswalda Achenbacha imenoval za\xc2\xa0\xc2\xbbViteza reda legije \xc4\x8dasti\xc2\xab, in med letoma 1863 in 1868 je s svojimi slikami sodeloval na Pari\xc5\xa1kem salonu. V njegovi slikarski tehniki se po letu 1860 pojavila sprememba. Slike so postajale \xc4\x8dedalje bolj\xc2\xa0\xc2\xbbhapti\xc4\x8dne\xc2\xab, to pomeni, da so nanesene barve kazale izrazitej\xc5\xa1i relief in vodenje \xc4\x8dopi\xc4\x8da je bilo manj odvisno od predstavljenega predmeta. V posameznih delih slike se je Achenbach odrekel podrobnemu razstavljanju na detajle.\n_START_SECTION_\nPozna leta\n_START_PARAGRAPH_\nProfesuro krajinskega slikanja, ki jo je Achenbach opravljal od marca 1863, je leta 1872 prekinil. Tudi v naslednjih letih je veliko potoval. Zadnje veliko potovanje v Italijo je nastopil v zgodnjem poletju leta 1882 in poleg Firenc in Rima ponovno obiskal Neapelj in Sorrento. 1897 je bil Achenbach ob sedemdesetem rojstnem dnevu imenovan za \xc4\x8dastnega ob\xc4\x8dana mesta D\xc3\xbcsseldorf. To odlikovanje je veljalo za ve\xc4\x8d kot petdesetletno anga\xc5\xbeiranost v razli\xc4\x8dnih d\xc3\xbcsseldorfskih institucijah in dru\xc5\xa1tvih. Achenbach je \xc5\xbee dolgo spadal k vodilnim osebnostim mesta.\n_START_SECTION_\nSlikarsko pozno delo\n_START_PARAGRAPH_\nKot \xc5\xbee v oljnih \xc5\xa1tudijah v petdesetih letih 19. stoletja, je Achenbach tudi v kasnej\xc5\xa1ih delih barvne odtenke gradil aditivno. Pri tem je delal s \xc4\x8dopi\xc4\x8dem, lopatico in prsti in uporabil tudi strukturo slikarskega platna kot ustvarjalno sredstvo.Zna\xc4\x8dilno za njegove kasnej\xc5\xa1e slike je tudi to, da natan\xc4\x8dnost detajlov ne pojema nepretrgano s perspektivno oddaljenostjo, temve\xc4\x8d se zgleduje po celostnem u\xc4\x8dinkovanju slike. Oswald Achenbach je umrl v D\xc3\xbcsseldorfu 1. februarja 1905, dan pred svojim oseminsedemdesetim rojstnim dnevom. Pokopan je na Severnem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du v D\xc3\xbcsseldorfu, na mestu \xc5\xa1tevilka 27.\n_START_SECTION_\nOljne \xc5\xa1tudije in skice\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu Achenbachovega \xc5\xbeivljenja so bile v javnosti prikazane predvsem njegove slike \xe2\x80\x93 zatorej so ga vsi zaznavali predvsem kot slikarja\xc2\xa0\xc2\xbbsalonskih\xc2\xab\xc2\xa0oz.\xc2\xa0\xc2\xbbgalerijskih\xc2\xab\xc2\xa0slik; umetni\xc5\xa1ke novosti se v teh delih niso zrcalile. Pa vendar je Achenbach \xc5\xbee leta 1876 na letni razstavi v Wiener K\xc3\xbcnstlerhaus na Dunaju razstavil oljno \xc5\xa1tudijo in tudi na\xc2\xa0\xc2\xbbRazstavi skic in \xc5\xa1tudij\xc2\xab\xc2\xa0leta 1889 v muzeju Kunsthalle D\xc3\xbcsseldorf pokazal eksponate svojega dela. Odzivi na te oljne \xc5\xa1tudije so bili razli\xc4\x8dni. Skice, risbe in oljne \xc5\xa1tudije je Achenbach uporabljal, podobno kot drugi slikarji, sprva predvsem kot spominsko oporo za kasnej\xc5\xa1o delo v ateljeju, s\xc4\x8dasoma pa so dobivale vedno ve\xc4\x8dji pomen.\n_START_SECTION_\nUmestitev Achenbachovega dela\n_START_PARAGRAPH_\nSkrajni realizem Gustava Courbeta je poleg Oswalda Achenbacha navdihnil tudi vrsto drugih nem\xc5\xa1kih slikarjev. Tako imenovani\xc2\xa0\xc2\xbbLeiblov krog\xc2\xab\xc2\xa0okoli slikarja Wilhelma Leibla se je intenzivno ukvarjal s Courbetovimi deli in je tako segal po\xc2\xa0\xc2\xbb\xc4\x8disti slikarski\xc2\xab\xc2\xa0tehniki.V nasprotju s tem je bil Achenbach v svojem vodenju s \xc4\x8dopi\xc4\x8dem in nana\xc5\xa1anju barv radikalen, vendar je vedno ohranil formalne kriterije tradicionalnega pojmovanja slike. Celoten opus Oswalda Achenbacha obsega pribli\xc5\xbeno 2.000 slik. Pribli\xc5\xbeno dve tretjini celotnega opusa je v zasebni lasti.'