b'\n_START_ARTICLE_\nObnova Meid\xc5\xbei\n_START_PARAGRAPH_\nObnova Meid\xc5\xbei (japonsko \xe6\x98\x8e\xe6\xb2\xbb\xe7\xb6\xad\xe6\x96\xb0; Meid\xc5\xbei i\xc5\xa1in, znana tudi kot samo revolucija ali obnova) je bila serija dogodkov, ki so vodili do temeljitih sprememb v politi\xc4\x8dni in dru\xc5\xbebeni zgradbi dotedaj \xc5\xa1e fevdalno urejene in od ve\xc4\x8dine ostalega sveta izolirane Japonske. Trajala je od leta 1866 do 1869, to \xc5\xa1tiriletno obdobje pa sega tako v pozno obdobje Edo (pogosto imenovano tudi Pozni \xc5\xa1ogunat Tokugava) in v za\xc4\x8detek obdobja Meid\xc5\xbei. Verjetno najpomembnej\xc5\xa1e delo tujca o dogodkih med letoma 1862 in 1869, Diplomat na Japonskem, je napisal britanski diplomat sir Ernest Satow._NEWLINE_Ustanovitev Zveze Sa\xc4\x8do leta 1866 med Saigom Takamorijem, voditeljem province Satsuma, in Kidom Takajo\xc5\xa1ijem, voditeljem gospostva \xc4\x8co\xc5\xa1u, imamo za za\xc4\x8detek obnove Meid\xc5\xbei. Ta voditelja sta podpirala japonskega cesarja, njuni provinci sta bili zgodovinsko popolna nasprotnika, Sakamoto Rjoma pa ju je povezal z namenom zavladati \xc5\xa0ogunatu (bakufu) Tokugava in vrnitve oblasti cesarju._NEWLINE_\xc5\xa0ogunat Tokugava je uradno propadel 9. novembra 1867, ko je njegov 15. \xc5\xa1ogun Tokugava Jo\xc5\xa1inobu\xc2\xa0\xc2\xbbpredal svoje posebne pravice v razpolago vladarju\xc2\xab\xc2\xa0in se deset dni kasneje umaknil s polo\xc5\xbeaja. To je bila dejansko obnova (Taisei Hokan) cesarske vladavine, \xc4\x8deprav je Jo\xc5\xa1inobu zadr\xc5\xbeal dobr\xc5\xa1en del oblasti._NEWLINE_Kmalu zatem, januarja 1868, se je z bitko pri Toba Fu\xc5\xa1imiju za\xc4\x8dela bo\xc5\xa1inska vojna (vojna zmajevega leta), v kateri je vojska iz provinc \xc4\x8co\xc5\xa1u in Satsuma porazila \xc4\x8dete nekdanjega \xc5\xa1oguna Jo\xc5\xa1unobija in prisilila cesarja, da je \xc5\xa1ogunu vzel vso oblast. Nekaj Jo\xc5\xa1unobijevih oddelkov je iz \xc5\xa1ogunata pobegnilo na otok Ezo (dana\xc5\xa1nji Hokaido), kjer so po vzoru ameri\xc5\xa1ke ustanovili Republiko Ezo, vendar jo je vojska Zveze Sa\xc4\x8do z zmago v pomorski bitki pri Hakodate in obleganjem Hakodata \xc5\xbee po pol leta prisilila v vdajo. Poraz vojska nekdanjega \xc5\xa1oguna pod vodstvom Hid\xc5\xbeikate To\xc5\xa1iza, je pomenil tudi konec obnove Meid\xc5\xbei, saj se po tem porazu cesarju in njegovi vladavini ni nih\xc4\x8de ve\xc4\x8d upiral._NEWLINE_Voditelji obnove Meid\xc5\xbei so trdili, da so njihova dejanja cesarju vrnila mo\xc4\x8d, kar dejansko ni res. Ta se je zgolj premaknila iz rok \xc5\xa1oguna Tokigave v roke nove oligarhije daimja. Ti oligarhi so bili pove\xc4\x8dini iz province Satsuma (Okubo To\xc5\xa1imi\xc4\x8di in Saigo Takamori) ter iz province \xc4\x8co\xc5\xa1u (Ito Hirobumi, Jamagata Aritomo in Kido Koin).\n_START_SECTION_\nU\xc4\x8dinki\n_START_PARAGRAPH_\nObnovo Meid\xc5\xbei je mo\xc4\x8d imeti za pospe\xc5\xa1evalko japonske industrializacije , ki je dr\xc5\xbeavo vodila do polo\xc5\xbeaja svetovne sile pod geslom\xc2\xa0\xc2\xbbNarodna blaginja in voja\xc5\xa1ka mo\xc4\x8d\xc2\xab.'