b'\n_START_ARTICLE_\nOsmansko cesarstvo\n_START_SECTION_\nVzpon (1299-1453)\n_START_PARAGRAPH_\nProti koncu 13. stoletja je Seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ki sultanat Rum postal \xc5\xa1ibka umetna dr\xc5\xbeava in vazal mongolskega Ilkanata. V tur\xc5\xa1kem delu Anatolije je nastala mno\xc5\xbeica majhnih neodvisnih kne\xc5\xbeevin, tako imenovanih gazi emiratov ali bejlukov. Do leta 1300 je oslabelo Bizantinsko cesarstvo izgubilo ve\xc4\x8dino svojih anatolskih provinc, iz katerih je nastalo deset tur\xc5\xa1kih emiratov. Emirat v okolici Eski\xc5\x9fehirja v zahodni Anatoliji, v katerem je vladal Osman I., je raz\xc5\xa1iril svojo oblast do meje Bizantinskega cesarstva. Za svojo prestolnico je izbral Burso in za\xc4\x8drtal prvi politi\xc4\x8dni razvoj dr\xc5\xbeave. Za svoj pogum je dobil nadimek Kara, ki v osmanski tur\xc5\xa1\xc4\x8dini pomeni velik ali mo\xc4\x8dan. Osmana I., po katerem sta dinastija in cesarstvo dobila ime, so \xc5\xa1e dolgo po njegovi smrti ob\xc4\x8dudovali kot mo\xc4\x8dnega in dinami\xc4\x8dnega vladarja._NEWLINE_V tem obdobju je bila ustanovljena vlada in zgrajena mre\xc5\xbea dr\xc5\xbeavnih ustanov, ki se je kasneje drasti\xc4\x8dno spreminjala. Vlada je uvedla sistem verske avtonomije, imenovan milet, ki je priznanim verskim in etni\xc4\x8dnim skupnostim dovoljeval, da same izvajajo svoje verske zakone in ohranjajo svojo tradicijo in jezik precej neodvisno od osrednje oblasti. Osmanski miletski sistem se \xc5\xa1teje za zgoden primer predmodernega verskega pluralizma._NEWLINE_V stoletju po Osmanovi smrti se je dr\xc5\xbeava za\xc4\x8dela \xc5\xa1iriti na vzhodno Sredozemlje in Balkan. Leta 1387 so zavzeli Solun, ki je bil pod bene\xc5\xa1ko oblastjo. Osmanska zmaga v bitki na Kosovskem polju leta 1389 je pomenila konec srbske mo\xc4\x8di v regiji in odprla pot za  \xc5\xa1iritev v Evropo. Bitka pri Nikopolju leta 1396, ki se obravnava kot zadnji veliki kri\xc5\xbearski pohod v srednjem veku, ni uspela zaustaviti napredovanja zmagovitih Osmanov. Po raz\xc5\xa1iritvi osmanske oblasti na Balkan, je postal klju\xc4\x8dni strate\xc5\xa1ki cilj osvojitev Konstantinopla. Cesarstvo je obvladovalo skoraj vsa biv\xc5\xa1a bizantinska ozemlja okoli mesta, Bizantince pa je za nekaj \xc4\x8dasa re\xc5\xa1il Timur Lenk, ki je napadel vzhodno Anatolijo. V bitki pri Ankari leta 1402 je zmagal in ujel sultana Bajazida I. Cesarstvo je po letu 1402 izgubilo nekaj ozemelj na Balkanu (Solun, Makedonijo in Kosovo), ki jih je ponovno osvojil Murat II. v 1430. in 1450. letih._NEWLINE_Ujetni\xc5\xa1tvo Bajazida I. je v dr\xc5\xbeavi povzro\xc4\x8dilo nered in dr\xc5\xbeavljansko vojno, v kateri so se Bajazidovi sinovi borili za nasledstvo in je trajala od leta 1402 do 1413. Zmagal je Mehmed I., ki se je leta 1413 v Odrinu razglasil za sultana, obnovil cesarstvo in preselil prestolnico iz Burse v Odrin. Njegov vnuk Mehmed II. Osvajalec je reorganiziral dr\xc5\xbeavo in vojsko in 29. maja 1453 pri 21 letih osvojil Konstantinopel._NEWLINE_Mehmed II. je Konstantinopel izbral za novo prestolnico, ga preimenoval v Istanbul in si nadel naslov Kayser-i R\xc3\xbbm (rimski cesar). Grki in zahodna Evropa mu naslova niso priznali, ruski carji pa so celo sebe razglasili za naslednike bizantinskega cesarskega naslova. Da bi utrdil svoj naslov, je Mehmed II. sklenil osvojiti tudi zahodno prestolnico Rim in osmanska vojska je zasedla del Apeninskega polotoka. Zasedba se je za\xc4\x8dela 28. julija 1480 z invazijo v Otranto v Apuliji. Mehmed II. je 3. maja 1481 umrl in osmanska vojska se je zatem umaknila.\n_START_SECTION_\nRast (1453\xe2\x80\x931683)\n_START_PARAGRAPH_\nObdobje rasti Osmanskega cesarstva se lahko v grobem razdeli na dve razli\xc4\x8dni obdobji: obdobje ozemeljske, gospodarske in kulturne rasti do leta 1566, kateremu je sledilo obdobje relativnega voja\xc5\xa1kega in politi\xc4\x8dnega zastoja.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0irjenje in vi\xc5\xa1ek (1453\xe2\x80\x931566)\n_START_PARAGRAPH_\nZ osvojitvijo Konstantinopla leta 1453 je cesarstvo utrdilo svoj polo\xc5\xbeaj prevladujo\xc4\x8de sile v jugovzhodni Evropi in vzhodnem Sredozemlju. Mehmed II. se je po osvojitvi mesta  sestal s pravoslavnim patriarhom Genadijem Sholarijem in sklenil sporazum, s katerim je pravoslavna cerkev v zameno za priznanje osmanske oblasti lahko obdr\xc5\xbeala svojo avtonomijo in posesti. Zaradi slabih odnosov med Bizantinskim cesarstvom in dr\xc5\xbeavami zahodne Evrope, ki jih je jedrnato opisal Luka Notaras v svoji slavni pripombi \xc2\xbbBolje sultanov turban kot pape\xc5\xbeeva mitra\xc2\xab, je ve\xc4\x8dina pravoslavnega prebivalstva sprejela osmansko oblast kot bolj\xc5\xa1o od bene\xc5\xa1ke._NEWLINE_15. in 16. stoletje je bilo obdobje osvajanj in \xc5\xa1irjenja cesarstva globoko v Evropo in severno Afriko. Gonilna sila osvajanj na kopnem je bila disciplina in inovativnost osmanske vojske ob izdatni podpori mornarice. Mornarica je tudi utirala in varovala pomorske trgovske poti pred tekmeci: na \xc4\x8crnem in Egejskem morju in Sredozemlju pred italijanskimi mestnimi dr\xc5\xbeavami, na Rde\xc4\x8dem morju in Indijskem oceanu pa pred Portugalci. Razcvet dr\xc5\xbeave je omogo\xc4\x8dal tudi nadzor nad najpomembnej\xc5\xa1imi kopenskimi trgovskimi potmi med Evropo in Azijo._NEWLINE_Cesarstvo je imelo v tem obdobju vrsto u\xc4\x8dinkovitih sultanov. Selim I. (1512\xe2\x80\x931520) je v bitki pri \xc4\x8caldiranu porazil safavidskega \xc5\xa1aha Ismaila I. in zelo raz\xc5\xa1iril vzhodne in jugovzhodne meje cesarstva, vzpostavil osmansko oblast v Egiptu in ustanovil mornarico na Rde\xc4\x8dem morju. Po teh osvojitvah se je za\xc4\x8dela tekma s Portugalsko za prevlado na Rde\xc4\x8dem morju in Indijskem oceanu._NEWLINE_Selimov naslednik Sulejman Veli\xc4\x8dastni (1520-1566) je leta 1521 zasedel Beograd ter ju\xc5\xbeni in srednji del Ogrskega kraljestva. Zahodni, severozahodni in severni del kraljestva so ostali neodvisni. Po zmagi v bitki pri Moha\xc4\x8du leta 1526 je vzpostavil osmansko oblast na ozemlju dana\xc5\xa1nje Mad\xc5\xbearske (razen zahodnega dela) in drugih srednjeevropskih ozemljih. Leta 1529 je oblegal Dunaj, a se je moral zaradi prihajajo\xc4\x8de zime umakniti. Leta 1532 je z vojsko, ki je \xc5\xa1tela 120.000 do 140.000 mo\xc5\xbe, ponovno napadel Dunaj. Napad se je kon\xc4\x8dal z neuspe\xc5\xa1nim obleganjem K\xc5\x91szega 97\xc2\xa0km ju\xc5\xbeno od Dunaja in avgustovskim de\xc5\xbeevjem, tako da se je moral umakniti._NEWLINE_Po ponovnih vdorih Osmanov v letu 1543 je cesar Svetega rimskega cesarstva Ferdinand I. Habsbur\xc5\xa1ki leta 1547 uradno priznal osmansko oblast na Ogrskem. Med Sulejmanovo vladavino so postale tributarne kne\xc5\xbeevine Osmanskega cesarstva tudi Transilvanija, Vla\xc5\xa1ka in v presledkih Moldavija. Na vzhodu so Osmani leta 1535 zasedli Bagdad, s \xc4\x8demer so dobili nadzor nad Mezopotamijo in pomorski dostop do Perzijskega zaliva. Proti koncu Sulejmanove vladavine je imelo cesarstvo petnajst milijonov prebivalcev._NEWLINE_Pod Selimom I. in Sulejmanom I. je cesarstvo postalo dominantna pomorska sila, ki je obvladovala ve\xc4\x8dino Sredozemlja. Osmanska mornarica pod poveljstvom admirala Barbarosa Hajredin Pa\xc5\xa1e je dosegla \xc5\xa1tevilne zmage nad mornaricami kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih dr\xc5\xbeav, osvojila Tunizijo in Al\xc5\xbeirijo, ki sta bili pod \xc5\xa1pansko oblastjo, in evakuirala muslimane in Jude iz \xc5\xa0panije, kjer jih je po letu 1492 preganjala \xc5\xa1panska inkvizicija. Begunce so naselili predvsem v Solunu, Istanbulu in na Cipru._NEWLINE_Mornarica in vojska francoskega kralja Franca I. sta leta 1543 osvojili Nico, ki je bila v posesti Svetega rimskega cesarstva. Francija in Osmansko cesarstvo sta bili v tem obdobju mo\xc4\x8dni zaveznici, ki sta s skupnimi mo\xc4\x8dmi kljubovali prevladi Habsbur\xc5\xbeanov v ju\xc5\xbeni in srednji Evropi. Dr\xc5\xbeavi sta sodelovali tudi na gospodarskem podro\xc4\x8dju in Francija je dobila pravico do prostega in neobdav\xc4\x8denega trgovanja s cesarstvom. Cesarstvo je v tem obdobju postalo pomemben in priznan del evropske politi\xc4\x8dne sfere in sklenilo voja\xc5\xa1ko zvezo s Francijo, Angle\xc5\xa1kim kraljestvom in Nizozemsko republiko proti habsbur\xc5\xa1ki \xc5\xa0paniji, Italiji in habsbur\xc5\xa1ki Avstriji._NEWLINE_Nara\xc5\xa1\xc4\x8danje osmanske pomorske premo\xc4\x8di v 16. stoletju je izzivalo rasto\xc4\x8de pomorske dr\xc5\xbeave zahodne Evrope, predvsem Portugalsko v Perzijskem zalivu, na Indijskem oceanu in Molukih. Osmanska blokada morskih poti proti vzhodu in jugu je prisilila evropske dr\xc5\xbeave k iskanju novi poti do kitajske svile in za\xc4\x8dimb, ker so bile tudi stare kopenske poti pod osmanskim nadzorom. _NEWLINE_Na kopnem je bilo cesarstvo zelo obremenjeno s stalnimi vojnami z Avstrijo in Perzijo, ki sta bili zelo oddaljeni boji\xc5\xa1\xc4\x8di. Komuniciranje in vzdr\xc5\xbeevanje vojske po dolgih oskrbovalnih poteh je iz\xc4\x8drpalo dr\xc5\xbeavne vire, tako da je vojskovanje na morju postalo nevzdr\xc5\xbeno in neuspe\xc5\xa1no. Vedno ve\xc4\x8dji voja\xc5\xa1ki pritiski na zahodnih in vzhodnih mejah cesarstva so nazadnje onemogo\xc4\x8dili tudi obse\xc5\xbenej\xc5\xa1e u\xc4\x8dinkovito in dolgoro\xc4\x8dno vojskovanje na kopnem.\n_START_SECTION_\nUpori in o\xc5\xbeivitev (1566\xe2\x80\x931683)\n_START_PARAGRAPH_\nV dolgem obdobju slabega vladanja \xc5\xa1ibkih sultanov so se za\xc4\x8dele krhati tudi neko\xc4\x8d u\xc4\x8dinkovite voja\xc5\xa1ke in upravne strukture. Cesarstvo je kljub te\xc5\xbeavam ostalo glavna ekspanzionisti\xc4\x8dna sila vse do bitke pri Dunaju leta 1683, ki je ozna\xc4\x8dila konec osmanske ekspanzije v Evropo._NEWLINE_Zahodnoevropske dr\xc5\xbeave so posku\xc5\xa1ale obiti kopenske trgovske poti, ki so jih nadzirali Osmani, in njihov trgovski monopol ter za\xc4\x8dele utirati nove pomorske trgovske poti proti Aziji. Ogromen dotok \xc5\xa1panskega srebra iz Novega sveta je povzro\xc4\x8dil veliko razvrednotenje osmanske valute in divjo inflacijo, kar je imelo negativne posledice za vse sloje osmanske dru\xc5\xbebe._NEWLINE_\xc5\xa0iritev Moskovske velike kne\xc5\xbeevine med vladavino Ivana IV. (1533\xe2\x80\x931584)  proti Volgi in Kaspijskemu jezeru na ra\xc4\x8dun tatarskih kanatov je prekinilo severne trgovske poti. Mehmed Pa\xc5\xa1a Sokolovi\xc4\x87, veliki vezir sultana Selima II., je zato predlagal ambiciozen na\xc4\x8drt za graditev kanala med Donom in Volgo, ki se je za\xc4\x8del graditi junija 1569, kombiniran z napadom na Astrahan. Na\xc4\x8drt je spodletel in dela na kanalu so pred zimo opustili. Cesarstvo se je vrnilo k stari strategiji izkori\xc5\xa1\xc4\x8danja Krimskega kanata kot branika proti Rusiji in krimski kan Devlet I. Giraj je leta 1571 z osmansko pomo\xc4\x8djo po\xc5\xbegal Moskvo. Naslednje leto so pohod ponovili in bili v molodinski bitki pora\xc5\xbeeni. Krimski kanat je nadaljeval z napadi na Moskvo do konca 17. stoletja, z roparskimi vpadi v vzhodno Evropo pa vse do leta 1778, ko ga je premagala Carska Rusija._NEWLINE_V ju\xc5\xbeni Evropi se je ustanovila koalicija katoli\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeav pod vodstvom Filipa II. \xc5\xa0panskega, ki je ogrozila osmansko pomorsko premo\xc4\x8d na Sredozemlju. Koalicijska flota je leta 1571 premagala Osmane v bitki pri Lepantu in razblinila podobo o nepremagljivosti osmanske mornarice. Sodobni zgodovinarji pripisujejo bitki bolj simboli\xc4\x8den kot voja\xc5\xa1ki pomen, saj je cesarstvo v samo \xc5\xa1estih mesecih po bitki zgradilo novo floto s pribli\xc5\xbeno 250 ladjami, med katerimi je bilo tudi osem sodobnih te\xc5\xbekih galej. Samo v ladjedelnicah v Istanbulu so na vi\xc5\xa1ku gradnje splovili po eno ladjo na dan. Veliki vezir je v pogovoru z bene\xc5\xa1kim ministrom poraz komentiral z izjavo: \xc2\xbbZ zasedbo Cipra smo vam odsekali roko, z zmago nad na\xc5\xa1o mornarico pa ste nam samo obrili brado\xc2\xab. Obnovitev osmanske vojne mornarice je leta 1573 prisilila Bene\xc5\xa1ko republiko k podpisu mirovne pogodbe in Osmansko cesarstvo se je lahko raz\xc5\xa1irilo in utrdilo svoj polo\xc5\xbeaj v severni Afriki._NEWLINE_V nasprotju z Afriko so se meje s Habsbur\xc5\xbeani ustalile. Na mejah je bilo relativno malo spopadov, predvsem zaradi posedovanja posameznih trdnjav. Zati\xc5\xa1je je bilo posledica utrditve habsbur\xc5\xa1ke obrambe in geografske omejitve. Dunaj je bil namre\xc4\x8d v tistem \xc4\x8dasu skrajna meja, ki jo je lahko dosegla osmanska vojska na pohodu od zgodnje pomladi do pozne jeseni. Drug pomemben vzrok so bile te\xc5\xbeave, ki jih je cesarstvu povzro\xc4\x8dalo vojskovanje na dveh zelo oddaljenih frontah: s Habsbur\xc5\xbeani na zahodu in drugimi rivalskimi islamskimi dr\xc5\xbeavami, na primer s Safavidi iz Perzije, na vzhodu._NEWLINE_Na boji\xc5\xa1\xc4\x8du je za\xc4\x8dela osmanska vojska postopoma zaostajati za evropsko voja\xc5\xa1ko tehnologijo, ker je inovativnost njene vojske, ki je bila gonilna sila \xc5\xa1irjenja cesarstva, zadu\xc5\xa1il nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8d verski in intelektualni konzervativizem. Spremembe v evropski voja\xc5\xa1ki taktiki in oboro\xc5\xbeitvi so povzro\xc4\x8dile, da je neko\xc4\x8d strah vzbujajo\xc4\x8da osmanska lahka konjenica - spahije  izgubila svojo voja\xc5\xa1ko vlogo. Dolga vojna proti habsbur\xc5\xa1ki Avstriji (1593\xe2\x80\x931606) je spro\xc5\xbeila potrebo po ve\xc4\x8djem \xc5\xa1tevilu pe\xc5\xa1akov, oboro\xc5\xbeenih s strelnim oro\xc5\xbejem, kar se je odrazilo v manj strogi naborni\xc5\xa1ki politiki in znatnem pove\xc4\x8danju \xc5\xa1tevila jani\xc4\x8darskih enot. Tak\xc5\xa1na politika je povzro\xc4\x8dila nedisciplino, zmanj\xc5\xa1anje u\xc4\x8dinkovitosti in odkrite upore v voja\xc5\xa1kih enotah, s katerimi se je vlada sicer spoprijemala, vendar jih ni niti v kasnej\xc5\xa1ih obdobjih dokon\xc4\x8dno re\xc5\xa1ila. Z razvojem pehotne taktike z enotami kopjanikov in strelcev (arkebuzirjev in mu\xc5\xa1ketirjev) in kasnej\xc5\xa1e linearne taktike z vedno ve\xc4\x8djim \xc5\xa1tevilom strelcev so evropske vojske postale smrtonosne za masovno pehoto v gostih formacijah, kakr\xc5\xa1no je imela osmanska vojska. V njihovo vojsko so bili vpoklicani tudi iregularni ostrostrelci (sekban), ki so se po demobilizaciji pretvorili v razbojnike in v d\xc5\xbeelalskih uporih (1595\xe2\x80\x931610) povzro\xc4\x8dili v Anatoliji splo\xc5\xa1no anarhijo. Do leta 1600 je \xc5\xa1tevilo prebivalcev doseglo trideset milijonov, zato je dodaten pritisk za vlado povzro\xc4\x8dalo tudi pomanjkanje obdelovalne zemlje._NEWLINE_17. stoletje kljub temu ni bilo samo obdobje stagnacije in upadanja, ampak tudi klju\xc4\x8dno obdobje, v katerem se je osmanska dr\xc5\xbeava in njene strukture za\xc4\x8dela prilagajati novim notranjim in zunanjim pritiskom in novi politi\xc4\x8dni realnosti._NEWLINE_Obdobje poznega 16. stoletja in prve polovice 17. stoletja se imenuje tudi \xc5\xbeenski sultanat, ker je v njem prevladoval politi\xc4\x8dni vpliv harema. V tem obdobju so v imenu mladih sultanov vladale njihove matere - valide sultan. Njihovo vladanje ni bilo povsem brez prej\xc5\xa1njega zgleda. H\xc3\xbcrrem Sultan, bolj znana kot Roksolana, prile\xc5\xbenica in zatem prva \xc5\xbeena Sulejmana I., se je na za\xc4\x8detku 1530. let proglasila za naslednico prve valide sultan Nurbanu Sultan in je bila po pisanju bene\xc5\xa1kega diplomata Andrea Girittija \xc2\xbb\xc5\xbeenska skrajne dobrote, poguma in modrosti\xc2\xab. Neprimernost Ibrahima I. (1640\xe2\x80\x931648) in mladoletnost Mehmeda IV. sta leta 1646 povzro\xc4\x8dili resno vladno krizo, ki so jo premostile \xc5\xbeene iz sultanovega harema. Najbolj prominentni sta bili K\xc3\xb6sem Sultan in njena snaha Turhan Hatice, katerih politi\xc4\x8dno rivalstvo je kulminiralo s K\xc3\xb6seminim umorom leta 1651._NEWLINE_Obdobje \xc5\xbeenskega sultanata je odprlo pot v zelo pomembnemu obdobju od leta 1656 do 1703, v katerem je dr\xc5\xbeavo vodila vrsta velikih vezirjev iz albanske dru\xc5\xbeine K\xc3\xb6pr\xc3\xbcl\xc3\xbc. Prvi je bil osemdesetletni K\xc3\xb6pr\xc3\xbcl\xc3\xbc Mehmed Pa\xc5\xa1a, ki je polo\xc5\xbeaj velikega vezirja sprejel 15. septembra 1656, ko je od valide Turhan Hatice dobil absolutna pooblastila in zagotovila, da se ne bo vme\xc5\xa1avala v njegovo politiko. Konzervativni Mehmed Pa\xc5\xa1a je s trdo roko uspe\xc5\xa1no obnovil centralno oblast in voja\xc5\xa1ki zagon. Enako politiko je vodil tudi njegov sin in naslednik K\xc3\xb6pr\xc3\xbcl\xc3\xbc Faz\xc4\xb1l Ahmed, ki je bil veliki vezir od leta 1661 do 1676. Vezirjem iz dru\xc5\xbeine K\xc3\xb6pr\xc3\xbcl\xc3\xbc je uspelo obnoviti voja\xc5\xa1ke uspehe, ponovno vzpostaviti  oblast v Transilvaniji in leta 1669 dokon\xc4\x8dno osvojiti Kreto. Leta 1676 so osvojili poljsko ju\xc5\xbeno Ukrajino in Podolje s trdnjavama Hotin in Kamjanec-Podoljski._NEWLINE_Obdobje obnovljene samozavesti se je kon\xc4\x8dalo s te\xc5\xbekim porazom, ko je veliki vezir maja 1683 z ogromno vojsko ponovno posku\xc5\xa1al osvojiti Dunaj. Osmanska vojska je usodno zavla\xc4\x8devala s kon\xc4\x8dnim napadom na mesto, medtem pa so se uspele zdru\xc5\xbeiti habsbur\xc5\xa1ke, cesarske in poljske sile pod poveljstvom poljskega kraja Jana Sobieskega in ga v bitki pri Dunaju 11. septembra 1683 prepri\xc4\x8dljivo premagale._NEWLINE_Evropske dr\xc5\xbeave so izkoristile osmanski poraz in leta 1684 ustanovile Sveto ligo, v kateri so  bili Sveto rimsko cesarstvo, poljsko-litovsko zdru\xc5\xbeeno kraljestvo in Bene\xc5\xa1ka republika. Leta 1686 se je ligi priklju\xc4\x8dila tudi carska Rusija. Liga je petnajst let uspe\xc5\xa1no vojskovala z Osmanskim cesarstvom in dosegla, da se je 26. januarja 1699 v Sremskih Karlovcih podpisala mirovna pogodba. Osmansko cesarstvo je izgubilo obse\xc5\xbena evropska ozemlja, med drugim tudi Osmansko Ogrsko. Cesarstvo je doseglo to\xc4\x8dko, v kateri ni bilo ve\xc4\x8d sposobno u\xc4\x8dinkovito voditi nepopustljive ekspanzionisti\xc4\x8dne politike proti evropskim rivalom in je bilo prisiljeno, da preide v obrambo._NEWLINE_V tem obdobju sta vladala samo dva sultana, ki sta obvladovala cesarsko politiko in vojsko: prodorni Murat IV., ki je kljub kratkotrajnem vladanju (1623-1640) leta 1635 ponovno osvojil Erevan in leta 1639 Bagdad in ponovno vzpostavil centralno oblast. Drugi je bil Mustafa II. (1695-1703), ki je leta 1695-1696 vodil osmanski protinapad proti Habsbur\xc5\xbeanom v Ogrski in v bitki pri Senti 11. septembra 1697 do\xc5\xbeivel katastrofalen poraz.\n_START_SECTION_\nStagnacija in reforma (1683\xe2\x80\x931827)\n_START_PARAGRAPH_\nV tem obdobju je ve\xc4\x8dino cesarskega ozemlja na Balkanu zasedla habsbur\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava. Nekateri deli cesarstva, na primer Egipt in Al\xc5\xbeirija, so postali domala neodvisni, kasneje pa so pri\xc5\xa1li pod vpliv Britanije in Francije. V 18. stoletju je centralizirana oblast odprla pot razli\xc4\x8dnim stopnjam in oblikam provincialne avtonomije, ki so jo u\xc5\xbeivali lokalni guvernerji in upravitelji. Cesarstvo je v 18. In 19. stoletju vodilo ve\xc4\x8d vojn z Ruskim cesarstvom._NEWLINE_Dolgo obdobje osmanske stagnacije zgodovinarji obi\xc4\x8dajno imenujejo obdobje zgre\xc5\xa1enih reform. V drugem delu tega obdobja je pri\xc5\xa1lo do \xc5\xa1olske in tehnolo\xc5\xa1ke reforme in odpiranja visokih \xc5\xa1ol, na primer Tehni\xc4\x8dne univerze v Istanbulu. Osmanska znanost in tehnologija sta se zelo zgledovali po srednjem veku, v katerem je bilo \xc5\xa1olstvo sinteza klasi\xc4\x8dnega u\xc4\x8denja islamske filozofije in matematike in poznavanja kitajskih dose\xc5\xbekov v tehnologiji, na primer smodnika in magnetnega kompasa. Razmi\xc5\xa1ljanje je bilo nazadovalno in nazadnja\xc5\xa1ko. Cehi pisarjev na primer  so o\xc5\xbeigosali tiskarsko stiskalnico kot vra\xc5\xbeji izum in za 43 let odlo\xc5\xbeili uporabo Gutenbergovega izuma iz leta 1450. Prvo tiskarno so v Istanbulu odprli \xc5\xa1ele leta 1493 sefardski Judi, ki so leta 1492 pred inkvizicijo zbe\xc5\xbeali iz \xc5\xa0panije. Ko so leta 1734 ustanovili artilerijsko \xc5\xa1olo, v kateri so pou\xc4\x8devali francoski u\xc4\x8ditelji po zahodnih zgledih, je islamski kler ustanovitev uspe\xc5\xa1no prepre\xc4\x8dil na osnovi teodiceje. Artilerijsko \xc5\xa1olo so zato napol tajno ponovno odprli \xc5\xa1ele leta 1754._NEWLINE_V tulipanskem obdobju (tur\xc5\xa1ko: L\xc3\xa2le Devri), ki je dobilo ime po ljubezni  sultana Ahmeda III. do tulipanov in njihovega simboliziranja njegove miroljubne politike, se je osmanska politika do Evrope spremenila. Po osmanski zmagi proti Rusom med pohodom na Prut v veliki severni vojni leta 1711 in podpisu mirovne pogodbe v Po\xc5\xbearevcu  21. julija 1718 se je za\xc4\x8delo obdobje miru, ki je trajalo do leta 1730. Cesarstvo je za\xc4\x8delo utrjevati obmejna mesta na Balkanu, da bi se lahko uspe\xc5\xa1no upirala evropski ekspanziji. Za\xc4\x8dele so se tudi druge poskusne in neodlo\xc4\x8dne reforme: zni\xc5\xbeanje davkov, poskusi izbolj\xc5\xa1anja podobe osmanske dr\xc5\xbeave in prvi poskusi zasebnih investicij in podjetni\xc5\xa1tva. V poznem 18. stoletju je bilo Osmansko cesarstvo pora\xc5\xbeeno v ve\xc4\x8d vojnah z Rusijo. Porazi so privedli do zaklju\xc4\x8dka, da so reforme norega Petra, kot so imenovali carja Petra Velikega, dale Rusom zagon, zato bi moralo tudi samo uvesti zahodne tehnologije._NEWLINE_Osmanske voja\xc5\xa1ke reforme so se za\xc4\x8dele med vladanjem Selima III. (1789\xe2\x80\x931807), ki je prvi poskusil ob\xc5\xa1irneje modernizirati vojsko na evropskih mejah cesarstva. Poskus je naletel na odpor reakcionarnih sil, delno verskih voditeljev, predvsem pa jani\xc4\x8darskih enot, ki so postale anarhi\xc4\x8dne in neu\xc4\x8dinkovite. Ljubosumje zaradi privilegijev in kljubovanje spremembam je spro\xc5\xbeilo njihov upor, v katerem je Selim izgubil prestol in \xc5\xbeivljenje. Njegova prizadevanja so kljub neuspehu odlo\xc4\x8dilno vplivala na nepri\xc4\x8dakovan in krvav pokol in ukinitev jani\xc4\x8darjev leta 1826, ki ga je izvedel Osmanov energi\xc4\x8dni naslednik Mahmud II.._NEWLINE_Prva srbska vstaja (1804\xe2\x80\x931815) je ozna\xc4\x8dila za\xc4\x8detek obdobja oblikovanja narodov na Balkanu. Suverenost Srbije kot dedne monarhije z lastno dinastijo Kara\xc4\x91or\xc4\x91evi\xc4\x87ev je bila potrjena leta 1830. Leta 1821 so vojno za neodvisnost napovedali Grki. Vstaji, ki se je za\xc4\x8dela v Moldaviji kot diverzija, je sledila glavna revolucija na Peloponezu. Peloponez je skupaj s pokrajinami na severni obali Korintskega zaliva postal leta 1829 prvo neodvisno ozemlje v Osmanskem cesarstvu. Suverene dr\xc5\xbeave Kne\xc5\xbeevina Srbija, Vla\xc5\xa1ka, Moldavija in \xc4\x8crna gora so dobile neodvisnost v 1860-ih in 1870-ih letih.\n_START_SECTION_\nPropadanje in modernizacija\n_START_PARAGRAPH_\nV tem obdobju se je cesarstvo soo\xc4\x8dilo z gro\xc5\xbenjami z invazijo in okupacijo, zato ni ve\xc4\x8d izzivalo sporov in je za\xc4\x8delo kovati  zavezni\xc5\xa1tva z evropskimi dr\xc5\xbeavami, na primer s Francijo, Nizozemsko, Britanijo in Rusijo. V Krimski vojni proti Rusiji na primer se je zdru\xc5\xbeilo z Britanijo, Francijo in Sardinskim kraljestvom.\n_START_SECTION_\nKrimska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nKrimska vojna je povzro\xc4\x8dila eksodus Krimskih Tatarov. Od 300.000 Tatarov, ki so \xc5\xbeiveli v provinci Tauride, se jih je v ve\xc4\x8d valovih pribli\xc5\xbeno 200.000 preselilo v Osmansko cesarstvo. Proti koncu kavka\xc5\xa1kih vojn je domove na Kavkazu zapustilo tudi mnogo \xc4\x8cerkezov. Od 19. stoletja do danes se je v cesarstvo preselil tudi velik del muslimanskih prebivalcev z Balkana, Kavkaza, Krima in Krete, kjer je bilo na za\xc4\x8detku 19. stoletja 45\xc2\xa0% prebivalcev islamske veroizpovedi. Priseljenci, ki so jih doma\xc4\x8dini imenovali muhad\xc5\xbeirji, so imeli velik vpliv na izoblikovanje dr\xc5\xbeave. Leta 1922, ko je cesarstvo prenehalo obstajati, so polovico mestnega prebivalstva Tur\xc4\x8dije sestavljali potomci muslimanskih beguncev iz Rusije. Prebegli Krimski Tatari so konec 19. stoletja igrali pomembno vlogo v poskusih modernizacije osmanskega \xc5\xa1olstva.\n_START_SECTION_\nModernizacija\n_START_PARAGRAPH_\nV tanzimatskem obdobju (iz arabskega tanz\xc3\xaem\xc3\xa2t \xe2\x80\x93 reorganizacija) (1839\xe2\x80\x931876) je vlada uvedla vrsto temeljnih reform, ki so ustvarile precej sodobno naborni\xc5\xa1ko armado, posodobile ban\xc4\x8dni sistem in zamenjale cehe s sodobnimi tovarnami. Cesarski odlok o reformah (Isl\xc3\xa2hat Hatt-\xc4\xb1 H\xc3\xbcm\xc3\xa2y\xc3\xbbnu ali Isl\xc3\xa2hat Ferm\xc3\xa2n\xc4\xb1), ki je bil objavljen 18. februarja 1856, je vsem dr\xc5\xbeavljanom zagotovil enakost ne glede na njihovo narodnost in veroizpoved in \xc5\xa1e raz\xc5\xa1iril obseg svobo\xc5\xa1\xc4\x8din, ki jih je leta 1839 dolo\xc4\x8dil hati\xc5\xa1erif iz G\xc3\xbclhane (Hatt-\xc4\xb1 \xc5\x9eerif). Kr\xc5\xa1\xc4\x8danski mileti so dobili privilegije, kakr\xc5\xa1na je bila na primer armenska nacionalna ustava iz leta 1863. Divan je odobril tudi Kodeks predpisov s 150 \xc4\x8dleni, ki ga je zasnovala armenska inteligenca, in ustanovljena je bil armenska nacionalna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina. V obdobju tanzimata je kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko prebivalstvo cesarstva zaradi ve\xc4\x8dje izobra\xc5\xbeenosti prehitelo muslimansko ve\xc4\x8dino, kar je med delom muslimanskega prebivalstva povzro\xc4\x8dilo nezadovoljstvo. Leta 1861 so imeli kristjani 571 osnovnih \xc5\xa1ol in 94 srednjih \xc5\xa1ol s 140.000 u\xc4\x8denci in dijaki, kar je v tistem \xc4\x8dasu mo\xc4\x8dno presegalo \xc5\xa1tevilo muslimanskih \xc5\xa1olarjev. Muslimanski otroci so se \xc5\xa1e vedno ve\xc4\x8dino \xc4\x8dasa  ukvarjali z u\xc4\x8denjem arab\xc5\xa1\xc4\x8dine in islamske teologije.  Kristjani so zato igrali pomembno vlogo v gospodarstvu.  Leta 1911 je bilo od skupno 654 podjetij v Istanbulu kar 528 podjetij v lasti etni\xc4\x8dnih Grkov._NEWLINE_Reformisti\xc4\x8dno obdobje je doseglo vi\xc5\xa1ek z ustavo, imenovano Kan\xc3\xbbn-\xc4\xb1 Es\xc3\xa2s\xc3\xae (Temeljni zakon) in razgla\xc5\xa1eno 23. novembra 1876. Ustava je uzakonila svobodo veroizpovedi in enakost vseh dr\xc5\xbeavljanov pred zakonom. Prva ustavna doba (Birinci Me\xc5\x9fr\xc3\xbbtiyet Devri) je bila kratkotrajna, ideja osmanizma pa se je ohranila. Skupina reformatorjev - mladoosmanov, ki so se \xc5\xa1olali ve\xc4\x8dinoma na zahodnih univerzah, je bila prepri\xc4\x8dana, da bi bila pravi odgovor na nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8de socialne nemire v dr\xc5\xbeavi ustavna monarhija. Leta 1876 so z dr\xc5\xbeavnim udarom prisilili sultana Abdulaziza (1861\xe2\x80\x931876) k odstopu v korist Murata V. Novega sultana, ki je bil du\xc5\xa1evni bolnik, so \xc5\xbee \xc4\x8dez nekaj mesecev odstavili. Na prestol so kot njegovega naslednika povabili Abdulhamida II. (1876\xe2\x80\x931909) pod pogojem, da bo razglasil ustavno monarhijo, kar je tudi storil  23. novembra 1876. Parlament je \xc5\xbeivel samo dve leti, potem pa ga je sultan razpustil. Ko so sultana prisilili, da ga ponovno skli\xc4\x8de, je namesto tega razpustil tudi predstavni\xc5\xa1ko telo in Kan\xc3\xbbn-\xc4\xb1 Es\xc3\xa2s\xc3\xae se je izjalovila.\n_START_SECTION_\nEtni\xc4\x8dni nacionalizem\n_START_PARAGRAPH_\nV 19. stoletju se je v mnogih dr\xc5\xbeavah v Evropi pojavil nacionalizem, ki je zajel tudi dele Osmanskega cesarstva. Nastajajo\xc4\x8da narodna zavest je skupaj z rasto\xc4\x8dim etni\xc4\x8dnim nacionalizmom ustvarila nacionalisti\xc4\x8dno miselnost, ki je bila ena od najpomembnej\xc5\xa1ih idej, ki so z zahoda prodrle v Osmansko cesarstvo. \xc5\xa0tevilo revolucionarnih politi\xc4\x8dnih strank je za\xc4\x8delo dramati\xc4\x8dno nara\xc5\xa1\xc4\x8dati. Upori na osmanskem ozemlju v 19. stoletju so imeli dolgoro\xc4\x8dne posledice in so odlo\xc4\x8dno vplivali na velik del osmanske politike na za\xc4\x8detku 20. stoletja. Mnogo osmanskih Turkov se je za\xc4\x8delo spra\xc5\xa1evati, ali je bila za to kriva dr\xc5\xbeavna politika, drugi pa so menili, da so bili vzroki za  etni\xc4\x8dne spore zunanji in niso bili povezani z vlado. V tem obdobju je bilo sicer tudi nekaj napredka, sposobnost dr\xc5\xbeave, da bi razre\xc5\xa1ila etni\xc4\x8dne spore, pa je bila zelo vpra\xc5\xa1ljiva._NEWLINE_Prva balkanska de\xc5\xbeela, ki je razglasila svojo neodvisnost od Osmanskega cesarstva leta 1821, je bila Gr\xc4\x8dija. Porta jo je uradno priznala leta 1829, ko se je kon\xc4\x8dala gr\xc5\xa1ka vojna za neodvisnost.\n_START_SECTION_\nBalkan\n_START_PARAGRAPH_\nTanzimatske reforme niso ustavile vzhajajo\xc4\x8dega nacionalizma v Donavskih kne\xc5\xbeevinah in Kne\xc5\xbeevini Srbiji, ki je bila delno neodvisna \xc5\xbee skoraj \xc5\xa1est desetletij. Leta 1875 sta tributarni kne\xc5\xbeevini Srbija in \xc4\x8crna gora in zdru\xc5\xbeeni kne\xc5\xbeevini Vla\xc5\xa1ka in Moldavija enostransko razglasili svojo neodvisnost od Osmanskega cesarstva. Sledila je rusko-osmanska vojna (1877-1878) in cesarstvo je vsem trem vstajni\xc5\xa1kim narodom podelilo neodvisnost. Neodvisnost je dobila tudi Bolgarija (kot Kne\xc5\xbeevina Bolgarija). Njeni prostovoljci so se udele\xc5\xbeili na strani uporni\xc5\xa1kih narodov.\n_START_SECTION_\nBerlinski kongres\n_START_PARAGRAPH_\nBerlinski kongres (13. junij - 13. julij 1878) je bil sre\xc4\x8danje dr\xc5\xbeavnikov vodilnih evropskih dr\xc5\xbeav in Osmanskega cesarstva, na katerem naj bi po uni\xc4\x8dujo\xc4\x8di ruski zmagi v rusko-tur\xc5\xa1ki vojni (1877-1778) stabilizirali in reorganizirali Balkan in priznali nove dr\xc5\xbeave. Kongresu je predsedoval nem\xc5\xa1ki kancler Otto von Bismarck, ki je posku\xc5\xa1al vzpostaviti tak\xc5\xa1ne meje novih dr\xc5\xbeav, ki bi do skrajnosti zmanj\xc5\xa1ale verjetnost novih vojn in pri tem upo\xc5\xa1teval zmanj\xc5\xa1ano mo\xc4\x8d Osmanskega cesarstva in razli\xc4\x8dne interese velikih sil._NEWLINE_Rezultat kongresa je bilo veliko zmanj\xc5\xa1anje osmanskih ozemelj v Evropi. Znotraj Osmanskega cesarstva je bila ustanovljena avtonomna Kne\xc5\xbeevina Bolgarija, kateri pa niso dodelili vsega njenega prej\xc5\xa1njega ozemlja. Izgubila je Vzhodno Rumelijo, ki je pod posebno upravo pripadla osmanski dr\xc5\xbeavi, in Makedonijo, za katero so Osmani obljubili temeljite reforme. Romunija je dobila popolno neodvisnost, vendar je morala Rusiji vrniti del Besarabije. Srbija in \xc4\x8crna gora sto kon\xc4\x8dno dobili popolno neodvisnost, vendar na manj\xc5\xa1ih ozemljih. Avstro-Ogrska je z mednarodnim mandatom okupirala osmansko provinco Bosno in Hercegovino in Sand\xc5\xbeak. Avstrijci so izkoristili politi\xc4\x8dne nemire v Osmanskem cesarstvu in leta 1908 anektirali Bosno in Hercegovino, hkati pa so se umaknili iz Sand\xc5\xbeaka. Rusija, ki je bila na kongresu prisotna kot zmagovalec, je bila besna zaradi poni\xc5\xbeujo\xc4\x8de obravnave, ki jo je do\xc5\xbeivljala na kongresu. Avstrija, ki je dobila velik del osmanskega ozemlja, je razjezila Ju\xc5\xbene Slovane, kar je privedlo do ve\xc4\x8d desetletij dolgih napetosti v Bosni in Hecegovini, Bismarck pa je postal tar\xc4\x8da sovra\xc5\xa1tva ruskih nacionalistov in panslavistov, ker je na Balkanu preve\xc4\x8d zagovarjal interese Avstrije._NEWLINE_Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo je za svoje zagovarjanje osmanskih interesov na Balkanu leta 1878 dobilo upravo na Cipru. Leta 1882 je pod pretvezo, da pomaga osmanski vladi zatreti Urabijev upor v Egiptu, poslala tja svojo vojsko in s tem dobila popoln nadzor nad obema ozemljema. 5. novembra 1914 sta bila Ciper in Egipt, formalno pod osmansko oblastjo, priklju\xc4\x8dena Veliki Britaniji z izgovorom, da je Osmansko cesarstvo vstopilo v prvo svetovno vojno na strani centralnih sil. Francija je na podoben na\xc4\x8din leta 1881 okupirala Tunizijo._NEWLINE_Sklepe kongresa so sprva pozdravljali kot velik dose\xc5\xbeek za vzpostavitev miru in stabilizacijo meja, vendar ve\xc4\x8dina udele\xc5\xbeencev s sklepi ni bila povsem zadovoljna. Zamere so zato tlele in dokon\xc4\x8dno izbruhnile v prvi balkanski vojni leta 1912. Srbija, Bolgarija in Gr\xc4\x8dija so pridobile nekaj ozemlja, vendar manj, kot so ga \xc5\xbeelele. Osmansko cesarstvo, ki so ga v tistem \xc4\x8dasu imenovali bolnik Evrope, je bilo poni\xc5\xbeano in zelo oslabljeno, obremenjeno z notranjimi nemiri in zato zelo ranljivo.\n_START_SECTION_\nEgipt\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1882 so britanske sile pod pretvezo, da prina\xc5\xa1ajo mir, okupirale Egipt. Egipt in Sudan sta de iure ostala osmanski provinci vse do leta 1914, ko se je Osmansko cesarstvo v prvi svetovni vojni priklju\xc4\x8dilo centralnim silam. Velika Britanija je kot protiukrep priklju\xc4\x8dila obe omenjeni provinci in Ciper. Druge province v severni Afriki je Osmansko cesarstvo izgubilo v obdobju od leta 1830 do 1912. Najprej je izgubilo Al\xc5\xbeirijo, ki jo je leta 1830 okupirala Francija, zatem Tunizijo, ki jo je Francija okupirala leta 1881 in nato \xc5\xa1e Libijo, ki jo je leta 1912 okupirala Italija.\n_START_SECTION_\nArmenija\n_START_PARAGRAPH_\nArmenija je  kljub temu, da je s tanzimatskimi reformami dobila ustavo in narodno skup\xc5\xa1\xc4\x8dino, od osmanske vlade zahtevala izvr\xc5\xa1itev 61. \xc4\x8dlena berlinske mirovne pogodbe iz leta 1878. V odgovor na pritiske evropskih sil, ki so sledili armenskim zahtevam, je sultan Abdul Hamid II. poslal v vzhodno Anatolijo (Osmansko Armenijo) polke lahke konjenice - hamidije (Hamidiye Alaylar\xc4\xb1), ki so bili sestavljeni v glavnem iz neregularnih konjeni\xc5\xa1kih enot rekrutiranih Kurdov. V obdobju 1894-1896 je bilo v tako imenovanih hamidijskih pokolih po celem cesarstvu ubitih 100.000\xe2\x80\x93300.000 Armencev. Da bi pritegnili pozornost Evrope, so armenski militanti leta 1896 zasedli sede\xc5\xbe Dr\xc5\xbeavne banke v Istanbulu, vendar iz Evrope niso dobili nobene pomo\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nCesarstvo je imelo zaradi vra\xc4\x8danja javnega dolga velike gospodarske te\xc5\xbeave, zato je ustanovilo Svet za upravljanje z dr\xc5\xbeavnim javnim dolgom (D\xc3\xbcyun-u Umumiye-i Osmaniye Varidat-\xc4\xb1 Muhassasa \xc4\xb0daresi). Glavni vzrok, da zahodne sile do konca  konca 19. stoletja niso napadle in zasedle Osmanskega cesarstva, je bilo vzdr\xc5\xbeevanje ravnote\xc5\xbeja sil na tem podro\xc4\x8dju. Tako Avstrija kot Rusija sta \xc5\xbeeleli pove\xc4\x8dati svoje vplivno obmo\xc4\x8dje na ra\xc4\x8dun Osmanskega cesarstva, pri \xc4\x8demer jih je zadr\xc5\xbeevala predvsem Velika Britanija, ki se je bala ruske prevlade na vzhodnem Sredozemlju.\n_START_SECTION_\nRazpustitev (1908\xe2\x80\x931922)\n_START_PARAGRAPH_\nDrugo ustavno obdobje (tur\xc5\xa1ko: \xc4\xb0kinci Me\xc5\x9fr\xc3\xbbtiyet Devri) se je za\xc4\x8delo po mladotur\xc5\xa1ki revoluciji 3. julija 1908 s sultanovo objavo, da bo ponovno uveljavil ustavo iz leta 1876 in sklical dr\xc5\xbeavni parlament. V tem obdobju sta prevladovali politiki Odbora za zdru\xc5\xbeitev in napredek (tur\xc5\xa1ko: \xc4\xb0ttih\xc3\xa2d ve Terakk\xc3\xae Cemiyeti) in gibanja, ki je postalo znano kot mladoturki (tur\xc5\xa1ko: J\xc3\xb6n T\xc3\xbcrkler). Avstro-Ogrska je izkoristila notranje spore in leta 1908 uradno pripojila Bosno in Hercegovino in umaknila svojo vojsko iz Sand\xc5\xbeaka. Med italijansko-osmansko vojno (1911-1912), v kateri je cesarstvo izgubilo Libijo, je balkanska liga cesarstvu napovedala vojno. V prvi balkanski vojni  (1912\xe2\x80\x931913)   je cesarstvo izgubilo ves Balkan razen vzhodne Trakije in zgodovinske prestolnice Edirne (Odrin). Pribli\xc5\xbeno 400.000 muslimanov se je v strahu pred gr\xc5\xa1kim, srbskim in bolgarskim ma\xc5\xa1\xc4\x8devanjem skupaj z osmansko vojsko umaknilo z Balkana._NEWLINE_Pomembno vlogo za za\xc4\x8detek prve svetovne vojne je igrala bagdadska \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ka proga, ki je bila pod nem\xc5\xa1ko upravo in je postala vir mednarodnih napetosti.\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nMladotur\xc5\xa1ka vlada je avgusta 1914 podpisala tajno pogodbo, s katero je sklenila osmansko-nem\xc5\xa1ko zvezo proti skupnemu sovra\xc5\xbeniku Rusiji. Cesarstvo je vstopilo v prvo svetovno vojno po incidentu z nem\xc5\xa1kima vojnima ladjama G\xc3\xb6ben in Breslau, ki sta se pred britanskimi zasledovalci zatekli v Istanbul. Obe ladji sta bili uradno preme\xc5\xa1\xc4\x8deni v osmansko mornarico, v resnici pa sta ostali pod nem\xc5\xa1kim poveljstvom in napadli rusko vojno luko Sevastopol._NEWLINE_Osmansko cesarstvo je v prvih letih vojne doseglo nekaj pomembnih zmag, na primer v bitki za Galipoli in obleganju Kuta, do\xc5\xbeivelo pa je tudi nekaj te\xc5\xbekih porazov, na primer v kavka\xc5\xa1kem pohodu proti Rusom. Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave Amerike niso nikoli napovedale vojne Osmanskemu cesarstvu._NEWLINE_Ko je leta 1915 ruska kavka\xc5\xa1ka armada s podporo enot armenskih prostovoljcev z ruskega dela Kavkaza in nekaj osmanskih Armencev nadaljevala s prodiranjem v vzhodno Anatolijo, je osmanska vlada izdala Tehcirski zakon (tur\xc5\xa1ko: Tehcir Kanunu) in na njegovi osnovi za\xc4\x8dela z deportacijami etni\xc4\x8dnih Armencev, predvsem iz provinc v bli\xc5\xbeini rusko-osmanske fronte. Deportacije so postale znane kot armenski genocid. S prisilnimi pohodi in pokoli so osmanske oblasti pregnale Armence iz vzhodne Anatolije na jug v Sirijo in Mezopotamijo. Ocene, koliko ljudi je med deportacijami umrlo, so razli\xc4\x8dne. Sodobni podatki tur\xc5\xa1kega izvora trdijo, da jih je bilo 300.000, zgodnje zahodne raziskave pa trdijo, da jih je bilo 600.000. Sodobne zahodne in armenske raziskave ka\xc5\xbeejo, da je bilo \xc5\xbertev od 1.000.000 do 1.500.000._NEWLINE_Arabska vstaja, ki se je za\xc4\x8dela leta 1916, je obrnila vojno sre\xc4\x8do na bli\xc5\xbenjevzhodni fronti, kjer je bilo Osmansko cesarstvo v prvih dveh leth vojne v premo\xc4\x8di. Ko je bilo 30. oktobra 1918 v Mudrosu podpisano premirje, je bil pod osmansko oblastjo samo \xc5\xa1e majhen del Arabskega polotoka: Jemen, Asirija, mesto Medina, del severne Sirije in severni Irak. Ta ozemlja so 23. januarja 1919 zasedle britanske sile. Cesarstvo se je moralo umakniti tudi z delov biv\xc5\xa1ega Ruskega cesarstva na Kavkazu (dana\xc5\xa1nje Gruzije, Armenije in Azerbajd\xc5\xbeana), ki so jih zasedli proti koncu prve svetovne vojne, ko se je po ruski revoluciji leta 1917 z njih umaknila ruska vojska._NEWLINE_Po podpisu mirovne pogodbe v S\xc3\xa8vresu se je delitev Osmanskega cesarstva konsolidirala. Na njenih biv\xc5\xa1ih ozemljih je nastalo 40 novih dr\xc5\xbeav, \xc4\x8de mednje pri\xc5\xa1tevamo sporno Tur\xc5\xa1ko Republiko severni Ciper.\n_START_SECTION_\nTur\xc5\xa1ka vojna za neodvisnost (1919\xe2\x80\x931922)\n_START_PARAGRAPH_\nZasedba Istanbula in Izmira je povzro\xc4\x8dila ustanovitev tur\xc5\xa1kega nacionalnega gibanja, ki je pod vodstvom  Mustafa Kemala Atat\xc3\xbcrka zmagalo v tur\xc5\xa1ki vojni za neodvisnost (1919\xe2\x80\x931922). 1. novembra 1922 je bil  sultanat razpu\xc5\xa1\xc4\x8den in 17. novembra 1922 je zadnji sultan Mehmed VI. zapustil dr\xc5\xbeavo. Nova neodvisna velika tur\xc5\xa1ka narodna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina je bila mednarodno priznana z lausannsko pogodbo 24. julija 1923. Skup\xc5\xa1\xc4\x8dina je 29. oktobra  1923 uradno razglasila Republiko Tur\xc4\x8dijo. Kalifat je bil razpu\xc5\xa1\xc4\x8den nekaj mesecev kasneje 3. marca 1924. Sultan in njegova dru\xc5\xbeina so bili razgla\xc5\xa1eni za neza\xc5\xbeeljene osebe in izgnani iz dr\xc5\xbeave.\n_START_SECTION_\nPotomci osmanske dinastije med izgonom in po njem\n_START_PARAGRAPH_\nPripadnikom osmanske dinastije je Velika narodna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina leta 1974 podelila  pravico do pridobitve tur\xc5\xa1kega dr\xc5\xbeavljanstva. Ko je leta 1994 umrl sin osmanskega  princa Mehmeda Abdula Kadirja Mehmed Orhan, je postal najstarej\xc5\xa1i \xc5\xa1e \xc5\xbeive\xc4\x8di \xc4\x8dlan odstavljene dinastije Ertu\xc4\x9frul Osman,  vnuk sultana Abdulhamida II. Osman je mnogo let zavra\xc4\x8dal tur\xc5\xa1ki potni list, \xc4\x8deprav se je razgla\xc5\xa1al za tur\xc5\xa1kega dr\xc5\xbeavljana. Osman je kljub tak\xc5\xa1ni dr\xc5\xbei na vpra\xc5\xa1anje, ali bi \xc5\xbeelel, da se Osmansko cesarstvo obnovi, odgovoril da ne, ker \xc2\xbbdemokracija v Tur\xc4\x8diji dobro deluje\xc2\xab. Leta 1992 se je prvi\xc4\x8d po izgonu vrnil v Tur\xc4\x8dijo in leta 2002 postal tur\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavljan.  23. septembra 2009 je umrl star 97 let  kot zadnji pre\xc5\xbeiveli naslednik osmanskega prestola. V Tur\xc4\x8diji ga imenujejo "zadnji Osman"._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1i pre\xc5\xbeiveli \xc4\x8dlan vladajo\xc4\x8de dinastije je sedaj Osman Bajazid Osmano\xc4\x9flu, drugi sin Ibrahima Tevfika, najmlaj\xc5\xa1ega vnuka sultana Abdulmecida I. V rodoslovju, ki ga je preverila tur\xc5\xa1ka vlada, je najmlaj\xc5\xa1i pre\xc5\xbeiveli \xc4\x8dlan dinastije tur\xc5\xa1ko-ameri\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavljan Adnan E. G\xc3\xbclc\xc3\xbcr Osmanl\xc4\xb1.\n_START_SECTION_\nPropad\n_START_PARAGRAPH_\nPropad Osmanskega cesarstva je bil posledica propada njegove ekonomske strukture, ki je v malen cesarstvu povzro\xc4\x8dila te\xc5\xbeave pri povezovanju gospodarsko zelo raznolikih regij. Druga te\xc5\xbeava je bila ne dovolj razvita komunikacijska tehnologija, ki ni dosegla vseh delov cesarstva. Okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine, v katerih je propadlo Osmansko cesarstvo, so zelo podobne okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinam, v katerih je propadlo Rimsko cesarstvo. Podobne so predvsem napetosti med razli\xc4\x8dnimi etni\xc4\x8dnimi skupinami in nesposobnost vlad, da bi jih odpravile. V Osmanskem cesarstvu se je uvedba ve\xc4\x8djih kulturnih pravic, civilnih svobo\xc5\xa1\xc4\x8din in parlamentarnega sistema med tanzimatom izvedla prepozno, da bi lahko obrnila tok nacionalisti\xc4\x8dnih in separatisti\xc4\x8dnih te\xc5\xbeenj, ki so nara\xc5\xa1\xc4\x8dale vse od za\xc4\x8detka 19. stoletja.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nOsmanske vlade so premi\xc5\xa1ljeno razvijale svoje prestolnice Burso, Edirne (Odrin) in Istanbul v velika trgovska in industrijska sredi\xc5\xa1\xc4\x8da in pri tem upo\xc5\xa1tevale, da so za razvoj mest nujno potrebni tudi trgovci in umetniki. V ta namen sta Mehmed II. (vladal 1444-1446 in 1451-1481) in njegov naslednik Bajazid II. (vladal 1481-1512)  vzpodbujala priseljevanje Judov iz raznih delov Evrope. V mnogih delih Evrope so Jude preganjali njihovi kr\xc5\xa1\xc4\x8danski sodr\xc5\xbeavljani, zato so se vabilu radi odzvali. Naseljevali so se predvsem v Istanbulu in ve\xc4\x8djih pristani\xc5\xa1kih mestih, najve\xc4\x8d v Solunu._NEWLINE_Osmanska gospodarska miselnost je bila tesno povezana z osnovnimi na\xc4\x8deli dr\xc5\xbeave in dru\xc5\xbebe na Bli\xc5\xbenjem vzhodu, katere cilj  je bil utrditev in \xc5\xa1iritev vladarjeve mo\xc4\x8di in pridobivanje bogatih virov dohodkov. Kon\xc4\x8dni cilj dr\xc5\xbeave je bil torej pove\xc4\x8dati njene dohodke brez uni\xc4\x8devanja gospodarske osnove podlo\xc5\xbenikov, s \xc4\x8demer so se prepre\xc4\x8devali socialni nemiri in ohranjala tradicionalna organizacija dru\xc5\xbebe. Dr\xc5\xbeavne finance in sodstvo so bili v Osmanskem cesarstvu vse do 17. stoletja organizirani bolje kot v drugih islamskih dr\xc5\xbeavah._NEWLINE_Gospodarska struktura cesarstva je bila pogojena z njegovim geopoliti\xc4\x8dnim polo\xc5\xbeajem med Vzhodom in Zahodom, ki je blokiral kopenske poti iz Evrope proti vzhodu in s tem vzpodbudil \xc5\xa1panske in portugalske pomor\xc5\xa1\xc4\x8dake k iskanju novih poti na Orient. Cesarstvo je nadziralo tudi trgovino z za\xc4\x8dimbami in svilno cesto, ki jo je neko\xc4\x8d uporabil Marko Polo. Ko je Vasco da Gama ob\xc5\xa1el poti, ki so bile pod osmanskim nadzorom in leta 1498 vzpostavil neposredno trgovsko pot z Indijo in ko je Kri\xc5\xa1tof Kolumb leta 1492 prvi\xc4\x8d priplul na Bahame, je bilo Osmansko cesarstvo na vi\xc5\xa1ku mo\xc4\x8di in se je raztezalo preko treh kontinentov. Sodobne \xc5\xa1tudije ka\xc5\xbeejo, da so njegovo upadanje povzro\xc4\x8dile prav nove pomorske trgovske poti, ki so ob\xc5\xa1le Osmansko cesarstvo.\n_START_SECTION_\nDr\xc5\xbeava\n_START_PARAGRAPH_\nDr\xc5\xbeavna organizacija Osmanskega cesarstva je bila zelo enostavna in je imela samo dve glavni dimenziji: voja\xc5\xa1ko in civilno upravo. Najvi\xc5\xa1ji polo\xc5\xbeaj v sistemu je imel sultan. Civilna uprava je temeljila na lokalnih upravnih enotah, ki so imele regionalne zna\xc4\x8dilnosti. Duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina je bila, tako kot v Bizantinskem cesarstvu, pod dr\xc5\xbeavnim nadzorom. Nekateri predislamski tur\xc5\xa1ki obi\xc4\x8daji, ki so pre\xc5\xbeiveli prilagoditev upravni in zakonodajni praksi, prevzeti iz islamskega Irana, so ostali pomembni tudi v osmanski upravi. Dr\xc5\xbeava je bila skladno z osmanskim razumevanjem dr\xc5\xbeave odgovorna predvsem za obrambo in \xc5\xa1irjenje muslimanskega ozemlja in zagotavljanje varnosti in harmonije znotraj njenih meja v okviru ortodoksne islamske prakse in dinasti\xc4\x8dne suverenosti._NEWLINE_Osmanska dinastija je bila po svojem \xc5\xa1tevilu in trajanju brez primere v islamskem svetu. Dinastija je bila po poreklu tur\xc5\xa1ka, vendar je z dinasti\xc4\x8dnimi porokami z nevestami drugih nacionalnosti kmalu izgubila tur\xc5\xa1ko identiteto. V vsej njeni zgodovini je bilo enajst odstavitev sultanov zaradi ogro\xc5\xbeanja dr\xc5\xbeave in samo dva poskusa odstavitve vladajo\xc4\x8de dinastije. Oba poskusa sta propadla._NEWLINE_Z ve\xc4\x8danjem ozemlja in rastjo mo\xc4\x8di Osmanskega cesarstva so osmanski sultani zahtevali zase tudi avtoriteto najvi\xc5\xa1jega islamskega verskega vodje \xe2\x80\x93 padi\xc5\xa1aha oziroma kalifa \xe2\x80\x93 slu\xc5\xbeabnika svetih mest Meke in Medine. Prvi sultan, ki je dobil naslov kalifa sunitske veje islama, je bil Selim I. (vladal 1512-1520)._NEWLINE_Eden od najpomembnej\xc5\xa1ih centrov mo\xc4\x8di na osmanskem dvoru je bil cesarski harem. Haremu je vladala valide sultan, ki se je v\xc4\x8dasih vklju\xc4\x8devala tudi v dr\xc5\xbeavno politiko. Valide sultan so bile \xc5\xa1e posebno vplivne v obdobju \xc5\xbeenskega sultanata._NEWLINE_Novi sultani so se vedno izbirali med sinovi prej\xc5\xa1njega sultana. Strog izobra\xc5\xbeevalni sistem dvorne \xc5\xa1ole je imel mehanizme, ki so izlo\xc4\x8dili neprimerne naslednike in podprli sposobne kandidate. Dvorna \xc5\xa1ola, ki je usposabljala tudi bodo\xc4\x8de dr\xc5\xbeavne uradnike, je bila dvotirna. Na prvem tiru je bila medresa, ki je bila namenjena muslimanom in je vzgajala u\xc4\x8denjake in dr\xc5\xbeavne uradnike skladno z islamsko tradicijo. Financirala se je iz vakifov, dobrodelnih skladov oziroma imovine, ki jo je darovalec \xe2\x80\x93 vakif namenil za splo\xc5\xa1no korist. Tak\xc5\xa1en na\xc4\x8din financiranja je omogo\xc4\x8dal, da so do znanja in vi\xc5\xa1jega socialnega polo\xc5\xbeaja pri\xc5\xa1li tudi otroci iz revnih dru\xc5\xbein. Na drugem tiru je bil internat za kristjane \xe2\x80\x93 ender\xc3\xbbn, v katerega so vsako leto vpisali 3.000 kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih fantov med osmim in dvajsetim letom iz vsake \xc5\xa1tiridesete dru\xc5\xbeine iz Rumelije v procesu, ki se je imenoval krvni davek (tur\xc5\xa1ko: dev\xc5\x9firme)._NEWLINE_Vrhovna avtoriteta v dr\xc5\xbeavi je bil sultan, vendar je bila njegova politi\xc4\x8dna in izvr\xc5\xa1na oblast delegirana. Dr\xc5\xbeavni politiki so imeli \xc5\xa1tevilne svetovalce in ministre, ki so se zbirali v zboru, imenovanem divan, od 17. stoletja dalje pa porta. V \xc4\x8dasu, ko je bila dr\xc5\xbeava \xc5\xa1e emirat (beylik), so zbor sestavljali plemenski stare\xc5\xa1ine. Kaneje so se v zbor vklju\xc4\x8dili voja\xc5\xa1ki \xc4\x8dastniki in lokalni veljaki, na primer kot verski in politi\xc4\x8dni svetovalci. \xc5\xa0e kasneje, po letu 1320, je del sultanovih odgovornosti  prevzel veliki vezir. Veliki vezir je imel dolo\xc4\x8deno neodvisnost in skoraj neomejeno mo\xc4\x8d pri imenovanju, odpu\xc5\xa1\xc4\x8danju in nadziranju uradnikov. V poznem 16. stoletju so se sultani umaknili iz politike in veliki vezir je postal de facto vodja dr\xc5\xbeave._NEWLINE_V zgodovini cesarstva je mnogo primerov, da so lokalni guvernerji delovali povsem samostojno in celo v nasprotju s sultanom. Po Mladotur\xc5\xa1ki revoluciji leta 1908 je osmanska dr\xc5\xbeava postala ustavna monarhija, v kateri sultan ni imel izvr\xc5\xa1ne mo\xc4\x8di. Ustanovljen je bil parlament, v katerem so bili predstavniki iz vseh provinc, ki so volili vlado Osmanskega cesarstva._NEWLINE_Hitro rasto\xc4\x8de cesarstvo je v upravljanje cesarstva vklju\xc4\x8devalo tudi izku\xc5\xa1ene podlo\xc5\xbenike, med njimi Albance, Grke, Armence, Srbe in Mad\xc5\xbeare. Vklju\xc4\x8devanje Grkov in drugih kristjanov, muslimanov in Judov je popolnoma spremenilo upravni sistem. Eklekti\xc4\x8dna dr\xc5\xbeavna uprava je bila opazna tudi v diplomatski korespondenci cesarstva, ki je za dopisovanje z zahodom na za\xc4\x8detku uporabljala gr\xc5\xa1ki jezik.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeba\n_START_PARAGRAPH_\nEden od uspehov  Osmanskega cesarstva je bila enotnost, ki jo je med zelo raznolikim prebivalstvom omogo\xc4\x8dila miletska organizacija. Mileti so bili glavne verske skupine, ki so z dovoljenjem in pod okriljem oblasti lahko ustanovile svoje lastne skupnosti. Mileti so lahko obdr\xc5\xbeali svoje verske zakone, obi\xc4\x8daje in jezik in so bili pod sultanovo za\xc5\xa1\xc4\x8dito. Eden od klju\xc4\x8dev dolgo\xc5\xbeivosti osmanske dr\xc5\xbeave je bila ravno pluralnost dru\xc5\xbebe._NEWLINE_Fanariotskim Grkom in Judom, ki so jih vabili, naj se naselijo na osmansko ozemlje, je ob\xc5\xa1irne pravice podelil \xc5\xbee sultan Mehmed II.. Kasnej\xc5\xa1a relativno visoka strpnost do etni\xc4\x8dnih razlik, ki je zelo pozitivno vplivala na vklju\xc4\x8devanje novih regij, je po pojavu nacionalizma postala ena njenih \xc5\xa1ibkih to\xc4\x8dk._NEWLINE_\xc5\xbdivljenjski slog Osmanskega cesarstva je bil me\xc5\xa1anica zahodnega in vzhodnega \xc5\xbeivljenjskega sloga in je bil zaradi miletskega sistema izredno raznolik. Posebno raznolika je bila prestolnica Istanbul, ker je bil pred tem \xc5\xbee prestolnica Rimskega in Bizantinskega cesarstva. \xc5\xbdivljenjski slog na dvoru je bil v mnogih pogledih zbirka starih obi\xc4\x8dajev perzijskih \xc5\xa1ahov s precej\xc5\xa1njim  gr\xc5\xa1kim in evropskim pridihom. Navade z osmanskega dvora so posnemali tudi v drugih ve\xc4\x8djih mestih, na primer v Sarajevu, Skopju, Solunu, Damasku, Bagdadu, Bejrutu, Jeruzalemu, Meki in Al\xc5\xbeiru._NEWLINE_Su\xc5\xbeenjstvo je bilo del osmanske dru\xc5\xbebe. V 19. stoletju so su\xc5\xbeenjstvo pod pritiskom zahodnih dr\xc5\xbeav prepovedali, vendar so \xc5\xbeenske su\xc5\xbenje prodajali vse do leta 1908. Sultani so posku\xc5\xa1ali trgovino s su\xc5\xbenji zatreti s policijo, vendar je zaradi stoletne verske podpore in odobravanja nikoli niso odpravili z zakonom, kot se je to zgodilo v zahodni Evropi in v obeh Amerikah._NEWLINE_Pomemben pojav, ki je vse do druge polovice 19. stoletja pretresal osmansko dru\xc5\xbebo, so  bile epidemije kuge. Od leta 1701 do 1750 je bilo v Istanbulu  37 velikih in manj\xc5\xa1ih epidemij, med letoma 1751 in 1800 pa \xc5\xa1e 31.\n_START_SECTION_\nKultura\n_START_PARAGRAPH_\nOsmansko cesarstvo, ki je pokrivalo ozemlje ob Sredozemskem in \xc4\x8crnem morju, je privzelo obi\xc4\x8daje, umetnost in kulturne institucije teh regij in jim dodalo nove dimenzije. V cesarstvu je \xc5\xbeivelo mnogo kultur, zato je neko zna\xc4\x8dilno osmansko kulturo, razen tiste v prestolnici in regionalnih sredi\xc5\xa1\xc4\x8dih, te\xc5\xbeko definirati. V cesarstvu je bilo tudi nekaj specifi\xc4\x8dnih me\xc5\xa1anih kultur, ki so dosegle svoj vi\xc5\xa1ek med osmansko elito, ki je bila sestavljena iz \xc5\xa1tevilnih etni\xc4\x8dnih in verskih skupin. Tak\xc5\xa1no stanje je bilo odraz strpne mednacionalne in verske politike, ki jo je omogo\xc4\x8dala miletska zakonodaja. Ko se je dr\xc5\xbeava raz\xc5\xa1irila na zahod, je osmanska elita privzela tudi nekaj kulture pokorjenih regij. Pri tem so veliko vlogo igrale poroke med pripadniki razli\xc4\x8dnih kulturnih krogov.\n_START_SECTION_\nArhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nOsmanska arhitektura je nastala pod vplivom perzijske, bizantinske gr\xc5\xa1ke in islamske arhitekture in je nadaljevanje predislamske sasanidske arhitekture. Dominantna oblika sasanidske arhitekture je bila na primer mo\xc5\xa1eja s kupolo nad prostorom kvadratne oblike, ki je postala jedro osmanske arhitekture. Zgodnje mo\xc5\xa1eje iz 7. stoletja, kakr\xc5\xa1ni sta na primer mo\xc5\xa1eji v Kufi  in Basri, so imele obliko stebri\xc5\xa1\xc4\x8da z ravno streho, Sasanidi pa so jim v 11. stoletju dodali kupolo. Zgodnja ali prva osmanska arhitektura je v obdobju vzpona cesarstva iskala nove ideje in v obdobju rasti cesarstva dozorela v klasi\xc4\x8dno osmansko arhitekturo. V obdobju stagnacije se je odmaknila od svojega klasi\xc4\x8dnega sloga.  _NEWLINE_V tulipanskem obdobju je bila pod vplivom zelo okra\xc5\xa1enih slogov baroka, rokokoja in empirja iz zahodne Evrope. Slogi so se med seboj prepletali. _NEWLINE_Zamisli osmanske arhitekture so se sukale predvsem okrog mo\xc5\xa1eje, ki je bila integralni del dru\xc5\xbebe, urbanizma, in mestnega \xc5\xbeivljenja. Ob mo\xc5\xa1ejah so bili pogosto zgrajeni tudi drugi objekti z zna\xc4\x8dilno osmansko arhitekturo, na primer  javne kuhinje, verske \xc5\xa1ole, bolni\xc5\xa1nice, javna kopali\xc5\xa1\xc4\x8da in grobnice.  Primeri osmanske arhitekture iz klasi\xc4\x8dnega obdobja so poleg Istanbula in Odrina tudi v Egiptu, Eritreji, Tuniziji, Al\xc5\xbeiriji, na Balkanu in Mad\xc5\xbearskem, kjer so se razen mo\xc5\xa1ej gradili tudi mostovi, vodometi in \xc5\xa1ole._NEWLINE_Umetnost kra\xc5\xa1enja se je razvila pod vplivom \xc5\xa1tevilnih etni\xc4\x8dnih skupin, ki so \xc5\xbeivele v Osmanskem cesarstvu, najve\xc4\x8dji dvorni umetniki pa so svojo umetnost obogatili tudi z me\xc5\xa1anjem tradicionalnih bizantinskih elementov z elementi iz kitajske umetnosti.\n_START_SECTION_\nGlasba\n_START_PARAGRAPH_\nOsmanska klasi\xc4\x8dna glasba je bila pomemben del izobra\xc5\xbeevanja osmanske elite. \xc5\xa0tevilni sultani so bili nadarjeni glasbeniki in komponisti. Posebno znan je bil Selim III., katerega skladbe se izvajajo \xc5\xa1e danes. Nastala je s spajanjem bizantinske, arabske in perzijske glasbe. Kompozicijsko je bila sestavljena iz ritmi\xc4\x8dnih ciklov, imenovanih usul, ki so bili dolgi od dveh do 128 udarcev, in melodi\xc4\x8dnih enot, imenovanih makam._NEWLINE_Glasbeni instrumenti so bili me\xc5\xa1anica anatolskih in srednjeazijskih instrumentov saz in ba\xc4\x9flama (podobna dolgovrati lutnji) ter kemen\xc3\xa7e (podobna kratkovrati lutnji) in srednjevzhodnih instrumentov ud (podoben mandolini), tanbur (podoben lutnji), kanun (cimbale) in nej (pi\xc5\xa1\xc4\x8dal). Kasneje so uporabljali tudi evropska instrumenta violino in klavir. Zaradi velikih geografskih in kulturnih razlik med prestolnico in drugimi deli cesarstva sta se razvila dva zelo razli\xc4\x8dna glasbena sloga - klasi\xc4\x8dna in ljudska glasba. Ljudska glasba je bila zelo raznolika. Najbolj izstopajo\xc4\x8de regije s prepoznavno zna\xc4\x8dilnimi glasbenimi slogi so bile balkansko-tra\xc4\x8danska, severovzhodna (vzhodna \xc4\x8drnomorska Tur\xc4\x8dija in Gruzija), egejska, srednjeanatolska, vzhodnoanatolska in kavka\xc5\xa1ka. Posebne glasbene sloge so imele jani\xc4\x8darska glasba (mehteran), romska glasba, orientalska plesna glasba in tur\xc5\xa1ka ljudska glasba.\n_START_SECTION_\nKuhinja\n_START_PARAGRAPH_\nOsmanska kuhinja pomeni kuhinjo glavnega mesta Istanbula in regionalnih glavnih mest, v katerih je pri\xc5\xa1lo do zlivanja kultur. Na kuhinjo so najbolj vplivale kuhinje Bli\xc5\xbenjega vzhoda in Balkana, pa tudi ju\xc5\xbene Rusije in severne Afrike. Pomemben vpliv je imela trgovina z za\xc4\x8dimbami, ki je potekala preko osmanskega ozemlja. To raznoliko kuhinjo so dodatno obrusili cesarski kuharski mojstri iz razli\xc4\x8dnih delov cesarstva, ki so eksperimentirali z razli\xc4\x8dnimi sestavinami in za\xc4\x8dimbami. V kuhinji pala\xc4\x8de Topkapi je bilo v 17. stoletju stalno zaposlenih kar 1300 ljudi. Med najbolj ekstravagantne jedi iz cesarske kuhinje so spadali na primer pe\xc4\x8deni golobi, ayva kalye (razpolovljene kuhane in nato pope\xc4\x8dene kutine, napolnjene z mesom, ki se je kuhalo skupaj s sadjem in za\xc4\x8dimbami) in kavun dolma (polnjena melona). Stvaritve cesarske kuhinje so prodrle tudi med prebivalstvo, na primer med bajramom in preko kuhinj v gosposkih obmorskih dvorcih - yal\xc4\xb1h. Osmanska kuhinja \xc5\xa1e danes \xc5\xbeivi tudi na Balkanu, v Anatoliji in na Bli\xc5\xbenjem vzhodu.\n_START_SECTION_\nPrebivalstvo\n_START_PARAGRAPH_\nTo\xc4\x8dno \xc5\xa1tevilo prebivalcev Osmanskega cesarstva je zaradi omejenosti in dvoumnosti primarnih virov predmet mnogih razprav. Od leta 1831 dalje so na razpolago podatki iz uradnih popisov prebivalstva, ki pa nikoli niso zajeli celotne populacije. Popis leta 1831 na primer je zajel samo mo\xc5\xa1ke, pa \xc5\xa1e to ne na celotnem ozemlju cesarstva.\n_START_SECTION_\nJezik\n_START_PARAGRAPH_\nOsmanska tur\xc5\xa1\xc4\x8dina je bila tur\xc5\xa1ki jezik, ki se je izoblikoval pod mo\xc4\x8dnim vplivom  perzijskega in arabskega jezika. Kot uradni jezik ob\xc5\xa1irne osmanske birokracije je bila zaradi primesi arabske in perzijske slovnice in besedi\xc5\xa1\xc4\x8da skoraj nerazumljiva za vse Turke, ki niso obvladovali arabskega ali perzijskega jezika ali celo obeh._NEWLINE_V cesarstvu so uporabljali tri glavne pogovorne jezike: tur\xc5\xa1kega, ki ga je govorila ve\xc4\x8dina prebivalstva Anatolije in ve\xc4\x8dina muslimanov na Balkanu, razen v Albaniji in Bosni, perzijskega, ki so ga govorili samo izobra\xc5\xbeenci, in arabskega, ki so ga govorili predvsem v Arabiji, severni Afriki, Iraku, Kuvajtu in Levantu._NEWLINE_Zaradi nizke stopnje pismenosti (na za\xc4\x8detku 19. stoletja je bilo pismenih samo 2-3\xc2\xa0% prebivalcev, proti koncu 19. stoletja pa komaj pribli\xc5\xbeno 15\xc2\xa0%) je moralo nepismeno prebivalstvo za sporazumevanje z oblastmi najemati usposobljene pisarje - arzuhald\xc5\xbeije._NEWLINE_Etni\xc4\x8dne skupine, na primer Grki, Armenci, Judi itd., so v dru\xc5\xbeinskem krogu in doma\xc4\x8dem okolju \xc5\xa1e naprej govorile svoj jezik. V vaseh in manj\xc5\xa1ih mestih, kjer sta \xc5\xbeivela dve ali ve\xc4\x8d narodov, so prebivalci pogosto govorili tudi jezike drugih narodov. V velikih mestih so prebivalci pogosto govorili svoj jezik, mnogo takih, ki po narodnosti niso bili Turki, pa je kot drugi jezik uporabljalo tudi tur\xc5\xa1\xc4\x8dino. Izobra\xc5\xbeenci so govorili tudi arabsko in perzijsko. V zadnjih dveh stoletjih sta v cesarstvo, predvsem v kr\xc5\xa1\xc4\x8danske skupnosti v Levantu, prodrla tudi francoski in angle\xc5\xa1ki jezik. Uporaba tur\xc5\xa1\xc4\x8dine je postopoma nara\xc5\xa1\xc4\x8dala, raba drugih dveh jezikov pa je postajala vedno bolj omejena: perzijski jezik se je uporabljal samo \xc5\xa1e kot pogovorni jezik izobra\xc5\xbeencev,  arabski pa pri verskih obredih.\n_START_SECTION_\nVerstvo\n_START_PARAGRAPH_\nTur\xc5\xa1ka plemena v Anatoliji so pred prevzemom islama, ki se je za\xc4\x8del \xc5\xa1iriti po zmagi Abasidov v bitki pri Talasu leta 751, prakticirala razli\xc4\x8dne oblike \xc5\xa1amanizma. Po tej bitki je mnogo tur\xc5\xa1kih plemen, vklju\xc4\x8dno z Oguzi, ki so bili predniki Seld\xc5\xbeukov in Osmanov, postopoma pre\xc5\xa1lo v islam. Oguzi so na za\xc4\x8detku 11. stoletja prinesli islam s seboj v Anatolijo._NEWLINE_Osmansko cesarstvo je bilo na\xc4\x8deloma strpno do kristjanov in judov, ki so bili po Koranu \xc2\xbbnarodi in Knjige\xc2\xab\xc2\xa0(arabsko: Ahl Al-Kitab), se pravi narodi in Stare zaveze, vendar so morali pla\xc4\x8devati poseben davek \xe2\x80\x93 d\xc5\xbeizjo. Do politeistov po \xc5\xa1erijatskem pravu niso bili strpni._NEWLINE_V miletskem sistemu so nemuslimanske prebivalce obravnavali kot podlo\xc5\xbenike cesarstva, ki niso bili podrejeni muslimanski veri in zakonodaji. Pravoslavni milet na primer je bil \xc5\xa1e naprej podrejen Justinijanovemu zakoniku, ki se je v Bizantinskem cesarstvu uporabljal 900 let. Pravoslavni prebivalci so kot najve\xc4\x8dja nemuslimanska skupina (tur\xc5\xa1ko: zimmi) imeli \xc5\xa1tevilne privilegije na podro\xc4\x8dju politike in trgovine, vendar so morali pla\xc4\x8devati vi\xc5\xa1je davke kot muslimanski podlo\xc5\xbeniki._NEWLINE_Sultan Mehmed II. je po osvojitvi Konstantinopla leta 1453 lokalnim kristjanom dovolil ostati v mestu in obdr\xc5\xbeati njihove institucije, na primer gr\xc5\xa1ki pravoslavni patriarhat. Leta 1461 je Mehmed II. v Konstantinoplu ustanovil tudi armenski patriarhat. Bizantinci so armensko Cerkev pred tem obravnavali kot hereti\xc4\x8dno in niso dovoljevali graditve armenskih cerkva znotraj konstantinopelskega obzidja. Leta 1492, ko so bili med \xc5\xa1pansko inkvizicijo iz \xc5\xa0panije izgnani sefardski Judi in muslimani, je sultan Bajazid II. poslal ponje svoje ladjevje pod poveljstvom admirala Kemala Reisa in dal beguncem pravico do naselitve v Osmanskem cesarstvu._NEWLINE_Odnosi med dr\xc5\xbeavo in gr\xc5\xa1ko pravoslavno Cerkvijo so bili ve\xc4\x8dinoma miroljubni. Ob\xc4\x8dasni ukrepi proti njej so pomenili odklon od ustaljene prakse. Njene strukture so ostale nedotaknjene in samostojne, vendar so bile pod strogim nadzorom vse do gr\xc5\xa1ke vojne za neodvisnost (1821-1829) in kasneje v 19. stoletju v obdobju ustavne monarhije, ko so jo nacionalisti posku\xc5\xa1ali uravnote\xc5\xbeiti z osmanizmom. Druge pravoslavne Cerkve so bile razpu\xc5\xa1\xc4\x8dene in postavljene pod jurisdikcijo gr\xc5\xa1ke pravoslavne Cerkve. Bolgarska pravoslavna Cerkev na primer je bila podrejena vse do leta 1870, ko je sultan Abdulaziz ustanovil bolgarski eksarhat in ponovno vzpostavil njeno neodvisnost._NEWLINE_Podobni mileti so bili  ustanovljeni tudi za judovsko skupnost, ki jo je vodil osmanski vrhovni rabin (Haham Ba\xc5\x9f\xc4\xb1), armenska pravoslavna skupnost, ki jo je vodil vrhovni \xc5\xa1kof, in druge verske skupnosti.\n_START_SECTION_\nPravni sistem\n_START_PARAGRAPH_\nOsmanski pravni sistem je bil decentraliziran, raznolik in dinami\xc4\x8den, ker je samo tako lahko uspe\xc5\xa1no urejal velike verske, etni\xc4\x8dne in kulturne razlike svojega prebivalstva. Zgrajen je bil na pravni tradiciji predhodnih islamskih cesarstev, iz katere so Osmani razvili dinami\xc4\x8den pravni sistem kanun-u Osmani, ki je bil sestavljen iz treh delov: \xc5\xa1eriata (Shari`a), ki je zajemal islamske verske zakone, kanuna, v katerega je bilo vklju\xc4\x8deno tudi obi\xc4\x8dajno pravo (\xc3\xb6rf) in pravnih sistemov nemuslimanskih manj\xc5\xa1in (millet). Na\xc4\x8dela \xc5\xa1eriata, ki ga je prevzela osmanska dr\xc5\xbeava, so se naslanjala predvsem na hanafijsko \xc5\xa1olo islamskega pravoznanstva, vendar so lokalni sodniki (kad\xc4\xb1) skladno z lokalno tradicijo lahko sodili tudi po na\xc4\x8delih drugih islamskih pravoznanskih \xc5\xa1ol. Nekatera na\xc4\x8dela drugih \xc5\xa1ol so upo\xc5\xa1tevali tudi sodniki, ki so sicer sodili po na\xc4\x8delih hanafijske \xc5\xa1ole._NEWLINE_\xc5\xa0eriatska sodi\xc5\xa1\xc4\x8da so bila uradne ustanove, ki so delovale s pooblastilom centralne vlade v Istanbulu. Centralna vlada je imenovala in pla\xc4\x8devala sodnike in na splo\xc5\xa1no zagotavljala izvr\xc5\xa1evanje njihovih sodb. Tak\xc5\xa1en odnos med centralno oblastjo in sodniki je omogo\xc4\x8dal dr\xc5\xbeavnim uradnikom nadzor, da so bile sodbe skladne z na\xc4\x8deli \xc5\xa1eriata. To je po drugi strani pomenilo, da je dr\xc5\xbeava uradno sprejela njihove sodbe in zagotovila njihovo izvr\xc5\xa1evanje. V pristojnosti sodi\xc5\xa1\xc4\x8d je bilo tudi potrjevanje sklepov arbitrov ali mediatorjev, s katerimi sta se strinjali obe sprti strani (odredba sulh), njihovo vna\xc5\xa1anje v uradne dokumente sodi\xc5\xa1\xc4\x8da in skrb za njihovo izvajanje. Sklepi \xc5\xa1eriatskega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da so bili praviloma dokon\xc4\x8dni in obvezujo\xc4\x8di, stranka, ki s sklepom ni bila zadovoljna, pa se je lahko prito\xc5\xbeila na drugostopenjsko sodi\xc5\xa1\xc4\x8de na sultanovem dvoru (divan), ki je bilo kon\xc4\x8dno prizivno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Kanun je bila zakonik, ki ga je predpisoval sultan z avtoriteto vrhovnega vladarja (wali-\xc4\xb1l-amr). Obi\xc4\x8dajno je izhajal iz vsakdanje prakse in se je zato razlikoval od obdobja do obdoja in regije do regije. Sultanova zakonodaja je bila verjetno usklajena s \xc5\xa1eriatom in je urejala samo tista podro\xc4\x8dja, ki jih \xc5\xa1eriat ni zajemal, na primer organizacijo dr\xc5\xbeavnih institucij, davke in takse ter nekatere kazni. Kanunska zakonodaja je imela verjetno omejeno trajnost in je prenehala veljati s sultanovo smrtjo ali njegovo odstavitvijo, \xc4\x8de njegov naslednik ni podalj\xc5\xa1aj njene veljavnosti. Prvi kanun je predpisal \xc5\xbee ustanovitelj Osmanskega cesarstva Osman Gazi, s katerim je v Bursi uvedel tr\xc5\xbeno takso, imenovano bad\xc5\xbe. Omenjeno takso so uveljavljali tudi njegovi nasledniki. Obseg kanuna se je po\xc4\x8dasi ve\xc4\x8dal, ker so sultani ohranjali zapu\xc5\xa1\xc4\x8dino svojih prednikov in jo za\xc4\x8deli sistemati\xc4\x8dno urejati. Prva med njimi sta bila Mehmed II. in Sulejman I., ki je ravno zaradi tega dobil nadimek Kanuni (Zakonodajalec)._NEWLINE_Tretji del osmanskega pravnega sistema so bile zakoni in sodne ustanove posameznih nemuslimanskih verskih skupnosti \xe2\x80\x93 miletov. Pripadniki miletov so se rojevali, poro\xc4\x8dali, lo\xc4\x8devali in pokopavali skladno z verskimi zakoni in obi\xc4\x8daji njihovih skupnosti, ki so urejali tudi mnogo drugih pravnih zadev, vklju\xc4\x8dno z ekonomskimi in socialnimi odnosi. Miletska sodi\xc5\xa1\xc4\x8da so lahko tudi samo obto\xc5\xbeila in obsodila prestopnike in izvr\xc5\xa1itev kazni prenesla na dr\xc5\xbeavno oblast. \xc5\xa0eriat in kanun osmanske dr\xc5\xbeave sta imela prednost pred zakonodajo in kazenskimi zakoniki nemuslimanskih skupnosti (zimmi). Sodi\xc5\xa1\xc4\x8da so v sporih, v katerih so bili udele\xc5\xbeeni izklju\xc4\x8dno muslimani, vedno sodila po \xc5\xa1eriatskem pravu. Pripadniki nemuslimanskih skupnosti so lahko izbirali. \xc4\x8ce so na \xc5\xa1eriatskem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du pri\xc4\x8dakovali bolj ugodo razsodbo, so se v\xc4\x8dasih odlo\xc4\x8dili za sojenje na \xc5\xa1eriatskem in ne na svojem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du. Kr\xc5\xa1\xc4\x8danske in judovske \xc5\xbeene so na primer la\xc5\xbeje dosegle razvezo zakona na \xc5\xa1eriatskem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du, potem pa so izvajanje sklepa sodi\xc5\xa1\xc4\x8da prenesle na svoje lokalne oblasti, ki so ga morale izvr\xc5\xa1iti zaradi vi\xc5\xa1je prioritete \xc5\xa1eriatskega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da._NEWLINE_Pravna avtonomija nemuslimanskih skupnosti v Osmanskem cesarstvu je bila trdna in ob\xc5\xa1irna v primerjavi z drugimi deli sveta v tistem obdobju, vendar je imela nekaj pomembnih omejitev. Voditelje miletskih verskih in posvetnih skupnosti je imenoval in odstavljal sultan, ki je na te polo\xc5\xbeaje seveda postavljal lojalne ali vsaj nevtralne osebe. Nemuslimanski podlo\xc5\xbeniki so imeli mo\xc5\xbenost sojenja tudi na islamskem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du, kar se v praksi sicer ni dogajalo prav pogosto, mo\xc5\xbenost pa je omejevala mo\xc4\x8d manj\xc5\xa1inskih verskih in judovskih sodi\xc5\xa1\xc4\x8d in omogo\xc4\x8dala sojenje v primerih, ko se je posameznik na svojem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du po\xc4\x8dutil ogoljufanega._NEWLINE_Sistemati\xc4\x8dna uporaba kanuna skupaj s \xc5\xa1eriatom je odraz dolge tur\xc5\xa1ke zakonodajne tradicije, ki je sledljiva vse do predislamske tur\xc5\xa1ke kulture. Nekateri zgodovinarji trdijo, da je prav ta tradicija osnova sodobnega tur\xc5\xa1kega sekularizma. Sistemati\xc4\x8dna raba kanuna je bila posledica dejstva, da \xc5\xa1eriat ne pokriva nekaterih podro\xc4\x8dij, ki so nujno potrebna za u\xc4\x8dinkovito delovanje dr\xc5\xbeave. Ta podro\xc4\x8dja so ostala odprta za politi\xc4\x8dne odlo\xc4\x8ditve, ki so bile odvisne od potreb dru\xc5\xbebe in so jih sprejemali dr\xc5\xbeavni uradniki. Odlo\xc4\x8ditve niso bile vezane na metodologijo \xc5\xa1eriata (usul al-fiqh, asl\xc3\xae deliller). \xc4\x8ce so dolo\xc4\x8dilo iz \xc5\xa1eriata uporabili dr\xc5\xbeavni uradniki, je proces postal politi\xc4\x8den in posveten in ne ve\xc4\x8d verski._NEWLINE_Ali sta \xc5\xa1eriat in kanun dve lo\xc4\x8deni in razli\xc4\x8dni vrsti verske oziroma posvetne zakononodaje, je danes \xc5\xa1e vedno predmet razprav med zgodovinarji.  Tisti, ki trdijo, da je bil kanun posveten in lo\xc4\x8den od verske zakonodaje, nanj gledajo kot na osmansko iznajdbo, ki je na za\xc4\x8detku 20. stoletja omogo\xc4\x8dila prehod v sekularizem. Drugi trdijo, da je bil kanun vedno del islamske pravne tradicije in so ga od samega za\xc4\x8detka odobravali in nadzirali \xc5\xa1eriatski u\xc4\x8denjaki. Poleg tega trdijo, da med \xc5\xa1eriatom in kanunom ni nobenih protislovij. Kanun je sicer razgla\xc5\xa1al sultan, besedilo samo pa so sestavljali sultanovi osebni sekretarji (ni\xc5\x9fanc\xc4\xb1), ki so bili \xc5\xa1olani pravni strokovnjaki (ilmiye s\xc4\xb1n\xc4\xb1f\xc4\xb1). Pri sestavljanju so se posvetovali s sultanom in verskimi u\xc4\x8denjaki, posebno s \xc5\xa1ejhulismamom.\n_START_SECTION_\nOboro\xc5\xbeene sile\n_START_PARAGRAPH_\nPrve oboro\xc5\xbeene enote osmanske vojske je organiziral Osman I. iz pripadnikov plemen, ki so v poznem 13. stoletju \xc5\xbeivela v zahodni Anatoliji. Z razvojem cesarstva je voja\xc5\xa1ka organizacija postala zapleten sistem, sestavljen iz enot rekrutov in enot fevdalnih posestnikov.\n_START_SECTION_\nKopenska vojska\n_START_PARAGRAPH_\nGlavne enote kopenske vojske so sestavljali jani\xc4\x8darji, spahije, akind\xc5\xbei in voja\xc5\xa1ka godba mehteran. Osmanska armada je neko\xc4\x8d spadala med najbolj organizirane  voja\xc5\xa1ke sile na svetu in ena prvih, ki je bila oboro\xc5\xbeena z mu\xc5\xa1ketami in topovi. Falkonete, lahke topove s kratko cevjo kalibra pribli\xc5\xbeno 50\xc2\xa0mm, je uporabila \xc5\xbee med obleganjem Konstantinopla leta 1422. Konjenica je bila lahko oklepljena in oboro\xc5\xbeena z loki in kratkimi sabljami in je uporabljala hitre turkmenske in arabske konje. Njena taktika je bila v mnogo\xc4\x8dem podobna mongolski, predvsem v hlinjenih pobegih z boji\xc5\xa1\xc4\x8da in mo\xc4\x8dnih protinapadih. Sredi 17. stoletja je sposobnost armade za\xc4\x8dela upadati, predvsem po Veliki tur\xc5\xa1ki vojni z evropskimi dr\xc5\xbeavami in Sveto ligo (1667-1698). V 18. stoletju je armada dosegla nekaj uspehov v vojni z Benetkami, na severu pa se je morala stalno umikati, predvsem pred Rusi._NEWLINE_Modernizacija Osmanskega cesarstva v 19. stoletju se je za\xc4\x8dela z reorganizacijo armade. Leta 1826 je sultan Mahmud II. razpustil jani\xc4\x8darske enote in ustanovil sodobno osmansko armado, imenovano Nizam-\xc4\xb1 Cedid (Novi red). Armada je bila tudi prva institucija, ki je najemala tuje strokovnjake in po\xc5\xa1iljala svoje \xc4\x8dastnike na usposabljanje v Zahodno Evropo. Gibanje mladoturkov se je za\xc4\x8delo ravno potem, ko so se ti relativno mladi in \xc5\xa1olani mo\xc5\xbeje vrnili v domovino.\n_START_SECTION_\nVojna mornarica\n_START_PARAGRAPH_\nOsmanska vojna mornarica je bila zelo zaslu\xc5\xbena za \xc5\xa1iritev cesarstva na evropski in afri\xc5\xa1ki kontinent. Osvajanja so se za\xc4\x8dela v Afriki s priklju\xc4\x8ditvijo Al\xc5\xbeirije in Egipta leta 1517. Z izgubo Gr\xc4\x8dije (1821) in Al\xc5\xbeirije (1830) je mo\xc4\x8d vojne mornarice za\xc4\x8dela pojemati. Sultan Abdulaziz (1861\xe2\x80\x931876) je posku\xc5\xa1al obnoviti njeno mo\xc4\x8d in zgradil najve\xc4\x8dje ladjevje za angle\xc5\xa1kim in francoskim. Ladjedelnica Barrow v Angliji je leta 1886 prav za osmansko mornarico zgradila svojo prvo podmornico._NEWLINE_Osmansko cesarstvo zaradi padanja gospodarske mo\xc4\x8di tako velikega ladjevja ni moglo dolgo vzdr\xc5\xbeevati. Sultan Abdulhamid II. je celo podvomil v zvestobo svojih admiralov, ki so se postavili na stran reformista Midhat Pa\xc5\xa1e, in se prito\xc5\xbeeval, da je bilo veliko in drago ladjevje v osmansko-ruski vojni (1877\xe2\x80\x931878) popolnoma neuporabno. Ve\xc4\x8dino ladij je umaknil v zaliv Zlati rog, kjer so propadale naslednjih trideset let. Po mladotur\xc5\xa1ki revoluciji leta 1908 je Odbor za zdru\xc5\xbeitev in napredek (\xc4\xb0ttihat ve Terakki Cemiyeti) posku\xc5\xa1al ponovno zgraditi mo\xc4\x8dno mornarico in za\xc4\x8del leta 1910 z javnimi donacijami kupovati nove ladje.\n_START_SECTION_\nVojno letalstvo\n_START_PARAGRAPH_\nOsmansko vojno letalstvo je bilo ustanovljeno junija 1909 kot prvo vojno letalstvo na svetu. 3. julija 1912 so v Istanbulu ustanovili tudi letalsko akademijo (Hava Okulu), na kateri so za\xc4\x8deli sami usposabljati svoje prve letalske \xc4\x8dastnike.  Maja 1913 so na akademiji kot prvi na svetu za\xc4\x8deli usposabljati tudi izvidni\xc5\xa1ke pilote in ustanovili posebne izvidni\xc5\xa1ke letalske enote. Leta 1914 so ustanovili \xc5\xa1e Pomorsko letalsko akademijo (Deniz Hava Okulu). Z izbruhom prve svetovne vojne se je proces modernizacije ustavil. Osmanske letalske enote so se med prvo svetovno vojno bojevale na ve\xc4\x8d frontah, od Galicije na zahodu do Kavkaza in Jemna na vzhodu.'