b'\n_START_ARTICLE_\nFilip V. \xc5\xa0panski\n_START_SECTION_\nVzpon na oblast\n_START_PARAGRAPH_\nFilip Burbonski, vojvoda An\xc5\xbeujski, se je rodil v Versaillesu kot drugi otrok Ludvika, Velikega Dauphina Francije (op. a. naziv za francoskega prestolonaslednika) in Marije Ane Bavarske. Kot \xc5\xa1ele drugi sin prestolonaslednika so bile njegove mo\xc5\xbenosti za njegov prevzem francoske oblasti majhne. Prav tako majhne pa so bile tudi mo\xc5\xbenosti prevzema \xc5\xa1panskega prestola, saj se je njegova babica odrekla nasledstvenim pravicam, da se je lahko poro\xc4\x8dila z bodo\xc4\x8dim francoskim kraljem. Poleg tega pa so takratni evropski kralji \xc5\xbee bili podpisali sporazum, v katerem so kot naslednika v primeru smrti \xc5\xa1panskega kralja brez potomcev dolo\xc4\x8dili Jo\xc5\xbeefa Ferdinanda Bavarskega. Po nenadni smrti le-tega so evropski vladarji v novem sporazumu kot primernega naslednika dolo\xc4\x8dili avstrijskega nadvojvodo Karla, pravnuka Filipa III. \xc5\xa0panskega. Pri\xc4\x8dakovali so, da ga bo kot svojega naslednika dolo\xc4\x8dil tudi sam kralj Karel II. \xc5\xa0panski, a je ta pred smrtjo za prestolonaslednika imenoval Filipa Burbonskega, vojvodo An\xc5\xbeujskega. Ta je po Karlovi smrti sprejel oblast, to pa je privedlo do \xc5\xa0panske nasledstvene vojne.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0panska nasledstvena vojna (1701-1713)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0panska nasledstvena vojna je bil mednarodni, a prav tako tudi dr\xc5\xbeavni konflikt, ki je nastal po smrti \xc5\xa1panskega kralja Karla II., ki je umrl brez potomcev. Evropski vladarji so pred kraljevo smrtjo za naslednika v primeru odsotnosti potomcev dolo\xc4\x8dili avstrijskega nadvojvodo Karla, \xc5\xa1panski kralj pa je v svoji oporoki za svojega naslednika dolo\xc4\x8dil Filipa Burbonskega, vojvodo An\xc5\xbeujskega. Ko je ta zasedel prestol, so se evropski monarhi zbali neravnovesja sil v Evropi in po svetu ter francoske premo\xc4\x8di in so zato podprli avstrijskega nadvojvodo. _NEWLINE_Leta 1713 je bil vojvoda Karel izvoljen za cesarja Svetega rimskega cesarstva. Evropske sile so se ustra\xc5\xa1ile prevlade Habsbur\xc5\xbeanov in so s Filipom Burbonskim v Utrechtu podpisale mirovni sporazum. Ta je Filipa Burbonskega priznal kot \xc5\xa1panskega kralja, v zameno za to pa je \xc5\xa0panija izgubila nekaj ozemlja v Evropi in \xc4\x8dezmorskih kolonijah. \xc5\xa0panska nasledstvena vojna se je za\xc4\x8dela leta 1701 in trajala 12 let, do podpisa Utrechtske mirovne pogodbe. Naslednje leto je kralj Filip V. zavzel Barcelono in preostale teritorije pod oblastjo zdaj \xc5\xbee cesarja Karla, ta pa je leta 1725 priznal Filipa Burbonskega kot legitimnega kralja \xc5\xa0panije in s tem dokon\xc4\x8dno razre\xc5\xa1il konflikt.\n_START_SECTION_\nNotranja politika\n_START_PARAGRAPH_\nKljub osebnim razmeram in njegovi bolezni, ki je pogosto vodila v obdobja demence in nesre\xc4\x8de, je bila njegova vladavina zelo uspe\xc5\xa1na. Imenoval je osebne pomo\xc4\x8dnike, tajnike, ki so skrbeli za dolo\xc4\x8dene sektorje notranje in zunanje politike, kot nekak\xc5\xa1ne predhodnike dana\xc5\xa1njih ministrov. Do neke mere je uspel zdru\xc5\xbeiti in poenotiti vodilne politi\xc4\x8dne ter voja\xc5\xa1ke organe in se trudil centralizirati mo\xc4\x8d v dr\xc5\xbeavi. Uvedel je enotne zakone, dr\xc5\xbeavo je vodil iz prestolnice, Madrida, uvedel agrarne in druga\xc4\x8dne reforme, boril se je proti korupciji in ob koncu svoje vladavine dosegel, da so se prihodki dr\xc5\xbeave pove\xc4\x8dali, ekonomija pa mo\xc4\x8dno izbolj\xc5\xa1ala. _NEWLINE_Kot \xc5\xbee njegov dedek Ludvik XIV., francoski kralj, je tudi Filip V. \xc5\xa0panski bil zelo naklonjen kulturi in umetnosti. Dal je zgraditi ve\xc4\x8d pala\xc4\x8d, v katere se je zatekal na lov, kadarkoli je zapadel v depresijo. Prav tako je prenovil in raz\xc5\xa1iril nekaj \xc5\xbee obstoje\xc4\x8dih pala\xc4\x8d v stilu rokokoja, ki je v Evropi sovpadal z njegovo vladavino. Bil je ustanovitelj \xc5\xa0panske kraljeve akademije, ki je skrbela za \xc5\xa1panski jezik ter drugih organizacij, ki so spodbujale razvoj znanosti in umetnosti._NEWLINE_Filip V. je \xc5\xbeelel izbolj\xc5\xa1ati tudi \xc5\xa1olski sistem zato je njegova vlada uvedla reforme na predvsem visoko\xc5\xa1olski stopnji izobrazbe. Osnovno\xc5\xa1olska izobrazba je zaradi pomanjkanja kvalitetnega u\xc4\x8diteljskega kadra ostala v rokah cerkvenih redov, visoko\xc5\xa1olska izobrazba pa je pre\xc5\xa1la v roke monarhije, ki je ustanovila in nadzirala tako imenovane \xc2\xbbcolegios mayores\xc2\xab\xc2\xa0(v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini \xc2\xbbvi\xc5\xa1je \xc5\xa1ole\xc2\xab)._NEWLINE_Filip V. je uvedel veliko reform in velja za razsvetljenega absolutista, a je ve\xc4\x8dina vodenja kraljevine zaradi njegove pogoste depresije bila v rokah njegovih ministrov, vplivnih aristokratov, predvsem Marie Anne de la Tremoille, princese Ursinov in nazadnje Filipove druge \xc5\xbeene, Elizabete Farnese, s katero se je poro\xc4\x8dil leta 1714._NEWLINE_Med njegovo vlado je Filip V. podpiral trgovino s \xc5\xa1panskimi posesti v Ameriki. Od te atlantske trgovine obstajajo pomembne osebe iz pomorske zgodovine \xc5\xa0panije, med katerimi izstopa kormilo Amaro Pargo, ki ga je kralj pogosto izkori\xc5\xa1\xc4\x8dal za opravljanje svojih vpadov.\n_START_SECTION_\nZunanja politika\n_START_PARAGRAPH_\nVerjetno najpomembnej\xc5\xa1i figuri tega obdobja v monarhiji sta bila kraljeva druga \xc5\xbeena Elizabeta Farnese in premier Guilio Alberoni, odposlanec dvora iz Parme, ki je uredil poroko med Elizabeto in Filipom. _NEWLINE_Po smrti francoskega kralja, Ludvika XIV., je kot regent na oblast pri\xc5\xa1el vojvoda Orleanski, Filipov osebni nasprotnik, kar je zamajalo odnose med dr\xc5\xbeavama. Elizabeta Farnesi je \xc5\xbeelela v Italiji _NEWLINE_ustanoviti satelitske kraljevine, v katerih bi vladali njeni sinovi in posledica te \xc5\xbeelje je bila kr\xc5\xa1itev mirovnega sporazuma iz Utrechta. Leta 1717 je \xc5\xa1panska vojska zavzela Sardinijo, leto kasneje pa napadla \xc5\xa1e Sicilijo, biv\xc5\xa1i ozemlji, ki jih je \xc5\xa1panska krona izgubila s podpisom mirovne pogodbe. Zaradi kr\xc5\xa1itve sporazuma so Velika Britanija, Francija, Republika Nizozemska in avstrijski monarh zdru\xc5\xbeili mo\xc4\x8di proti \xc5\xa0paniji._NEWLINE_Leta 1725 sta Karel VI. Habsbur\xc5\xa1ki in Filip V. \xc5\xa0panski podpisala sporazum o premirju in zavezni\xc5\xa1tvu, v katerem se je Karel VI. odrekel \xc5\xa1panskemu prestolu, Filip V. pa ozemlju v dana\xc5\xa1nji Italiji in Beneluksu. Velika Britanija je z Utrechtskim sporazumom prevzela oblast nad nekaterimi \xc5\xa1panskimi \xc4\x8dezmorskimi teritoriji, zaradi \xc4\x8desar sta bili monarhiji \xc5\xa1e dolgo tekmici in se bojevali.\n_START_SECTION_\nPrvi zakon:\n_START_PARAGRAPH_\nFilip V. \xc5\xa0panski se je prvi\xc4\x8d poro\xc4\x8dil s svojo sestri\xc4\x8dno, Mario Luiso Gabrielo Savojsko (17. september 1688 \xe2\x80\x93 14. februar 1714) 2. novembra 1701 in z njo imel \xc5\xa1tiri otroke. Od teh sta dva umrla v otro\xc5\xa1tvu, Ludvik I. je umrl po manj kot enem letu vladanja, Ferdinand VI. \xc5\xa0panski pa je nasledil svojega o\xc4\x8deta in vladal do leta 1759.\n_START_SECTION_\nDrugi zakon:\n_START_PARAGRAPH_\nDrugi\xc4\x8d se je Filip V. poro\xc4\x8dil 24. decembra 1714 z Elizabeto Farnese (25. oktober 1692 \xe2\x80\x93 11. julij 1766). Z njo je imel sedem otrok, ki so u\xc5\xbeivali veliko ve\xc4\x8d pozornosti star\xc5\xa1ev kakor otroci iz prvega zakona, ki jih je Elizabeta Farnese prezirala in zanemarjala. Od teh sedmih otrok jih je 6 pre\xc5\xbeivelo otro\xc5\xa1tvo, prvorojenec tega zakona, Karel III. \xc5\xa0panski, pa je celo nasledil svojega starej\xc5\xa1ega brata, Ferdinanda VI. \xc5\xa0panskega, na prestolu monarhije.\n_START_SECTION_\nKonec vladavine\n_START_PARAGRAPH_\nProti koncu vladavine Filipa V. \xc5\xa0panskega se je njegovo du\xc5\xa1evno in fizi\xc4\x8dno stanje mo\xc4\x8dno poslab\xc5\xa1alo, zaradi \xc4\x8desar je njegova \xc5\xbeena Elizabeta imela \xc5\xa1e ve\xc4\x8d oblasti v dr\xc5\xbeavi. Filip V. je umrl v no\xc4\x8di 9. julija 1746, zaradi mo\xc5\xbeganske kapi.'