b"\n_START_ARTICLE_\nGrizaj\n_START_PARAGRAPH_\nGrizaj, tudi grisaille (/ \xc9\xa1r\xc9\xaa\xcb\x88za\xc9\xaa / ali / \xc9\xa1r\xc9\xaa\xcb\x88ze\xc9\xaal /; francosko: gris [\xc9\xa1\xca\x81izaj] 'siva') je slika, v celoti izvedena v odtenkih sive ali druge nevtralne sivkaste barve.  Uporablja se zlasti v velikih dekorativnih shemah pri imitaciji kiparstva. \xc5\xa0tevilni grizaji vklju\xc4\x8dujejo nekoliko \xc5\xa1ir\xc5\xa1i barvni razpon, kot je ponazorjena freska Andrea del Sarta. Slike v rjavi barvi se imenujejo brunaille, slike v zeleni barvi pa se imenujejo verdaille. _NEWLINE_Grizaj je lahko izdelan sam zase, kot premaz za oljno sliko (v pripravi na posteklitev slojev barve na njej) ali kot model, po katerem lahko dela graver. \xc2\xbbRubens in njegova \xc5\xa1ola so v\xc4\x8dasih uporabljali enobarvne tehnike pri skiciranju kompozicij za graverje\xc2\xab.  Popolno barvanje predmeta zahteva veliko ve\xc4\x8d umetnikovih zahtev, delo v grizaju pa je bilo pogosto izbrano kot hitrej\xc5\xa1e in cenej\xc5\xa1e, \xc4\x8deprav je bil u\xc4\x8dinek v\xc4\x8dasih namerno izbran iz estetskih razlogov. Grizaj slike spominjajo na risbe, po navadi enobarvne, ki so jih umetniki iz renesanse pripravljali za nadaljnjo obdelavo; tako kot risbe lahko tudi la\xc5\xbeje izdajo roko manj nadarjenega pomo\xc4\x8dnika kot popolnoma obarvana slika.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nGiotto je grizaj uporabil v spodnjih registrih svojih fresk v kapeli Scrovegni v Padovi (pribli\xc5\xbeno leta 1304), Robert Campin, Jan van Eyck in njuni nasledniki pa so na zunanjih krilih triptihov, vklju\xc4\x8dno z Gentskim oltarjem, naslikali grizaj figure. Prvotno so bile ve\xc4\x8dino \xc4\x8dasa na ogled te strani, saj so bila vrata obi\xc4\x8dajno zaprta, razen v prazni\xc4\x8dnih dneh ali na (pla\xc4\x8dano) \xc5\xbeeljo turistov. Vendar so danes te slike v muzejih pogosto nevidne, ko je triptih prikazan odprt in prislonjen ob steni. V teh primerih je \xc5\xa1lo za imitacija kiparstva, ki je bilo \xc5\xa1e dra\xc5\xbeje od slike - celo priznanega mojstra._NEWLINE_Limners je pogosto izdeloval iluminirane rokopise s peresom in jih toniral z zelo omejenem barvnem razponu. Mnogi umetniki, kot sta Jean Pucelle (aktivni c. 1320-1350) in Matthew Paris, so se specializirali za tovrstna dela, ki so bila v Angliji \xc5\xa1e posebej pogosta iz anglosa\xc5\xa1kih \xc4\x8dasov. Renesan\xc4\x8dni umetniki, kot sta Mantegna in Polidoro da Caravaggio, so pogosto uporabljali grizaj kot u\xc4\x8dinek klasifikacije, bodisi kot posnemanje u\xc4\x8dinka klasi\xc4\x8dnega kiparskega reliefa bodisi rimske slike._NEWLINE_V Nizozemskih de\xc5\xbeelah je mogo\xc4\x8de neprekinjeno tradicijo slik grizaj zaslediti od zgodnjega nizozemskega slikarstva do Martena van Heemskercka (1498\xe2\x80\x931574), Pietera Bruegla starej\xc5\xa1ega (Kristus in \xc5\xbeenska, prevzeta v pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tvu, 1565), in Hendrika Goltziusa in skozi bogato produkcijo Adriaena van de Vennea, do kroga Rembrandta in Jana van Goyena._NEWLINE_Stropne freske Sikstinske kapele imajo del zasnove v grizaju, prav tako spodnji del velikega dekorja stopni\xc5\xa1\xc4\x8d  Antonia Verrioja (c. 1636 - 1707) na Hampton Court.\n_START_SECTION_\nSodobni primeri\n_START_PARAGRAPH_\nGrizaj, \xc4\x8deprav manj raz\xc5\xa1irjen v 20. stoletju, se nadaljuje kot umetni\xc5\xa1ka tehnika. Pabla Picassa slika Guernica (1937) je tak primer._NEWLINE_Hugo Bastidas (1955\xe2\x80\x93), sodobni ameri\xc5\xa1ki slikar, je postal znan po \xc4\x8drno-belih slikah, ki posnemajo u\xc4\x8dinek grizaj in pogosto spominjajo na \xc4\x8drno-bele fotografije.  Bastidasove slike pogosto prikazujejo arhitekturo, vodo, rastlinstvo in umetnostno zgodovino ter izra\xc5\xbeajo njegovo skrb glede stanja okolja, globalizacije in njihovega vpliva na po\xc4\x8dutje Zemlje.  Po vrnitvi v New York s Fulbrightove \xc5\xa1tipendije v rodnem Ekvadorju v za\xc4\x8detku 1990-ih je Bastidas za\xc4\x8del uporabljati omejeno barvno paleto \xc4\x8drno-bele barve. Njegove srednje in obse\xc5\xbene slike namigujejo na \xc4\x8drno-belo fotografijo in odlikujejo kontrastne cone podrobnosti.  S \xc5\xa1\xc4\x8detinastimi \xc4\x8dopi\xc4\x8di z ve\xc4\x8d tiso\xc4\x8d pra\xc5\xa1i\xc4\x8djimi \xc5\xa1\xc4\x8detinami velikosti \xc5\xa1t. 1, napolnjenim z lepilom za zaj\xc4\x8djo ko\xc5\xbeo, Bastidas dosega visoko stopnjo lo\xc4\x8dljivosti slike. Ukvarja se tudi z digitalno fotografijo, ki sporo\xc4\x8di njegovo vsebino, ne da bi ustvaril fotorealisti\xc4\x8dni u\xc4\x8dinek.\n_START_SECTION_\nAkademske \xc5\xa1tudije\n_START_PARAGRAPH_\nS poudarkom na neposrednem (alla prima) slikarstvu 20. stoletja je tehnika grizaj izgubila naklonjenost pri umetnikih tega obdobja. Ta zgodovinska metoda je \xc5\xa1e vedno vklju\xc4\x8dena v u\xc4\x8dni na\xc4\x8drt nekaterih zasebnih ateljejev.\n_START_SECTION_\nV emajlu in vitra\xc5\xbeu\n_START_PARAGRAPH_\nIzraz se uporablja tudi za enobarvno slikanje v drugih medijih, kot so emajli, kjer je mogo\xc4\x8de predvideti u\xc4\x8dinek, podoben reliefu v srebru. Pogost je v vitraju, kjer se je potreba po odsekih v razli\xc4\x8dnih barvah mo\xc4\x8dno zmanj\xc5\xa1ala. Deli okna se lahko izvedejo v grizaju - na primer s srebrnim made\xc5\xbeem ali stekleno barvo - medtem ko so drugi deli v barvnem steklu."