b'\n_START_ARTICLE_\nMerovingi\n_START_PARAGRAPH_\nMerovingi so bili dinastija Salijskih Frankov, ki je od 5. stoletja skoraj tristo let vladala Frankom v regiji z latinskim imenom Francia (Frankija). Njeno ozemlje se je pribli\xc5\xbeno ujemalo z ozemljem anti\xc4\x8dne Galije in rimskih provinc Retija in Gornja Germanija in ju\xc5\xbenim delom Germanije. Dinastijo je ustanovil Hilderik I. (vladal od pribli\xc5\xbeno 457-481), sin poglavarja Salijskih Frankov Meroveha. Galijo je pod merovin\xc5\xa1ko oblastjo zdru\xc5\xbeil njegov slavni sin Klodvik I. (vladal 481-511).  _NEWLINE_Po Klodvikovi smrti so bili med vejami Merovin\xc5\xa1ke dinastije pogosti spori, ko so dr\xc5\xbeavo ogro\xc5\xbeali tujci pa so vedno postali zelo enotni._NEWLINE_V zadnjem stoletju merovin\xc5\xa1ke vladavine so postajali njihovi kralji vedno bolj samo formalni kralji. Njihova vladavina se je kon\xc4\x8dala marca 752, ko je pape\xc5\xbe Zaharija uradno odstavil Hilderika III.. Zaharijev naslednik \xc5\xa0tefan II. je leta 754 mazilil in potrdil imenovanje njegovega naslednika Pipina Malega iz Karolin\xc5\xa1ke dinastije. _NEWLINE_Merovin\xc5\xa1ko vladajo\xc4\x8do dru\xc5\xbeino so njihovi sodobniki v\xc4\x8dasih omenjali kot \xc2\xbbdru\xc5\xbeino dolgolasih kraljev\xc2\xab (latinsko  reges criniti), ker so se po dolgih laseh razlikovali od sicer na kratko ostri\xc5\xbeenih podlo\xc5\xbenikov. Naziv Merovingi je nastal iz starolatinskega izraza Merovingi ali Merohingi \xe2\x80\x93 Merovehovi sinovi, ta pa iz nepotrjene staroholandske oblike.\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nMerovin\xc5\xa1ka dinastija je dobila ime po pol legendarnem Merovehu, voditelju Salijskih Frankov. Zmage njegovega sina Hilderika I. (vladal okoli 457\xe2\x80\x93481) proti Vizigotom, Sasom in Alemanom so postavile meje merovin\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave. Hilderikov sin Klodvik I. (vladal 481\xe2\x80\x93511)  je potem, ko je porazil rimskega vladarja Siagrija, okoli leta 486 zavladal skoraj celi Galiji severno od Loare. Po zmagi v  bitki proti Alemanom  pri Tolbiacu leta 496 je po pisanju Gregorja Tourskega prestopil v katoli\xc5\xa1ko vero svoje \xc5\xbeene Klotilde. V bitki pri Vouill\xc3\xa9u leta 507 je odlo\xc4\x8dilno premagal vizigotsko Toulou\xc5\xa1ko kraljestvo. Po Klodvikovi smrti se je njegovo kraljestvo razdelilo med njegove \xc5\xa1tiri sinove. Podobne delitve so se dogajale tudi v naslednjem stoletju.   Zanimivo je, da je Frankovsko kraljestvo tudi takrat, ko je v njem isto\xc4\x8dasno vladalo ve\xc4\x8d kraljev, navzven delovalo kot celota, kateri je kolektivno vladalo ve\xc4\x8d kraljev. Spori med njimi in drugi dogodki so lahko imeli za posledico ponovno zdru\xc5\xbeitev celega kraljestva pod enim vladarjem. _NEWLINE_Britanski egiptolog Flinders Petrie  je leta 1906 domneval, da so bili Marvingi, ki jih Ptelomaj opisuje kot ljudstvo, ki \xc5\xbeivi ob Renu,  predniki Merovin\xc5\xa1ke dinastije.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nOb Klodvikovi smrti leta 511 je  Frankovsko kraljestvo posedovalo celo Galijo, razen Burgundije, in celo Veliko Germanijo, razen Sa\xc5\xa1ke. Kraljestvo je kljub temu, da je bilo razdeljeno med ve\xc4\x8d kraljev, delovalo kot celota in z zdru\xc5\xbeenimi mo\xc4\x8dmi leta 534 osvojilo Burgundijo. Po padcu Ostrogorov so Franki priklju\xc4\x8dili tudi Provanso. Po tej osvojitvi so prodrli do meje z Italijo, kjer so vladali Langobardi, in vizigotsko Septimanijo, ki je ostala dokaj stabilna. Znotraj teh meja  je bilo kraljestvo razdeljeno med Klodvikove sinove in zatem med njegove vnuke, ki so se med seboj pogosto vojskovali in  sklepali zavezni\xc5\xa1tva proti drugim kraljem. Smrt  enega od bratov je spro\xc5\xbeila spore med \xc5\xa1e \xc5\xbeivimi brati in pokojnikovimi sinovi z nepredvidljivimi izidi. Kasneje so se spori \xc5\xa1e zaostrili zaradi dednega fevda kraljice Brunhilde. Zgodnja vojskovanja praviloma niso povzro\xc4\x8dila splo\xc5\xa1nega uni\xc4\x8denja, ampak so imela  bolj kot ne obreden zna\xc4\x8daj in so potekala po ustaljenih pravilih in normah._NEWLINE_Klotar II. je leta 613 ponovno zdru\xc5\xbeil celo Frankovsko kraljestvo pod enim vladarjem. Kasnej\xc5\xa1e delitve so ustvatile stabilne enote Avstrazijo, Nevstrijo, Burgundijo  in Akvitanijo. _NEWLINE_Pogoste vojne so oslabele kraljevo mo\xc4\x8d, medtem ko je aristokracija od kralja zahtevala vedno ve\xc4\x8dje posesti in ugodnosti v zameno za zvestobo in podporo.  Kraljeve koncesije so povzro\xc4\x8dile, da se  je znaten del kraljeve mo\xc4\x8di prenesel na vodilne comites (grofe) in duces (vojvode).  Zaradi pomanjkanja virov je o dogajanjih v 7. stoletju zelo malo znanega,_NEWLINE_Klotarjevega sina Dagoberta I. (umrl 639), ki se je   na Iberskem polotoku vojskoval z Vizigoti,  na vzhodu pa s poganskimi slovanskimi plemeni, se \xc5\xa1teje za zadnjega mo\xc4\x8dnega merovin\xc5\xa1kega kralja. Kralji za njim so znani kot rois fain\xc3\xa9ants -  brezdelni kralji, \xc4\x8deprav sta bila tak\xc5\xa1na samo zadnja dva. Kralji, celo odlo\xc4\x8dna Dagobert II. in Hilperik II., se vnista vme\xc5\xa1avala v politi\xc4\x8dne spore, ampak sta to prepu\xc5\xa1\xc4\x8dala svojim majordomom, ki so kraljeva interese vedno bolj zamenjevali s svojimi. Kraljevo mo\xc4\x8d je dodatno oslabilo tudi ve\xc4\x8d kraljev, ki so pri\xc5\xa1li na prestol mladoletni in so \xc5\xbee v mladosti umrli._NEWLINE_Spori med majordomi so se kon\xc4\x8dali, ko so Avstrazijci Pipina II.  leta 687 triumfirali v bitki pri Tertryju. Po bitki je Pipin, \xc4\x8deprav ni bil kralj, postal politi\xc4\x8dni vodja Frankov  in uspel svoj vodilni polo\xc5\xbeaj prenesti na svoje sinove.  Sinovi so postali majordomi, potem pa so si razdelili kraljestvo in za\xc4\x8deli vladati kot kralji. _NEWLINE_Po dolgoletni Pipinovi vladavini je po bitkah s plemstvom in svojo ma\xc4\x8deho oblast prevzel Karel Martel.  Franki so pod njegovim vodstvom v bitki pri Toursu leta 732 porazili Mavre. Po zmagi bolgarskega kana Tervela in bizantinskega cesarja Leona III. Izavrijca nad arabskim generalom  Maslama ibn Abd al-Malikom leta 718 se je ustavilo prodiranje islama v vzhodno Evropo, z Martelovo zmago pri Torsu pa njihovo prodiranje v zahodno Evropo. V zadnjih letih \xc5\xbeivljenja je vladal celo brez kralja, sam pa kraljevega polo\xc5\xbeaja ni prevzel. Njegova sinova Karlman in Pipin sta za frankovskega kralja ponovno imenovala Marovinga  Hilderika III., da bi zatrla upor na obrobju kraljestva. Pipin ga je leta 751 odstavil  in s podporo plemstva in blagoslovom pape\xc5\xbea Zaharije postal eden od frankovskih kraljev.\n_START_SECTION_\nVladanje in zakonodaja\n_START_PARAGRAPH_\nMerovin\xc5\xa1ki kralji so osvojeno bogastvo \xe2\x80\x93 materialne dobrine in zemljo, vklju\xc4\x8dno s tam \xc5\xbeive\xc4\x8dim kme\xc4\x8dkim prebivalstvom,  delil s svojimi prista\xc5\xa1i. Njihova oblast ni bila absolutna. Roucge poudarja, da se je \xc2\xbbpo smrti njegovo premo\xc5\xbeenje, tudi kraljestvo,  enakomerno razdelilo med njegove naslednike, kot da je zasebna lastnina. Kraljestvo je bilo nakak\xc5\xa1na patrimonija.\xc2\xab Nekateri znanstveniki to pripisujejo merovin\xc5\xa1kemu pomanjkanju smisla za res publica, drugi pa tak\xc5\xa1en pogled kritizirajo in trdijo, da je preve\xc4\x8d poenostavljen._NEWLINE_Kralji so zaslu\xc5\xbene  plemi\xc4\x8de imenovali za grofe (comites)  in jih zadol\xc5\xbeili za obrambo kraljestva, upravo in sojenje v sporih v svojih grofijah. To se je dogajalo v izoliranem delu Evrope izven rimskega  sistema  obdav\xc4\x8devanja in javne uprave. Franki so s postopnim prodiranjem nazadnje prevzeli oblast in uvedli svojo upravo v vsej popolnoma romanizirani zahodni in ju\xc5\xbeni Galiji. _NEWLINE_Grofi so vojsko zbirali z nova\xc4\x8denjem svojih milites, katerim so v zameno za voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo dodelili nekaj zemlje. Vojska se je zbirala na kraljev ukaz in bila podrejena kralju. O splo\xc5\xa1ni vojni politiki je odlo\xc4\x8dala letna nacionalna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina plemi\xc4\x8dev in njihovih  oboro\xc5\xbeenih spremljevalcev. Vojska je tudi potrjevala nove kralje, tako da jih je na \xc5\xa1\xc4\x8ditu dvignila v zrak. Obi\xc4\x8daj je bil nadaljevanje starodavne prakse, da so kralja imenovali njegovi vojaki. _NEWLINE_Kralj se je vzdr\xc5\xbeeval tudi iz svoje dedne kraljeve domene, tako imenovanega fisca.  Sistem se je s\xc4\x8dasoma razvil v fevdalizem. S propadanjem in padcem Rimskega cesarstva je trgovanje zamrlo in kmetijska posestva so postala ve\xc4\x8dinoma  samozadostna. V mednarodni trgovini, kolikor jo je ostalo,  so prevladovali trgovci z Bli\xc5\xbenjega vzhoda, pogosto judovski Radaniti. Kraljeva samozadostnost je trajala do stoletne vojne. _NEWLINE_Merovin\xc5\xa1ka zakonodaja ni bila univerzalna in ni veljalo za vse prebivalce enako. Posameznikom se je sodilo glede na njegovo poreklo:  za Ripuarske Franke, na primer,  je veljal  zakonik Lex Ripuaria, ki je bil kasneje tudi kodificiran, medtem ko je za salijske klane veljal salijski zakonik Lex Salica, ki je bilo prvi\xc4\x8d poskusno kodificirano leta 511 in je veljal vse do valoi\xc5\xa1kega obdobja. Na zakonodajnem podro\xc4\x8dju so Franki zaostajali za Burgundi in Vizigoti, ki so imeli  univerzalno zakonodajo na osnovi rimskega prava. V merovin\xc5\xa1kem obdobju je zakonodaja ostala spretnost pomnenja rahimburgov, sodnikov,  ki so poznali  vse precedense, na katerih je temeljila. Merovin\xc5\xa1ka zakonodaja ni poznala koncepta novega zakona, ampak je samo vzdr\xc5\xbeevala staro izro\xc4\x8dilo. Germansko izro\xc4\x8dilo ni imelo nobenega zakona s podro\xc4\x8dja civilnega prava, ki je bilo pogoj  za delovanje urbanizirane dru\xc5\xbebe, kakr\xc5\xa1no je na primer v Bizantinskem cesarstvu  zbral in vpeljal  cesar Justinijan I.. Nekaj ohranjenih merovin\xc5\xa1kih odlokov se skoraj v celoti nana\xc5\xa1a na delitev posesti med pokojnikove naslednike.\n_START_SECTION_\nVera in kultura\n_START_PARAGRAPH_\nFranki so sprejeli kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo po stiku z galsko-rimsko kulturo. Kasneje so ga dodatno raz\xc5\xa1irili menihi. Najslavnej\xc5\xa1i misijonar je bil sveti Kolumban, irski menih, ki je imel velik vpliv na kraljico Balthildo. Merovin\xc5\xa1ki kralji in kraljice so mo\xc4\x8d institucij na novo uvedene  vere s pridom uporabljali v svojo korist. Samostane in \xc5\xa1kofijske sede\xc5\xbee so spretno dodeljevali elitam, ki so podpirale vladajo\xc4\x8do dinastijo. Mogotci so samostanom poklanjali obse\xc5\xbena zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da, da zanje ni bilo treba  pla\xc4\x8devali kraljevega davka, in jih hkrati obdr\xc5\xbeali v dru\xc5\xbeinski lasti, tako da so za opate imenovali svoje dru\xc5\xbeinske \xc4\x8dlane. V samostane so po\xc5\xa1iljali tudi neporo\xc4\x8dene  mlaj\xc5\xa1e sinove in h\xc4\x8derke, ki bi lahko ogrozili dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino starej\xc5\xa1ih sinov. Tak\xc5\xa1no pragmati\xc4\x8dno izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje samostanov je zagotovilo tesne vezi med elitami in samostansko lastnino. _NEWLINE_\xc5\xa0tevilni Merovingi, ki so slu\xc5\xbeili kot \xc5\xa1kofi in opati, ali tisti, ki so velikodu\xc5\xa1no ustanavljali opatije in samostane, so bili nagrajeni s svetni\xc5\xa1tvom. Med frankovskimi svetniki je bila samo pe\xc5\xa1\xc4\x8dica tak\xc5\xa1nih, ki niso bili \xc4\x8dlani merovin\xc5\xa1ke dinastije  ali dru\xc5\xbein njihovih zaveznikov, iz katerih so prihajali vojvode in \xc5\xa1kofi,  na primer Gregor Tourski. Te dru\xc5\xbeine  so skoraj brez izjem izhajale iz galsko-rimske aristokracije iz ju\xc5\xbenih in zahodnih regij Galije, ki niso bile pod merovin\xc5\xa1ko oblastjo. _NEWLINE_Najbolj zna\xc4\x8dilno obliko merovin\xc5\xa1ke knji\xc5\xbeevnosti predstavljajo \xc5\xbeivljenja svetnikov. Merovin\xc5\xa1ki \xc5\xbeivljenjepisi svetnikov niso bili zami\xc5\xa1ljeni kot rekonstrukcija njihovega \xc5\xbeivljenja v rimskem ali sodobnem smislu, ampak kot sredstvo za vzbujanje in vzdr\xc5\xbeevanje pobo\xc5\xbenosti z dovr\xc5\xa1enimi literarnimi ve\xc5\xa1\xc4\x8dinami, s katerimi je cerkev kanalizirala ljudsko pobo\xc5\xbenost v pravoverne kanale, dolo\xc4\x8dala naravo svetni\xc5\xa1tva in obdr\xc5\xbeala nekaj nadzora nad posmrtnimi kulti, ki so se razvili spontano na  pokopali\xc5\xa1\xc4\x8dih, kjer sta se stikala \xc5\xbeivljenjska sila in svetni\xc5\xa1tvo._NEWLINE_Bistven element merovin\xc5\xa1kih \xc5\xbeivljenjepisov svetnikov so bili vitae et miracula \xe2\x80\x93 s svetniki povezani \xc4\x8dude\xc5\xbei,  ki so jih na glas  brali  ob praznikih svetnikov. Mnogo merovin\xc5\xa1kih svetnikov in ve\xc4\x8dino svetnic so \xc4\x8dastili samo v strogo omejenih regijah. Njihove kulte so o\xc5\xbeivili v visokem srednjem veku, ko se je \xc5\xa1tevilo \xc5\xbeensk v samostanskih redovih strahotno pove\xc4\x8dalo. Judith Oliver je ugotovila, da je bilo na dolgem seznamu svetnikov  v psalteriju iz poznega 13. stoletja samo v \xc5\xa1kofiji Li\xc3\xa8ge pet merovin\xc5\xa1kih svetnic._NEWLINE_Med zna\xc4\x8dilnostmi, ki so si jih delile mnoge merovin\xc5\xa1ke svetnice, naj omenimo:  Regenulfa Incourtska, devica iz 7. stoletja iz dinastije brabantskih vojvod iz francosko govore\xc4\x8dega dela Brabanta je pobegnila pred napovedano poroko in \xc5\xbeivela izolirano v gozdu, kjer je zdravila s polaganjem rok. Ermelindisa Melder\xc5\xa1ka, devica iz 6. stoletja in sorodnica Pipina I., je \xc5\xbeivela v ve\xc4\x8d izoliranih vilah. Bega Andenska, mati Pipina II., je med svojim vdovstvom ustanovila ve\xc4\x8d cerkva v Andeni.  Povsem legendarna Oda Amajska, ki  je bila s ponarejenim \xc5\xbeivljenjepisom iz 13. stoletja vklju\xc4\x8dena v Karolin\xc5\xa1ko dinastijo  in prikazana kot mati \xc5\xa1kofa Arnulfa iz Metza, je bila kasneje prepoznana kot  zgodovinska sveta  Hrodoara. In ne nazadnje, zelo \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8dena Gertruda Nivellska, sestra Bege iz Karolin\xc5\xa1ke dinastije, je bila opatinja v \xc5\xbeenskem samostanu, ki ga je ustanovila njena mati. Vitae \xc5\xa1estih poznih merovin\xc5\xa1kih svetnikov, ki ilustrirajo politi\xc4\x8dno zgodovino tistega obdobja, sta v angle\xc5\xa1\xc4\x8dino prevedla Paul Fouracre in Richard A. Gerberding in jih objavila v knjigi Liber Historiae Francorum.\n_START_SECTION_\nZgodovinopisje in viri\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovino merovin\xc5\xa1kih  Frankov opisuje omejeno \xc5\xa1tevilo virov iz tistega obdobja. Tisti, ki so se ohranili, pokrivajo celotno obdobje od Klodvikovega prihoda na prestol do Hilderikove odstavitve. Prvi med letopisci je kanonizirani \xc5\xa1kof Gregor Tourski. Njegova Decem Libri Historiarum (Zgodovina (Frankov)  v desetih knjigah) je primarni vir podatkov za vladavine sinov Klotarja II. in njihovih naslednikov do Gregorjeve smrti leta 594._NEWLINE_Naslednji pomemben vir, ki je mnogo manj organiziran kot Gregorjev, je Fredegarjeva kronika, ki se je za\xc4\x8dela s Fredegarjem, nadaljevali in kon\xc4\x8dali pa so jo neznani avtorji. Kronika pokriva obdobje od leta 584 do 641, njeno nadaljevanje, napisano pod karolin\xc5\xa1kim pokroviteljstvom, pa se nadaljuje do leta 641, se pravi \xc5\xbee v karolin\xc5\xa1ko obdobje. Za ve\xc4\x8dino omenjenega obdobja je edini vir podatkov. Knjiga je od njene restavracije leta 1938 shranjena v Vojvodski zbirki Staatsbibliothek Binkelsbingen. _NEWLINE_Edini drugi pomembni vir iz tistega obdobja  je Liber Historiae Francorum (Zgodovina Frankov), prikrojitev Gregorjevega dela, katere avtor o\xc4\x8ditno ni poznal Fredegarjeve kronike. Delo se kon\xc4\x8da s  \xc5\xa1estim letom vladavine  Teoderika IV., ki bi lahko bilo leto 727. Zgodovina Frankov se je na \xc5\xa1iroko brala, \xc4\x8deprav je bila nedvomno arnulfinsko delo, pristransko in zato zavajajo\xc4\x8de._NEWLINE_Med pomembne vire podatkov za zgodovinopisje merovin\xc5\xa1kega obdobja spadajo pisma, kapitulariji in podobni zapisi. Kleriki, kakr\xc5\xa1na sta bila Gregor Tourski in Sulpicij Pobo\xc5\xbeni, so si dopisovali, vendar se je ohranilo samo nekaj pisem. Ohranili so se tudi edikti, darovnice, sodni sklepi in \xc5\xbee omenjeni slavni Lex Salica (Salijski zakonik).  Iz obdobja Klotarja II. in Dagoberta I. se je ohranilo mnogo odlo\xc4\x8db kralja kot vrhovnega in zadnjega arbitra. Ohranilo se je tudi biografsko delo \xc5\xbdivljenja svetnikov, v katerem sta biografiji svetega Eligija in svetega  Leodegarja, napisani kmalu po njuni smrti._NEWLINE_Pomemben vir podatkov so tudi arheolo\xc5\xa1ke najdbe, ki dajejo vpogled v frankovski na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja. Med najve\xc4\x8dja arheolo\xc5\xa1ka odkritja sodi izgubljeni grob Hilderika I. v cerkvi svetega Brikcija v Tournaiu, ki so ga po naklju\xc4\x8dju odkrili leta 1653. V grobu so na\xc5\xa1li zlato glavo bika in zlate \xc5\xbeu\xc5\xbeelke, ki bi lahko bile \xc4\x8debele, \xc5\xa1kr\xc5\xbeati, listne u\xc5\xa1i ali muhe, po katerih se je zgledoval Napoleonov pla\xc5\xa1\xc4\x8d, ki ga je nosil pri kronanju. Leta 1957 so v baziliki Saint Denise v Parizu  odkrili grob Merovinke, za katero se domneva, da je Aregunda, druga \xc5\xbeena Klotarja I.. Pogrebna obla\xc4\x8dila in nakit so bili dokaj dobro ohranjeni in so omogo\xc4\x8dili vpogled v na\xc4\x8din obla\xc4\x8denja tistega  obdobja.\n_START_SECTION_\nDenar\n_START_PARAGRAPH_\nV Frankovskem kraljestvu se je pred Teodebertom I. (vladal 534-548) uporabljal bizantinski denar. Teodoebert je bil prvi frankovski vladar, ki je od samega za\xc4\x8detka svoje vladavine koval svoj in prepoznavno merovin\xc5\xa1ki denar. Na zlatnikih iz njegove kraljeve kovnice je upodobljen v z biseri okra\xc5\xa1enih regalijah bizantinskega cesarja. Hildebert I. je upodobljen v profilu v anti\xc4\x8dnem slogu, oble\xc4\x8den v togo in okra\xc5\xa1en z diademom. V letih 534 do 679 so se kovali solidi in triensi. Denarij (denier) z imenom Hilderika II. in drugimi nekraljevskimi imeni se je za\xc4\x8del kovati okoli leta 673\xe2\x80\x93675. V Galiji sta se od  leta 755 do 11. stoletja uporabljala karolin\xc5\xa1ki denarij, ki je zamenjal merovin\xc5\xa1kega, in frizijski pening (fenig)._NEWLINE_Merovin\xc5\xa1ki kovanci so na ogled v pari\xc5\xa1ki Direkciji za kovance im medalje (Monnaie de Paris), zlatniki pa v Kabinetu za medalje Francoske narodne knji\xc5\xbenice.\n_START_SECTION_\nJezik\n_START_PARAGRAPH_\nYitzhak Hen je ugotovil, da je bila v merovin\xc5\xa1ki Galiji galsko-rimska populacija mnogo ve\xc4\x8dja od frankovske, zlasti v regijah ju\xc5\xbeno od Sene, in da je  bila ve\xc4\x8dina frankovskih naselbin ob spodnjem in srednjem Renu. Frankovski vpliv je od severa proti jugu Galije  postajal vedno \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1i, saj je ju\xc5\xbeno od Loare te\xc5\xbeko najti dokaze o frankovskih naseljih. _NEWLINE_Odsotnost frankovskih pisnih virov ka\xc5\xbee, da je bil frankovski jezik \xc5\xbee na za\xc4\x8detku merovin\xc5\xa1kega obdobja hitro pozabljen. Hen je prepri\xc4\x8dan, da je bila v Nevstriji, Burgundiji in Akvitaniji v celem merovin\xc5\xa1kem obdobju in dolgo \xc4\x8dasa tudi v karolin\xc5\xa1kem obdobju pogovorni jezik pogovorna latin\xc5\xa1\xc4\x8dina. Urban T. Holmes je po drugi strani ugotovil, da se je v zahodni Avstraziji in Nevstriji germanski jezik kot drugi jezik dr\xc5\xbeavnih slu\xc5\xbebah govoril \xc5\xa1e v 850. letih, potem pa je v 10. stoletju hitro izginil.'