b"\n_START_ARTICLE_\nBitka za Villers-Bocage\n_START_SECTION_\nNapredovanje\n_START_PARAGRAPH_\nV zgodnjih urah 13. junija so pe\xc5\xa1aki Strelske brigade izvedli izvidni\xc5\xa1ki pregled prvega slabega kilometra na\xc4\x8drtovane napadalne poti. Livry je bila nezasedena in napredovanje se je nadaljevalo ob 05:30, pri \xc4\x8demer je 4CLY vodil napredovanje. Kolona, ki je bila organizirana slede\xc4\x8de: ena pehotna \xc4\x8deta s artilerijskim opazovalnim tankom, pehotna \xc4\x8deta s protitankovskim odredom na poltovornjakih, \xc5\xa1tirje \xc5\xa1tabni tanki pehotnega bataljona, dva artilerijska opazovalna tanka, dve pehotni \xc4\x8deti, brigadni \xc5\xa1tab, in\xc5\xbeenirski trop, artilerijski polk, tri pehotne \xc4\x8dete, motorizirani pehotni bataljon, tankovski polk in protitankovska baterija, se je premikala previdno, pri \xc4\x8demer so jo pozdravljali francoski civilisti, \xc5\xbeive\xc4\x8di ob cesti; britanskim vojakom je posledi\xc4\x8dno popustila pozornost in prevzela jih je spro\xc5\xa1\xc4\x8denost. Med Britanci je tudi zaokro\xc5\xbeila (pozneje ugotovljeno napa\xc4\x8dna) informacija, da so nem\xc5\xa1ki tanki zaustavljeni v Tracey-Bocagu, nato pa so se iz tega razvile tudi govorice, da so pri Ch\xc3\xa2teauju de Villers-Bocage tudi drugi tanki, brez goriva in pehotne za\xc5\xa1\xc4\x8dite. 11. junija je nem\xc5\xa1ko sanitetno osebje v ch\xc3\xa2teauju vzpostavilo poljsko bolni\xc5\xa1nico, toda poslopje so zapustili ob zori 13. junija. Vseeno pa je v mestu ostalo \xc5\xa1e nekaj nem\xc5\xa1kih vojakov._NEWLINE_Ko se je kolona pribli\xc5\xbeala Villers-Bocagu, so Britanci v daljavi opazili nem\xc5\xa1ki izvidni\xc5\xa1ki oklepnik Sd.Kfz. 231; poveljnik oklepnika je opazoval napredujo\xc4\x8do kolono, a preden je vodilni tank lahko obrnil kupolo, se je nem\xc5\xa1ki oklepnik \xc5\xbee umaknil. Ob 08:30, ko so brez ovir prevozili 6\xc2\xa0km, je 22. oklepna brigadna skupina zapeljala v naselje, pri \xc4\x8demer so brigado pozdravili francoski civilisti. Isto\xc4\x8dasno pa so britanski vojaki opazili dva nem\xc5\xa1ka vojaka, ki sta z najve\xc4\x8djo hitrostjo voze\xc4\x8d Volkswagen K\xc3\xbcbelwagen na drugi strani zapustila naselje. Oba huzarska polka sta na bokih vzpostavila stike z nem\xc5\xa1kimi branilci, medtem ko se je 8. huzarski polk spopadel tudi z osemkolesnimi oklepnimi izvidni\xc5\xa1kimi vozili. Prav tako so opazili nem\xc5\xa1ke tanke, voze\xc4\x8d proti Villers-Bocagu, toda poro\xc4\x8dnik Charles Pearce iz 4CLY je bil prepri\xc4\x8dan, da so to najverjetneje napa\xc4\x8dno identificirani samovozni topovi.\n_START_SECTION_\nPozno jutro in boji na To\xc4\x8dki 213\n_START_PARAGRAPH_\nPozneje istega jutra je major Werncke iz Panzer Lehr Division izvedel izvidni\xc5\xa1tvo podro\xc4\x8dja. Ko je sli\xc5\xa1al tankovske motorje, je zapustil svoj izvidni\xc5\xa1ki avtomobil in nadaljeval pot pe\xc5\xa1, pri \xc4\x8demer je naletel na kolono praznih tankov Cromwell. Posadke so se namre\xc4\x8d na za\xc4\x8delju kolone posvetovale s \xc4\x8dastnikom ob preu\xc4\x8devanju zemljevida. Werncke je splezal v enega od tankov in se z njim odpeljal, \xc5\xa1e preden so lahko Britanci odreagirali. Na vzhodnem koncu Villers-Bocaga je naletel na prizor\xc2\xa0\xc2\xbbgore\xc4\x8dih tankov in transporterjev Bren ter mrtvih Tommyjev\xc2\xab. Werncke se je nato z zajetim tankom odpeljal nazaj v lastni \xc5\xa1tab, ki se je nahajal v Ch\xc3\xa1teauju d'Orbois._NEWLINE_Zaradi predhodnega napada 2. \xc4\x8dete sSSPzAbt. 101 na To\xc4\x8dko 213 je eskadron A iz sestave 4CLY zasedel vse preostale (devet) operativne tanke, vklju\xc4\x8dujo\xc4\x8d dva Fireflya in en opazovalni Cromwell, pri \xc4\x8demer so bili nekateri tanki brez popolne posadke. Britanske tanke pa je podpiral en pehotni oddelek in isto \xc5\xa1tevilo \xc4\x8dastnikov. Vi\xc5\xa1ji \xc4\x8dastniki so se odlo\xc4\x8dili, da mora eskadron obdr\xc5\xbeati obrambne polo\xc5\xbeaje na grebenu, dokler ne bodo prispele okrepitve; posledi\xc4\x8dno so pri\xc4\x8deli organizirati kro\xc5\xbeno obrambo. Ob okoli 10:00 so podporni in izvidni\xc5\xa1ki elementi 4. \xc4\x8dete sSSPzAbt. 101 dosegli boji\xc5\xa1\xc4\x8de in pri\xc4\x8deli razoro\xc5\xbeevati osamljene britanske tankiste in pe\xc5\xa1ake na podro\xc4\x8dju med grebenom in naseljem. Nekaterim je uspelo pobegniti; v roku ve\xc4\x8d kot 24 ur je tako britanske polo\xc5\xbeaje doseglo ve\xc4\x8d kot 30 takih ube\xc5\xbenikov._NEWLINE_V preostanku jutra so pripadniki 1. bataljona 7. kralji\xc4\x8dinega kraljevega polka (1/7th Battalion, Queen's Royal Regiment (QRR)) zasedli obrambne polo\xc5\xbeaje znotraj naselja, pri \xc4\x8demer so zajeli tudi tri\xc4\x8dlansko izvidni\xc5\xa1ko patruljo iz nem\xc5\xa1ke 2. tankovske divizije. Nato pa so pri\xc4\x8deli z organizacijo ad hoc enote, ki bi \xc5\xa1la na pomo\xc4\x8d enoti na grebenu, a so kmalu opustili to idejo. Ob okoli 10:30 je Viscount Cranley po radiu poro\xc4\x8dal, da je polo\xc5\xbeaj na To\xc4\x8dki 213 postal nevzdr\xc5\xbeen in da je tudi onemogo\xc4\x8den umik. Kljub temu pa so na\xc4\x8drtovali preboj polo\xc5\xbeajev nem\xc5\xa1kih napadalcev; tako je \xc4\x8dez dve uri tank Cromwell posku\xc5\xa1al prebiti nem\xc5\xa1ke polo\xc5\xbeaje, a ga je uni\xc4\x8dil nem\xc5\xa1ki tank. Nemci so nato pri\xc4\x8deli obstreljevati drevesa ob cesti, zaradi \xc4\x8desar so izstrelki eksplodirali v zraku in zasuli ve\xc4\x8djo povr\xc5\xa1ino s \xc5\xa1rapneli in lesenimi delci. Po petih minutah takega obstreljevanja so se Britanci na To\xc4\x8dki 213 odlo\xc4\x8dili za predajo. Britanci so posku\xc5\xa1ali uni\xc4\x8diti lastne tanke, a so jim nem\xc5\xa1ki vojaki to prepre\xc4\x8dili. Trideset pripadnikov polka County of London Yeomanry je bilo zajetih, vklju\xc4\x8dno z nekaterimi pripadniki Kraljeve konjeni\xc5\xa1ke artilerije. Nekaterim britanskim vojakom je uspelo pobegniti, med drugim tudi stotniku Christopherju Milnerju MC iz Strelske brigade, ki je preostanek dneva pre\xc5\xbeivel na begu preko de\xc5\xbeele, dokler ni pono\xc4\x8di dosegel britanske polo\xc5\xbeaje._NEWLINE_Ob prihodu v \xc5\xa1tab Panzer Lehr Division je Wittmann poro\xc4\x8dal divizijskemu obve\xc5\xa1\xc4\x8devalnemu \xc4\x8dastniku podpolkovniku Kauffmannu o situaciji v Villers-Bocagu. Nato je dobil Schwimmwagen in se vrnil na To\xc4\x8dko 213. Ob njegovem prihodu je bila na to\xc4\x8dki \xc5\xbee 1. \xc4\x8deta sSSPzAbt. 101, pod poveljstvom SS-Hauptsturmf\xc3\xbchrerja Rolfa M\xc3\xb6biusa; kljub temu da sta govorila o nastalem polo\xc5\xbeaju, pa Wittmann potem ni imel ve\xc4\x8d nikakr\xc5\xa1ne vloge v nadaljevanju bitke. V tem \xc4\x8dasu je Kauffmann ukazal stotniku Helmutu Ritgenu, da zbere vse proste sile in blokira severne dovoze v naselje. S 15 tanki Panzerkampfwagen IV, ve\xc4\x8dinoma iz 6. \xc4\x8dete 2. bataljona 130. Panzer Lehr polka in nadaljnjimi 10, ki jih je na\xc5\xa1el v delavnici ju\xc5\xbeno od ceste Route Nationale 175, se je nato v Villy-Bocagu Ritgen sre\xc4\x8dal s poveljnikom Panzer Lehr Division, generalporo\xc4\x8dnikom Fritzom Bayerleinom. Bayerlein je potrdil Ritgenove ukaze; toda ko so se njegovi tanki pribli\xc5\xbeali Villers-Bocagu, so naleteli na mo\xc4\x8dan ogenj s strani britanskih protitankovskih topov, med katerim so izgubili en tank. Skupina \xc5\xa1tirih tankov je nato uspela prodreti v mesto iz ju\xc5\xbene smeri, a sta bila kmalu prva dva tanka uni\xc4\x8dena in druga dva sta se umaknila._NEWLINE_V naselju pa je bila medtem \xc4\x8deta A iz sestave 1. bataljona 7th QRR odgovorna za obrambo \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke postaje in okolice, medtem ko sta \xc4\x8deti B in C zasedli vzhodni del naselja. Kljub temu pa je nem\xc5\xa1ki pehoti uspelo na mestih prebiti britansko obrambo in posledi\xc4\x8dno se je pri\xc4\x8del bli\xc5\xbeinski boj znotraj naselja. Dva nem\xc5\xa1ka tanka sta bila po\xc5\xa1kodovana in sta se umaknila, a vseeno so pehotne \xc4\x8dete 1. bataljona 7th QRR izgubile stik med seboj; posledi\xc4\x8dno so dobile ukaz, da se umaknejo nazaj in reorganizirajo. \xc4\x8ceta A je dobila ukaz, da ponovno zasede \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ko postajo, medtem ko je bila \xc4\x8deta A poslana v severovzhodni del naselja in \xc4\x8deta D v jugovzhodni del. \xc4\x8ceta B je ostala v rezervi in bataljonski protitankovski topovi so bili porazdeljeni po frontnih polo\xc5\xbeajih. Na mestnem trgu je poro\xc4\x8dnik Bill Cotton iz 4CLY postavil zasedo, katero je sestavil iz tanka Sherman Firefly, ve\xc4\x8d tankov Cromwell in ve\xc4\x8d protitankovskih topov ter pripadnikov 1/7th QRR, ki so bili opremljeni \xc5\xa1e s protitankovskimi metalci PIAT; zaseda je tako \xc4\x8dakala nem\xc5\xa1ke tanke, ki bi pri\xc5\xa1li po glavni cesti. Na zahodu od naselja pa so nadalje potekali novi spopadi, ko so Nemci napadli polo\xc5\xbeaje 1. bataljona 5. polka QRR pri Livryju; pri tem so izgubili en tank.\n_START_SECTION_\nPopoldanska bitka\n_START_PARAGRAPH_\nOb okoli 13:00 so tanki Panzer Lehr Division pri\xc4\x8deli napredovati proti Villers-Bocagu, a so bili brez pehotne podpore, saj je niso dobili. Skupina \xc5\xa1tirih tankov Panzerkampfwagen IV je posku\xc5\xa1ala prodreti v ju\xc5\xbeni del naselja, kjer so na\xc5\xa1li dva predhodno uni\xc4\x8dena tanka Panzerkampfwagen IV; ko pa so prodrli globlje v naselje pa so Britanci uni\xc4\x8dili dva tanka. Posledi\xc4\x8dno so se spopadu pridru\xc5\xbeili \xc5\xa1e tanki Tiger iz sSSPzAbt. 101, ki so uni\xc4\x8dili britanski protitankovski polo\xc5\xbeaj. SS-Hauptsturmf\xc3\xbchrer M\xc3\xb6bius je nato ukazal, da se glavni protinapad izvede v dveh krakih: prvi naj bi napredoval vzdol\xc5\xbe glavne ceste skozi Villers-Bocage, medtem ko naj bi se drugi krak prebil preko ju\xc5\xbenega dela naselja vzdol\xc5\xbe glavne ceste. Oba kraka pa naj bi se zdru\xc5\xbeila v mestnem centru. Tigri, ki so napredovali po glavni cesti, so se premikali po\xc4\x8dasi, pri \xc4\x8demer so bili njihovi poveljniki prepri\xc4\x8dani, da se bodo Britanci umaknili, ko jih bodo zagledali. Toda, ko so dosegli mestni trg, so naleteli na Cottonovo zasedo. Firefly, kateremu je poveljeval vodnik Bramall, je odprl ogenj na vodilni nem\xc5\xa1ki tank, pri \xc4\x8demer je zgre\xc5\xa1il, toda protitankovski top, ki ga je podprl, je uni\xc4\x8dil tank. Zdaj ko so se Nemci zavedali prisotnosti zasede, so nameravali bo\xc4\x8dno napasti zasedo; od glavne skupine se je odcepila skupina treh Tigrov, ki je napredovala po stranskih ulicah. Enega je uni\xc4\x8dil protitankovski top, medtem ko je druga dva napadla pehota s PIAT-i; eden je bil uni\xc4\x8den in drugi onesposobljen za vo\xc5\xbenjo._NEWLINE_Peti Tiger se je zaustavil na glavni cesti pred zasedo, pri \xc4\x8demer naj bi \xc4\x8dakal, da Britanci zapustijo zavetje. To je opazil Bramall preko stranskih in prednjih oken zgradbe na vogalu, nakar se je odlo\xc4\x8dil, da je edini na\xc4\x8din, da varno napade Tigra, da zapelje Fireflyja nazaj in ustreli na Tigra diagonalno skozi okna zgradbe. Tako je ustrelil dvakrat, pri \xc4\x8demer je po\xc5\xa1kodoval Tigrov top; slednji se je nato umaknil v stransko ulico, \xc5\xa1e preden je lahko Bramall reagiral. Cromwell, kateremu je poveljeval desetnik Horne, je nato zapeljal na glavno ulico iz ene od stranskih ulic in ustrelil umikajo\xc4\x8dega Tigra v zadek, s \xc4\x8dimer ga je uni\xc4\x8dil. Naslednja \xc5\xbertev zasede je bil Panzerkampfwagen IV, ki ga je uni\xc4\x8dil Bramallov Firefly. Ker sta se poro\xc4\x8dnik Cotton in vodnik Bramall zavedala nem\xc5\xa1ke zmo\xc5\xbenosti popravila po\xc5\xa1kodovanih tankov, sta se nato odpravila do dveh po\xc5\xa1kodovanih in jih za\xc5\xbegala s pomo\xc4\x8djo odej in bencina. Izven naselja pa so elementi 7. oklepne divizije, ki je bila raztegnjena vse nazaj do Amay\xc3\xa9-sur-Seullesa, pri\xc5\xa1li pod napad iz severa in juga, a so lahko zavrnili te napade. V Tracey-Bocage pa je bil poklican 11. huzarski polk, da je napadel tam nastanjeno nem\xc5\xa1ko posadko._NEWLINE_Z minometno in artilerijsko podporo so Nemci izvedli mo\xc4\x8dan napad na polo\xc5\xbeaje \xc4\x8dete A 1. bataljona 7. QRR v Villers-Bocagu. \xc4\x8ceta je bila prisiljena, da skoncentrira obrambo, a je bil en vod odrezan in zajet. Kljub temu, da je bil celoten 1. bataljon vpleten v obrambo naselja, so bile znotraj obrambne \xc4\x8drte odprtine, preko katerih so se infiltrirali nem\xc5\xa1ki napadalci. Dva grenadirska bataljona iz sestave 2. tankovske divizije sta napadla iz juga polo\xc5\xbeaje eskadrona B 4CLY, ki je Nemcem zadejal hude izgube. Britanske polo\xc5\xbeaje na glavni cesti je napadel nem\xc5\xa1ki Panzerkampfwagen IV, preden so ga branilci uni\xc4\x8dili. Obe strani sta pri\xc4\x8deli klicati artilerijsko podporo nad mesto, pri \xc4\x8demer je bilo uni\xc4\x8denih ve\xc4\x8d britanskih minometov in en transporter. Ob 18:00 je bataljonski \xc5\xa1tab 7. QRR pri\xc5\xa1el pod napad, zaradi \xc4\x8desar je bil Hinde prisiljen ukazati umik, saj je bil prepri\xc4\x8dan, da ne bo mogel obdr\xc5\xbeati naselja med no\xc4\x8djo. Pod za\xc5\xa1\xc4\x8dito dimne zavese in artilerijskega ognja s strani 5. polka Kraljeve konjeni\xc5\xa1ke artilerije, se je pehota umaknila. Zadnji, ki so zapustili naselje, so bili tanki iz 4CLY. Nemci so nadlegovali umikajo\xc4\x8de Britance z artilerijskim ognjem, s katerim so povzro\xc4\x8dili nekaj \xc5\xbertev in nem\xc5\xa1ka pehota iz Tracey-Bocaga je napadla Britance, ki so se umaknili; razvila se je dve uri in pol dolga bitka. Kljub te\xc5\xbekim izgubam nem\xc5\xa1ka pehota ni bila odbita vse do okoli 22:30.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdrtve\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi pomanjkljivih in tudi nasprotujo\xc4\x8dih virov je te\xc5\xbeko to\xc4\x8dno ugotoviti, koliko \xc5\xbertev je zahtevala bitka za Villers-Bocage. 22. oklepna brigadna skupina je tistega dne zabele\xc5\xbeila okoli 217 padlih, ranjenih in pogre\xc5\xa1anih, pri \xc4\x8demer je ve\xc4\x8dina teh bila ujetih s strani Nemcev To\xc4\x8dki 213. Ta \xc5\xa1tevilka zajema pet padlih strelcev (ki so bili zajeti in nato ubiti s strani stra\xc5\xbearjev); Marie navaja, da so nem\xc5\xa1ki stra\xc5\xbearji mislili, da ho\xc4\x8dejo Britanci pobegniti, ko so se vrgli v obcestni jarek med britanskim artilerijskem obstreljevanju. Britanci so tudi izgubili med 23 in 27 tankov, ve\xc4\x8d kot polovico samo na To\xc4\x8dki 213, kjer je eskadron A iz 4CLY izgubil vseh 15 tankov._NEWLINE_Ker sta bili Panzer Lehr Division in 2. tankovska divizija vpleteni v ve\xc4\x8d bojev na isti dan, tako nista posebej zabele\xc5\xbeili izgub med bitko za Villers-Bocage. V nasprotju pa je sSSPzAbt. 101, ki se je ta dan bojeval samo tu, zabele\xc5\xbeil lastne izgube izklju\xc4\x8dno samo za dan in sicer po Taylorju naj bi imeli devet padlih in 10 ranjenih iz 1. \xc4\x8dete ter 1 padlega in 3 ranjene iz 2. \xc4\x8dete. Viri si tudi nasprotujejo glede \xc5\xa1tevila uni\xc4\x8denih nem\xc5\xa1kih tankov v bojih tega dne; ker je Panzer Lehr Division po\xc5\xa1iljala tanke v manj\xc5\xa1em \xc5\xa1tevilu (oz. posami\xc4\x8dno), tako ni mogo\xc4\x8de natan\xc4\x8dno ugotoviti \xc5\xa1tevilo uni\xc4\x8denih tankov Panzerkampfwagen IV. Obi\xc4\x8dajno pa za nem\xc5\xa1ke tankovske izgube navajajo med osem in petnajst tankov (vklju\xc4\x8dno s \xc5\xa1estimi tanki Tiger I. Chester Wilmot pa opozarja, kako je bila bitka za Villers-Bocage strate\xc5\xa1ko pomembna, saj je v tistem \xc4\x8dasu bilo v celotni Normandiji samo 36 tankov Tiger. Taylor pa se tudi strinja, da so \xc5\xa1tevilke o uni\xc4\x8denih tankih pretirane, saj so Britanci nekatere le onesposobili in so jih Nemci kasneje popravili._NEWLINE_Henri Marie, lokalni zgodovinar, pa je zabele\xc5\xbeil tudi smrt najmanj devetih krajanov, ki so umrli 13. junija. \xc5\xa0est jih je umrlo med (ob)streljanjem med samo bitko in trije so padli v artilerijskem obstreljevanju malo pred polno\xc4\x8djo. Marie pa na tem mestu tudi dopu\xc5\xa1\xc4\x8da mo\xc5\xbenost, da je resni\xc4\x8dni vzrok smrti teh treh civilistov njihova usmrtitev. \xc5\xa0e ve\xc4\x8d civilistov je umrlo v poznej\xc5\xa1ih dneh zaradi nadaljnjih bojev in bombardiranja. Po britanskem umiku so Nemci ponovno zasedli naselje ter ga pri\xc4\x8deli sistemati\xc4\x8dno preiskovati za ranjenimi oz. skrivajo\xc4\x8dimi se nem\xc5\xa1kimi oz. britanskimi vojaki. Med tem pa so po\xc5\xbegali ve\xc4\x8d trgovin in hi\xc5\xa1, vklju\xc4\x8dno z mestno hi\xc5\xa1o.\n_START_SECTION_\n14. junij\n_START_PARAGRAPH_\n14. junija, po kon\xc4\x8danem umiku iz Villers-Bocaga, je Hinde ukazal 22. oklepni brigadni skupini, da vzpostavi kro\xc5\xbeno obrambo (t. i. brigadno \xc5\xa1katlo) na podro\xc4\x8dju Amay\xc3\xa9-sur-Seulles\xe2\x80\x93Tracy-Bocage\xe2\x80\x93St-Germain. Polo\xc5\xbeaj je bil izbran zaradi tega, ker so Britanci tako lahko nadzorovali Villers-Bocage, ne da bi ga dejansko zasedli. Kljub temu pa je bila brigadna oklepna skupina \xc5\xa1e vedno sama, brez podpore drugih zavezni\xc5\xa1kih kopenskih enot._NEWLINE_Nemci so spoznali, da lahko izkoristijo britanski umik ter njihovo trenutno nemo\xc4\x8d; s hitrim premikom lastnih okrepitev bi lahko tudi napadli brigadno \xc5\xa1katlo ter uni\xc4\x8dili celotno brigadno bojno skupino. Panzer Lehr Division, s podporo 1. \xc4\x8dete sSSPzAbt. 101, je tako nadaljevala napad na britanske polo\xc5\xbeaje. Ameri\xc5\xa1ka 1. pehotna divizija, ki se je nahajala na polo\xc5\xbeajih pri Caumontu, je lahko napadla Nemce s pomo\xc4\x8djo artilerije, s \xc4\x8dimer je lahko razbila prvotni nem\xc5\xa1ki napad na polo\xc5\xbeaje 22. oklepne brigadne skupine. Toda poznej\xc5\xa1i nem\xc5\xa1ki napadi so pri\xc5\xa1li tako blizu britanskih polo\xc5\xbeajev, da so onemogo\xc4\x8dili kakr\xc5\xa1nokoli artilerijsko podporo. Nemci so tako uspeli zavzeti polo\xc5\xbeaje enega voda in \xc5\xa1ele mo\xc4\x8dni tankovsko-artilerijski protinapad je zagotovil stabilnost brigadne \xc5\xa1katle. Da bi branilce dr\xc5\xbeali pod kontrolo, so Nemci nadlegovali Britance z obstreljevanjem, dokler niso pozneje izvedli ve\xc4\x8dji dvokraki napad, ki je bil podprt z artilerijo in tanki. Uspeli so prebiti britanske obrambne polo\xc5\xbeaje in pri\xc5\xa1li \xc4\x8disto do brigadnega \xc5\xa1taba, dokler niso bili prisiljeni se umakniti. V teh napadih so Nemci izgubili do 20 tankov ter ve\xc4\x8d sto padlih ter ranjenih vojakov, medtem ko so Britanci utrpeli le tri uni\xc4\x8dene tanke (in neznano \xc5\xa1tevilo \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih \xc5\xbertev). Kljub temu, da so bili britanski branilci prepri\xc4\x8dani, da bodo obdr\xc5\xbeali svoje polo\xc5\xbeaje, pa so vi\xc5\xa1ji poveljniki ukazali umik celotne brigadne skupine nazaj h glavnim britanskim polo\xc5\xbeajem; vzrok temu pa je bilo prepo\xc4\x8dasno napredovanje 50. (northumbrijske) pehotne divizije.\n_START_SECTION_\nBombardiranje in osvoboditev\n_START_PARAGRAPH_\nDa bi krili umik 22. oklepne brigadne skupine v no\xc4\x8di iz 14. na 15. junij, je britansko Kraljevo vojno letalstvo (RAF) izvedlo bombni\xc5\xa1ki napad, v katerem je sodelovalo 223 letal Avro Lancaster, 100 Handley Page Halifax, 14 de Havilland Mosquitos (iz sestave 4., 5. in 8. skupine RAF, pri \xc4\x8demer so odvrgli 1.700 ton eksploziva na mesto \xc3\x89vrecy in nem\xc5\xa1ke polo\xc5\xbeaje okoli Villers-Bocaga; pri tem so uni\xc4\x8dili en tank Tiger ter po\xc5\xa1kodovali \xc5\xa1e tri druge Tigre, vse iz sestave sSSPzAbt. 101. Sami med celotno operacijo niso izgubili niti enega letala._NEWLINE_Dva tedna kasneje, 30. junija ob 20:30, je RAF ponovno napadla Villers-Bocage, tokrat s 266 bombniki (151 Lancastrov, 105 Halifaxov in 10 Mosquitov) iz sestave 3.,4. in 8. skupine RAF, v sklopu podpore operaciji Epsom. Odvrgli so 1.100 ton bomb, pri \xc4\x8demer so izgubili dve letali. Britanci so napadli naselje, ker so ga Nemci uporabljali kot pomembno komunikacijsko-transportno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de; a v \xc4\x8dasu napada so bili v mestu samo francoski civilisti._NEWLINE_Po bitki in posledi\xc4\x8dnih bombardiranjih, ki so mo\xc4\x8dno uni\xc4\x8dila mestno infrastrukturo, je bilo naselje dokon\xc4\x8dno osvobojeno \xc5\xa1ele 4. avgusta 1944, ko je v Villers-Bocage prispela patrulja 1. bataljona Dorsetskega polka 50. (northumbrijske) pehotne divizije.\n_START_SECTION_\nZamenjava poveljnikov\n_START_PARAGRAPH_\nV za\xc4\x8detku avgusta je bilo skoraj 100 vi\xc5\xa1jih \xc4\x8dastnikov, vklju\xc4\x8dno s Bucknallom, Erskinom in Hindom, razre\xc5\xa1enih z njihovih polo\xc5\xbeajev in preme\xc5\xa1\xc4\x8denih drugam. Zgodovinarji se strinjajo, da je bil povod za to prav bitka za Villers-Bocage; celoten val zamenjav je bil tako na\xc4\x8drtovan po kon\xc4\x8danju bitke. Daniel Taylor pa je nasprotno prepri\xc4\x8dan, da je vi\xc5\xa1je poveljstvo izkoristili bitko kot izgovor, da je lahko\xc2\xa0\xc2\xbbpokazalo, da poveljstvo kopenske vojske dela nekaj, da bi odgovorilo na slabo javno mnenje glede vodenja kampanje\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nOdlikovanja\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1956 in 1957 je britanski in commonwealthski sistem t. i. battle honours (\xc4\x8dasti bitk) prepoznal sodelovanje enajstim enotam v bitki za Villers-Bocage z battle honour Villers Bocage, v priznanje slu\xc5\xbebe pri raz\xc5\xa1iranju mosti\xc5\xa1\xc4\x8da med 8. in 15. junijem._NEWLINE_Michael Wittmann je bil za svoje dejanje povi\xc5\xa1an v SS-Hauptsturmf\xc3\xbchrerja in bil odlikovan z me\xc4\x8di k vite\xc5\xa1kemu kri\xc5\xbecu \xc5\xbeeleznega kri\xc5\xbeca s hrastovimi listi. Poro\xc4\x8dnik Cotton je bil odlikovan z voja\xc5\xa1kim kri\xc5\xbecem in vodnik Bramall z voja\xc5\xa1ko medaljo.\n_START_SECTION_\nWittmannov napad\n_START_PARAGRAPH_\nSamostojni Wittmannov napad na konico napada 22. oklepne brigadne skupine je bil subjekt tako mno\xc5\xbei\xc4\x8dne pozornosti, da je po navedbah Stephena Badseyja celo zasen\xc4\x8dil vse preostalo dogajanje med izkrcanjem in 13. junijem v zgodovinskih poro\xc4\x8dilih. \xc5\xa0tevilni komentatorji, \xc5\xa1e posebej iz t. i. zgodovinske revizije konca 20. stoletja, smatrajo Wittmannov napad zelo pozitivno. Carlo D'Este ga tako ocenjuje kot\xc2\xa0\xc2\xbbenega najbolj navdu\xc5\xa1ujo\xc4\x8dih spopadov v zgodovini oklepnega bojevanja\xc2\xab, Max Hastings napad ozna\xc4\x8duje kot\xc2\xa0\xc2\xbbeno najbolj uni\xc4\x8dujo\xc4\x8dih akcij posameznika med vojno\xc2\xab in Anthony Beevor ga opisuje kot\xc2\xa0\xc2\xbbena najbolj uni\xc4\x8dujo\xc4\x8dih zasedb v britanski voja\xc5\xa1ki zgodovini\xc2\xab. Hubert Meyer to \xc5\xa1e stopnjuje s tem, da neuspeh celotne operacije Perch pripisuje izklju\xc4\x8dno Wittmannovemu\xc2\xa0\xc2\xbbpogumu, njegovim takti\xc4\x8dnim in tehni\xc4\x8dnim sposobnostim in [...] \xc4\x8dasti, izku\xc5\xa1njam in tovari\xc5\xa1tvu njegove tankovske posadke\xc2\xab._NEWLINE_Henri Marie ozna\xc4\x8duje napad kot impulzno odlo\xc4\x8ditev, ki je pokazala Wittmannovo sposobnost hitrega odreagiranja pri napadanju na nepripravljenega sovra\xc5\xbenika, hkrati pa kritizira celotno akcijo reko\xc4\x8d, da Wittmann ni upo\xc5\xa1teval potencialne nevarnosti. Prav tako trdi, da so bili drugi zgodovinarji zapeljani z Wittmannovo zasedo, pri \xc4\x8demer pozabljajo, da je bil prvi uni\xc4\x8deni tank Tiger I med normandijsko kampanjo prav Wittmannov. Pri tem ga podpira John Buckley, ki celotno poveli\xc4\x8danje Wittmannovega napada pripisuje zelo uspe\xc5\xa1ni nem\xc5\xa1ki propagandni kampanji. Pri tem tudi nasprotuje zgodovinarjem, kot so D'Este, Gary Simpson in Meyer, ki napihujejo Wittmannovo vlogo do te mere, kot da je samostojno zaustavil celotno 7. oklepno divizijo. Tako navaja trditve Russella A. Harta, da je Wittmann\xc2\xa0\xc2\xbbskoraj popolnoma uni\xc4\x8dil\xc2\xab\xc2\xa0konico napada 7. oklepne divizije. Badsey tako najverjetneje \xc5\xa1e najbolj uravnote\xc5\xbeeno opisuje celotno bitko ter posledi\xc4\x8dno historiografijo kot\xc2\xa0\xc2\xbbnepozabno, a zelo prenapihnjeno\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nTakti\xc4\x8dno vodenje\n_START_PARAGRAPH_\nBeevor in Patrick Delaforce se strinjata, da ne glede koliko je Wittmannova zaseda dejansko vplivala na izid celotne operacije, da bi bile lahko posledice veliko manj\xc5\xa1e, \xc4\x8de bi Britanci prej opazili Wittmannovo enoto. Oba glede tega pripisujeta odgovornost\xc2\xa0\xc2\xbbErskinovi napaki, da zagotovi izvidni\xc5\xa1tvo\xc2\xab\xc2\xa0pred britansko predhodnico, ki je napredovala na To\xc4\x8dko 213. Marie pa meni, da je britanska predhodnica prehitro napredovala (glede na glavnino brigadne skupine), pri \xc4\x8demer so bili boki brigadne skupine zadostno zavarovani; predhodnica pa je tako napredovala sama z malo informacij ter obve\xc5\xa1\xc4\x8devalnega poro\xc4\x8dila. Christopher Milner MC iz Strelske brigade pa meni, da se predhodnica ni pozanimala pri francoskih prebivalcih o nem\xc5\xa1kih polo\xc5\xbeajih ter da v primeru, \xc4\x8de bi bil takrat prisoten tudi bataljonski izvidni\xc5\xa1ki vod, bi bil izid bitke popolnoma druga\xc4\x8den. Milner pa tudi meni, da bi bil izid bitke druga\xc4\x8de, \xc4\x8de bi bili bataljonski \xc4\x8dastniki in pod\xc4\x8dastniki prisotni v enoti, ne pa na sestanku na grebenu._NEWLINE_John Buckley, gledajo\xc4\x8d s \xc5\xa1ir\xc5\xa1ega vidika, priznava velik Wittmannov pogum v samostojnem napadu, hkrati pa britanski poraz pripisuje globljim vzrokom. Tako je prepri\xc4\x8dan, da so samo Britanci krivi za njihov neuspeh v Villers-Bocagu in da ve\xc4\x8dja kakovost nem\xc5\xa1kega oklepa ni odlo\xc4\x8dilno vplivala na izid bitke. Hastings podpira Buckleyjev zaklju\xc4\x8dek, da je bil Tiger\xc2\xa0\xc2\xbbneprimerljivo\xc2\xab\xc2\xa0bolj smrtonosen kot britanski tank Cromwell in da je glavni vzrok za britanski poraz slabo takti\xc4\x8dno vodenje britanske enote. Dalje pi\xc5\xa1e:\xc2\xa0\xc2\xbbNem\xc5\xa1ki dose\xc5\xbeek 13./14. junija je bil v tem, medtem ko so bili \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno \xc5\xa1ibki v celotnem sektorju, da so uspeli povsod vre\xc4\x8di Britance iz ravnote\xc5\xbeja z ob\xc4\x8dutkom negotovosti, pri \xc4\x8demer so sami skoncentrirali zadostne sile, ki so dominirale na klju\xc4\x8dnih polo\xc5\xbeajih. Britanci pa so tako neuspe\xc5\xa1no zagotovili zadostne sile, da bi jih premagali\xc2\xab. Marie pa je tudi zabele\xc5\xbeil neodobravanje poveljnika britanske 2. armade, Milesa Dempseyja, glede takti\xc4\x8dne napake in predstave brigadirja Hinda med bitko. Nadalje tudi trdi, da bi Britanci morali uporabiti predhodne izku\xc5\xa1nje iz bojevanja v grmi\xc4\x8devju glede oklepnega napada brez zadostne pehotne in artilerijske podpore ter kritizira obe strani: Britance za nekoordinirano pehotno in tankovsko bitko zjutraj 13. junija in Nemce, da so to po\xc4\x8deli preko celega dne._NEWLINE_Schneider, ki se je primarno osredoto\xc4\x8dil na vlogo Wittmanna in sSSPzAbt. 101, pa meni, da njegov prispevek med bitko\xc2\xa0\xc2\xbbni vzbujajo\xc4\x8d prevelikega stremljenja\xc2\xab. Strinja se, da sta \xc4\x8deti Tigrov in Panzer Lehr Division prepre\xc4\x8dili resni britanski preboj, a hkrati dodaja, da ni bilo potrebe po tako hitrem reagiranju. M\xc3\xb6biusova 1. \xc4\x8deta je nadzorovala cesto v Caen, tako da bi Wittmann imel dovolj \xc4\x8dasa, da organizira in izvede pravi napad. Pri tem se spra\xc5\xa1uje o Wittmannovih takti\xc4\x8dnih odlo\xc4\x8ditvah reko\xc4\x8d\xc2\xa0\xc2\xbbda sposoben poveljnik tankovske \xc4\x8dete ne bi naredil toliko resnih napak\xc2\xab. Tako navaja Wittmannovo odlo\xc4\x8ditev, da se Tigri \xc4\x8dez no\xc4\x8d ustavijo v poglobljeni strugi, pri \xc4\x8demer je bil na \xc4\x8delu kolone Tiger z mehani\xc4\x8dnimi problemi, ki je oviral mobilnost \xc4\x8dete ter predstavljal nevarnost, da v primeru okvare, blokira celotno \xc4\x8deto. Najve\xc4\x8djo napako pa Schneider vidi v Wittmannovi odlo\xc4\x8ditvi, da sam napade britanske polo\xc5\xbeaje v Villers-Bocagu. Priznava njegov pogum, a hkrati ugotavlja, da je bila taka operacija\xc2\xa0\xc2\xbbizven vseh pravil\xc2\xab. Ni zbral obve\xc5\xa1\xc4\x8devalnih poro\xc4\x8dil ter dolo\xc4\x8dil centra napada oz. koncentracijo sil v napadu. Posledi\xc4\x8dno sta\xc2\xa0\xc2\xbbglavnina 2. \xc4\x8dete in 1. \xc4\x8deta Rolfa M\xc3\xb6biusa naleteli na sovra\xc5\xbenika, ki se je pri\xc4\x8del braniti\xc2\xab. Tako odlo\xc4\x8dno zavra\xc4\x8da Wittmannovo\xc2\xa0\xc2\xbbbrezskrbno\xc2\xab\xc2\xa0napredovanje kot\xc2\xa0\xc2\xbbpopolno norost\xc2\xab\xc2\xa0reko\xc4\x8d,\xc2\xa0\xc2\xbbda ni bilo potrebe po neu\xc4\x8dakanosti\xc2\xab. \xc4\x8ce bi Wittmann organziral pravi napad z obema \xc4\x8detama, bi lahko povzro\xc4\x8dil ve\xc4\x8dje izgube. Schneider to zaklju\xc4\x8di s prepri\xc4\x8danjem, da je\xc2\xa0\xc2\xbbnepremi\xc5\xa1ljenost te vrste povzro\xc4\x8dila, da je [Wittmann] 9. avgusta 1944 izgubil \xc5\xbeivljenje blizu Gaumesnila, med napadom, ki je bil izveden spro\xc5\xa1\xc4\x8deno na odprtem terenu z nezavarovanim bokom\xc2\xab._NEWLINE_Meyer se do dolo\xc4\x8dene mere strinja s Schneiderovimi ugotovitvami, reko\xc4\x8d da je bilo napredovanje 2. \xc4\x8dete v naselje brez pehotne podpore\xc2\xa0\xc2\xbbvidno nepotrebno\xc2\xab. Marie v tem vidi M\xc3\xb6biusovo resno takti\xc4\x8dno napako, a hkrati priznava, da je bilo to upravi\xc4\x8deno tveganje glede na dane okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine. Pehota je bila nedosegljiva in za Britance bi lahko pri\xc4\x8dakovali, da bodo\xc2\xa0\xc2\xbb\xc5\xa1e vedno pod vplivom uni\xc4\x8denja njihove predhodnice v tako kratkem \xc4\x8dasu\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nBritanski umik\n_START_PARAGRAPH_\nBritanski uradni zgodovinar normandijske kampanje, major L. F. Ellis, trdi da je bil glavni vzrok za umik 22. oklepne brigadne skupine nepri\xc4\x8dakovan prihod 2. tankovske divizije, zaradi \xc4\x8desar 7. oklepna divizija\xc2\xa0\xc2\xbbne bi mogla dose\xc4\x8di polnega uspeha\xc2\xab. Ta trditev, kljub temu da ji delno pritrjuje sestanek s poveljniki 7. oklepne divizije pred umikom, pa nima velike podpore. Buckley je tako prepri\xc4\x8dan, da je bil ukaz za umik izdan, \xc5\xa1e preden je pri\xc5\xa1la glavnina 2. tankovske divizije in tudi Michael Reynolds navaja, da\xc2\xa0\xc2\xbbtanki 2. tankovske divizije niso bili nikjer blizu Villers-Bocaga v tem \xc4\x8dasu\xc2\xab._NEWLINE_Ellis pa opisuje umik kot za\xc4\x8dasno dejanje, pri \xc4\x8demer bi 7. oklepno divizijo okrepili z britansko 33. oklepno brigado, preden bi divizija obnovila ofenzivo proti \xc3\x89vrecyju. David French pa tudi dodaja, da so bile operacije po izkrcanju v povpre\xc4\x8dju (v tem \xc4\x8dasu) \xc5\xbee dva dni za predinvazijskimi na\xc4\x8drti. Tako domneva, \xc4\x8de bi 33. oklepna brigada, 49. (zahodnoridin\xc5\xa1ka) pehotna divizija in pehotna brigada 7. oklepne divizije pristali v skladu z na\xc4\x8drti, bi britanski 30. korpus lahko osvojil Villers-Bocage pred prihodom ve\xc4\x8djih nem\xc5\xa1kih okrepitev. Drugi zgodovinarji se ne strinjajo s stali\xc5\xa1\xc4\x8dem, da so bila na voljo nezadostna sredstva, pri \xc4\x8demer navajajo, da so bile ve\xc4\x8dje britanske sile neuporabljene med samo bitko. Mungo Melvin, kljub temu da se strinja z uvedbo kombiniranja sil znotraj 7. oklepne divizije (ostale britanske oklepne divizije so se tako organizirale \xc5\xa1ele po operaciji Goodwood), pa trdi, da tako 131. pehotna brigada kot divizijska rezerva (oklepni polk in pehotni bataljon) nista bila uporabljena efektivno. Pri tem je Buckley skepti\xc4\x8den tudi do samega na\xc4\x8drta, da bi lahko\xc2\xa0\xc2\xbboslabljena oklepna brigada samo z omejeno mobilno pehotno in artilerijsko podporo\xc2\xab\xc2\xa0resno ogrozila Nemce, hkrati pa opozarja na dejstvo, da je bila britanska 151. pehotna brigada na voljo kot korpusna rezerva. Max Hastings pa si ne more razlo\xc5\xbeiti, zakaj Britanci niso skoncentrirali svojih sil za tako pomembno naselje, pri \xc4\x8demer navaja mnenja udele\xc5\xbeencev, da bi \xc5\xbee\xc2\xa0\xc2\xbbena dodatna pehotna brigada odlo\xc4\x8dilno vplivala na izid\xc2\xab. D'Este pa v nasprotju zagovarja poveljnika 30. korpusa, Gerarda Bucknalla in njegovo odlo\xc4\x8ditev, da ni uporabil 151. pehotne brigade in 49. pehotne divizij med bitko.\n_START_SECTION_\nPomen bitke\n_START_PARAGRAPH_\n22. oklepna brigadna skupina, ki je do\xc5\xbeivela poraz v prvem sre\xc4\x8danju z 2. \xc4\x8deto sSSPzAbt. 101 in posledi\xc4\x8dno izgubila To\xc4\x8dko 213, je zavrnila vse druge nem\xc5\xa1ke napade v dveh dneh neprekinjenega bojevanja. Preu\xc4\x8devalci bitke so se tako usmerili na vi\xc5\xa1je vpletene poveljnike, da razlo\xc5\xbeijo poraz v Villers-Bocagu. Dempsey je po vojni dejal, da\xc2\xa0\xc2\xbbbi ta napad 7. oklepne divizije moral uspeti. Moji ob\xc4\x8dutki, da bi Bucknall in Erskine morala oditi, so nastali po tej napaki.... celotno vodenje bitke je bilo katastrofalno. Njihova odlo\xc4\x8ditev, da se umaknejo [iz Villers-Bocaga], je bila delo korpusnega poveljnika in Erskina\xc2\xab. Kljub temu da D'Este Dempseyjeve komentarje ozna\xc4\x8di za\xc2\xa0\xc2\xbbhudo mo\xc4\x8dne\xc2\xab\xc2\xa0in da je bil umik britanske oklepne brigadne skupine neizogiben, pa jih zgodovinarji ve\xc4\x8dinoma podpirajo: nekateri grejo tako dale\xc4\x8d, da je Bucknall z umikom zavrgel mo\xc5\xbenost za hitro zavzetje Caena. General Bernard Montgomery, ki je bil podpornik Bucknalla, pa se je na koncu strinjal, da njegov varovanec\xc2\xa0\xc2\xbbni zmogel obvladovati korpusa, ko je ta postal premi\xc4\x8den\xc2\xab. Buckley dalje trdi, da je bil Bucknall nepripravljen podpreti napad, potem ko je nastal problem in da Erskine ni bil sposoben obladovati nastali polo\xc5\xbeaj. Chester Wilmot se strinja z Dempseyjem, da je bil Bucknall kriv, ne pa Nemci, za umik 7. oklepne divizije. Nadalje tudi trdi, da je Bucknall zavrnil okrepitve za Villers-Bocage, ker se je \xc5\xbee prej odlo\xc4\x8dil, da so njegove komunikacijske poti ogro\xc5\xbeene. Wilmot tako zaklju\xc4\x8di:_NEWLINE_Ta velika prilo\xc5\xbenost za prekinitev sovra\xc5\xbenikovih polo\xc5\xbeajev in raz\xc5\xa1iritev zavezni\xc5\xa1kega mosti\xc5\xa1\xc4\x8da ni bila izgubljena v gozdovih okoli Villers-Bocaga, ampak v glavi poveljnika korpusa."