b'\n_START_ARTICLE_\nPrudent Joye\n_START_SECTION_\nKariera\n_START_PARAGRAPH_\nJoye se je na atletskih tekmovanjih pri\xc4\x8del pojavljati v svojih zgodnjih 20. letih. 23. julija 1936 je podrl francoski rekord Jeana Bouina na 400 m z ovirami, nova najbolj\xc5\xa1a znamka je tako postal Joyejev \xc4\x8das 53.4. Na mednarodnih tekmovanjih je Francijo prvi\xc4\x8d zastopal na Poletnih olimpijskih igrah 1936 v Berlinu. V kvalifikacijah teka na 400 m z ovirami je imel precej\xc5\xa1njo smolo, saj je kljub solidnem \xc4\x8dasu 54.1 - dvanajstemu \xc4\x8dasu kvalifikacij - izpadel. V svoji kvalifikacijski skupini je namre\xc4\x8d zasedel tretje mesto za Mad\xc5\xbearom J\xc3\xb3zsefom Kov\xc3\xa1csem in Belgijcem Juulom Bosmansom, v polfinale pa sta napredovala le po najbolj\xc5\xa1a dva iz vsake kvalifikacijske skupine. Na igrah je sodeloval \xc5\xa1e kot \xc4\x8dlan francoske \xc5\xa1tafete 4x400 m, ki je prav tako izpadla \xc5\xbee v kvalifikacijah. Vse od preboja na svetovno atletsko sceno je veljal Joye za dominantno silo francoskega teka na 400 m z ovirami, saj je osvojil vsako dr\xc5\xbeavno prvenstvo od leta 1936 do 1939._NEWLINE_Njegovo drugo ve\xc4\x8dje mednarodno tekmovanje je postalo Evropsko prvenstvo 1938 v doma\xc4\x8dem Parizu. V pripravah na prvenstvo je kazal odli\xc4\x8dno formo, med drugim je celo izbolj\xc5\xa1al svoj dr\xc5\xbeavni rekord na 53.0. Mo\xc5\xa1ki del prvenstva je potekal na stadionu Olympique de Colombes. Joye se je s \xc4\x8dasom 53.1 zavihtel na evropski prestol in se obenem mo\xc4\x8dno pribli\xc5\xbeal svojemu dr\xc5\xbeavnemu rekordu. Ob zaklju\xc4\x8dku prvenstva se je izkazalo, da je Joye kot edini doma\xc4\x8di tekmovalec pri\xc5\xa1el do evropskega zlata. S \xc4\x8dasom 53.1 je prav tako postavil nov rekord tekmovanja. Na prvenstvu je sodeloval tudi s \xc5\xa1tafeto 4x400 m, a ga je v zaklju\xc4\x8dku premagal \xc5\xa1vedski teka\xc4\x8d Bertil von Wachenfeldt. Francoska \xc5\xa1tafeta se je tako morala zadovoljiti s \xc4\x8detrtim mestom._NEWLINE_Joyeja so leta 1940 zajeli nem\xc5\xa1ki vojaki in ga zaprli v internacijsko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de. Kmalu zatem se je osvobodil in se v odporni\xc5\xa1kem gibanju pridru\xc5\xbeil skupini borcev za svobodo, ki je nameravala vre\xc4\x8di nem\xc5\xa1ke okupatorje. Ob povratku v atletiko je nizal nove uspehe na dr\xc5\xbeavnem nivoju, dr\xc5\xbeavni prvak je postal v letih 1941 in 1943 - leta 1942 mu je naslov speljal Henri Maignan. Postopoma je za\xc4\x8del trenirati mlaj\xc5\xa1e tekmovalce in svoj zadnji vpoklic v dr\xc5\xbeavno reprezentanco je do\xc5\xbeivel leta 1945. Tistega leta se je Francija tudi vrnila na mednarodna tekmovanja._NEWLINE_Po koncu atletske poti je postal kinezioterapevt, certificiran s strani Fakultete za medicino, in svojo prakso preselil v Orl\xc3\xa9ans. Njegov francoski dr\xc5\xbeavni rekord na 400 m z ovirami (53.0) se je obdr\xc5\xbeal do leta 1946, ko ga je Yves Cros popravil na 52.6. Umrl je 5. novembra 1980, za sabo je pustil \xc5\xbeeno in pet otrok. Njegov pogreb je potekal v cerkvi sv. Lovrenca v Orl\xc3\xa9ansu.'