b'\n_START_ARTICLE_\nIvan Re\xc5\xa1\xc4\x8di\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nLjudsko \xc5\xa1olo je obiskoval v rojstnem kraju, de\xc5\xa1ko u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de pa v Kopru, kjer je leta 1896 tudi maturiral. Po maturi je nekaj let opravljal poklic u\xc4\x8ditelja nekje na banj\xc5\xa1ki planoti. Leta 1902 je vstopil v gori\xc5\xa1ko Veliko semeni\xc5\xa1\xc4\x8de in na svoj rojstni dan 1904 pel novo ma\xc5\xa1o. Po svetem ma\xc5\xa1ni\xc5\xa1kem posve\xc4\x8denju je bil kaplan v Bovcu. Leta 1907 ga je gori\xc5\xa1ki nad\xc5\xa1kof Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ek Borgia Sedej imenoval za ravnatelja in kateheta gluhonemnice v Gorici. V tem zavodu, ki ga je ustanovil Valentin Stani\xc4\x8d je pre\xc5\xbeivel celih 40 let. Na pritisk fa\xc5\xa1istov je bil leta 1925 razre\xc5\xa1en ravnateljske slu\xc5\xbebe, vendar je v zavodu \xc5\xa1e naprej deloval kot u\xc4\x8ditelj in katehet. Po letu 1947 je bil nekaj \xc4\x8dasa \xc5\xbeupnik v Podgori (sedaj ital. Piedimonte del Calvario). Kot upokojenec pa je bogoslu\xc5\xbeje opravljal v cerkvici pri Sv. Ivanu v Gorici. Ko v Gorici ni bilo ve\xc4\x8d slovenskih fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanov je Re\xc5\xa1\xc4\x8di\xc4\x8d tu vodil tretji red sv. Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka.'