b'\n_START_ARTICLE_\nSedemnajst provinc\n_START_PARAGRAPH_\nSedemnajst provinc je personalna unija vojvodin, grofij in gospostev, ki so si jih Habsbur\xc5\xbeani pridobili v obdobju 1477 -1543 na ozemlju, ki se pribli\xc5\xbeno pokriva z dana\xc5\xa1njim Beneluksom. Leta 1548 je dal Karel V. s pragmati\xc4\x8dno sankcijo unijo proglasiti za celoto, ki se ob dedovanju ne sme deliti.\n_START_SECTION_\nZgodovina habsbur\xc5\xa1kega pridobivanja provinc\n_START_PARAGRAPH_\nV januarju 1477 je v bitki pred Nancyjem padel zadnji burgundski vojvoda Karel Drzni. Na Nizozemskem ni bil priljubljen zaradi nasilnih, premo\xc4\x8drtnih metod uvajanja centralizacije s pomo\xc4\x8djo zvestih prista\xc5\xa1ev, navadno tujcev, v de\xc5\xbeelo, ki je od nekdaj imela zelo decentralizirano, ve\xc4\x8dnivojsko upravljanje.\n_START_SECTION_\nVladanje Marije Burgundske (1477 - 1482)\n_START_PARAGRAPH_\nTakoj po smrti Karla Drznega je del njegovega ozemlja, sestavljenega iz \xc5\xa1tevilnih vojvodstev, grofij in gospostev, ki ga poznamo kot vojvodina Burgundija v \xc5\xa1ir\xc5\xa1em smislu, zasedel francoski kralj Ludvik XI. Na preostalem delu se je morala Karlova naslednica, h\xc4\x8di Marija Burgundska, soo\xc4\x8diti s hudo opozicijo in upori z vseh strani. Glavnina upora je bila v flandrijskih mestih Brugge in Ghent. Tri tedne po o\xc4\x8detovi smrti je bila prisiljena pristati na tako imenovane velike privilegije, listino, ki je skup\xc5\xa1\xc4\x8dini burgundske Nizozemske (staten-generaal) dala pravico, da se je sestajala na lastno pobudo, in ki je vladarju drasti\xc4\x8dno zmanj\xc5\xa1ala pooblastila, med drugimi pravico odmerjanja davkov in sklicevanja vojske brez pristanka provinc. Grofiji Holandija in Zelandija nista bili zadovoljni s pove\xc4\x8devanjem vloge staten-generaal in sta pri Mariji izposlovali \xc5\xa1e eno listino, specifi\xc4\x8dno za Holandijo in Zelandijo, ki je vsebovala tudi zahtevo, da se iz va\xc5\xbenih administrativnih in pravnih polo\xc5\xbeajev v provincah izlo\xc4\x8dijo vsi tujci (nana\xc5\xa1alo se je predvsem na Flamce in Brabantce) in da se kot uradni jezik vpelje, namesto dotedanje franco\xc5\xa1\xc4\x8dine, nizozem\xc5\xa1\xc4\x8dina.\n_START_SECTION_\nVladanje Maksimilijana I. Habsbur\xc5\xa1kega (1482 - 1493)\n_START_PARAGRAPH_\nMarija se je avgusta 1477 poro\xc4\x8dila s prestolonaslednikom Svetega rimskega cesarstva Maksimilijanom. Ta je po Marijini smrti 1482 prevzel regentstvo v imenu Marijinega in svojega sina Filipa. Od vsega za\xc4\x8detka si je prizadeval obiti privilegije iz leta 1477. Na vodilna mesta je nastavljal plemi\xc4\x8de in bogate me\xc5\xa1\xc4\x8dane, ki so se izkazali vladarju poslu\xc5\xa1ni \xc5\xbee v burgundskih \xc4\x8dasih. Proti volji flandrijske opozicije je vodil politiko nepretrganega konflikta s Francijo._NEWLINE_Leta 1487 je v Flandriji ponovno izbruhnil obse\xc5\xbeen upor. Cehi iz Brugge-a so iskali pomo\xc4\x8d pri Francozih. Cesar Friderik III. je z nem\xc5\xa1kimi \xc4\x8detami upor zadu\xc5\xa1il, kar pa ni prineslo miru, ampak je, nasprotno, nizozemski upor samo \xc5\xa1e razplamtelo. Spopadi v Brabantu in v Holandiji so se nadaljevali vse do leta 1492, ko je v juliju Albreht Savojski, Maksimilijanov zvesti voja\xc5\xa1ki poveljnik, zavzel Ghent in v septembru \xc5\xa1e Senlis._NEWLINE_V vojvodini Gelderland je leta 1491 Karel van Egmond, potomec nekdanjih vojvod Gelderlanda, s pomo\xc4\x8djo Francozov dvignil protihabsbur\xc5\xa1ki upor. S podporo mest in ni\xc5\xbejega plemstva je uspel in skup\xc5\xa1\xc4\x8dina Gelderlanda ga je priznala za vojvodo.\n_START_SECTION_\nVladanje Filipa Lepega in regentstvo Margarete Avstrijske(1493 - 1515)\n_START_PARAGRAPH_\nAvgusta 1493 je Maksimilijan, po smrti o\xc4\x8deta, postal cesar Svetega rimskega cesarstva. Vladanje na Nizozemskem je prepustil petnajstletnemu sinu Filipu Lepemu in dosegel, da je ob Filipovem ustoli\xc4\x8denju nizozemska skup\xc5\xa1\xc4\x8dina proglasila privilegije iz leta 1477 za ni\xc4\x8dne. Kljub temu so bili nizozemski veljaki z novim polo\xc5\xbeajem zadovoljni. Vedeli so, da bo neizku\xc5\xa1eni mladeni\xc4\x8d lahko vladal le z njihovo pomo\xc4\x8djo in ra\xc4\x8dunali, da bo odslej manj vsiljevanja upravnega osebja od zunaj, manj tekmovalnosti s Francijo in manj tro\xc5\xa1enja nizozemskega denarja za cilje, ki so bili malo ali ni\xc4\x8d povezani z Nizozemsko. Ker je bila Francija v naslednjih desetletjih polno zaposlena z vojnami v Italiji, je bilo vladanje Filipa Lepega (1493-1506) in \xcb\x99(po njegovi smrti) namestni\xc5\xa1tvo Filipove sestre (v imenu ne\xc4\x8daka Karla) Margarete Avstrijske (1506-1515) dejansko obdobje stabilnosti in relativne harmonije na Nizozemskem, posebno v njenem ju\xc5\xbenem delu._NEWLINE_Vendar so ve\xc4\x8dje napetosti ostale. Habsbur\xc5\xbeani so \xc5\xa1e naprej krepili centralizacijo. Leta 1504 so obnovili veliki svet (grote raad) v Mechelnu kot najvi\xc5\xa1je sodno telo. Lokalna in civilna avtonomija je po\xc4\x8dasi kopnela. Zmanj\xc5\xa1eval se je vpliv cehov, ki so bili v Flandriji neko\xc4\x8d jedro upora proti Maksimilijanu._NEWLINE_V severni Nizozemski (severno od velikih rek Maas in Waal) se je pojavljala glavnina napetosti med habsbur\xc5\xa1kima grofijama Holandijo in Zelandijo na eni in severnej\xc5\xa1imi in vzhodnej\xc5\xa1imi, nehabsbur\xc5\xa1kimi de\xc5\xbeelami na drugi strani. V letih 1504-05 je poskusil Filip Lepi osvojiti Gelderland, a ni uspel. Nemirna je bila tudi Frizija. Od leta 1498 je bil upravnik Frizije in Groningena Albreht Savojski (ki ga je Maksimilijan za zasluge naredil za vazala cesarstva). Leta 1500 ga je nasledil sin Jurij, ki je ustanovil upravo (dvor) po zgledu Holandije in Zelandije. Pri tem je v Groningenu naletel na odpor politi\xc4\x8dnih nasprotnikov, ki so ga leta 1506 (po Filipovem neuspehu v Gelderlandu) iz Groningena pregnali. Ponovno je bil premagan leta 1514, ko je me\xc5\xa1\xc4\x8danom Groningena pomagal Karel van Egmond, ki je med tem postal vodja protihabsbur\xc5\xa1kega upora na severu. Ta ni le podprl Groningena, ampak je zavzel tudi ve\xc4\x8dji del Frizije in Ommeland. Jurij je ocenil, da je njegov polo\xc5\xbeaj nevzdr\xc5\xbeen in je predal svoje pravice do Frizije in Groningena Karlu, sinu Filipa Lepega.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cas cesarja Karla V. Zaokro\xc5\xbeitev habsbur\xc5\xa1ke Nizozemske (1515 - 1555)\n_START_PARAGRAPH_\nKarel je bil januarja 1515 pred skup\xc5\xa1\xc4\x8dino v Bruslju progla\xc5\xa1en za vladarja habsbur\xc5\xa1ke Nizozemske. S Holandskim denarjem je zbral vojsko in sku\xc5\xa1al zavzeti Frizijo in Groningen. A posre\xc4\x8dilo se mu ju je zavzeti le deloma, ko je leta 1516 umrl njegov ded po materini strani, Ferdinand II. Aragonski in Karel ga je nasledil na \xc5\xa1panskem prestolu. Preplavile so ga dol\xc5\xbenosti vladanja \xc5\xa0paniji in te\xc5\xbeave s Francijo. Re\xc5\xa1evanje problemov severne Nizozemske je prepustil stadhoulderjem (kraljevim namestnikom v provincah) in najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i provinci na severu, Holandiji. Leta 1517 je ponovno postala glavna kraljeva namestnica na Nizozemskem njegova teta Margareta Avstrijska (od njene smrti leta 1531 pa Karlova sestra Marija Mad\xc5\xbearska). Leta 1519 je Karel po smrti deda Maksimiljana I. prevzel \xc5\xa1e krono Svetega rimskega cesarstva, kot cesar Karel V._NEWLINE_Povezavo z Gelderlandom so Frizijci na za\xc4\x8detku razumeli kot obrambo svobode in umik pred davki, ki so jih uvajali Habsbur\xc5\xbeani. Ko pa so se vpadi in nemiri, ki so prihajali iz Gelderlanda, nadaljevali, je v ve\xc4\x8dini prebivalstva dozorevalo spoznanja, da je va\xc5\xbenej\xc5\xa1i od svobode mir, ki pa ga lahko zagotovijo edino Habsbur\xc5\xbeani. Enako so \xc4\x8dutili tudi Holandci, ki jih je vznemirjalo ropanje trgovskih ladij na Zuidersee in vpadi na njihovo ozemlje vse do obzidja Amsterdama. V letih 1521-23 je holandska skup\xc5\xa1\xc4\x8dina namenila velike vsote denarja za vojsko, s katero je v imenu Karla V. zavzela Frizijo. Po izgubi Frizije je postal polo\xc5\xbeaj Karla van Egmonda zelo negotov tudi v drugih severovzhodnih de\xc5\xbeelah (Groningen, Ommeland, Drente, Overijssel), kjer so tlela neprestana notranjepoliti\xc4\x8dna trenja._NEWLINE_Odlo\xc4\x8dilna za nadaljnji razplet dogodkov na severovzhodu je bila smrt (1524) knezo\xc5\xa1kofa Filipa Burgundskega, ki je imel kne\xc5\xbeje pravice v Utrechtu in Overijssel. Njegovemu nasledniku so se uprli utrechtski cehi in zavzeli mestno oblast. Ko so oblast spet osvojili \xc5\xa1kofovi prista\xc5\xa1i, je cehom (na vzpodbudo francoskega kralja Franca I.) prisko\xc4\x8dil na pomo\xc4\x8d Karel van Egmond. Zavzel je Utrecht in Overijssel, kar pa je bila njegova velika napaka. Mesta in plemi\xc4\x8di v Overijssel so se raje podredili cesarju kot gelderlandskemu vojvodi. Knezo\xc5\xa1kof ni videl mo\xc5\xbenosti za obnovo svoje oblasti in je predal svoje kne\xc5\xbeje pravice cesarju, skup\xc5\xa1\xc4\x8dina province Overijssel pa je v januarju 1528 priznala cesarja kot suverena. Za uveljavitev cesarjevih pravic je spet poskrbela holandska skup\xc5\xa1\xc4\x8dina. Najela je 3500 vojakov, ki so v oktobru 1528 zavzeli Utrecht. Karel van Egmond je s kapitulacijo priznal suverenost Karla V. v Utrechtu in Overijssel, sam pa je ostal suveren v de\xc5\xbeelah Gelderland, Groningen in Drente. _NEWLINE_Z vklju\xc4\x8ditvijo Utrechta med habsbur\xc5\xa1ke de\xc5\xbeele, ki jo je potrdil tudi pape\xc5\xbe Klemen VII., se je polo\xc5\xbeaj Habsbur\xc5\xbeanov na nizozemskem severu mo\xc4\x8dno okrepil. Holandci so pri\xc4\x8dakovali, da bodo njihove zasluge pri osvajanju severa upo\xc5\xa1tevane z udele\xc5\xbebo pri upravljanju. A Karel ni ustregel njihovi \xc5\xbeelji, da bi upravljanje Utrechta podredil oblasti (dvoru) v Haagu, ampak je v Utrechtu ustanovil nov dvor. Holandcem je \xc5\xa1el na roko le s tem, da je v Utrechtu postavil istega stadhoulderja kot v Holandiji in Zelandiji in da je za utrechtskega \xc5\xa1kofa imenoval holandskega plemi\xc4\x8da._NEWLINE_Holandci niso le financirali Habsbur\xc5\xbeanom osvajanje severa, ampak so tudi sami urejali svoje odnose z L\xc3\xbcbeckom in Dansko-Norve\xc5\xa1ko in zagotavljali varnost svojemu ribi\xc5\xa1kemu in trgovskemu ladjevju na Baltiku._NEWLINE_Medtem so se notranji nemiri na severu nadaljevali in leta 1536 se je tudi skup\xc5\xa1\xc4\x8dina Groningena odlo\xc4\x8dila kon\xc4\x8dati jih s tem, da se podredi Habsbur\xc5\xbeanom. Stadhoulder v Friziji, Schenck von Tautenburg je v bitki pri Heiligerlee premagal sile vojvode Karla in zavzel Groningen, Ommeland in Drenthe ter obmejno ozemlje Westerwolde, katerega mu je Karel V. dodelil kot osebni fevd, ki je s tem ostal del habsbur\xc5\xa1ke Nizozemske, vendar zunaj province Groningen. Vojvodi Karlu je ostal le \xc5\xa1e Gelderland._NEWLINE_Karel van Egmond je leta 1538 umrl brez dedi\xc4\x8dev. Naslednje leto ga je nasledil Viljem, suveren v vojvodinah J\xc3\xbclich, Cleves, Berg in grofiji Mark. Skupaj z vojvodino Gelderland je zdru\xc5\xbeil pod svojo oblastjo razmeroma veliko ozemlje, vrinjeno med Nizozemsko in Nem\xc4\x8dijo. Leta 1541 je prestopil v luterantsko vero in se povezal z nem\xc5\xa1kimi protestanti, s Karlu V. nasprotno schmalkaldensko ligo, s Francijo in Dansko. Ko je Viljemov vojskovodja Maarten van Rossum zavzel Amersfoort v Utrechtu, je Karel V. ocenil, da je neodvisnost Gelderlanda prevelika gro\xc5\xbenja, da bi jo bilo mogo\xc4\x8de \xc5\xa1e naprej trpeti. Z nem\xc5\xa1ko vojsko je prodrl ob Renu proti severu, premagal nasprotnika in ga prisilil, da se je v septembru 1543 z mirom v Venlu odrekel suverenosti nad Gelderlandom._NEWLINE_Zdru\xc5\xbeevanje habsbur\xc5\xa1ke Nizozemske je bilo s tem zaklju\xc4\x8deno. V letu 1548 sta nizozemska skup\xc5\xa1\xc4\x8dina in dr\xc5\xbeavni zbor (Reichstag) Svetega rimskega cesarstva objavila tako imenovano pragmati\xc4\x8dno sankcijo, s katero sta priznala habsbur\xc5\xa1ko Nizozemsko kot ozemeljsko celoto, ki se pri prenosu na cesarjevega dedi\xc4\x8da in na naslednje dedi\xc4\x8de ne sme deliti. Pragmati\xc4\x8dno sankcijo so v naslednjem letu potrdile skup\xc5\xa1\xc4\x8dine vseh sedemnajstih provinc. Zdru\xc5\xbeitev pod habsbur\xc5\xa1ko oblastjo je severovzhodnim provincam prineslo ve\xc4\x8d miru in pravnega reda._NEWLINE_V tridesetih letih \xc5\xa1estnajstega stoletja pa je za\xc4\x8del v de\xc5\xbeelo prodirati protestantizem v razli\xc4\x8dnih oblikah. Ta je prodiral v vse dru\xc5\xbebene sloje, najprej pa med tekstilne delavci v Flandriji. Pojavila so se nova verska, socialna in politi\xc4\x8dna nasprotja, ki so, zlasti potem ko je vladanje v \xc5\xa0paniji prevzel Filip II., pripeljala do nizozemske osamosvojitvene vojne in odcepitve Republike Nizozemske.\n_START_SECTION_\nInstitucije v habsbur\xc5\xa1ki Nizozemski\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1531 je cesar v Bruslju ustanovil dr\xc5\xbeavni svet, finan\xc4\x8dni svet in tajni svet. Dr\xc5\xbeavni svet je poleg predsednika sestavljalo dvanajst veljakov, v glavnem bogata\xc5\xa1ev iz ju\xc5\xbenih provinc. Tajni svet je bil sestavljen iz \xc5\xa1olanih uradnikov in pravnikov (med njimi so bili tudi tujci) in je skrbel za teko\xc4\x8de zadeve. Najvi\xc5\xa1ja sodna oblast je bil veliki svet (grote raad) v Michelenu._NEWLINE_Pristojnosti kralja so v provincah opravljali stadhoulderji (kraljevi namestniki), navadno so bili trije, eden za Holandijo, Zelandijo, Utrecht in Groningen, drugi za Flandrijo, Valonsko Flandrijo in Artois, tretji za Frizijo, Groningen, Drente in Overijssel._NEWLINE_Vsaka provinca je imela svojo de\xc5\xbeelno oblast (dvor) s politi\xc4\x8dnimi, fiskalnimi in pravnimi pristojnostmi. V petnajstem stoletju je bila tam ve\xc4\x8dina uradnikov \xc5\xa1e vedno plemi\xc4\x8dev, kar je veljalo tudi za holandski dvor, ki je pokrival tudi Zelandijo. V za\xc4\x8detku \xc5\xa1estnajstega stoletja pa so tudi tam za\xc4\x8denjali zaposlovati vse ve\xc4\x8d profesionalcev._NEWLINE_Zelo razvejano je bilo upravljanje mest, upravljanje pode\xc5\xbeelja ter upravljanje izsu\xc5\xa1evalnih in proti-poplavnih sistemov, ki je tudi zahtevalo centralno vodenje. Na pode\xc5\xbeelju so imeli glavno besedo plemi\xc4\x8di. Mesta so vodili mestni sveti z \xc5\xbeupani na \xc4\x8delu. V njih so prevladovali bogati me\xc5\xa1\xc4\x8dani, ki so se \xc5\xbee izkazali v poslu in imeli dovolj \xc4\x8dasa za delo za skupnost. S \xc4\x8dasom se je izoblikoval poseben dru\xc5\xbebeni sloj, tako imenovani regenti, ki so imeli od funkcij tudi koristi in so bili navadno pripravljeni sodelovati z vladarjem._NEWLINE_Zanimivo je, da so se s centralizacijo krepile tudi skup\xc5\xa1\xc4\x8dine provinc (staten), ki so imele nalogo, da so dele\xc5\xbe davkov, ki je odpadel na provinco, razdelile naprej med mesta in druge zavezance. Potem ko je bil Ghent po uporu 1539-40 kaznovan z odvzemom privilegijev, so mesta in province raje sodelovale z vladarjem, kot da bi se upirale._NEWLINE_Zvezna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina (staten-generaal), v kateri je imelo predstavnike vseh sedemnajst glavnih provinc, se je po kronanju Filipa Lepega sestajala spet samo na sklic vladarja. V glavnem je slu\xc5\xbeila isto\xc4\x8dasnemu komuniciranju s skup\xc5\xa1\xc4\x8dinami provinc, pripombam k vladarjevim predlogom in razpravam o delitvi dav\xc4\x8dnih obveznosti.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nV petnajstem stoletju je bila ju\xc5\xbena Nizozemska ob severni Italiji gospodarsko in kulturno najbolj razvita in ena najbolj naseljenih podro\xc4\x8dij Evrope. Brugge je bil mednarodno trgovsko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de, ki je izmenjavalo pridelke in dobrine s sredozemskimi dr\xc5\xbeavami. Proizvodnja tekstila v brabantskih in flandrijskih mestih je bila na zelo visokem nivoju. Manj kvalitetna proizvodnja se je selila na flandrijsko pode\xc5\xbeelje, kjer je bilo veliko delavcev brez lastnega imetja. V osemdesetih letih petnajstega stoletja je Brugge pre\xc5\xbeivljal politi\xc4\x8dno krizo in te\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de trgovine se je selilo v Antwerpen, ki je bil odprt za novo kolonialno trgovino in ban\xc4\x8dni\xc5\xa1tvo. Na podro\xc4\x8dju \xc5\xa1kofije Li\xc3\xa8ge je bilo pomembno premogovni\xc5\xa1tvo in pridobivanje kovin._NEWLINE_Severno od velikih rek (Maas in Waal) je bila pokrajina manj naseljena. Najbolj razvita je bila Holandija. Re\xc4\x8dne naplavine so bile tam zelo rodovitne in ograjevanje zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d z nasipi in izsu\xc5\xa1evanje je bilo v porastu \xc5\xbee od 13. stoletja. Holandija se je v glavnem pre\xc5\xbeivljala z ribi\xc5\xa1tvom, izvozom soljenih lososov, poljedelstvom, \xc5\xbeivinorejo, ladjedelni\xc5\xa1tvom in ladijskimi prevozi. Ve\xc4\x8dina prebivalstva je \xc5\xbeivela v mestih, zunaj mest se je veliko revnih pre\xc5\xbeivljalo z vzdr\xc5\xbeevanjem vodnih sistemov. Z juga je prodirala tekstilna obrt, pomembna je bila proizvodnja piva. Province severno in vzhodno od Holandije so bile prete\xc5\xbeno poljedelske, s slabo zemljo (ki ni bila naplavina rek), temu ustrezno zelo redko naseljene in gospodarsko slabo razvite._NEWLINE_Ju\xc5\xbena Nizozemska se je \xc5\xbee iz burgundskih \xc4\x8dasov odlikovala po mno\xc5\xbeici umetnikov in umetni\xc5\xa1kih izdelkov. Najbolj so poznani flamsko slikarstvo, tapiserije, umetni\xc5\xa1ki izdelki iz rezljanega lesa, \xc4\x8dipke, draguljarski izdelki in modna obla\xc4\x8dila.\n_START_SECTION_\nDuhovna in verska gibanja\n_START_PARAGRAPH_\nKatoli\xc5\xa1ka cerkev je bila ob habsbur\xc5\xa1kem prevzemu oblasti organizirana dokaj nesmotrno. Med vsega petimi \xc5\xa1kofijami so bile \xc5\xa1tiri na ju\xc5\xbenem, francosko govore\xc4\x8dem podro\xc4\x8dju (Arras, Cambrai, Tournai in Li\xc3\xa8ge). Organizacija je bila zlasti rahla na severu, ki ga je pokrivala \xc5\xa1kofija v Utrechtu, za vzhodne obmejne pokrajine pa je skrbela \xc5\xa1kofija v M\xc3\xbcnstru. Karel V. je na to pape\xc5\xbea opozarjal, a brez odziva. \xc4\x8ceprav je bila Cerkev bogata, je med prebivalstvom vse bolj izgubljala na ugledu._NEWLINE_Na severovzhodu, v mestih ob reki IJssel, se je \xc5\xbee v 14. stoletju za\xc4\x8delo razvijati religiozno in izobra\xc5\xbeevalno gibanje devotio moderna, ki je doseglo vi\xc5\xa1ek sredi 15. stoletja v \xc4\x8dasu blagostanja burgundskega vojvode Filipa Dobrega, in je pripeljalo do (za tisti \xc4\x8das) neobi\xc4\x8dajne raz\xc5\xa1irjenosti knji\xc5\xbenic in \xc5\xa1olstva. V sedemdesetih in osemdesetih letih (petnajstega stoletja) je cistercijanska opatija Aduard severno od mesta Groningen postala center intenzivnega prou\xc4\x8devanja anti\xc4\x8dnih spisov, klasi\xc4\x8dne latin\xc5\xa1\xc4\x8dine in gr\xc5\xa1\xc4\x8dine. K temu jih je spodbudil Rodolphus Agricola, ki je nekaj \xc4\x8dasa pre\xc5\xbeivel v severni Italiji in postal utemeljitelj severnoevropskega humanizma. Na latinski \xc5\xa1oli v Deventru, zibelki nizozemskega humanizma, je njegova predavanja poslu\xc5\xa1al tudi Erazem Rotterdamski, ki se je tu \xc5\xa1olal v letih 1475-84. Okrog leta 1500 je bil Deventer vodilni center humanisti\xc4\x8dnega tiska v Evropi. Humanizem se je od tod po\xc4\x8dasi \xc5\xa1iril proti zahodu in jugu. Pionir humanizma v Holandiji je bil Cornelius Aurelius (1460-1531), menih iz Goude, kasnej\xc5\xa1i avtor mita o Batavijcih kot prednikih Holandcev (ki ga je izpeljal iz Tacitovih spisov). Vi\xc5\xa1ek je nizozemski humanizem dosegel v delih Erazma Rotterdamskega. Ta je kritiziral duhovno stanje tedanje katoli\xc5\xa1ke cerkve, \xc5\xbeelel si je reform znotraj nje, ni pa \xc5\xbeelel prekiniti z njo. Zagovarjal je tolerantnost. Njegov vpliv na Nizozemskem je vodil v smer nedogmati\xc4\x8dnega, prikritega protestantizma._NEWLINE_Odtujevanje katoli\xc5\xa1ki cerkvi se je mo\xc4\x8dno pospe\xc5\xa1ilo s prihodom (1518-19) Lutrovih spisov o moralni in religiozni dekadenci cerkve in s preusmeritvijo pozornosti v evangelij. Ob razvitem tiskarstvu so se Lutrovi nauki hitro \xc5\xa1irili. Karel V. je organiziral javne po\xc5\xbeige knjig in za kr\xc5\xa1itelje vpeljal tudi inkvizicijo (prva usmrtitev v Bruslju 1523, v Holandiji 1525, Friziji 1530). Strah je \xc5\xa1iritev protestantizma upo\xc4\x8dasnil, ni pa ga mogel zaustaviti. Kljub \xc5\xa1irokemu zanimanju za Lutrove knjige ni pri\xc5\xa1lo do ve\xc4\x8djih organiziranih zdru\xc5\xbeevanj, tudi zato ne, ker je Luter tajno zdru\xc5\xbeevanje sam prepovedal. Univerza v Leuvenu (ustanovljena 1425, od 1517 so pou\xc4\x8devali latin\xc5\xa1\xc4\x8dino, gr\xc5\xa1\xc4\x8dino in hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dino) je \xc5\xbee leta 1520 obsodila Lutrove teze. Erazmu se je zdel njegov reformizem preradikalen._NEWLINE_Po letu 1530 so v nizozemsko \xc5\xbeivljenje vnesli nemir anabaptisti, ki so verjeli v bli\xc5\xbenji prihod Kristusa. S fanatizmom in pripravljenostjo \xc5\xbertvovati se za svoje prepri\xc4\x8danje, so naredili vtis na preproste ljudi. \xc4\x8ceprav zelo malo\xc5\xa1tevilni, so bili edini neprikriti predstavniki nizozemske reformacije v obdobju do 1560, ko je njihovo vlogo prevzel kalvinizem._NEWLINE_Stotine anabaptistov iz Holandije, Frizije in okolice Maastrichta so se leta 1534 odpravile na pohod (z oro\xc5\xbejem in dru\xc5\xbeinami) v M\xc3\xbcnster v Vestfaliji, kjer so skupaj z lokalnimi anabaptisti zavzeli oblast z namenom, da pomagajo zgraditi Novi Jeruzalem. Medtem ko so se obkoljeni osemnajst mesecev branili, so sledili ekscesi in upori anabaptistov \xc5\xa1e drugod po Nizozemskem. Oblasti so se odzvale z mu\xc4\x8denji in eksekucijami, mo\xc5\xa1ke so obe\xc5\xa1ali, \xc5\xbeenske utapljali. Spirala nasilja se je stopnjevala do padca obleganega M\xc3\xbcnstra, ko je gibanje razpadlo na ve\xc4\x8d frakcij. Pre\xc5\xbeivela je le miroljubna frakcija menonitov, ki so se zavzemali za skromno in poni\xc5\xbeno kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko \xc5\xbeivljenje po vzoru Kristusa. Vendar so bil tudi ti neusmiljeno preganjani. Njihov vodja, Menno Simons (1496-1561), ki je napisal ve\xc4\x8d knjig v nizozem\xc5\xa1\xc4\x8dini, se je skrival in nazadnje zbe\xc5\xbeal v Nem\xc4\x8dijo._NEWLINE_Sredi 16. stoletja, pred prihodom kalvinizma v \xc5\xa1estdesetih letih, je habsbur\xc5\xa1ka oblast neomajno podpirala katolicizem. V dru\xc5\xbebi je bila podpora katoli\xc5\xa1tvu v glavnem slaba, razen v valonskih provincah na jugu in francosko govore\xc4\x8dem delu \xc5\xa1kofije Li\xc3\xa8ge, ki so bile manj podvr\xc5\xbeene protestantskemu tisku in kjer je zgodnja reformacija imela manj\xc5\xa1i vpliv. V nizozemsko govore\xc4\x8dih delih in sosednjih predelih Nem\xc4\x8dije, kjer znatnej\xc5\xa1e preganjanje zaradi oddaljenosti ni bilo mo\xc5\xbeno, je bil povsod raz\xc5\xa1irjen protestantizem v razli\xc4\x8dnih odtenkih.'