b'\n_START_ARTICLE_\nOsip \xc5\xa0est\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRojen v Metliki 23. julija 1893, o\xc4\x8detu Andreju \xc5\xa0estu, nadu\xc4\x8ditelju v Metliki, in Mariji rojeni Andol\xc5\xa1ek, u\xc4\x8diteljici v pokoju. Obiskoval je ljudsko \xc5\xa1olo v Kr\xc5\xa1kem in Cerknici (1899-1904), realko v Ljubljani (1904\xe2\x80\x931911), nato enoletni gledali\xc5\xa1ki te\xc4\x8daj pri Milanu Skrbin\xc5\xa1ku in Ottovo gledali\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo na Dunaju. Po poskusnem igralskem nastopu 16. februarja 1913 v ljubljanskem slovenskem de\xc5\xbeelnem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du v A. Schwagerja dija\xc5\xa1ki tragediji Red iz nravnosti je 1914 postal redni \xc4\x8dlan ljubljanskega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da, se udele\xc5\xbeil njegove dalj\xc5\xa1e turneje (12. april\xe2\x80\x9320. junij) po Istri, v Trstu, po Gorenjski, \xc5\xa0tajerski, Dolenjski. V po\xc4\x8ditnicah 1913 in 1914 je nastopal v Litome\xc5\x99icah in Chomoutovu na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem. Leta 1915 je bil kot avstrijski vojak zajet. Kot ruski vojni ujetnik je deloval v gledali\xc5\xa1\xc4\x8du v Rjazanu in Moskovskem narodnem domu, se junija 1919 vrnil domov, bil od sezone 1919\xe2\x80\x931920 igralec in re\xc5\xbeiser v Slovenskem narodnem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du v Ljubljani ter se 23. novembra 1923 poro\xc4\x8dil z igralko Nano Wintrovo. Ostal je v Ljubljani, z izjemo sezone 1945\xe2\x80\x931946, ko je bil brez slu\xc5\xbebe, in 1946\xe2\x80\x931947, ko je bil prideljen SNG v Mariboru. 23. marca 1952 je praznoval 40-letnico svojega dela, bil 31. decembra 1952 upokojen. Kot mednarodno priznan umetnik je prejel 1925 diplomo francoskega ministrstva za prosveto v Parizu, doma pa naslov profesor in vi\xc5\xa1ji re\xc5\xbeiser. Leta 1965 so mu v Metliki odkrili spominsko plo\xc5\xa1\xc4\x8do._NEWLINE_Kmalu po prvi svetovni vojni je nasledil Ignacija Bor\xc5\xa1tnika. Kot vzgojitelj je od 1919\xe2\x80\x931945 predaval gledali\xc5\xa1ko igro in recitacijo na konservatoriju GM; vodil dramsko \xc5\xa1olo Zdru\xc5\xbeenja gledali\xc5\xa1kih igralcev, od 1954 na Akademiji za glasbo operno dramaturgijo, re\xc5\xbeijo in dikcijo v dramski \xc5\xa1oli. Njegovo publicisti\xc4\x8dno delo je bilo povezano z re\xc5\xbeiserskim (dramarur\xc5\xa1ke analize, re\xc5\xbeijski pogledi, prilo\xc5\xbenostni \xc4\x8dlanki). Objavil je tri samostojne knjige: Kar po doma\xc4\x8de (COBISS), Enaintrideset in eden (COBISS) in S\xc3\xa9zam odpri se! (COBISS) Prevedel je dramo Karla \xc4\x8capka R.U.R., ki je iz\xc5\xa1la leta 1921 pri Zvezni Tiskarni v Ljubljani._NEWLINE_\xc5\xa0est je bil po Milanu Skrbin\xc5\xa1ku prvi moderni re\xc5\xbeiser na Slovenskem. Na popotovanjih po Evropi se je seznanil z novimi tokovi in dobil marisikatero spodbudo za delo v slovenskih gledali\xc5\xa1\xc4\x8dih. Bil je izrazit \xc2\xbbvizualist\xc2\xab, ki se je manj posve\xc4\x8dal igralcu in notranji re\xc5\xbeiji.'