b'\n_START_ARTICLE_\nNevtrino\n_START_SECTION_\nOkusi nevtrina\n_START_PARAGRAPH_\nLeon Max Lederman, Melvin Schwartz in Jack Steinberger so leta 1962 pokazali, da obstaja ve\xc4\x8d kot ena vrsta nevtrinov. Najprej so odkrili interakcijo mionskega nevtrina, katerega obstoj so \xc5\xbee domnevali, in ga imenovali nevtreto. Za to odkritje so leta 1988 prejeli Nobelovo nagrado za fiziko. Ko so leta 1975 v SLAC odkrili tretjo vrsto leptona, lepton tau, so pri\xc4\x8dakovali, da bo imel ustrezni nevtrino (tauonski nevtrino). Prvi dokaz o tej tretji vrsti nevtrina je pri\xc5\xa1el od opazovanja manjkajo\xc4\x8de energije in gibalne koli\xc4\x8dine pri razpdau \xcf\x84 z analogijo razpada \xce\xb2, kar je vodilo do odkritja te vrste nevtrina. Prvo odkritje interakcije tauonskega nevtrina so objavili poleti 2000 \xc4\x8dlani programa DONUT v Fermilabu. To je bil zadnji delec iz standardnega modela, ki so ga opazovali neposredno. Na njegov obstoj so \xc5\xbee sklepali prek teoreti\xc4\x8dne skladnosti in eksperimentalnih podatkov iz LEP.'