b'\n_START_ARTICLE_\nJanez Mencinger\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v kme\xc4\x8dki dru\xc5\xbeini kot najstarej\xc5\xa1i otrok. V Bohinjski Bistrici je obiskoval ljudsko \xc5\xa1olo, v letih od 1849 do 1857 gimnazijo v Ljubljani. Do petega razreda gimnazije je stanoval v Alojzijevi\xc5\xa1\xc4\x8du. \xc5\xa0tudiral je na Dunaju, kjer se je pre\xc5\xbeivljal z in\xc5\xa1trukcijami. Vpisal se je na \xc5\xa1tudij klasi\xc4\x8dne filologije (1857\xe2\x80\x931858), nato se je odlo\xc4\x8dil za pravo, ki ga je kon\xc4\x8dal v Gradcu, kjer je 1864 doktoriral. 1862 je postal odvetni\xc5\xa1ki pripravnik pri Radoslavu Razlagu v Bre\xc5\xbeicah, leta 1871 je po opravljenem pravosodnem izpitu v Kranju odprl svojo odvetni\xc5\xa1ko pisarno, v kateri je bil nekaj \xc4\x8dasa njegov pomo\xc4\x8dnik Ivan Tav\xc4\x8dar. Tu je bil dejaven tudi kot ob\xc4\x8dinski odbornik, predsednik \xc4\x8ditalnice._NEWLINE_Kot odvetnik je bil znan po svoji spretnosti, dobrosr\xc4\x8dnosti in po\xc5\xa1tenosti. Leta 1872 se je poro\xc4\x8dil z Marijo Barbo iz Vidma pri Kr\xc5\xa1kem in se 1882 preselil v Kr\xc5\xa1ko, kjer je nadaljeval svoje odvetni\xc5\xa1ko delo. Bil je izrazit narodnjak, vendar se s politiko ni \xc5\xbeelel aktivno ukvarjati. Leta 1894 je bil sicer izvoljen za \xc5\xbeupana Kr\xc5\xa1kega, a je funkcijo dve leti kasneje zaradi bolezni opustil._NEWLINE_Umrl je leta 1912. Pokopan je v parku zaslu\xc5\xbenih ob\xc4\x8danov v Kr\xc5\xa1kem. Nagrobni napis si je sestavil sam: Tukaj vstajenja \xc4\x8daka dr. Janez Mencinger, advokat. Svojega \xc5\xbeivljenja pravdo je za\xc4\x8del 26. 3. 1838 in nedovr\xc5\xa1eno kon\xc4\x8dal 12. 4. 1912. Bodi mu sodba milostljiva. Deset let po smrti, 9. julija 1922, so mu na rojstni hi\xc5\xa1i odkrili spominsko plo\xc5\xa1\xc4\x8do.\n_START_SECTION_\nLiterarno delo\n_START_PARAGRAPH_\nZa\xc4\x8detki njegovega literarnega ustvarjanja segajo v srednje\xc5\xa1olska leta, ko je pisal pod vplivom vajevcev, \xc4\x8deprav dve leti mlaj\xc5\xa1i od njih. Prve pesmi mu je objavil Bleiweis v Kmetijskih in rokodelskih novicah 1855 (Kaznjena kletev) in v naslednjih dveh letih. Med \xc5\xa1tudijem na Dunaju je bil v stikih z vajevci in Stritarjem, tam se je odlo\xc4\x8dil predvsem za pripovedni\xc5\xa1tvo._NEWLINE_Mladostno prozo, ki je bila ve\xc4\x8dinoma objavljena v Slovenskem glasniku (1859\xe2\x80\x931865), predstavljajo realisti\xc4\x8dne povesti Jerica, Vetrogon\xc4\x8di\xc4\x8d, Bore mladost, Sku\xc5\xa1njave in izku\xc5\xa1nje. V njih je uveljavil razsvetljensko, predromanti\xc4\x8dno in romanti\xc4\x8dno motiviko iz kme\xc4\x8dkega in grajskega \xc5\xbeivljenja (podobno kot pozneje Josip Jur\xc4\x8di\xc4\x8d). S povestjo Zgubljeni pa spet najdeni sin (1860) je bil prvi izvirni avtor Slovenskih ve\xc4\x8dernic. _NEWLINE_Za drugo obdobje, ki se je po dalj\xc5\xa1em premoru za\xc4\x8delo z ustanovitvijo Ljubljanskega zvona (1881), v katerem je objavljal, pa je zna\xc4\x8dilno pou\xc4\x8dno vzgojno in dru\xc5\xbeabno zabavno pripovedni\xc5\xa1tvo. Sem sodita satiri\xc4\x8dna povest o pode\xc5\xbeeljskem malome\xc5\xa1\xc4\x8danstvu Me\xc5\xa1ana gospoda (1881) in slovstvena satira Cmokavzar in U\xc5\xa1perna (1883), v kateri parodira \xc2\xbbrovtarsko\xc2\xab\xc2\xa0pripovedni\xc5\xa1tvo Antona Kodra. Predmet njegove parodije sta bila v nekaterih spisih \xc5\xa1e Jovan Vesel Koseski in Anton Mahni\xc4\x8d._NEWLINE_\xc5\xbdanrskim zvrstem pripadata antiutopi\xc4\x8dni roman Abadon (s podnaslovom \xc2\xbbbajka za starce\xc2\xab) po zgledu ameri\xc5\xa1kega pisatelja in socialista Bellamyja, v katerem svari pred posledicami gmotnega napredka, in najbolj\xc5\xa1e delo \xe2\x80\x93 potopisni esej Moja hoja na Triglav, v katerem je z dobrodu\xc5\xa1nim humorjem prikazal slovenske kulturne in zgodovinske razmere ter o\xc5\xbeivil spomine na svoje sodobnike._NEWLINE_Njegov slog je prepoznaven po duhovitem in hudomu\xc5\xa1nem kramljanju, modrovanju, preprostosti in neologizmih. Pisal je pod razli\xc4\x8dnimi psevdonimi: Jankomir, Sivor in Nejaz Nemcigren._NEWLINE_Po letu 1897 je zaradi zdravstvenih te\xc5\xbeav prenehal s pisanjem in se posvetil prevajanju ruskih klasikov, predvsem Pu\xc5\xa1kina in Lermontova.'