b'\n_START_ARTICLE_\nSvante August Arrhenius\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nArrhenius je najprej \xc5\xa1tudiral na Univerzi v Uppsali matematiko in naravoslovje. Vendar je kmalu od\xc5\xa1el na Univerzo v Stockholmu. Leta 1884 je doktoriral in prejel \xc5\xa1tipendijo, ki mu je omogo\xc4\x8dila nadaljnji \xc5\xa1tudij. Med drugim je bil pri Ostwaldu v Rigi in Leipzigu in pri Kohlrauschu v W\xc3\xbcrzburgu.\n_START_SECTION_\nDose\xc5\xbeki\n_START_PARAGRAPH_\nPredvsem je zaslu\xc5\xbeen na podro\xc4\x8dju elektrolitske disociacije. \xc5\xbde njegova doktorska dizertacija je imela za temo prevodnost elektrolitov. Vendar zaradi novih idej pri kemikih ni bila pozitivno sprejeta. \xc5\xa0ele ko se je o delu pohvalno izrazil nem\xc5\xa1ki kemik Ostwald je prejel zaslu\xc5\xbeeno priznanje._NEWLINE_Prvi je spoznal vpliv ogljikovega dioksida na podnebje (pojav u\xc4\x8dinka tople grede)._NEWLINE_Leta 1889 je uvedel pojem aktivacijske energije.\n_START_SECTION_\nNagrade\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1903 je prejel Nobelovo nagrado za kemijo.'