b'\n_START_ARTICLE_\nPotopisni roman\n_START_PARAGRAPH_\nPotopisni roman je najpogostej\xc5\xa1i \xc5\xbeanr literarnega potopisa, za katerega je zna\xc4\x8dilna podrejenost realnega dogajanja fiktivnosti in literarni strukturi. _NEWLINE_Dogodki so prirejeni, nanizani lahko tudi nekronolo\xc5\xa1ko, osrednja je vloga pripovedovalca potopisa, ki obra\xc4\x8da pozornost bolj nase kot na potovanje, poudarjena opisnost slabi dogajalno strukturo.\n_START_SECTION_\nPotopis in literarni potopis\n_START_PARAGRAPH_\nPotopis in literarni potopis se razlikujeta po namenu in na\xc4\x8dinu predstavitve potovanja. Za potopis so bistveni verodostojni opisi poti in podajanje \xc5\xa1tevilnih informacij, za literarni potopis pa dokumentarnost ni tako pomembna \xe2\x80\x93 lahko je ogrodje besedila ali njegovo izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de, sicer pa se literarni potopis oblikuje po na\xc4\x8delih fiktivnosti. Osvobojen je pragmati\xc4\x8dnosti, informativnosti in didakti\xc4\x8dnosti. Razlikujeta se tudi po genolo\xc5\xa1ki pripadnosti: literarni potopis je genolo\xc5\xa1ko raznovrsten, saj se lahko pojavi npr. kot ep, pesnitev, \xc4\x8drtica, novela ali  roman, je potopis polliterarna vrsta, blizu znanstvenemu, reporta\xc5\xbenemu in dokumentarnemu spisju. Potopis kot sestavljena literarna vrsta kljub dokumentarnosti najve\xc4\x8dkrat subjektivno prikazuje pot, saj obstaja vselej dolo\xc4\x8dena distanca med resni\xc4\x8dno podobo obiskane de\xc5\xbeele in potopi\xc5\xa1\xc4\x8devimi zapisi._NEWLINE_Potopisi se delijo na podvrste glede na to, katera geografska obmo\xc4\x8dja zajemajo (afri\xc5\xa1ki, orientalski, ameri\xc5\xa1ki, pomorski) in kak\xc5\xa1na je njihova o\xc5\xbeja tematika (npr. turisti\xc4\x8dni, izseljenski, romarski, planinski ali alpinisti\xc4\x8dni, voja\xc5\xa1ki ali legionarski, pomorski). V kulturnozgodovinskem smislu ozna\xc4\x8dujemo s potopisom \xc5\xa1ir\xc5\xa1i krog svaritev, ki se tematsko povezujejo s potovanji. Potopisca zanima neposredna, neprirejena, resni\xc4\x8dna predmetnost, zato potopisni do\xc5\xbeivljaji niso prilagojeni ali smiselno skr\xc4\x8deni. Cobissov ukaz za potopis lc=I2 zajame v glavnem dokumentarno potopisno literaturo._NEWLINE_V sredi\xc5\xa1\xc4\x8du literarnega potopisa ni ve\xc4\x8d linearne predstavitve poti, pa\xc4\x8d pa potopi\xc5\xa1\xc4\x8devi zapiski, njegova mo\xc4\x8d opa\xc5\xbeanja in jezikovnostilna oblikovanost besedila. Pozornost pripovedovalca je obrnjena prete\xc5\xbeno navznoter, ne pa navzven na pot.\n_START_SECTION_\nSlovenski potopisni romani\n_START_PARAGRAPH_\nSlovenci so prve potopise pisali v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini v 16. stoletju (npr. Benedikt Kuripe\xc4\x8di\xc4\x8d, Itenerarium, 1531 in \xc5\xbdiga Herberstein, Rerum Moscoviticarum commentarii, 1549, v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini pa v drugi polovici 19. stoletja._NEWLINE_Prvi slovenski literarni potopis je Levstikovo Popotovanje iz Litije do \xc4\x8cate\xc5\xbea, prvi potopisni roman pa Mencingerjeva Moja hoja na Triglav (1897).  Izraz je prvi\xc4\x8d zapisan v oceni povesti Ne v Ameriko! Jakoba Ale\xc5\xa1ovca 1884, kot podnaslov pa v prevodih romanov Karla Maya Old Surehand ("potni roman", Glas naroda 1911), Ob reki Rio de la Plata (Clevelandska Amerika 1913), V divjih Kordiljerah (Clevelandska Amerika 1914), Sin medvedjega lovca (1924)._NEWLINE_Razmah sodobnega potopisnega romana je v 80. letih 20. stoletja pospe\xc5\xa1il Evald Flisar s popularnim romanom \xc4\x8carovnikov vajenec (1986), zanimanje se je nadaljevalo v 90. letih 20. stoletja. \xc4\x8carovnikov vajenec je spoj filozofskega, idejnega, pustolovskega, pikaresknega, razvojnega, avtobiografskega romana in_NEWLINE_duhovnega vodi\xc4\x8da. Tak\xc5\xa1no zdru\xc5\xbeevanje razli\xc4\x8dnih \xc5\xbeanrov zaznamuje tudi Flisarjev roman Potovanje predale\xc4\x8d (1998), kjer je glavni junak tega romana zelo podoben Egonu v \xc4\x8carovnikovem vajencu. Z njim je Flisar izoblikoval tip neorientiranega subjekta, \xc4\x8digar obstoj je bistveno dolo\xc4\x8den s potjo. Ta se v Flisarjevih potopisih navezuje predvsem na paradigmo poti srednjeve\xc5\xa1kih vite\xc5\xa1kih romanov, kjer je vitezova pot kot iskanje Grala prispodoba stremljenja po ve\xc4\x8dnosti, nesmrtnosti, resnici in resni\xc4\x8dnem \xc5\xbeivljenju._NEWLINE_Bivanjska potreba po gibanju je ve\xc4\x8dja  v romanu Vladarka (1997) Andreja Morovi\xc4\x8da. Potepu\xc5\xa1tvo po evropski in ameri\xc5\xa1ki underground sceni je (kot v vseh Morovi\xc4\x8devih delih) tudi v tem romanu osrednji tematski in gradbeni princip. Podobno nesentimentalno in groteskno kriti\xc4\x8dno opazuje svet tudi potopisec Bla\xc5\xbe v romanu Tropska melanholija (1998) Bla\xc5\xbea Ogorevca. Trudi se izogniti potopisni nostalgiji, ki obi\xc4\x8dajno preseva potopise oddaljenih de\xc5\xbeel, predvsem v opisih njihove eksoti\xc4\x8dnosti. Skozi izku\xc5\xa1nje druga\xc4\x8dnosti i\xc5\xa1\xc4\x8de sebstvo tudi glavna junakinja romana \xc4\x8crni angel, varuh moj (1997) Sonje Porle.'