b'\n_START_ARTICLE_\nPtica zlatoper\n_START_SECTION_\nVsebina pravljice\n_START_PARAGRAPH_\nNa Gorjancih je spodaj v skriti dolini stala mogo\xc4\x8dna bukev, v sredini silen hrast, zgoraj pa visoka in tanka breza. Najve\xc4\x8dje \xc4\x8dudo v tej dolini je bila ptica Zlatoper, ki si je naredila gnezdo na visoki brezi. Zlatoper so jo imenovali zato, ker je imela v desni peruti zlato pero, v tem peresu pa se je skrivala \xc4\x8dudna mo\xc4\x8d. Kdor bi z njim napisal tri pro\xc5\xa1nje, bi se mu te izpolnile. Veliko junakov je poizkusilo splezati na brezo, da bi izpuknili ptici to dragoceno pero, vendar do gnezda ni priplezal nobeden. V dolini je bival mo\xc5\xbe, ki je poznal veliko skrivnosti, zato so k njemu hodili ljudje in ga spra\xc5\xa1evali, kako bi lahko pri\xc5\xa1li do zlatega peresa. Ta jim je povedal, da s koso in tremi svetniki. Ljudje teh besed niso razumeli in so mislili, da se iz njih nor\xc4\x8duje. To je sli\xc5\xa1al tudi Podgorec Mihec, ki je takoj uganil kaj storiti. Ko je videl \xc4\x8dudno drevo in nad njim belo meglico, je za\xc4\x8del kositi in kosil je dan in no\xc4\x8d, dokler ni pokosil vse seno\xc5\xbeeti po dolini in tudi nad dolino. Mrvo je navalil k drevesu, da je segala \xc4\x8dez bukev in hrast gor do breze. Sedemkrat je plezal na brezo in sedemkrat mu je spodrsnilo. Vedno je padel na mehko mrvo in se zato ni po\xc5\xa1kodoval. Potem pa je Mihec pokleknil in molil svetnikom, ki varujejo Gorjance. Po molitvi za\xc4\x8dne plezati osmi\xc4\x8d in kon\xc4\x8dno spleza do za\xc5\xbeelenega gnezda ptice Zlatoperja. Ptica ga je po\xc4\x8dakala in si dala brez strahu izpukniti zlato pero. Mihec ves vesel in sre\xc4\x8den vzame pero in odide domov. Od same sre\xc4\x8de ni vedel, kaj bi po\xc4\x8del in tako, ne da bi razmi\xc5\xa1ljal, pisal cesarju, ki je bil najbolj mogo\xc4\x8den na svetu, naj mu da svojo h\xc4\x8derko za \xc5\xbeeno. Bila je grda, nagajiva in uboga, Mihcu je zapravila eno od dveh kmetij, ki jih je podedoval po o\xc4\x8detu. Nato Mihec vzame v roko zlato pero in pi\xc5\xa1e cesarju drugo pro\xc5\xa1njo in sicer naj da svoji h\xc4\x8derki cesarsko doto, da bo lahko \xc5\xbeivela razko\xc5\xa1no. Cesar mu pro\xc5\xa1njo usli\xc5\xa1i in po\xc5\xa1lje h\xc4\x8derki doto. Ta je pla\xc4\x8dala vse dolgove, a Mihcu ni hotela dati ni\xc4\x8desar. Zasmehovala in zmerjala ga je. Spet je vzel v roko zlato pero in pisal cesarju svojo tretjo in poslednjo pro\xc5\xa1njo in sicer naj vzame svojo h\xc4\x8der nazaj. Tudi to pro\xc5\xa1njo mu cesar odobri. Odslej je Mihca vodila pamet in si tako na\xc5\xa1el drugo \xc5\xbeeno, ki je bila lepa, pridna. Z njo je \xc5\xbeivel mirno, zadovoljno in sre\xc4\x8dno. Kmalu pa se je preselil v Belo krajino in s seboj vzel tudi zlato pero in ga na vso mo\xc4\x8d skrbno varoval. Pokazal in dal ga je sinu im mu rekel, naj bo pametnej\xc5\xa1i od njega, saj mu ta zlato pero lahko prinese sre\xc4\x8do ali pa nesre\xc4\x8do. Sin je poslu\xc5\xa1al o\xc4\x8detov nasvet in si tudi prigospodaril veliko premo\xc5\xbeenje. Tudi njegovi otroci in vnuki so bili po\xc5\xa1teni in bistroumni.'