b'\n_START_ARTICLE_\nGenetska raznolikost\n_START_PARAGRAPH_\nGenetska raznolikost je pri vseh \xc5\xbeivih bitjih temelj za prilagajanje spremenljivim \xc5\xbeivljenjskim razmeram. Omogo\xc4\x8da jim pre\xc5\xbeivetje v spreminjajo\xc4\x8dem se okolju in s tem nenehno prilagajanje vrst skozi generacije. K visoki genetski pestrosti v okviru vrste prispevajo velike efektivne populacije, zato je pomembno njihovo ohranjanje.\n_START_SECTION_\nGen\n_START_PARAGRAPH_\nVsako \xc5\xbeivo bitje nosi v svoji DNK informacije, ki ga dolo\xc4\x8djo kot posameznika (barva, vedenjski odziv, ....). Segmentu DNK, ki kodira dolo\xc4\x8deno lastnost pravimo gen, ki je name\xc5\xa1\xc4\x8den na delu kromosoma, imenovan lokus. Po dva zapisa (vsak je v posami\xc4\x8dni kromatidi) sta \xc2\xbbidenti\xc4\x8dna\xc2\xab\xc2\xa0, en par izvira od o\xc4\x8deta, drugi od matere; nista pa vedno \xc2\xbbidenti\xc4\x8dna\xc2\xab, saj geni nastopajo v razli\xc4\x8dnih oblikah, imenovanih aleli, ki dodatno pove\xc4\x8dujejo genetsko raznolikost. _NEWLINE_\xc5\xa0tevilo genov v jedru je zelo razli\xc4\x8dno. Bakterije jih imajo pribli\xc5\xbeno 1000, nekatere glive 10-krat ve\xc4\x8d, mnoge cvetnice in nekatere \xc5\xbeivali pa do 400.000.\n_START_SECTION_\nVariabilnost osebka\n_START_PARAGRAPH_\nDiploidni osebek ima za vsak genski lokus dva alela (enega od o\xc4\x8deta, drugega od matere). \xc4\x8ce sta alela pri vseh osebkih populacije enaka, je lokus monomorfen, \xc4\x8de pa sta razli\xc4\x8dna, je polimorfen. Posamezen osebek je za polimorfen lokus lahko homozigoten (oba alela sta enaka) ali heterozigoten (alela sta razli\xc4\x8dna). Monomorfni lokusi so vedno homozigotni. Genetsko diverziteto lahko izrazimo kot odstotek heterozigitnih lokusov.\n_START_SECTION_\nPomen genetske diverzitete\n_START_PARAGRAPH_\nGenetska pestrost je pomembna za prilagajanje vseh \xc5\xbeivih bitij na spreminjajo\xc4\x8de se okolje. Poleg tega je pomembna za ohranjevanje sort kmetijskih rastlin in pasem oziroma linij doma\xc4\x8dih \xc5\xbeivali. Za njihovo ohranjevanje so pomembne ti. genetske rezerve (npr. minimalno \xc5\xa1tevilo \xc5\xbeivali in doz \xc5\xbeivalskega semena)._NEWLINE_Genetsko siroma\xc5\xa1enje vrst ogro\xc5\xbea njihov obstoj in je posledica zmanj\xc5\xa1evanja in izolacije posameznih populacij zaradi zmanj\xc5\xa1evanja, drobljenja in izolacije habitatov. Mnoge prosto\xc5\xbeive\xc4\x8de rastlinske in \xc5\xbeivalske vrste so danes omejene na razdrobljene, nepovezane populacije, ki so med seboj genetsko izolirane. To se izra\xc5\xbea v genetskem driftu, ki je tem ve\xc4\x8dji, \xc4\x8dim manj\xc5\xa1e in \xc4\x8dim bolj izolirane so populacije. Varovanje genetskih virov in-situ in ohranjanje ustreznih velikosti efektivnih populacij je zato glavni cilj ohranjanja biotske raznovrstnosti, medtem ko je varovanje ex-situ, kakor so botani\xc4\x8dni in \xc5\xbeivalski vrtovi, arboretumi in genetske banke, nujen dodaten ukrep pri redkih in ogro\xc5\xbeenih vrstah in tam, kjer varovanje in-situ ni ve\xc4\x8d mo\xc5\xbeno.\n_START_SECTION_\nOhranjanje genetske diverzitete\n_START_PARAGRAPH_\nOhranjanje genetske pestrosti je treba obravnavati kot sestavni del in dopolnilo k varstvu vrst in ekosistemov. Sestavni del zato, ker z vzpostavitvijo ekolo\xc5\xa1kih koridorjev lahko prepre\xc4\x8dimo izolacijo posameznih populacij in s tem siroma\xc5\xa1enje genetske pestrosti, ki lahko vodi v izumiranje vrst; dopolnilo pa zato, ker lahko v dolo\xc4\x8denih primerih procese, ki vodijo v zmanj\xc5\xa1evanje vrstne pestrosti, ugotovimo s spremljanjem genetske variabilnosti, \xc5\xa1e preden jih je mo\xc5\xbeno zaznati s spremljanjem drugih zna\xc4\x8dilnosti.'