b'\n_START_ARTICLE_\nPierre Teilhard de Chardin\n_START_SECTION_\nZgodnje otro\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nPierre Teilhard de Chardin se je rodil 1. maja 1881 v Orcinesu, Francija, kot \xc4\x8detrti izmed enajstih otrok v dru\xc5\xbeini. Njegov o\xc4\x8de Emmanuel Teilhard je bil naravoslovec in vse zasluge, da se je Pierre usmeril v duhovnost, gredo njegovi verni materi Berthe de Dompiere.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0olanje\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1893 je z dvanajstimi leti za\xc4\x8del obiskovati jezuitsko \xc5\xa1olo Mongr\xc3\xa9 v Villefranche-sur-Sa\xc3\xb4ne, kjer je opravil maturo iz filozofije in matematike. Leta 1899 je nadaljeval \xc5\xa1tudij v jezuitskem noviciatu v mestu Aix-en-Provence, kjer je tudi za\xc4\x8del svojo filozofsko, teolo\xc5\xa1ko in duhovno kariero. Med letoma 1905 in 1908 je na jezuitski \xc5\xa1oli College of the Holy Family v Kairu pou\xc4\x8deval fiziko. Med letoma 1908 in 1912 je \xc5\xa1tudiral teologijo v Hastingu, kjer je bil 24. avgusta 1911 tudi posve\xc4\x8den v duhovnika.\n_START_SECTION_\nPaleontolo\xc5\xa1ko delo\n_START_PARAGRAPH_\nOd 1912 do 1914 je delal v paleontolo\xc5\xa1kem laboratoriju Naravoslovnega muzeja v Parizu (Mus\xc3\xa9um national d\'histoire naturelle), kjer je preu\xc4\x8deval sesalce iz obdobja terciarja. Junija 1912 se je priklju\xc4\x8dil izkopavanju piltdownskega \xc4\x8dloveka. \xc5\xbde prej sumljiva najdba je bila \xc5\xa1ele \xc4\x8dez \xc5\xa1tiri desetletja dokazana za prevaro. Njegov celoten prispevek pri vsej zadevi je rekonstrukcija manjkajo\xc4\x8dega zoba podo\xc4\x8dnika. Leta 1913 je sodeloval s Henrijem Breulijem pri odkrivanju jamskih poslikav na severozahodu \xc5\xa0panije.\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nMed prvo svetovno vojno je kot sanitetni vojak slu\xc5\xbeil v Maroku in je za svoje delovanje prejel ve\xc4\x8d visokih odlikovanj, med drugim tudi legijo \xc4\x8dasti. Svoje vojne izku\xc5\xa1nje je zapisoval v obliki dnevnika in jih po\xc5\xa1iljal svoji sestri\xc4\x8dni Marguerite Teilhard-Chambon, ki jih je uredila in izdala v knjigi Gen\xc3\xa8se d\'une pens\xc3\xa9e (Geneza misli).\n_START_SECTION_\nRaziskave na Kitajskem\n_START_PARAGRAPH_\nPo letu 1920 je pou\xc4\x8deval geologijo na Katoli\xc5\xa1kem in\xc5\xa1titutu v Parizu, leta 1922 pa je doktoriral iz naravoslovja. Leta 1923 je z duhovnikom \xc3\x89milom Licentom odpotoval na Kitajsko. Leta 1924 se je vrnil v Francijo in nadaljeval s pou\xc4\x8devanjem na Katoli\xc5\xa1kem in\xc5\xa1titutu, a je Cerkev zaradi njegovih kriti\xc4\x8dnih stali\xc5\xa1\xc4\x8d, ki jih je zastopal na predavanjih, zahtevala, da zapusti Katoli\xc5\xa1ki in\xc5\xa1titut in nadaljuje raziskave na Kitajskem. Leta 1926 so mu nadrejeni v jezuitskem redu prepovedali nadaljnje pou\xc4\x8devanje in aprila istega leta je odpotoval na Kitajsko. Do leta 1935 je na Kitajskem opravil pet geolo\xc5\xa1kih raziskovalnih ekspedicij, ki so mu omogo\xc4\x8dile ustvariti osnovno geolo\xc5\xa1ko karto Kitajske. Sodeloval je na mnogih drugih ekspedicijah po Aziji, med drugim tudi pri ekspediciji Yale-Cambridge na severu Indije, sodeloval pa je tudi pri odkritju pekin\xc5\xa1kega \xc4\x8dloveka (Homo erectus pekinensis / Sinanthropus pekinensis).\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nTeilhard je umrl na velikono\xc4\x8dno nedeljo 10. aprila 1955 v New Yorku v starosti 73 let, ko je po ma\xc5\xa1i v katedrali sv. Patrika do\xc5\xbeivel sr\xc4\x8dni napad. Pokopan je na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du St. Andrew\'s-on-the-Hudson v Poughkeepsieju v New Yorku.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nTeilhard de Chardin je napisal ve\xc4\x8d filozofskih del, izmed katerih sta najpomembnej\xc5\xa1i Le ph\xc3\xa9nom\xc3\xa8ne humain (Pojav \xc4\x8dloveka) in Le Milieu Divin (Bo\xc5\xbeje okolje). Leta 1916 je napisal svoj prvi esej z naslovom La Vie Cosmique (Kozmi\xc4\x8dno \xc5\xbeivljenje), v katerem je razvil svoje filozofske misli. V svojih esejih je zdru\xc5\xbeil pogled modernega znanstvenika in modernega vernika ter dokazal, da tudi moderni svet lahko spet postane skupno \xc5\xbeivo sveti\xc5\xa1\xc4\x8de. Teilhard je opozarjal, da mora \xc4\x8dlovek dolo\xc4\x8diti smisel svojega bivanja v okviru sodobnega pojmovanja sveta. Trdil je \xc5\xa1e, da je \xc4\x8dlovek z razumom dol\xc5\xbean izre\xc4\x8di svojo besedo, \xc4\x8de ne \xc5\xbeeli zanikati \xc4\x8dlovekovega dostojanstva in pomena Boga. Leta 1947 mu je Rim prepovedal pisati in pou\xc4\x8devati filozofske predmete, saj je Teilhard ostro kritiziral napa\xc4\x8dno mistiko, predvsem naturalisti\xc4\x8dno, ki i\xc5\xa1\xc4\x8de misterije in njihove re\xc5\xa1itve na ravni osebnih izkustev ter dojemljivega vesoljstva.\n_START_SECTION_\nBo\xc5\xbeje okolje\n_START_PARAGRAPH_\nKnjiga Le Milieu Divin (Bo\xc5\xbeje okolje) je ekvivalent delu Le ph\xc3\xa9nom\xc3\xa8ne humain (Pojav \xc4\x8dloveka) na duhovni ravni. V uvodu Teilhard navede, da se \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo kolektivno prebuja, kar bo neizbe\xc5\xbeno imelo velik verski vpliv nanj. Nadalje obravnava dvojni vpliv izku\xc5\xa1enj na ljudi. Izku\xc5\xa1nje razdeli na aktivne (izku\xc5\xa1nje, ki jih \xc4\x8dlovek sam ustvari) in pasivne (izku\xc5\xa1nje, ki jim je \xc4\x8dlovek podvr\xc5\xbeen). S tem posku\xc5\xa1a vzpostaviti sistem, po katerem "bodo lahko vsa \xc4\x8dlove\xc5\xa1ka dejanja o\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8dena." Trdi, da je pri Bogu najbolj bo\xc5\xbeje prav to, da v absolutnem smislu nismo ni\xc4\x8d drugega kot on sam. Poudarja, da je preiskovanje \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih verskih izku\xc5\xa1enj klju\xc4\x8dno, da najdemo Boga v modernem kontekstu Cerkve. Pove \xc5\xa1e, da je svet poln Boga, torej ga lahko upravi\xc4\x8deno imenujemo bo\xc5\xbeje okolje.'