b"\n_START_ARTICLE_\nUmirajo\xc4\x8di Gala\xc4\x8dan\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nBeli marmorni kip, ki je bil lahko prvotno poslikan, prikazuje padlega Gala\xc4\x8dana z izjemnim realizmom in patosom, \xc5\xa1e posebej kar zadeva obraz. Na spodnjem desnem delu prsnega ko\xc5\xa1a je vidna krvavitev zaradi vboda me\xc4\x8da. Figura je predstavljena kot bojevnik z zna\xc4\x8dilno frizuro in brki ter s torcem okoli vratu. Le\xc5\xbei na svojem padlem \xc5\xa1\xc4\x8ditu, medtem ko njegov me\xc4\x8d, pas in ukrivljena trobenta le\xc5\xbeijo ob njem. Me\xc4\x8d ima levjo glavo. Sedanji podstavek je bil dodan po ponovnem odkritju v 17. stoletju.\n_START_SECTION_\nOdkritje in izselitev\n_START_PARAGRAPH_\nUmirajo\xc4\x8di Gala\xc4\x8dan naj bi bil odkrit v za\xc4\x8detku 17. stoletja med izkopavanji za temelje vile Ludovisi, kasneje primestne vile v Rimu. Prvi\xc4\x8d je bil zabele\xc5\xbeen leta 1623 v popisu zbirke mogo\xc4\x8dne dru\xc5\xbeine Ludovisi. Vila je bila zgrajena na obmo\xc4\x8dju starodavnih Salustijevih vrtov, kjer so, ko je bila v poznem 19. stoletju pozidana Ludovisijeva lastnina, odkrili \xc5\xa1tevilne druge anti\xc4\x8dne predmete, med njimi Ludovisijev prestol. Do leta 1633 je bil Umirajo\xc4\x8di Gala\xc4\x8dan v Ludovisijevi Palazzo Grande na Pinciju. Pape\xc5\xbe Klemen XII. ga je kupil za zbirko na Kapitolskem gri\xc4\x8du. Kot eno izmed najbolj znanih rimskih starin so jo zasegle Napoleonove sile v skladu z Tolentinsko pogodbo in razstavile z drugimi italijanskimi umetni\xc5\xa1kimi deli v muzeju Louvre. Kip je v Louvru ostal do leta 1816, ko so ga vrnili v Rim.\n_START_SECTION_\nVpliv\n_START_PARAGRAPH_\nUmirajo\xc4\x8di Gala\xc4\x8dan je postal eno najpomembnej\xc5\xa1ih del, ki so pre\xc5\xbeivela iz antike in ki so jih umetniki neumorno kopirali, zanje je bil klasi\xc4\x8den model za prikaz mo\xc4\x8dnih \xc4\x8dustev. Ka\xc5\xbee znake, da je bil popravljen, saj zgleda, da je bila glava odlomljena pri vratu, \xc4\x8deprav ni jasno, ali so bila popravila izvedena v rimskih \xc4\x8dasih ali po ponovnem odkopu kipa v 17. stoletju. Ob odkritju je bila leva noga v treh kosih. Zdaj so pritrjeni skupaj z zaponko, ki jo prikriva leva poga\xc4\x8dica. Gala\xc4\x8danovi ostri prameni so predelava dalj\xc5\xa1ih las iz 17. stoletja, ki so bila najdena razbita._NEWLINE_V tem obdobju so kip razlagali kot pora\xc5\xbeenega gladiatorja namesto galatskega bojevnika. Zato je bil znan kot \xc2\xbbUmirajo\xc4\x8di\xc2\xab\xc2\xa0ali \xc2\xbbRanjeni gladiator\xc2\xab, \xc2\xbbRimski Gladiator\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbUmirajo\xc4\x8di murmillo\xc2\xab. Imenovan je bil tudi \xc2\xbbUmirajo\xc4\x8di trobentar\xc2\xab, ker je rog eden od raztresenih predmetov, ki le\xc5\xbeijo poleg figure._NEWLINE_Umetni\xc5\xa1ka kakovost in ekspresivni patos kipa sta vzbudila veliko ob\xc4\x8dudovanja med izobra\xc5\xbeenimi sloji v 17. in 18. stoletju, zato je bil kip obvezna postojanka na Grand Touru po Evropi, ki so ga opravili mladi mo\xc5\xa1ki tedanjega \xc4\x8dasa. En od takih obiskovalcev je bil Byron, ki je obele\xc5\xbeil kip v pesmi Childe Harold's Pilgrimage (Potovanje Childa Harolda)._NEWLINE_Napoleon Bonaparte ga je zahteval po pogodbi iz Campoformia (1797) med njegovim napadom na Italijo in ga zmagoslavno prinesel v Pariz, kjer je bil razstavljen. V Rim je bil vrnjen leta 1816. Od 12. decembra 2013 do 16. marca 2014 je bilo delo prikazano v glavni rotundi zahodnega krila Narodne galerije umetnosti v Washingtonu. To je bilo prvi\xc4\x8d, da je kip zapustil Italijo, odkar je bil vrnjen."