b"\n_START_ARTICLE_\nPhilip Noel-Baker\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje in \xc5\xa1portna kariera\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil v Londonu, \xc5\xa1esti od sedmih otrok v Kanadi rojenega\xc2\xa0kvekerja o\xc4\x8deta\xc2\xa0Josepha Allena Bakerja in \xc5\xa1kotske matere Elizabeth Balmer Moscrip. Njegov o\xc4\x8de se je preselil v Anglijo leta 1876 za vzpostavitev proizvodnega obrata in je opravljal tudi politi\xc4\x8dno funkcijo za progresivno stranka za okro\xc5\xbeni odbor od 1895 do 1906, in nato kot \xc4\x8dlan liberalne stranke v spodnjem domu angle\xc5\xa1kega parlamenta od 1905 do 1918._NEWLINE_Baker se je izobra\xc5\xbeeval v \xc5\xa1oli Ackworth in Bootham, nato pa se je preselil v ZDA na\xc2\xa0Haverford College v Pennsylvaniji, izobra\xc5\xbeevalni ustanovi povezani s kvekerskim gibanjem. Po vrnitvi v Anglijo je \xc5\xa1tudiral\xc2\xa0na King's College, Cambridge od 1908 do 1912. Bil je odli\xc4\x8den \xc5\xa1tudent, ki se je ukvarjal s \xc5\xa1tudijem zgodovine in ekonomije, bil pa je tudi viden\xc2\xa0del univerzitetnega dru\xc5\xa1tva in celo predsednik\xc2\xa0univerzitetnega atletskega kluba od 1910 do 1912._NEWLINE_Tekmoval je na olimpijskih igrah pred in po prvi svetovni vojni. Tekel je za Veliko Britanijo v atletskih\xc2\xa0kategorijah\xc2\xa0800 m in 1500 metrov leta 1912 na Olimpijskih Igrah v Stockholmu, dose\xc5\xbee finale v razdalji\xc2\xa01500 metrov, zmagal pa je\xc2\xa0njegov kolega Arnold Jackson. Bil je kapetan Britanske\xc2\xa0\xc5\xa1tafetne ekipe leta 1920 na\xc2\xa0poletnih olimpijskih igrah v Antwerpnu, kjer\xc2\xa0tudi nosi zastavo. Osvojil je\xc2\xa0svojo prvo dirko v 800 metrov, potem pa se je osredoto\xc4\x8dil tekmo\xc2\xa0na 1500 metrov, kjer je osvojil srebrno medaljo za\xc2\xa0Albertom Hillom. Ponovno je bil kapitan\xc2\xa0za poletne olimpijske igre 1924 v Parizu, vendar pa ni tekmoval._NEWLINE_\xc5\xbde zelo zgodaj se izoblikuje poklicno kot akademik. Leta 1914 je imenovan podravnatelj kolid\xc5\xbea Ruskin v univerzi Oxford leta 1914, nato je imenovan v kolegij doma\xc4\x8dega King's College v\xc2\xa0Cambridge univerzi\xc2\xa0leta 1915. V \xc4\x8dasuprve svetovne vojne je organiziral in vodil\xc2\xa0re\xc5\xa1evalno enoto\xc2\xa0prijateljev, kvekersko zdravstveno enoto, ki je opravljala delo na fronti v Franciji (1914-1915), in se je nato leta 1916 preselil v angle\xc5\xa1ko enoto, ki je skrbela za zdravje vojakov v Italiji in tako sodeloval intenzivno z angle\xc5\xa1ko enoto\xc2\xa0Rde\xc4\x8dega kri\xc5\xbea.\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dna kariera\n_START_PARAGRAPH_\nPo prvi svetovni vojni je\xc2\xa0Noel-Pek je\xc2\xa0tesno sodeloval z\xc2\xa0Robertom Cecilom, tedaj pomo\xc4\x8dnikom prvega generalnega sekretarja Dru\xc5\xa1tva narodov Erica Drummonda. Postal je prvi predstojnik katedre za mednarodne odnose, ki je deluje v Oxfordu in London School of Economics and Political Science. Postane tudi predavatelj na univerzi Yale\xc2\xa0od 1933 do 1934. Njegova politi\xc4\x8dna kariera z delavsko stranko se je za\xc4\x8dela leta 1924, ko je\xc2\xa0brez uspeha kandidiral za konzervativno stranko iz relativno nezahtevnega okro\xc5\xbeja. Izvoljen je bil za poslanca leta 1929 in je nato ve\xc4\x8dinoma pomagal kot parlamentarni\xc2\xa0tajnik za dr\xc5\xbeavnega sekretarja ministrstva za zunanje zadeve\xc2\xa0Arthurja Hendersona._NEWLINE_Noel Baker ob seriji neuspe\xc5\xa1ni volitev ostaja \xc5\xa1e vedno pod okriljem Arthurja Hendersona in mu tako pomaga pri Svetovni razoro\xc5\xbeitveni konferenci v \xc5\xbdenevi med leti 1932-1933. Zaradi uglednega akademskega polo\xc5\xbeaja napreduje v okviru delavske stranke ob bli\xc5\xbeajo\xc4\x8di drugi svetovni vojni. Med drugo svetovno vojno postane poslanski tajnik ministrstva za promet in zveze med vojno. Kratek \xc4\x8das je tudi\xc2\xa0minister za zunanje zadeve, a ohranja razmeroma visok politi\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj in po vojno\xc2\xa0postane celo \xc4\x8dlan\xc2\xa0vladnega kabineta._NEWLINE_Noel-Pek velja za ministra, ki je bil pristojen za organiziranje\xc2\xa0olimpijskih iger leta 1948 v Londonu. Bil je tudi \xc4\x8dlan angle\xc5\xa1ke delegacije, ko so oblikovali bodo\xc4\x8do Organizacijo zdru\xc5\xbeeni narodov, pripomogel je tako pri osnutkih listin in oblikovanju drugih pravil kot angle\xc5\xa1ki delegat. V istem \xc4\x8dasu je celo napredoval v predsednika delavske stranke 1946-1947, a je kmalu izgubil svoj polo\xc5\xbeaj. V vladi so ga prestavili na Ministrstvo za gorivo in energijo, v javnosti pa je bil vedno bolj prepoznaven predvsem kot nasprotnik tedaj politike levih strank, ki so se mo\xc4\x8dno opirale na marksisti\xc4\x8dna na\xc4\x8dela. Tako je nasprotoval vladnem nadzoru nacionalnega gospodarstva, nacionalizaciji jeklarne industrije in zagotavljanja blagostanja za prebivalstvo v smislu izobra\xc5\xbeevanja, zdravstva. Leve stranke so kasneje postale tudi mo\xc4\x8dan zagovornik jedrskega oro\xc5\xbeja v svetovnih pogovorih. To je bila to\xc4\x8dka, kjer se je Noel Baker najbolj trdno ujel z voditeljem delavske stranke, ki se je na tej to\xc4\x8dki upiral svojim volilcem. Zaradi javnega nastopanja v imenu svetovne razoro\xc5\xbeitve jedrskih sil je bil nagrajen z Nobelovo nagrado za mir leta 1959. Leta 1979 je z Fennerjem Brockwayem ustanovil Kampanjo za svetovno razoro\xc5\xbeitev in jo pomagal voditi do svoje smrti.\n_START_SECTION_\nZasebno \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nJunija 1915 se je Philip Baker poro\xc4\x8dil z Irene Noel, voja\xc5\xa1ko bolni\xc4\x8darko, in tako sprejel deljen priimek Noel-Baker. Njegova \xc5\xbeena je bila tudi prijateljica pisateljice Virginie Woolf. Njun edini sin Francis Noel-Baker je prav tako postal poslanec delavske stranke in celo deloval ob o\xc4\x8detu v parlamentu. Zakonska zveza ni bila povsem uspe\xc5\xa1na, saj je Noel Baker izbral ljubimko Megan Lloyd George, h\xc4\x8der pomembnega liberalnega dr\xc5\xbeavnika Davida Lloyda Georga. Megan spremeni nazor in se pridru\xc5\xbei delavski stranki, a izvenzakonska zveza preneha po smrti \xc5\xbeene Irene leta 1956. Ob smrti pri dopolnjenem 92.letu starosti je pokopan ob \xc5\xbeeni na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du Heyshott, West Sussex."