b"\n_START_ARTICLE_\nZra\xc4\x8dna perspektiva\n_START_PARAGRAPH_\nZra\xc4\x8dna perspektiva se nana\xc5\xa1a na u\xc4\x8dinek, ki ga ima atmosfera na videz predmeta, ki je gledan z razdalje. Ker se razdalja med objektom in gledalcem pove\xc4\x8duje, se kontrast med objektom in njegovim ozadjem manj\xc5\xa1a in se tudi kontrast vseh oznak ali podrobnosti v objektu manj\xc5\xa1a. Barve predmeta postanejo tudi manj nasi\xc4\x8dene in se premikajo proti barvi ozadja, ki je po navadi modra, vendar je lahko pod nekaterimi pogoji \xc5\xa1e kak\xc5\xa1na druga barva (na primer pri son\xc4\x8dnem vzhodu ali son\xc4\x8dnem zahodu se lahko oddaljene barve premaknejo proti rde\xc4\x8di.)\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZra\xc4\x8dna perspektiva je bila uporabljena pri slikah iz Nizozemske v 15. stoletju, razlago u\xc4\x8dinkov pa so z razli\xc4\x8dnimi stopnjami natan\xc4\x8dnosti opisali polihistorji, kot sta Leon Battista Alberti in Leonardo da Vinci. Slednji je uporabil zra\xc4\x8dno perspektivo na \xc5\xa1tevilnih svojih slikah, kot so Mona Lisa in Zadnja ve\xc4\x8derja. Zra\xc4\x8dna perspektiva je bila uporabljena v slikah pompeianskega drugega sloga, ki je eden od pompejanskih slogov, ki je nastal \xc5\xbee v 30. pr. n. \xc5\xa1t.. Pomemben primer je Gardenscape iz vile Livia, Primaporta, Italija.\n_START_SECTION_\nOptika\n_START_PARAGRAPH_\nGlavna komponenta, ki vpliva na videz predmetov med dnevno svetlobo, je sipanje svetlobe, ki se imenuje difuzno nebesno sevanje v vidno polje gledalca. Sipanje poteka iz molekul zraka in tudi iz ve\xc4\x8djih delcev v ozra\xc4\x8dju, kot so vodna para in dim (koprena). Sipanje dodaja nebesno svetlobo kot vijoli\xc4\x8dno svetlost na svetlobo iz predmeta, kar zmanj\xc5\xa1a kontrast s svetlobo v ozadju. Sipanje po navadi vsebuje ve\xc4\x8d svetlobe kratke valovne dol\xc5\xbeine kot druge valovne dol\xc5\xbeine (zato se nebo navadno pojavi modro), zato so oddaljeni predmeti modrikasti (za podrobnej\xc5\xa1o razlago glej Rayleighovo sipanje). Manj\xc5\xa1a komponenta je sipanje svetlobe iz vidnega polja gledalca. Pod dnevno svetlobo ta pove\xc4\x8da kontrastno izgubo (npr. za bele predmete) ali nasprotno (za temne predmete). Pono\xc4\x8di dejansko ni efekta sevanja (razen, \xc4\x8de je luna zelo svetla), tako da sipanje iz vidnega polja postaja glavna komponenta, ki vpliva na videz samo razsvetljenih predmetov. Tak\xc5\xa1ni predmeti imajo kontraste zmanj\xc5\xa1ane s temnim ozadjem, njihove barve pa rde\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nZakaj zmanj\xc5\xa1anje kontrasta zmanj\xc5\xa1a jasnost\n_START_PARAGRAPH_\nSposobnost osebe z normalno ostrino vida, da vidi podrobnosti, dolo\xc4\x8da njegova kontrastna ob\xc4\x8dutljivost.  Kontrastna ob\xc4\x8dutljivost je recipro\xc4\x8dna najmanj\xc5\xa1emu kontrastu, v katerem lahko oseba vidi sinusno mre\xc5\xbeo. Funkcija kontrastne ob\xc4\x8dutljivosti osebe je kontrastna ob\xc4\x8dutljivost kot funkcija prostorske frekvence. Obi\xc4\x8dajno je najvi\xc5\xa1ja kontrastna ob\xc4\x8dutljivost pribli\xc5\xbeno 4 cikle na stopinjo vidnega kota. Na ve\xc4\x8djih prostorskih frekvencah, ki obsegajo fino in fino linijo, se ob\xc4\x8dutljivost kontrasta zmanj\xc5\xa1a, dokler pri pribli\xc5\xbeno 40 ciklih na stopinjo ne najdemo najsvetlej\xc5\xa1ih svetlih linij in najtemnej\xc5\xa1ih temnih linij._NEWLINE_Visoke prostorske frekvence na sliki dajo fine podrobnosti.  Zmanj\xc5\xa1evanje kontrasta slike zmanj\xc5\xa1uje vidnost teh visokih prostorskih frekvenc, ker je kontrastna ob\xc4\x8dutljivost za njih \xc5\xbee slaba. Tako zmanj\xc5\xa1anje kontrasta lahko zmanj\xc5\xa1a jasnost slike - tako, da odstrani vse fine podrobnosti._NEWLINE_Pomembno je poudariti, da zmanj\xc5\xa1anje kontrasta ni enako kot zameglitev slike. Zameglitev se dose\xc5\xbee z zmanj\xc5\xa1anjem kontrasta samo na visokih prostorskih frekvencah. Zra\xc4\x8dna perspektiva zmanj\xc5\xa1uje kontrast vseh prostorskih frekvenc\n_START_SECTION_\nV umetnosti\n_START_PARAGRAPH_\nV umetnosti, \xc5\xa1e posebej v slikarstvu, se zra\xc4\x8dna perspektiva nana\xc5\xa1a na tehniko ustvarjanja iluzije globine, ki prikazuje oddaljene predmete kot blede, manj podrobne in po navadi modrej\xc5\xa1e kot bli\xc5\xbeje predmete._NEWLINE_(Ena previdnost: v spl\xc5\xa1nem govoru se beseda 'perspektiva' in 'stoji\xc5\xa1\xc4\x8de' pogosto uporabljata izmeni\xc4\x8dno, vendar v umetnosti zra\xc4\x8dna perspektiva ne pomeni zra\xc4\x8dnega pogleda, kot je tisti, ki je osnova \xc5\xbeanra umetnosti pokrajine iz zraka. Primer Fransa Koppelaarja na sliki je prikazana razlika. Ta krajina je dober primer zra\xc4\x8dne perspektive, vendar to ni pokrajina iz zraka, saj opazovalec o\xc4\x8ditno stoji na tleh.)"