b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Aleksander VI.\n_START_SECTION_\nMladost in poreklo\n_START_PARAGRAPH_\nRodrigo Borgia, (\xc5\xa1panska oblika imena je Roderic Llan\xc3\xa7ol i de Borja, a bolj znana je italijanska oblika imena Borgia) se je rodil 1. januarja 1431 v kraju X\xc3\xa0tiva, Valencija, Aragonsko kraljestvo, danes \xc5\xa0panija, 1. januarja 1431. Mati je bila Izabela Borja (oziroma Isabel de Borja i Llan\xc3\xa7ol), sestra Kalista III., o\xc4\x8de pa Jofr\xc3\xa9 Llan\xc3\xa7ol i Escriv\xc3\xa0. Po materi je prevzel tudi priimek.\n_START_SECTION_\nCerkvena kariera\n_START_PARAGRAPH_\nV Italijo je pri\xc5\xa1el 1449 na povabilo strica \xc5\xa1tudirat cerkveno pravo na Bolonjsko univerzo, kjer je doktoriral 1456. 20. februarja 1456 je pri 24 letih postal kardinal; povzdignil ga je njegov sorodnik Kalist III.. 30. junija 1458 je bil imenovan za \xc5\xa1kofa Valencije, a je to dol\xc5\xbenost prevzel \xc5\xa1ele 21. julija isteg leta. Ker je bil \xc5\xa1kof v Valenciji, so ga klicali tudi \'il cardinale Valentino\'. Ko je bila \xc5\xa1kofija povzdignjena v nad\xc5\xa1kofijo, je 9. juli]a 1492 postal nad\xc5\xa1kof Valencije. _NEWLINE__NEWLINE_Po materini strani je bil Rodrigo torej ne\xc4\x8dak Kalista III., ki ga ni imenoval le za \xc5\xa1kofa v Valenciji, ampak obenem za kardinala-diakona pri San Nicola in Carcere, a naslednje leto pri Santa Maria in Via Lata. U\xc5\xbeival je torej opazno naklonjenost strica-pape\xc5\xbea, ki ga je poslal 31. decembra 1456 kot odposlanca v Ankonsko marko za leto dni, kjer je prizadevno deloval in si zaslu\xc5\xbeil priznanje in je postal "dux et generalis commissarius"  - vrhovni poveljnik pape\xc5\xa1kih krdel v Italiji. _NEWLINE__NEWLINE_Kalist je \xc5\xbeelel imeti poleg sebe svoja ljuba dvajsetletna ne\xc4\x8daka, Pedra in Rodriga, sinova njegove sestre Izabele, v katerima je gledal podporo v svoji starosti. Ko je pape\xc5\xbe imenoval Rodriga za podkanclerja, je postal drugi \xc4\x8dlovek v rimski Cerkvi v upravnih in diplomatskih zadevah. Pedra pa je imenoval za rimskega prefekta ali upravnika, ki je v pape\xc5\xa1kem imenu upravljal ve\xc4\x8dno mesto. Ne\xc4\x8dakoma je Kalist dal popolno svobodo delovanja, saj je bil sam ves zaseden s pripravo kri\xc5\xbearske vojne. Bolehen je vodil Cerkev bolj iz svoje bolni\xc5\xa1ke postelje kot iz sprejemnice in je menil, da so prito\xc5\xbebe zoper njiju le znamenje nejevolje zoper \xc5\xa0pance. V resnici pa si je Rodrigo znal pridobiti zaupanje z ljubeznivostjo, medtem ko je bil Pedro o\xc5\xa1abnega vedenja in ni poznal duha Rimljanov, ki so bili pripravljeni jutri kamnati tistega, ki so ga danes slavili. Ko je stric zbolel, je rimska drhal za\xc4\x8dela gonjo zoper nepriljubljene \xc5\xa0pance zlasti pod vodstvom mogo\xc4\x8dnih Orsinijev, ki so menili, da mesto prefekta pripada njim. Pape\xc5\xa1ka krdela niso posredovala, saj je bila \xc5\xbee navada, da mesto izbruhne v zme\xc5\xa1njavo ob pontifikovi smrti, in da se vrne v svoje vsakdanje \xc5\xbeivljenje po izvolitvi novega. _NEWLINE__NEWLINE_Ko so ju pustili na celdilu celo osebni stra\xc5\xbearji - ker se niso hoteli zameriti svojemu bodo\xc4\x8demu gospodarju, sta brata reoble\xc4\x8dena pono\xc4\x8di pobegnila iz Rima do Civitavecchie, kjer je Pedro umrl za visoko vro\xc4\x8dino, ki je nastopila kot posledica lin\xc4\x8danja ma\xc5\xa1\xc4\x8devalnih Rimljanov \xe2\x80\x93 in umrl. Rodrigo je pokazal neverjeten pogum in se je kljub divjanju rimski drhali vrnil v Vatikan ter ostal zvesto pri stri\xc4\x8devi smrtni postelji do konca.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\n11. avgusta 1492 je na konklavu 23 navzo\xc4\x8dih kardinalov izvolilo za pape\xc5\xbea Rodriga Borgia, in sicer v tretjem krogu; saj sta bila prva dva kroga neodlo\xc4\x8dena med dvema drugima kandidatoma. Da bi prepre\xc4\x8dili nadaljevanje tega, so izvolili tretjega kandidata, ki pa poprej ni veljal za pravega tekmeca. Rodrigo ni prikrival veselja, da je dosegel svoj za\xc5\xbeeleni cilj. Na vpra\xc5\xa1anje obredarja Burcharda, \xc4\x8de ho\xc4\x8de sprejeti pape\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo, ni odgovoril s tradicionalnim \xc2\xbbVolo\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbHo\xc4\x8dem\xc2\xab), ampak je navdu\xc5\xa1eno zavpil: \xc2\xbbSono papa!\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbSem pape\xc5\xbe!\xc2\xab) \xe2\x80\x93 ter je takoj od\xc5\xa1el \xc5\xbeare\xc4\x8d in nasmejan podelit blagoslov zbrani mno\xc5\xbeici, urbi et orbi . Med konklavom so Rim kot po navadi zajeli neredi, v katerih je bilo \xc4\x8dez dvesto mrtvih. Pape\xc5\xbe Aleksander VI. je dojel, da mora takoj ukrepati. Ni bilo te\xc5\xbeko najti prestopnikov, ki so se nekaznovano mno\xc5\xbeili v obdobju blagih pape\xc5\xbeev. Pape\xc5\xa1ka milica jih je takoj polovila, njihove hi\xc5\xa1e poru\xc5\xa1ila do tal, nanje postavila vislice in jih pobesila. Ko je nastopil dan ume\xc5\xa1\xc4\x8danja in kronanja dne 26. avgusta istega meseca, se je Rim pokazal kot najbolj mirno in urejeno mesto, ki mu je v nagrado podaril pape\xc5\xbe presijajen obred kronanja, ko se je do tedaj nevidena veli\xc4\x8dastna \xc5\xa1esturna povorka od Sv. Petra do Laterana vila po rimskih ulicah, a na\xc4\x8deljevala ji je mogo\xc4\x8dna in mikavna postava pape\xc5\xbea, polnega mladostne mo\xc4\x8di, jahajo\xc4\x8dega na belem konju.\n_START_SECTION_\nVerska plat\n_START_PARAGRAPH_\nNjegova mo\xc4\x8dna osebnost zahteva, da razlikujemo dve ravni: versko-du\xc5\xa1nopastirsko ter politi\xc4\x8dno-dru\xc5\xbeinsko. Na prvi ravni mu ni nikoli manjkalo vere in pastoralne skrbi; na drugi pa je bruhnilo na dan renesan\xc4\x8dno posvetno gledanje, ki je povzro\xc4\x8dilo, da je pape\xc5\xbe vladarske in dru\xc5\xbeinske zadeve re\xc5\xa1eval na isti na\xc4\x8din kot takratni posvetni knezi. _NEWLINE__NEWLINE_Na verskem podro\xc4\x8dju se je Aleksander pokazal odgovornega in sposobnega, da lo\xc4\x8di svoje verske dol\xc5\xbenosti od posvetnih. _NEWLINE__NEWLINE_Odprl je sveto leto 1500, in poskrbel za organizacijo obredov in jubilejnih dogodkov. Spodbujal je misijone v z njegovim nastopom odkriti Ameriki. V Novem svetu je avtoritativno dolo\xc4\x8dil razmejitveno \xc4\x8drto med \xc5\xa0panijo in Portugalsko, ki  velja vse do danes. _NEWLINE__NEWLINE_Kot velik gospod, ki ljubi lepo, umetni\xc5\xa1ko in razko\xc5\xa1no, je odprl stoletje renesanse, ki ga je obilno podpiral na kulturnem in zlasti umetni\xc5\xa1kem podro\xc4\x8dju. Kljub svojim izstopajo\xc4\x8dim slabostim je imel \xc4\x8dut za cerkvene zadeve. Imel je navado nositi s sabo posve\xc4\x8deno hostijo v zlati \xc5\xa1katli, a opasan je bil tudi z ra\xc5\xa1evinasto spokorno obleko - za renesan\xc4\x8dno dobo nekaj samo po sebi razumljivega.\n_START_SECTION_\nPosvetna plat\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander VI. izstopa kot najbolj nenraven od vseh renesan\xc4\x8dnih pape\xc5\xbeev, kar ni majhna \xc2\xbbpohvala\xc2\xab; upo\xc5\xa1tevati pa moramo, da je imel tudi in predvsem namene politika in velikega dr\xc5\xbeavnika. (Alban Dignat)  Tukaj naj omenimo le, da je svoje rodbinske zveze v politiki vsestransko izkoristil, pa naj se ti\xc4\x8de postavljanja svojih sorodnikov na pomembne polo\xc5\xbeaje, utrjevanja mednarodnih zvez s tozadevnimi porokami; ve\xc4\x8dkrat pa je vplivala na smer njegove politike tudi pretirana navezanost in skrb na lastne otroke oziroma ne\xc4\x8dake._NEWLINE_ _NEWLINE_Zelo mo\xc4\x8dno je na vso Aleksandrovo politiko vplival sin Cesare. Ko je imel 18 let, ga je o\xc4\x8de imenoval za kardinala. Kmalu pa je pustil cerkveno slu\xc5\xbebo in se posvetil voja\xc5\xa1ki. Cerkveni dr\xc5\xbeavi je pridobil po machiavellijevsko pokrajini Romagno in Marche. Ni gotovo, da je storil zlo\xc4\x8dine, za katere ga sumijo nekateri letopisci in je med njimi tudi Juanov bratomor. Po o\xc4\x8detovi smrti so ga kot tirana izgnali; umrl pa je v \xc5\xa0paniji. Prek Lukrecijinih porok je Aleksander \xc5\xbeelel utrjevati dobre zveze cerkvene dr\xc5\xbeave s posameznimi kne\xc5\xbejimi hi\xc5\xa1ami. Od 1501 je kot ferrarska vojvodinja \xc5\xbeivela vzorno in umrla kot \xc4\x8dlanica fran\xc4\x8di\xc5\xa1kovega tretjega reda. _NEWLINE__NEWLINE_Pod njegovim pontifikatom sta se kot mo\xc4\x8dni nacionalni dr\xc5\xbeavi uveljavili predvsem Francija in \xc5\xa0panija; odkritja novega sveta so tudi Cerkev postavila pred nove naloge. Kot spreten politik se je Aleksander dobro zna\xc5\xa1el v spremenjenih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah. V sporih zaradi kolonialnih posesti med \xc5\xa0panijo in Portugalsko je avtoritativno razsodil in dr\xc5\xbeavi sta se njegove razsodbe tudi dr\xc5\xbeali. Podprl je misijonsko dejavnost v novoodkritih de\xc5\xbeelah. Jubilejno sveto leto 1500 je v Rimu slovesno praznoval v \xc5\xa1tevilnih cerkvah. V obrede tega praznovanja je uvedel odpiranje svetih vrat v glavnih rimskih bazilikah, kakor tudi njihovo zapiranje. Po umoru sina Juana se je lotil prenove Cerkve. Komisija razgledanih kardinalov in dobro izobra\xc5\xbeenih teologov je pripravila izboren reformni program, vendar se kaj dlje od programa zadeva ni premaknila. Aleksander je podprl dejavnost nekaterih redov, posebno se je zavzemal za avgu\xc5\xa1tince. _NEWLINE__NEWLINE_Zaradi razbrzdanega \xc5\xbeivljenja je Aleksandra ostro napadel fanti\xc4\x8dni pridigar, za\xc5\xbeigalec knjig in umetni\xc5\xa1kih del, ki jih je imel za nemoralna \xe2\x80\x93 florentinski dominikanec Savonarola (1452-1498). Zahteval je prenovo rimske kurije, sklic koncila \xe2\x80\x93 in odstavitev nevrednega pape\xc5\xbea. Vplivni spokorni pridigar, osebno brezgrajen, si je pridobil veliko prista\xc5\xa1ev, in je bil takoreko\xc4\x8d nekronani florentinski vladar od 1494. Ko pa je pape\xc5\xbe zagrozil mestu s cerkvenimi kaznimi, ga je ve\xc4\x8dina zapustila. Pape\xc5\xbe ga je povabil v Rim na zagovor, a se trmasti menih ni hotel ukloniti; na pomo\xc4\x8d zoper pape\xc5\xbea je klical celo francoskega kralja Karla (*1470; 1483-1498), ki je res od\xc5\xa1el na pohod do Neaplja, a se je iz Italije kmalu moral neslavno umakniti. Menih se je s svojim drznim nastopom postavil v smrtno nevarnost, iz katere ga ni mogel re\xc5\xa1iti niti pape\xc5\xbe. V Florenci so ga na hitro obdol\xc5\xbeili krivoverstva in ga 1498 se\xc5\xbegali na grmadi skupaj z dvema sobratoma. Malo je morda znano, da mu je pred smrtjo pape\xc5\xbe poslal listino, s katero mu je podelil popolni odpustek in ga postavil v stanje krstne nedol\xc5\xbenosti.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe Aleksander in Slovenci\n_START_PARAGRAPH_\nV Novem mestu se je z dovoljenjem cesarja Friderika zdru\xc5\xbeilo ve\xc4\x8d duhovnikov, da bi kot regularni kanoniki skupno \xc5\xbeiveli \xc2\xbbpod eno streho in pri eni mizi\xc2\xab. Novome\xc5\xa1ki kapitelj, ki naj bi \xc5\xa1tel trinajst kanonikov, je potrdil pape\xc5\xbe Aleksander VI._NEWLINE_7. aprila 2006 pa je bila ustanovljena \xc5\xa0kofija Novo mesto, 10. junija 2006 je bil nato ume\xc5\xa1\xc4\x8den njen prvi in tudi sedanji \xc5\xa1kof Andrej Glavan, ki je (2016) tudi predsednik Slovenske \xc5\xa1kofovske konference. Po slabem letu od ustanovitve nove \xc5\xa1kofije v Novem mestu je bil 19. marca 2007 dosedanji Kolegiatni kapitelj, ki je bil ustanovljen 27. aprila 1493, razgla\xc5\xa1en in povi\xc5\xa1an v Stolni kapitelj. Hkrati so bili imenovani in ustoli\xc4\x8deni \xc5\xa1tirje novi kanoniki s predstojnikom - pro\xc5\xa1tom kapitlja na \xc4\x8delu, kajti po novem statutu ima Stolni kapitelj v Novem mestu \xc5\xa1est kanonikov, od katerih je eden pro\xc5\xa1t. Kapitelj pa ima lahko tudi \xc4\x8dastne kanonike, ki jih naj ne bi bilo ve\xc4\x8d kot rednih. Tako je Novo mesto po 514 letih Kolegiatnega kapitlja postalo sede\xc5\xbe tretjega Stolnega kapitlja v Sloveniji za Ljubljano in Mariborom.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nCesare se je pripravljal na novo odpravo avgusta 1503, ko sta bila povabljena z Aleksandrom VI. na kosilo h kardinalu Castellesiju na 6. avgusta; takrat naj bi vsi trije pili zastrupljeno vino; kdo naj bi ga komu namenil, se "viri" ne strinjajo - Cezare in Aleksander naj bi ga spila "po pomoti". Po tistem so vsi trije dobili vro\xc4\x8dino nekaj dni pozneje. Cezare je le\xc5\xbeal v postelji, ko\xc5\xbea se mu je lu\xc5\xa1\xc4\x8dila, a obraz je dobil vijoli\xc4\x8dasto barvo. To je bila posledica nekaterih hudih ukrepov, da bi ga re\xc5\xa1ili in je tudi okreval; stari pontifik pa je o\xc4\x8ditno za to imel le malo mo\xc5\xbenosti. Ker sta pape\xc5\xbe in Cezar zbolela istega dne, so nekateri sumili na zastrupitev; \xc5\xa1li so celo tako dale\xc4\x8d, da so trdili, da je Cezare pripravil strup za kardinala (arzenik) - po drugih za svojega o\xc4\x8deta - , potem pa so vino pomotoma spili vsi skupaj. Drugi pa trdijo, da za to ni bilo nobenega razloga in da je torej umrl za mrzlico, ki je takrat res razsajala po okolici - in zanjo \xc5\xa1e niso poznali ustreznega zdravila. _NEWLINE_Burchardov Dnevnik podrobno opisuje pape\xc5\xbeevo zadnjo bolezen in smrt.    _NEWLINE_V soboto, dne 12. avgusta 1503 je pape\xc5\xbe zjutraj zbolel. Po uri ve\xc4\x8dernic, med \xc5\xa1esto in sedmo uro, je dobil stalno vro\xc4\x8dino. 15. avgusta so mu vzeli trinajst un\xc4\x8d krvi in nastopila je tridnevna mrzlica. V \xc4\x8detrtek, 17. avgusta ob devetih dopoldne je vzel zdravilo. V petek, osemnajstega, med deveto in deseto uro, se je spovedal \xc5\xa1kofu Gambou, ki je nato ma\xc5\xa1eval zanj. Po svojem obhajilu je dal evharistijo pape\xc5\xbeu, ki je sedel v postelji. Nato je kon\xc4\x8dal ma\xc5\xa1o, pri kateri je bilo navzo\xc4\x8dih pet kardinalov: Serra, Juan in Francesco Borgia, Casanova in Loris. Pape\xc5\xbe jim je dejal, da se po\xc4\x8duti zelo slabo. Ob uri ve\xc4\x8dernic, ko mu je Gamboa podelil poslednje maziljenje, je umrl. _NEWLINE_Star je bil 72 let. Kar se ti\xc4\x8de njegovih pravih napak, jih pozna samo njegov spovednik; glede zunanjega vedenja pa je pape\xc5\xbe Aleksander \xe2\x80\x93 v nasprotju z govoricami, ki so jih \xc5\xa1irili njegovi sovra\xc5\xbeniki \xe2\x80\x93 umrl resni\xc4\x8dno spokorjen. To poro\xc4\x8dilo nam daje razlog, da verjamemo, da je pape\xc5\xbe umrl \xc2\xbbv \xc4\x8dustvu pobo\xc5\xbenosti in vdanosti.\xc2\xab\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nOcena njega in naslednikov\n_START_PARAGRAPH_\nNa veliko veselje rimskega ljudstva je bil 9. marca 1513 izvoljen za pape\xc5\xbea Leva X. Giovanni Lorenzo de\' Medici . Ob sklicevanju na prej\xc5\xa1nji vladavini Aleksandra VI. in Julija II., ki ju je zasen\xc4\x8dilo vladanje Leva X., ban\xc4\x8dnik Chigi drzno ugotavlja: \xc2\xbb\xc4\x8cas Venere je minil, od\xc5\xa1el je tudi \xc4\x8das Marsa, in zdaj je pri\xc5\xa1el \xc4\x8das Minerve.\xc2\xab\xc2\xa0Leon X. se je izkazal manj uspe\xc5\xa1nega v politiki; vsekakor se ga bolj spominjajo kot podpornika umetnosti in knji\xc5\xbeevnosti, glasbe in \xc5\xa1tudija. On je bil najbolj u\xc4\x8den \xc4\x8dlovek, kar jih je nosilo pape\xc5\xa1ko tiaro do njegovega \xc4\x8dasa in \xc5\xa1e dolgo za tem.'