b'\n_START_ARTICLE_\nGeorges Bataille\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nGeorges Bataille se je rodil 10. septembra v Billomu. Njegov o\xc4\x8de je bolehal za sifilisom, zaradi katerega je bil tudi slep, kmalu po sinovem rojstvu pa je tudi ohromel. Zaradi postopnega slab\xc5\xa1anja o\xc4\x8detove bolezni, se je cela dru\xc5\xbeina preselila v Reims, kjer je Bataille obiskoval de\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo. Ker je bilo \xc5\xbeivljenje z o\xc4\x8detovimi izbruhi norosti in bole\xc4\x8dine neznosno, je zaprosil za namestitev v internatu. Oklican je bil za lenega dijaka, a je kmalu po maturi postal vzoren \xc5\xa1tudent. Svojima star\xc5\xa1ema je o\xc4\x8dital pomanjkanje religioznosti in je zato v znamenje protesta prestopil v katoli\xc5\xa1ko vero. Leta 1914 se je z materjo in s starej\xc5\xa1im bratom Martialom preselil v Riom-\xc3\xa8s-Montagne, Auvergne. _NEWLINE_V mladosti si je \xc5\xbeelel postati duhovnik ali menih ter se je vpisal na semeni\xc5\xa1\xc4\x8de Saint-Flour, a ga je leto pozneje zapustil. Namesto tega je do\xc5\xa1tudiral in diplomiral na temo srednjeve\xc5\xa1kega vite\xc5\xa1tva in si pridobi naziv arhivist-paleograf. Zaposlil se je v knji\xc5\xbenici, kjer je intenzivno prebiral Nietzscheja in druge intelektualne pisatelje. Povsem se je predal filozofiji. _NEWLINE_Leta 1928 se je poro\xc4\x8dil z mlado igralko Sylvio Makl\xc3\xa8s, ki je pozneje nastopila v filmih zlatih re\xc5\xbeiserjev tiste dobe. Leta 1930 se jima je rodila h\xc4\x8derka Laurence. Leta 1934 se je njun zakon kon\xc4\x8dal, ona pa se je pozneje poro\xc4\x8dila z Jacquesom Lacanom. \xc5\xa0e istega leta je Bataille spoznal Colette Peignot, \xc5\xbeeno Borisa Souvarina, s katero je imel strastno razmerje do njene pretresljive smrti leta 1938. Leta 1946 se je uradno lo\xc4\x8dil od Sylvie in se poro\xc4\x8dil z Diane Kotchoubey de Beauharnais; leta 1948 pa se jima je rodila h\xc4\x8derka Julie. _NEWLINE_Leta 1955 je bil Bataille diagnosticiran s cerebralno arteriosklerozo. O terminalni naravi bolezni takrat ni bil obve\xc5\xa1\xc4\x8den. Umrl je 7 let pozneje, 9. julija leta 1962 v svojem Pari\xc5\xa1kem stanovanju. Pokopan je na va\xc5\xa1kem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du v V\xc3\xa9zelayju.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nGeorges Bataille je bil pogosto omenjen kot metafizik zla, ker se je zanimal za smrt, seks, poni\xc5\xbeanje ter mo\xc4\x8d in potencial vulgarnosti. Zavra\xc4\x8dal je tradicionalno literaturo in bil prepri\xc4\x8dan, da bi moral biti namen vseh intelektualnih, artisti\xc4\x8dnih in religioznih dejavnosti, uni\xc4\x8denje racionalnega, na nasilen in transcedenten na\xc4\x8din. _NEWLINE_Bataille je o sebi v delu Metoda zdravljenja zapisal: "Kar jaz u\xc4\x8dim je zastrupitev, ne pa filozofija: Nisem filozof, ampak svetnik, ali pa mogo\xc4\x8de norec". Njegove misli so izra\xc5\xbeene v jeziku, ki je splo\xc5\xa1no jasen, nima gravitacije in izklju\xc4\x8duje koncepte obi\xc4\x8dajnega filozofskega \xc5\xbeargona, njegov namen pa je izpostaviti samega sebe._NEWLINE_Njegov roman, Zgodba o o\xc4\x8desu, objavljen pod psevdonimom Lord Auch je bil prvotno ozna\xc4\x8den za \xc4\x8disto pornografijo. Posnetki romana so zgrajeni na vrsti metafor, ki se nana\xc5\xa1ajo na filozofske konstrukte, ki so jih razvili v njegovem delu: oko, jajce, sonce, zemlja, testis. Drugi znani romani vklju\xc4\x8dujejo Mojo mamo in Modro poldne. Slednji s svojimi nekrofilnimi in politi\xc4\x8dnimi te\xc5\xbenjami, njegovimi avtobiografskimi ali pri\xc4\x8devnimi podvigi in njenimi filozofskimi trenutki, na glavi spreminja zgodbo o o\xc4\x8desu, ki zagotavlja veliko temnej\xc5\xa1o in ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8do obravnavo sodobne zgodovinske realnosti._NEWLINE_Leta 1933 je objavil dva pomembna \xc4\x8dlanka. Prvi, z naslovom \xc2\xabLe probl\xc3\xa8me de l\'\xc3\x89tat\xc2\xbb, govori o krizi komunisti\xc4\x8dnega gibanja. Drugi, \xc2\xabLa structure psychologique du fascisme\xc2\xbb pa je tako teoreti\xc4\x8dna kot tudi politi\xc4\x8dna intervencija, njegov namen pa je bil zapolniti vrzel v marksisti\xc4\x8dni teoriji. Bataillov materializem, po eni strani predstavlja homogene sile stabilnosti in povezave (delo, kapital), po drugi strani pa heterogene sile neobveznosti, med katerimi med svete \xc5\xa1tejejo neproduktivna poraba, nasilje, prese\xc5\xbeek, delirij in norost. Bistvo razmi\xc5\xa1ljanja razkriva dva nasprotujo\xc4\x8da si revolucionarna potenciala na\xc5\xa1ih demokrati\xc4\x8dnih dru\xc5\xbeb. Za analizo, Bataille prevzame pojme "uporabne" in "neuporabne".\n_START_SECTION_\n\xe2\x80\xa8\xe2\x80\xa8Vzorniki\n_START_PARAGRAPH_\nKot ustanovitelj \xc5\xa1tevilnih revij in skupin pisateljev, je Bataillov opus primer bogate in raznolike literarne zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine. Za \xc4\x8dasa \xc5\xbeivljenja ga je preziral in zanikal sodobnik Jean-Paul Sartre kot zagovornik mistike. Njegov vpliv se \xc4\x8duti v delu Jeana Baudrillarda, kot tudi v psihoanalitskih teorijah Jacquesa Lacana._NEWLINE_Nanj je mo\xc4\x8dno vplival Hegel, zlasti s humanisti\xc4\x8dnim branjem ruskega izseljenca Alexandra Koj\xc3\xa8veja. Poleg njega so vplivala tudi dela Sigmunda Freuda, Marxa, Marcela Maussa, Marquisa de Sadea in Friedricha Nietzscheja._NEWLINE_Leta 1932 se je odlo\xc4\x8dil razmi\xc5\xa1ljati o idejah Hegela, ki ga je predstavil Koj\xc3\xa8ve, o idejah Marxa (iz doktrine o klasi\xc4\x8dnem boju, ki je bil zakoreninjen v ruski revoluciji). Pa tudi z materialisti\xc4\x8dno mo\xc5\xbenostjo, ki mu je omogo\xc4\x8dila objavo v Kritiki temeljev hegelove dialektike. Razmi\xc5\xa1ljal je tudi o Freudovih idejah ali vsaj o tem, kar razume kot tvorjenje Freudove teze o seksualnosti. Po drugi strani, pa se je Bataille obra\xc4\x8dal na Durkheimovo sociologijo in Maussovo antropologijo. Kon\xc4\x8dno se je sklicoval tudi na De Sada, ki je zapisal, da je razse\xc5\xbenost prekletega dela v samem srcu dru\xc5\xbebene vezi,v splo\xc5\xa1ni krizi vseh starih idealov.\n_START_SECTION_\nIdeje\n_START_PARAGRAPH_\nHomogena dru\xc5\xbeba je produktivna dru\xc5\xbeba, ki jo bur\xc5\xbeoazna dr\xc5\xbeava regulira in homogenizira. Bataille tudi poudarja nezmo\xc5\xbenost marksisti\xc4\x8dne analize, da bi razumela, kako se oblikuje dru\xc5\xbebena, verska ali politi\xc4\x8dna nadgradnja. Vsi dru\xc5\xbebeni pojavi, za katere je zna\xc4\x8dilno nasilje, so heterogeni: "Heterogena resni\xc4\x8dnost je sila ali \xc5\xa1ok". Na tej to\xc4\x8dki v svoji \xc5\xa1tudiji Bataille primerja ravno svet demokrati\xc4\x8dnih politikov in fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnih voditeljev: bur\xc5\xbeujski svet, \xc4\x8deprav obupen se soo\xc4\x8da z nasilnim svetom, pri \xc4\x8demer voditelji izhajajo iz heterogenega sveta._NEWLINE_Leta 1934, gre Bataille iz svetega na ekstati\xc4\x8dno in na iskanje nemogo\xc4\x8dega. Zapisal je: \xc2\xbbMoje iskanje je imelo dvojen objekt: svetost, potem pa ekstazijo.\xc2\xab, dve leti kasneje pa je tudi dodal, da misti\xc4\x8dna stanja njemu ostajajo zaprta. Kaj to\xc4\x8dno pomeni misticizem, objasni v delu L\'exp\xc3\xa9rience int\xc3\xa9rieure, kjer zapi\xc5\xa1e, da to ni izpovedna izku\xc5\xa1nja, ampak je izku\xc5\xa1nja, ki je oddaljena od vseh religioznih vezi, izku\xc5\xa1nja ne vedenja. Ravno zato mu je bolj ljuba beseda izku\xc5\xa1nja, kot misitka, saj je izku\xc5\xa1nja vpra\xc5\xa1anje, kateremu ne moremo dati odgovora. Princip tega dela je, da ekstati\xc4\x8dno stanje dose\xc5\xbeemo le z dramatiziranjem obstoja. Razlika med mistiko in filozofijo je predvsem dejstvo, da v izku\xc5\xa1nji ni izjave. Samo izku\xc5\xa1nja vodi do meje, v prepad mo\xc5\xbenosti, ki pahne do to\xc4\x8dke, kjer je tisto kar je mogo\xc4\x8de, pravzaprav nemogo\xc4\x8de, vsaki\xc4\x8d pa se ta meja odpre Bogu. Bataille je leta 1937 hotel zapisati misti\xc4\x8dno izku\xc5\xa1njo v tekstu Le Coupable, ki pa ga je kon\xc4\x8dal z opazovanjem, da je Bog odsoten in da je nekaj nemogo\xc4\x8dega. Menil je, da je v cerkvi, Bog maska nemogo\xc4\x8dega, izven cerkve pa je vse kar od njega ostane le bordel. Tako so torej bordeli kraj, kjer Bataille i\xc5\xa1\xc4\x8de Boga, ki mu je ime Edwarda, ki je najbolj mu\xc4\x8dena, mra\xc4\x8dna in vznemirjena podoba Boga, kar jih navaja. Bataille je, s tem, ko je sprejemal vse, kar je bilo zavrnjeno,prezirano ali pa vse \xc4\x8desar se je balo, nazaj zahteval vsakdanje dele \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega obstoja; take, ki se jih zdaj trudimo ohraniti tako v literaturi, filmu, kot v filozofiji.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xa1tvo Ac\xc3\xa9phale\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1937 se revija Ac\xc3\xa9phale prelevi v ezoteri\xc4\x8dno tajno dru\xc5\xa1tvo, kateremu se pridru\xc5\xbei tudi so\xc4\x8dasno ustanovljeni avantgardni Coll\xc3\xa8ge de sociologie. Kro\xc5\xbeek deluje do sredine leta 1939. Simbol dru\xc5\xa1tva je bil obglavljen \xc4\x8dlovek, namen pa je bil spro\xc5\xbeiti novo religijo. \xc4\x8clani dru\xc5\xa1tva so bili fascinirani s \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko \xc5\xbertvijo, a nobeden od njih ni hotel izvr\xc5\xa1iti \xc5\xbertve, nakar so potencialnemu izvr\xc5\xa1itelju ponudili denarno nagrado, a pred razpustitvijo dru\xc5\xa1tva le-tega ni bilo.\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbena dela\n_START_PARAGRAPH_\nHistorie de l\xe2\x80\x99oeil, 1928, Pariz. (S psevdonimom Lord Auch)_NEWLINE_L\xe2\x80\x99anus solaire, 1931, Galerie Simon, Pariz._NEWLINE_Le petit, 1934. (S psevdonimom Louis Trente, ime zalo\xc5\xbenika ni navedeno. Knjiga izide leta 1943 z letnico izdaje 1934._NEWLINE_Sacrifices, 1936, G.L.M., Pariz._NEWLINE_Madame Edwarda, 1937, Ed. du Solitaire, Pariz. (S psevdonimom Pierre Ang\xc3\xa9lique, knjiga izide leta 1941 z letnico izdaje 1937.)_NEWLINE_L\xe2\x80\x99exp\xc3\xa9rience int\xc3\xa9rieure, 1943, Gallimard, Pariz._NEWLINE_Le coupable, 1944, Gallimard, Pariz._NEWLINE_L\xe2\x80\x99archang\xc3\xa9lique, 1944, Messages, Pariz._NEWLINE_Sur Nietzsche, 1945, Gallimard, Pariz._NEWLINE_L\xe2\x80\x99orestie, 1945, \xc3\x89ditions des Quatre-Vents, Pariz._NEWLINE_L\xe2\x80\x99alleluiah, cat\xc3\xa9chisme de Dianus, 1947, Blaizot, Pariz._NEWLINE_M\xc3\xa9thode de m\xc3\xa9ditation, 1947, Fontaine, Pariz_NEWLINE_Histoire de rats (Journal de Dianus), 1947, \xc3\x89ditions de Minuit, Pariz._NEWLINE_La haine de la po\xc3\xa9sie, 1947, \xc3\x89ditions de Minuit, Pariz._NEWLINE_La part maudite, essai d\xe2\x80\x99\xc3\xa9conomie g\xc3\xa9n\xc3\xa9rale, I. La consumation, 1949, \xc3\x89ditions de Minuit, Pariz._NEWLINE_\xc3\x89ponine, 1949, \xc3\x89ditions de Minuit, Pariz._NEWLINE_L\xe2\x80\x99abb\xc3\xa9 C., 1950, \xc3\x89ditions de Minuit, Pariz._NEWLINE_L\xe2\x80\x99exp\xc3\xa9rience int\xc3\xa9rieure, M\xc3\xa9thode de m\xc3\xa9ditation, Post-scriptum 1953, 1954, Gallimard, Pariz. (Nova izdaja, kot prvi del triptiha La somme anth\xc3\xa9ologique 1.)_NEWLINE_La peinture pr\xc3\xa9historique. Lascaux ou la naissance de l\xe2\x80\x99art, 1955, Skira, \xc5\xbdeneva._NEWLINE_Manet, 1955, Skira, \xc5\xbdeneva._NEWLINE_Le bleu du ciel, 1957, Pauvert, Pariz.\xe2\x80\xa8 [Nebesna modrina, \xc5\xa0OU, \xc5\xa0tudentska zalo\xc5\xbeba, Knji\xc5\xbena zbirka Beletrina, Ljubljana, 1999. Prevedel Jaroslav Skru\xc5\xa1ny.]_NEWLINE_La litt\xc3\xa9rature et le mal, 1957, Gallimard, Pariz. _NEWLINE_L\xe2\x80\x99\xc3\xa9rotisme, 1957, \xc3\x89ditions de Minuit, Pariz._NEWLINE_Les larmes d\xe2\x80\x99\xc3\x89ros, 1961, Pauvert, Pariz._NEWLINE_Ma m\xc3\xa8re, 1966, Pauvert, Pariz._NEWLINE_Le mort, 1967, Pauvert, Pariz._NEWLINE_La part maudite, 1967, \xc3\x89ditions de Minuit, Pariz._NEWLINE_V sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini so z naslovom Predavanja o ne-vedenju, Hyperion, Koper, 1999, iz\xc5\xa1li zapisi predavanj, ki jih je Bataille imel leta 1952 na Coll\xc3\xa8ge philisophique._NEWLINE_Batailleva zbrana dela so iz\xc5\xa1la v dvanajstih knjigah pri zalo\xc5\xbebi Gallimard. To so; \xe2\x80\xa8Oeuvres compl\xc3\xa8tes I-XII.\n_START_SECTION_\nSpremne besede, prevodi, uredni\xc5\xa1ko delo\n_START_PARAGRAPH_\nChestov; L\xe2\x80\x99id\xc3\xa9e de bien chez Tolsto\xc3\xaf et Nietzsche (Philosophie et pr\xc3\xa9dication), \xc3\x89ditions du Si\xc3\xa9cle, Pariz, 1925. (Iz ru\xc5\xa1\xc4\x8dine prevedla T. Beresovski-\xc5\xa0estov in Georges Bataille)_NEWLINE_Laure; Le sacr\xc3\xa9, Pariz, 1939. (Uredila Georges Bataille in Michel Leiris)_NEWLINE_Laure; Histoire d\xe2\x80\x99une petite fille, Pariz, 1943. (Uredula Georges Bataille in Michel Leiris)_NEWLINE_Nietzsche; M\xc3\xa9morandum, Gallimard, Pariz, 1945. (Tekste zbral, uredil in predstavil Georges Bataille.)_NEWLINE_Michelet; La sorci\xc3\xa8re, \xc3\x89ditions de Quatre-Vents, Pariz, 1945. (Uvod A. Van Bever, spremna beseda Georges Bataille.)_NEWLINE_Sade; Justine, ou les malheurs de la vertu, Presses du livre fran\xc3\xa7ais, Pariz, 1950. (Spremna beseda Georges Bataille.)_NEWLINE_Sade; The 120 days of Sodom, or rge romance of the school for libertinage, The Olympia Press, Pariz, 1954. (Spremna \xc5\xa1tudija Georges Bataille)_NEWLINE_Proc\xc3\xa8s de Gilles de Rais, Club fran\xc3\xa7ais du livre, Pariz, 1959. (Zapiske o procesu prevedel Pierre Klossowski; zbral, uredil in spremno besedo napisal Georges Bataille)_NEWLINE_Max Ernst, Gonthier-Seghers, Pariz, 1960. (Neobjavljen tekst Maxa Ernsta, spremna beseda Georges Bataille)\n_START_SECTION_\nRevije in knji\xc5\xbene zbrirke\n_START_PARAGRAPH_\nDocuments, Pariz. Revija o arheologiji, umetnosti, etnologiji. Bataille je glavni tajnik od leta 1929 do leta 1930._NEWLINE_Ac\xc3\xa8phale, G.L.M., Pariz. Revijo o religiji, sociologiji, filozofiji izdajajo Georges Ambrossino, Georges Bataille in Pierre Klossowski. Revija je imela pet \xc5\xa1tevilk;\xe2\x80\xa8 La conjuraction sacr\xc3\xa9e (1936), Nietzsche et les fascistes (1937), Dyonysos (tretja in \xc4\x8detrta, 1937), Folie, guerre et mort (1939)._NEWLINE_Zbirka Ac\xc3\xa8phale, G.L.M., Pariz. L\xe2\x80\x99erotisme; prvi zvezek izide leta 1938._NEWLINE_Critique, revija, ki jo je ustanovil Bataille._NEWLINE_Zbirka L\xe2\x80\x99usage des richesses, \xc3\x89ditions de Minuit, Pariz. Bataille za to zbirko pripravi in izda dve knjigi, za natis pa predvide \xc5\xa1e tri, a jih ne izda.\n_START_SECTION_\nDela o Georgesu Bataillu\n_START_PARAGRAPH_\nJean-Paul Sartre; Situations I, Gallimard, Pariz, 1947, str. 143-188._NEWLINE_Pierre Klossowski; Sade mon prochain, \xc3\x89ditions du Seuil, Pariz, 1947, str. 155-184._NEWLINE_Jacques Derrida; \xe2\x80\x9cDe l\xe2\x80\x99\xc3\xa9conomie restreinte \xc3\xa5 l\xe2\x80\x99\xc3\xa9conomie g\xc3\xa9n\xc3\xa9rale, un h\xc3\xa9g\xc3\xa9lianisme sans r\xc3\xa9serve\xe2\x80\x9d, b: L\xe2\x80\x99\xc3\xa9criture et la diff\xc3\xa9rence, \xc3\x89ditions du Seuil, Pariz, 1967_NEWLINE_Denis Hollier; La prise de la Concorde. Essais sur Georges Bataille, Gallimard,Pariz, 1974_NEWLINE_Jean Baudrillard; \xe2\x80\x9cLa mort chez Bataille\xe2\x80\x9d v: L\xe2\x80\x99\xc3\xa9change symbolique et la mor, Gallimard, Pariz, 1976_NEWLINE_Alain Arnaud; Gis\xc3\xa8le Excoffon-Lafarge, Bataille, \xc3\x89ditions du Seuil, zbirka \xc3\x89crivains de toujours, Pariz, 1976_NEWLINE_Robert Sasso; Georges Bataille. le syst\xc3\xa8me du non-savoir, une ontologie du jeu, \xc3\x89ditions de Minuit, Pariz, 1978._NEWLINE_Denis Hollier; Le coll\xc3\xa8ge du sociologie 1937-1939, Gallimard, Pariz, 1979. _NEWLINE_Maurice Blanchot; La communaut\xc3\xa9 inavouable, \xc3\x89ditions de Minuit, Pariz, 1983._NEWLINE_Francis Marmande; L\xe2\x80\x99indiff\xc3\xa9rence des ruines, Parenth\xc3\xa8ses, Marseille, 1985._NEWLINE_Francis Marmande; Georges Bataille politique, Presses universitaires de Lyon, Lyon, 1985._NEWLINE_Michel Surya; Georges Bataille, la mort \xc3\xa0 l\xe2\x80\x99\xc5\x93uvre, Librairie S\xc3\xa9guier, Pariz, 1987._NEWLINE_Michel Leiris; \xc3\x80 propos de Georges Bataille, Fourbis, Pariz, 1989._NEWLINE_Bataillu sta posve\xc4\x8deni tudi dvojna \xc5\xa1tevilka Critique, 195-196, avgust-september 1963, in tematska \xc5\xa1tevilka Magazine litt\xc3\xa9raire, 243, junij 1987.'