b'\n_START_ARTICLE_\nGrad Luknja\n_START_SECTION_\nZgodovina gradu\n_START_PARAGRAPH_\nGrad Luknja je v pisnih virih kot das Luegg prvi\xc4\x8d omenjen leta 1351, pozidali pa naj bi ga \xc5\xbee v 13. stoletju vitezi Predjamski (Lueggerji). Leta 1484, po smrti Erazma Predjamskega je grad pripadel Habsbur\xc5\xbeanom, ki so ga imeli do 1494._NEWLINE_Cesar Maksimilijan I. Habsbur\xc5\xa1ki je leta 1494 podaril gospostvo Luknjo Frideriku pl. Gallenbergu,   in pripadniki rodbine pl. Gallenbergov  so bili lastniki gradu Luknja \xc5\xa1e v 16. stoletju. Leta 1545 ga podeduje rodbina Gallov pl. Gallensteinov (Bernardin Gall pl. Gallenstein), ki ga je imela v posesti do 1618. Tako se leta 1563 in 1566 omenja Bernardinov ne\xc4\x8dak Kri\xc5\xa1tof, njegova vdova Helena, rojena pl. Wildenstein, ki je gospostvo leta 1582 izro\xc4\x8dila sinu Francu, ki je \xc5\xbee pred smrtjo 1614 predal drugim \xc4\x8dlanom dru\xc5\xbeine. Sledila sta mu Danijel, sin Janeza Adama Galla s \xc5\xa0entjurske gore,  ter tega sin Jurij Andrej. Med letoma 1618 in 1624 je bil njegov zakupnik Vid Jakob pl. Egkh. Leta 1624  grad in gospostvo z dedovanjem preide skoraj za 200 let (od 1624 - 1813) v posest grofov Barbo Wachsenstein. Janez Jurij Maksimilijan grof Barbo z Morav\xc4\x8d je podedoval gospostvo Luknjo po svoji mami Katarini, h\xc4\x8derki Maksimilijana Galla z Ro\xc5\xbeeka in ga postopoma 1646, 1647 in 1649 prodal Francu Ga\xc5\xa1perju baronu Brennerju.  Slednji je gospostvo prepustil svoji h\xc4\x8deri Kristini Mariji, ki je bila poro\xc4\x8dena z Maksimilijanom Valerijem Barbom iz Rakovnika, bratom Jurija Maksimilijana. konec 17. stoletja pa so bili lastniki gradu in gospostva Herbersteini, saj ga je Marija Felicita grofica Herberstein leta 1711 kot lastnica prodala Sigfridu Baltazarju grofu Gallenbergu. Grof Jo\xc5\xbeef Viljem Barbo (vnuk Maksimilijana Valerija) je leta 1738 ponovno odkupil posest Luknja in jo zapustil sinu Evgenu, ki je nastopil dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino leta 1786. Evgen ni imel otrok in je za dedi\xc4\x8da dolo\xc4\x8dil Vincenca barona Schweigerja pl. Lerchenfelda. Oporoka je bila izvr\xc5\xa1ena leta 1813. Baron Schweiger je leta 1827 posest prodal Antonu pl. Fichtenauu, ki mu je leta 1854 sledil sin Avgust. Ta je leta 1860 umrl brez potomcev in je posest pripadla Idi pl. Langer, rojeni Fichtenau. Od nje je grad leta 1876 kupil Franc Anton Langer pl. Podgorski, in ga 1883 prodal Alojziju Schieblu iz \xc5\xa0lezije. Njegova \xc5\xbeena Amalija pa je leta 1896 naredila menjavo posesti z Adolfom grofom Thurnom-Valsassina. Rodbina Thurn-Valsassina je bila lastnica v letih 1896 - 1904. Decembra leta 1912 je grad odkupila Ljudska posojilnica v Ljubljani, od katere ga je nato odkupil novome\xc5\xa1ki trgovec Franc Seidl, ki je bil lastnik gradu do druge svetovne vojne. Zaradi davka na strehe po prvi svetovni vojni je lastnik streho razkril in grad prepustil propadanju._NEWLINE_Grajske razvaline so danes \xc5\xa1e dokaj dobro ohranjene, iz njih pa je razvidna prvotna stolpasta stavba pravokotnega tlorisa. Delno so ohranjeni tudi  ostanki obrambnih stolpov. Dostop do razvalin je mo\xc5\xbeen po gozdni pe\xc5\xa1poti. V bli\xc5\xbeini stoji Marof, ohranjena pristava gradu Luknja.'