b'\n_START_ARTICLE_\nKazimir III. Poljski\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nKazimir je bil tretji sin poljskega kralja Vladislava I. in Jadvige, h\xc4\x8derke velikopoljskega kneza Boleslava Pobo\xc5\xbenega. Prestolonaslednik je postal \xc5\xbee v tretjem letu starosti, ker sta dotlej umrla oba njegova starej\xc5\xa1a brata. Na vladanje ga je pripravljal Jaroslav, kasnej\xc5\xa1i gnizenski nad\xc5\xa1kof in Kazimirjev svetovalec._NEWLINE_Kazimirja je o\xc4\x8de leta 1325 poro\xc4\x8dil z Aldono-Ano, h\xc4\x8derko litvanskega velikega kneza Gediminasa. Poroka naj bi vzpostavila prijateljsko vez med dotlej sovra\xc5\xbenima de\xc5\xbeelama. Aldona-Ana je sprejela kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo in v znak sprave med Poljsko in tedaj \xc5\xa1e pogansko Litvo pripeljala s seboj na Poljsko na tiso\xc4\x8de (kronika navaja \xc5\xa1tevilko 24.000) poljskih vojnih ujetnikov._NEWLINE_Leta 1333, po smrti o\xc4\x8deta, je Kazimir postal poljski kralj.\n_START_SECTION_\nZunanja politika\n_START_PARAGRAPH_\nKazimir je bil razumen in spreten politik, ki je imel ob\xc4\x8dutek za realnost. Raje se je poslu\xc5\xbeeval diplomacije kot vojne, \xc4\x8deprav se slednji ni povsem odpovedal._NEWLINE_Na za\xc4\x8detku Kazimirjevega vladanja se je Poljska sre\xc4\x8devala s \xc5\xa1tevilnimi te\xc5\xbeavami: \xc4\x8de\xc5\xa1ki kralj je zahteval poljsko krono zase; vitezi Tevtonskega reda so si lastili Vzhodno Pomorjansko in zasedali vedno nova poljska ozemlja; dr\xc5\xbeava ni imela mo\xc4\x8dnih zaveznikov. Z vrsto pogajanj in pogodb, sklenjenih v obdobju 1335-48 z Ogrsko, \xc4\x8ce\xc5\xa1ko in Tevtonskim vite\xc5\xa1kim redom, je dobil Kazimir mo\xc4\x8dnega zaveznika v Ogrski ter se odpovedal \xc5\xa0leziji in Vzhodnemu Pomorjanskemu, ozemljem, za katera je ocenil, da bi jih bilo v danih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah nemogo\xc4\x8de ponovno osvojiti. V zameno se je \xc4\x8de\xc5\xa1ki kralj Ivan Luksembur\xc5\xa1ki odpovedal svojim zahtevam po poljski kroni, Tevtonski vite\xc5\xa1ki red pa se je umaknil z okupiranih ozemelj Kujavije in Dobrzyna. Ko je imel zahodno mejo varno urejeno, je Kazimir obrnil svoje zanimanje proti vzhodu, kjer je nameraval nadoknaditi na zahodu izgubljena ozemlja: v letih 1345-66 je zavzel obmo\xc4\x8dja Przemy\xc5\x9bla, Halicza, Podolja, Che\xc5\x82ma, W\xc5\x82odzimierza (Rde\xc4\x8da Rutenija) in jih za\xc4\x8del postopno vklju\xc4\x8devati (vendar nikdar docela) v poljsko dr\xc5\xbeavo. Pridobil si je zaupanje mazovskih knezov, ki so dolgo varovali svojo neodvisnost, da so se do leta 1351 podredili poljskemu kraljestvu; celo na zahodu so nekateri nem\xc5\xa1ki plemi\xc4\x8di raje izbrali Kazimirjevo kot Brandenbur\xc5\xa1ko pokroviteljstvo._NEWLINE_Ozemlje, ki ga je Kazimir obvladoval (v razli\xc4\x8dnih stopnjah podrejenosti) je tako leta 1370 merilo kakih 230.000 km\xc2\xb2. Pridobil si je velik ugled po vsej Evropi, kar najbolje dokazuje odziv na kongres, ki ga je leta 1364 organiziral v Krakovu; poleg cesarja Karla IV. so se ga udele\xc5\xbeili ogrski, danski in ciprski kralj in veliko \xc5\xa1tevilo drugih knezov. Na kongresu so se pogovarjali o enotnem odzivu na tur\xc5\xa1ko nevarnost, obenem pa proslavili cesarjevo poroko s Kazimirjevo vnukinjo Elizabeto Pomorjansko.\n_START_SECTION_\nNotranja politika\n_START_PARAGRAPH_\nDoma je Kazimir vzpodbujal gospodarstvo in si prizadeval vpeljati enoten pravni red in enotno denarno enoto. Obdal se je s skupino zvestih mu ministrov, kakr\xc5\xa1ni so bili kancler Jan Suchywilk, podkancler Janko iz Czarnkowa, krakovski kastelan Spytko iz Melsztyna, ki so uspeli, kljub vedno prisotnim separatisti\xc4\x8dnim tendencam, uresni\xc4\x8diti program notranje zdru\xc5\xbeitve de\xc5\xbeele. V Krakovu so ustanovili posebno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de za re\xc5\xa1evanje vseh sporov in za pripravo Knjige tevtonskega prava (Liber juris Teutonici). Prej\xc5\xa1nje privilegije Judov so potrdili in jih dopolnili. Kazimirju je uspelo uveljaviti enotno zakonodajo na Velikopoljskem in na Malopoljskem, medtem ko so v Mazoviji in Rde\xc4\x8di Ruteniji obdr\xc5\xbeali svoje nenapisano pravo._NEWLINE_Ustanovljena so bila \xc5\xa1tevilna nova mesta (med njimi sta se dve imenovali Kazimierz), ki so dobila, tako kot mnoga stara mesta, privilegij samostojnega upravljanja (magdebur\xc5\xa1ki pravni red). Kazimirju je bil pomemben tudi napredek kme\xc4\x8dkega prebivalstva; zaslovel je kot vladar, pravi\xc4\x8den za vse stanove, imenovali so ga celo "kme\xc4\x8dki kralj". Skrbel je za kulturo, izobrazbo in znanost. Leta 1364 je bila v Krakovu ustanovljena univerza, ki naj bi vzgajala doma\xc4\x8de pravnike in uradnike.\n_START_SECTION_\nTe\xc5\xbeave z nasledstvom\n_START_PARAGRAPH_\nPoroke Kazimirjevih h\xc4\x8dera in vnukov so dodatno krepile Kazimirjev zunanjepoliti\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj. Celo sam cesar se je leta 1363, v svojem \xc4\x8detrtem zakonu, poro\xc4\x8dil s Kazimirjevo vnukinjo Elizabeto Pomorjansko. Kazimir je tako imel sorodnike v razli\xc4\x8dnih pomembnih dinastijah: Luksembur\xc5\xbeanih, Wittelsbachih, An\xc5\xbeujcih in Jageloncih. Ni pa imel zakonitega naslednika. Nazadnje je problem nasledstva re\xc5\xa1il tako, da je za naslednika dolo\xc4\x8dil svojega ne\xc4\x8daka, sina sestre Elizabete, ogrskega kralja Ludvika I. Ker pa tudi Ludvik ni imel sina, je Kazimir v oporoki za Ludvikovega naslednika imenoval svojega vnuka, sina svoje najstarej\xc5\xa1e h\xc4\x8derke, s\xc5\x82upskega (Zahodno Pomorjansko) kneza Kazimirja. Vendar so poljski velika\xc5\xa1i to dolo\xc4\x8dilo oporoke razveljavili._NEWLINE_Za Kazimirja je bila usodna nesre\xc4\x8da na lovu (1370). Nasledil ga je ne\xc4\x8dak, ogrski kralj Ludvik I. iz rodbine An\xc5\xbeujcev.'