b'\n_START_ARTICLE_\nMatija Valjavec\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nMatija Valjavec je od leta 1838 tri leta obiskoval osnovno \xc5\xa1olo (normalka) v Kranju. Po osnovni \xc5\xa1oli je nadaljeval \xc5\xa1olanje na Klasi\xc4\x8dni gimnaziji v Ljubljani (1842-1851). V tem \xc4\x8dasu se je v njem za\xc4\x8dela oblikovati narodna zavest, saj je svoj dotedanji priimek Wallauz poslovenil v Valjavec. Po uspe\xc5\xa1no zaklju\xc4\x8deni srednji \xc5\xa1oli se je odlo\xc4\x8dil za \xc5\xa1tudij slavistike in klasi\xc4\x8dnih jezikov na dunajski univerzi in leta 1855 opravil profesorski izpit iz slovenistike in latin\xc5\xa1\xc4\x8dine ter bil konec decembra istega leta imenovan za pravega u\xc4\x8ditelja._NEWLINE_Od leta 1854 do leta 1876 je na gimnaziji v Vara\xc5\xbedinu delal kot profesor klasi\xc4\x8dnih in slovanskih jezikov, nato pa so ga premestili v Zagreb, kjer je u\xc4\x8dil vse do svoje upokojitve leta 1891._NEWLINE_Med letoma 1875 in 1879 je bil dopisni, kasneje pa redni, \xc4\x8dlan Jugoslovanske akademije znanosti in umetnosti v Zagrebu. Od leta 1893 do 1894 je bil tajnik in knji\xc5\xbeni\xc4\x8dar pri JAZU, kjer je uredil in popisal knji\xc5\xbenico.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nUkvarjal se je s pesni\xc5\xa1tvom, jezikoslovjem, narodopisjem ter prevajalstvom. Zbiral in zapisoval je ljudsko izro\xc4\x8dilo, pisal lirske in pripovedne pesmi ter epe, predvsem pa je poznan kot pisec \xc5\xbeivalskih pravljic v verzih kot so na primer Osel, kralj zverin, Volk Rimljan in druge. Izvirne proze Valjavec ni pisal, pa\xc4\x8d pa nekoliko preoblikoval ljudske pripovedi, med drugim: Lesena skleda, Zlata ptica itd._NEWLINE_V jezikoslovju je raziskoval staro cerkveno slovan\xc5\xa1\xc4\x8dino, slovenska nare\xc4\x8dja in naglas v slovenskem jeziku. (Prinos k naglasu u (novo)slovenskom jeziku, 1878). Upo\xc5\xa1teval je vsa slovenska narodnostna obmo\xc4\x8dja (tudi prekmursko). Prvi je opisal preddvorski govor. _NEWLINE_Prevajal je dela avtorjev kot so Homer, Ovid in Vergil. Knji\xc5\xbeno sta v njegovem prevodu iz\xc5\xa1li Sofoklejeva drama Ajant in Goethejeva Ifigenija na Tavridi. Za Britansko in inozemsko svetopisemsko dru\xc5\xbebo je prevedel naslednje knjige Svetega pisma Nove zaveze: List Rimljanom (1873) ter List Korin\xc4\x8danom prvi, List Korin\xc4\x8danom drugi in List Galatom (1877). _NEWLINE_Dela je objavljal v Ljubljanskem zvonu in Kmetijskih in rokodelskih novicah.\n_START_SECTION_\nZanimivosti\n_START_PARAGRAPH_\nOb stoletnici njegove smrti so 15. marca 1997 v Preddvoru na po\xc5\xa1ti prav v ta namen dobili prilo\xc5\xbenostno \xc5\xa1tampiljko Matija Valjavec, poleg tega pa tudi tamkaj\xc5\xa1nja osnovna \xc5\xa1ola nosi njegovo ime. Pred njo stoji spomenik - Valjav\xc4\x8dev "Pastir", ki ga je iztesal kipar Peter Jovanovi\xc4\x8d izpod Blego\xc5\xa1a.'