b"\n_START_ARTICLE_\nMichel Foucault\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v Poitiersu v Franciji v \xc2\xbbzdravni\xc5\xa1ko dru\xc5\xbeino\xc2\xab\xc2\xa0kot Paul-Michel (tako njegov o\xc4\x8de kot tudi ded po materini strani sta bila kirurga). Paul-Michel ni nadaljeval te dru\xc5\xbeinske tradicije in se je odrekel o\xc4\x8detovemu imenu Paul, a ji je kljub temu ostal blizu s svojim kriti\xc4\x8dnim raziskovanjem medicinskih diskurzov._NEWLINE_Po koncu vojne 1945 se je preselil v Pariz in se vpisal na presti\xc5\xbeno Ecole Normale Superieure, \xc5\xa1tudiral filozofijo in psihologijo. \xc5\xa0tudijska leta so zaznamovali: psihi\xc4\x8dne te\xc5\xbeave s poskusi samomora, soo\xc4\x8denje s svojo (dru\xc5\xbebeno nesprejemljivo) homoseksualno spolno usmerjenostjo, vstop v Komunisti\xc4\x8dno partijo in izstop iz nje. Tako kot njegovo povezovanje z marksizmom, je tudi njegovo povezovanje s psihoanalizo in strukturalizmom hkrati \xc5\xbee tudi razhajanje z njimi.\n_START_SECTION_\nLeta po \xc5\xa1tudiju\n_START_PARAGRAPH_\nPo kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju je delal na tujem kot direktor francoskega kulturnega centra na \xc5\xa0vedskem, francoski kulturni ata\xc5\xa1e na Poljskem in na francoskem in\xc5\xa1titutu v Nem\xc4\x8diji ter medtem pisal doktorsko tezo, ki jo je objavil po vrnitvi v Pariz, leta 1961 pod naslovom Folie et deraison. Kasneje je delo izhajalo in postalo znano kot Zgodovina norosti v \xc4\x8dasu klasicizma. Tematsko je z njim povezano tudi Rojstvo klinike \xe2\x80\x93 Arheologija medicinskega pogleda, ki je prvi\xc4\x8d iz\xc5\xa1lo 1963._NEWLINE_Znamenite \xc5\xa1tudentske proteste v Parizu leta 1968 je zamudil, ker se je mudil v Tunisu. Medtem je napisal Red re\xc4\x8di, knjigo, ki je na urednikovo \xc5\xbeeljo iz\xc5\xa1la pod naslovom: Besede in re\xc4\x8di (Les mots et les choses) 1966; postala je uspe\xc5\xa1nica. 1968 se je vrnil v Pariz in prevzel oddelek za filozofijo na novi eksperimentalni univerzi Vincennes na robu Pariza, ki je nastala kot odgovor na \xc2\xbbrevolucionarne zahteve\xc2\xab\xc2\xa0uporni\xc5\xa1kega \xc2\xbbmaja '68\xc2\xab._NEWLINE_\xc5\xbde 1970 pa je Foucault od\xc5\xa1el na Coll\xc3\xa8ge de France, kjer je predaval do svoje smrti. V 70-ih letih je pisal Nadzorovanje in kaznovanje \xe2\x80\x93 Rojstvo zapora (1975) in se hkrati politi\xc4\x8dno zavzemal za pravice zapornikov; Zgodovino seksualnosti (prvi od treh delov: Volja do znanja je iz\xc5\xa1el 1976) in kot novinarsko pero presenetljivo podprl iransko islamsko revolucijo v letih 1978-79. \xc4\x8cedalje pogosteje je odhajal kot gostujo\xc4\x8di profesor v ZDA, kjer so ga pri\xc4\x8dakovali navdu\xc5\xa1eni poslu\xc5\xa1atelji.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nUmrl je v \xc2\xbborwellovskem letu\xc2\xab\xc2\xa01984, menda kot ena prvih \xc5\xbertev Aidsa - takrat komaj znane bolezni (zato je bila tudi diagnoza postavljena naknadno). Foucault je prepovedal posmrtno izdajanje svojih nedokon\xc4\x8danih spisov; kljub temu pa so po njegovi smrti iz\xc5\xa1li kratki spisi, predavanja in intervjuji pod naslovom: Dits et ecrits, 1994.\n_START_SECTION_\nTeorija in aktivizem\n_START_PARAGRAPH_\nFoucault je svoje zgodnje delo posvetil histori\xc4\x8dnim raziskavam obravnave norcev in norosti (Zgodovina norosti), nastanka klini\xc4\x8dne medicine in medicinskih institucij (Rojstvo klinike) ter zgodovini znanosti (Besede in stvari). V naslednjem delu (Arheologija vednosti, 1969) najdemo nekak\xc5\xa1no retrospektivo teh treh knjig in bolj formalno, hkrati pa tudi bolj celovito obravnavo diskurza kot histori\xc4\x8dnim pogojem podvr\xc5\xbeene prakse. Obenem izpostavi specifike svoje teoretske pozicije, ki ga \xc5\xbee v izhodi\xc5\xa1\xc4\x8du izklju\xc4\x8dujejo iz strukturalisti\xc4\x8dnega raziskovalnega programa (gre zlasti za njegove analize izjav in njihovih pogojev)._NEWLINE_Poleg raziskovalnega dela je bil Foucault tudi prepoznaven aktivist v gejevskih gibanjih in gibanjih za izbolj\xc5\xa1anje razmer v kazenskih institucijah (v zaporih). Tako kmalu zatem, leta 1975, izideta dve njegovi svetovno odmevni knjigi, kjer Foucault razvija svoje najbolj prepoznavne teorije: Nadzorovanje in kaznovanje ter Volja do vednosti. Gre za teorije, ki sku\xc5\xa1ajo osvetliti razmerje med diskurzivnimi (znanost, hi\xc5\xa1ni redi, uredbe, pravilniki) in nediskurzivnimi praksami (kaznovanje, vzgoja, organizacija administrativnega aparata in vzpostavljanje bur\xc5\xbeoazne dr\xc5\xbeave, moralizacija mno\xc5\xbeic, pastorala). Iz tega obdobja izvirajo tudi Foucaultove kontroverzne teze o (politi\xc4\x8dni) mo\xc4\x8di in politi\xc4\x8dni racionalnosti.  V zadnjem obdobju se je veliko ukvarjal z etiko, s pojmom subjekta in subjektivitete, zlasti v navezavi na zgodovino seksualnosti._NEWLINE_Njegove splo\xc5\xa1ne teorije o dru\xc5\xbebeni (politi\xc4\x8dni) mo\xc4\x8di in razmerju med v\xc3\xa9denjem in mo\xc4\x8djo, kot tudi njegovo razmi\xc5\xa1ljanje o diskurzu v povezavi z zgodovino zahodne misli so v humanistiki in dru\xc5\xbeboslovju na\xc5\xa1le \xc5\xa1iroko uporabnost in spro\xc5\xbeile mnoge pomembne razprave._NEWLINE_Tekom svojega celotnega \xc5\xbeivljenja se je Foucault izdatno posve\xc4\x8dal tudi literaturi (zlasti Raymondu Roussellu, Novemu romanu), slikarstvu (Magrittu, Vel\xc3\xa1zquezu) in zgodovini znanosti (prirodopisu in biologiji, lingvistiki in ekonomiji)._NEWLINE_V svoji filozofiji se je veliko naslanjal na Nietzschejevo misel. Velik pomen je dajal tudi Freudu in Marxu, \xc4\x8detudi se ni \xc5\xa1tel za psihoanalitika ali marksista._NEWLINE_\xc4\x8ceravno ga mnogi uvr\xc5\xa1\xc4\x8dajo med postmoderniste, je tak\xc5\xa1na klasifikacija zgolj delno veljavna. Pomemben prikaz Foucaultove filozofije je podal njegov kolega in prijatelj Gilles Deleuze v delu _NEWLINE_Foucault. V njem Deleuze poudari neosredi\xc5\xa1\xc4\x8deno in razpr\xc5\xa1eno pojmovanje oblasti, zna\xc4\x8dilno za Foucaultovo delo, ter distinkcijo med vidnim in diskurzivnim. Kljub njegovemu ve\xc4\x8dkrat izra\xc5\xbeenemu nasprotovanju se Foucaulta skupaj s psihoanalitikom Jacquesom Lacanom, antropologom Levi-Straussom in filozofom Louisom Althusserjem uvr\xc5\xa1\xc4\x8da v strukturalizem._NEWLINE_Foucaultova dela so transdisciplinarna. Njegov \xc5\xbeivljenjski projekt je \xc2\xbbzgodovinsko preiskovanje produkcije resnice\xc2\xab. Ta poskus ni niti filozofski niti zgodovinski v tradicionalnem smislu. Zgodovine (resnice) ne jemlje kot postopnega napredovanja k dana\xc5\xa1njemu stanju razumevanja, niti ne zagovarja razumevanja idej zgolj iz imanentnih standardov \xc4\x8dasa, ki mu pripada, temve\xc4\x8d i\xc5\xa1\xc4\x8de na\xc4\x8din, kako razumeti koncepte, ki \xc5\xa1e vedno oblikujejo dana\xc5\xa1nji \xc4\x8das tako, da sku\xc5\xa1a izslediti spremembe v njihovem funkcioniranju skozi razli\xc4\x8dna \xc4\x8dasovna obdobja._NEWLINE_\xc2\xbbArheolo\xc5\xa1ka metoda\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbarheologija medicinskega pogleda\xc2\xab, \xc2\xbbarheologija humanisti\xc4\x8dnih znanosti\xc2\xab, \xc2\xbbarheologija vednosti\xc2\xab) sku\xc5\xa1a izkopati tista pravila, ki vladajo onkraj pravil gramatike in logike in delujejo pod tem, kar se (znanstveni) subjekt zaveda \xe2\x80\x93 pojmovni okvir, ki dolo\xc4\x8da mi\xc5\xa1ljenje posameznika v dolo\xc4\x8deni domeni in dolo\xc4\x8denem \xc4\x8dasovnem obdobju, a hkrati uhaja razmisleku. Da bi pogoji razmi\xc5\xa1ljanja postali vidni se loti intelektualnega \xc2\xbbizkopavanja\xc2\xab\xc2\xa0radikalno razli\xc4\x8dnih \xc2\xbbdiskurzivnih formacij\xc2\xab, ki vladajo govorjenju in mi\xc5\xa1ljenju v razli\xc4\x8dnih obdobjih, na primeru obravnavanja norosti. Medtem ko zgodovina norosti sama po sebi ne obstaja, pa je mogo\xc4\x8da arheologija norosti kot socialnega konstrukta. Ta je razli\xc4\x8den od mentalne bolezni in se spreminja skozi \xc4\x8das, druga\xc4\x8de re\xc4\x8deno, \xc4\x8de norost ni, je pa odnos do norosti \xc2\xbbzgodovinski\xc2\xab, \xc5\xa1e ve\xc4\x8d, je \xc2\xbbresnica\xc2\xab\xc2\xa0razumnosti. Kot na primer zapiranje norcev v nori\xc5\xa1nice omogo\xc4\x8da uresni\xc4\x8ditev razsvetljenskega programa zdrave dru\xc5\xbebe. V dobi razuma in njeni moderni klini\xc4\x8dni medicini postane norost bolezen. Tako je norost nekaj, kar doba razuma ustvari z izklju\xc4\x8ditvijo; izklju\xc4\x8ditev nerazuma in fizi\xc4\x8dna izklju\xc4\x8ditev norcev je temna stran, nelo\xc4\x8dljiva od razuma samega.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nArheologija vednosti\n_START_PARAGRAPH_\nArheologija je vzeta kot primerna metoda, ker razkriva strukture, ki niso zavestne, ampak izstopijo \xc5\xa1ele, ko primerjamo razli\xc4\x8dna obdobja. Toda arheologija ne pove vzroka, zakaj pride do spremembe enega na\xc4\x8dina mi\xc5\xa1ljenja v drugega. Zato Foucault uporabi Nietzschejev pojem genealogije. V Nadzorovanju in kaznovanju ugotavlja, kako sprememba: kaznovati manj (brutalno), a kaznovati bolje, bolj dosledno, kontrolirati, nadzorovati dolo\xc4\x8di ustroj moderne dru\xc5\xbebe v celoti. Ne le zapor, tudi bolnica, \xc5\xa1ola, tovarna je urejena po modelu modernega zapora. Pri tem ne gre za kak\xc5\xa1no centralno oblast in oblastnika, ki to po\xc4\x8dne. Institucije same tvorijo moderni sistem disciplinirajo\xc4\x8de mo\xc4\x8di. Moderna disciplinirana dru\xc5\xbeba nastane skozi tri glavne tehnike kontrole: opazovanje, normaliziranje in preverjanje. \xc5\xbde z opazovanjem je mogo\xc4\x8de dose\xc4\x8di kontrolo ljudi in tako vzpostaviti mo\xc4\x8d nad njimi. Splo\xc5\xa1no sprejete norme se tako reko\xc4\x8d same normalizirajo v \xc5\xa1oli, medicinski praksi, tovarni\xc5\xa1ki proizvodnji. Spra\xc5\xa1evanje, ki so mu podvr\xc5\xbeeni tako \xc5\xa1olarji kot pacienti pa pove\xc5\xbee vedenje in mo\xc4\x8d._NEWLINE_Geslo \xc2\xbbznanje je mo\xc4\x8d\xc2\xab\xc2\xa0Foucaultu pomeni, da je znanje-vednost instrument mo\xc4\x8di. \xc4\x8ceprav znanost in politika obstajata neodvisno, \xc2\xbbz znanjem kontroliramo in s kontroliranjem znamo\xc2\xab. Preverjanje in dokumentiranje rezultatov vr\xc5\xa1i kontrolo in hkrati vzpostavlja, oblikuje norme, povpre\xc4\x8dja, torej omogo\xc4\x8da discipliniranje posameznikov. Volja do vednosti (Zgodovina seksualnosti, Uvod) pa poka\xc5\xbee, kako so razli\xc4\x8dne moderne znanosti o seksualnosti (tudi psihoanaliza) povezane s strukturami mo\xc4\x8di moderne dru\xc5\xbebe. Moderna kontrola seksualnosti je paralelna moderni kontroli kriminalnosti; seks je tako kot kriminal predmet znanstvenih disciplin, ki ponujajo znanje in obvladovanje, dominacijo nad svojimi predmeti prou\xc4\x8devanja. Posameznik se \xc2\xbbdisciplinira\xc2\xab\xc2\xa0tako, da ponotranji norme, ki jih postavi znanost._NEWLINE_Te genealo\xc5\xa1ke raziskave, kako se vzpostavljajo strukture mo\xc4\x8di-vednosti ga pripeljejo v zadnjem obdobju do pojma\xc2\xa0\xc2\xbbbiopolitike\xc2\xab, sodobne oblasti in na\xc4\x8dina vladanja kot regulacije populacij. Foucault tako vladanje ozna\xc4\x8di kot \xc2\xbbgovernmentalnost\xc2\xab\xc2\xa0(besedna igra, ki povezuje in poudarja povezanost \xc2\xbbvladanja\xc2\xab\xc2\xa0ter \xc2\xbbmentalitete\xc2\xab), v prevodu \xc2\xbbvladljivost\xc2\xab. Tu se osredoto\xc4\x8di prav na genealogijo \xc2\xbbobvladovanja\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbvarnost, teritorij, populacija\xc2\xab, \xc2\xbbrojstvo biopolitike\xc2\xab), ki je specifi\xc4\x8dna za sodobne dr\xc5\xbeave. Sodobna oblast je nekaj, kar proizvaja u\xc4\x8dinke, kljub temu, da te oblasti \xc2\xbbni\xc2\xab. Neobstoj oblasti, neeksistenca ne pomeni, da enostavno ni\xc4\x8d ni, \xc4\x8deprav ne eksistira \xe2\x80\x93 insistira, vztrajno deluje. Oblast je sekundarna in za svoje delovanje potrebuje \xc5\xbee obstoje\xc4\x8da razmerja mo\xc4\x8di. Oblast deluje brez \xc2\xbbvelikega Drugega\xc2\xab, ki bi za zaveso vlekel poteze in odlo\xc4\x8ditve. Anonimne strukture zatiranja pa ne proizvedejo le zatiranih, podlo\xc5\xbenikov, torej subjektov, temve\xc4\x8d tudi upornike; tako sistem sproducira hkrati tudi subverzijo samega sebe._NEWLINE_Ta \xc2\xbbfoucaultovska situacija\xc2\xab\xc2\xa0je povezana z razumevanjem Subjekta novove\xc5\xa1ke znanosti kot fikcije. Nadomesti ga \xc2\xbbsubjekt\xc2\xab\xc2\xa0kot u\xc4\x8dinek procesov \xc2\xbbsubjektivacije\xc2\xab, ki ne vznikne iz samozavedanja, ampak iz \xc2\xbbpodvr\xc5\xbeenosti\xc2\xab. V nasprotju s kartezjanskim subjektom (samo)gotovosti ni ve\xc4\x8d celota, ampak je razcepljen, gnetljiv, spremenljiv, neenak sam s sabo v mre\xc5\xbei odnosov, v katerih je posameznik ujet in (se) tako zapleten formira, konformira, transformira. Tako postavljen subjekt ni ve\xc4\x8d temelj racionalnega spoznanja kot pri Descartesu, a tudi ne rezultat ideologije, vladajo\xc4\x8dega diskurza kot v poststrukturalizmu."