b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Gaj\n_START_SECTION_\nIme\n_START_PARAGRAPH_\nGaj je bil pogosto rimsko ime, kljub vsemu pa se ime tega pape\xc5\xbea pogosto navaja kot Kaj. Kakor latin\xc5\xa1\xc4\x8dina ni poznala dveh razli\xc4\x8dnih \xc4\x8drk za fonema u in v, ampak je oboje zapisovala kot U, tako tudi sprva ni razlikovala med fonemoma g in k, ampak je oboje zapisovala s \xc4\x8drko C (fonem c kot tak v klasi\xc4\x8dni latin\xc5\xa1\xc4\x8dini sploh ni obstajal). \xc5\xa0ele kasneje so naredili razliko tako, da so znaku C dodali spodaj pre\xc4\x8dko in ga spremenili v G. Zaradi prej\xc5\xa1njega nerazlikovanja je tako pri\xc5\xa1lo do mnogih napa\xc4\x8dnih izgovarjav in posledi\xc4\x8dno tudi zapisov nekaterih besed. Glej tudi imena Kaja (Gaja), Kajetan (Gajetan), Ga\xc5\xa1per (Kaspar).\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nLiber pontificalis pi\xc5\xa1e, da je Gaj vodil Cerkev od 17. decembra 282 (ali 283) do 22. aprila 295 (ali 296). Pokopan je v Kalistovih katakombah. V \xc4\x8dasu njegovega pontifikata je cesar Dioklecijan (284-305), ki je bil po izro\xc4\x8dilu njegov stric, razdelil obse\xc5\xbeno rimsko dr\xc5\xbeavo v \xc5\xa1tiri prefekture. Sam je kot avgust (vladar) upravljal vzhod (Malo Azijo, vzhodne pokrajine in Egipt z Libijo), njegov sovladar cezar Galerij pa Ilirik (balkanske in podonavske de\xc5\xbeele). Na zahodu je bil avgust Maksimijan (upravljal je Italijo, alpske pokrajine in zahodno Afriko), njegov sovladar cezar pa Konstancij Klor (upravljal je Galijo, dana\xc5\xa1njo Francijo, \xc5\xa0panijo in Britanijo).\n_START_SECTION_\nSmrt in \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov god je 22. aprila skupaj s Soterom. Pape\xc5\xbe Gaj je pokopan v Kalistovih katakombah v Rimu. _NEWLINE_V Solinu obstaja kapelica svetega Gaja. Fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanska provinca v Dalmaciji se je imenovala se po njem vse do leta  1743, ko so jo preimenovali v \xe2\x80\x9eProvinca Presvetega Odre\xc5\xa1enika\xe2\x80\x9d._NEWLINE_V Florenci mu je posve\xc4\x8dena cerkev San Gaggio.\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nTrajanove (98-117) dolo\xc4\x8dbe, ki so sicer nekoliko branile kristjane pred samovoljo mno\xc5\xbeic, obenem pa zahtevale, da se pripadnost kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu kaznuje s smrtjo, so postale splo\xc5\xa1no pravilo za pravno ravnanje javne oblasti s kristjani v drugem stoletju. Tako stanje je vladalo vse do Milanskega edikta, ki ga je izdal cesar Konstantin Veliki v Milanu leta 313. Vse do tega datuma so bili kristjani v primerjavi s pogani drugorazredni dr\xc5\xbeavljani; vendar so tudi tisti rimski cesarji, ki sicer niso direktno (skozi celo svoje vladanje) preganjali kristjanov, nekaznovano dopu\xc5\xa1\xc4\x8dali izbruhe poganskih mno\xc5\xbeic proti kristjanom. To jim je ve\xc4\x8dkrat slu\xc5\xbeilo kot dobrodo\xc5\xa1li ventil za ljudsko nezadovoljstvo. _NEWLINE_Dioklecijan sprva sicer ni preganjal kristjanov. Zato nekateri zgodovinarji menijo, da Gaj ni umrl mu\xc4\x8deni\xc5\xa1ke smrti. \xc4\x8ceprav je Dioklecijan v za\xc4\x8detku kazal strpnost, ga je k preganjanju pozneje nagovoril Galerij, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo nevarno za dr\xc5\xbeavo. Leta 303 je izdal celo vrsto odlokov, ki so imeli za cilj popolnoma izkorenininjenje kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva in je kri kristjanov tekla v potokih.'