b"\n_START_ARTICLE_\nMetapodatek\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbeni\xc4\x8dni katalogi\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je izraz 'metapodatek' relativno nov, izvira \xc5\xa1e iz \xc4\x8dasa slavne Aleksandrijske knji\xc5\xbenice, kjer je bil zaposlen Kalimah, pesnik, avtor, prvi bibliograf, kritik in prvi, ki je izoblikoval idejo o urejanju podatkov. \xc5\xa0e danes je znan po katalogu Pinakes, v katerem je popisal 500.000 zvitkov knji\xc5\xbenice in je prvi znan primer metapodatkov. Sam katalog pa je obsegal 120 zvitkov, le-te pa je uredil po vsebini in \xc5\xbeanru._NEWLINE_V Zahodni Evropi se je katalogiziranje knji\xc5\xbeni\xc4\x8dnih zbirk sprva razvilo v cerkvenih, kasneje pa \xc5\xa1e v visoko\xc5\xa1olskih knji\xc5\xbenicah. V kasnej\xc5\xa1ih letih je katalogizacija prehajala skozi razli\xc4\x8dna manj\xc5\xa1a razvojna obdobja, dokler se niso v 14. stoletju v katalogih na\xc5\xa1li \xc5\xbee podatki o nahajali\xc5\xa1\xc4\x8du knjig, v 16. stoletju pa so se pojavili prvi abecedni katalogi. Vedeti je potrebno, da so do tega \xc4\x8dasa kataloge uporabljali le za popis imetja._NEWLINE_Moderni katalogi segajo v leto 1776, ko je cesarica Marija Terezija izdala prva navodila za delovanje knji\xc5\xbenic v cesarstvu, 1791, ko je bil napisan Francoski zakonik, prvi katalogizacijski pravilnik. Katalogizacijska pravila je napisal tudi Anthony Pannizzi za British Museum Library. Objavljena so bila leta 1876. Na prelomu stoletja sta svoja katalogizacijska pravila razvila tudi American Library Association ter Library Association in the UK, kar je leta 1904 pripeljalo do sporazuma o sodelovanju in poenotenju katalogizacijskega zakonika. Le-ta je bil objavljen leta 1908._NEWLINE_V kasnej\xc5\xa1ih letih so sledile nove razli\xc4\x8dice pravilnikov, med njimi Pravilnik in priru\xc4\x8dnik za izradbu abecednih kataloga Eve Verona l. 1983 in 1986) in Anglo-ameri\xc5\xa1ka katalogizacijska pravila (AACR (Anglo-American Cataloguing Rules); AACR, 2002a; AACR 2002b).\n_START_SECTION_\nElektronski katalogi\n_START_PARAGRAPH_\nRa\xc4\x8dunalnike so za\xc4\x8deli uporabljati v namene katalogizacije v 60. letih prej\xc5\xa1njega stoletja, ko je bil ustanovljen nov format katalo\xc5\xa1kih zapisov, MARC (MAchine Readable Cataloguing). \xc4\x8ceprav je bil MARC najprej uporabljan ve\xc4\x8dinoma za hitrej\xc5\xa1o predelavo in obdelavo listkovnih katalo\xc5\xa1kih podatkov, so ga kasneje knji\xc5\xbenice za\xc4\x8dele uporabljati kot orodje za izmenjavo katalo\xc5\xa1kih podatkov, kar je opazno zmanj\xc5\xa1ajo stro\xc5\xa1ke katalogizacijskega materiala. Dostopnost MARC-a je dala povod za razvoj iskalnih katalogov, kar dandanes omogo\xc4\x8da uporabniku iskanje informacij po katalogih, celo po ve\xc4\x8d knji\xc5\xbeni\xc4\x8dnih katalogih obenem. Kasneje so iz\xc5\xa1le nadgrajene verzije MARC-a, ki so se ve\xc4\x8dinoma imenovale po dr\xc5\xbeavah, katere so pokrivale \xe2\x80\x93 USMARC, UKMARC, NORMARC\xe2\x80\xa6 vendar pa je ta format postal mednarodno dostopen \xc5\xa1ele z uveljavitvijo MARC21._NEWLINE_\xc5\xa0irjenje in uspeh elektronskih katalogov ter razvoj tekstovnih baz podatkov je porodilo potrebo po novih znanjih in ve\xc5\xa1\xc4\x8dinah, kar pa je posledi\xc4\x8dno privedlo do razvoja informacijske znanosti kot znanosti. \xc4\x8ceprav so metapodatke najprej uporabljali v knji\xc5\xbeni\xc4\x8dnih katalogih, so zdaj pogosti v managementu, zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1ki industriji, vladnih organizacijah, med statistiki in drugje. Metapodatki so koristni predvsem ker so dobro orodje za opisovanje elektronskih virov, omogo\xc4\x8dajo bolj dosledno iskanje in organiziranje le-teh virov, ter slu\xc5\xbeijo pri izmenjavi podatkov med organizacijami.\n_START_SECTION_\nMetapodatkovne sheme\n_START_PARAGRAPH_\nMetapodatki ne morejo obstajati v celotnem obsegu brez strukturiranih opisov virov, ki morajo biti standardizirani in nadzorovani. Brez formalne strukture se metapodatki ne bi kaj dosti razlikovali od dostopanja do virov po klju\xc4\x8dnih besedah. Dva osnovna sestavna dela metapodatkov so elementi in sheme. Elementi so posamezne kategorije ali podro\xc4\x8dja, ki dr\xc5\xbeijo skupaj posamezne dele opisa vira; sheme pa so skupine elementov, ki poskrbijo za potrebe posameznih skupnosti. Elementi po navadi navajajo avtorja, kreatorja, enotni identifikator, datum nastanka, predmet in podobno. Sheme so lahko splo\xc5\xa1ne, vendar pa tako ne slu\xc5\xbeijo svojemu polnemu namenu. ve\xc4\x8dina jih je zato ustvarjena za specifi\xc4\x8dne tipe virov informacij, ali pa za neke posebne namene - nekatere slu\xc5\xbeijo vladi, nekatere arhivom, nekatere knji\xc5\xbenicam, itd. Posledi\xc4\x8dno se sheme med seboj zelo razlikujejo. Medtem, ko se nekatere osredoto\xc4\x8dajo na opisne elemente, ki podpirajo odkritje in identifikacijo vira, se druge osredoto\xc4\x8dajo na pridobivanje elementov za administrativne in strukturne razloge. Smiselno je torej, da ne obstaja ena shema, ki bi pristajala vsem metapodatkom._NEWLINE_Glede na prepri\xc4\x8danje Sherry Vellucci obstajajo tri zna\xc4\x8dilnosti, ki jih ima vsaka metapodatkovna shema. To so semantika, sintaksa ter struktura. Semantika se nana\xc5\xa1a na pomen razli\xc4\x8dnih metapodakovnih elementov, sintaksa se nana\xc5\xa1a na kodiranje metapodatkov, struktura pa se nana\xc5\xa1a na podatkovni model,ki ga uporabljamo za oblikovanje na\xc4\x8dina, v katerem so metapodatki izra\xc5\xbeeni._NEWLINE_Pozitivni lastnosti metapodatkovnih shem sta interoperabilnost in prilagodljivost."