b"\n_START_ARTICLE_\nBerenika (pristani\xc5\xa1\xc4\x8de)\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nBerenika je bila v antiki znano in cveto\xc4\x8de pristani\xc5\xa1\xc4\x8de. Omenila jo je ve\xc4\x8dina starove\xc5\xa1kih geografov, vklju\xc4\x8dno s Strabonom, Plinijem starej\xc5\xa1im in \xc5\xa0tefanom Bizantincem. Za njeno blaginjo po 3. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. so bili najbolj zaslu\xc5\xbeni naklonjeni makedonski kralji Egipta, varno pristani\xc5\xa1\xc4\x8de in njen polo\xc5\xbeaj kon\xc4\x8dne postaje pomembne ceste iz  Koptosa (Qift) na Nilu. Berenika in Mios Hormos sta bili glavni izhodi\xc5\xa1\xc4\x8di za trgovanje med Etiopijo in Egiptom na afri\xc5\xa1ki strani ter Sirijo in Tamilakamom (ju\xc5\xbena Indija in \xc5\xa0rilanka) na azijski. Cesta med Koptosom in Bereniko je bila dolga 258 rimskih milj ali enajst dni potovanja. Ob cesti so bila po\xc4\x8divali\xc5\xa1\xc4\x8da vodne postaje (gr\xc5\xa1ko hydreumata). _NEWLINE_Od 1. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. do 2. stoletja n. \xc5\xa1t. je bila Berenika eno od sredi\xc5\xa1\xc4\x8d pomorske trgovine med Indijo, Arabijo in Gornjim Egiptom. Leta 137 je bila z Via Hadriana povezana z Antinopolisom na Nilu. V 4. stoletju je spet postala aktivno pristani\xc5\xa1\xc4\x8de, v 6. stoletju pa je bila opu\xc5\xa1\xc4\x8dena. V rimskem obdobju  je bila samostojno okro\xc5\xbeje s svojskim prefektom, ki se je naslavljal s  Praefectus Berenicidis ali Praefectus montis Berenicidis.\n_START_SECTION_\nRaziskave\n_START_PARAGRAPH_\nleta 1818 je njene ru\xc5\xa1evine prepoznal italijanski raziskovalec in arheolog Giovanni Battista Belzoni in potrdil domnevo francoskega geografa in kartografa D'Anvillea, da gre za Bereniko. Po odkritju je najdi\xc5\xa1\xc4\x8de raziskovalo ve\xc4\x8d arheologov. _NEWLINE_Pristani\xc5\xa1\xc4\x8de je skoraj v celoti zasul pesek, zato je vhod vanj mogo\xc4\x8d samo z majhnimi plovili. Med najpomembnej\xc5\xa1e najdbe spadajo ru\xc5\xa1evine templja, ostanki kipov in napisov, na katerih je omenjen cesar Tiberij, podobe \xc5\xa1tevilnih bo\xc5\xbeanstev, vklju\xc4\x8dno z boginjo (?) Alabarh ali Arabarh, in ime na\xc4\x8delnika judovske magistrature v Aleksandriji pod ptolemajsko in rimsko oblastjo. Tempelj iz pe\xc5\xa1\xc4\x8denjaka in mehkega apnenca je zgrajen v egip\xc4\x8danskem slogu. Dolg je 31 m in \xc5\xa1irok 13 m. Na delu zidov so dodelani plitvi reliefi v gr\xc5\xa1kem slogu.  Belzoni je omenil, da je mesto od severa proti jugu merilo 490 m, od vzhoda do zahoda pa 600 m. Ocenil je, da je imelo okoli 10.000 prebivalcev.\n_START_SECTION_\nSodobne raziskave\n_START_PARAGRAPH_\nOd leta 1994 do 2001 so  Bereniko raziskovali arheologi Univerze Delaware pod vodstvom profesorja Stevena E. Sidebothama. Od leta 3007/2008 jo raziskujejo arheologi Univerze v Var\xc5\xa1avi._NEWLINE_Med pomembna odkritja spadajo dokazi, da je Berenika trgovala z Malabarjem (jugozahodna obala Indije), in prisotnost Tamilcev iz ju\xc5\xbene Indije in Jaffne na tej najbolj vzhodni to\xc4\x8dki Rimskega imperija._NEWLINE_Leta 2009 so v kontekstu 1. stoletja n. \xc5\xa1t. na\xc5\xa1li prva dva kosa smole sirske jelke (Abies cilicica), ki sta tehtala 190 g in 339 g. Na\xc5\xa1li so tudi druge proizvode iz Sirije in Male Azije, med njimi smolo in njene derivate, ki so se uporabljali za mumificiranje, antiseptike, diuretike in sredstva za odpravljanje gub in glist in pospe\xc5\xa1evanje rasti las._NEWLINE_Leta  2019 so objavili odkritje 2.300 let stare trdnjave z debelimi zidovi na zahodni strani. Slu\xc5\xbeila je kot sredi\xc5\xa1\xc4\x8de za prevoz bojnih slonov iz vzhodne Afrike."