b'\n_START_ARTICLE_\nDubrovni\xc5\xa1ka republika\n_START_SECTION_\nNastanek in uveljavitev mesta\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cas nastanka Dubrovnika ni to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8den, ker se smatra, da so ga ustanovili gr\xc5\xa1ki trgovci\xc2\xa0\xc5\xbee v antiki kot vmesno postojanko na poteh proti severu, na ozemlju \xc5\xbee obstoje\xc4\x8dega ilirskega naselja . Starej\xc5\xa1a teorija postavlja za\xc4\x8detek Dubrovnika v prvo polovico sedmega stoletja  in povezuje nastanek mesta z zgodovino otoka, ki se danes imenuje Cavtat in je bil od \xc4\x8detrtega stoletja pr. n. \xc5\xa1t. gr\xc5\xa1ka kolonija z imenom Epidauros, nato pa pod Rimljani (od leta 228 pr. n. \xc5\xa1t.) kot Epitaurum . Selitveni val Slovanov leta 614 naj bi nekatere prebivalce pregnal iz tega oto\xc4\x8dnega naselja v okoli\xc5\xa1ke, danes zapu\xc5\xa1\xc4\x8dene ka\xc5\xa1telirske gradove, ve\xc4\x8dina ube\xc5\xbenikov pa naj bi poselila bli\xc5\xbenjo obalo in tako ustanovila mesto Dubrovnik. Po tej preselitvi naj bi za\xc4\x8deli imenovati sam otok Civitas vetus (staro mesto), kar naj bi s \xc4\x8dasom postalo Cavtat. Po drugi razlagi naj bi ime izhajalo iz staroilirskega poimenovanja  Captal ali Zaptal . Potrebno je pripomniti, da je bila takrat Dalmacija razdeljena na ve\xc4\x8d dr\xc5\xbeavic (Kraljevina Hrvatska, Neretvanska kne\xc5\xbeevina, Zahumlje, Travunja, Duklja idr), ki so jim vladali nasledniki slovanskih in avarskih pri\xc5\xa1lekov ter ostanki Ilirov, na obali pa so prevladovali latinski priseljenci, zato je prav poimenovanje otoka Cavtat nekak\xc5\xa1en simbol zapletene etni\xc4\x8dne pripadnosti Dalmatincev, ki je \xc5\xa1e danes predmet preu\xc4\x8devanja. _NEWLINE_Ustanovitev mesta na sami obali je pomenilo vklju\xc4\x8ditev prebivalstva v Bizantinsko cesarstvo, ki je tedaj dr\xc5\xbealo oblast nad celotno obalo Jadranskega morja.  _NEWLINE_V za\xc4\x8detku 9. stol. so se prebivalci Dubrovnika pri\xc4\x8deli ukvarjati tudi s trgovino in Dubrovnik je postal glavni posrednik med Balkanskim polotokom in Italijo, s tem pa tudi tekmec Benetk. V \xc4\x8dasu od 9. do 12. stoletja, zlasti pa v 13. stoletju, je bilo dose\xc5\xbeeno dolo\xc4\x8deno ravnovesje s tem, ko se je Dubrovnik bavil prete\xc5\xbeno s trgovino kovin (zlato, srebro in svinec), medtem ko je ostalo blago \xc5\xa1e vedno potovalo pod bene\xc5\xa1ko zastavo. Ugodni trgovski pogoji so mesto \xc5\xa1irili in bogatili, s \xc4\x8dimer je bizantinska oblast za\xc4\x8dela usihati. Proti koncu 12. stol. je bil Dubrovnik le \xc5\xa1e nominalno odvisen od Bizanca. Po padcu Bizanca (1204., \xc4\x8detrta kri\xc5\xbearska vojna) je zmagovita Bene\xc5\xa1ka republika od Duborvnika zahtevala, da formalno prizna njeno nadoblast, kar je trajalo od leta 1205 do 1358. Dubrovni\xc4\x8dani so to obdobje izkoristili za popolno ureditev in obnovo notranje administracije, ki se je v vsem zgledovala po bene\xc5\xa1ki. Leta 1252 so ustanovili senat in \xc5\xbee leta 1272 je bil odobren Dubrovni\xc5\xa1ki statut, ki je isto\xc4\x8dasno ustavna listina dr\xc5\xbeavice, civilni kodeks in trgovinski kodeks.\n_START_SECTION_\nOzemeljska \xc5\xa1iritev in gospodarski razcvet\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1358, ko je morala Bene\xc5\xa1ka republika odstopiti velik del svojih dalmatinskih posestev Kraljevini Ogrski (Zadarski sporazum), je Dubrovnik izkoristil prilo\xc5\xbenost za zasebni dogovor s kraljevino. V zameno za vazalsko odvisnost, pla\xc4\x8dilo letnega davka 500 dukatov in zavezni\xc5\xa1tvo v pomorskih bitkah je Dubrovnik prejel popolno upravno avtonomijo. S tem je mala dr\xc5\xbeavica postala prakti\xc4\x8dno samostojna. Gospodarska in politi\xc4\x8dna ureditev ji je omogo\xc4\x8dila ozemeljsko \xc5\xa1iritev. Tako je leta 1333 kupila od srbskega carja Du\xc5\xa1ana mesto Ston in polotok Pelje\xc5\xa1ac, Car Uro\xc5\xa1 pa ji je pozneje odstopil ozemlje ob srbsko-dubrovni\xc5\xa1ki meji, od Ljute v \xc5\xbdupi do Petrovega sela na zahodu. Sredi 14. stoletja je Dubrovnik utrdil svojo oblast nad Mljetom. Bosanski kralj Ostoja mu je prodal obre\xc5\xbeni del od kraja Oro\xc5\xa1ac do Stona. V 15. stoletju si je pridobil \xc5\xa1e Konavlje. S pridobitvijo oblasti nad vsemi temi pokrajinami je Dubrovnik dejansko postal neodvisen ter se je spremenil v mestno dr\xc5\xbeavo. Od srede 15. stoletja je Communitas Ragusina uradno postala Respublica Ragusina. Oblast so imeli v rokah doma\xc4\x8di plemi\xc4\x8di; na \xc4\x8delu uprave so bili knez, Mali in Veliki svet in Svet napro\xc5\xa1enih. _NEWLINE_15. do 16. stoletje sta bila za Dubrovnik \xc4\x8das najve\xc4\x8djega razcveta. Trgoval je predvsem s srebrom, bakrom in svincem, a tudi z \xc5\xbeivosrebrovo rudo (cinabarit), soljo in za\xc4\x8dimbami. Izredni uspeh dubrovni\xc5\xa1ke trgovine je treba pripisati mogo\xc4\x8dni floti in sposobnosti vodilne oligarhije, ki si je znala priboriti razli\xc4\x8dne trgovinske ugodnosti. Po zgledu Bene\xc4\x8danov so tudi Dubrovni\xc4\x8dani gojili diplomatske stike, saj so na vi\xc5\xa1ku svoje mo\xc4\x8di vzdr\xc5\xbeevali kar 50 konzulatov in ambasad. Bili so strogi branitelji katoli\xc5\xa1tva in so zato sistemati\xc4\x8dno razla\xc5\xa1\xc4\x8devali posestva pravoslavnih vernikov. Nekatoli\xc5\xa1ke osebe niso imele pravice do dr\xc5\xbeavljanstva, kar jim je seveda prepre\xc4\x8dilo vstop v dr\xc5\xbeavne slu\xc5\xbebe in magistraturo . V pojmovanju trgovine kot najva\xc5\xbenej\xc5\xa1ega \xc4\x8dinitelja dr\xc5\xbeavnosti pa so celo prekosili Bene\xc4\x8dane. To se je pokazalo, ko so z veseljem sprejeli sefardske Jude, ki so bili po letu 1492 izgnani iz Iberskega polotoka, kljub temu, da so bili seveda nekatoli\xc4\x8dani \xe2\x80\x93 a so gotovo prispevali k razmahu mestne trgovine._NEWLINE_Najbli\xc5\xbeji sosed Dubrovnika so bili Turki, s katerimi je mala republika gojila tesne trgovske zveze. Obstaja ve\xc4\x8d listin o teh trgovskih sporazumih; najva\xc5\xbenej\xc5\xa1a je iz leta 1442 in predvideva letno dajatev Dubrovni\xc4\x8danov v zameno za prosto trgovanje in prehod preko Osmanskega carstva. Leta 1483, ko so Turki zavzeli skoraj vse ozemlje okoli Dubrovni\xc5\xa1ke republike, so bili sporazumi potrjeni, vendar je bil letni davek mo\xc4\x8dno povi\xc5\xa1an. Kljub temu je bila trgovina zelo \xc5\xbeivahna, saj je republika oskrbovala ogromno cesarstvo predvsem z \xc5\xbeivili, najve\xc4\x8d z \xc5\xbeitom, ri\xc5\xbeem, kavo in sladkorjem. Dubrovni\xc5\xa1ka republika je Osmanom leta 1699 celo odstopila dve majhni ozemlji (dana\xc5\xa1nji Neum in Sutorino), kjer je mejila na Bene\xc5\xa1ke posesti. S tem je postala enklava v Osmanskem carstvu in po romanti\xc4\x8dnem razumevanju nekaterih, katoli\xc5\xa1ka izvidnica pri nevernih.\n_START_SECTION_\nNotranja uprava\n_START_PARAGRAPH_\nO prvotni upravi naselja ni pisnih dokazov , vendar so zgodovinarji  mnenja, da je bila oblast v rokah premo\xc5\xbenih dru\xc5\xbein, ki so po begu iz Cavtata ustvarile komuno Communitas Ragusii. Administracija in ekonomija sta bili v rokah aristokracije, cerkvenih predstavnikov in bogatih trgovcev. S \xc4\x8dasom se je ta elita vedno bolj kr\xc4\x8dila, dokler niso leta 1332 imenovanje novih plemi\xc5\xa1kih dru\xc5\xbein prepovedali. Tako je Dubrovni\xc5\xa1ka republika postala aristokratska republika po zgledu Bene\xc4\x8danov._NEWLINE_Glavni predstavniki oblasti so bili: knez (rektor), najvi\xc5\xa1ji svet, ni\xc5\xbeji svet in senat. _NEWLINE_Za \xc4\x8dasa bene\xc5\xa1ke nadoblasti so Benetke vsaki dve leti imenovale rektorja z naslovom comes (grof ali knez), po letu 1358 pa je kneza imenoval dubrovni\xc5\xa1ki Najvi\xc5\xa1ji svet. Podobno kot bene\xc5\xa1ki do\xc5\xbe je bil tudi dubrovni\xc5\xa1ki knez formalno najvi\xc5\xa1ja dr\xc5\xbeavna oblast, a prakti\xc4\x8dno popolnoma brez vloge pri dr\xc5\xbeavni upravi. Sprva so bili knezi izvoljeni za dobo enega leta, pozneje pa se je doba mandata postopoma kr\xc4\x8dila na \xc5\xa1est mesecev, tri mesece in nazadnje na en sam mesec, tako da \xc5\xa1tevilo dubrovni\xc5\xa1kih knezov presega 5000 imen. Tako kratka doba uradovanja naj bi jam\xc4\x8dila, da knez ne bi zlorabil oblasti za osebne koristi. Knezu je bilo prepovedano zapustiti svojo pala\xc4\x8do (rezidenco) razen zavoljo dr\xc5\xbeavni\xc5\xa1kih obveznosti, ko so ga povsod spremljali vi\xc5\xa1ji dostojanstveniki in deset osebnih stra\xc5\xbearjev._NEWLINE_Najvi\xc5\xa1ji svet so sestavljali polnoletni mo\xc5\xa1ki vseh aristokratskih dru\xc5\xbein. Svet je uradno deloval v \xc4\x8dasu bene\xc5\xa1ke nadoblasti, od leta 1235 pa do leta 1332, ko so skoraj vse njegove pristojnosti pre\xc5\xa1le na senat. Ostal je zadol\xc5\xbeen samo za imenovanje kneza._NEWLINE_Ni\xc5\xbeji svet je bil izvr\xc5\xa1ni organ najvi\xc5\xa1jega sveta oziroma senata. Sprva so ga sestavljali knez in 11 svetnikov, a po\xc4\x8dasi je \xc5\xa1tevilo svetnikov upadalo, ker jim je senat prevzel skoraj vse funkcije, razen organizacije javnega reda in uradnih sve\xc4\x8danosti._NEWLINE_Senat, ki se je sprva imenoval svet napro\xc5\xa1enih po bene\xc5\xa1kem zgledu, je bil glavni politi\xc4\x8dni organ Dubrovni\xc5\xa1ke republike.  V za\xc4\x8detku so sestavljali svet napro\xc5\xa1enih samo ugledni aristokrati, ki jih je najvi\xc5\xa1ji svet vpra\xc5\xa1eval za mnenje. Pozneje so sestavljali besedilo zakonov, ki jih je svet samo formalno odobril. V \xc5\xa1estnajstem stoletju so napro\xc5\xa1eni postali senatorji in prevzeli prakti\xc4\x8dno vso oblast. Senatorji so bili sprva imenovani za eno leto in so bili lahko spet imenovani po preteku dveh let. Pravilo o preteku dveh let je bilo kmalu ukinjeno, tako da so vsako leto so izvolili vedno iste senatorje. Prav s tem je nastala aristokratska republika, ki je bila \xe2\x80\x93 podobno kot v Benetkah \xe2\x80\x93 najbolj uspe\xc5\xa1na ureditev dr\xc5\xbeave v celotnem obdobju njenega obstoja.\n_START_SECTION_\nZaton in konec samostojnosti\n_START_PARAGRAPH_\nZelo hud udarec za Dubrovnik je bil katastrofalni spomladanski potres 6. aprila 1667, ki mu je sledil \xc5\xa1e po\xc5\xbear. Mesto je bilo skoraj v celoti uni\xc4\x8deno, pomrlo pa je tri \xc4\x8detrtine prebivalcev, vklju\xc4\x8dno s knezom in ve\xc4\x8dino aristokracije. Trgovske zveze so bile prekinjene, politi\xc4\x8dna ureditev in mednarodni ugled sta bila uni\xc4\x8dena.  O katoli\xc5\xa1ki izvidnici pri nevernih ni bilo ve\xc4\x8d govora. _NEWLINE_Po tem dogodku se je Dubrovnik le z najve\xc4\x8djo te\xc5\xbeavo izkopal iz te\xc5\xbeav; pri obnovi so mu pomagali Pape\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava, Francija in Anglija. Dubrovni\xc5\xa1ki trgovci so obnovili floto in ohranili strogo nevtralnost, tako da so uspe\xc5\xa1no trgovali po vsem Sredozemlju. Vendar pa politi\xc4\x8dne razmere v Evropi niso bile ugodne za malo republiko. Najprej jo je leta 1798 zasedla Avstrija, nato jo je Bratislavski mir leta 1806 pripisal Francozom. Napoleon je 31. januarja 1808 zasedel ter formalno ukinil Dubrovni\xc5\xa1ko republiko in jo vklju\xc4\x8dili v Italijansko kraljestvo. Po 1809. je bilo ozemlje Republike vklju\xc4\x8deno v Ilirske province. Poskus obnove neodvisnosti po propadu francoske oblasti leta 1814 je spodletel in dunajski kongres je ozemlje skupaj s preostankom Dalmacije in Boko Kotorsko dodelil Avstrijskemu cesarstvu.\n_START_SECTION_\nDalmatinski jezik\n_START_PARAGRAPH_\nKot je razvidno iz zgodovinskih podatkov, je bil Dubrovnik \xc5\xbee od samega za\xc4\x8detka ve\xc4\x8djezi\xc4\x8dno mesto, saj so v njem prebivali in trgovali Grki, Rimljani in Slovani . Sporazumevali so se v lokalnem dalmatinskem jeziku, ki je bil nekak\xc5\xa1no nare\xc4\x8dje latinskega in slovanskega izvora, medtem ko je bila gr\xc5\xa1\xc4\x8dina zelo zgodaj pozabljena. Prvi namig na dalmatinski jezik je najti v poro\xc4\x8dilu Giovannija Conversini iz Ravenne, ki je bil med letoma 1384 in 1387 uradnik pri Dubrovni\xc5\xa1ki republiki, ko pravi, da se mora poslu\xc5\xbeevati tolma\xc4\x8dev pri ob\xc4\x8devanju s prebivalci. Najbolj znana omemba dalmatinskega jezika je v poro\xc4\x8dilu, ki ga jeleta 1440 zapisal  ilippo de Diversis, iz mesta Lucca, ki je pv Dubrovniku ou\xc4\x8deval latin\xc5\xa1\xc4\x8dino  V toro\xc4\x8dilu tako opisuje rabo jezika pri sodnih razpravah: V sodnijskih uradih vsi govorci, to je to\xc5\xbeilci, odvetniki, sodniki in konzuli, govorijo lokalni jezik, ki ni slovanski in niti jezik Italije, ki ga uporabljajo z nami, temve\xc4\x8d je njihov jezik, ki ga mi Latinci ne moremo razumeti, \xc4\x8de se ga nismo nau\xc4\x8dili. To poro\xc4\x8dilo je izredne va\xc5\xbenosti, ksajugotavlja isto\xc4\x8dasni obstoj treh jezikov. V nadaljevanju poro\xc4\x8dila pravi, da je prva alternativa dalmatinski govorici prav slovansko nare\xc4\x8dje, ki je splo\xc5\xa1no udoma\xc4\x8deno. _NEWLINE_\xc5\xa0e trideset let pozneje je dubrovni\xc5\xa1ki senat razpravljal, kateri jezik naj se uporablja pri razpravah v svetu . Iz zapisnikov ve\xc4\x8dkratnih zasedanj je razvidno, da je "dubrovni\xc5\xa1ki jezik" podvr\xc5\xbeen velikim spremembam in da nastaja "novi dalmatinski jezik" s prispevki latinskega nare\xc4\x8dja (italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine) in predvsem slovanskega . Dubrovni\xc5\xa1ki literat Elio Lamprodio Cerva, ki je \xc5\xbeivel na prelomu petnajstega stoletja v \xc5\xa1estnajsto (1463 \xe2\x80\x93 1520), je \xc5\xbee prepri\xc4\x8dan, da je dalmatinski jezik samo spomin preteklosti._NEWLINE_Dubrovni\xc5\xa1ki senat v svojih zapisnikih od za\xc4\x8detka \xc5\xa1estnajstega stoletja dalje redno imenuje slovansko nare\xc4\x8dje dalmatin\xc5\xa1\xc4\x8dine "na\xc5\xa1 jezik".  Uradne listine Dalmatinske republike pa vsekakor sestavljene v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini ali v italijan\xc5\xa1\xc4\x8dini oziroma bene\xc5\xa1\xc4\x8dini, ki je bila trgovski jezik Sredozemlja. Tudi razni poznej\xc5\xa1i viri (literati, politiki, cerkveni dostojanstveniki)       soglasno izjavljajo, da je materni jezik dubrovni\xc4\x8danov "slovansko nare\xc4\x8dje", medtem ko izobra\xc5\xbeenci in sploh mo\xc5\xa1ki uporabljajo latin\xc5\xa1\xc4\x8dino v administraciji in italijan\xc5\xa1\xc4\x8dino kot knji\xc5\xbeni jezik. Pri tem je treba upo\xc5\xa1tevati, da je tukaj z italijan\xc5\xa1\xc4\x8dino mi\xc5\xa1ljena bodisi bene\xc5\xa1\xc4\x8dina bodisi toskan\xc5\xa1\xc4\x8dina, ki ju danes smatramo za dva razli\xc4\x8dna jezika. Zanimiv je podatek, ki ga navajajo vsi avtorji, da \xc5\xbeenskam ni bilo dovoljeno \xc5\xa1olanje in so zato govorile samo slovanski jezik, medtem ko so mo\xc5\xa1ki ta jezik uporabljali samo za vsakdanje ob\xc4\x8devanje._NEWLINE_Nekateri zgodovinarji   menijo, da je bila prav ta miroljubna jezikovna me\xc5\xa1anica podlaga za bogat razcvet dubrovni\xc5\xa1ke literature, ki zavzema pomembno mesto tako v hrva\xc5\xa1ki kot tudi v italijanski knji\xc5\xbeevnosti. Vendar je bila ta naravna dvojezi\xc4\x8dnost tudi vzrok za poznej\xc5\xa1e interpretacije zgodovine ), ki so vodile v politi\xc4\x8dne spopade med italijanskimi iredentisti in pripadniki hrva\xc5\xa1kega narodnega preporoda. Nacionalisti\xc4\x8dne razprave in obojestranski ekstremizem trajajo vse do danes.'