b'\n_START_ARTICLE_\nLiberalno triletje\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nKo se je \xc5\xa1panski kralj Ferdinand VII. leta 1814 vrnil na oblast, je razveljavil delavsko politiko in_NEWLINE_zakonodajo dvorcev iz Cadiza z ukinitvijo liberalne ustave iz leta 1812. V Valenciji je 4. maja z_NEWLINE_Manifestom Perzijcev (Manifiesto de los persas) ponovno ustanovil vse institucije starega re\xc5\xbeima._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina liberalnih reformatorjev iz cadi\xc5\xa1kih dvorcev je zbe\xc5\xbeala v Anglijo. S tem se je za\xc4\x8delo_NEWLINE_absolutisti\xc4\x8dno obdobje vladavine Ferdinanda VII. Kralj se je skupaj z vlado v tem obdobju osredoto\xc4\x8dal_NEWLINE_predvsem na politi\xc4\x8dno \xc4\x8distko podpornikov Francije v \xc5\xa1panski vojni za neodvisnost. V tem \xc4\x8dasu je bil ta_NEWLINE_teritorij poln liberalnih zarot in uporov. Zadnji upor je imenovan po Joaqu\xc3\xadnu Vidalu, ki je bil 20._NEWLINE_januarja 1819 z ostalimi uporniki v Valenciji usmr\xc4\x8den. S tem se kon\xc4\x8da absolutisti\xc4\x8dno \xc5\xa1estletje_NEWLINE_Ferdinandove vladavine.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbebeno-politi\xc4\x8dne razmere\n_START_PARAGRAPH_\nKralj Ferdinand VII je po uspe\xc5\xa1nem uporu \xc5\xbeelel ponovno zavzeti \xc5\xa1panske kolonije v Ju\xc5\xbeni in Srednji_NEWLINE_Ameriki. 20. januarja 1820 so se vojaki pod vodstvom poveljnika Rafaela del Riega y Nu\xc3\xb1eza uprli zaradi_NEWLINE_nekonsistentnega pla\xc4\x8devanja, slabe hrane in neustreznih nastanitev. Riego je zahteval takoj\xc5\xa1njo_NEWLINE_obnovo Ustave iz Cadiza (1812). Marca 1820 so se uporniki premaknili v bli\xc5\xbenji San Fernando, kjer so_NEWLINE_se pripravljali na napad na Madrid._NEWLINE_Kljub temu, da so bili uporniki relativno \xc5\xa1ibki, je Ferdinand VII 7. marca 1820 sprejel ustavo in s tem_NEWLINE_predal izvr\xc5\xa1no oblast zakonodajnim oblastem in kraljevo oblast dr\xc5\xbeavi. Razen naziva so vso oblast, ki_NEWLINE_jo je prej imel kralj, vzeli cadi\xc5\xa1ki dvorci in kralja obsodili na hi\xc5\xa1ni pripor. Leta 1822 so sledile volitve, ki_NEWLINE_jih je zanesljivo zmagal Rafael del Riego y Nu\xc3\xb1ez. Julija istega leta so se privr\xc5\xbeenci kralja Ferdinanda VII in_NEWLINE_kraljeva garda uprli v Madridu in kljub temu, da jih je nacionalna garda hitro nevtralizirala, je ta upor_NEWLINE_spro\xc5\xbeil dr\xc5\xbeavljansko vojno v Kastiliji, Toledu in Andaluziji._NEWLINE_Razlikovanja pa so se \xc5\xa1e vedno pojavljala na vseh podro\xc4\x8djih. Notranje spore je \xc5\xa1e bolj podpihoval_NEWLINE_kralj, ki se je v tem \xc4\x8dasu skrivaj pogajal s Sveto alianso o invaziji na \xc5\xa0panijo in izkori\xc5\xa1\xc4\x8dal_NEWLINE_nezadovoljstvo voja\xc5\xa1kih enot, kot je kraljeva garda, kmetov in podpornikov absolutisti\xc4\x8dnega re\xc5\xbeima_NEWLINE_nad liberalno ustavo. Bankrot dr\xc5\xbeavne blagajne je prepre\xc4\x8dil efektivno realizacijo liberalne revolucije v_NEWLINE_\xc5\xa1panski dru\xc5\xbebi._NEWLINE_Leta 1822 je Kongres v Veroni Francijo, ki je bila del Svete alianse, pooblastil, da pomaga \xc5\xa1panski_NEWLINE_kroni. Ludvik XVIII francoski je poslal sto tiso\xc4\x8d sinov svetega Ludvika (del francoske vojske) \xc4\x8dez_NEWLINE_Pireneje aprila 1823. Neenotna \xc5\xa1panska vojska ni ponudila veliko upora dobro organiziranim_NEWLINE_francoskim silam, ki so zavzele Madrid in Ferdinand VII, ki je bil dele\xc5\xbeen tudi mednarodne podpore,_NEWLINE_je ponovno postal absolutisti\xc4\x8dni vladar.\n_START_SECTION_\nKonec liberalnega triletja\n_START_PARAGRAPH_\nNajbolj izpostavljeni predstavniki liberalizma so bili leta 1823 pregnani. Nekateri izmed njih so bili na ra\xc4\x8dun pripadnosti liberalizmu usmr\xc4\x8deni, med njimi tudi Rafael del Riego y Nu\xc3\xb1ez, ki so ga 7. novembra 1823 obesili na Plaza de la Cebada-_NEWLINE_Obdobju liberalnega triletja je sledilo usodno, polno nesre\xc4\x8de desetletje (1823-1833), tako imenovana "la D\xc3\xa9cada Ominosa", ki je zadnje obdobje kraljevine Ferdinanda VII.'