b"\n_START_ARTICLE_\nHerodot\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nHerodot je napisal zgodovino perzijskega vdora v Gr\xc4\x8dijo v zgodnjem 5. stoletju pr. n. \xc5\xa1t., poznano s preprostim naslovom Herodotove zgodbe. To delo so kmalu po objavi sprejeli kot novo obliko knji\xc5\xbeevnosti. Pred Herodotom so obstajali letopisi in epi, ki so ohranjali znanje o preteklosti. Herodot je bil prvi, ki ni samo zapisoval preteklost ampak jo je obravnaval kot filozofski problem, oziroma kot raziskovalni projekt, ki prina\xc5\xa1a znanje \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega obna\xc5\xa1anja. Njegovo delo mu je prisodilo naziv\xc2\xa0\xc2\xbbo\xc4\x8deta zgodovine\xc2\xab\xc2\xa0in\xc2\xa0\xc2\xbbzgodovina\xc2\xab, beseda, ki jo je pri svojem dose\xc5\xbeku uporabil je pridobila svojo sodoben hkratni pomen, prej pa je pomenila preprosto\xc2\xa0\xc2\xbbraziskovanje\xc2\xab. Vseeno pa ga v nasprotju s tem veliko zgodovinarjev in filozofov, ki gledajo na njegova poro\xc4\x8dila in orise bolj dvomljivo, naslavlja druga\xc4\x8de, kot\xc2\xa0\xc2\xbbo\xc4\x8deta la\xc5\xbei\xc2\xab._NEWLINE_Zgodbe so ve\xc4\x8dkrat napadli v antiki zaradi pristranosti, nenatan\xc4\x8dnosti in plagiatstva. Podobno so ga napadli sodobni u\xc4\x8denjaki, ki dokazujejo, da je Herodot pretiraval pri obse\xc5\xbenosti svojih potovanj in ponarejal vire. Naklonjenost do njegove natan\xc4\x8dnosti se je pove\xc4\x8dala v zadnji polovici stoletja. Danes ga ne smatrajo samo za za\xc4\x8detnika zgodovine, ampak tudi etnografije in antropologije._NEWLINE_Zgodbe, objavljene med letoma 430 pr. n. \xc5\xa1t. in 424 pr. n. \xc5\xa1t., so razdelili poznej\xc5\xa1i uredniki v devet knjig in jih imenovali po muzah. Prvih \xc5\xa1est knjig obravnava rast perzijske dr\xc5\xbeave. Za\xc4\x8dnejo se s poro\xc4\x8dilom o Krezu iz Lidije, prvem azijskem monarhu, ki je osvojil gr\xc5\xa1ke mestne dr\xc5\xbeave in zahteval davke. Kreza je premagal Kir II. Veliki, ustanovitelj perzijske dr\xc5\xbeave. Prvih \xc5\xa1est knjig se kon\xc4\x8da s koncem Perzijcev v letu 490 pr. n. \xc5\xa1t. z bitko pri Maratonu. Bitka je bila prva zapreka pri njihovem razvoju dr\xc5\xbeave. Zadnje tri knjige Zgodb opisujejo poskus perzijskega kralja Kserksesa I. Velikega, da bi ma\xc5\xa1\xc4\x8deval perzijski poraz pri Maratonu in prevzel Gr\xc4\x8dijo v perzijsko dr\xc5\xbeavo. Zgodbe se kon\xc4\x8dajo v letu 479 pr. n. \xc5\xa1t., ko so bili perzijski zavojevalci uni\xc4\x8deni v bitki pri Platajah in se je meja perzijske dr\xc5\xbeave pomaknila na obalo Egejskega morja v Mali Aziji._NEWLINE_O Herodotovem \xc5\xbeivljenju vemo, da so ga po njegovem sodelovanju v neuspe\xc5\xa1nem prevratu zoper vladajo\xc4\x8do dinastijo pregnali iz Halikarnasa in se je umaknil na otok Samos. Verjetno se ni nikoli ve\xc4\x8d vrnil v Halikarnas, \xc4\x8deprav je bil v Zgodbah zelo ponosen na svoj rojstni kraj in na karijsko kraljico Artemisio. Verjetno je v izgnanstvu od\xc5\xa1el na potovanja, ki jih je opisal v Zgodbah. Potoval je v Egipt, do prvega Nilovega katarakta, v Babilon, v Ukrajino, v Italijo in Sicilijo. Herodot je omenil pogovor s poro\xc4\x8devalcem v \xc5\xa0parti in je po vsej verjetnosti \xc5\xbeivel nekaj \xc4\x8dasa v Atenah. V Atenah se je obregnil ob ustno izro\xc4\x8dilo odli\xc4\x8dnih dru\xc5\xbein, \xc5\xa1e posebej ob dru\xc5\xbeino Alkmenoidov, kateri je po materini strani pripadal Periklej. Atenci tujcev kot dr\xc5\xbeavljane niso sprejeli. Ko so leta 444 pr. n. \xc5\xa1t. Atene podprle kolonijo Turioi na jugu Italije, je Herodot postal tamkaj\xc5\xa1nji naseljenec. Ali je umrl tam ni zagotovo._NEWLINE_Herodot je postal logios, pripovedovalec proze logoi ali zgodb. Zgodbe so vsebovale pripovedi iz bitk, druge zgodovinske pripetljaje in \xc4\x8dudesa tujih de\xc5\xbeel. Obhodil je gr\xc5\xa1ka mesta in glavna verska ter \xc5\xa1portna praznovanja. V zameno za pla\xc4\x8dilo je ponujal svoj nastop. Leta 431 pr. n. \xc5\xa1t. je izbruhnila 2. pelopone\xc5\xa1ka vojna med Atenami in \xc5\xa0parto. Mogo\xc4\x8de ga je ta spor, ki je razdelil gr\xc5\xa1ki svet navdihnil, da je za\xc4\x8del zbirati svoje zgodbe v nepretrgan oris Zgodb in se osredoto\xc4\x8dil na razvoj perzijske dr\xc5\xbeave, katero so s skupnimi mo\xc4\x8dmi ustavile Atene in \xc5\xa0parta.\n_START_SECTION_\nUvod in prva knjiga (Klio)\n_START_PARAGRAPH_\nV kratkem uvodu avtor pove, da \xc5\xbeeli govoriti o spomina vrednih dejanjih Grkov in 'Negrkov' in razkriti vzroke bitk med Heleni in Barbari. A \xc4\x8deprav i\xc5\xa1\xc4\x8de v za\xc4\x8detku prve knjige te vzroke najprej v mitu, navaja v nadaljevanju kot pravi razlog za antagonizem podjarmljenje maloazijskih Grkov po kraljih Lidije. To ga privede do zgodovine lidijske monarhije od Gigesa dalje, zlasti pa na poslednjega kralja Kroisa, ki ga je premagal perzijski kralj Kir II. Veliki. V odstavku, ki govori o Kroisu in omenja njegove zveze z Delfi, so vpletene va\xc5\xbene partije iz zgodovine Aten in \xc5\xa0parte. Po porazu Lidije preide Herodot na za\xc4\x8detke Kirove univerzalne monarhije, dalje na dr\xc5\xbeave Orienta, asirsko, babilonsko in medijsko, iz katere zraste Perzija. Pisec govori na \xc5\xa1iroko o obi\xc4\x8dajih in notranjih razmerah Perzije, zlasti pa iz\xc4\x8drpno popisuje tri poglavitne Kirove vojne: pohod zoper azijske Grke in njih ukrotitev, pohod zoper Babilon, kar mu daje prilo\xc5\xbenost za opis tega mesta, in pa vojno zoper Masagete, ko Kira zadene smrt.\n_START_SECTION_\nDruga knjiga (Evterpa)\n_START_PARAGRAPH_\nKirov sin in naslednik Kambiz II. se dvigne z vojsko zoper Egipt. Tu ima Herodot priliko za najdalj\xc5\xa1o digresijo, ki obsega vso drugo knjigo: v prvi polovici opisuje na podlagi avtopsije ta '\xc4\x8dude\xc5\xbeni dar Nila', kakor imenuje Egipt, njegove ogromne stavbe, \xc5\xa1ege in obi\xc4\x8daje, religijo in kult; druga polovica pa obravnava zgodovino faraonov.\n_START_SECTION_\nTretja knjiga (Talija)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0ele tretja knjiga nadaljuje zgodovino Perzije. Pripoveduje o porazu Egipta, Libije, Kirene, o Kambizovi smrti, o vladi la\xc5\xbenega Smerdisa, o zaroti sedmih perzijskih plemi\xc4\x8dev zoper maga, dalje o nastopu Dareja I.. Nato podaja pregled o politi\xc4\x8dno-ekonomski ureditvi Perzije, zlasti o teritorialni podelitvi, o dav\xc4\x8dnih okro\xc5\xbejih velikanskega ozemlja. Pove tudi nekaj o Indiji, Arabiji, Etiopiji, o njih favni in flori, klimatskih razmerah in naravnih zakladih. Ta knjiga se zaklju\xc4\x8di z zgodbo o usodi Polikrata, z Darejevim pohodom zoper Samos, z uporom Babiloncev in drugim zavzetjem Babilona.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cetrta knjiga (Melpomena)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cetrta knjiga obravnava Darejev pohod zoper Skite, ki so prebivali ob spodnji Donavi, Dnepru in Donu. Tudi tu pisec izrabi prilo\xc5\xbenost za obse\xc5\xbeen etnografski opis Skitov, dalje ljudstev severno-zahodne Evrope in sosednjih de\xc5\xbeel Azije. \xc4\x8ceprav se pohod ponesre\xc4\x8di, je vendarle pomenljiv, ker Perzijcem prvikrat odpre pot v Evropo. Isto\xc4\x8dasno z vojno zoper Skite so Perzijci pripravljali pohod nad ljudstva, ki so prebivala ob severnem robu Afrike, in to da Herodotu povod za prikaz zgodovine gr\xc5\xa1kih kolonij v Libiji, predvsem Kirene. Ob tem opisuje na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja in obi\xc4\x8daje libijskih plemen.\n_START_SECTION_\nPeta knjiga (Terpsihora)\n_START_PARAGRAPH_\nPeta knjiga se za\xc4\x8denja z osvojitvami Perzijcev v Evropi (Trakija, Makedonija), v glavnem pa vsebuje zgodovino neuspele vstaje maloazijskih Joncev, ki so jih podpirale Atene in Eretrija. Z jonskim uporom stopi odlo\xc4\x8dilni boj med Grki in Perzijci v novo fazo. Potovanje Aristagore v \xc5\xa0parto daje piscu prilo\xc5\xbenost, da nadaljuje zgodovino gr\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeav od tod dalje, kjer je prenehal v prvi knjigi. Zlasti \xc5\xbeivo ri\xc5\xa1e nagli razcvet Aten pod Pejsistratom.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0esta knjiga (Erato)\n_START_PARAGRAPH_\nVsebina \xc5\xa1este knjige sta dva Darejeva ma\xc5\xa1\xc4\x8devalna pohoda zoper Gr\xc4\x8dijo: prvi se razbije ob Atosu \xe2\x80\x93 namenjen je bil Atenam in Eretriji -, drugi, pod vodstvom Datisa in Artaferna, se izjalovi pri Maratonu. Herodot poda tudi opis razmer in medsebojnih sporov gr\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeav. Knjiga se kon\xc4\x8da z zmago pri Maratonu.\n_START_SECTION_\nSedma knjiga (Polihimnija)\n_START_PARAGRAPH_\nSedma knjiga vsebuje opis silnih perzijskih priprav, pohod ne\xc5\xa1tetih vojska skozi Azijo v Evropo, dalje opis (po poreklu) vseh ljudstev in plemen, ki so bila udele\xc5\xbeena, in o vrstah oro\xc5\xbeja. Heleni si pod hegemonijo \xc5\xa0parte zaman prizadevajo, da bi si zagotovili pomo\xc4\x8d Gelona Siraku\xc5\xa1kega. To priliko porabi Herodot za to, da opi\xc5\xa1e boje Grkov v ju\xc5\xbeni Italiji in na Siciliji med seboj in s Kartaginci, potlej pa zopet povzame glavno nit in odvija perzijski pohod skozi Trakijo, Makedonijo, Tesalijo, Termopile, Leonida, Efialt.\n_START_SECTION_\nOsma knjiga (Uranija)\n_START_PARAGRAPH_\nV za\xc4\x8detku osme knjige je oris pomorske bitke pri Artemisiju. V nadaljevanju opisuje pusto\xc5\xa1enje Perzijcev po gr\xc5\xa1kem ozemlju: osvojitev Aten, po\xc5\xbeig akropole, bitko pri Salamini, Temistoklesa, Kserksesov beg, Atene, ko odbijejo Mardoniovo ponudbo zavez.\n_START_SECTION_\nDeveta knjiga (Kaliopa)\n_START_PARAGRAPH_\nDeveta knjiga vsebuje izid velike vojne na gr\xc5\xa1kih tleh. Ve\xc4\x8dji del knjige zavzema nazorni oris bitk pri Platajah in Mikali. Usvojitev Sesta je poslednji dogodek, ki ga omenja Herodot. Delo se zaklju\xc4\x8duje s pogledom nazaj na Kira in na za\xc4\x8detek mogo\xc4\x8dne perzijske voja\xc5\xa1ke sile, ki se je uklonila malemu, svobodoljubnemu narodu Helenov."