b'\n_START_ARTICLE_\nIvan Rudolf (politik)\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nV rojstnem kraju je kon\xc4\x8dal ljudsko \xc5\xa1olo, ter nato od\xc5\xa1el na gimnazijo v Idrijo. Maja meseca 1915, ko je bil star 17 let, so ga zaradi proti avstrijskega govorjenja zaprli na ljubljanskem gradu, nato pa v koncentracijskem tabori\xc5\xa1\xc4\x8du Mittergraben na Spodnjem Avstrijskem. Zapor na ljubljanskem gradu je opisal v \xc4\x8drtici Sre\xc4\x8danje z Vladimirjem Levstikom. Po izpustitvi iz tabori\xc5\xa1\xc4\x8da (1916) je bil poslan na rusko fronto. Po vrnitvi domov se je pridru\xc5\xbeil borcem generala Maistra v bojih za severno mejo na Koro\xc5\xa1kem. Leta 1921 je opravil maturo in se vpisal na dunajsko Visoko \xc5\xa1olo za trgovino. Po enem letu je \xc5\xa1tudij nadaljeval na enaki \xc5\xa1oli v Frankfurtu na Majni in leta 1924 diplomiral._NEWLINE_Po diplomi se je zaposlil v Gorici pri podru\xc5\xbenici Ljubljanske kreditne banke, ko pa jo je prevzela Banca del Lavoro, pa je ostal zaposlen pri njej. Ves \xc4\x8das je bil aktiven v narodnem delu in bil zadnje leto predsednik Dramskega dru\xc5\xa1tva v Gorici. Zaradi fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnega nasilja se je v za\xc4\x8detku leta 1929 odselil v Kraljevino Srbov, Hrvatov in Slovencev. Tu je najprej nekaj \xc4\x8dasa delal v zasebnem podjetju, nato pa je postal u\xc4\x8ditelj na trgovski \xc5\xa1oli v Ljubljani. Zunaj \xc5\xa1ole se je uveljavil kot \xc4\x8dasnikar. Bil je urednik dnevnika Jugoslovan (1931-1932) in tednika Pohod (1932-1937), urejal pa je tudi II. in III. letnik mese\xc4\x8dnika Detaljist (1932-1934), strokovnega lista za trgovino na drobno. V Ljubljani je bil tudi \xc4\x8dlan ilegalne organizacije TIGR. Tu je sodeloval z Danilom Zelenom, vzdr\xc5\xbeeval pa je tudi stike z britansko in francosko obve\xc5\xa1\xc4\x8devalno slu\xc5\xbebo, ki sta  organizacijo oskrbovali z eksplozivom in ro\xc4\x8dnim strelnim oro\xc5\xbejem. Rudolf je leta 1940 organiziral razstrelitev dela \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke proge blizu Beljaka._NEWLINE_Spomladi leta 1941 je Rudolf preko Bolgarije pobegnil v Palestino, od tam pa nato v Kairo. V Egiptu se je posvetil re\xc5\xa1evanju primorskih rojakov iz tabori\xc5\xa1\xc4\x8d za vojne ujetnike v katerih so bili pome\xc5\xa1ani z italijanskimi vojaki. Kot \xc4\x8dlan Jugoslovanskega odbora iz Italije je obiskoval tabori\xc5\xa1\xc4\x8da in navdu\xc5\xa1eval primorske rojake za vojsko Kraljevine Jugoslavije. \xc5\xbde 20. junija 1941 so v tabori\xc5\xa1\xc4\x8du Agani pri Aleksandriji ustanovili gardni ali jugoslovanski bataljon, ki je sprva \xc5\xa1tel okoli 300 borcev, kasneje pa ve\xc4\x8d in se je bojeval v sklopu britanske VIII. armade. Kasneje je bil v slu\xc5\xbebi pri Secret Intelligence Service in u\xc5\xbeival velik ugled pri Angle\xc5\xbeih. Po koncu vojne mu Angle\xc5\xbei, kljub vsem zaslugam, ki jih je imel v borbi proti fa\xc5\xa1izmu, niso dovolili, da bi pri\xc5\xa1el v Trst. Zato se je pismeno obrnil na Winstona Churchilla in maja 1946 je kon\xc4\x8dno lahko pri\xc5\xa1el v Trst. Tu je postal profesor na srednji \xc5\xa1oli Ivan Cankar (1947-1948) in nato do smrti pou\xc4\x8deval \xc5\xa1e na drugih \xc5\xa1olah. S spomini, strokovnimi predavanji in Lov\xc4\x8devimi zapiski je sodeloval na Radiu Trst A.'