b'\n_START_ARTICLE_\nProtipape\xc5\xbe Benedikt XIII.\n_START_SECTION_\nCerkvena kariera\n_START_PARAGRAPH_\nProtipape\xc5\xbe Benedikt XIII. se je rodil kot Pedro Mart\xc3\xadnez de Luna y P\xc3\xa9rez de Gotor, kar navadno kraj\xc5\xa1amo kot Pedro de Luna, 25. novembra 1328 v kraju Illueca (Aragonsko kraljestvo,  danes \xc5\xa0panija), v plemi\xc5\xa1ki aragonski rodovini. \xc5\xa0tudiral je v Franciji na univerzi v Montpellieru, kjer je doktoriral iz kanonskega in civilnega prava ter postal profesor prav tam. 30. decembra 1375 ga je imenoval Gregor XI. za kardinala-diakona pri Santa Maria in Cosmedin. _NEWLINE__NEWLINE_Pape\xc5\xbeu je ugajalo njegovo plemenito poreklo, strogo \xc5\xbeivljenje, velika izobrazba, kakor tudi neumorna delavnost in velika preudarnost. Kardinal Pedro de Luna se je vrnil v Rim skupaj z Gregorjem XI.; po njegovi smrti 1378 je sodeloval v konklavu, ki ga je napadla rimska drhal, in ki je izvolil Urbana VI. , za katerega je tudi on glasoval. Pokazal je velik pogum med nepri\xc4\x8dakovanim napadom na konklavske kardinala, in ni hotel pobegniti reko\xc4\x8d: \xc2\xbb\xc4\x8cetudi bi moral umreti, ho\xc4\x8dem pasti tukaj.\xc2\xab\xc2\xa0Bil je torej med prvimi kardinali, ki so se 9. aprila vrnili v Vatikan, da bi nadaljevali volitve. Najprej je izre\xc4\x8dno in odlo\xc4\x8dno dr\xc5\xbeal s tem pape\xc5\xbeem. _NEWLINE_Kmalu pa se je izneveril Urbanu in postal navdu\xc5\xa1en prista\xc5\xa1 avignonskega pape\xc5\xbea Klemena VII.. Kot njegov poslanec je deloval v Aragoniji, Kastiliji, Navarri in na Portugalskem, ter mu pridobil naklonjenost \xc5\xa0panije, Portugalske in Anglije.\n_START_SECTION_\nNesloga se nadaljuje\n_START_PARAGRAPH_\nZmedo takratnih \xc4\x8dasov in dvojno pape\xc5\xa1tvo (zoprna dvojnost) je izkoristil Raymond grof Turennski, gospodar gradu Baux de Provence, ki je uporabljal razbojni\xc5\xa1ke tolpe, da so ropale po de\xc5\xbeeli. Tudi Klemen VII.  mu je bil prisiljen pla\xc4\x8dati odkupnino, da je lahko \xc5\xbeivel in deloval v miru. Ko je Klemen VII. umrl 16. septembra 1394, kljub pokazani dobri volju ni uspel zdru\xc5\xbeiti razdeljene Cerkve ali pridobiti odlo\xc4\x8dilne prednosti pred svojima tekmecema Urbanom VI. in Bonifacijem IX..\n_START_SECTION_\nZagovornik edinosti\n_START_PARAGRAPH_\nKot kardinal si je Pedro de Luna vneto prizadeval za edinost; zagovarjal je mnenje, da bi oba pape\xc5\xbea morala odstopiti (via decessionis). Ko so za\xc4\x8deli volitve, je \xc5\xbee na prvem glasovanju dobil ve\xc4\x8dino eden od navzo\xc4\x8dih uglednih kardinalov. _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xbbJaz ne sprejmem izvolitve, volite drugega!\xc2\xab\xc2\xa0- je oporekal. _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xbb\xc4\x8cesa se boji\xc5\xa1?\xc2\xab\xc2\xa0- so se za\xc4\x8dudili kardinali. _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xbbBojim se svoje slabosti. Neko\xc4\x8d bo pri\xc5\xa1el \xc4\x8das, da se bom moral odpovedati pape\xc5\xa1tva, da bi se ustvarila sloga v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu. Bojim se, da takrat ne bom zadosti pogumen za to dejanje.\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xbbKako bi ti to moglo biti te\xc5\xbeko?\xc2\xab\xc2\xa0- se za\xc4\x8dudi en drugi kardinal, po imeu Pedro de Luna. \xc2\xbbMeni bi bilo enako odpovedati se pape\xc5\xbeevanja kot sle\xc4\x8di suknji\xc4\x8d.\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE__NEWLINE_Prav zaradi pripravljenosti, da se \xc5\xbertvuje za dosego sloge v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu, so kardinali izvolili njega. Prav zato, da bi se odpovedal, ko bo pri\xc5\xa1lo do pogovorov z rimskim pape\xc5\xbeem. Toda prav on je pri\xc5\xa1el na slab glas, ker se kot pape\xc5\xbe nikakor ni hotel odpovedati.\n_START_SECTION_\nSprememba miselnosti\n_START_PARAGRAPH_\nKo so ga 28. septembra 1394 izvolili za Klemenovega naslednika, pa je prav tako vztrajno trdil, da je zakonito izvoljeni pape\xc5\xbe. \xc5\xbdelel se je sicer sestati z Bonifacijem IX., da bi v medsebojnih pogovorih morda na\xc5\xa1la pot k edinosti, vendar do tega sre\xc4\x8danja ni pri\xc5\xa1lo. _NEWLINE__NEWLINE_1398 so se \xe2\x80\x93 na pobudo francoskega kralja Karla VI. in Sorbonske univerze \xe2\x80\x93 zbrali na zborovanju \xc5\xa1kofje in u\xc4\x8denjaki, da bi dosegli slogo v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu. Zahtevali so ne le od avinjonskega pape\xc5\xbea Benedikta XIII., ampak tudi od rimskega pape\xc5\xbea Bonifacija IX., naj se oba odpovesta slu\xc5\xbebi, da bi tako pristopili k novim volitvam enega pape\xc5\xbea za vso Cerkev. Bonifacij je izrazil pripravljenost \xe2\x80\x93 Benedikt pa ne. Dejal je: \xc2\xbbJaz se ne bom odpovedal pape\xc5\xa1tvu, pa \xc4\x8detudi bi kralj odrl z mene ko\xc5\xbeo.\xc2\xab\xc2\xa0In ni hotel odstopiti, dokler mu in iztrgala tiare smrt. _NEWLINE_Leta 1398 so mu prav zaradi trmoglavosti odrekle pokor\xc5\xa1\xc4\x8dino Francija, Navarra in Kastilija; razen petih so ga zapustili vsi kardinali. Nasprotniki so ga ve\xc4\x8d let oblegali v Avignonu, potem mu je uspelo pobegniti v Provanso. Francija in Kastilija sta ga ponovno priznali za pape\xc5\xbea, vendar le za kraj\xc5\xa1i \xc4\x8das. Vse ve\xc4\x8d prista\xc5\xa1ev je tudi med \xc5\xa1kofi in kardinali dobivala misel, ki jo je predlagala pari\xc5\xa1ka univerza: sklicati je treba koncil, ki naj oba pape\xc5\xbea odstavi in izvoli novega za celotno Cerkev. Pi\xc5\xbeanski koncil je Benedikta XIII. (avinjonska veja) in Gregorja XII. (rimska veja) 5. junija 1409 izob\xc4\x8dil in odstavil, vendar se nista hotela ukloniti. Benedikt je vztrajal v Avignonu, dokler ga ni Konstan\xc5\xa1ki koncil 26. julija 1417 ponovno odstavil in izvolil novega pape\xc5\xbea - Martina V..\n_START_SECTION_\nDisputa de Tortosa\n_START_PARAGRAPH_\nOd 7. februarja 1413 do 12. novembra 1414 je trajala Disputa de Tortosa ali Tortozova razprava, ki jo je priredil Benedikt XIII., a vodil spreobrnjenec iz judovstva na kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, nekdanji rabin Josu\xc3\xa9 ha-Lorki, ki se je po svetem Hieronimu kot kristjan imenoval Hieronymus de Sancta Fide (Hieronim od Svete vere). To je bila ena najdalj\xc5\xa1ih judo-kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih razprav; za posledico je imela mnogo judovskih spreobrnjenj. Protipape\xc5\xbeu je to bil povod za sprejem protijudovskih zakonov; med drugim je 1415 zapovedal se\xc5\xbegati talmud.\n_START_SECTION_\nEtsi doctoribus gentium\n_START_PARAGRAPH_\nV prizadevanju, da bi podkrepil negotov polo\xc5\xbeaj svojega pape\xc5\xbeevanja, je Benedikt spro\xc5\xbeil dolgoletno Disputo de Tortosa leta 1413, ki je postala najpomembnej\xc5\xa1i kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko-judovski pogovor  v srednjem veku._NEWLINE_ Dve leti pozneje \xe2\x80\x93 1415 - je Benedikt objavil pape\xc5\xa1ko bulo z naslovom Etsi doctoribus gentium, ki je bila ena od najtemeljitej\xc5\xa1ih zbirk protijudovskih zakonov._NEWLINE_ _NEWLINE_Sinagoge so zaprli, judovskim zlatarjem so prepovedali izdelovati bogoslu\xc5\xbene predmete kot kelihe in razpela;_NEWLINE_ judovskim knjigovezom so prepovedali vezati knjige, v katerih so se nahajali imeni Jezusa in Marije. _NEWLINE_ Te nestrpne zakone je preklical pravi pape\xc5\xbe Martin V. (rimske veje), ko je sprejel odposlanstvo Judov, ki so ga poslali z judovskega zborovanja v Forl\xc3\xacju 1418 in se prito\xc5\xbeili nad preganjanjem.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0kotska univerza\n_START_PARAGRAPH_\nBenedikt XIII. je izdal bulo za ustanovitev prve \xc5\xa1kotske univerze leta 1412, katere vodstvo je zaupal avgu\xc5\xa1tincem \xe2\x80\x93 in je torej za Oxfordom in Cambridgem tretja univerza po starosti na angle\xc5\xa1ko govore\xc4\x8dem podro\xc4\x8dju. Ker je izgubil podporo Francije in se mu je komaj posre\xc4\x8dilo zbe\xc5\xbeati iz ve\xc4\x8dletnega avinjonskega ujetni\xc5\xa1tva, se je zatekel v Perpignan, ki je pripadal Aragonskemu kraljestvu; \xc5\xa0kotska mu je ostala \xc5\xa1e vedno privr\xc5\xbeena kot ena od redkih obedienc. Zato ne \xc4\x8dudi, da ima \xc5\xa1kotska St Andrews University v Fifu vklju\xc4\x8den v svoj grb polmesec iz grba svojega ustanovitelja, nesre\xc4\x8dnega protipape\xc5\xbea.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nPedro de Luna naj bi - po nekaterih virih - umrl \xc5\xbee 27. novembra 1422 v Pe\xc3\xb1\xc3\xadscoli, vendar so njegovo smrt objavili \xc5\xa1ele 23. maja 1423. Za smrt navajajo razli\xc4\x8dne datume, a danes vsi sprejemajo letnico 1423. Dana\xc5\xa1nji zgodovinarji smatrajo po ve\xc4\x8dini za to\xc4\x8dnega datum 23. maja 1423. Pred smrtjo je zahteval od svojih kardinalov, naj nadaljujejo razkol ter njegovo nasledstvo, kar se je tudi zgodilo._NEWLINE__NEWLINE_Nazadnje je torej Pedro de Luna \xc5\xbeivel na utrjenem gradu Pe\xc3\xb1\xc3\xadscola, kjer je tudi umrl in tam na\xc5\xa1el tudi svoj prvi grob. Njegov ne\xc4\x8dak Juan de Luna je 1430 prenesel njegovo truplo v protipape\xc5\xbeev rojstni kraj Illueca v dana\xc5\xa1nji \xc5\xa1kofiji Saragosa. Ta grob so 1811 podivjani francoski vojaki med Napoleonskimi vojnami razdrli in uni\xc4\x8dili, njegovo truplo pa vrgli skoz okno; po\xc5\xa1kodovano lobanjo so kristjani uspeli re\xc5\xa1iti in jo obiskovalci lahko vidijo v nekdanji De Lunovi pala\xc4\x8di v Illueci. _NEWLINE__NEWLINE_Aprila 2000 so tatovi ukradli njegovo lobanjo in poslali dvoje pisnih zahtev za denarno od\xc5\xa1kodnino tamkaj\xc5\xa1njemu \xc5\xbeupanu \xe2\x80\x93 in tako so lobanjo vrnili.'