b'\n_START_ARTICLE_\nParmenid\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nParmenid je bil najpomembnej\xc5\xa1i eleat. S tezami o biti, velja za za\xc4\x8detnika ontologije. Mile\xc4\x8dani so postavili prvo vpra\xc5\xa1anje: Kaj je osnova svetu? Pitagora je postavil drugo: Kako je svet urejen? Parmenid pa je postavil tretje: Koliko je svet dostopen spoznanju? Kriti\xc4\x8dni analizi je podvrgel ne samo razum, ampak tudi druga sredstva s katerimi \xc4\x8dlovek pride do spoznanja: smisel in ob\xc4\x8dutek. Najprej je zavrgel ob\xc4\x8dutek, ki prina\xc5\xa1a subjektivno znanje in temelj mitolo\xc5\xa1kega pogleda na svet. Kak\xc5\xa1en pa je odnos med smislom in razumom? To je bilo osrednje vpra\xc5\xa1anje, ki je vznemirjalo Parmenida. Re\xc5\xa1il ga je enozna\xc4\x8dno in to tako, da je proglasil razum kot edini izvor spoznanja resnice. Veslo usmerjeno v vodo iz zraka izgleda zlomljeno, na\xc5\xa1 otip temu nasprotuje. Kje je resnica? \xc4\x8cemu naj verjamemo? O\xc4\x8dem ali otipu? O\xc4\x8ditno ni\xc4\x8demur. Ob\xc4\x8dutki, ki so v vzajemnem protislovju ne morejo biti zanesljiv naslon k spoznanju sveta. Na njihovi osnovi lahko izre\xc4\x8demo mi\xc5\xa1ljenje, ne pa resnico. To poseduje le razum. Ta nam govori, da je svet stvarnost. Danes vemo, da je njegovo razumevanje nasprotja razuma in smisla nedialekti\xc4\x8dno. Vemo, da je vsak\xc2\xa0\xc2\xbbidealni\xc2\xab\xc2\xa0objekt produkt ve\xc4\x8dkrat ponovljene smiselne izku\xc5\xa1nje. Smisel in razum nista protislovna, ampak harmoni\xc4\x8dno dopoljnjujeta spoznavno orodje. Do tega spoznanja pa bi vseeno te\xc5\xbeko pri\xc5\xa1li z brisanjem Parmenidovih idej. On je prvi v zgodovini evropske in svetovne filozofije sploh odkril razum. Odkritje razuma je bilo za\xc4\x8detek demitologizacije in napredovanje novega pogleda na svet. Kar je v filozofiji zgradil Parmenid je na razum konkretnih modelov prenesel njegov u\xc4\x8denec Zenon._NEWLINE_Parmenid je pomemben kot miselni predhodnik Evklida. Med drugim je tudi u\xc4\x8dil, da se bivajo\xc4\x8de ne more gibati. Po Sokratovem u\xc4\x8dencu Teofrastu je bil prvi, ki je menil, da je Zemljino povr\xc5\xa1je krogelno, \xc4\x8deprav so to pripisovali tudi Pitagori, katerega prista\xc5\xa1 je bil tudi Parmenid. Njegova utemeljitev za krogelno obliko Zemlje je bila dobra. Dokazoval je, da mora telo katerekoli oblike, razli\xc4\x8dne od krogelne, pasti samo vase in da ima edino krogla obliko, ki ostane v naravi v ravnovesju. Aristotel je za dokaz tega omenjal Lunin mrk._NEWLINE_O Parmenidu je pisal Platon._NEWLINE_Parmenid je med letoma 480 in 470 pr. n. \xc5\xa1t. napisal delo O naravi.'