b"\n_START_ARTICLE_\nDe architectura\n_START_PARAGRAPH_\nDe architectura ('O arhitekturi', objavljeno kot Deset knjig o arhitekturi) je traktat o arhitekturi, ki ga je kot vodnik pri gradbenih projektih napisal rimski arhitekt in voja\xc5\xa1ki in\xc5\xbeenir Marcus Vitruvius Pollio in posvetil svojemu mecenu, cesarju Avgustu. Kot edini traktat o arhitekturi, ki je pre\xc5\xbeivel od antike, je \xc5\xbee od renesanse veljal za prvo knjigo o arhitekturni teoriji, pa tudi za glavni vir kanona klasi\xc4\x8dne arhitekture . Vsebuje razli\xc4\x8dne informacije o gr\xc5\xa1kih in rimskih stavbah ter predpise za na\xc4\x8drtovanje in oblikovanje voja\xc5\xa1kih tabori\xc5\xa1\xc4\x8d, mest in struktur tako velikih (akvadukti, zgradbe, kopeli, pristani\xc5\xa1\xc4\x8da) kot majhnih (stroji, merilne naprave, instrumenti) . Ker je Vitruvij objavil svoj traktat pred razvojem kri\xc5\xbenih obokov, kupol, betona in drugih novosti povezanih s cesarsko rimsko arhitekturo, njegovih deset knjig ne velja kot vir informacij o teh zna\xc4\x8dilnostih rimske gradbene zasnove in tehnologije.\n_START_SECTION_\nStavbe\n_START_PARAGRAPH_\nVitruvij je posku\xc5\xa1al nagovoriti etos arhitekture in izjavil, da je kakovost odvisna od dru\xc5\xbebene ustreznosti umetnikovega dela, ne od oblike ali izdelave samega dela. Morda je najbolj znana izjava De architecture, ki jo arhitekti \xc5\xa1e vedno citirajo: \xc2\xbbDobro graditi zahteva tri pogoje: uporabnost, mo\xc4\x8d in lepota\xc2\xab. Ta citat je vzet iz razli\xc4\x8dice leta 1624 sira Henryja Wottona in je preprost in to\xc4\x8den prevod odlomka v Vitruviju (I.iii.2). Sodobna interpretacija Wottonove angle\xc5\xa1\xc4\x8dine bi lahko bila: \xc2\xbbIdealna zgradba ima tri elemente; je trdna, uporabna in lepa\xc2\xab._NEWLINE_Vitruvij je prou\xc4\x8deval tudi \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke razse\xc5\xbenosti (Knjiga III), njegovi kanoni pa so bili pozneje zakodirani v zelo znani risbi Leonarda da Vincija (Homo Vitruvianus, 'Vitruvijev \xc4\x8dlovek').\n_START_SECTION_\nRimska tehnologija\n_START_PARAGRAPH_\nDe architectura je pomembna zaradi svojih opisov \xc5\xa1tevilnih razli\xc4\x8dnih naprav, ki se uporabljajo za in\xc5\xbeenirske konstrukcije, kot so dvigala, \xc5\xbeerjavi in \xc5\xa1kripci, pa tudi voja\xc5\xa1ke naprave, kot so katapult, balista in oblegovalna naprava. Vitruvij je opisal tudi izdelavo son\xc4\x8dnih ur in vodnih ur ter uporabo Heronove bu\xc4\x8de (prvega parnega stroja) kot poskus, da bi pokazal naravo gibanja atmosferskega zraka (veter).\n_START_SECTION_\nAkvadukti in mlini\n_START_PARAGRAPH_\nKnjige VIII, IX in X o De architectura so osnova za mnogo tega, kar je znano o rimski tehnologiji, zdaj pa so jo dopolnile arheolo\xc5\xa1ke \xc5\xa1tudije obstoje\xc4\x8dih ostankov, kot je Pont du Gard v ju\xc5\xbeni Franciji. \xc5\xa0tevilne tako masivne strukture se pojavljajo po nekdanjem imperiju, kar je dokaz mo\xc4\x8di rimskega in\xc5\xbeeniringa. Vitruvijev opis gradnje rimskega akvadukta je kratek, vendar omenja klju\xc4\x8dne podrobnosti, zlasti glede na na\xc4\x8din, kako so bili zakoli\xc4\x8deni in trairani ter skrbni pri izbiri potrebnih materialov._NEWLINE_Njegova knjiga bi bila v pomo\xc4\x8d Frontinu, generalu, ki je bil v 1. stoletju na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja imenovan za upravljanje \xc5\xa1tevilnih rimskih akvaduktov. Frontin je napisal De aquaeductu, dokon\xc4\x8dni traktat o rimskih akveduktih iz 1. stoletja in odkril neskladje med dovodom in oskrbo z vodo, ki so ga povzro\xc4\x8dale ilegalne cevi, vstavljene v kanale za preusmeritev vode. Rimsko cesarstvo je \xc5\xa1lo dale\xc4\x8d v izkori\xc5\xa1\xc4\x8danju vodne energije, kot ka\xc5\xbee mno\xc5\xbeica 16 vodnih mlinov na Barbegalu v Franciji. Mlini so mleli zrno zelo u\xc4\x8dinkovito. Do zdaj so znani \xc5\xa1tevilni drugi mlini, na primer veliko poznej\xc5\xa1a \xc5\xbeaga v Hierapolisu.\n_START_SECTION_\nMateriali\n_START_PARAGRAPH_\nVitruvij je opisal veliko razli\xc4\x8dnih gradbenih materialov, ki so se uporabljali za najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1e strukture, kot tudi take podrobnosti, kot je \xc5\xa1tukatura. Cement, beton in apno so  poglobljeno opisani, dolgo \xc5\xbeivljenjska doba mnogih rimskih struktur pa je pri\xc4\x8devanje o njihovi spretnosti pri uporabi gradbenih materialov in oblikovanju._NEWLINE_Vitruvij je svetoval, da se svinca ne sme uporabljati za pitno vodo, prednostne so glinene cevi. Do tega sklepa prihaja v VIII. knjigi De architectura po empiri\xc4\x8dnem opazovanju o\xc4\x8ditnih bolezenskih znakov v livarnah svinca tistega \xc4\x8dasa. Leta 1986 so ZDA prepovedale uporabo svinca v vodovodih zaradi nevrolo\xc5\xa1ke \xc5\xa1kode zastrupitve s svincem. Vendar je bila ve\xc4\x8dina vode, ki jo je uporabljal Rim in mnoga druga mesta, zelo trda in je prevlekla notranje povr\xc5\xa1ine cevi, zato zastrupitev s svincem ni bila verjetna._NEWLINE_Vitruvij je povezal znamenito zgodbo o Arhimedu in njegovem odkrivanju ponarejenega zlata v kraljevi kroni. Ko je Arhimed spoznal, da je mogo\xc4\x8de volumen krone natan\xc4\x8dno izmeriti z izpodrivom, ustvarjenim v kopeli z vodo, je s krikom Eureka! stekel na ulico. Odkritje mu je omogo\xc4\x8dilo primerjavo gostote krone s \xc4\x8distim zlatom. Pokazal je, da je bila krona zlitina s srebrom in kralj je bil ogoljufan.\n_START_SECTION_\nStroji za odstranjevanje vode\n_START_PARAGRAPH_\nVitruvij je gradnjo Arhimedovega vijaka opisal v 10. poglavju, \xc4\x8deprav Arhimeda ni omenjal po imenu. To je bila naprava, ki se je pogosto uporabljala za dvigovanje vode za namakanje polj in spravljanje iz rudnikov. Drugi dvi\xc5\xbeni stroji, omenjeni v De architecturi so neskon\xc4\x8dna veriga veder in vzvratno vodno kolo. Ostanke vodnih koles, ki so se uporabljala za dvigovanje vode, so odkrili v starih rudnikih, kot so Rio Tinto v \xc5\xa0paniji in Dolaucothi v zahodnem Walesu. Eno od koles Rio Tinto je zdaj v Britanskem muzeju, drugo pa iz slednjega v Narodnem muzeju Walesa. Ostanke so odkrili, ko so te rudnike ponovno odprli v sodobnih poskusih rudarjenja. Uporabljali bi jih v navpi\xc4\x8dnem zaporedju, pri \xc4\x8demer bi 16 takih mlinov lahko dvignilo vodo vsaj 29 m nad nivo vode. Vsako kolo bi upravljal rudar, ki je na zgornjem delu kolesa potegoval napravo z uporabo kljukic na zunanjem robu. Da so tak\xc5\xa1ne naprave uporabljali v rudnikih, jasno ka\xc5\xbee, da so jih v celoti znali uporabljati kot vodna kolesa za \xc5\xa1tevilne dejavnosti, ne le za mletje p\xc5\xa1enice ampak verjetno tudi za \xc5\xbeaganje lesa, drobljenje rud, itd.\n_START_SECTION_\nBatna \xc4\x8drpalka\n_START_PARAGRAPH_\nKtezibij je zaslu\xc5\xbeen za izum  batne \xc4\x8drpalke, ki jo je Vitruvij opisal kot \xc2\xbbzgrajena iz brona z ventili, ki omogo\xc4\x8dajo, da se nad strojem oblikuje vrh vode\xc2\xab. Napravo opisuje tudi Heron iz Aleksandrije v svoji knjigi Pneumatica. S premikanjem ro\xc4\x8dice navzgor in navzdol stroj deluje ro\xc4\x8dno. Omenil je njegovo uporabo za oskrbo vodnjakov nad rezervoarjem, \xc4\x8deprav bi bila bolj preprosta uporaba morda preprosta po\xc5\xbearna enota. Eno so na\xc5\xa1li v rimskem Silchestru ali Calleva Atrebatum v Angliji, druga pa je na ogled v Britanskem muzeju. Njune funkcije niso opisane, vendar sta obe narejeni v bronu, tako kot je dolo\xc4\x8dil Vitruvij._NEWLINE_Vitruvij je omenil tudi nekaj Ktezibijevih avtomatov (gr\xc5\xa1ko \xce\xb1\xe1\xbd\x90\xcf\x84\xcf\x8c\xce\xbc\xce\xb1\xcf\x84\xce\xbf\xce\xbd, automaton - 'delovanje po lastni volji'.), ki so bili namenjeni zabavi in u\xc5\xbeitku, ne pa uporabni funkciji.\n_START_SECTION_\nCentralno ogrevanje\n_START_PARAGRAPH_\nVitruvij je opisal \xc5\xa1tevilne novosti, ki so jih uvedli pri oblikovanju stavb za izbolj\xc5\xa1anje \xc5\xbeivljenjskih razmer prebivalcev. Najpomembnej\xc5\xa1a med njimi je razvoj hipokavsta, vrste centralnega ogrevanja, kjer se je vro\xc4\x8d zrak, ki ga je razvil ogenj, speljal pod tlemi in v stenah javnih kopeli in vil. Dal je izrecna navodila, kako na\xc4\x8drtovati tak\xc5\xa1ne zgradbe, da se pove\xc4\x8da u\xc4\x8dinkovitost porabe goriva; na primer, kaldarij je poleg tepidarija, ki mu sledi frigidarij. Svetoval je tudi uporabo vrste regulatorja za nadzorovanje toplote v vro\xc4\x8dih prostorih, bronast kolut, name\xc5\xa1\xc4\x8den na strehi pod okroglo odprtino, ki ga je mogo\xc4\x8de za prilagajanje prezra\xc4\x8devanja dvigniti ali spustiti s \xc5\xa1kripcem. \xc4\x8ceprav tega ni predlagal sam, so se njegove naprave za odstranjevanje vode, kot je vzvratno vodno kolo, verjetno uporabile v ve\xc4\x8djih kopelih za dvigovanje vode v rezervoarje na vrhu ve\xc4\x8djih term, kot so Dioklecijanove terme in Karakalove terme.\n_START_SECTION_\nGeodetski instrumenti\n_START_PARAGRAPH_\nDa je moral Vitruvij dobro raziskovati, ka\xc5\xbeejo njegovi opisi geodetskih instrumentov, zlasti za nivo vodostaja ali chorobates, ki ga je naklonjeno primerjal z gromo, napravo, ki uporablja grezilo. Bili so bistveni pri vseh gradbenih posegih, zlasti pri gradnji akvaduktov, kjer je bil enakomeren nagib pomemben za zagotavljanje redne oskrbe z vodo brez po\xc5\xa1kodb sten kanala. Opisal je hodometer, v bistvu napravo za samodejno merjenje razdalj po cestah, naprava, ki je bistvena za razvoj natan\xc4\x8dnih poti, kot je Tabula Peutingeriana.\n_START_SECTION_\nSpreminjanje morske gladine\n_START_PARAGRAPH_\nV knjigi IV, poglavje 1, pododdelek 4 De architecture je opis 13 atenskih mest v Mali Aziji, 'de\xc5\xbeeli Karija', v dana\xc5\xa1nji Tur\xc4\x8diji. Ta mesta so dana kot: Efez, Milet, Mious, Priena, Samos, Teos, Kolofon, Chius, Eritrae, Fokaja, Klazomena, Lebedos, Mitilena in kasneje 14., Smirna. Mious, tretje mesto, je opisano kot \xc2\xbb\xc5\xbee zdavnaj zajeto v vodo in njegove svete obrede in volilne pravice\xc2\xab. Ta stavek navaja, da je bilo v \xc4\x8dasu Vitruvijevega pisanja znano, da se je zgodila sprememba morske gladine in / ali propadanje kopna. Regija je od pisanja De architecture do\xc5\xbeivela dvig tal ali padec morske gladine. \xc4\x8ceprav to ne ka\xc5\xbee na spremembo morske gladine ali ugibanje o tem, so v poznej\xc5\xa1em cesarstvu \xc5\xa1tevilna rimska pristani\xc5\xa1\xc4\x8da trpela zaradi tega, kar so sodobni pisci ozna\xc4\x8dili za \xc2\xbbzasipavanje\xc2\xab. Nenehna potreba po poglabljanju pristani\xc5\xa1\xc4\x8d je postala veliko breme za dr\xc5\xbeavo, nekateri pa ugibajo, da so ti stro\xc5\xa1ki bistveno prispevali k morebitnemu razpadu cesarstva. Rimske soline v grofiji Essex v Angliji so danes pet metrov nad nivojem vode. Ta opa\xc5\xbeanja samo ka\xc5\xbeejo na obseg zasipavanja in odrivanja tal, ki vplivajo na spremembe obale od pisanja De arhitecture.\n_START_SECTION_\nOhranitev in ponovno odkritje\n_START_PARAGRAPH_\nVitruvijevo delo je eno izmed \xc5\xa1tevilnih primerov latinskih besedil, ki svoje pre\xc5\xbeivetje dolgujejo dvornemu skriptoriju Karla Velikega v za\xc4\x8detku 9. stoletja. (Ta dejavnost iskanja in kopiranja klasi\xc4\x8dnih rokopisov je del tega, kar se imenuje karolin\xc5\xa1ka renesansa. \xc5\xa0tevilni pre\xc5\xbeiveli rokopisi Vitruvijevega dela izhajajo iz obstoje\xc4\x8dega rokopisa, ki je bil tam napisan, tudi rokopis britanske knji\xc5\xbenice Harley 2767._NEWLINE_Ta besedila niso bila le prepisana, ampak so bila znana tudi na Karlovskem dvoru, saj je njegov zgodovinar, \xc5\xa1kof Einhard, gostujo\xc4\x8dega angle\xc5\xa1kega cerkovnika Alcuina zaprosil za razlage nekaterih tehni\xc4\x8dnih izrazov. Poleg tega je znano, da so besedilo prebrale ali nanje posredno vplivale \xc5\xa1tevilne osebe, med njimi: Vussin, Hrabanus Maurus, Hermann von Reichenau, Hugo Svetoviktorski, Gervase iz Melkeyja, William iz Malmesburyja, Theoderich iz St Trond, Petrus Diaconus, Albert Veliki, Filippo Villani, Jean de Montreuil, Francesco Petrarca, Giovanni Boccaccio, Giovanni de Dondi, Domenico di Bandino, Niccol\xc3\xb2 Acciaioli so prepisali kopijo v baziliki San Lorenzo, Firence, Bernward Hildesheimski in Toma\xc5\xbe Akvinski. Leta 1244 je dominikanski fra Vincent iz Beauvaisa v svojem zborniku vseh znanj o srednjem veku Speculum maius navajal veliko referenc na De architecturo._NEWLINE_\xc5\xa0tevilni izvodi De architectura od 8. do 15. stoletja so v srednjem veku obstajali v rokopisni obliki, 92 pa jih je \xc5\xa1e vedno na voljo v javnih zbirkah, vendar se zdi, da so bili dele\xc5\xbeni premalo pozornosti, morda zaradi zastarelosti \xc5\xa1tevilnih specializiranih latinskih izrazov, ki jih je uporabil Vitruvij in izguba ve\xc4\x8dine izvirnih 10 ilustracij, za katere nekateri menijo, da so v pomo\xc4\x8d pri razumevanju delov besedila._NEWLINE_Vitruvijevo delo je leta 1414 'odkril' florentinski humanist Poggio Bracciolini, ki ga je na\xc5\xa1el v opatiji St. Gallen v \xc5\xa0vici. Rokopis je objavil dovzetnemu ob\xc4\x8dinstvu renesan\xc4\x8dnih mislecev, tako kot je o\xc5\xbeivljalo zanimanje za klasi\xc4\x8dno kulturno in znanstveno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino._NEWLINE_Prvo tiskano izdajo (editio princeps), ina\xc4\x8dico inkunabule, je izdal veronski u\xc4\x8denjak Fra Giovanni Sulpitius leta 1486 (z drugo izdajo leta 1495 ali 1496), vendar nobena ni bila ilustrirana. Dominikanski menih Fra Giovanni Giocondo je v Benetkah leta 1511 izdelal prvo razli\xc4\x8dico, ki jo je ilustriral z lesorezom._NEWLINE_Prevodi v italijan\xc5\xa1\xc4\x8dino so bili v obtoku do 1520-ih, prvi v tisku je bil prevod z novimi ilustracijami Cesareja Cesarianoja, milanskega prijatelja arhitekta Bramanteja, natisnjenega v Comu leta 1521. Hitro so ga prevedli v druge evropske jezike - prvi nem\xc5\xa1ki razli\xc4\x8dica je bila objavljena leta 1528 - in prve francoske razli\xc4\x8dice so sledile leta 1547 (vendar so vsebovale veliko napak). Prvi \xc5\xa1panski prevod sta leta 1582 objavila Miguel de Urrea in Juan Gracian. Najobse\xc5\xbenej\xc5\xa1o in najvplivnej\xc5\xa1o izdajo je v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini leta 1673 objavil Claude Perrault, leta 1664 pa jo je naro\xc4\x8dil Jean-Baptiste Colbert._NEWLINE_Prvi angle\xc5\xa1ki prevod je sledil leta 1692, \xc4\x8deprav je John Shute besedilo narisal \xc5\xbee leta 1563 za svojo knjigo The First and Chief Grounds of Architecture. Prevod iz leta 1692 je bil skraj\xc5\xa1ana verzija, ki temelji na francoski razli\xc4\x8dici Clauda Perraulta. Angle\xc5\xa1ki govorci so morali na celoten prevod prvih pet zvezkov in 1791 na celotno stvar po\xc4\x8dakati do leta 1771. Razli\xc4\x8dica sira Henryja Wottona iz leta 1624 Elementi arhitekture je bila bolj prosta prilagoditev kot dobesedni prevod, medtem ko je bil prevod iz leta 1692 precej skraj\xc5\xa1an. Zahvaljujo\xc4\x8d tiskarski umetnosti je Vitruvijevo delo postalo priljubljen predmet hermenevtike, z zelo natan\xc4\x8dnimi in interpretativnimi ilustracijami, in je postalo \xc5\xa1iroko razpr\xc5\xa1eno._NEWLINE_Povsem prvi prevod iz latinskega izvirnika v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino smo dobili leta 2010 v prevodu Fedje Ko\xc5\xa1irja, ki je podpisal tudi avtorski komentar k Vitruviju. Izdajatelj je bila Fakulteta za arhitekturo v Ljubljani, pod naslovom O arhitekturi & O anti\xc4\x8dnem in\xc5\xbeenirstvu.\n_START_SECTION_\nU\xc4\x8dinek\n_START_PARAGRAPH_\nPonovno odkritje Vitruvijevega dela je imelo globok vpliv na arhitekte renesanse, kar je spodbudilo preporod klasi\xc4\x8dne arhitekture v naslednjih stoletjih. Renesan\xc4\x8dni arhitekti, kot so Niccol\xc3\xb2 de' Niccoli, Filippo Brunelleschi in Leon Battista Alberti, so v De architecturi na\xc5\xa1li svoje utemeljitve za dvig veje znanja v znanstveno disciplino in poudarjanje sposobnosti obrtnika. Najbolj znana risba Leonarda da Vincija, Vitruvijski \xc4\x8dlovek, temelji na konceptih sorazmerja, ki jih je razvil Vitruvij._NEWLINE_Angle\xc5\xa1ki arhitekt Inigo Jones in Francoz Salomon de Caus sta bila med prvimi, ki so ponovno ocenili in izvedli tiste discipline, za katere je Vitruvij dejal, da so nujen element arhitekture: umetnost in znanost, ki temelji na \xc5\xa1tevilu in proporcih (arhitekture). Arhitekt iz 16. stoletja Andrea Palladio je smatral Vitruvija za svojega mojstra in vodnika in je izdelal nekaj risb, ki so temeljile na Vitruvijevem delu, preden je zasnoval svoje arhitekturne predloge."