b'\n_START_ARTICLE_\nKolonialna umetnost v Ju\xc5\xbeni Ameriki\n_START_PARAGRAPH_\nKolonialna umetnost je umetnost, ki je nastala med 16. stoletjem in za\xc4\x8detkom procesa osamosvojitve, torej med obdobjem \xc5\xa1panske prevlade na celini. Za to umetnost je zna\xc4\x8dilen velik vpliv tako \xc5\xa1panske kot evropske umetnosti, zato mnogi pravijo, da je bila v za\xc4\x8detkih kolonialnega obdobja hispanoameri\xc5\xa1ka umetnost le ena od vej \xc5\xa1panske umetnosti. _NEWLINE_Hispanoameri\xc5\xa1ka kolonialna umetnost je bila torej odsev \xc5\xa1panske, zato odra\xc5\xbea tudi vse njene umetnostne sloge: gotiko, mud\xc3\xa9jar, renesanso, manierizem, barok in neoklasicizem, pa tudi druge evropske vplive, med njimi italijanskega, nem\xc5\xa1kega in flamskega, saj so umetniki iz vse Evrope odhajali v novo odkriti svet. Prav zaradi mo\xc4\x8dnega \xc5\xa1panskega vpliva so si razli\xc4\x8dne pokrajine \xc5\xa1pansko govore\xc4\x8de Ju\xc5\xbene Amerike, kljub temu da jih lo\xc4\x8duje na tiso\xc4\x8de kilometrov, med seboj arhitekturno tako podobne._NEWLINE_Po nekaj desetletjih se je umetnost za\xc4\x8dela z vklju\xc4\x8devanjem lastnih elementov osvobajati \xc5\xa1panskih vplivov. Z razvojem se je za\xc4\x8delo spreminjanje in prilagajanje evropskih modelov lastnemu izrazu, s \xc4\x8dimer je umetnost pridobivala na raznolikosti. Vsaka pokrajina je v kolonialno umetnost za\xc4\x8dela vna\xc5\xa1ati svoje posebnosti, a je kljub temu ostajala znotraj evropskih okvirjev._NEWLINE_Mnogi znotraj ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1ke kolonialne umetnosti vidijo dva svetova: \xc5\xa1pansko-kreolskega, ki se je razvijal v urbanih sredi\xc5\xa1\xc4\x8dih, in staroselskega v ruralnem okolju. Avtohtoni prebivalci so \xc5\xa0pancem slu\xc5\xbeili le kot delovna sila pri umetni\xc5\xa1kih delih, ki so jih vodili mojstri iz Evrope ali njihovi vajenci. Veliki umetniki so se ukvarjali le pomembnimi naro\xc4\x8dili, medtem ko so bila ostala v rokah menihov, ki so pri njihovi izvedbi ve\xc4\x8dinoma improvizirali, in manj izku\xc5\xa1enih zidarjev. Poleg najpomembnej\xc5\xa1ih naro\xc4\x8dil so veliki mojstri skrbeli tudi za izobra\xc5\xbeevanje novih obrtnikov, zato so ustanavljali delavnice, ki so se nato razvile v umetni\xc5\xa1ko-obrtni\xc5\xa1ke \xc5\xa1ole (prva je bila ustanovljena leta 1551 v Quitu) in umetni\xc5\xa1ke akademije. V prvih desetletjih \xc5\xa1panske nadvlade so se avtohtoni prebivalci ukvarjali predvsem z obrtjo, \xc5\xa1e posebej s keramiko in tekstilstvom, kjer so lahko ohranjali svoje predkolumbovske tradicije, saj je kolonialna oblast nad njimi izvajala strog nadzor, da bi prepre\xc4\x8dila kakr\xc5\xa1nokoli odklonskost. Zatiranje je tako vodilo k osiroma\xc5\xa1enju avtohtonih kultur. \xc5\xa0ele v 18. stoletju je staroselski umetni\xc5\xa1ki izraz na\xc5\xa1el svojo pot znotraj\xc2\xa0\xc2\xbburadne\xc2\xab\xc2\xa0umetnosti: vanjo so za\xc4\x8deli vklju\xc4\x8devati svoje elemente, kot so na primer podobe iz avtohtonega \xc5\xbeivalskega in rastlinskega sveta, s \xc4\x8dimer je umetnost vse bolj odra\xc5\xbeala sinkretizem in me\xc5\xa1anje razli\xc4\x8dnih kultur, zna\xc4\x8dilna za Ju\xc5\xbeno Ameriko._NEWLINE_V kolonialnem obdobju so na umetnost gledali predvsem kot na sredstvo za utrjevanje novega dru\xc5\xbebenega reda, zato tudi odra\xc5\xbea vrednote, ki so jih kolonizatorji \xc5\xbeeleli postaviti za stebre dru\xc5\xbebe v novo odkritem svetu. Ena izmed njenih glavnih nalog sta bila pou\xc4\x8devanje in utrjevanje kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih naukov pri avtohtonih prebivalcih, zato je imela mo\xc4\x8dno versko sporo\xc4\x8dilo. Zanjo so bili zadol\xc5\xbeeni predvsem meni\xc5\xa1ki redi, kot so jezuiti, fran\xc4\x8di\xc5\xa1kani, avgu\xc5\xa1tinci in dominikanci. Menihi so prevzemali vlogo arhitektov, \xc4\x8deprav za tovrstno delo niso bili formalno izobra\xc5\xbeeni. Mo\xc4\x8dan verski zna\xc4\x8daj umetnostnih del iz kolonialnega obdobja tako pri\xc4\x8da o vlogi in mo\xc4\x8di Cerkve tako v \xc5\xa1panski kot v novonastali dru\xc5\xbebi. Pokristjanjevanje je bilo namre\xc4\x8d tudi eno izmed glavnih vodil \xc5\xa1panske krone, da bi dosegli zastavljen cilj pa so morali najprej poskrbeti za infrastrukturo, ki bi omogo\xc4\x8dala \xc5\xa1irjenje katoli\xc5\xa1ke vere v Novem svetu. Mo\xc4\x8dno se je razvila tudi notranja oprema, ki je krasila verske stavbe (katedrale, cerkve, samostani), kot so retabli, korni sede\xc5\xbei, pri\xc5\xbenice, slike in kipci. Civilna in voja\xc5\xa1ka arhitektura (pala\xc4\x8de, utrdbe) ter posvetna slikarstvo in kiparstvo so bili drugotnega pomena.\n_START_SECTION_\nUrbanizem\n_START_PARAGRAPH_\nKolonizatorji so bili bolj kot ne obsedeni z gradnjo mest, saj so jim ta zagotavljala varnost v nepoznanem okolju, omogo\xc4\x8dala pa so tudi gospodarski razvoj. Gradnja mest je bila pogodu tudi \xc5\xa1panski kroni, saj je tako la\xc5\xbeje nadzirala svoje kolonizatorje. Mesta so gradili na obmo\xc4\x8dju biv\xc5\xa1ih mest avtohtonih prebivalcev (Cuzco) ali pa so jih ustanovili na novo (Lima). Temeljila so na renesan\xc4\x8dnih idealih in klasi\xc4\x8dnih rimskih spisih. Ulice novonastalih mest so se kri\xc5\xbeale pod pravim kotom in tako ustvarjale t.i. cuadras (neke vrste skupine hi\xc5\xa1). V sredi\xc5\xa1\xc4\x8de mesta so postavili glavni trg (Plaza Mayor) v \xc5\xa1panskem slogu: bil je namre\xc4\x8d pravokotne oblike in je zdru\xc5\xbeeval vse pomembnej\xc5\xa1e mestne funkcije. Gosposke hi\xc5\xa1e so bila prav tako zgrajene po \xc5\xa1panskem vzoru, saj so imele notranje dvori\xc5\xa1\xc4\x8de. Mesto je bilo obdano s poljedelskimi povr\xc5\xa1inami, ki so hkrati delovale tudi kot njegove zunanje meje. Za njimi so bile naprodaj parcele, ki so se nato razvile v tipi\xc4\x8dne hispanoameri\xc5\xa1ke haciende. Avtohtoni prebivalci so \xc5\xbeiveli v naseljih ob novonastalih mestih.\n_START_SECTION_\nArhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nRazli\xc4\x8dni arhitekturni stili so v kolonialnem obdobju v Ju\xc5\xbeni Ameriki sobivali in se med seboj celo me\xc5\xa1ali predvsem zaradi \xc5\xa1tevilnih rekonstrukcij po potresih. Gradbeni materiali so se med pokrajinami razlikovali, saj so pri gradnji uporabljali le materiale, ki so jim bili na voljo na posameznem podro\xc4\x8dju._NEWLINE_16. in 17. stoletje_NEWLINE_V Panami izstopajo obrambne utrdbe in carinske postaje (kot npr. Portobelo), saj je bila v tem \xc4\x8dasu predvsem prehodno obmo\xc4\x8dje. _NEWLINE_Dana\xc5\xa1nje ozemlje Kolumbije, Venezuele, Ekvadorja in Peruja je bilo bolj primerno za gradnjo mest, v katerih izstopajo predvsem verske stavbe, tako katedrale kot manj\xc5\xa1e cerkve razli\xc4\x8dnih redov. Veliko jih je do danes ohranilo pro\xc4\x8delje, ki spominja na retabel, t.i. fachada-retablo, \xc5\xa1e posebej v manieristi\xc4\x8dnem in baro\xc4\x8dnem slogu. V nekaterih cerkvah so pomembni primerki artesonadov (okrasni leseni stropovi) v slogu mud\xc3\xa9jar._NEWLINE_18. stoletje_NEWLINE_Poleg verskih stavb so se iz 18. stoletja ohranili tudi pomembni primeri civilne arhitekture, kot sta na primer pala\xc4\x8da Torre-Tagle v Limi, najbolj razko\xc5\xa1na rezidenca v Ju\xc5\xbeni Ameriki iz tega obdobja, ki \xc5\xa1e ka\xc5\xbee nekatere tipi\xc4\x8dne andaluzijske arhitekturne zna\xc4\x8dilnosti, kot so mucharab\xc3\xades (arabski leseni balkoni), okrasni loki ob notranjem dvori\xc5\xa1\xc4\x8du in azulejos; pa tudi Palacio de la Moneda v Santiagu de Chile v neoklasicisti\xc4\x8dnem slogu. _NEWLINE_V mestu Arequipa v Peruju pa najdemo zna\xc4\x8dilne primere sloga mestizo, sloga, ki evropske modele obogati z avtohtonim okrasjem, kot so na primer podobe iz \xc5\xbeivalskega in rastlinskega sveta, pa tudi iz predkolumbovskih verovanj. Me\xc5\xa1anje evropskih in avtohtonih elementov je zna\xc4\x8dilno za andski barok, ki se poleg arhitekture odra\xc5\xbea tudi v slikarstvu in kiparstvu.  _NEWLINE_Jezuitske estancias v Argentini, posestva, ki so bila prava mesteca v malem, saj so imela poleg cerkva in samostanov tudi svoje delavnice in vrtove, so danes pod za\xc5\xa1\xc4\x8dito Unesca. Pomembne pa so tudi danes sicer ve\xc4\x8dinoma ru\xc5\xa1evine jezuitskih misijonov v Argentini, Paragvaju in Braziliji.\n_START_SECTION_\nKiparstvo\n_START_PARAGRAPH_\nArtesonadi iz kolonialnega obdobja se pojavljajo predvsem v dveh stilih: mud\xc3\xa9jar, za katerega so zna\xc4\x8dilni zvezdasti ve\xc4\x8dkotniki, in v renesan\xc4\x8dnem stilu. Prvi prevladujejo na obmo\xc4\x8dju Ekvadorja, Kolumbija in Bolivije, renesan\xc4\x8dni pa v Peruju. Retabli so bili raz\xc5\xa1irjeni po celotni Ju\xc5\xbeni Ameriki, a se med seboj razlikujejo tako po slogu kot po kakovosti. Vsako mesto pa je imelo svojo posebnost: v Limi in Cuzcu najdemo izvrstne primere kornih sede\xc5\xbeev, v Ekvadorju pa veliko primerov pri\xc5\xbenic. Ta notranja oprema je iz verskih objektov naredila prave celostne umetnine. Po celotni Ju\xc5\xbeni Ameriki pa je tudi ogromno primerkov verskih kipcev, prevladujejo predvsem kipci svetnikov in Jezusa Kristusa, ki so jih izdelovali iz lesa.\n_START_SECTION_\nSlikarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nNa ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1ko kolonialno slikarstvo je mo\xc4\x8dno vplivalo tako \xc5\xa1pansko slikarstvo, predvsem baro\xc4\x8dno, kot evropsko, med njimi predvsem italijansko, saj je veliko italijanskih slikarjev od\xc5\xa1lo v Novi svet, in flamsko, pri katerem izstopajo grafike. Kot pri drugih vejah umetnosti so tudi v slikarstvu prevladovali verski motivi, kljub temu pa najdemo tudi primere posvetnega slikarstva, kot so na primer dve seriji mitolo\xc5\xa1kih motivov v mestu Tunja v Kolumbiji in nekateri portreti. _NEWLINE_Pojavilo se je tudi ve\xc4\x8d slikarskih \xc5\xa1ol, med katerimi najbolj izstopata escuela cuzque\xc3\xb1a (iz Cuzca, Peru) z glavnim predstavnikom Diegom Quispejem Titom in escuela quite\xc3\xb1a (iz Quita, Ekvador), odraz andskega baroka.\n_START_SECTION_\nBibliografija\n_START_PARAGRAPH_\nBethell, L., ed. (1990): Historia de Am\xc3\xa9rica Latina. 4. Am\xc3\xa9rica Latina colonial: poblaci\xc3\xb3n, sociedad y cultura (trad. por Di\xc3\xa9guez, A., Escandell, N., Iniesta, M.). Barcelona: Editorial Cr\xc3\xadtica._NEWLINE_Echeverr\xc3\xada, B. (2002): \xc2\xabLa clave barroca de la Am\xc3\xa9rica Latina\xc2\xbb._NEWLINE_Konetzke, R. (1993): Am\xc3\xa9rica Latina. II, La \xc3\xa9poca colonial (trad. por Scaron, P.). Madrid: Siglo XXI de Espa\xc3\xb1a._NEWLINE_Luj\xc3\xa1n Mu\xc3\xb1oz, J. (1998): \xc2\xabReflexiones sobre el concepto de arte colonial aplicado a Hispanoam\xc3\xa9rica\xc2\xbb en Anales del Museo de Am\xc3\xa9rica, n\xc3\xbamero 6; p\xc3\xa1gs. 187-196._NEWLINE_Zaragoza Rovira, G. (1998): Am\xc3\xa9rica Latina: \xc3\xa9poca colonial. Madrid: Anaya.'