b'\n_START_ARTICLE_\nPartenon\n_START_SECTION_\nEtimologija\n_START_PARAGRAPH_\nIzvor imena Partenon je iz gr\xc5\xa1ke besede \xcf\x80\xce\xb1\xcf\x81\xce\xb8\xce\xb5\xce\xbd\xcf\x8e\xce\xbd (partenon), ki se nana\xc5\xa1a na "stanovanje neporo\xc4\x8denih \xc5\xbeensk" v hi\xc5\xa1i. Zdi se, da je bila beseda sprva uporabljena samo za posebno sobo templja, a se ne ve, za kateri del. Liddell-Scott-Jonesov gr\xc5\xa1ko-angle\xc5\xa1ki leksikon navaja, da je bil ta prostor zahodna cela Partenona. Jamauri D. Green meni, da je bil partenon prostor, v katerem je bil peplos (dolga in \xc5\xa1iroka \xc5\xbeenska obleka) predstavljen Ateni na panatenajskem festivalu, ki so ga stkale arefore, skupina \xc5\xa1tirih mladih deklet, izbranih vsako leto. Christopher Pelling trdi, da je bilo morda nevsiljivo \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje Atene Partenos tesno povezano, vendar ne enako, s \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denjem Atene Palade. Po tej teoriji beseda partenon pomeni "tempelj devi\xc5\xa1ke boginje" in se nana\xc5\xa1a na \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje Atene Partenos, ki je bila povezana s templjem.  Pridevek partenos (\xcf\x80\xce\xb1\xcf\x81\xce\xb8\xce\xad\xce\xbd\xce\xbf\xcf\x82), katerega izvor je tudi nejasen , je pomenil "mladenka, dekle", a tudi "devi\xc5\xa1ka, neporo\xc4\x8dena \xc5\xbeenska"  in se je \xc5\xa1e posebej uporabljal za Artemido, boginjo divjih \xc5\xbeivali, lova in rastlinstva, ter Ateno, boginjo modrosti in pravi\xc4\x8dne vojne, pokroviteljico umetnosti in obrti. Menil je, da ime templja namiguje na dekleta (parthenoi), katerih daritev zagotavlja varnost v mestu. _NEWLINE_Prvi zapis, v katerem se Partenon gotovo nana\xc5\xa1a na celotno stavbo, je mogo\xc4\x8de najti v spisih iz 4. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem govornika Demostena. V 5. stoletju se struktura preprosto imenuje ho naos ("tempelj"). Arhitekta Mnezikles in Kalikrat sta v izgubljeni razpravi o atenski arhitekturi zgradbo imenovala Hekatompodos ("stonoga"), v 4. stoletju in pozneje je bila zgradba imenovana Hekatompedos ali Hekatompedon, pa tudi Partenon; v 1. stoletju na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja je pisatelj Plutarh zgradbo imenoval Hekatompedon Partenon. _NEWLINE_Ker je bil Partenon posve\xc4\x8den gr\xc5\xa1ki boginji Ateni, je bila v\xc4\x8dasih ozna\xc4\x8dena kot Minervin tempelj, kar je rimsko ime za Ateno, \xc5\xa1e posebej v 19. stoletju.\n_START_SECTION_\nVloga\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je Partenon arhitekturno tempelj in se navadno tako tudi imenuje, v klasi\xc4\x8dnem pomenu besede ni to. Majhno starej\xc5\xa1e sveti\xc5\xa1\xc4\x8de je bilo izkopano tam, kjer je dana\xc5\xa1nje, verjetno posve\xc4\x8deno Ateni, vendar v Partenonu niso nikoli \xc4\x8dastili Atene Palade, za\xc5\xa1\xc4\x8ditnice Aten: kultna podoba, ki se je kopala v morju in ji je bil predstavljen peplos, je bil hoanon iz lesa oljke, ki je bil v starej\xc5\xa1em oltarju na severni strani Akropole. _NEWLINE_Velikanski kip Fidijeve Atene ni bil povezan s \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denjem in ni znano, da bi bil navdih kak\xc5\xa1ne verske gore\xc4\x8dnosti. Po Tukididu je Perikles neko\xc4\x8d omenil, naj bi bil kip zlata rezerva, saj je "vseboval \xc5\xa1tirideset talentov (talent je 26,2 kg) \xc4\x8distega zlata in ga je bilo mogo\xc4\x8de premikati". Atenski dr\xc5\xbeavnik torej nakazuje, da bi bila kovina, pridobljena s sodobnim kovanjem, lahko ponovno uporabljena. Partenon bi morali gledati kot na velik Fidijev votivni kip in ne na kultni prostor. V \xc5\xa1tevilnih spisih pi\xc5\xa1e, da je bilo v notranjosti templja shranjenih veliko zakladov, kot so perzijski me\xc4\x8di in majhni kipi iz plemenitih kovin.  Arheologinja Joan Breton Connelly je nedavno zagovarjala usklajenost kiparskega dela Partenona, ki predstavlja nasledstvo rodoslovnih pripovedi o atenski identiteti skozi \xc4\x8das: od rojstva Atene prek kozmi\xc4\x8dnih in epskih bitk do kon\xc4\x8dnega velikega dogodka atenske bronaste dobe, vojne Erehteja in Evmolpa.  Zanjo Partenon s svojim okrasjem vzpostavlja in ohranja atenski temeljni mit, spomin, vrednote in identiteto. Medtem ko nekateri klasicisti, vklju\xc4\x8dno z Mary Beard, Petrom Greenom in Garryjem Willsom, dvomijo ali zavra\xc4\x8dajo njeno tezo, pa ve\xc4\x8d zgodovinarjev, arheologov in klasi\xc4\x8dnih znanstvenikov podpira njeno delo. To so: J. J. Pollitt, Brunilde Ridgway, Nigel Spivey, Caroline Alexander, A.E. Kodek, Rebecca Newberger Goldstein, Freeman Dyson, William St. Clair, Donald Kagan, Gregory Nagy in Angelos Haniotis.\n_START_SECTION_\nStari Partenon\n_START_PARAGRAPH_\nPrva prizadevanja za gradnjo sveti\xc5\xa1\xc4\x8da za Ateno Partenos tam, kjer je sedanji Partenon, so se za\xc4\x8dela kmalu po bitki pri Maratonu (490-488 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem) na trdnem apnen\xc4\x8dastem temelju, ki so ga podalj\xc5\xa1ali in zravnali ju\xc5\xbeni del vrha Akropole. To zgradbo bo nadomestil hekatompedon (kar pomeni "stonoga") in bo stal zraven arhai\xc4\x8dnega templja, posve\xc4\x8denega Ateni Paladi ("mesta"). Starej\xc5\xa1i ali predhodni Partenon, kot je pogosto navedeno, je bil \xc5\xa1e vedno v gradnji, ko so Perzijci zavzeli mesto leta 480 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem in poru\xc5\xa1ili Akropolo._NEWLINE_Obstoj obeh prvotnih partenonov in njuno uni\xc4\x8denje sta znani po Herodotu. Deli stebrov so bili jasno vidni, vgrajeni v obzidje severno od Erehtejona. Nadaljnje fizi\xc4\x8dne dokaze te strukture so pokazala izkopavanja Panagiotisa Kavadiasa leta 1885 do 1890. Najdbe Wilhelma D\xc3\xb6rpfelda, pozneje direktorja nem\xc5\xa1kega arheolo\xc5\xa1kega in\xc5\xa1tituta, so potrdile, da je obstajala lo\xc4\x8dena podkonstrukcija izvirnega Partenona, ki ga je imenoval Partenon I, in ni pod sedanjo zgradbo, kot so mislili prej.  D\xc3\xb6rpfeld je opazil, da so tri stopnice prvega Partenona sestavljene iz dveh stopnic poroznega apnenca enako kot temelji in zgornja stopnica iz apnenca, ki je bil pokrit v najni\xc5\xbeji stopnici Periklesovega Partenona. Ta plo\xc5\xa1\xc4\x8dad je bila manj\xc5\xa1a in nekoliko severno od kon\xc4\x8dnega Partenona, kar ka\xc5\xbee, da je bila zgrajena za druga\xc4\x8dno zgradbo, ki je zdaj popolnoma prekrita. Ta nekoliko zapletena slika je z objavo kon\xc4\x8dnega poro\xc4\x8dila o izkopavanjih 1885 do 1890 pokazala, da je podstruktura podobna kimonskemu zidu, kar ka\xc5\xbee na poznej\xc5\xa1i datum prvega templja. _NEWLINE_\xc4\x8ce je bil prvotni Partenon res uni\xc4\x8den leta 480, je vpra\xc5\xa1anje, zakaj je bil 33 let prepu\xc5\xa1\xc4\x8den pogubi. Morda je to posledica prisege gr\xc5\xa1kih zaveznikov pred bitko pri Platajah leta 479 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem [45], ki pravi, da sveti\xc5\xa1\xc4\x8d, ki so jih uni\xc4\x8dili Perzijci, ne bodo obnovili. Prisege so bili Atenci re\xc5\xa1eni s Kalijinim mirom leta 450.  Verjetnej\xc5\xa1i vzrok je pomanjkanje sredstev za obnovo po perzijskem uni\xc4\x8denju. Izkopavanja Berta Hodgea Hilla so odkrila drugi Partenon, ki so ga za\xc4\x8deli graditi v Kimonovem obdobju po 468 pr. n. \xc5\xa1t. Hill je trdil, da je bila stopnica iz apnenca, za katero je D\xc3\xb6rpfeld mislil, da je najvi\xc5\xa1ja stopnica Partenona I, v resnici najni\xc5\xbeja od treh stopnic Partenona II, velikost stilobata naj bi bila po Hillu 23,51 krat 66,888 metra._NEWLINE_Te\xc5\xbeko je natan\xc4\x8dno dolo\xc4\x8diti letnico prvotnega Partenona, ker med izkopavanji leta 1885 ni bila v celoti razvita arheolo\xc5\xa1ka metoda seriacija; neprevidno kopanje in ponovno zasipanje je povzro\xc4\x8dilo, da je izginilo veliko dragocenih informacij. Poskus, da bi razpravljali in osmislili najdbe na akropoli pozneje, sta s \xc5\xa1tudijo v dveh zvezkih objavila Graef in Langlotz leta 1925 do 1933. To je navdihnilo ameri\xc5\xa1kega arheologa Williama Bella Dinsmoora, da je posku\xc5\xa1al datirati tempeljsko plo\xc5\xa1\xc4\x8dad in pet skritih zidov pod novimi terasami Akropole. Dinsmoor je sklenil, da je bil zadnji mogo\xc4\x8di datum za Partenon I prej kot 495 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem v nasprotju z zgodnjim datumom D\xc3\xb6rpfelda. Poleg tega Dinsmoor zanika, da sta bila dva prvotna Partenona, in odlo\xc4\x8dil, da je bil edini Predperiklesov tempelj Partenon II. Dinsmoor in D\xc3\xb6rpfeld sta o tem izmenjala poglede v American Journal of Archaeology leta 1935.\n_START_SECTION_\nDana\xc5\xa1nja zgradba\n_START_PARAGRAPH_\nSredi 5. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, ko je atenska Akropola postala sede\xc5\xbe Ati\xc5\xa1ko-delske pomorske zveze in so bile Atene najve\xc4\x8dje kulturno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de tistega \xc4\x8dasa, je Perikles za\xc4\x8del velikopotezen gradbeni projekt, ki je trajal celo drugo polovico stoletja. Najpomembnej\xc5\xa1e zgradbe, vidne na Akropoli \xc5\xa1e danes, Partenon, Propileje, Erehtejon in tempelj Atene Nike, so postavili v tem obdobju. Partenon je bil zgrajen pod splo\xc5\xa1nim nadzorom umetnika Fidije, ki je bil prav tako odgovoren za kiparski okras. Arhitekta Iktin in Kalikrat sta za\xc4\x8dela svoje delo leta 447 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem in ga kon\xc4\x8dala do 432, vendar se je delo, povezano z okrasjem, nadaljevalo vsaj do leta 431 pr. n. \xc5\xa1t. Nekaj finan\xc4\x8dnih ra\xc4\x8dunov za Partenon je ohranjenih in ka\xc5\xbeejo, da je bil najve\xc4\x8dji posami\xc4\x8den stro\xc5\xa1ek prevoz kamna z gore Pentelikon, pribli\xc5\xbeno 16 kilometrov iz Aten na Akropolo. Perikles je nekaj sredstev vzel iz zakladnice Ati\xc5\xa1ko-delske pomorske zveze , ki je bila leta 454 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem prestavljena iz Panhelenskega sveti\xc5\xa1\xc4\x8da na Delosu na Akropolo.\n_START_SECTION_\nArhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nPartenon je peripter oktastil dorski tempelj z jonskimi arhitekturnimi zna\xc4\x8dilnostmi. Stoji na plo\xc5\xa1\xc4\x8dadi ali stilobatu treh stopnic. Podobno kot pri drugih gr\xc5\xa1kih templjih ima preklado in je obdan s stebri ("peripteral"), ki nosijo entablaturo. Na obeh koncih ("oktastil") je osem stebrov in sedemnajst ob straneh. So dvoredni na obeh koncih. Stebri\xc5\xa1\xc4\x8de obdaja notranjo zidano strukturo, celo, ki je razdeljena v dva prostora. Na obeh koncih zgradbe se cela kon\xc4\x8da s trikotnim pedimentom, prvotno napolnjenim s kipi. Stebri so v dorskem vrstnem redu s preprostimi kapiteli, \xc5\xbelebastimi ja\xc5\xa1ki in brez baze. Nad arhitravom v entablaturi je friz izklesanih slikovnih plo\xc5\xa1\xc4\x8d (metopa), lo\xc4\x8denih s formalnimi arhitekturnimi triglifi, zna\xc4\x8dilnimi za dorski slog. Okoli cele in \xc4\x8dez preklade notranjih stebrov te\xc4\x8de neprekinjen rezbarski friz v nizkem reliefu, ki je v jonskem slogu namesto dorskem.  Merjeno na stilobatu je velikost dna Partenona 69,5 krat 30,9 metra. Cela je bila dolga 29,8 metra in 19,2 metra \xc5\xa1iroka z notranjim stebri\xc5\xa1\xc4\x8dem v dveh vrstah, strukturno potrebno za podporo strehe. Na zunanjosti stebri merijo 1,9 metra v premeru in so 10,4 metra visoki. Vogalni stebri imajo nekoliko ve\xc4\x8dji premer. Partenon je imel 46 zunanjih stebrov in 23 notranjih, vsak ima 20 kanelur (konkavni utor, vklesan v obliko stebra). Stilobat ima ukrivljenost navzgor proti sredi\xc5\xa1\xc4\x8du 60 milimetrov na vzhodnem in zahodnem koncu in 110 milimetrov na obeh straneh. Streha je bila prekrita z velikimi prekrivajo\xc4\x8dimi marmornimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami, znanimi kot imbreks ali tegula._NEWLINE_Partenon je najbolj\xc5\xa1i primer gr\xc5\xa1ke arhitekture. Tempelj, je zapisal John Julius Cooper, "u\xc5\xbeiva sloves najpopolnej\xc5\xa1ega dorskega templja, ki so ga kdaj zgradili. Tudi v antiki so bile njegove arhitekturne izbolj\xc5\xa1ave legendarne, \xc5\xa1e posebej natan\xc4\x8dno je ujemanje med ukrivljenostjo stilobata, sto\xc5\xbe\xc4\x8daste stene naosa in stebrov entasis." (Entasis je rahlo konkavno zmanj\xc5\xa1evanje premera stebra proti vrhu, \xc4\x8deprav je opazen u\xc4\x8dinek pri Partenonu precej bolj domiseln kot na starej\xc5\xa1ih templjih.) Stilobat je plo\xc5\xa1\xc4\x8dad, na kateri stojijo stebri. Kot v mnogih drugih klasi\xc4\x8dnih gr\xc5\xa1kih templjih ima rahlo paraboli\xc4\x8dno ukrivljenost navzgor, namenjeno zbiranju de\xc5\xbeevnice in okrepitvi zgradbe pred potresi. Stebri so videti nagnjeni nekoliko navzven, vendar so dejansko nagnjeni navznoter, \xc4\x8de bi se nadaljevali, bi dosegli skoraj natanko miljo nad sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem Partenona; \xc4\x8deprav so iste vi\xc5\xa1ine, se ukrivljenost zunanjega stilobatnega roba prena\xc5\xa1a na arhitrav (gredni nosilec) in streho zgoraj: "Vse sledi pravilu gradnje za ob\xc4\x8dutljive krivulje," ugotavlja Gorham Stevens, ko opozarja, da je poleg tega na zahodu spredaj zgrajen na nekoliko vi\xc5\xa1ji ravni kot na vzhodu spredaj.  Ni usklajenega mnenja, kaj naj bi bil u\xc4\x8dinek te "opti\xc4\x8dne izbolj\xc5\xa1ave". Lahko se je uporabljala kot neke vrste "obratna opti\xc4\x8dna iluzija"._NEWLINE_Nekatere \xc5\xa1tudije o Akropoli, vklju\xc4\x8dno Partenonu, ugotavljajo, da se veliko njegovih razse\xc5\xbenosti pribli\xc5\xbea zlatemu razmerju. Fasada Partenona in tudi njeni elementi ter tudi drugje so lahko omejeni z zlatim pravokotnikom.  To stali\xc5\xa1\xc4\x8de je v novej\xc5\xa1ih raziskavah postalo sporno.\n_START_SECTION_\nKiparsko okrasje\n_START_PARAGRAPH_\nV celi Partenona je Fidijev krizelefantinski kip Atene Partenos, ki je bil posve\xc4\x8den leta 439 ali 438 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem._NEWLINE_Okrasno kamnito delo je bilo prvotno zelo obarvano.  Tempelj je bil posve\xc4\x8den Ateni, \xc4\x8deprav se je gradnja nadaljevala skoraj do za\xc4\x8detka pelopone\xc5\xa1ke vojne leta 432. Do leta 438 sta bila kon\xc4\x8dana kiparsko okrasje dorskih metop na frizu nad zunanjim stebri\xc5\xa1\xc4\x8dem in jonski friz okoli zgornjega dela stene cele. Bogastvo frizov in metop se ujema z vlogo templja kot zakladnice. V opistodomusu (zadnja soba v celi) so bili shranjeni denarni prispevki Ati\xc5\xa1ko-delske pomorske zveze, katere vodilni \xc4\x8dlan so bile Atene. Ohranjene skulpture danes hranijo v Atenah v muzeju Akropole in londonskem Britanskem muzeju, nekaj kosov je tudi v pari\xc5\xa1kem Louvru, Rimu, na Dunaju in v Palermu.\n_START_SECTION_\nMetope\n_START_PARAGRAPH_\nFrizi na partenonskem ogredju (etablatura) imajo 92 metop, 14 na vzhodni in zahodni strani, 32 na severni in ju\xc5\xbeni strani. Po takratni navadi so bile vklesane v visokem reliefu le v zakladnicah (zgradbe, ki se uporabljajo za hrambo darov bogovom). Po evidencah skulpture metop segajo v leta 446 do 440 pr. n. \xc5\xa1t. Metope na vzhodni strani Partenona, nad glavnim vhodom, prikazujejo gigantomahijo (mitolo\xc5\xa1ka bitka med olimpijskimi bogovi in velikani). V metopah na zahodnem koncu je amazonomahija (legendarna bitka med Atenci in Amazonkami). V metopah na ju\xc5\xbeni strani je tesalska centavromahija (bitka Lapitov, ki jim pomaga Tezej proti Kentavrom). Metope od 13. do 21. manjkajo, toda risbe iz leta 1674, pripisane Jaquesu Carreyju, ka\xc5\xbeejo veliko ljudi; razli\xc4\x8dno jih razlagajo, kot prizore s porok Lapitov, prizore iz zgodnje zgodovine Aten in razli\xc4\x8dnih mitov.  Na severni strani Partenona so metope slabo ohranjene, vendar se zdi, da ka\xc5\xbeejo propad Troje._NEWLINE_Upodobitve na metopah so v klasi\xc4\x8dnem slogu, kar se vidi po anatomiji glave kipov, omejenih telesnih gibih v obrisih, ni mi\xc5\xa1ic, in v poudarjenih \xc5\xbeilah v likih centavromahije. Ohranjenih je ve\xc4\x8d metop, a so, razen tistih na severni strani, mo\xc4\x8dno po\xc5\xa1kodovane. Nekatere so v Muzeju na Akropoli, druge so v Britanskem muzeju, ena je v Louvru._NEWLINE_Marca 2011 so arheologi objavili, da so odkrili pet metop iz Partenona v ju\xc5\xbeni steni Akropole, ki je bila podalj\xc5\xa1ana, ko se je Akropola uporabljala kot trdnjava. V gr\xc5\xa1kem dnevniku Eleftherotypia so arheologi trdili, da so bile metope tja postavljene v 18. stoletju, ko so popravljali obzidje. Strokovnjaki so jih odkrili s sodobno fotografsko metodo za beli pentelikonski marmor, ki se razlikuje od drugega kamna v zidu, pri obdelavi 2250 fotografij. Prej so domnevali, da so to manjkajo\xc4\x8de uni\xc4\x8dene metope zaradi Morosinijeve eksplozije leta 1687.\n_START_SECTION_\nFrizi\n_START_PARAGRAPH_\nV arhitekturi in pri okrasju templja je najzna\xc4\x8dilnej\xc5\xa1i jonski friz okoli zunanjih sten cele, ki je v notranjosti Partenona. Nizek relief friza je bil vklesan na kraju samem; 442 do 438 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem._NEWLINE_Ena od mo\xc5\xbenih razlag je, da prikazuje idealizirano razli\xc4\x8dico panatenajske procesije od Dipilonovih vrat v Keramejku do Akropole. V njej, bila je vsako leto, posebna pa vsaka \xc5\xa1tiri leta, so sodelovali Atenci in tujci v \xc4\x8dast boginje Atene in ji darovali \xc5\xbertve in nove peplos (obla\xc4\x8dila, ki so jih stkala izbrana plemi\xc5\xa1ka atenska dekleta ergastines)._NEWLINE_Joan Breton Connelly ponuja mitolo\xc5\xa1ko razlago za friz, ki je v sozvo\xc4\x8dju s preostalim kiparskim okrasjem templja, ki prikazuje atensko genealogijo z vrsto nasledstvenih mitov, dolo\xc4\x8denih v daljni preteklosti. Opredeljuje osrednjo plo\xc5\xa1\xc4\x8do nad vrati Partenona kot daritev h\xc4\x8dere kralja Erehteja, \xc5\xbertvovanje, ki zagotavlja atensko zmago nad Evmolpom in njegovo tra\xc4\x8dansko vojsko. Velika procesija, ki koraka proti vzhodnemu koncu Partenona, ka\xc5\xbee zahvalno daritev goveda in ovc, medu in vode po bitki, ki ji sledi Erehtejeva zmagoslavna vojska. To predstavlja panatenaje v miti\xc4\x8dnih \xc4\x8dasih, model, na podlagi katerega je bila izdelana zgodovinska panatenajska procesija.\n_START_SECTION_\nPedimenti\n_START_PARAGRAPH_\nPopotnik Pavzanias, ko je obiskal Akropolo ob koncu 2. stoletja, samo na kratko omeni skulpture v pedimentih (pro\xc4\x8deljih hi\xc5\xa1) templja, in ve\xc4\x8dino svojega opisa uporabi za opis zlatega in s slonovino oblo\xc5\xbeenega kipa boginje v notranjosti.\n_START_SECTION_\nVzhodni pediment\n_START_PARAGRAPH_\nVzhodni pediment pripoveduje, da se je Atena rodila tako, da je sko\xc4\x8dila iz glave svojega o\xc4\x8deta Zevsa. Po gr\xc5\xa1ki mitologiji je imel Zevs stra\xc5\xa1en glavobol in je poklical Hefajsta (boga ognja in kova\xc5\xa1ke obrti) na pomo\xc4\x8d. Da bi si olaj\xc5\xa1al bole\xc4\x8dino, je ukazal Hefajstu, naj ga udari s svojim kova\xc5\xa1kim kladivom. Ko je to storil, se je Zevsova glava razdelila in odprla in izstrelila boginjo Ateno v polnem oklepu. Kiparski okras upodablja trenutek rojstva Atene._NEWLINE_Na \xc5\xbealost so bili osrednji deli v pedimentu uni\xc4\x8deni, \xc5\xa1e preden je Jacques Carrey ustvaril druga\xc4\x8de uporabne dokumentarne risbe iz leta 1674, tako da so vse obnove bolj posledica ugibanja in \xc5\xa1pekulacije. Glavni olimpski bogovi morajo stati okoli Zevsa in Atene in gledajo \xc4\x8dude\xc5\xbeen dogodek, tudi Hefajst in Hera sta verjetno blizu njih. Carreyjeve risbe so klju\xc4\x8dnega pomena pri obnovi kiparskega okrasja osrednjih figur na severu in jugu.\n_START_SECTION_\nZahodni pediment\n_START_PARAGRAPH_\nZahodni pediment le\xc5\xbei nasproti Propilej in upodablja tekmovanje med Ateno in Pozejdonom za oblast nad Atiko. Atena in Pozejdon se pojavita v osrednjem delu, razlikujeta se v mo\xc4\x8dnih diagonalnih oblikah, boginja ima olj\xc4\x8dno drevo, bog morja pa dvignjen trizob, da bi udaril zemljo. Na svojih bokih sta uokvirjena z dvema dejavnima skupinama konj, ki vle\xc4\x8dejo voz, medtem ko mno\xc5\xbeica legendarnih osebnosti iz atenske mitologije zapolnjuje prostor zunaj ostrih vogalov pedimenta._NEWLINE_Delo na pedimentih je nastajalo od 438 do 432 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, skulpture so ene najbolj\xc5\xa1ih primerov klasi\xc4\x8dne gr\xc5\xa1ke umetnosti. Podobe so vrezane v naravnem gibanju s telesi, polnimi \xc5\xbeivljenjske energije, ki sije iz njihovega telesa, telo se \xc4\x8duti skozi tanko obleko. Tanko obla\xc4\x8dilo kiton razkriva telo spodaj kot \xc5\xbeari\xc5\xa1\xc4\x8de slike. Razlikovanje med bogovi in ljudmi je nejasno v konceptualnem prepletanju med idealizmom in naturalizmom, ki ga je kipar vdihnil kamnu.  Pedimentov \xc5\xbee dolgo ni ve\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nAtena Partenos\n_START_PARAGRAPH_\nEdini del kipa iz Partenona, za katerega je znano, da je Fidijev , je bil kip Atene, nastanjene v naosu. Ta ogromna krizelefantinska skulptura je zdaj izgubljena in znana le iz kopij, vaznega slikarstva, draguljev, literarnih opisov in kovancev.\n_START_SECTION_\nPozna antika\n_START_PARAGRAPH_\nSredi 3. stoletja je v Partenonu izbruhnil velik po\xc5\xbear, ki je uni\xc4\x8dil streho in velik del notranjosti sveti\xc5\xa1\xc4\x8da. Popravili so ga v 4. stoletju na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja, verjetno ko je vladal Julijan Odpadnik.  Nova lesena streha je bila prekrita z glinenimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dicami in \xc5\xa1\xc4\x8ditila sveti\xc5\xa1\xc4\x8de. Imela je ve\xc4\x8dji naklon kot prvotna streha in levo krilo zgradbe je bilo poudarjeno._NEWLINE_Partenon je kot tempelj, posve\xc4\x8den Ateni, pre\xc5\xbeivel skoraj tiso\xc4\x8d let, dokler ni Teodozij II. leta 435 odredil, da je treba zapreti vse poganske templje v bizantinskem cesarstvu. V 5. stoletju je veliko kultno podobo Atene izropal eden od cesarjev in jo odpeljal v Konstantinopel, kjer je bila pozneje uni\xc4\x8dena, verjetno med obleganjem Konstantinopla med \xc4\x8detrto kri\xc5\xbearsko vojno leta 1204.\n_START_SECTION_\nKr\xc5\xa1\xc4\x8danska cerkev\n_START_PARAGRAPH_\nPartenon je bil preurejen v kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko cerkev, posve\xc4\x8deno devici Mariji oziroma Bo\xc5\xbeji materi (Bogorodnici) v zadnjem desetletju 6. stoletja. Usmeritev zgradbe je bila spremenjena, obrnjena proti vzhodu; glavni vhod je bil postavljen na zahodnem delu zgradbe, kr\xc5\xa1\xc4\x8danski oltar in ikonostas proti vzhodni strani zgradbe, ki je mejila na zgrajeno apsido, kjer je bil prej portik templja.  Velik osrednji portal z okoli\xc5\xa1kimi stranskimi vrati je bil vstavljen v predelni steni cele, ki je postala cerkvena ladja, iz zadnje komore pa cerkveni narteks. Razmiki med stebri opistodomosa in peristil so bili zazidani, \xc4\x8deprav so \xc5\xa1tevilna vrata \xc5\xa1e vedno dovoljevala dostop. Po stenah so bile naslikane ikone, veliko kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih napisov so vklesali v stebre. Ta prenova je povzro\xc4\x8dila odstranitev in razpr\xc5\xa1enost skulptur. Bogove so na novo razlagali v skladu s kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvom ali pa so jih odstranili in uni\xc4\x8dili. Partenon je postal \xc4\x8detrti najpomembnej\xc5\xa1i kr\xc5\xa1\xc4\x8danski romarski cilj v vzhodnem rimskem cesarstvu za Konstantinoplom, Efezom in Solunom. Leta 1018 je cesar Bazilij II. od\xc5\xa1el na romanje v Atene takoj po kon\xc4\x8dni zmagi nad Bolgari, da bi jo po\xc4\x8dastil na Partenonu. V srednjeve\xc5\xa1ki Gr\xc4\x8diji se imenuje tempelj Teotokos Ateniotis in je bil zelo znan, saj ga pogosto ne omenjajo z imenom, ker se je vedelo, da je mi\xc5\xa1ljen prav ta tempelj._NEWLINE_Med latinsko zasedbo je za pribli\xc5\xbeno 250 let postal rimskokatoli\xc5\xa1ka cerkev Bo\xc5\xbeje matere. V tem obdobju je bil v jugozahodnem kotu cele zgrajen stolp, ki se je uporabljal kot stolp ali zvonik in je imel spiralno stopni\xc5\xa1\xc4\x8de ter obokane grobnice pod tlemi Partenona.\n_START_SECTION_\nMo\xc5\xa1eja\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1456 so tur\xc5\xa1ke sile napadle Atene in oblegana florentinska vojska je branila Akropolo do junija 1458, ko se je predala.  Turki so obnovili Partenon kot gr\xc5\xa1ko pravoslavno cerkev. Malo pred koncem 15. stoletja je Partenon postal mo\xc5\xa1eja. _NEWLINE_Natan\xc4\x8dne okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine, zakaj so jo Turki spremenili v mo\xc5\xa1ejo, niso jasne; en vir navaja, da je Mehmed II. naro\xc4\x8dil spremembo kot kazen za izdajo atenske zarote proti otomanski oblasti. Apsida je postala mihrab, stolp je bil podalj\xc5\xa1an navzgor in postal minaret, name\xc5\xa1\xc4\x8den je bil minbar, kr\xc5\xa1\xc4\x8danski oltar in ikonostas sta bila odstranjena in stene pobeljene._NEWLINE_Kljub spremembam, ki spremljajo preobrazbo Partenona v cerkev in pozneje v mo\xc5\xa1ejo, je njegova struktura ostala v bistvu nedotaknjena. Leta 1667 je tur\xc5\xa1ki popotnik Evliya \xc3\x87elebi izrazil za\xc4\x8dudenje nad skulpturami Partenona in v prenesenem pomenu opisal zgradbo "kot neko impregnirano trdnjavo, ki je ni naredil \xc4\x8dlovek". Poeti\xc4\x8dno poni\xc5\xbeno pravi, da "mora kot delo ne\xc4\x8dlove\xc5\xa1kih rok, to je nebes samih, ostati vse ve\xc4\x8dne \xc4\x8dase". Francoski umetnik Jacques Carrey je leta 1674 obiskal Akropolo in skiciral kiparsko okrasje Partenona.  V za\xc4\x8detku leta 1687 je in\xc5\xbeenir z imenom Plantier skiciral Partenon za francoskega Graviersa d\'Orti\xc3\xa8resa. Te upodobitve, predvsem Carreyjeve, so pomembne in v\xc4\x8dasih edini dokazi o stanju Partenona in njegovih razli\xc4\x8dnih skulptur pred opusto\xc5\xa1enjem leta 1687 in poznej\xc5\xa1em plenjenju umetni\xc5\xa1kih predmetov.\n_START_SECTION_\nUni\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1687 je bil Partenon zelo po\xc5\xa1kodovan v najve\xc4\x8dji katastrofi, ki ga je doletela v dolgi zgodovini. Bene\xc4\x8dani so poslali vojsko pod vodstvom Francesca Morosinija, da napade Atene in zajame Akropolo. Otomanski Turki so utrdili Akropolo in uporabljali Partenon za skladi\xc5\xa1\xc4\x8de smodnika, \xc4\x8deprav so se zavedali nevarnosti, leta 1656 je namre\xc4\x8d eksplozija mo\xc4\x8dno po\xc5\xa1kodovala Propileje, in za zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de za \xc4\x8dlane lokalne tur\xc5\xa1ke skupnosti.  26. septembra je bene\xc5\xa1ka krogla, ki je priletela s hriba Filopap, raznesla skladi\xc5\xa1\xc4\x8de in zgradbo delno uni\xc4\x8dila.  Eksplozija je uni\xc4\x8dila osrednji del zgradbe in stene cele sesula v ru\xc5\xa1evine. Gr\xc5\xa1ki arhitekt in arheolog Kornilia Hatziaslani pi\xc5\xa1e, da so "... tri od \xc5\xa1tirih sten sveti\xc5\xa1\xc4\x8da skoraj propadle in tri petine skulptur iz friza so bile uni\xc4\x8dene. Tudi streha se je o\xc4\x8ditno premaknila. Padlo je \xc5\xa1est stebrov z ju\xc5\xbene strani, osem na severu, po\xc5\xa1kodovan je bil tudi vzhodni portik, razen en steber. Iz stebrov so padli ogromni marmorni arhitravi, triglifi in metope." V eksploziji je bilo ubitih pribli\xc5\xbeno 300 ljudi, ki so jih zadeli drobci marmorja, izbruhnil je bil tudi velik po\xc5\xbear, ki je trajal do naslednjega dne, in uni\xc4\x8dil veliko domov._NEWLINE_Napisanih je bilo ve\xc4\x8d poro\xc4\x8dil o tem, ali je bilo to uni\xc4\x8denje namerno ali naklju\xc4\x8dno; en tak zapis nem\xc5\xa1kega \xc4\x8dastnika Sobievolska navaja, da je tur\xc5\xa1ki dezerter razodel Morosiniju, za kaj Turki uporabljajo Partenon. Turki so pri\xc4\x8dakovali, da zaradi zgodovinskega pomena ne bo cilj Bene\xc4\x8danov. Morosini je dejal, da so se odzvali z usmerjanjem topni\xc5\xa1tva na Partenon. Posku\xc5\xa1al je upleniti skulpture in je povzro\xc4\x8dil nadaljnjo \xc5\xa1kodo. Kipi Pozejdona in Ateninih konjev so padli na tla in se razbili, ko so jih njegovi vojaki posku\xc5\xa1ali lo\xc4\x8diti od zahodnega pedimenta zgradbe. _NEWLINE_Potem ko so Turki ponovno zavzeli Akropolo, so uporabili nekaj ru\xc5\xa1evin in postavili manj\xc5\xa1o mo\xc5\xa1ejo v lupini poru\xc5\xa1enega Partenona.  V naslednjem stoletju in pol so dele preostalih struktur izropali kot gradbeni material ter odnesli vse preostale vredne predmete. _NEWLINE_V 18. stoletju je bilo obdobje otomanske stagnacije. Vse ve\xc4\x8d Evropejcev je na\xc5\xa1lo pot do Aten in slikovite ru\xc5\xa1evine Partenona so bile precej uboge in popackane, kar je spodbudilo vzpon filhelenizma ("ljubezen do gr\xc5\xa1ke kulture" ali "ob\xc4\x8dudovanje vsega gr\xc5\xa1kega") in pomagalo vzbuditi so\xc4\x8dutje v Veliki Britaniji in Franciji za gr\xc5\xa1ko neodvisnost. Med zgodnjimi popotniki in arheologi sta bila James Stuart in Nicholas Revett, ki sta po naro\xc4\x8dilu Society of Dilettanti pregledala ru\xc5\xa1evine klasi\xc4\x8dnih Aten. Izdelala sta risbe Partenona, ki so bile prvi\xc4\x8d objavljene leta 1787 v drugem zvezku Antiquities of Athens Measured and Delineated. Leta 1801 je britanski veleposlanik v Konstantinoplu, grof Elginski, dobil vpra\xc5\xa1ljiv sulmanov firman (edikt ali uradni razglas), katerega obstoj ali zakonitost do danes ni bila dokazana, da bi naredili odlitke in risbe starin na Akropoli, poru\xc5\xa1ili nove zgradbe, \xc4\x8de bi bilo potrebno, da bi na\xc5\xa1li starine in odstranili skulpture.\n_START_SECTION_\nOsvoboditev Gr\xc4\x8dije\n_START_PARAGRAPH_\nKo je leta 1832 neodvisna Gr\xc4\x8dija dobila nadzor nad Atenami, je bil poru\xc5\xa1en vidni del minareta; le njegova baza in spiralno stopni\xc5\xa1\xc4\x8de do ravni arhitrava sta ostala nedotaknjena. [\xe2\x81\xb9\xe2\x81\xb8] Kmalu so bile poru\xc5\xa1ene vse srednjeve\xc5\xa1ke in otomanske zgradbe na Akropoli. Slika majhne mo\xc5\xa1eje v Partenonovi celi je bila ohranjena na fotografiji Jolyja de Lotbini\xc3\xa8rja, ki je iz\xc5\xa1la v Lereboursovi Excursions Daguerriennes leta 1842 kot prva fotografija Akropole. [99] Obmo\xc4\x8dje je postalo zgodovinsko obmo\xc4\x8dje pod nadzorom gr\xc5\xa1ke vlade. Danes privla\xc4\x8di milijone turistov, ki pridejo po poti na zahodnem koncu Akropole mimo obnovljenih Propilej navzgor po panatenajski poti k Partenonu, ki je obdan z nizko ograjo, da se prepre\xc4\x8di \xc5\xa1koda.\n_START_SECTION_\nSpor zaradi marmorja\n_START_PARAGRAPH_\nGlavni spor je nastal zaradi Partenonovega marmorja, ki ga je odstranil grof Elginski in je v Britanskem muzeju. Nekaj skulptur iz Partenona je tudi v Louvru v Parizu, v K\xc3\xb8benhavnu in drugod, vendar je ve\xc4\x8d kot 50 odstotkov v Muzeju Akropole v Atenah.  Nekaj je \xc5\xa1e vedno mogo\xc4\x8de videti na sami zgradbi. Gr\xc5\xa1ka vlada se je zavzemala \xc5\xbee od leta 1983, da bi Britanski muzej vrnil skulpture v Gr\xc4\x8dijo.   Ta je to odlo\xc4\x8dno zavrnil in zaporedne britanske vlade so se \xc5\xbee pripravljale, da to storijo (kar bi zahtevalo spremembo zakonodaje). Pogovori med visokimi predstavniki gr\xc5\xa1kih in britanskih kulturnih ministrstev in njihovih pravnih svetovalcev so bili v Londonu 4. maja 2007. To so bila prva resna pogajanja po ve\xc4\x8d letih in obstaja upanje, da se bosta strani sporazumeli.\n_START_SECTION_\nObnova\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1975 si je gr\xc5\xa1ka vlada za\xc4\x8dela prizadevati za ponovno obnovo Partenona in drugih struktur na Akropoli. Leta 1983 je bil ustanovljen odbor za ohranitev spomenikov Akropole.  Projekt je pozneje pritegnil financiranje in strokovno pomo\xc4\x8d iz Evropske unije. Arheolo\xc5\xa1ki odbor je temeljito dokumentiral vsak artefakt, ki je ostal na svojem mestu, arhitekti so pomagali z ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1kimi modeli dolo\xc4\x8diti, kje so bili prvotno. \xc5\xa0e posebej pomembne in nestabilne skulpture so prenesli v Muzej na Akropoli. V nekaterih primerih so ugotovili, da je bila prvotna konstrukcija napa\xc4\x8dna. Te so razstavili in za\xc4\x8deli so skrbno obnovo.'