b'\n_START_ARTICLE_\nTeorija uma\n_START_SECTION_\nRazvoj teorije uma\n_START_PARAGRAPH_\nRazvoj teorije uma poteka postopoma. Wellman  opisuje tri razvojne stopnje, ki potekajo v obdobju od dveh do petih let. Trdi, da imajo \xc5\xbee dveletni otroci razvito enostavno teorijo uma \xe2\x80\x93 psihologija \xc5\xbeelja, pri kateri razumejo, da je posameznikovo obna\xc5\xa1anje pod vplivom njegovi \xc5\xbeelja. . Druga stopnja, t. i. psihologija prepri\xc4\x8danja, \xc5\xbeelje se pojavi okoli tretjega leta, ko otrok \xc5\xbee lahko razume, da so mentalna stanja reprezentacije, vendar jih \xc5\xa1e vedno razume kot posnetke realnosti in ne njene interpretacije. Zadnja stopnja, t. i. prepri\xc4\x8danja kot interpretacije in reprezentacije pa se pojavi, ko otrok razume napa\xc4\x8dna prepri\xc4\x8danje. To pa je razumevanje, da posameznik verjame v nekaj kar ni to\xc4\x8dno. Na drugi strani pa Perner opisuje le dve stopnji in meni, da druga stopnja ne izni\xc4\x8di razvojno ni\xc5\xbeje prve stopnje. Situacijska teorija obna\xc5\xa1anja se kot prva stopnja pojavi pri pribli\xc5\xbeno 18 mesecih in je prevladujo\xc4\x8da do pribli\xc5\xbene starosti 4 ali 5 let. Otroci na tej stopnji razumejo vez med posameznikom in situacijo, resni\xc4\x8dno ali domi\xc5\xa1ljijsko, in glede nanjo tudi presojajo. Triletni otroci tako \xc5\xbee razumejo, da obstaja povezava med zaznavnimi informacijami in tem, kar vedo, vendar pa \xc5\xa1e ne morejo razlo\xc5\xbeiti svojega vedenja ali vedenja drugih \xe2\x80\x93 ne razumejo, kako je posameznik pri\xc5\xa1el do tega vedenja. Poleg tega razumejo, da imajo lahko ljudje, ki vidijo ali sli\xc5\xa1ijo razli\xc4\x8dne variante istega dogodka, razli\xc4\x8dna prepri\xc4\x8danja o teh dogodkih, vendar pa ne uvidijo, da dve osebi, ki npr. vidita ali sli\xc5\xa1ita isto stvar, lahko to interpretirata razli\xc4\x8dno. Druga stopnja pa je podobna tretji stopnji pri Wellmanu, pri \xc4\x8demer Perner pravi, da za razumevanje napa\xc4\x8dnih prepri\xc4\x8danj oz. razumevanje tega, da ima lahko nekdo zmotno prepri\xc4\x8danje o realnosti, je potrebno, da ima otrok oblikovan koncept reprezentacij oz. ima, kot to stopnjo tudi imenuje, reprezentacijsko teorijo uma.\n_START_SECTION_\nOcenjevanje teorije uma\n_START_PARAGRAPH_\nZa ocenjevanje teorije uma se uporablja razli\xc4\x8dne naloge oz. preizkuse. Za ocenjevanje teorije uma dveletnih mal\xc4\x8dkov, ki temelji na t. i. psihologiji \xc5\xbeelja, je Wellman postavil mal\xc4\x8dku naslednjo nalogo. Mal\xc4\x8dku je predstavil de\xc4\x8dka Sama, ki je \xc5\xbeelel najti svojega zaj\xc4\x8dka, da ga bo lahko odnesel s sabo v vrtec. Nato mu je povedal, da je zaj\xc4\x8dek lahko skrit v enem ali drugem prostoru, Samo pa gre iskat zaj\xc4\x8dka v samo en prostor. Tam najde bodisi zaj\xc4\x8dka bodisi psi\xc4\x8dka. \xc4\x8ce je Samo na\xc5\xa1el zaj\xc4\x8dka, je mal\xc4\x8dka vpra\xc5\xa1al ali bo Samo tedaj \xc5\xa1el v vrtec, v nasprotnem primeru pa ga je vpra\xc5\xa1al ali bo Samo iskal zaj\xc4\x8dka \xc5\xa1e kje drugje ali bo \xc5\xa1el v vrtec. Rezultati raziskav so pokazali, da ve\xc4\x8dina dveletnih mal\xc4\x8dkov presodi pravilno. Za razvojno vi\xc5\xa1jo stopnjo, pa je Wellman predlagal nalogo, pri kateri testator najprej poka\xc5\xbee otroku dve lokaciji v prostoru, npr. \xc5\xa1katlo in polico, kjer so spravljene knjige. Potem otroku predstavi lutko z imenom Ema in pove, da Ema misli, da so knjige spravljene samo na polici in da ne ve, da so tudi v \xc5\xa1katli. Nato pa mu pove, da bi rada Ema nekaj knjig in postavi otroku vpra\xc5\xa1anje, kje bo Ema iskala knjige. Ve\xc4\x8dina triletnih otrok \xc5\xbee odgovori pravilno, da bo Ema iskala knjige le tam, kjer ve da so. Pri predvidevanju obna\xc5\xa1anja tako v primerjavi z dveletnimi mal\xc4\x8dki ne upo\xc5\xa1tevajo zgolj posameznikove \xc5\xbeelje ampak tudi njegovo prepri\xc4\x8danje. Za ocenjevanje teorije uma na stopnji otrokovega razumevanja napa\xc4\x8dnih prepri\xc4\x8danj pa se najpogosteje uporablja nalogo\xc2\xa0\xc2\xbbAna in Nika\xc2\xab. Pri tem preizkusu testator pred otrokom odigra zgodbico, v kateri ima pun\xc4\x8dka Ana \xc5\xa1katlo, Nika pa ko\xc5\xa1aro in frnikolo, ki jo da v svojo ko\xc5\xa1aro ter gre na sprehod. Vmes Ana prestavi frnikolo v svojo \xc5\xa1katlo. Potem se Nika vrne in testator najprej vpra\xc5\xa1a otroka kje je frnikola, nato pa \xc5\xa1e kje bo Nika iskala frnikolo. Ve\xc4\x8dina \xc5\xa1tiriletnikov je pri presojanju \xc5\xbee zmo\xc5\xbena upo\xc5\xa1tevati, da Nika ne ve, da je med njeno odsotnostjo Ana prestavila frnikolo v \xc5\xa1katlo, in bo zato frnikolo iskala tam, kjer jo je pustila, torej v ko\xc5\xa1ari. Naloga, ki je tudi namenjena preizkusu razumevanja napa\xc4\x8dnih prepri\xc4\x8danj pa vklju\xc4\x8duje \xc5\xa1katlo, katere zunanjost jasno izdaja njeno vsebino (npr. \xc5\xa1katla od bombonov Smarties). Otroka testator vpra\xc5\xa1a, kaj misli, da je v \xc5\xa1katli in ko mu ta odgovori, da misli da so notri bomboni, otroku poka\xc5\xbee, da so notri v resnici svin\xc4\x8dniki. Svin\xc4\x8dnike vrne v \xc5\xa1katlo in otroka vpra\xc5\xa1a, kaj bo drug otrok mislil, da je v \xc5\xa1katli. Ve\xc4\x8dina mal\xc4\x8dkov starih 3 leta, na vpra\xc5\xa1anje odgovori\xc2\xa0\xc2\xbbsvin\xc4\x8dniki\xc2\xab. Upo\xc5\xa1tevajo torej lastno vedenje in ne napa\xc4\x8dnega prepri\xc4\x8danja drugega. \xc5\xa0tiri letni otroci pa so \xc5\xbee zmo\xc5\xbeni razumeti, da lahko ima posameznik napa\xc4\x8dno prepri\xc4\x8danje in odgovorijo\xc2\xa0\xc2\xbbTudi drugi otrok bo mislil, da so notri bonboni\xc2\xab. Ker se teorija uma nana\xc5\xa1a tudi na razumevanje lastnih mentalnih stanj, je otroku na koncu potrebno vpra\xc5\xa1ati \xc5\xa1e kaj je on najprej mislil, da je v \xc5\xa1katli. Po navadi tri letni mal\xc4\x8dki odgovorijo, da so najprej mislili, da so v \xc5\xa1katli svin\xc4\x8dniki (ker so videli vsebino \xc5\xa1katle). Tako torej nimajo te\xc5\xbeav le z razlikovanjem lastnih prepri\xc4\x8danj od prepri\xc4\x8danj drugih, temve\xc4\x8d tudi te\xc5\xbeave z razumevanjem lastnih mentalnih stanj.'