b'\n_START_ARTICLE_\nSlikar Meidias\n_START_PARAGRAPH_\nMeidias je bil atenski vazni slikar v rde\xc4\x8de figuralnem slogu v anti\xc4\x8dni Gr\xc4\x8diji, ki je deloval v zadnji \xc4\x8detrtini 5. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. (od 420 do 400 pr. n. \xc5\xa1t.). Imenovan je po lon\xc4\x8darju, katerega podpis je na veliki okra\xc5\xa1eni hidriji (BM E 224), izkopani iz etru\xc5\xa1\xc4\x8danske grobnice. Eduard Gerhard je prvi\xc4\x8d identificiral ta napis leta 1839  in tisti, ki je dolo\xc4\x8dil prizor na vazi kot posilstvo Levkipovih h\xc4\x8dera, za kar je prej veljalo, da je bila tekma Hipomena in Atalante\n_START_SECTION_\nPregled\n_START_PARAGRAPH_\nDelo slikarja Meidiasa je podobno njegovim starej\xc5\xa1im sodobnikom: slikarju Kodrosu, slikarju Eretriiu in Aisonu. Zadnja dva naj bi bila njegova u\xc4\x8ditelja. Predlagano je bilo tudi, da so dela, pripisana slikarju Meidiasu, v resnici pozna dela Aisona . John Beazley je slikarju Meidiasu dodelil 22 vaz in fragmentov z dodatnima 2 mo\xc5\xbenima opisoma, ki mu ju pripisujejo \xc5\xa1tevilni privr\xc5\xbeenci. Njegova \xc5\xa1ola vklju\xc4\x8duje 9 posami\xc4\x8dno prepoznavnih umetnikov ali skupin , skupno \xc5\xa1tevilo razli\xc4\x8dnih vaze, ki jih Beazley pripisuje slikarju Meidiasu in njegovemu krogu je 192 . Najnovej\xc5\xa1i katalog raisonn\xc3\xa9 je seznam 36 vaz slikarja Meidiasa, 34 imenovanih po sledilcih in 167 pod na\xc4\x8din slikarja Meidiasa.\n_START_SECTION_\nSlog\n_START_PARAGRAPH_\nMeidiasov slog je bil druga\xc4\x8den, imenovan na\xc4\x8di\xc4\x8dkan ali manieristi\xc4\x8den in bi lahko nekaj dolgoval bogatemu slogu ati\xc5\xa1ke skulpture iz 5. stoletja pr. n. \xc5\xa1t.. Njegove kompozicije so "Polignotanske", ker nimajo ene talne linije, temve\xc4\x8d so razporejene v ve\xc4\x8d frizov preko trebuha vaze. Najbolj priljubljene oblike slikarja Meidiasa in njegovih privr\xc5\xbeencev so bile med ve\xc4\x8djimi oblikami hidrije in \xc4\x8dokati lekiti, antesterije in razli\xc4\x8dnih piiksidah in lekanidih, ki so bili primerni za manj\xc5\xa1e kose. Meidiasove figure so prepoznavne po svojih dolgih profilih, velikih o\xc4\x8deh, majhnih ustih, zaobljenih bokih in pogostosti tri \xc4\x8detrtinskega portreta. Njegove \xc5\xbeenske so vitke in dolgih okon\xc4\x8din, njegovi mo\xc5\xa1ki se nagibajo k debelosti, oboji pa imajo dolge prste. Posebno pozornost posve\xc4\x8da podrobnostim obla\xc4\x8dil, nakita in las; vse njegove \xc5\xbeenske nosijo uhane, ogrlice, okraske za lase in zapestnice, njihove lase so umetelno spete, njihova obleka je obi\xc4\x8dajno navaden, ve\xc4\x8dplasten peplos, ki se razprostira. Vsebina je naklonjena mitolo\xc5\xa1kemu zgodovinskemu (rojstvo Erihtonija je ponavljajo\xc4\x8da se tema) in glede na to, da je delal v \xc4\x8dasu pelopone\xc5\xa1ke vojne, je bila v zraku escapisti\xc4\x8dna domi\xc5\xa1ljija._NEWLINE_Ime vaze in chef-d\xe2\x80\x99\xc5\x93uvre sta prvotno pripadala prvi zbirki sira Williama Hamiltona. To vazo je v portretu vidno prikazal Joshua Reynolds in se je pomembno vplivala na neoklasicisti\xc4\x8dno gibanje. Prav tako se je na\xc5\xa1la mesto v d\'Hancarvillovem albumu Zbirka etru\xc5\xa1\xc4\x8danskih, gr\xc5\xa1kih, rimskih starin iz kabineta \xc4\x8dastnega Williama Hamiltona, vol. I, 1766 (plo\xc5\xa1\xc4\x8de 127-130). Bila je reproducirana na Wedgwoodovi jaspisovi posodi, na pohi\xc5\xa1tvu in na slikah , Winckelmann pa jo je izjemno pohvalil kot\xc2\xa0\xc2\xbbnajbolj\xc5\xa1o in najlep\xc5\xa1o risbo na svetu\xc2\xab\xc2\xa0. Britanski muzej jo je kupil leta 1772.'