b'\n_START_ARTICLE_\nMaurice Ravel\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nNekateri menijo, da sta rojstno mestece Cibourne, nedale\xc4\x8d od \xc5\xa1panske meje in baskovski izvor Ravela po materini strani morda vplivala na bodo\xc4\x8dega skladatelja in ga spodbudila, da je dal v svoji glasbi prednost tradicionalnim \xc5\xa1panskim melodijam. Toda ta domneva je te\xc5\xbeko sprejemljiva, \xc4\x8de pomislimo, da se je Ravelova dru\xc5\xbeina preselila v Pariz leta 1875, ko se je rodil Maurice, ki se nikoli ni ve\xc4\x8d vrnil v rojstno de\xc5\xbeelo. O\xc4\x8de je bil in\xc5\xbeenir \xc5\xa1vicarskega rodu; morda je imel skladatelj zaradi tega dejstva in materinega izvora rad predvsem tuje, \xc5\xa1panske skladbe._NEWLINE_Maurice Ravel je \xc5\xbee s sedmimi leti kazal nadarjenost za glasbo. S \xc5\xa1tirinajstimi se je vpisal na konservatorij, kjer se je u\xc4\x8dil klavir in kompozicijo in z budnim o\xc4\x8desom spremljal kulturno dogajanje. V razredu je bil vedno med prvimi in je prejel ve\xc4\x8d odlikovanj, tako da je komaj po dveh letih \xc5\xa1tudija prestopil v vi\xc5\xa1ji razred klavirja, ki ga ge vodil Charles de Beriot. Med osemnajstim in dvajsetim letom je napisal Balado o kraljici, ki je umrla od ljubezni, Anti\xc4\x8dni menuet in Habanero. Z drugo od teh skladb je postal znan tudi izven konservatorija in je vzbujal ob\xc4\x8dudovaje tedanjih glasbenikov in simbolisti\xc4\x8dnih pesnikov, s katerimi je navezal tesne prijateljske stike. V istem \xc4\x8dasu je napisal tudi Groteskno serenado in Tri romanti\xc4\x8dne val\xc4\x8dke._NEWLINE_Odzivi kritikov na prve predstavitve Ravelove glasbe so bili negativni. Mnenje so spremenili \xc5\xa1ele leta 1899 po zaslugi krstne izvedbe Pavane za umrlo infantinjo. Temu delu je sledil drugi uspeh, Vodne igre, ki je gotovo pri\xc4\x8devanje o bolj pristnemu Ravelu. Leta 1904 je izbruhnil pravi \xc5\xa1kandal, ko je Ravel povsem mirno odgovoril na zajedljive kritike s pristnima mojstrovinama Zrcala in Sonatino za klavir ter od\xc5\xa1el iz konservatorija._NEWLINE_Godalni kvartet v F-duru iz leta 1902, ki je posve\xc4\x8den Gabrielu Faureju ter stiki z Debussyjem in simbolisti\xc4\x8dnim in impresionisti\xc4\x8dnim vzdu\xc5\xa1jem nikakor ne zmanj\xc5\xa1ujejo izraza skladateljeve izvirnosti in skrajne linearne popolnosti njegovega manierizma. Dovolj se je spomniti stiliziranega vzhodnja\xc5\xa1kega okusa druge teme Allegra moderata ali originalne ritmi\xc4\x8dne intuicije Scherza. Po tem mojstrskem debiju v najslavnej\xc5\xa1i zvrsti komorne glasbe se je hotel Ravel lotiti nenih klasi\xc4\x8dnih oblik, to je naredil s Triom in leta 1914, Sonato za violino in violon\xc4\x8delo in nazadnje s Sonato za klavir in violino. Leta 1906 je izvedba Naravnih zgodb spro\xc5\xbeila nov \xc5\xa1kandal: zaradi drzne skladbe in kasneje zelo ostre kritike se je ravel Ravel umaknil na pode\xc5\xbeelje, kjer je v kratkem \xc4\x8dasu ustvaril slavno \xc5\xa0pansko rapsodijo. Po Habaneri se je redno vra\xc4\x8dal k \xc5\xa1panskim temam, leta 1905 z Burke\xc5\xbeevo podoknico in leta 1907 z operno predstavo \xc5\xa0panska ura. \xc5\xa0e enkrat jo je oporabil leta 1928 v znamenitem Boleru, ki ga je napisal za koreografijo Ide Rubinstein. Celo njegovo zadnje delo Don Kihot Dulcineji iz leta 1932 na pesmi Paula Moranda je bil nov poklon \xc5\xa0paniji._NEWLINE_\xc5\xa0panski rapsodiji so sledila druga dela. Ravela je pritegnila zgodba Potopljeni zvonec in je po njej napisati opero, vendar je leta 1914 to zamisel opustil. Medtem je zagrizeno delal na Dafnisu in Hloi, ki so ju prvi\xc4\x8d uprizorili leta 1912. Ta izredna partitura se uvr\xc5\xa1\xc4\x8da ob Debussyjevega Peleasa in Melisando in \xc5\xa1e enkrat opravi\xc4\x8duje teorije tistih, ki vidijo v Ravelu posnemovalca Debussyja. Ta primerjava pa se \xc5\xa1e danes zdi manj verjetna saj je za Ravelovo glasbo zna\xc4\x8dilna povsem osebna prvina: ritem, ki je za skladatelja tako utemeljen in potreben za Debussyja pa odve\xc4\x8den. V istem razdobju je Ravel dal izvesti tudi druga izvrstna dela: Plemenite in \xc4\x8dustvene val\xc4\x8dke, ki so skorajda povzro\xc4\x8dili pretep v dvorani, ko jih je zaigral na klavir, kasneje pa so pri\xc5\xa1li na repertoar baleta Truhanove. Za neki drugi balet pa je dobil navdih pri Moji materi gosi, ki je blio sprva delo za klavir \xc5\xa1tiriro\xc4\x8dno, potem pa ga je orkestriral._NEWLINE_Leta 1913 je spoznal Igorja Stravinskega, ko se je ta ukvarjal z revizijo Hovan\xc5\xa1\xc4\x8dine Musorgskega; sre\xc4\x8danje se je razvilo v tesno prijateljstvo. Odkritje Treh pesmi japonske lirike, ki jih je uglasbil Stravinski, je nanj naredilo globok vtis, tako da je napisal Tri pesmi (Stephana Mallarmeja) za glas, klavir, godalni kvartet, dve flavti in dva klarineta. Ko je izbruhnila prva svetovna vojna, je sku\xc5\xa1al Ravel prestopiti v letalstvo, vendar so ga zaradi fizi\xc4\x8dne nesposobnosti zavrnili. Posre\xc4\x8dilo pa se mu je postati bolni\xc5\xa1ki stre\xc5\xbenik, udle\xc5\xbeil se je ve\xc4\x8d bojev, nazadnje pa je moral zaradi krhkega zdravja v bolni\xc5\xa1nico. Br\xc5\xbe ko se je za\xc4\x8del voja\xc5\xa1ko udejstvovati, je za\xc4\x8del komponirati. Kon\xc4\x8dal je skladbo Couperinov nagrobnik, ki ga je za\xc4\x8del leta 1914; gre za \xc5\xa1est skladb med njimi je vsaka namenjena enemu umrlemu. Grozote vojne so mu kasneje navdihnile Klavirski koncert za levo roko, posve\xc4\x8den avstrijskemu pianistu Paulu Wittgensteinu, ki je imel pohabljeno desnico. To delo je do\xc5\xbeivelo krstno izvedbo leta 1932._NEWLINE_Med letoma 1922 in 1928 se je Ravel odpravil na dolgi potovanji po Evropi in ZDA, kjer je dirigiral in ustvarjal svojo glasbo. V Parizu ga je o\xc4\x8daralo izvajanje in improviziranje majhnih \xc4\x8drnskih jazzovskih skupin, ki so igrale po zakajenih kavarnah. V Harlemu je hodil v no\xc4\x8dne klube, si zapisoval, hvalil; na njegovo glasbo so vplivale pretrgane linije najbolj\xc5\xa1ih \xc4\x8drnskih glasbenikov. Napisal je Madekasovske pesmi (Chansons mad\xc3\xa9casses) za glas, flavto, violon\xc4\x8delo in klavir, s katerimi se je vrnil k \xc4\x8disti konstrukciji. Za njegovo resni\xc4\x8dno slavo pa gre zasluga \xc5\xa1e vedno Boleru._NEWLINE_Za Ravela je bila eksoti\xc4\x8dnost nadomestna re\xc5\xa1itev evropske kulture, katere viri so usahnili. Vedno mu je bilo \xc5\xbeal preprostega otro\xc5\xa1tva, ustvarjalne svobode kak\xc5\xa1nega Satieja in melodi\xc4\x8dne miline Debussyja. Ravel je bil glas nostalgije, krize stoletja, spomin na ljubljeno, toda odlo\xc4\x8dno zavrnjeno preteklost. Imel so ga za \xc5\xa1kandalozno osebnost, v resnici pa je bil prijazen in zadr\xc5\xbean \xc4\x8dlovek. Leta 1933 je zbolel za mo\xc5\xbeganskim tumorjem in od\xc5\xa1el na zdravljenje v \xc5\xa0vico, Maroko in \xc5\xa0panijo, njegovo stanje pa se ni izbolj\xc5\xa1alo. Umrl je po operaciji leta 1937.'