b'\n_START_ARTICLE_\nBRM P261\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0asija\n_START_PARAGRAPH_\nChapmanova \xc5\xa1koljka Lotusa 25 iz sezone 1961 je naredila konec sestavljenim \xc5\xa1asijam, saj je ve\xc4\x8dina mo\xc5\xa1tev od takrat za\xc4\x8dela izdelovati t. i. \xc5\xa1koljko dirkalnika, ki je iz enega kosa. BRM P261 je bila prva taka zasnova konstruktorja British Racing Motors. Prvi prototip dirkalnika P61, ki je bil predstavljen v sezoni 1963, je imel \xc5\xa1e nepopolno \xc5\xa1koljko, v delu kjer je bil name\xc5\xa1\xc4\x8den motor. Kot nakazuje ime dirkalnika P261, je dizajner Tony Rudd zasnoval dirkalnik kot evolucijo prototipa P61. Da je bilo to \xc5\xa1e poudarjeno, zaporedne \xc5\xa1tevilke \xc5\xa1asij dirkalnika P261 nadaljujejo zaporedje \xc5\xa1tevilk \xc5\xa1asij 261, prva \xc5\xa1asija P261 je imela \xc5\xa1tevilko 2612,_NEWLINE_Ker je imel BRM \xc5\xbee predhodne izku\xc5\xa1nje z dirkalniki z delnimi \xc5\xa1koljkami, iz dirkalnika BRM P25, je lahko Rudd izkoristil prednosti nove tehnologije. Tako je bila oblika prostora za dirka\xc4\x8da spremenjena glede na dirkalnik P25. Glede na prototip P61, je bila \xc5\xa1asija P261 raz\xc5\xa1irjena v delu za dirka\xc4\x8dem, med njima pa je bil name\xc5\xa1\xc4\x8den motor, tam pa so bile name\xc5\xa1\xc4\x8dene tudi gumijaste celice za gorivo. To pa je povzro\xc4\x8dilo zaplete na za\xc4\x8detku, kajti nov BRM-ov V8 motor P56 \xc5\xa1e ni bil pripravljen na za\xc4\x8detku sezone 1964, zato je bilo treba narediti luknje v \xc5\xa1asijo, da je bil starej\xc5\xa1i in ve\xc4\x8dji motor lahko sploh vgrajen. Do dirke za Veliko nagrado Italije pa je bil nov motor pripravljen in luknje v \xc5\xa1asiji so zadelali.\n_START_SECTION_\nMotor\n_START_PARAGRAPH_\nV primerjavi s starej\xc5\xa1im motorjem je polo\xc5\xbeaj dovodnih cevi in izpu\xc5\xa1nih kolektorjev zamenjam, tako da so bili izpu\xc5\xa1ni plini speljani ven iz motorja na zgornjem delu. Menjalnik je bil skoraj popolne krogelne oblike, diferencial pa je bil na zadku. Toda zaradi zadr\xc5\xbeevanja vro\xc4\x8dega zraka so morali narediti luknjo na vrhu pokrova motorja. Kljub temu pa je zadek dirkalnika BRM P261 postal ena njegovih najopaznej\xc5\xa1ih karakteristik._NEWLINE_Za Formulo 1 je imel motor ob debiju delovno prostornino 1498\xc2\xa0cm\xc2\xb3, za dirke Formule Tasman v sezoni 1966 pa je bila pove\xc4\x8dana na 1916\xc2\xa0cm\xc2\xb3. V Formuli 1 v sezoni 1966 je bila dovoljena delovna prostornina motorjev zvi\xc5\xa1ana z 1,5 na 3,0 L, zato je bil na za\xc4\x8detku uporabljen 1.9 L motor iz Formule Tasman. Kasneje v sezoni pa je bila delovna prostornina povi\xc5\xa1ana na 2.0 L. Za sezono 1967 Formule Tasman je bila delovna prostornina motorja zvi\xc5\xa1ana na 2136\xc2\xa0cm\xc2\xb3, taka razli\xc4\x8dica pa je bila uporabljena tudi na nekaterih dirkah Formule 1 v sezoni 1967. Da bi ostal dirkalnik P261 konkuren\xc4\x8den tudi v sezoni 1968, so mu vgradili nov 3,0 L V12 motor, toda kombinacija se ni izkazala za uspe\xc5\xa1no.\n_START_SECTION_\nVzmetenje\n_START_PARAGRAPH_\nNad vsemi \xc5\xa1tirimi kolesi je bilo neodvisno dvojno vzmetenje. Za razliko od prototipa P61 so bili bla\xc5\xbeilniki na zadnjem delu premaknjeni na zunanji del dirkalnika. Prvotno je bilo to, da so naredili prostor za 32-ventilski motor, toda kljub temu je vzmetenje zadr\xc5\xbealo svojo geometrijo. Spredaj so bili bla\xc5\xbeilniki skriti v ogrodje \xc5\xa1koljke, da so omogo\xc4\x8dali \xc4\x8dist pretok zraka ob sprednjem delu dirkalnika. Zavorni zavorni diski tipa Dunlop so bili name\xc5\xa1\xc4\x8deni zunaj._NEWLINE_Zgrajenih je bilo \xc5\xa1est dirkalnikov BRM P261, ki so vsi pre\xc5\xbeiveli do danes.\n_START_SECTION_\n1964\n_START_PARAGRAPH_\nBRM P261 je debitiral na neprvenstveni dirki Daily Mirror Trophy na dirkali\xc5\xa1\xc4\x8du Snetterton 14. marca 1964. Nastopil je le Graham Hill in dirkalnik se je izkazal za obetavnega, saj je Hilla na kvalifikacijah premagal le Jim Clark z Lotusom 25. Toda na dirki je Hill odstopil v sedmem krogu zaradi tr\xc4\x8denja. Dva tedna kasneje je Hill na dirki na dirkali\xc5\xa1\xc4\x8du Goodwood postavil najhitrej\xc5\xa1i krog, zmago pa mu je prepre\xc4\x8dila okvara rotorja le dva kroga pred ciljem. Hill je nato dosegel dve drugi mesti na dirkah Aintree 200 in BRDC International Trophy pred za\xc4\x8detkom Svetovnega prvenstva Formule 1 v sezoni 1964._NEWLINE_Kljub nekaj dvomom zaradi kombinacije nove \xc5\xa1asije BRM P261 in starega motorja, je bil za\xc4\x8detek na prvi dirki sezone za Veliko nagrado Monaka popoln, saj sta Hill in Richie Ginther dosegla dvojno zmago, \xc4\x8deprav sta bila na kvalifikacijah le tretji in osmi. To je bila Hillova prva zmaga od petih na dirki za Veliko nagrado Monaka. Hill je nadaljeval z dobrimi vo\xc5\xbenjami in na dirkah za Veliko nagrado Francije, Veliko nagrado Velike Britanije in Veliko nagrado Nem\xc4\x8dije je dosegel tri zaporedna druga mesta. Toda po dirki za Veliko nagrado Italije, kjer so predstavili BRM P261 z novim motorjem, so se pokazale te\xc5\xbeave z vzdr\xc5\xbeljivostjo in Hill je na dirki z okvaro sklopke obti\xc4\x8dal \xc5\xbee na \xc5\xa1tartu. Na naslednji dirki za Veliko nagrado ZDA je nato zmagal, nato pa na zadnji dirki sezone za Veliko nagrado Mehike zopet ni osvojil to\xc4\x8dk. Mo\xc5\xa1tvu so rezultati Hilla in Gintherja prinesli drugo mesto v konstruktorskem prvenstvu, Hill pa je bil drugi v dirka\xc5\xa1kem prvenstvu.\n_START_SECTION_\n1965\n_START_PARAGRAPH_\nBRM je zaposlil novega mladega in obetajo\xc4\x8dega dirka\xc4\x8da, Jackieja Stewarta za sezono 1965 in \xc5\xa0kot je \xc5\xbee na svoji prvi dirki Race of Champions na Brands Hatchu zablestel z drugim mestom. Na dirki BRDC International Trophy pa je \xc5\xbee zmagal. Tako so do za\xc4\x8detka Svetovnega prvenstva Formule 1 1965 odpravili te\xc5\xbeave z zanesljivostjo dirkalnika BRM P261, tako sta dirka\xc4\x8da v dvajsetih nastopih na desetih dirkah kar \xc5\xa1estnajstkrat osvojila prvenstvene to\xc4\x8dke. Hill je dosegel drugi zaporedni zmagi na dirkah za Veliko nagrado Monaka in Veliko nagrado ZDA, Stewart pa je dosegel svojo prvo prvenstveno zmago kariere na dirki za Veliko nagrado Italije. S \xc5\xa1e osmimi uvrstitvami na stopni\xc4\x8dke je BRM ponovno osvojil drugo mesto v konstruktorskem prvenstvu, Hill in Stewart pa sta osvojila drugo in tretje mesto v dirka\xc5\xa1kem prvenstvu.\n_START_SECTION_\n1966\n_START_PARAGRAPH_\nBRM je v dva dirkalnika BRM P261 vgradil 1.9 L motorje in jih poslal na dirke Formule Tasman sezone 1966, kjer so Hill, Stewart in nadomestni dirka\xc4\x8d Richard Attwood dominirali v prvenstvu, kljub temu da je imela ve\xc4\x8dina ostalih dirkalnikov pol litra ve\xc4\x8djo delovno prostornino motorjev. Na prvi dirki za Veliko nagrado Nove Zelandije sta Hill in Stewart dosegla dvojno zmago, za preostanek novozelandskih dirk pa je Hilla zamenjal Attwood, ki se je izkazal z zmago in drugim mestom na treh dirkah. Hill se je vrnil na avstralske dirke in dosegel drugo zmago, kar mu je prineslo drugo mesto v prvenstvu, kajti naslov prvaka je osvojil Stewart s \xc5\xa1tirimi zmagami na osmih dirkah._NEWLINE_Za za\xc4\x8detek prvenstva Formule 1 v sezoni 1966 so le Brabham, Ferrari in Cooper nastopali z najvi\xc5\xa1jo dovoljeno delovno prostornino motorjev 3,0 L, ostali tudi BRM pa so za\xc4\x8deli z nekoliko pove\xc4\x8dano prostornino svojih starih motorjev. BRM je imel sicer v razvoji ambiciozen motor H16, toda za prvi dve dirki so morali uporabiti \xc5\xa1e zdaj dve leti starega P261. Kljub primanjkljaju mo\xc4\x8di motorja je Jackie Stewart zmagal na dirki za Veliko nagrado Monaka, toda nato sta Jack Brabham in dirkalnik Brabham BT19 pometla s konkurenco. Za zadnje tri dirke sezone je imel BRM \xc5\xbee pripravljen nov motor H16 P83, toda Innes Ireland in Bob Bondurant v privatnih mo\xc5\xa1tvih nista dosegla to\xc4\x8dk.\n_START_SECTION_\n1967-1969\n_START_PARAGRAPH_\nNamesto po\xc5\xa1iljanja tovarni\xc5\xa1kega mo\xc5\xa1tva na dirke Formule Tasman v sezoni 1967, so raje podprli privatno mo\xc5\xa1tvo Reg Parnell Racing. Nastopa sta lanskoletni prvak Stewart in Richard Attwood. Z 2.1 L motorjem je Stewart ponovno za\xc4\x8del sezono z zmago na dirki za Veliko nagrado Nove Zelandije. Kljub \xc5\xa1tirim zaporednim uvrstitvam na stopni\xc4\x8dke, pa sta Attwooda za avstralske dirke zamenjala Piers Courage in Chris Irwin. Irwin je dosegel eno tretje mesto, Stewart pa je kon\xc4\x8dal na druge mestu v dirka\xc5\xa1kem prvenstvu, dale\xc4\x8d za prvakom Jimom Clarkom._NEWLINE_V sezoni 1967 Formule 1 sta Chris Irwin in Piers Courage nastopala kot privatnika mo\xc5\xa1tva Reg Parnell Racing, toda edino uvrstitev med dobitnike to\xc4\x8dk z dirkalnikom BRM P261 je dosegel Stewart s tretjim mestom na dirki za Veliko nagrado Francije._NEWLINE_Pedro Rodr\xc3\xadguez je nastopil z dirkalnikom P261 v prvenstvu Formule Tasman v sezoni 1968, dosegel pa je le eno drugo mesto. Toda zaradi poceni in zmogljivega 3.0 L motorja Cosworth DFV, je bil BRM-ov motor P261 \xc5\xbee zastarel in nekonkuren\xc4\x8den. Z novim V12 motorjem so nastopili na nekaj neprvenstvenih dirkah v sezoni 1968 Formule 1. Zadnji ve\xc4\x8dji uspeh je BRM P261 dosegel na dirki za Veliki nagradi Madrida s tretjim mestom. Poskus Franka Gardnerja, da bi se z dirkalnikom BRM P261 kvalificiral na prvenstveno dirki za Veliko nagrado Italije pa se ni posre\xc4\x8dil.'