b'\n_START_ARTICLE_\nVladimir Mihajlovi\xc4\x8d Bezbokov\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPo kon\xc4\x8danem 10. razredu srednje \xc5\xa1ole je vstopil v aero klub. Marca 1940 je vstopil v voja\xc5\xa1ko letalsko \xc5\xa1olo._NEWLINE_Med drugo svetovno vojno je sodeloval v bojih od za\xc4\x8detka nem\xc5\xa1kega napada; tako je sodeloval v bitki za Moskvo, za Leningrad, za Stalingrad, pri Kursku in v bojih v Romuniji, na Mad\xc5\xbearskem in na \xc4\x8ce\xc5\xa1koslova\xc5\xa1kem._NEWLINE_Naziv heroja Sovjetske zveze je prejel 29. junija 1945 za 259 uspe\xc5\xa1nih bojnih misij kot namestnik poveljnika eskadrilje 7. gardnega letalskega daljinskega polka; sodeloval je pri bombardiranju sovra\xc5\xbenikove zaledja in mest (Helsinki, Budimpe\xc5\xa1ta, Var\xc5\xa1ava, Talin, Kotka, Turku,...). Po zmagi nad Nem\xc4\x8dijo je bila njegova enota poslana na Daljni vzhod, kjer je sodeloval v vojni proti Japonski._NEWLINE_Septembra 1945 je postal namestnik poveljnika 200. gardnega letalskega polka v Ukrajini._NEWLINE_Med letoma 1950 in 1953 je bil vi\xc5\xa1ji in\xc5\xa1pektor-pilot daljinskega letalstva. Nato se je vpisal na Voja\xc5\xa1ko letalsko akademijo, ki jo je kon\xc4\x8dal leta 1956; po diplomiranju je postal poveljnik letalskega polka daljinskega letalstva. Med letoma 1958 in 1960 je bil namestnik poveljnika letalske divizije, nato pa je bil med letoma 1960 in 1963 poveljnik divizije. Leta 1963 je vstopil v Voja\xc5\xa1ko akademijo Voro\xc5\xa1ilova; ko je diplomiral leta 1965, je postal zaslu\xc5\xbeni voja\xc5\xa1ki pilot ZSSR. Med letoma 1970 in 1980 je bil namestnik poveljnika daljinskega letalstva. Kot generalporo\xc4\x8dnik letalstva in poveljnik 30. letalske armade se je leta 1985 upokojil._NEWLINE_Umrl je 3. avgusta 2000; pokopan je v Irkutsku.'