b'\n_START_ARTICLE_\nVili\xc4\x8dasti baldahinar\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nOdrasli pajki dose\xc5\xbeejo telesno dol\xc5\xbeino do 6 mm. Glavoprsje vili\xc4\x8desta baldahinarja je obarvano bledo rjavo in ima ob robovih temnej\xc5\xa1e lise, ki potekajo tudi po sredini. Na zadku ima nazob\xc4\x8dano rjavo \xc4\x8drto na beli podlagi in temne lise na robovih. Noge so sivo-rjave barve, na njih pa je veliko bodi\xc4\x8dastih izrastkov.\n_START_SECTION_\nRaz\xc5\xa1irjenost\n_START_PARAGRAPH_\nVrsta je v Evropi pogosta. V ZDA so pajka prvi\xc4\x8d opazili 28. avgusta 1983 v zvezni dr\xc5\xbeavi Maine, kjer je zdaj pogost. Zelo velika populacija vili\xc4\x8dastega baldahinarja je tudi v Acadia National Parku in nekaterih obalnih krajih te zvezne dr\xc5\xbeave.\n_START_SECTION_\nEkologija\n_START_PARAGRAPH_\nVili\xc4\x8dasti baldahinar je zelo prilagodljiva vrsta, ki lahko uspeva v rezli\xc4\x8dnih habitatih, obi\xc4\x8dajno v nizki vegetaciji. Plete horizontalne mre\xc5\xbee, na plen pa \xc4\x8daka na spodnji strani. Odrasli pajki so aktivni pozno poleti in jeseni.'