b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Kalist III.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\n8. aprila 1455 je bil izvoljen za pape\xc5\xbea, posve\xc4\x8denje je prejel 20. aprila istega leta in si je izvolil ime Kalist III., ki ga pa ne smemo zamenjati z istoimenim protipape\xc5\xbeem Kalistom III.. _NEWLINE_Ob smrti Nikolaja V. (24. marca 1455) je potekal konklave v ozra\xc4\x8dju poudarjenih mednarodnih napetosti. Ne glede na staro rivalstvo med rodbinama Orsini-Colonna, ki je motilo vse pape\xc5\xa1ke volitve v 15. stoletju, je nedavni padec Carigrada in s tem povezani zlo\xc4\x8dini povzro\xc4\x8dil stanje preplaha po Evropi zaradi nevarnosti tur\xc5\xa1kega prodiranja, kar je klicalo po nujnosti nove kri\xc5\xbearske vojne. V konklavu, ki se je za\xc4\x8del 4. aprila 1455, je bilo navzo\xc4\x8dih 7 italijanskih, 4 \xc5\xa1panski, 2 francoska in 2 gr\xc5\xa1ka kardinala. Premo\xc4\x8d neitalijanov in mednarodni polo\xc5\xbeaj sta narekovala izvolitev tujca; tehtnica se je sicer nagibala v prid gr\xc5\xa1kemu kardinalu Bessarionu, vendar mu Francoza nista bila naklonjena. Alfonso je bil najstarej\xc5\xa1i med kardinali, na splo\xc5\xa1no cenjen in poznan po zavzetosti za kri\xc5\xbearsko vojno in torej najprimernej\xc5\xa1a izbira. _NEWLINE_Alfonz (Alfonso oz. Alonso Borja, poitalijan\xc4\x8deno Borgia) je bil torej izvoljen kot sporazumni pape\xc5\xbe med vplivnima rimskima rodbinama Colonna in Orsini. Kardinali so menili, da zaradi svoje starosti tako ne bo dolgo vladal. Ve\xc4\x8dino svojega pape\xc5\xbeevanja je res pre\xc5\xbeivel na bolni\xc5\xa1ki postelji, posebno, ko ga je zadela kap. Pokazal pa je veliko odlo\xc4\x8dnost in je objavil kri\xc5\xbearsko vojno z bulo, ki jo je \xc5\xbee prej pripravil njegov prednik Nikolaj. Imel je v na\xc4\x8drtu, da bi osvojil nazaj Carigrad, ki so ga Turki zasedli 29. maja 1453, nato pa tudi Jeruzalem, kar pa mu kljub pogumnim prizadevanjem ni uspelo; kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko ladjevje pa je obranilo precej egejskih otokov.\n_START_SECTION_\nNasprotnik humanizma - prijatelj nepotizma?\n_START_PARAGRAPH_\nZa znanost in umetnost ni imel tolik\xc5\xa1nega \xc4\x8duta kot njegov predhodnik, kar so mu humanisti hudo zamerili in se ga lotili s svojimi ostrimi peresi. V njegovo opravi\xc4\x8dilo pa moramo povedati, da je dragocene veze iz zlata in srebra v Vatikanski knji\xc5\xbenici zamenjal s preprostej\xc5\xa1imi; na ta na\xc4\x8din je lahko zbiral denar za svoje najva\xc5\xbenej\xc5\xa1e podjetje, ki je bilo zaustavitev muslimanskega prodiranja v Evropo. Tudi v svoji kapeli je zamenjal zlate sve\xc4\x8dnike s svin\xc4\x8denimi, da je spet nekaj iztr\xc5\xbeil. Njegov knji\xc5\xbeni\xc4\x8dar Bartolomeo Platina je iz tega spletel pravljico, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je razdelil in zapravil \xc5\xa1tevilne rokopise. Tej govorici nasprotuje dejstvo, da vsebuje knji\xc5\xbenica vse do danest omenjene rokopise, ki jim je dodal \xc5\xa1e svojo bogato knji\xc5\xbenico. _NEWLINE_K nepotizmu pa je bil Kalist res mo\xc4\x8dno nagnjen. \xc5\xa0tevilne svoje rojake Katalonce je povabil v Italijo in jim v cerkveni dr\xc5\xbeavi podeljeval pomembne upravne slu\xc5\xbebe. Dva svoja ne\xc4\x8daka, Pedra in Rodriga je imenoval za kardinala. Pedru je zaupal poveljstvo nad Angelsko trdnjavo, najva\xc5\xbenej\xc5\xa1o obrambno to\xc4\x8dko v Rimu. Zaradi tega je proti Kalistu nara\xc5\xa1\xc4\x8dal odpor v Rimu in tudi drugod. Nem\xc5\xa1ki knezi so na dr\xc5\xbeavnem zboru v Frankfurtu 1456 objavili seznam prito\xc5\xbeb proti Rimu, znana gravamina . Po Kalistovi smrti, umrl je 6. avgusta 1458, je v Rimu izbruhnil upor proti osovra\xc5\xbeenim Kataloncem.\n_START_SECTION_\nObleganje Beograda in boji proti Turkom\n_START_PARAGRAPH_\nKalist III. je poglavitno nalogo svojega pontifikata videl v odlo\xc4\x8dnem nastopu proti islamu, ki je vse bolj ogro\xc5\xbeal Evropo. Njegovo navdu\xc5\xa1enje za boj proti Turkom pa je pri ve\xc4\x8dini evropskih vladarjev naletelo na ravnodu\xc5\xa1nost ali celo odpor. Prebujajo\xc4\x8de se nacionalne dr\xc5\xbeave niso bile pripravljene za nikakr\xc5\xa1no skupno vojno dejavnost, pape\xc5\xbe sam pa za to ni imel na voljo zadostnih sredstev. _NEWLINE_Pripomogel je k posameznim uspehom proti Turkom, tako k zmagi pri Beogradu 1456, njegovo ladjevje je porazilo Turke 1457 pri Metelinu, podprl je upor albanskega kneza Jurija Kastriotija \xe2\x80\x93 Skenderbega proti Turkom, vendar vse to ni moglo streti velike tur\xc5\xa1ke mo\xc4\x8di. S temi zmagami pa je kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu le dokazal, da je mogo\xc4\x8de poraziti tudi tako velesilo, kot je bilo takrat Osmansko cesarstvo. Po zmagi pri Beogradu so se veljaki med seboj za\xc4\x8deli prepirati glede zaslug in niso znali izkoristiti polo\xc5\xbeaja; njihova trajna nesloga je prepre\xc4\x8dila, da se niso mogli ustaviti nadaljnemu tur\xc5\xa1kemu prodiranju v Evropo._NEWLINE_Vse, kar je bilo povezano s kri\xc5\xbearsko vojno, je bilo za pape\xc5\xbea Kalista edino vredno zanimanja. Da bi pridobil evropske vladarje za kri\xc5\xbearsko vojno, je po vseh de\xc5\xbeelah razposlal odposlance; da bi pa ljudstvo povabil k pokori in ga navdu\xc5\xa1il za to podjetje, je spodbudil k pridiganju odli\xc4\x8dna fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanska pridigarja: Jakoba Markijskega  in Janeza Kapistrana, ki je najprej od\xc5\xa1el v  Juro (Gy\xc5\x91r), da bi pomiril Celjske grofe s Hunyadijevimi, kar pa se je posre\xc4\x8dilo le za malo \xc4\x8dasa, saj je pozneje Ladislav v Beogradu zahrbtno umoril zadnjega celjskega grofa Ulrika 9. novembra 1456. _NEWLINE__NEWLINE_Sultan je v za\xc4\x8detku julija 1456 s 150.000 vojaki \xc5\xbee popolnoma obkolil Beograd \xe2\x80\x93 vrata Ogrske. Ko sta se Janez Kapistran in Jano\xc5\xa1 Hunyadi bli\xc5\xbeala, je po Donavi in Savi \xc4\x8dlulo \xc5\xbee 200 tur\xc5\xa1kih ladij; kristjani so jih imeli prav toliko ter 75.000 pe\xc5\xa1cev nevajenih vojskovanja, vendar polnih poguma. Kristjani so najprej nagnali v beg tur\xc5\xa1ke ladje, nato pa v kle\xc5\xa1\xc4\x8de stisnili oblegajo\xc4\x8de Turke. Najbolj vro\xc4\x8da bitka je bila od 21. do 22. Julija, ki se je kon\xc4\x8dala z umikom Turkov, ki so na boji\xc5\xa1\xc4\x8du pustili 24.000 mrtvih. _NEWLINE__NEWLINE_Zmaga pri Beogradu mu je zbudila upanje, da bodo kri\xc5\xbearji zopet osvojili Carigrad, nato pa tudi Jeruzalem. Kljub popolni ravnodu\xc5\xa1nosti in celo sovra\xc5\xbenosti ve\xc4\x8dine evropskih vladarjev, je uspel v obrambi Beograda 1456 ter v osvoboditvi Albanije 1457. Najslab\xc5\xa1e je \xc2\xbbpri\xc5\xa1el skozi\xc2\xab\xc2\xa0z aragonskim kraljem in nem\xc5\xa1kim cesarjem: Alfonz V.je ve\xc4\x8dino zbranega denarja za vojno mornarico uporabil za napad na Genovo; Friderik  pa niti sli\xc5\xa1ati ni hotel, da bi na frankfurtskem de\xc5\xbeelnem zboru 1445 izglasovano dr\xc5\xbeavno vojsko poslal na Ogrsko. Tako cesar Friderik kot tudi poljski kralj Kazimir nista na pomo\xc4\x8d poslala niti enega vojaka ne. _NEWLINE_Na Tiberi blizu Vatikana pa je pape\xc5\xbe v ta namen dal zgraditi tudi ladjedelnico z imenom Armata, da je s svojimi ladjami zadr\xc5\xbeal Turke tudi na morju. Velika vsota denarja, ki jo je porabil v ta namen, pa ni prinesla za\xc5\xbeelenih uspehov, ker neslo\xc5\xbeni poveljniki niso bili taki idealisti kot pape\xc5\xbe, ampak so iskali zgolj svojo korist in so izneverili njegovo zaupanje. Evropski vladarji pa so ga kar vsi po vrsti pustili na cedilu, saj po ve\xc4\x8dini niso hoteli pobirati desetine namenjene za kri\xc5\xbearsko vojno ali pa so jo uporabljali za medsebojno vojskovanje.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nNa koncu svojega \xc5\xbeivljenja, v avgustu 1458, v vro\xc4\x8dem obdobju, ko je pape\xc5\xa1ki dvor navadno zapu\xc5\xa1\xc4\x8dal nezdrav rimski zrak in se umaknil na hribe, je Kalist ostal v svoji delavnici v Vatikanu, da bi nadaljeval velikopotezne na\xc4\x8drte. \xc5\xbde tako na\xc4\x8deto zdravje se mu je hitro poslab\xc5\xa1alo in 6. avgusta je umrl. Njegovo sovra\xc5\xbeniki,ki jih ni bilo malo, so to novico sprejeli z veseljem \xe2\x80\x93 in pape\xc5\xbeevi katalonski prijatelji so se re\xc5\xa1evali, kakor so mogli \xe2\x80\x93 nekatere pa so vstajniki pomorili. _NEWLINE__NEWLINE_Njegovo truplo so na hitro pokopali pri Santa Maria delle Febbri, od koder so ga pozneje prenesli v Santa Maria in Monserrato. _NEWLINE_Nekateri menijo, da so ga pokopali najprej kar v Baziliki sv. Petra, v kapeli sv. Andreja. Njegove telesne ostanke so prenesli 1586 in zopet 1610 skupaj z ostanki Aleksandra VI. k Santa Maria in Montserrat v Montserratu. Zadnji\xc4\x8d pa so jih prenesli 21. avgusta 1889 v kapelo v San Diegu._NEWLINE_V svoji oporoki je zapustil 5000 dukatov za ureditev bolni\xc5\xa1nice, v katero je dal preurediti svoje zadnje bivali\xc5\xa1\xc4\x8de.'