b'\n_START_ARTICLE_\nAnton \xc5\xa0trancar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nLjudsko \xc5\xa1olo je kon\xc4\x8dal v rojstnem kraju. V letih 1935\xe2\x88\x921943 je obiskoval gimnazijo v gori\xc5\xa1kem malem semeni\xc5\xa1\xc4\x8du in 1943 v Ljubljani maturiral. Nato se je vrnil v Gorico kjer je kon\xc4\x8dal bogoslovje in bil 5. aprila 1947 posve\xc4\x8den v ma\xc5\xa1nika. Dve leti je bil \xc5\xbeupnik v Dolenjih Novakih, nato je od\xc5\xa1el v Tolmin, kjer je slu\xc5\xbeboval do 1986. Ob svojem odhodu je tolminski cerkvi podaril sliko Zadnje ve\xc4\x8derje, ki jo je napravil slikar Toma\xc5\xbe Perko. Po odhodu iz Tolmina je prevzel mesto \xc5\xbeupnika v Podnanosu._NEWLINE_\xc5\xa0trancar ima velike zasluge kot vzdr\xc5\xbeevalec in obnovitelj \xc5\xa1tevilnih podru\xc5\xbeni\xc4\x8dnih cerkva. V Podnanosu je obnovil va\xc5\xa1ke kapelice, na Nanosu pa cerkev sv. Hieronima, ki je bila med 2. svetovno vojno poru\xc5\xa1ena.'