b'\n_START_ARTICLE_\nGrad \xc5\xbdovnek\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdovne\xc5\xa1ki so si ve\xc4\x8dino svojih gradov zgradili sami. Grad \xc5\xbdovnek je bil prvi\xc4\x8d omenjen v listinah okoli leta 1130, leta 1144 ter leta 1173 v zvezi z Gebhardom II. Ime glavnega gradu \xc5\xbdovne\xc5\xa1kih se je leta 1278 pojavilo kot Castrum Sevnekke, pozneje pa kot Sannegg, \xc4\x8deprav je na istem pobo\xc4\x8dju okrog 200 m vzhodneje \xc5\xbee pred tem stala utrdba, od katere je ostalo le \xc5\xa1e nekaj kamnov.  Ime gradu so navajali tudi kot Sonekke, Sonhec, Sanhek, Saunekke, Seunek, Sewnek, Sawnek. Nedvomno je ime povezano s Savno - reko Savinjo. Danes je reka oddaljena od gradu 4\xc2\xa0km proti vzhodu, tedaj pa je morda tekla bli\xc5\xbeje, kar potrjujeta tradicija in oblika tal. Ker se prva dva \xc5\xbdovne\xc5\xa1ka gospoda, Gebhard I. in Leopold I. \xc5\xa1e ne imenujeta po gradu, verjetno tedaj \xc5\xa1e ni stal. Prva omemba gradu se ujema s splo\xc5\xa1no zgodovino nastanka gradov, saj so prve gradove pri nas za\xc4\x8deli graditi v 12. stoletju, prej pa je gospoda prebivala v utrjenih dvorih._NEWLINE_Grad so zgradili na gorskem obronku, ki ga na severozahodu ozko sleme ve\xc5\xbee z Dobroveljsko planoto. Grad se je dal odli\xc4\x8dno braniti in je bil dobro utrjen. Na slemenu, kjer je bil najbolj ranljiv, so ga varovali trije pribli\xc5\xbeno 9 m \xc5\xa1iroki jarki. Osnovna grajska stavba je obsegala pravokotni vhodni stolp z dvi\xc5\xbenim mostom (poznogotski portal), dvonadstropni obrambni stolp in dva okrogla vogalna stolpa, na ju\xc5\xbeni strani se je dvigovalo zunanje obzidje, v trinadstropnem stanovanjskem delu pa manj\xc5\xa1e arkadno dvori\xc5\xa1\xc4\x8de. Prek jarkov so vodili pridvi\xc5\xbeni mostovi. Preko njih je pot vodila do stranskega vhoda v grad, ki je imel kot celota obliko nepravilnega trapeza s kraj\xc5\xa1o vzporednico na vzhodu. Stranski vhod je vodil na podolgovato dvori\xc5\xa1\xc4\x8de, ki je na jugu segalo do nasipa z obzidjem, na severu do grajskega jedra in na vzhodu do gospodarskih poslopij. Pristava (gospodarska poslopja in hlevi) so bili ob vzno\xc5\xbeju grajskega hriba._NEWLINE_Grajsko jedro je danes ve\xc4\x8dinoma poru\xc5\xa1eno, lahko pa ga je lo\xc4\x8diti od obzidja, ki je stalo za njim. Glavno poslopje je bilo prostorno in skromno. Imelo je tri trakte, ki so skupaj z obzidjem na severni strani oklepali majhno notranje dvori\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_V jugozahodnem vogalu jedra je bil \xc2\xbbBergfried\xc2\xab, velik okrogel stolp, s 3,27 m debelimi zidovi, ki \xc5\xa1e stoje na \xc5\xbeivi skali. Skupaj z obzidjem pred seboj je u\xc4\x8dinkovito varoval glavni vhod gradu. Od zno\xc5\xbeja stolpa so vodile strme kamnite stopnice v globoko dolino. Pritli\xc4\x8dna vrata so mlaj\xc5\xa1a, gornja v vi\xc5\xa1ini prvega nadstropja pa starej\xc5\xa1a. Ob spodnjem vhodu v stolp se \xc5\xa1e vidijo ostanki kanala, s katerim so osu\xc5\xa1evali stolp. V stolpnem zidu so vidni \xc5\xa1e ostanki stopni\xc4\x8dastih kanalov, ki so povezovali nadstropja. Poleg glavnega stolpa so dobro ohranjeni tudi ostanki palasa._NEWLINE_Po izumrtju rodbine grofov Vobr\xc5\xa1kih leta 1333 so \xc5\xbdovne\xc5\xa1ki nasledili Celje in se preselili na Celjski grad. Grad \xc5\xbdovnek so do izumrtja Celjskih upravljali njihovi oskrbniki, potem pa med letoma 1446 in 1600 habsbur\xc5\xa1ki. \xc5\xbdovne\xc5\xa1ki so svoj dru\xc5\xbeinski grad \xc5\xa1e vedno negovali. V njem so tudi pogosto prebivali._NEWLINE_V Celjski kroniki je navedeno, da je bil na hribu nad \xc5\xbdovnekom stolp, ki so ga leta 1439 poru\xc5\xa1ili, in je do danes v celoti izginil. Uporabljali so ga verjetno kot opazovalnico. Na Vischerjevi upodobitvi gradu iz leta 1681 je vidna vzhodna stran z glavnim vhodom in poru\xc5\xa1en stolp._NEWLINE_Gradu so pripadale tudi \xc5\xa1tevilne posesti v Savinjski dolini, celotna gospo\xc5\xa1\xc4\x8dina pa je pogosto menjala lastnike._NEWLINE_Leta 1454 je na \xc5\xbdovne\xc5\xa1kem gradu umrl mo\xc5\xbe Veronike Deseni\xc5\xa1ke, grof Friderik II. Celjski. Njegov sin Ulrik II. je po kroniki na gradu na\xc5\xa1el zaklad. Za \xc4\x8dasa \xc5\xbdovne\xc5\xa1kih je bil grad preprost. Kasnej\xc5\xa1o obliko je dobil po po\xc5\xbearu leta 1532. V prvi polovici 16. stoletja so Habsbur\xc5\xbeani grad prodali Adamu Schrattu. Lastniki so se hitro menjavali. Leta 1635 so grad oplenili in razdejali kme\xc4\x8dki uporniki. Grad so opustili leta 1816. Zadnji lastnik, ki je na gradu tudi \xc5\xbeivel, je bil Jo\xc5\xbeef \xc4\x8cokl pl. Ruhethal, ki pa si je v dolini na vzpetini v Podvrhu zgradil novo klasicisti\xc4\x8dno gra\xc5\xa1\xc4\x8dino-dvorec, Novi \xc5\xbdovnek (Ruhethal) in se preselil tja. Za novi dvorec je jemal gradivo z gradu. Po njem je stavba Starega Gradu od leta 1817 postopoma propadala, v za\xc4\x8detku 20. stoletja jo je za kratek \xc4\x8das pred propadanjem posku\xc5\xa1al obvarovati \xc5\xa1e baron Edmund Cnobloch. Prekril je okrogli stolp, ki je ohranil streho do 2. svetovne vojne. Med vojno so nem\xc5\xa1ki okupatorji grad dokon\xc4\x8dno oropali in vredne stvari odnesli v gra\xc5\xa1ki muzej._NEWLINE_Po Edmundu Cnoblochu je prevzela njegova soproga Elizabeth von Reininghaus, za njo pa Ivana Ceri-Reininghaus, ki je Zovnek prodala Ani Mariji Huenerman. Ona je bila zadnji lastnik Zovneka, do zaplembe po AVNOJ-U v letu 1945. Ana Maria Huehnerman ni zapustila Slovenije do avgusta 1945._NEWLINE_Restavracija ru\xc5\xa1evin na pobudo Kulturno zgodovinskega dru\xc5\xa1tva iz Braslov\xc4\x8d poteka od leta 1993, od leta 1996 pa so jo \xc5\xa1e raz\xc5\xa1irili.'