b'\n_START_ARTICLE_\nFilogenija\n_START_PARAGRAPH_\nFilogenija je v biologiji shematska predstavitev evolucijske zgodovine in sorodnosti skupin organizmov (taksonov). Temelji na osnovni predpostavki, da novi taksoni (na primer vrste) nastajajo z razcepom skupnega prednika na dve evolucijski liniji, zato ima obliko drevesa, kjer od najstarej\xc5\xa1ega skupnega prednika nastajajo nove in nove razvejitve. Filogenetsko drevo je torej sestavljeno iz dveh osnovnih enot: vozli\xc5\xa1\xc4\x8da predstavljajo skupne prednike, veje pa njihove potomce, pri \xc4\x8demer \xc5\xa1tevilo vozli\xc5\xa1\xc4\x8d med vejami ponazarja, kako blizu ali daljno sorodna sta si taksona. Filogenetika je panoga biologije, ki se ukvarja s konstruiranjem teh dreves (filogenij) na podlagi znanih podatkov o lastnostih organizmov (znakov)._NEWLINE_Neposredni materialni dokazi o poteku evolucije pogosto niso na voljo, zato biologi uporabljajo \xc5\xa1e eno temeljno predpostavko: \xc4\x8de si dva taksona delita mnogo znakov, to pomeni, da sta si bolj sorodna, in obratno. Obstaja ve\xc4\x8d teoretskih pristopov k interpretaciji sorodstvenih povezav na podlagi deljenih znakov, med katerimi danes prevladuje t. i. kladisti\xc4\x8dni pristop, tako mo\xc4\x8dno, da se v literaturi kladistika obi\xc4\x8dajno obravnava kar kot sopomenka za filogenetiko. Kladistiki i\xc5\xa1\xc4\x8dejo klade - naravne skupine, ki vklju\xc4\x8dujejo skupnega prednika in vse njegove potomce. Pri tem pristopu so klju\xc4\x8dni kriterij za tvorjenje filogenetskega drevesa t. i. izpeljani znaki ali sinapomorfije. To so znaki, ki si jih delijo vsi pripadniki skupine in njihov skupni prednik, ne pa tudi pripadniki drugih skupin. Drevo, ki je rezultat filogenetske analize, je hipoteza o evoluciji in sorodnosti preu\xc4\x8devanih taksonov, ki jo je mo\xc5\xbeno presku\xc5\xa1ati z vklju\xc4\x8devanjem novih znakov, podatkov o izumrlih prednikih ipd._NEWLINE_V filogenetiki je \xc2\xbbznak\xc2\xab\xc2\xa0splo\xc5\xa1en izraz, ki lahko vklju\xc4\x8duje marsikatero lastnost preu\xc4\x8devanih skupin organizmov: morfologijo, razvojne in molekularne zna\xc4\x8dilnosti idr. Natan\xc4\x8dnost razvrstitve se pove\xc4\x8duje s \xc5\xa1tevilom vklju\xc4\x8denih znakov, pri tem pa \xc5\xa1tevilo kombinacij znakov nara\xc5\xa1\xc4\x8da eksponentno. Zato je filogenetika tesno povezana z razvojem ra\xc4\x8dunskih metod za obdelovanje podatkov in napredkom ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1tva. To je posebej o\xc4\x8ditno v trenutni dobi vzpona molekularne biologije in kopi\xc4\x8denja podatkov o genskem zapisu organizmov. Sodobna filogenetika v veliki meri temelji na primerjanju zaporedij DNK (molekularna filogenija), ki se dedujejo neposredno in zato veljajo za bolj zanesljiv znak od morfolo\xc5\xa1kih in drugih znakov, ki so odvisni tudi od vpliva okolja na posamezen organizem. \xc4\x8ce je znan podatek o hitrosti spreminjanja zaporedij, je lahko drevo \xc2\xbbkalibrirano\xc2\xab\xc2\xa0- dol\xc5\xbeine vej takega drevesa ponazarjajo \xc4\x8das od oddelitve od skupnega prednika.'