b'\n_START_ARTICLE_\nSolidus\n_START_PARAGRAPH_\nSolidus (iz latinskega solidus, trden, \xc4\x8dvrst) je bil zlatnik poznorimskega cesarstva in ute\xc5\xbena enota za zlato, ki je tehtal 4,5 grama.\n_START_SECTION_\nRimski in bizantinski kovanec\n_START_PARAGRAPH_\nSolidus je uvedel cesar Dioklecijan leta 301, vendar se je v obtoku raz\xc5\xa1iril \xc5\xa1ele leta 312 pod cesarjem Konstantinom I. kot stalna zamenjava za rimski aureus. Kovanec je tehtal  1/72 rimske libre (pribli\xc5\xbeno 328,9 g) 24 gr\xc5\xa1ko-rimskih karatov \xc4\x8distega zlata, se pravi  pribli\xc5\xbeno 4,5 gramov zlata po kovancu. Na za\xc4\x8detku je bil vreden 275.000 vedno manj vrednih denarijev._NEWLINE_Masa, dimenzije in  vsebnost zlata v solidu je do 10. stoletja  ostala skoraj nespremenjena.  V 6. in 7. stoletju so poleg standardnih solidov  kovali tudi \xc2\xbblahke\xc2\xab\xc2\xa0solide, ki so tehtali 20, 22 ali  23 silikev (1 silikva =  1/24 solida) in so bili domnevno namenjeni za trgovanje (s tujino) in pla\xc4\x8devanje (mirovnih) davkov. Mnogo lahkih solidov  so odkrili v Evropi, Rusiji in Gruziji. Lahki solidi so bili ozna\xc4\x8deni razli\xc4\x8dno, obi\xc4\x8dajno  na spodnjem  delu hrbtne strani kovanca pod vtisnjeno podobo (kovanci za 20 in 22 silikev) in zvezdicami v polju (kovanci za 23 silikev). _NEWLINE_Teoreti\xc4\x8dno se je solidus koval iz \xc4\x8distega zlata (24 karatov), zaradi omejitev tehnik za rafiniranje pa so bili kovanci iz pribli\xc5\xbeno 23 karatnega zlata (95,8\xc2\xa0% zlata).  V gr\xc5\xa1ko govore\xc4\x8dem delu Rimskega cesarstva in kasneje v Bizantinskem cesarstvu so solidus imenovali nomizma (\xce\xbd\xcf\x8c\xce\xbc\xce\xb9\xcf\x83\xce\xbc\xce\xb1 [n\xc3\xb3misma]).  V 10. stoletju je Nikifor II. Fokas  (vladal 963\xe2\x80\x93969) uvedel nove la\xc5\xbeje zlatnike, imenovane tetarteronska nomizma ali tetarteron (\xc4\x8detrtak), ki so bili v obtoku vzporedno s standarnim solidusom. Solidus se je takrat v gr\xc5\xa1ko govore\xc4\x8dem svetu preimenoval v histamenonsko nomizmo (\xe1\xbc\xb1\xcf\x83\xcf\x84\xce\xac\xce\xbc\xce\xb5\xce\xbd\xce\xbf\xce\xbd \xce\xbd\xcf\x8c\xce\xbc\xce\xb9\xcf\x83\xce\xbc\xce\xb1 [hist\xc3\xa1menon n\xc3\xb3misma]) ali histamenon (slovensko standardni kovanec). Kovanca je bilo na za\xc4\x8detku te\xc5\xbeko razlikovati, ker sta imela enako obliko in velikost, \xc4\x8distost in oznako vrednosti in sta se razlikovala samo po masi. Tetarteron  je tehtal 4,05 g, histamenon pa je obdr\xc5\xbeal standardno maso 4,5 g. Da bi odpravili zamenjave med kovancema, so od vladavine Bazilija II. (vladal 975\xe2\x80\x931025) kovali histamenone z ve\xc4\x8djim premerom in manj\xc5\xa1o debelino, vendar enako \xc4\x8disto\xc4\x8do in maso. Od sredine 11. stoletja so histamenoni z ve\xc4\x8djim premerom dobili vbo\xc4\x8deno obliko, manj\xc5\xa1i tertarteroni pa so ostali ravni._NEWLINE_Cesar Mihael IV. Paflagonec (vladal 1034-1041) je takoj po prihodu na prestol za\xc4\x8del po\xc4\x8dasen proces razvrednotenja obeh nomizem. Razvrednotenje je bilo na za\xc4\x8detku po\xc4\x8dasno, potem pa vedno hitrej\xc5\xa1e. \xc4\x8cistost zlata je pod Konstantinom IX. (vladal 1042\xe2\x80\x931055)  padla na 21 karatov (87,5\xc2\xa0% zlata), pod Konstantinom X. (1059-1067) na 18 karatov (75\xc2\xa0%), pod Romanom IV. (1068\xe2\x80\x931071)  na 16 karatov (66,7\xc2\xa0%),  pod Mihaelom VII. na  14 karatov (58\xc2\xa0%), pod Nikiforjem III. (1078\xe2\x80\x931081) na 8 karatov (33%) in med prvim vladanjem Alekseja I. Komnena (1081\xe2\x80\x931118) na 0 do 8 karatov. Aleksej je leta 1092 reformiral denarni sistem in iz obtoka umaknil histamenon. Namesto njega je uvedel nov zlatnik hiperpir, kovan  iz pribli\xc5\xbeno 20,5 karatnega (85\xc2\xa0%) zlata. Masa, dimenzije in \xc4\x8distost hiperpirja so ostali stabilni do padca Konstantinopla v \xc4\x8detrti kri\xc5\xbearski vojni leta 1204. V Nikejskem cesarstvu, gr\xc5\xa1ki naslednici uni\xc4\x8denega Bizantinskega cesarstva, se je razvrednotenja hiperpira nadaljevalo. Mihael VIII. je leta 1261 osvojil Konstantinopel in obnovil Bizantinsko cesarstvo, ki nato je kovalo razvrednoteni hiperpir do skupne vladavine Ivana V. in Ivana VI. (1347\xe2\x80\x931354),  potem pa se je zlati hiperpir prenehal kovati in postal samo obra\xc4\x8dunska enota._NEWLINE_Od 4. do 11. stoletja  so soliduse kovali predvsem v konstantinopelski kovnici. Kovali so jih tudi  v Solunu, Trierju, Rimu, Milanu, Raveni, Sirakuzah, Aleksandriji, Kartagini, Jeruzalemu in drugih mestih. V  8. in 9. stoletju so v Sirakuzah skovali veliko \xc5\xa1tevilo solidusov, ki niso izpolnjevali standardov cesarske kovnice v Konstantinoplu. Bili  so bili la\xc5\xbeji (pribli\xc5\xbeno 3,8 g) in iz samo 19 karatnega (79\xc2\xa0%) zlata. _NEWLINE_\xc4\x8ceprav je cesarski zakon prepovedoval izva\xc5\xbeanje solidusov preko meja cesarstva, so mnogo kovancev odkrili v Rusiji, Srednji Evropi, Gruziji in Siriji. V 7. stoletju so za\xc4\x8deli kro\xc5\xbeiti tudi v arabskih dr\xc5\xbeavah. Ker se s temi kovanci niso pla\xc4\x8devali cesarski davki, se niso prekovali in se zaradi mehkosti zlata hitro obrabili._NEWLINE_Proti koncu 7. stoletja je za\xc4\x8del kalif Abd Al Malik, ki je imel dostop do zlata z Gornjega Nila,  kovati arabske kopije solidov \xe2\x80\x93 dinarje. Dinarji so za\xc4\x8deli kro\xc5\xbeiti po ozemljih izven  Bizantinskega  cesarstva. Izdelani so bili iz 20 karatnega zlata in imeli enako maso kot lahki solidusi (20 silikev, 4,0 g), ki so kro\xc5\xbeili po Bli\xc5\xbenjem Vzhodu. Nekaj \xc4\x8dasa sta bila v obtoku oba kovanca hkrati._NEWLINE_Na  solidusu ni bilo v sedmih stoletjih njegove uporabe nikoli nobene oznake njegove nazivne vrednosti. V tem \xc4\x8dasu so se kovali tudi zlatniki za pol solidusa (semis) in tretjino solidusa (tremis).\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nIz solidusa izhajajo slovenske besede s\xc3\xb3ld za kovanec, saldo za razliko med vsoto vpisov v breme in v dobro na kontu in  sold\xc3\xa1t za vojaka, ker so vojake pla\xc4\x8devali s solidusi.'