b"\n_START_ARTICLE_\nAjubidi\n_START_SECTION_\nSaladin\n_START_PARAGRAPH_\nDinastijo Ajubidov je ustanovil Saladin (Salah ad-Din), ki je leta 1169 skupaj s stricem \xc5\xa0irkuhom v imenu zengidskega kralja Nur ad-Dina iz Damaska osvojil Egipt. Dinastija je dobila ime po Saladinovemu o\xc4\x8detu Ajubu Najm ad-Dinu._NEWLINE_Leta 1171 je Saladin v Egiptu odstavil zadnjega fatimidskega kalifa in se postopoma osamosvojil od svojega prej\xc5\xa1njega vladarja Nur ad-Dina. Ko je Nur ad-Din leta 1174 umrl, je Saladin napovedal vojno njegovemu sinu Ismailu as-Salihu in zavzel Damask. Ismail je pobegnil v Alep, kjer se je upiral Saladinu, dokler ga niso leta 1181 umorili. Po njegovi smrti je Saladin prevzel oblast v skoraj vsej Siriji in osvojil severno Mezopotamijo. Zengidi iz Mosula in Sind\xc5\xbearja ter Ortokidi iz Mardina in Diyarbakra so postali njegovi vazali. Osvojil je tudi Hejaz in Jemen. Njegov najve\xc4\x8dji uspeh je bil vsekakor poraz kri\xc5\xbearske vojske v bitki pri Hattinu in osvojitev Jeruzalema leta 1187. Do konca leta je osvojil skoraj celo Jeruzalemsko kraljestvo razen Tira, ki ga je spretno branil Konrad Montferra\xc5\xa1ki._NEWLINE_Po nizu ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8dih zmag se je Saladin soo\xc4\x8dil s prihodom nove kri\xc5\xbearske vojske iz zahodne Evrope. Za\xc4\x8dela se je tretja kri\xc5\xbearska vojna, ki so jo vodili trije veliki evropski vladarji: cesar Svetega Rimskega cesarstva Friderik Barbarossa, francoski kralj Filip Avgust in angle\xc5\xa1ki kralj Rihard Levjesr\xc4\x8dni. Friderik je po poti umrl, ostanek kri\xc5\xbearske vojske pa je za\xc4\x8del oblegati Akko in jo leta 1191 ponovno osvojil. Zdru\xc5\xbeena kri\xc5\xbearska vojska pod enotnim poveljstvom Riharda Levjesr\xc4\x8dnega je v bitki pri Arsufu porazila Saladinovo vojsko, v notranjost njegovega ozemlja pa ni uspela prodreti. Rihard je zato leta 1192 s Saladinom podpisal mirovno pogodbo, s katero je dobil nazaj Jeruzalemsko kraljestvo in pas sredozemske obale med Jafo in Bejrutom. Podpis mirovne pogodbe je bilo zadnje veliko Saladinovo dejanje, ker je naslednje leto (1193) umrl.\n_START_SECTION_\nObdobje po Saladinovi smrti\n_START_PARAGRAPH_\nSaladin v \xc4\x8dasu svojega vladanja ni ustanovil centraliziranega cesarstva, ampak je ozemlje razdelil na dedne kne\xc5\xbeevine. V severni Mezopotamiji (Al Jaz\xc4\xabrah) in Transjordaniji je vladal brat al-Adil, v Jemnu brat Togtekin, v Baalbeku in Hamahu njegovi ne\xc4\x8daki, v Homsu pa \xc5\xa0irkuhovi nasledniki. Ostanek cesarstva se je po Saladinovi smrti razdelil med njegove tri sinove: najstarej\xc5\xa1i sin al-Afdal je dobil Damask in je posku\xc5\xa1al nadvladati svoja brata, drugi sin al-Aziz je dobil Egipt, tretji sin az-Zahir pa Alep._NEWLINE_Sinovi se kmalu za\xc4\x8deli prepirati zaradi delitve cesarstva. Al-Aziz in az-Zahir nista hotela priznati suverenosti starej\xc5\xa1ega brata, isto\xc4\x8dasno pa so ajubidski vazali na severu, Zengidi in Ortokidi, zahtevali svojo neodvisnost in ponovno vzpostavitev vladavine Zengidov. Saladinov zviti brat Al-Adil je te poskuse sicer zatrl, toda stanje na severu je ostalo zelo nestabilno._NEWLINE_Odnosi med al-Azizom in al-Afdalom so medtem dosegli kriti\xc4\x8dno to\xc4\x8dko. Leta 1194 je al-Aziz napadel Sirijo in pri\xc5\xa1el do Damaska. Al-Afdal je poklical na pomo\xc4\x8d strica al-Adila, ki je posredoval v sporu med bratoma in nazadnje so se dogovorili, da bo al-Aziz je dobil Judejo, az-Zahir pa Latakijo, oba pa bi morala priznati suverenost starej\xc5\xa1ega brata. Dogovor ni trajal dolgo. Leta 1195 je al-Aziz ponovno napadel Sirijo in al-Adil je ponovno pri\xc5\xa1el re\xc5\xa1evat al-Afdala. Al-Aziza so prisilili, da se je umaknil v Egipt, toda al-Adil je prepre\xc4\x8dil poskuse, da bi njegov ne\xc4\x8dak az-Zahir osvojil Egipt zase. Al-Adilova podpora al-Afdalu je kmalu prenehala, ker je al-Afdalovo nekompetentno vladanje povzro\xc4\x8dilo nezadovoljstvo v dr\xc5\xbeavi. Namesto z njim se je povezal z al-Azizom. Leta 1196 sta skupaj osvojila Damask in izgnala al-Afdala v Salhad v Huranu. Al-Aziza so priznali za poglavarja dinastije, ad-Adil pa je dobil Damask._NEWLINE_Novembra 1198 je al-Aziz v nezgodi na lovu umrl. Nasledil ga je najstarej\xc5\xa1i sin al-Mansur, ki je imel komaj dvanajst let. Al-Azizove ministre so skrbele a-Adilove ambicije po oblasti, zato so pozvali al-Afdala, naj vlada kot regent Egipta v imenu svojega mladega ne\xc4\x8daka. Na za\xc4\x8detku naslednjega leta, medtem ko je al-Adil na severu du\xc5\xa1il vstajo Ortokidov, sta se al-Afdal in az-Zahir povezala proti njemu, pridru\xc5\xbeila pa se jima je tudi ve\xc4\x8dina ajubidskih plemi\xc4\x8dev. Al-Adil se je takoj vrnil v Damask in poveljevanje v bojih proti Ortokidom prepustil sinu al-Kamilu._NEWLINE_Vojska njegovih sovra\xc5\xbenikov je \xc5\xa1est mesecev oblegala Damask. Al-Adil je ta \xc4\x8das spretno izkoristil za to, da je premagal ve\xc4\x8dino privr\xc5\xbeencev svojih ne\xc4\x8dakov. Ko se je sin al-Kamil januarja 1200 s svojo vojsko kon\xc4\x8dno vrnil v Damask, sta se al-Afdal in az-Zahir umaknila._NEWLINE_Al-Adil je po zmagi napadel Egipt in prisilil al-Afdala, da se je ponovno umaknil v Salhad. Kmalu po prevzemu oblasti v Egiptu ga je na severu spet napadel az-Zahir, ki se je ponovno zdru\xc5\xbeil z al-Afdalom. Al-Adilu je uspelo svoja sovra\xc5\xbenika spreti in ju nazadnje popolnoma pokoriti. Konec leta 1201 so se dogovorili, da bo az-Zazir obdr\xc5\xbeal Alep, al-Afdal bo dobil Majafarakin na severu, mladi al-Mansur pa se je moral zadovoljiti z Edeso. Egipt, Damask in ve\xc4\x8dina severne Mezopotamije so bili pod al-Adilovo neposredno oblastjo. Guvernerji pokrajin so bili njegovi sinovi al-Kamil, al-Mu'azzam in al-A\xc5\xa1raf. Al-Adil je tako ponovno vzpostavil enotnost Ajubidskega cesarstva._NEWLINE_Do novih notranjih razprtij je pri\xc5\xa1lo po Al-Adilovi smrti leta 1218 in ponovno po smrti njegovega sina al-Kamila leta 1238, vendar je ajubidska dr\xc5\xbeava navzven kljub temu ostala zelo trdna._NEWLINE_Leta 1250 so ubili zadnjega ajubidskega sultana Egipta Turan\xc5\xa1aha. Zamenjal ga je njegov mamelu\xc5\xa1ki su\xc5\xbeenj-general Aibek, ki je osnoval dinastijo Bahrijev._NEWLINE_Ajubidi so \xc5\xa1e naprej vladali v Damasku in Alepu vse do leta 1260, ko so jih pregnali Mongoli. \xc5\xa0e istega leta so Mongole v bitki pri Ain Jalutu premagali Mameluki in nato osvojili ve\xc4\x8dino Sirije. Lokalne dinastije Ajubidov so \xc5\xa1e kak\xc5\xa1nih sedemdeset let vladale v delih Sirije (Ham\xc4\x81h) in se po letu 1334 zlile z lokalnim prebivalstvom."