b'\n_START_ARTICLE_\nAntonio de Ulloa\n_START_SECTION_\nRaziskovalna odprava v Peru\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1733 se je pridru\xc5\xbeil \xc5\xa1panski mornarici. Dve leti kasneje je njega in \xc5\xa1e enega mladega \xc5\xa0panca, Jorgeja Juana, kralj poslal kot \xc4\x8dlana francoske geodetske odprave v organizaciji Francoske akademije znanosti v Peru. V ta namen sta bila oba povi\xc5\xa1ana v \xc4\x8din poro\xc4\x8dnika. V Quito so prispeli leta 1736 in pri\xc4\x8deli z raziskavami. Tam je njuno pozornost med drugim pritegnila srebrnkasta kovina, ki so jo iskalci zlata pogosto na\xc5\xa1li med presejanjem proda. Ulloa je natan\xc4\x8dno opisal lastnosti snovi, ki so jo iskalci imenovali platina (dobesedno\xc2\xa0\xc2\xbbmajhno srebro\xc2\xab). Raziskave so ote\xc5\xbeili negostoljubno okolje, spori z lokalnimi oblastmi in nenazadnje tudi t. i. vojna Jenkinsovega u\xc5\xa1esa, ki je leta 1739 izbruhnila med \xc5\xa0panijo in Anglijo. Kot izku\xc5\xa1ena mornari\xc5\xa1ka poveljnika sta sodelovala v obrambi Peruja in si prislu\xc5\xbeila povi\xc5\xa1anje v \xc4\x8din kapitana. Leta 1744 sta prekinila z voja\xc5\xa1kimi aktivnostmi da bi kon\xc4\x8dala raziskave in se nato odpravila nazaj proti \xc5\xa0paniji. Zaradi varnosti sta potovala vsak s svojo ladjo. Na poti domov so Juanovo ladjo zajeli angle\xc5\xa1ki pirati, kapitan ladje z de Ulloajem na krovu pa se je odlo\xc4\x8dil zate\xc4\x8di v akadijsko pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Louisburg (danes Nova \xc5\xa0kotska, Kanada). Tam so prepozno spoznali, da so pristani\xc5\xa1\xc4\x8de zasedli Angle\xc5\xbei in posadka je bila ujeta. De Ulloaja so poslali v ujetni\xc5\xa1tvo v London. Tam so njegove raziskave pritegnile pozornost znanstvene skupnosti, spoprijateljil se je z nekaterimi uglednimi znanstveniki in pisatelji ter bil imenovan celo za \xc4\x8dlana Kraljeve dru\xc5\xbebe. Po zaslugi vplivnih prijateljev so mu vrnili zapiske in ga izpustili, tako da se je julija 1746, 11 let po odhodu od doma, vrnil v Madrid.\n_START_SECTION_\nVmesno obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1748 sta z Juanom, ki se je prav tako uspel vrniti v domovino, kon\xc4\x8dala in objavila poro\xc4\x8dilo svojih raziskav. Delo je iz\xc5\xa1lo v petih knjigah, de Ulloa je napisal prve \xc5\xa1tiri s skupnim naslovom Relaci\xc3\xb3n hist\xc3\xb3rica del Viage a la Am\xc3\xa9rica meridional, v katerih je podrobno opisal geografijo in naravo precej\xc5\xa1njega dela Ju\xc5\xbene Amerike ter kulturo njegovih prebivalcev. Delo je hitro postalo izjemno cenjeno in kopije so z dvora poslali vladarjem Francije, Portugalske, Neapeljskega kraljestva ter razli\xc4\x8dnim zdru\xc5\xbeenjem u\xc4\x8denjakov kot dokaz, da \xc5\xa0panci \xc5\xa1e niso izgubili talenta za velika dela. Kasneje je bilo kot prvi iz\xc4\x8drpen opis Ju\xc5\xbene Amerike evropskih avtorjev prevedeno v ve\xc4\x8d evropskih jezikov. Po kon\xc4\x8danju tega dela sta de Ulloa in Juan sestavila \xc5\xa1e zaupno poro\xc4\x8dilo kralju z naslovom Noticias secretas de Am\xc3\xa9rica, v katerem sta poro\xc4\x8dala o voja\xc5\xa1kih zmo\xc5\xbenostih Peruja in jasno izpostavila napake \xc5\xa1panske vladavine na tem obmo\xc4\x8dju (sode\xc4\x8d po slogu in pisavi je ve\xc4\x8dino napisal de Ulloa sam). Poro\xc4\x8dilo je pri\xc5\xa1lo v javnost 80 let kasneje, ko se je do njega dokopal angle\xc5\xa1ki trgovec in objavil prevod; ker je predstavljalo \xc5\xa0pance v slabi lu\xc4\x8di pred svetom, so ga mnogi \xc5\xa1panski zgodovinarji posku\xc5\xa1ali diskreditirati, a danes velja, da njegova avtenti\xc4\x8dnost ni sporna._NEWLINE_Ko so bila vsa poro\xc4\x8dila kon\xc4\x8dana, je bil de Ulloa poslan na dvoletno nalogo v Francijo in na Nizozemsko. Uradno je bil cilj potovanja \xc5\xa1tudirati matematiko, v resnici pa je moral zbirati podatke o mornari\xc5\xa1kih in industrijskih zmo\xc5\xbenostih teh dr\xc5\xbeav ter spodbujati izu\xc4\x8dene obrtnike k emigraciji v \xc5\xa0panijo. Pri tem je bil tako uspe\xc5\xa1en, da ga je \xc5\xa1panski dvor \xc5\xbee po enem letu poklical nazaj, a je na njegovo pro\xc5\xa1njo raz\xc5\xa1iril nalogo \xc5\xa1e na Dansko in \xc5\xa0vedsko. V Madrid se je vrnil v za\xc4\x8detku leta 1752 in se ponovno pridru\xc5\xbeil enotam Guardias Marinas v Cadizu, kjer je slu\xc5\xbeil do leta 1757. V tem \xc4\x8dasu so ga pogosto prosili za svetovanje pri pomembnih projektih, na primer pri ustanavljanju prirodoslovnega muzeja in astronomskega observatorija.\n_START_SECTION_\nVrnitev v Ameriko\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1757 je bil imenovan za kolonialnega guvernerja v perujski provinci Huancav\xc3\xa9lica in nadzornika tamkaj\xc5\xa1njega rudnika \xc5\xbeivega srebra. To imenovanje dokazuje njegov ugled, saj je \xc5\xa1lo za edini zanesljiv \xc5\xa1panski vir \xc5\xbeivega srebra, ki je bilo nujno za delovanje rudnikov srebra v Potosiju. De Ulloa je vedel, da bo delo izjemno te\xc5\xbeavno, saj bi moral skrbeti za vzdr\xc5\xbeevanje produkcije rudnika, ki je deloval \xc5\xbee skoraj 200 let, hkrati pa je okrog rudnika in dobi\xc4\x8dkov od prometa z \xc5\xbeivim srebrom nastala izjemno dobro organizirana ter vplivna mre\xc5\xbea prevarantov. Kljub temu je nalogo sprejel ker so mu ponudili bistveno vi\xc5\xa1jo pla\xc4\x8do kot jo je dobival kot \xc4\x8dlan Guardias Marinas. V Huancav\xc3\xa9lico je prispel 2. novembra 1758. Njegovi strahovi so se uresni\xc4\x8dili in ves \xc4\x8das svoje administracije se je bojeval z interesi vplivnih skupin, ki so uspele na svojo stran pridobiti celo podkralja. Maja 1762 je priznal svoj poraz in v pismu prosil \xc5\xa1panski dvor naj ga odpokli\xc4\x8de. Korespondenco obeh strani z dvorom so poslali Jorgeju Juanu, ki se je v svojem poro\xc4\x8dilu postavil na de Ulloajevo stran, a hkrati podprl predlog odpoklica, saj je smatral, da je situacija nere\xc5\xa1ljiva. Tudi \xc5\xa1panski dvor je bil nemo\xc4\x8den proti globoko usidrani mre\xc5\xbei korupcije na tem obmo\xc4\x8dju in uradni ukaz je pomagal le toliko, da je lahko de Ulloa u\xc5\xa1el lokalnim oblastem, ki so ga hotele dokon\xc4\x8dno uni\xc4\x8diti. Konec 1764 je odplul proti Havani, kjer je moral po\xc4\x8dakati na nova navodila._NEWLINE_Na njegovo veliko nezadovoljstvo mu je dvor na\xc5\xa1el novo zadol\xc5\xbeitev v Novem svetu. Malo prej je Francija prepustila \xc5\xa0paniji kolonijo Louisiano (danes del ZDA) in kralj ga je, verjetno na ra\xc4\x8dun de Ulloajevih izku\xc5\xa1enj s Francozi, ki so sestavljali ve\xc4\x8dino prebivalstva, imenoval za guvernerja. Tu se je moral znova spopadati z okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinami, ki niso bile pod njegovim vplivom. \xc5\xa0panija mu je namre\xc4\x8d namenila bistveno premalo voja\xc5\xa1ke mo\xc4\x8di in finan\xc4\x8dnih sredstev da bi lahko vzdr\xc5\xbeeval oblast nad kreoli, ki so prezirali nove vladarje. Zaradi nemo\xc4\x8di je bil prisiljen prepustiti administracijo zadnjemu francoskemu upravitelju in neodlo\xc4\x8dnost \xc5\xa0pancev je \xc5\xa1e pod\xc5\xbegala uporne kreole, ki so \xc5\xbeeleli nazaj pod francosko vladavino. Situacijo je dodatno poslab\xc5\xa1ala njegova aroganca in nespo\xc5\xa1tovanje dogovorov, ki so jih z naseljenci sklenile francoske oblasti. Trgovska uredba dvora leta 1768 je spro\xc5\xbeila vsesplo\xc5\xa1ni upor, ki ga je pregnal iz New Orleansa in kon\xc4\x8dal njegovo kariero kolonialnega upravitelja. Brez dovoljenja dvora je odplul nazaj proti \xc5\xa0paniji.\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1a leta\n_START_PARAGRAPH_\nPreostanek \xc5\xbeivljenja je pre\xc5\xbeivel razmeroma mirno. Dvor je sprejel razlago, da ni bil odgovoren za neuspeh v Louisiani in de Ulloaju je bilo dovoljeno nadaljevati kariero v mornarici. Kmalu je bil povi\xc5\xa1an v kontraadmirala in v tej vlogi je med leti 1777 ter 1778 uspe\xc5\xa1no poveljeval zadnji od velikih flot, ki so preva\xc5\xbeale zaklade iz Novega sveta. Leto kasneje je bil obto\xc5\xbeen, da je kot poveljnik eskadre z nalogo patruljirati med Galicijo in Azori zaradi malomarnosti izgubil ladjo ter dopustil pobeg flote angle\xc5\xa1kih trgovskih ladij, a ga je sodi\xc5\xa1\xc4\x8de oprostilo vseh obto\xc5\xbeb._NEWLINE_Poleg poveljevanja se je v tem \xc4\x8dasu posve\xc4\x8dal predvsem pisanju. Objavil je \xc5\xa1e eno razmeroma uspe\xc5\xa1no poro\xc4\x8dilo o \xc5\xa1panskih ozemljih v Novem svetu, z razpravo o evropskih mornaricah pa je imel manj sre\xc4\x8de. Pisanje je najprej prekinilo njegovo imenovanje za upravitelja v Huancav\xc3\xa9lici in Louisiani, ob kon\xc4\x8danju pa je delo naletelo na neodobravanje sekretarja za kolonije in ni bilo nikoli objavljeno. Po tistem ni napisal ni\xc4\x8d ve\xc4\x8d bistvenega, je pa ostal aktiven na visokih polo\xc5\xbeajih v mornarici do konca svojega \xc5\xbeivljenja._NEWLINE_O njegovem zasebnem \xc5\xbeivljenju je malo znanega. Leta 1767 se je poro\xc4\x8dil s Franciscu Ram\xc3\xadrez de Laredo, h\xc4\x8derko Condeje de San Javierja iz Lime, in imel z njo devet otrok. Dru\xc5\xbeina ni bila zelo premo\xc5\xbena in njegova pla\xc4\x8da je komaj zado\xc5\xa1\xc4\x8dala da je vzdr\xc5\xbeeval za tiste \xc4\x8dase spodoben status. Znan ostaja predvsem po svojih literarnih delih, s katerimi se je uveljavil kot eden vodilnih \xc5\xa1panskih mislecev in piscev svojega \xc4\x8dasa in ga je Voltaire citiral kot\xc2\xa0\xc2\xbble philosophe militaire Ulloa\xc2\xab. Poleg Kraljeve dru\xc5\xbebe ga je sprejelo za \xc4\x8dlana ve\xc4\x8d akademskih zdru\xc5\xbeenj, med njimi Kraljeva \xc5\xa1vedska akademija znanosti.'