b'\n_START_ARTICLE_\nPatrick S\xc3\xbcskind\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPatrick S\xc3\xbcskind je odra\xc5\xa1\xc4\x8dal v bavarski vasi Holzhausen. Njegov o\xc4\x8de, Wilhelm Emanuel S\xc3\xbcskind, je bil pisatelj, prevajalec in dolgoletni sodelavec \xc4\x8dasopisa S\xc3\xbcddeutsche Zeitung. Njegova mati je bila u\xc4\x8diteljica \xc5\xa1portne vzgoje. Njegov starej\xc5\xa1i brat, Martin E. S\xc3\xbcskind, pa je bil novinar. S\xc3\xbcskind ima veliko prednikov iz w\xc3\xbcrttember\xc5\xa1ke plemi\xc5\xa1ke rodbine. Tako je naslednik svetopisemskega eksegenta Johanna Albrechta Bengla in s tem tudi reformatorja Johannesa Brenza._NEWLINE_Po osnovni \xc5\xa1oli, gimnaziji in odslu\xc5\xbeenem voja\xc5\xa1kem roku je \xc5\xa1tudiral srednjeve\xc5\xa1ko in sodobno zgodovino v M\xc3\xbcnchnu. Dva semestra tudi v Aix-en-Provence, da bi izbolj\xc5\xa1al svoje znanje francoskega jezika. V tem \xc4\x8dasu je napisal svoje prve tekste. Prav tako se je udele\xc5\xbeil te\xc4\x8dajev angle\xc5\xa1\xc4\x8dine, \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dine, latin\xc5\xa1\xc4\x8dine, gr\xc5\xa1\xc4\x8dine, politike, umetnosti in teologije. \xc5\xa0tudij je prekinil in ga ni nadaljeval._NEWLINE_V veliki meri se upira pri\xc4\x8dakovanjem literarne scene. Skoraj nikoli ne daje intervjujev, ne nastopa v javnosti in odklonil je \xc5\xa1tevilna odlikovanja, tako nagrado Tukan (1978) in nagrado za knji\xc5\xbeevnost nem\xc5\xa1kega \xc4\x8dasopisa Frankfurter Allgemeine Zeitung (tudi 1978), kot tudi francosko nagrado za najbolj\xc5\xa1i debut (1986). Za svetovno premiero filma Parfum (7. septembra 2006 v M\xc3\xbcnchnu), posnetega po istoimenskem romanu, ga prav tako ni bilo. V scenariju za film Rossini izra\xc5\xbea ironijo do svojega \xc5\xbeivljenja: filmska oseba srame\xc5\xbeljivega avtorja se (tudi za dosti denarja) upira, da se posname film po njegovi knjigi. Producenta je naredil skoraj kot kopijo Bernda Eichingerja (Constantin Film), ki je (po lastni izjavi) takrat posku\xc5\xa1al od S\xc3\xbcskinda odkupiti filmske pravice za film Parfum._NEWLINE_Njegovih fotografij je zelo malo. V televizijski seriji Monako Franc \xe2\x80\x93 Ve\xc4\x8dni \xc5\xa0tenc (Monaco Franze - Der ewige Stenz) pa se za kratek \xc4\x8das pojavi v cameo vlogi (9. epizoda v gostilni, kratek vmesni izsek). Na Bayerischer Rundfunk so 7. septembra 2006 vrteli portret v okviru serije\xc2\xa0\xc2\xbbVeliki Bavarci\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbDie gro\xc3\x9fen Bayern\xc2\xab), kjer sam ni niti enkrat spregovoril. Namesto tega sta med drugimi Joachim Kr\xc3\xb3l in Christine Kaufmann poro\xc4\x8dala o svojih izku\xc5\xa1njah z njim. V glavnem \xc5\xbeivi v M\xc3\xbcnchnu, v Seeheimu am Starnberger See in v Montolieuju v Franciji.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nNjegovo najbolj znano delo je roman Parfum: zgodba o morilcu (1985), ki je bil preveden v 49 jezikov, med njimi celo latin\xc5\xa1\xc4\x8dino s pribli\xc5\xbeno 20 milijoni prodanih izvodov (uspe\xc5\xa1no so zavla\xc4\x8devali skoraj deset let, preden so izdali \xc5\xbeepno knjigo) je postal svetovna uspe\xc5\xa1nica. Leta 2006 je bil v re\xc5\xbeiji Toma Tykwerja posnet film po romanu Parfum: zgodba o morilcu (in tudi Lola te\xc4\x8de (Lola rennt)), potem ko je Constantin Film z Berndom Eichingerjem za okroglih deset milijonov evrov prevzel pravice in stro\xc5\xa1ke razvijanja (glej Parfum - Zgodba o morilcu). Pri glasovanju organiziranem od BBC-ja, s ciljem vpra\xc5\xa1ati po 100 najpomembnej\xc5\xa1ih knjigah svetovne knji\xc5\xbeevnosti, je bil S\xc3\xbcskindov Parfum edino nem\xc5\xa1ko delo, ki je kon\xc4\x8dalo na spisku._NEWLINE_Poleg tega je sodeloval pri scenarijih za televizijsko serijo Monako Franc - Ve\xc4\x8dni \xc5\xa0tenc (1982) in Kir Royal (1986), kot tudi pri filmih Rossini - ali morilsko vpra\xc5\xa1anje, kdo je spal s kom (Rossini \xe2\x80\x93 oder die m\xc3\xb6rderische Frage, wer mit wem schlief; 1997) in O iskanju in najdenju ljubezni (Vom Suchen und Finden der Liebe; 2005), ki je vse re\xc5\xbeiral Helmut Dietl. Monolog sestavljen iz enega akta z naslovom Kontrabas (Der Kontrabass) je bil v sezoni 1984/85 z ve\xc4\x8d kot 500 predstavami najve\xc4\x8dkrat odigrana gledali\xc5\xa1ka igra na nem\xc5\xa1ko govore\xc4\x8dih odrih. \xc5\xa0e danes jo imajo v repertoirju, tako v nem\xc5\xa1kih, kot tudi mednarodnih gledali\xc5\xa1\xc4\x8dih._NEWLINE_S\xc3\xbcskind pogosto opisuje (anti-)junake, ki i\xc5\xa1\xc4\x8dejo svoj prostor v svetu in odnosih z drugimi ljudmi. Slednje je tudi avtobiografsko, saj se sam upira tako literarni kot tudi filmski sceni. To je razlog, zakaj je tako malo informacij o njem, saj ne daje intervjujev in se posku\xc5\xa1a \xc4\x8dim bolj distancirati od javnosti.\n_START_SECTION_\nRomani\n_START_PARAGRAPH_\nParfum: zgodba o morilcu (Das Parfum, 1985; sl. 1987)\n_START_SECTION_\nNovele\n_START_PARAGRAPH_\nGolob (Die Taube; 1985, sl. 1989) Zgodba gospoda Sommerja (Die Geschichte von Herrn Sommer, 1991, sl. 2007)\n_START_SECTION_\nKratka proza in eseji\n_START_PARAGRAPH_\nTri zgodbe (Drei Geschichten, 1995) O ljubezni in smti (\xc3\x9cber die Liebe und den Tod, 2006)\n_START_SECTION_\nScenariji\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cisto normalna norost (Der ganz normale Wahnsinn, 1980), sodeloval kot soavtor scenarija dveh epizod, skupaj s Helmutom Dietlom Monako Franc - Ve\xc4\x8dni \xc5\xa0tenc (Monaco Franz \xe2\x80\x93 Der ewige Stenz, 1982), skupaj s Helmutom Dietlom Kir Royal (Kir Royal, 1986), \xc5\xa1tiri od \xc5\xa1est epizod, vsako skupaj s Helmutom Dietlom Rossini - ali morilsko vpra\xc5\xa1anje, kdo je spal s kom (Rossini \xe2\x80\x93 oder die m\xc3\xb6rderische Frage, wer mit wem schlief, 1997), skupaj s Helmutom Dietlom O iskanju in najdenju ljubezni (Vom Suchen und Finden der Liebe, 2004) s Helmutom Dietlom, Constantin Film, kot knjiga (2005)\n_START_SECTION_\nPrevodi\n_START_PARAGRAPH_\nJean-Jacques Semp\xc3\xa9: Skrivnost prodajalca koles (Das Geheimnis des Fahrradh\xc3\xa4ndlers, 2005)'