b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe \xc5\xa0tefan IX.\n_START_SECTION_\nIzvor in vzpon\n_START_PARAGRAPH_\nS krstnim imenom Friderik  je bil Miroslav mlaj\xc5\xa1i brat Bogomira Brada\xc4\x8da   in je pripadal Ardensko-verdunski dinastiji; igral je pomembno vlogo v tedanji politiki. _NEWLINE__NEWLINE_Miroslav je imel poleg Bogomira \xc5\xa1e dve sestri: Regelindo (=Regelindis) in Udo (=Uda), ki sta se poro\xc4\x8dili  z grofoma - eden je bil iz Namurja, drugi iz Louvaina. Friderik je dobil ime po stricu, verdunskem grofu, ki je postal pozneje menih v tem mestu pri St-Vanne. Njegov stric Adalberon pa je bil \xc5\xa1kof v Verdunu (984-988), a njegov stari stric nad\xc5\xa1kof v Reimsu (969-989). _NEWLINE__NEWLINE_Kot tretjorojenega ga je dru\xc5\xbeina namenila cerkveni slu\xc5\xbebi, kar je vzel zares: svoje bogoslovske \xc5\xa1tudije je za\xc4\x8del pri stolni \xc5\xa1oli v Li\xc3\xa8gu. Postal je kanonik in arhidiakon lie\xc5\xa1ke stolnice sv. Lamberta. Miroslav je gojil resni\xc4\x8dno zanimanje za kanoni\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenje, kar ga je spodbudilo, da je osebno sodeloval pri osnivanju kapitlja pri St-Albanu v Namurju s svakom grofom Albertom. _NEWLINE__NEWLINE_1049 je nabavil relikvije sv. Albana za Mainz, ko je tja priromal na svojem prvem potovanju v Nem\xc4\x8dijo Leon IX. na sinodo v tem mestu in v Reimsu; sposobnega klerika je takoj povabil v svoje spremstvo. Pape\xc5\xbe se je odpovedal svoji naslovni tulski \xc5\xa1kofiji in na njeno \xc4\x8delo postavil svojega knji\xc5\xbeni\xc4\x8darja Udona, a Miroslava vzel s seboj v Rim za knji\xc5\xbeni\xc4\x8darja in tajnika februarja 1051; listine ga na tem polo\xc5\xbeaju prvi\xc4\x8d omenjajo 12. marca 1051. _NEWLINE__NEWLINE_Od tedaj naprej je Miroslav stal vedno ob boku pape\xc5\xbeu in delil z njim njegov te\xc5\xbeavni pontifikat. Zavoljo svoje vzgojenosti in sposobnosti je postal \xc4\x8dlan odposlanstva, ki sta ga za ureditev nesporazumov poslala v Carigrad pape\xc5\xbe in cesar 1054, in se je pridru\xc5\xbeil kardinaloma Humbertu  ter Petru . Na Vzhodu je dejavno sodeloval v bogoslovni razpravi, ki jo je vodil  Humbert in je zavra\xc4\x8dala obto\xc5\xbebe meniha Stetata   _NEWLINE_Po vrnitvi iz Carigrada je postal opat na Monte Cassinu. Leon IX. ga je povzdignil v kardinala-diakona pri cerkvi s kardinalskim naslovom Santa Maria in Domnica alla Navicella (1049-1057), . Za nekaj \xc4\x8dasa je torej opravljal nehvale\xc5\xbeno slu\xc5\xbebo apokriziarija ali nuncija v Carigradu. Ko je patriarh Kerularij zaprl vse latinske cerkve, sta bizantinski cesar  in pape\xc5\xbe hotela zadevo zgladiti; vendar nedokazljivi patriarh ni popu\xc5\xa1\xc4\x8dal \xe2\x80\x93 in je pri\xc5\xa1lo do medsebojnega izob\xc4\x8denja 1054, ki je bilo 1965 medsebojno preklicano obenem v Rimu in Carigradu. Viktor II. ga je povi\xc5\xa1al v kardinala-duhovnika pri San Crisogono, kar pa je bil komaj od 14. junija do 2. avgusta 1057, ko je bil izvoljen za pape\xc5\xbea.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nZa pape\xc5\xbea so ga izvolili 2. avgusta 1057, a naslednjega dne je bil posve\xc4\x8den in ume\xc5\xa1\xc4\x8den. Privzel si je ime \xc5\xa0tefan IX. On je izre\xc4\x8dno vztrajal pri \xc5\xa1tevilu IX; svoje uradne listine je vedno podpisoval kot Stephanus Nonus Papa (Pape\xc5\xbe \xc5\xa0tefan Deveti); \xc5\xa1ele od druge polovice XVI. stoletja pa do prve polovice XX. stoletja ga nekateri seznami imenujejo kot \xc5\xa0tefan X., kar je \xc5\xa1e pove\xc4\x8dalo zmedo v zvezi s \xc5\xa1tetjem pape\xc5\xbeev \xc5\xa0tefanov. S \xc5\xa0tefanom IX. je torej prevzel vodstvo Cerkve mo\xc5\xbe iz \xc5\xa1ole Leona IX., ki je v prenovo mo\xc4\x8dno vklju\xc4\x8dil meni\xc5\xa1tvo: v naslednjih desetletjih je pape\xc5\xa1tvo pri tem podpiral predvsem benediktinski samostan Monte Cassino; izrednega pomena za prenovo Cerkve pa je bilo tudi spokorni\xc5\xa1ko pu\xc5\xa1\xc4\x8davni\xc5\xa1ko gibanje v srednji Italiji pataria, ki je postalo \xc5\xa1e posebej vplivno, ko je \xc5\xa0tefan IX. najvidnej\xc5\xa1ega predstavnika tega gibanja, slovitega meniha in teologa Petra Damianija, imenoval za kardinala v Ostiji. _NEWLINE__NEWLINE_\xc5\xa0tefan je 1057 v Rimu vodil sinodo, ki je strogo nastopila proti \xc5\xbeenitvi duhovnikov. Pri preno-vitveni dejavnosti se je sicer dr\xc5\xbeal smeri svojih predhodnikov in vsestransko podpiral gregorijansko reformo; vendar je \xc5\xbee pri njem pri\xc5\xa1la do izraza nova prvina, ki je za pape\xc5\xbee kmalu postala vodilna ideja: boril se je za ve\xc4\x8djo neodvisnost pape\xc5\xa1tva od nem\xc5\xa1kih cesarjev, kar je vse bolj prera\xc5\xa1\xc4\x8dalo v borbo za neodvisnost Cerkve od svetne oblasti, v borbo za svobodo Cerkve, za mo\xc5\xbenost svobodnega izvr\xc5\xa1evanja njenega odre\xc5\xa1enjskega poslanstva.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde hudo bolan je od\xc5\xa1el iz Rima; tam je rotil kardinale, naj po njegovi smrti ne za\xc4\x8denjajo pape\xc5\xa1kih volitev, dokler se Hildebrand ne vrne iz Nem\xc4\x8dije, kamor ga je pape\xc5\xbe poslal po va\xc5\xbenih opravkih. V Florenci se je prav tedaj mudil klinijski opat Hugo, ki je pape\xc5\xbeu \xc5\xa1e podelil zakramente za umirajo\xc4\x8de. Umrl je dne 29. marca 1058 v Florenci (Toskana, Pape\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava \xe2\x80\x93 Sveto rimsko cesarstvo, danes: Italija) in sicer za mrzlico.\n_START_SECTION_\nGrob\n_START_PARAGRAPH_\nPokopali so ga v cerkev Chiesa di Santa Reparata v Florenci. Nad to prvotno cerkvijo so zgradili sedanjo stolnico (=Duomo). _NEWLINE__NEWLINE_Njegov grob so odkrili 1357, ko so postavljali temelje za novo stolnico; na\xc5\xa1li so rakev, v njej pa z dragulji obdano pape\xc5\xa1ko bro\xc5\xa1ko z zlato zaponko, mitro in prstan. Obiskovalci lahko vidijo razvaline San Reparate, ko se spu\xc5\xa1\xc4\x8dajo v kripto stolnice; nih\xc4\x8de pa ne ve to\xc4\x8dno, kje se je nahajal grob \xc5\xa0tefana IX..'