b'\n_START_ARTICLE_\nVia Francigena\n_START_PARAGRAPH_\nVia Francigena je ime starodavne romarske poti, ki poteka iz Francije v Rim, \xc4\x8deprav obi\xc4\x8dajno velja, da ima izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de zelo dale\xc4\x8d stran, v angle\xc5\xa1kem stolnem mestu Canterbury. Kot taka pot pre\xc4\x8dka Anglijo, Francijo, \xc5\xa0vico in Italijo. Pot je bila znana v Italiji kot "Via Francigena" (\'cesta, ki prihaja od Frankov\') ali Via Romea Francigena (\'pot v Rim, ki prihaja od Frankov\') . V srednjem veku je bila pomembna cestna in romarska pot za tiste, ki so \xc5\xbeeleli obiskati Sveti sede\xc5\xbe in grobnice apostolov Petra in Pavla.\n_START_SECTION_\nZgodovina romanj v Rim\n_START_PARAGRAPH_\nPrimerjava za\xc4\x8detkov in smeri ka\xc5\xbee, da ena sama prava "Via Francigena" ne obstaja, tako kot ne obstaja samo ena pot svetega Jakoba. "Via Francigena" je sistem poti ki vodijo v Rim. Obstoje\xc4\x8de trgovske in voja\xc5\xa1ke ceste (kot so Via Aurelia, Via Emilia, Via Cassia), so uporabljali trgovci, romarji in kri\xc5\xbearji iz severne in srednje Evrope in jih poimenovali "Via Francigena". Dokazano se je imenovala "Via Francigena" prvi\xc4\x8d zapisana leta 876 v Actum Clusio opatije San Salvatore al Monte Amiata (Toskana).\n_START_SECTION_\nNapotki za romanje v Rim v \xc4\x8dasu antike\n_START_PARAGRAPH_\nZ Milanskim ediktom leta 313 je bilo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo v Rimskem cesarstvu dovoljeno kot religija, zato je mogo\xc4\x8de domnevati, da so prvi romarji pri\xc5\xa1li na grob apostolov Petra in Pavla \xc5\xbee takrat. Ti prvi romarji so lahko uporabljali dobro infrastrukturo rimskega cestnega omre\xc5\xbeja, s svojimi gosti\xc5\xa1\xc4\x8di, bolni\xc5\xa1nicami ali po\xc4\x8divali\xc5\xa1\xc4\x8di in anti\xc4\x8dnimi preno\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8di. V Itinerarium Burdigalense (334) pi\xc5\xa1e neznanim kr\xc5\xa1\xc4\x8danskim romarjem iz dana\xc5\xa1njega Bordeauxa, ki potujejo po kopnem do Jeruzalema, o \xc5\xa1tevilnih primernih mo\xc5\xbenostih. Na poti nazaj iz Svete de\xc5\xbeele je mesto Rim ena od njegovih postaj. Dokaz o teh zgodnjih romanjih se lahko najde v stari stavbi v Ostii. Pod imenom bazilika Cristiana gre verjetno za romarski dom iz zgodnjega 5. stoletja, kjer bi se lahko romarji, ki so pripotovali \xc4\x8dez morje v Rim, ustavili. _NEWLINE_Po propadu rimskega imperija so potovanja romarjev postala bolj zapletena. Ne samo, da so se ceste in mostovi poru\xc5\xa1ili, nekateri domovi niso smeli ve\xc4\x8d delovati, se je varnost na cestah zelo poslab\xc5\xa1ala.\n_START_SECTION_\nPoro\xc4\x8dila iz zgodnjega srednjega veka do Sigericha\n_START_PARAGRAPH_\nEna najstarej\xc5\xa1ih popotni\xc5\xa1kih zgodb, verjetno iz 9. stoletja, je zapis britanskega meniha Gildasa Wisea (ca. 500-570), ki se odpravi na romanje v Rim okoli leta 530.  Pod naslovom Pro et itineris navigii prosperitate (- za varnost na kopnem in na morju), je romar pripovedoval o poti, opisoval nevarnosti in vsakdanje skrbi romarjev._NEWLINE_V Vita Sancti Wilfrithi, napisano v za\xc4\x8detku 8. stoletja, je pripoved veselega \xc5\xbeivljenja angle\xc5\xa1kih \xc5\xa1kofov in svetega Wilfrida. Obstajajo tudi opisi njihovih treh potovanj v Rim. Prvo potovanje kot romarja v obdobju 653-658. Drugo potovanje v Rim med 678-680 je imelo za cilj dose\xc4\x8di podporo pape\xc5\xbea proti njegovi razre\xc5\xa1itvi kot \xc5\xa1kofa. Leta 704 je bil spet v Rimu, da bi dobil preklic svojega izob\xc4\x8denja, ki ga izrekla angle\xc5\xa1ka sinoda. Poleg tega, da opisuje nevarnosti potovalnih, je tudi re\xc4\x8deno, da je Wilfrid obiskal grobnice apostolov in prinesel relikvije v Anglijo. _NEWLINE_Eno veliko potovanje v Rim v 8. stoletju je svetega Bonifacija. Trikrat je potoval v Rim in vedno znova od pape\xc5\xbeev dobil naro\xc4\x8dilo in potrdilo za njegovo misijonsko delo v Frieslandu, Hessnu, Turingiji in na Bavarskem. Tako je bil leta 719 v Rimu in prejel od pape\xc5\xbea Gregorja II. misijo v Germaniji. Iz tega \xc4\x8dasa se tudi imenuje Bonifacij. Leta 722 vpelje pape\xc5\xbe Gregor II. Bonifacija v Rimu za misijonskega \xc5\xa1kofa brez dolo\xc4\x8dene \xc5\xa1kofije. 737/38 je bil Bonifacij imenovan v Rimu za pape\xc5\xbeevega legata za celotno Frankovsko cesarstvo._NEWLINE_Iz 8. stoletja je zapisala Hugeburc, znana nuna iz samostana Heidenheim, \xc4\x8dlanek Vita Sancti Willibaldi, v katerem je povzeta biografija prvega Eichst\xc3\xa4ttskega \xc5\xa1kofa Willibalda (ca. 700-787). Vita Willibaldi je sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Svete poti. Z o\xc4\x8detom in bratom Wunibaldom se Willibald spre verjetno v za\xc4\x8detku poletja 720  na romanju v Rim, ki ga nato nadaljuje Willibald v Sveto de\xc5\xbeelo in Azijo. Skupno 77 krajevnih imen (in 13 oseb) opisuje redovnica Hugeburc pot Willibalda precej natan\xc4\x8dno, \xc4\x8de izvzamemo razli\xc4\x8dne napake. Potovanje se za\xc4\x8dne v dana\xc5\xa1njem Hamblehavenu in se nadaljuje po pre\xc4\x8dkanju Rokavskega preliva vzdol\xc5\xbe Sene v Rouen. Ni podrobnej\xc5\xa1ega opisa poti skozi Francijo. Naprej opisuje Hugeburc romarje najprej v Italijo kjer dose\xc5\xbee le "gradove v Alpah". Konkretno omenja kraj Lucca, kjer Willibaldov o\xc4\x8de umre in je pokopan v cerkvi San Frediano. Okoli 1150 so na\xc5\xa1li pod imenom Richard zbirko njegovih kosti, kar je verjetno povzro\xc4\x8dilo, da sta zahtevala relikvije Eichst\xc3\xa4tt in Heidenheim. 11. novembra 720, na Martinovo, so pri\xc5\xa1li bratje v Rim in verjetno prvi\xc4\x8d obiskali Lateran in nato sv. Petra. Po bivanju v Rimu so se bratje zdru\xc5\xbeili z Willibaldom in drugimi spremljevalci na romanju na Sicilijo in v Jeruzalem v Sveto de\xc5\xbeelo (723-727). Sledi povratek v ju\xc5\xbeno Italijo, kjer desetletje pre\xc5\xbeivijo na Monte Cassino, se vrnejo v Rim in kon\xc4\x8dno Eichst\xc3\xa4tt.\n_START_SECTION_\nSigerichov potopis\n_START_PARAGRAPH_\nMed \xc5\xa1tevilnimi povezavami med srednjo in severno Evropo in Rimom se je uveljavila predvsem imenovana "Via Francigena". Gre za pot od Canterburya v Rim, ki je opisana v potopisu canterburijskega nad\xc5\xa1kofa Sigericha starej\xc5\xa1ega (994). Potoval je leta 990 iz Canterburya v Rim, od pape\xc5\xbea prejel palij, volnen trak kot znak njegovega imenovanja za nad\xc5\xa1kofa. Sigerich je opisal 80 postaj svojega potovanja. Dokument zdaj hranijo v British Library v Londonu . S povpre\xc4\x8dno potovalno hitrostjo 20 kilometrov na dan, je za skupno pribli\xc5\xbeno 1600 km dolgo pe\xc5\xa1pot realno porabil 80 dni.\n_START_SECTION_\nPotek ceste severno od Alp po Sigerichovem opisu\n_START_PARAGRAPH_\nOd Canterburya nad Calaisom je pprepotoval: Arras, Licques, Wisques, Camblain l\'Abbey, Arras, Laon, Reims, Chalons-sur-Marne, Bar-sur-Aube, Besan\xc3\xa7on in Pontarlier, Lausanne in Saint-Maurice v \xc5\xa0vici in preko Velikega sv. Bernarda pre\xc4\x8dkal Alpe.\n_START_SECTION_\nPotek ceste ju\xc5\xbeno od Alp po Sigerichovem opisu\n_START_PARAGRAPH_\nV Italiji je Via Francigena tekla skozi Valle d\'Aosta, Ivrea, Vercelli, preko Pavie,  Piacenze, Fiorenzuole d\'Arda, Fidenze do Parme, od tam preko Fornovo di Taro, C\xc3\xa1ssio, Berceto pre\xc4\x8dkala Apenine na Passo della Cisa._NEWLINE_Za Pontremoli se pot razcepi na dva kraka, da se izogne Apuanskim Alpam: zahodni je potekal \xc4\x8deza Luni / Sarzana, Carraro in Massa, medtem ko je delno spretno izkoristila starodavno Via Aurelia in drug krak, ki je vodil po vzhodni strani gore. Obe poti sta se spet sre\xc4\x8dali v Lucci._NEWLINE_Od Lucce je \xc5\xa1la jugovzhod po Via Pisana (rimska cesta od Firenc do Pise) in pre\xc4\x8dkala Arno pri San Genesio (ki je bil uni\xc4\x8den leta 1248) ali San Miniatu; od tu sledi Via Francigena dolini reke Elsa (Valdelsa) po ve\xc4\x8d trasah, ki se znova sre\xc4\x8dajo v Poggibonsi in se takoj spet lo\xc4\x8dijo. Dve poti vodijo na obeh bregovih Else, na desnem bregu v Castelfiorentino in Certaldo, na levem bregu neposredno in brez ve\xc4\x8djih mestih; tretja pot se od slednje odcepi in poteka po hribih Toskane, se dotakne krajev Gambassi Terme in San Gimignano._NEWLINE_Na tej poti Via Francigena ve\xc4\x8dkrat pre\xc4\x8dka etru\xc5\xa1\xc4\x8dansko Via Volterrana: severno Volterrano pre\xc4\x8dka v Castelfiorentino in Gambassi Terme (pred Gambassi Terme sta Francigena in Volterrana nekaj kilometrov identi\xc4\x8dni), ju\xc5\xbena Volterrana gre severno od Certalda in ju\xc5\xbeno od San Gimignana._NEWLINE_V Poggibonsi se zdru\xc5\xbeijo ne le tri poti Francigene, tukaj se zdru\xc5\xbei tudi z Via Regia Romana, ki je bil pred tem v veliki meri ju\xc5\xbeno Volterrano identi\xc4\x8dna, potem ko se je odcepila v Barberino Val d\'Elsa in stekla neposredno skozi Poggibonsi._NEWLINE_Za Poggibonsijem se Francigena spet razdeli na dva kraka: vzhodni poteka mimo gradu Staggia Senese, zahodna \xc4\x8dez Monteriggioni; po ponovni zdru\xc5\xbeitvi obeh poti, smo \xc5\xbee v Sieni._NEWLINE_Zadnje postaje Via Francigena so bile nato: Abbadia San Salvatore, Acquapendente, Bolsena, Montefiascone, Viterbo, Vetralla, Capranica, Ronciglione, Sutri, Nepi in kon\xc4\x8dno trg svetega Petra v Rimu.\n_START_SECTION_\nRazvoj romanj v Rim v \xc4\x8dasu po Sigerichu\n_START_PARAGRAPH_\nV letu 1155 je pripravil islandski opat Nikulas Bergsson (tudi Nikulas iz Munkathvera) (islandsko Munka\xc3\xbever\xc3\xa1) potopis z naslovom Navodila (islandsko Lei\xc3\xb0arv\xc3\xadsir), posebej napisan kot priro\xc4\x8dnik za druge islandske romarje. On prikazuje svojo pot do Rima in Jeruzalema, ki jo je opravil med 1149-1154 in najbolj pomembna mesta na poti opisal z razdaljami med etapami. Po potovanju z ladjo iz Islandije na Norve\xc5\xa1ko in Dansko je svojo pot opisal skozi Dansko in nem\xc5\xa1ko cesarstvo. Nekatere postaje so Schleswig, Stade, Paderborn, Mainz, Speyer, Strasbourg, Basel in Vevey. Od tod poro\xc4\x8da, se frankovska, angle\xc5\xa1ka, nem\xc5\xa1ka in skandinavska pot zdru\xc5\xbeijo in skupaj potekajo v Rim. Tudi on je nato potoval po poti Sigericha v Rim in Bari ter v Jeruzalem. Alternativne poti in obvozi na druge destinacije, ki jih opisuje Nikulas, bi lahko pomenilo, da je bil v stiku z drugimi romarji, od katerih je bil lahko obve\xc5\xa1\xc4\x8den o razli\xc4\x8dnih poteh. Poleg opisa smeri ima priro\xc4\x8dnik tudi "turisti\xc4\x8dne" informacije. Opisuje pomembna sveti\xc5\xa1\xc4\x8da in \xc5\xa1kofije na poti in zagotavlja podrobne informacije o mestu Rim. _NEWLINE_1240-1256 je zabele\xc5\xbeil opat Albert von Stade "svetovno kroniko" v Annales Stadenses, ki vsebuje igriv dialog dveh menihov na potovanju v Rim. Tam Albert opisuje svoje potovanje v Rim, ki ga je opravil leta 1236, da bi pri pape\xc5\xbeu Gregorju IX. dobili dovoljenje za samostanske reforme. Nenavadno natan\xc4\x8dno opisuje itinerarij in tudi ve\xc4\x8d razli\xc4\x8dic, tako da bi jih lahko uporabili kot vodilo romarji v tistem \xc4\x8dasu. Njegova pot ga je vodila iz Stade preko Bremna v M\xc3\xbcnster, Maastricht, Reims, Chalon-sur-Sa\xc3\xb4ne, Lyon do Alp, ki jih je pre\xc4\x8dkal med Chamb\xc3\xa9ryem in Susa (Piemont). Sledi Torino, Piacenza, Bologna, Arezzo in Orvieto do Rima. Povratno je neposredno nad Arezzom in Bologno pre\xc4\x8dkal |Padovo, Trento, Bolzano, Brixen, Sterzing, Matrei, Innsbruck, Zirl, Mittenwald, Partenkirchen, Oberammergau, Schongau, Igling, Augsburg, Donauw\xc3\xb6rth, Marktoffingen, Dinkelsb\xc3\xbchl, Rothenburg ob der Tauber, Ochsenfurt, W\xc3\xbcrzburg , Schweinfurt, M\xc3\xbcnnerstadt, Neustadt, Meiningen, Schmalkalden, Gotha, Bad Langensalza, Nordhausen, Hasselfelde, Wernigerode, Hornburg, [[Braunschweiggg, Celle nazaj v Stade.  Za to romasko pot se prvenstveno uporablja izraz Romea. _NEWLINE_V rokopisu "Hauksb\xc3\xb3k", verjetno iz za\xc4\x8detka 14. stoletja, vendar po trasi, ki je precej starej\xc5\xa1a, opisuje Haukr Erlendsson iz Islandije z majhnimi razlikami, isto poti kot Albert von Stade. _NEWLINE__NEWLINE_ _NEWLINE_En nepri\xc4\x8dakovano pozitiven premik je zanimanje za romanje v Rim do\xc5\xbeivelo leto 1300. V Evropi so se raz\xc5\xa1irile govorice, da bo pape\xc5\xbe razglasil sveto leto in zagotovil romarjem v Rim odpustke od kazni za grehe, ki jih je pred tem dal samo kri\xc5\xbearjem. Sodobni viri zagotavljajo, da je na tiso\xc4\x8de romarjev od\xc5\xa1lo v tistem \xc4\x8dasu v Rimu. Ko je ve\xc4\x8dina romarjev varno pri\xc5\xa1la iz Italije, je hospic na Velikem sv. Bernardu leta 1300 vpisal 20.000 no\xc4\x8ditev. Toda jubilejno leto 1450 se zdi, je pripeljalo v Rim \xc5\xa1e ve\xc4\x8d romarjev. Pape\xc5\xbe Nikolaj V. je izdal poseben spominski kovanec zaradi bogatih prihodkov. Za\xc4\x8dne se gradnja nove bazilike sv. Petra in pridobi dragocene predmete iz sveta za Vatikansko knji\xc5\xbenico. Za romarji v teh svetih letih se ponovijo tudi nalo\xc5\xbebe v infrastrukturo. Tako so za jubilej leta 1475 zgradili nov most \xc4\x8dez Tibero  Ponte Sisto. _NEWLINE_Za sveto leto 1500 je N\xc3\xbcrnber\xc5\xbean Erhard Etzlaub (ca. 1460-1532) objavil enega prvih romarskih zemljevidov. Najpomembnej\xc5\xa1a pot v Rim - Rim je le\xc5\xbeal na vrhu zemljevida \xe2\x80\x93 je bila opremljena z razdaljami, zato lahko govorimo o najzgodnej\xc5\xa1em zemljevidu poti. Le trije alpski prehodi so bili vklju\xc4\x8deni (prikazani s \xc4\x8drtkano \xc4\x8drto): cesta iz Ulma preko Bregenza do Chura in od tam preko prelaza Gotthard v Italijo; Via Imperii iz Nem\xc4\x8dije preko Mittenwalda v Innsbruck, nato pa preko Brennerja; in kon\xc4\x8dno pot iz Moravske na Dunaj in po\xc5\xa1evno na Bruck, Beljak in Kanalsko dolino. Na tej vzhodni poti so med Dunajem in Bruckom kot postaji prikazana kraja: "Neustadt" in "Schadwynn" (Schottwien).\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dni in gospodarski pomen Via Francigena v srednjem veku\n_START_PARAGRAPH_\nKo je frankovski cesar Karel Veliki leta 774 osvojil langobardsko kraljestvo, so on in njegovi nasledniki raz\xc5\xa1irili dele med Pavio in Rimom kot cesarsko cesto, potem so nastali samostani in \xc5\xa1kofije za oskrbo toka romarjev - Rim je bil poleg Santiago de Compostela in Jeruzalema eden od treh najpomembnej\xc5\xa1ih romarskih sredi\xc5\xa1\xc4\x8d v srednjem veku._NEWLINE_V bli\xc5\xbeini Pavie proti Piacenzi je bilo podro\xc4\x8dje Ronkaldske frakcije, kjer je bila na za\xc4\x8detku 11. stoletja zbrana vojska, ki je spremljala cesarja na kronanje v Rimu in je bila namenjena za za\xc5\xa1\xc4\x8dito. Cesar Friderik I. Barbarossa je leta 1154 in 1158 je tukaj vodil Reichstag._NEWLINE_Poleg verske in politi\xc4\x8dno-voja\xc5\xa1ke vrednosti, je Via Francigena kmalu pridobila tudi gospodarski pomen: bila je glavna arterija, ki je povezovala Italijo s preostalo Evropo, predvsem Zahodno Evropo. Kmalu so frankovski plemi\xc4\x8di (vklju\xc4\x8dno Guidi in Gherardesca) izvajali nasilje nad gospodarskimi in kulturnimi sredi\xc5\xa1\xc4\x8di vzdol\xc5\xbe Via Francigene, kot so San Gimignano in Colle di Val d\'Elsa._NEWLINE_Pomen Via Francigene je nato izginil z mo\xc4\x8djo nem\xc5\xa1kega cesarja v Italiji, vzpona mest Genova, Pisa in Firence, ki so zaob\xc5\xa1la Francigeno in pretok blaga se je premaknil na stare rimske ceste (Via Aurelia in Via Cassia). Konec gospodarskega pomena Via Francigene je bil takrat tudi konec gospodarskega pomena ob njej le\xc5\xbee\xc4\x8dih mest, kot je San Gimignano\n_START_SECTION_\nPonovno odkritje Via Francigene\n_START_PARAGRAPH_\nZ razcvetom "Camino de Santiago" v 1990-ih, je bila o\xc5\xbeivljena tudi "Via Francigena". Leta 1994 je bila "Via Francigena" pri Evropskem in\xc5\xa1titutu za kulturne poti - na zahtevo italijanskega ministrstva za turizem - nagrajena kot evropska kulturna pot in leta 2004 kot Major Cultural Route Council of Europe (Glavna kulturna pot Sveta Evrope)._NEWLINE_Spominski pohod nekaterih nekdanjih \xc5\xa1vicarskih gardistov iz Bellinzone v Rim leta 2006 je potekal v spomin na 500. obletnico Pape\xc5\xa1ke \xc5\xa1vicarske garde in je spodbudil priljubljenost poti, zlasti v \xc5\xa0vici.\n_START_SECTION_\nNastanitve\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi pomanjkanja nastanitev namensko za romarje vzdol\xc5\xbe Via Francigene, so romarji pogosto kampirali namesto bivali v hotelih in penzionih. Vendar je v Italiji vedno nekaj samostanov in verskih objektov ponujalo namestitev. To so bili spedali in jih tako kot refugios, najdemo na Jakobovi poti v Franciji in \xc5\xa0paniji - ponujajo poceni in preprosto preno\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de. Spedali so sprejemajo romarje, ki nosijo veljavno credenziale (romarski potni list), po navadi samo za eno no\xc4\x8d. Ponekod ponujajo tudi hrano.\n_START_SECTION_\nStanje in potek poti danes\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0e pred nekaj desetletji je bilo zanimanje za Via Francigena omejena na u\xc4\x8denjake. To se je za\xc4\x8delo spreminjati v zadnjih letih, ko je veliko ljudi, ki so potovali po Jakobovi poti v \xc5\xa0paniji,  \xc5\xbeelelo romati v Rim pe\xc5\xa1. V Italiji se je rodila mre\xc5\xbea ljubiteljev Via Francigena, ki je z barvo in \xc4\x8dopi\xc4\x8dem za\xc4\x8dela ozna\xc4\x8devati svoje poti. Ti ljudje so se pridru\xc5\xbeili verskim in lokalnim vladnim agencijam, ki so prav tako posku\xc5\xa1ale obnoviti staro pot. Kjer je mogo\xc4\x8de danes pot sledi stari, v\xc4\x8dasih pa odstopa v korist poti in cest z malo prometa._NEWLINE_V Angliji Via Francigena poteka samo prek grofije Kent. V Franciji je imenovana kot Grande Randonn\xc3\xa9e - GR145 in gre skozi regije Nord-Pas-de-Calais, Pikardijo, \xc5\xa0ampanja-Ardeni in Franche-Comt\xc3\xa9, preden dose\xc5\xbee \xc5\xa1vicarsko mejo. V \xc5\xa0vici gre skozi kantona Vaud in Valais. V Italiji skozi pokrajine dolina Aosta, Piemont, Lombardija, Emilija-Romanja, Toskana in kon\xc4\x8dno Lacij._NEWLINE_Pohodniki se lahko odlo\xc4\x8dijo za pohod po kolesarski poti EuroVelo EV5, ki tudi nosi ime "Via Francigena". Vendar pa se EuroVelo pot bistveno razlikuje od poti Sigericha in tiste, ki jo je dolo\xc4\x8dilo zdru\xc5\xbeenje Via Francigena._NEWLINE_Novembra 2009 je italijanska vlada za\xc4\x8dela izvajati projekt za obnovo. Cilj na\xc4\x8drta je obnoviti celotno pot (nepovezane deli, ki so \xc5\xbee ozna\xc4\x8deni), \xc2\xbbne le v duhovnem in verskem smislu, ampak tudi z vidika okolja, arhitekture, kulture, zgodovine, vina, kulinarike in \xc5\xa1porta\xc2\xab. Pobuda je bila dana v regiji Toskana, ki gosti 400 km Via, in ki je predstavila na\xc4\x8drt podrobne infrastrukture in majhnega vpliva na okolje. Na\xc4\x8drt bo skupen z drugimi lokalnimi oblastmi, ki se nahajajo vzdol\xc5\xbe poti kot spodbuda za izvedbo podobnih obnovitvenih del.  Toskana je prav tako napovedala sodelovanje z Opera Romana Pellegrinaggi (ORP), vatikansko organizacijo za spodbujanje romanj.'