b'\n_START_ARTICLE_\nEgipt (rimska provinca)\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nEgipt se je od drugih rimskih provinc razlikoval po tem, da so bili njegovi guvernerji prefekti in ne biv\xc5\xa1i senatorji. Prefekti so bili vitezi konjeni\xc5\xa1kega reda (ordo equester) in jih je imenoval cesar. Prvi prefekt je bil Gaj Kornelij Gal, ki je na silo osvojil Gornji Egipt in na ozemlju ob ju\xc5\xbeni meji ustanovil rimski protektorat. Drugi je bil Elij Gal, ki je brez uspeha posku\xc5\xa1al osvojiti zahodno Arabijo (Arabia Petraea) in obalo Rde\xc4\x8dega morja (Arabia Felix). Obe pokrajini sta pri\xc5\xa1li pod rimsko oblast \xc5\xa1ele med vladavino cesarja Klavdija.  Tretji je bil Gaj Petronij, ki je o\xc4\x8distil zanemarjene namakalne kanale in o\xc5\xbeivil kmetijstvo._NEWLINE_Od cesarja Nerona dalje je Egipt do\xc5\xbeivljal obdobje blagijnje, ki je trajalo kak\xc5\xa1nih sto let. Ve\xc4\x8dino notranjih te\xc5\xbeav so povzro\xc4\x8dali verski spori med Grki in Judi, predvsem v Aleksandriji, ki je po opusto\xc5\xa1enju Jeruzalema leta 70 postala svetovno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de judovske vere in kulture. Pod cesarjem Trajanom so se Judje v Aleksandriji uprli zaradi zatiranja in izgube vseh privilegijev, ki so jih kmalu zatem dobili nazaj. Hadrijan, ki je dvakrat obiskal Egipt, je v spomin na svojega utopljenega sina Antinoosa ustanovil mesto Antinoopolis. Od Hadrijana dalje so se po celi provinci za\xc4\x8dele graditi stavbe v gr\xc5\xa1ko-rimskem slogu._NEWLINE_Pod Antoninom Pijem je zaradi zatiralskih davkov leta 139  izbruhnil upor domorodnih Egip\xc4\x8danov, ki so ga zatrli \xc5\xa1ele po nekaj letih vojne. Upor, ki ga je vodil egip\xc4\x8danski sve\xc4\x8denik Izidor, je povzro\xc4\x8dil veliko gospodarsko \xc5\xa1kodo in ozna\xc4\x8dil za\xc4\x8detek propadanja egiptovskega gospodarstva. Avidij Kasij, ki je med uporom poveljeval rimski vojski, se je leta 175 razglasil za cesarja  in dobil podporo sirskih in egiptovskih legij.  Po prihodu Marka Avrelija na oblast je bil odstavljen in usmr\xc4\x8den in v Egiptu je bil ponovno vzpostavljen mir. Podoben upor je izbruhnil leta 193, ko se je po Pertinaksovi smrti za cesarja razglasil Pescenij Niger. Cesar Septimij Sever je dal leta 202 Aleksandriji ustavo in jo razglasil za upravno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de province._NEWLINE_Karakala (211-217) je vsem Egip\xc4\x8danom  in drugim prebivalcem province podelil rimsko dr\xc5\xbeavljanstvo, predvsem zato, da bi izsilil \xc5\xa1e ve\xc4\x8d davkov, ker so potrebe cesarjev po vedno ve\xc4\x8djih dohodkih strmo nara\xc5\xa1\xc4\x8dale._NEWLINE_V 3. stoletju je bil niz civilnih, pa tudi voja\xc5\xa1kih uporov. Pod Decijem se je leta 250 ponovno za\xc4\x8delo preganjanje kristjanov, vendar se je kr\xc5\xa1\xc4\x8danska vera kljub temu \xc5\xa1irila. Leta 260 je prefekt Egipta Musij Emilijan podprl Galienovega uzurpatorja Makrijana in leto kasneje sam postal uzurpator, dokler ga ni Galien porazil._NEWLINE_Leta 269 se je Egipt osvojila palmirska kraljica Zenobija in se razglasila za kraljico Egipta. Trdila je, da je Egipt dom njenih prednikov in da je dru\xc5\xbeinsko povezana s Kleopatro VII.. Bila je izobra\xc5\xbeena \xc5\xbeenska in je dobro poznala egip\xc4\x8dansko kulturo, religijo in jezik. Cesar Avrelijan je zaostril prijateljske odnose med dr\xc5\xbeavama in nato napadel Egipt. Po \xc5\xa1tiri mesece trajajo\xc4\x8dem neuspe\xc5\xa1nem obleganju Zenobije, ki se je kon\xc4\x8dalo samo zaradi popolnega iz\xc4\x8drpanja zalog, je leta 274 zmagal. _NEWLINE_V Egiptu sta imela sede\xc5\xbe generala Mark Avrelij Prob in Domicij Domicijan, ki sta vodila vsak svoj upor in postala cesarja. Dioklecijan je leta 298 osvojil Aleksandrijo, ki je bila v Domicijanovih rokah, in provinco reorganiziral.  Leta 303 je objavil edikt proti kristjanom,  s katerim se je za\xc4\x8delo novo obdobje njihovega preganjanja. Edikt je bil hkrati zadnji resni poskus, da bi zajezil \xc5\xa1irjenje kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva.\n_START_SECTION_\nRimska uprava\n_START_PARAGRAPH_\nRim je v Egiptu naletel na ptolemejsko ureditev dr\xc5\xbeave in uvedel vrsto sprememb. Prvi  u\xc4\x8dinek sprememb je bila utrditev polo\xc5\xbeaja Grkov in helenizma proti egip\xc4\x8danskim vplivom. Nekatere stare dr\xc5\xbeavne ustanove in njihovi nazivi so se obdr\xc5\xbeali, nekatere so se spremenile, nekatere pa so obdr\xc5\xbeale svoje nazive in spremenile vsebino svojega dela. Rimljani so na splo\xc5\xa1no vpeljali upravni sistem, katerega glavni cilj je bil dose\xc4\x8di visoko u\xc4\x8dinkovitost in \xc4\x8dimve\xc4\x8dje prihodke. Prefekt Egipta ni bil samo civilni guverner, ampak je bil odgovoren tudi za provincijske finance, pobiranja davkov in pravosodje in ne nazadnje tudi poveljnik rimske vojske v provinci._NEWLINE_Reforme na za\xc4\x8detku 4. stoletja so za ceno bolj toge in zatiralske dr\xc5\xbeavne oblasti postavile osnovo za naslednjih 250 let dolgo obdobje relativne blaginje. Egipt je bil zaradi la\xc5\xbejega upravljanja razdeljen na veliko manj\xc5\xa1ih provic z lo\xc4\x8deno civilno in voja\xc5\xa1ko upravo na \xc4\x8delu s praesesom oziroma duksom. Sredi 6. stoletja je cesar Justinijan spoznal, da je tak\xc5\xa1na organizacija neu\xc4\x8dinkovita in zdru\xc5\xbeil civilno in voja\xc5\xa1ko oblast v rokah duksa. Duks je imel svojega predstavnika za civilne zadeve (praeses), ki je bil hkrati nekak\xc5\xa1na protiute\xc5\xbe mo\xc4\x8dnim cerkvenim avtoritetam. Vse zahteve za lokalno samoupravo so od takrat izginile. Prisotnost voja\xc5\xa1tva in njegova mo\xc4\x8d in vpliv na vsakodnevno \xc5\xbeivljenje v mestih in vaseh se je okrepila.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nIzkori\xc5\xa1\xc4\x8danje gospodarskih virov se od ptolemejskega obdobja ni ni\xc4\x8d spremenilo, razvil pa se je mnogo bolj zapleten in dodelan dav\xc4\x8dni sistem, ki je bil za\xc5\xa1\xc4\x8ditni znak rimske oblasti. Dr\xc5\xbeava je pobirala davek v denarju in naravi na obdelovalna zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da, poleg njega pa \xc5\xa1e osupljivo veliko raznih manj\xc5\xa1ih davkov v gotovini ter carinske in druge pristojbine, ki so jih pobirali poobla\xc5\xa1\xc4\x8deni dr\xc5\xbeavni uradniki. Po Nilu se je preva\xc5\xbealo ogromno \xc5\xbeita za prebivalce Aleksandrije in za izvor v rimsko prestolnico. _NEWLINE_Uradne dav\xc4\x8dne stopnje kljub pogostim prito\xc5\xbebam davkopla\xc4\x8devalcev zaradi zatiranja in izsiljevanja niso bile pretirano visoke, ker je rimska oblast aktivno vzpodbujala privatizacijo zemlje in rast zasebnih proizvodnih in trgovskih podjetij. Revnej\xc5\xa1i prebivalci so se pre\xc5\xbeivljali z najemanjem zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d v lasti dr\xc5\xbeave ali premo\xc5\xbenih veleposestnikov, zato so bili najemniki mnogo bolj kot z davki obremenjeni z razmeroma visokimi najemninami. _NEWLINE_Stopnja kro\xc5\xbeenja denarja in zapletenost gospodarstva, tudi na vasi, sta bili zelo visoki. Obse\xc5\xbena blagovna menjava, ki je potekala preko denarja, je v mestih in velikih vaseh spro\xc5\xbeila visoko raven industrijske in trgovinske dejavnosti, ki sta bili tesno povezani z izkori\xc5\xa1\xc4\x8danjem prevladujo\xc4\x8dega kmetijstva. Obseg zunanje in notranje blagovne menjave je  dosegel svoj vi\xc5\xa1ek v 1. in 2. stoletju, proti koncu 3. stoletja pa so se za\xc4\x8dele pojavljati velike te\xc5\xbeave, ker je niz razvrednotenj dr\xc5\xbeavne valute spodkopal  zaupanje vanjo. K temu je pripomogla tudi  sama vlada, ki je uvajala vedno ve\xc4\x8d izrednih davkov v naravi. Tako zbrane dobrine so usmerjali neposredno h glavnim potro\xc5\xa1nikom, se pravi vojski. Lokalna uprava preko skup\xc5\xa1\xc4\x8din je bila brezbri\xc5\xbena, uporna in neu\xc4\x8dinkovita in cesarja Dioklecijan in Konstantin I. sta se spoznala potrebo po temeljitih reformah.\n_START_SECTION_\nVojska\n_START_PARAGRAPH_\nNajbogatej\xc5\xa1a rimska provinca je imela sorazmerno malo voja\xc5\xa1tva, ki je o\xc4\x8ditno implicitno skrbelo predvsem za neoviran izvoz \xc5\xbeita, \xc5\xbeivljenjsko pomembnega za Rim in njegovo prebivalstvo. Notranjo varnost so zagotavljale tri rimske legije po 6.000 vojakov, kasneje samo dve, in ve\xc4\x8d kohort pomo\xc5\xbenih vojakov. V prvih desetletjih rimske vladavine, ko se je cesarstvo posku\xc5\xa1alo raz\xc5\xa1iriti \xc5\xa1e bolj proti vhodu in jugu, so ve\xc4\x8dino rimske vojske sestavljali gr\xc5\xa1ki Makedonci in Egip\xc4\x8dani, ki so pred tem slu\xc5\xbeili v razpu\xc5\xa1\xc4\x8deni ptolemejski armadi. Kasneje so v vojski prevladovali Rimljani.\n_START_SECTION_\nSocialna struktura v zgodnjem rimskem obdobju\n_START_PARAGRAPH_\nSocialna struktura v rimskem Egiptu je bila edinstvena in zapletena. Rimljani so po eni strani obdr\xc5\xbeali mnogo organizacijskih prijemov iz ptolemejskega obdobja, isto\xc4\x8dasno pa so na Grke v Egiptu gledali kot na Egip\xc4\x8dane. Tak\xc5\xa1no gledanje so zavra\xc4\x8dali tako Grki kot Egip\xc4\x8dani. Tretja komponenta dru\xc5\xbebe so bili zelo helenizirani Judje s svojimi skupnosti, lo\xc4\x8denimi od gr\xc5\xa1kih in egip\xc4\x8danskih skupnosti. Rimljani so za\xc4\x8deli uvajati socialno hierarhijo, ki na prvo mesto ni postavljala etni\xc4\x8dnosti in mesta prebivanja. V novem sistemu so bili na najvi\xc5\xa1jem dru\xc5\xbebenem polo\xc5\xbeaju poleg Rimljanov \xc5\xa1e gr\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavljani iz gr\xc5\xa1kih mest, na najni\xc5\xbejem pa  Egip\xc4\x8dani s pode\xc5\xbeelja. Med obema skrajnima razredoma so bili me\xc5\xa1\xc4\x8dani (metropoliti), ki so bili ve\xc4\x8dinoma gr\xc5\xa1kega porekla. _NEWLINE_Pridobivanje rimskega dr\xc5\xbeavljanstva in vzpenjanje po dru\xc5\xbebeni lestvici je bilo zelo te\xc5\xbeko, ker je bilo zanj na razpolago zelo malo zakonskih mo\xc5\xbenosti. Ena od poti, ki jo je izkoristilo mnogo prebivalcev, je bil vpoklic v rimsko vojsko. V rimskih legijah so sicer lahko slu\xc5\xbeili samo rimski dr\xc5\xbeavljani, vendar se je vanje vrinilo tudi mnogo Grkov. Domorodni Egip\xc4\x8dani so lahko slu\xc5\xbeili samo v pomo\xc5\xbenih enotah in dobili dr\xc5\xbeavljanstvo \xc5\xa1ele po odpustu iz vojske. Razli\xc4\x8dne dru\xc5\xbebene skupine so imele tudi razli\xc4\x8dne stopnje obdav\xc4\x8ditev. Grki so bili opro\xc5\xa1\xc4\x8deni pla\xc4\x8devanja glavarine. Helenizirani prebivalci so pla\xc4\x8devali ni\xc5\xbejo glavarino, domorodni Egip\xc4\x8dani pa v polnem znesku._NEWLINE_Dru\xc5\xbebena struktura  v Egiptu je bila zelo tesno povezana z vladajo\xc4\x8do upravo. Elementi centralizirane oblasti iz ptolemejskega obdobja so se obdr\xc5\xbeali vse do 4. stoletja. Ena od posebnosti je bila  imenovanje guvernerjev (\xcf\x83\xcf\x84\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x84\xce\xb7\xce\xb3\xcf\x8c\xcf\x82, strat\xc4\x93g\xc3\xb3s) okro\xc5\xbeij (n\xce\xbf\xce\xbc\xcf\x8c\xcf\x82, nom\xc3\xb3s), ki so bila zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina tradicionalne upravne delitve Egipta.  Mestni sveti, ki jih je formalno ustanovil Septimij Sever, in njihovi funkcionarji so imeli pomembna pooblastila za upravljanje svojih okro\xc5\xbeij samo v 3. stoletju pod cesarjem Dioklecijanom. _NEWLINE_Avgust je po prevzemu oblasti uvedel sistem obveznih javnih del, ki je v celoti temeljil na lastnini in dohodkih (poros), se pravi na dru\xc5\xbebenem polo\xc5\xbeaju in mo\xc4\x8di. Rimljani so uvedli tudi glavarino, ki je imela podobne dav\xc4\x8dne stopnje kot v ptolemejskem obdobju, samo da je bila za prebivalce metropol posebno nizka. V mestu Oksirinhos so odkrili veliko ostankov papirusov s podatki o dru\xc5\xbebeni strukturi v mestih. Mesti Oksirinhos in Aleksandrija sta imeli niz razli\xc4\x8dnih institucij, ki so jih Rimljani uporabljali tudi po prevzemu oblasti v Egiptu. _NEWLINE_Aleksandrija in njeni me\xc5\xa1\xc4\x8dani so tudi pod Rimljani obdr\xc5\xbeali poseben polo\xc5\xbeaj, ki so ga imeli pod Ptolemejci in imeli ve\xc4\x8d privilegijev kot drugi prebivalci Egipta. Primarni na\xc4\x8din, kako postati me\xc5\xa1\xc4\x8dan rimske Aleksandrije, je bilo dokazovanje, da sta bila oba star\xc5\xa1a aleksandrijska me\xc5\xa1\xc4\x8dana. Me\xc5\xa1\xc4\x8dani Aleksandrije so bili tudi edini Egip\xc4\x8dani, ki so lahko dobili rimsko dr\xc5\xbeavljanstvo. \xc5\xa0e ve\xc4\x8d! Da je obi\xc4\x8dajen Egip\xc4\x8dan lahko dobil rimsko dr\xc5\xbeavljanstvo, je moral najprej postati me\xc5\xa1\xc4\x8dan Aleksandrije. _NEWLINE_A avgustovskem obdobju so nastale mestne ob\xc4\x8dine s helenskimi elitami zemlji\xc5\xa1kih veleposestnikov, ki so imele ve\xc4\x8d privilegijev, oblasti in samouprave kot drugo egiptovsko prebivalstvo. Me\xc5\xa1\xc4\x8dani so imeli gimnazije, v katere so lahko pri\xc5\xa1li samo gr\xc5\xa1ki me\xc5\xa1\xc4\x8dani, ki so dokazali, da sta bila \xc4\x8dlana gimnazije oba njihova star\xc5\xa1a. Za dokazovanje je slu\xc5\xbeil seznam, ki ga je sestavila dr\xc5\xbeavna uprava leta 4-5 n. \xc5\xa1t.. Kandidat za gimnazijo je bil zatem sprejet v skupino mladostnikov (\xe1\xbc\x94\xcf\x86\xce\xb7\xce\xb2\xce\xbf\xcf\x82,  \xc3\xa9f\xc4\x93bos). Me\xc5\xa1\xc4\x8dani so imeli tudi svoj svet stare\xc5\xa1in (\xce\xb3\xce\xb5\xcf\x81\xce\xbf\xcf\x85\xcf\x83\xce\xaf\xce\xb1, gerous\xc3\xada), ki je bil odgovoren samo skupnosti. Vsi tako organizirani Grki so tvorili vitalni del metropole in imeli institucije, ki so bile dostopne samo mestni eliti. Rimljani so na nanje gledali kot na mo\xc5\xbene kandidate za mestne funkcionarje in usposobljene uradnike. Te elite so pla\xc4\x8devale ni\xc5\xbejo glavarino od lokalnih Egip\xc4\x8danov - felahov in ni\xc5\xbeje davke na zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da. Zanimivo je, da so pravice raz\xc5\xa1irile tudi na telesne kazni. Rimljani so bili za\xc5\xa1\xc4\x8diteni pred tovrstnimi kaznimi, medtem ko so doma\xc4\x8de prebivalce bi\xc4\x8dali. Aleksandrijci so imeli privilegij, da so jih zgolj \xc5\xa1ibali. \xc4\x8cetudi je najvi\xc5\xa1ji status uradno u\xc5\xbeivala samo Aleksandrija, je jasno, da so imela zelo podobne ugodnosti tudi druga gr\xc5\xa1ka mesta, na primer Antinoopolis. Vse ugodnosti so izhajale iz prepri\xc4\x8danja, da so Grki rimski zavezniki, oboji pa so na Egip\xc4\x8dane gledali kot na podrejeno raso._NEWLINE_Iz zakonika oziroma zbirke predpisov, ki so veljali v rimski provinci Egipt, je jasno razvidna povezava med zakonom in fru\xc5\xbebenim polo\xc5\xbeajem. Globe in zaplemba premo\xc5\xbeenja so na primer grozile samo nekaterim skupinam prebivalstva. V zakoniku je bil tudi predpis, da je osvobojeni su\xc5\xbeenj dobil dru\xc5\xbebeni polo\xc5\xbeaj svojega biv\xc5\xa1ega lastnika.\n_START_SECTION_\nKr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo\n_START_PARAGRAPH_\nEgiptovski kristjani verujejo, da je Aleksandrijski patriarhat ustanovil evangelist Marko okoli leta 33. O prihodu kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva v Egipt je v resnici zelo malo znanega. Zgodovinar Helmut Koester na osnovi nekaj dokazov trdi, da so bili kristjani v Egiptu prvotno predvsem pod vplivom gnosticizma, dokler ni aleksandrijski patriarh Demetrij njihovega verovanja postopoma uskladil z verovanjem ostalih kristjanov. Pomanjkanje podrobnosti za prvih nekaj stoletij kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva v Egiptu bi lahko bilo posledica kolektivne sramote zaradi porekla, vendar je veliko vrzeli  tudi iz rimskege obdobja. _NEWLINE_Starodavna vera Starega Egipta se je presenetljivo malo upirala \xc5\xa1irjenju kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Mo\xc5\xbeno je, da je dolgoletna gr\xc5\xa1ka in rimska vladavina njihovim vladarjem odvzela avtoriteto verskih vodij. Mo\xc5\xbeno je tudi, da je  stara vera za\xc4\x8dela v ni\xc5\xbejih dru\xc5\xbebenih razredih izgubljati svojo privla\xc4\x8dnost zaradi zmanj\xc5\xa1ane kakovosti \xc5\xbeivljenja, ki je bila posledica novih obdav\xc4\x8ditev in bogoslu\xc5\xbeja, ki ga je uvedla rimska oblast. V verskem sistemu, ki na zemeljsko \xc5\xbeivljenje gleda kot na ve\xc4\x8dno, postane v napetem in bednem okolju \xc5\xbeelja po tak\xc5\xa1nem ve\xc4\x8dnem \xc5\xbeivljenju povsem neprivla\xc4\x8dna. Kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko poudarjanje rev\xc5\xa1\xc4\x8dine in krotkosti je na\xc5\xa1lo vrzel med egiptovskim prebivalstvom. Izvirnemu verovanju Starega Egipta so bila poleg tega zelo podobna tudi nekatera kr\xc5\xa1\xc4\x8danska na\xc4\x8dela, na primer pojem svete trojice, vstajenje bo\xc5\xbeanstva in zdru\xc5\xbeitev  z bo\xc5\xbeanstvom po smrti, ali pa so se veje obeh religij preprosto prepletle do tak\xc5\xa1ne mere, da so razlike med njimi postale nepomembne._NEWLINE_Aleksandrija  je do leta 200 postala eno od velikih sredi\xc5\xa1\xc4\x8d kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. V mestu sta nekaj \xc4\x8dasa \xc5\xbeivela zagovornika kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva Klement Aleksandrijski in Origen, kjer sta tudi pisala, pou\xc4\x8devala in razpravljala._NEWLINE_Konstantin I. je z Milanskim ediktom leta 313 prekinil preganjanje kristjanov, potem pa so do 5. stoletja zatirali poganstvo. Njegovi privr\xc5\xbeenci so se za ve\xc4\x8d desetletij umaknili v ilegalo, dokler ni bil leta 435 izdan dokon\xc4\x8dni edikt proti poganstvu. Grafiti na otoku File v Zgornjem Egiptu dokazujejo, da so boginjo Izido kljub temu \xc4\x8dastili \xc5\xa1e v 6. stoletju._NEWLINE_V kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo je prestopilo tudi mnogo egiptovskih Judov, medtem ko so \xc5\xa1tevilni drugi prestop zavrnili in postali edina velika verska manj\xc5\xa1ina v kr\xc5\xa1\xc4\x8danski dr\xc5\xbeavi._NEWLINE_Ko je Egiptovska cerkev kon\xc4\x8dno dosegla svobodo in nadvlado, je takoj postala predmet razkola in dolgotrajnih sporov, ki so v\xc4\x8dasih pre\xc5\xa1li v dr\xc5\xbeavljansko vojno. Sredi\xc5\xa1\xc4\x8de prvega velikega razkola v kr\xc5\xa1\xc4\x8danskem svetu je postala prav Aleksandrija, v kateri je pri\xc5\xa1lo do nesoglasij med  prista\xc5\xa1i aleksandrijskega \xc5\xa1kofa Arija (arijanci) in prista\xc5\xa1i Atanazija, ki je po prvem nicejskem koncilu leta 326 postal aleksandrijski nad\xc5\xa1kof. Spor je v 4. stoletju spro\xc5\xbeil \xc5\xa1tevilne nerede in upore. V enem od njih je bil uni\xc4\x8den velik tempelj boga Serapisa, ki je bil trdnjava poganstva. Atanazija so v tem \xc4\x8dasu petkrat do sedemkrat izgnali iz Aleksandrije, vendar se je vsakokrat vrnil.  _NEWLINE_Egipt je bil pogosto prizori\xc5\xa1\xc4\x8de verskih \xc5\xa1pekulacij, ki so omogo\xc4\x8dale uspevanje \xc5\xa1tevilnih spornih verskih prepri\xc4\x8danj. V Egiptu ni cvetelo samo arijanstvo, ampak tudi drugi sporni nauki, na primer gnosticizem in manihejstvo. Razvilo se je tudi meni\xc5\xa1tvo in pu\xc5\xa1\xc4\x8davni\xc5\xa1tvo, ki je zavra\xc4\x8dalo svet dobrin in zagovarjalo ubo\xc5\xa1tvo in predanost veri. _NEWLINE_Egiptovski kristjani so meni\xc5\xa1tvo prevzeli s tak\xc5\xa1nim navdu\xc5\xa1enjem, da je moral cesar Valens omejiti \xc5\xa1tevilo kandidatov za meni\xc5\xa1ki stan. Menihi so zato odhajali v druge dele kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega sveta. V tem obdobju se je starega egip\xc4\x8danskega jezika razvila kopt\xc5\xa1\xc4\x8dina, pisana v gr\xc5\xa1kem alfabetu. Za glasove, ki jih gr\xc5\xa1\xc4\x8dina ni poznala, so izna\xc5\xa1li nove \xc4\x8drke. Iznajdba kopt\xc5\xa1\xc4\x8dine je zagotovila pravilno izgovarjavo besed in imen iz poganskih besedil, ki so jih imenovali "gr\xc5\xa1ki magi\xc4\x8dni papirusi".  Kopt\xc5\xa1\xc4\x8dino so kmalu sprejeli tudi prvi kristjani, da bi z njo posredovali evangelije domorodnim Egip\xc4\x8danom. Postala je uradni jezik v egiptovskem kr\xc5\xa1\xc4\x8danskem bogoslu\xc5\xbeju in se kot taka ohranila vse do danes.\n_START_SECTION_\nPozno rimsko obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nKonstantin I. je v 4. stoletju prestolnico Rimskega cesarstva prenesel iz Rima v Konstantinopel in razdelil Rimsko cesarstvo na dva dela. Provinca Egipt je pripadla vzhodnemu delu cesarstva. Latin\xc5\xa1\xc4\x8dina se v Egiptu ni nikoli uveljavila in gr\xc5\xa1\xc4\x8dina je ostala prevladujo\xc4\x8d jezik v dr\xc5\xbeavni upravi in \xc5\xa1olstvu. V 5. in 6. stoletju se je Vzhodno rimsko cesarstvo, danes poznano kot Bizantinsko cesarstvo, postopoma pretvorilo v popolnoma kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko dr\xc5\xbeavo, katere kultura se je bistveno razlikovala od njene poganske preteklosti. Padec Zahodnega rimskega cesarstva v 5. stoletju je egiptovske Rimljane \xc5\xa1e bolj oddaljil od rimske kulture in pospe\xc5\xa1il razvoj kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva, ki je povzro\xc4\x8dil skoraj popolno opustitev faraonskih tradicij, z izginotjem egip\xc4\x8danskih duhovnikov in duhovnic pa je izginila  tudi ve\xc5\xa1\xc4\x8dina \xc4\x8ditanja hieroglifov. Templji so se pretvorili v cerkve ali pa so jih prepustili pu\xc5\xa1\xc4\x8davi._NEWLINE_Vzhodno cesarstvo je postajalo vedno bolj vzhodnja\xc5\xa1ko in njegova povezava z gr\xc5\xa1ko-rimskom svetom je povsem zbledela.  Gr\xc5\xa1ki sistem lokalne samouprave je popolnoma  izginil, dr\xc5\xbeavne funkcije z novimi bizantinskimi nazivi pa so skoraj v celoti postale dedne in v domeni bogatih veleposestni\xc5\xa1kih dru\xc5\xbein. Aleksandrija, drugo najve\xc4\x8dje mesto v cesarstvu, je \xc5\xa1e naprej ostala sredi\xc5\xa1\xc4\x8de verskih sporov in nasilja. Aleksandrijski patriarh Ciril je prepri\xc4\x8dal mestnega guvernerja, da je leta 415 s pomo\xc4\x8djo mestne drhali iz mesta izgnal Jude kot odgovor na domnevni mno\xc5\xbei\xc4\x8dni no\xc4\x8dni pokol \xc5\xa1tevilnih kristjanov.  Umor filozofke Hipatije marca 415 je ozna\xc4\x8dil konec helenisti\xc4\x8dne kulture v Egiptu.  _NEWLINE_Nov razkol v Cerkvi, ki je povzro\xc4\x8dil dolgotrajno dr\xc5\xbeavljansko vojno in odtujitev Egipta od cesarstva, so povzro\xc4\x8dila prerekanja okoli narave Jezusa iz Nazareta. Verski vodje so razpravljali o tem, ali ima dve naravi, \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko in bo\xc5\xbejo, ali sta obe naravi zdru\xc5\xbeeni v eno. Na videz nepomembna razlika je bila dovolj velika, da je razklala cesarstvo. Po prvem koncilu v Konstantinoplu leta 381 se je okrepilo miafizistvo (ali henofizitstvo), ki se je nadaljevalo do Kalcedonskega koncila leta 451. Na slednjem je prevladalo stali\xc5\xa1\xc4\x8de, da ima Jezus dve naravi. \xc5\xa0tevilni miafiziti so trdili, da so jih napa\xc4\x8dno razumeli in da med njihovim stali\xc5\xa1\xc4\x8dem in stali\xc5\xa1\xc4\x8dem kalcedonskega koncila ni v resnici nobene razlike in da ima nasprotovanje zgolj politi\xc4\x8dno ozadje. Aleksandrijska Cerkev se je po koncilu odcepila od rimske in konstatinopelske Cerkve in ustanovila Koptsko pravoslavno cerkev, ki se je ohranila vse do danes. Egipt in Sirija sta ostala sredi\xc5\xa1\xc4\x8da miafizitskega gledanja. Organiziran upor proti kalcedonskemu pogledu je trajal vse do 570. let._NEWLINE_Egipt je cerkvenim sporom navkljub ostal pomembno gospodarsko in izobra\xc5\xbeevalno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de cesarstva. S svojimi kmetijskimi pridelki in izdelki obrti ni oskrboval samo v Bizantinskega cesarstva, ampak celo Sredozemlje. Med vladanjem Justinijana I. so Bizantinci ponovno osvojili Rim in ve\xc4\x8dino Italije, vojne na zahodu pa po pustile za seboj slabo branjeno vzhodno mejo cesarstva in njegove \xc5\xbeitnice Egipta.\n_START_SECTION_\nVdor Perzijcev\n_START_PARAGRAPH_\nPerzijsko osvajanje Egipta se je za\xc4\x8delo leta 618 ali 619 in je bilo eno zadnjih velikih sasanidskih zmag v rimsko-perzijskih vojnah. Kralj Kozrav II. Parvez je vojno za\xc4\x8del kot ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje za umor cesarja Mavricija. Na za\xc4\x8detku je imel niz uspehov, ki so dosegli vi\xc5\xa1ek z osvojitvijo Jeruzalema (614) in Aleksandrije (619). Bizantinska protiofenziva, ki je spro\xc5\xbeil cesar Heraklij spomladi 622, je obrnila vojno sre\xc4\x8do in se kon\xc4\x8dala s Kozravovo aretacijo in smrtjo februarja 628. Egip\xc4\x8dani niso kazali nobene ljubezni do cesarjev v Konstantinoplu in se Perzijcem niso pretirano upirali. Kozravovo sin in naslednik Kavad II. \xc5\xa0eroj, ki je vladal do septembra 628, je sklenil mirovni sporazum in Bizantinskemu cesarstvu vrnil osvojena ozemlja._NEWLINE_Perzijska osvojitev Egipta je omogo\xc4\x8dila vzpon miafizitstva. Ko so Bizantinci leta 629 ponovno vzpostavili svojo oblast, so za\xc4\x8deli miafizite preganjati, njihovega patriarha pa so izgnali. Ko so se kmalu zatem pojavili novi osvajalci, Arabci, je bil Egipt versko in politi\xc4\x8dno povsem odtujen od Bizantinskega cesarstva.\n_START_SECTION_\nArabska osvojitev Egipta\n_START_PARAGRAPH_\nMohamedov naslednik kalif Omar je poslal na zahod vojsko 4.000 Arabcev pod poveljstvom Amra Ibn al-Aasa z nalogo, da raz\xc5\xa1iri islamsko oblast. Decembra 639 so Arabci vdrli iz Palestine v Egipt in hitro pri\xc5\xa1li do Nilove delte. Bizantinske voja\xc5\xa1ke posadke so se umaknile v utrjena mesta, kjer so se uspe\xc5\xa1no upirale \xc5\xa1e ve\xc4\x8d kot leto dni. Arabci so zato poslali po okrepitve in aprila 641 osvojili Aleksandrijo. Bizantinski so z vojnim ladjevjem poskusili ponovno osvojili Egipt in leta 645 zasedli Aleksandrijo, vendar so jo \xc5\xbee naslednje leto spet izgubili. Muslimansko osvajanje Egipta je bilo s tem zaklju\xc4\x8deno in 975 let dolga rimsko-gr\xc5\xa1ka vladavina se je kon\xc4\x8dala.'