b'\n_START_ARTICLE_\nJanez Bilc\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nNi\xc5\xbejo gimnazijo je kon\xc4\x8dal v Ljubljani (1855), vi\xc5\xa1jo na Reki, bogoslovje v Ljubljani (1863). Zaradi te\xc5\xbeke bolezni je bil posve\xc4\x8den \xc5\xa1ele 1. avgusta 1864. Nato je slu\xc5\xbeboval v Ilirski Bistrici, dokler ni 24. julija 1867 stopil v za\xc4\x8dasni pokoj, ki ga je pre\xc5\xbeivel ve\xc4\x8dinoma pri knezu Windischgr\xc3\xa4tzu na Planini, nazadnje nekaj \xc4\x8dasa pri Wagensbergih. Tam je dobil odlok za kuratski beneficij v Lozicah, kjer je slu\xc5\xbeboval do 1872, ko je ponovno stopil v za\xc4\x8dasni pokoj, ki se mu je vsako leto podalj\xc5\xa1al, dokler ni bil 1878 kot kaplan stalno upokojen. Od 1872 do smrti je bival pri doma\xc4\x8dih v Ilirski Bistrici.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nBil\xc4\x8deve pesmi so ve\xc4\x8dinoma nabo\xc5\xbene vsebine in prigodnice, opevajo pa tudi, kakor je bilo v njegovi dobi obi\xc4\x8dajno, ljubezen do doma\xc4\x8dega kraja, slovenske domovine, prirode in podobno. U\xc4\x8dil se je pri Vodniku, kateremu je posvetil ve\xc4\x8d pesmi (Slovenija o\xc5\xbeivljena), nekaj tudi pri Pre\xc5\xa1ernu, Vilharju in drugih. Njegove pesmi so preproste po zamisli in po obliki, a izhajajo iz ljubke, otro\xc5\xa1ko prikupne du\xc5\xa1e. Poznej\xc5\xa1e pesmi in popravke starej\xc5\xa1ih ve\xc4\x8djih pesnitev pri\xc4\x8dajo tudi po obliki o pesnikovem napredku. Prve pesmi je objavil \xc5\xbee kot gimnazijec v Kmetijskih in rokodelskih novicah (1856) in drugih slovenskih \xc4\x8dasopisih. Posebej so iz\xc5\xa1li njegovi Prvenci (1864) in pripovedna pesem Tarbula, devica mu\xc4\x8denica (1868, 1901)._NEWLINE_Veliko je tudi prevajal, zlasti latinske cerkvene himne (Prestava najlep\xc5\xa1ih himen sv. cerkve, I, 1869; Prestava najlep\xc5\xa1ih himen sv. cerkve, II, 1881), razen tega Ma\xc5\xbeurani\xc4\x87evo Smrt Smail-Age \xc4\x8cengi\xc4\x87a (1870), Poljaka Zaleskega legendarno pesnitev Sveta dru\xc5\xbeina (1887), in dve povesti Kr. Schmida Bogomir pu\xc5\xa1\xc4\x8davnik in Sveti ve\xc4\x8der (oboje 1867)._NEWLINE_V \xc4\x8dasopisih je od 1856 do smrti objavil tudi veliko \xc4\x8dlankov, ve\xc4\x8dinoma so bili to opisi krajev, nekaj je bilo tudi zgodovinskih, biografskih in vzgojnih. Leta 1888 je izdal knjigo o Postojnski jami.'