b'\n_START_ARTICLE_\nV\xc5\xbeigalica\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc5\xbeigalica je lesena pali\xc4\x8dica, ki je prepojena s parafinom; uporablja se za netenje ognja. Na enem koncu ima glavo iz v\xc5\xbeigalne snovi, ki obi\xc4\x8dajno vsebuje antimonov sulfid, \xc5\xbeveplo ali pirit kot gorivo ter kalijev klorat, ki vsebuje oksidant. Zmes je tako ob\xc4\x8dutljiva, da se v\xc5\xbege \xc5\xbee s trenjem na povr\xc5\xa1ini (\xc5\xa1katlice) iz antimonovega sulfida, rde\xc4\x8dega fosforja in steklenega prahu (varnostne v\xc5\xbeigalice, \xc5\xa1vedske v\xc5\xbeigalice).\n_START_SECTION_\nZgodovina v\xc5\xbeigalice\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc5\xbeigalica se je razvila iz drobnih pali\xc4\x8dic z \xc5\xbeveplom impregniranega borovega lesa, ki so jih izna\xc5\xa1li na Kitajskem leta 577. Prvo sodobno v\xc5\xbeigalico s samov\xc5\xbeigom je leta 1805 izumil K. Chancel, asistent profesorja Th\xc3\xa9narda iz Pariza. Glava v\xc5\xbeigalice je bila sestavljena iz me\xc5\xa1anice kalijevega klorata, \xc5\xbevepla, sladkorja in gume. V\xc5\xbegal si jo tako, da si jo s konico potopil v majhno z \xc5\xbeveplovo kislino napolnjeno azbestno steklenico. Taka v\xc5\xbeigalica je bila precej draga in nevarna, zato se Chancelove v\xc5\xbeigalice niso nikdar zares uveljavile.'