b'\n_START_ARTICLE_\nZoran Djurovi\xc4\x87\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdivel je v Sutomore, kjer je kon\xc4\x8dal osnovno \xc5\xa1olo in gimnazijo v Baru, splo\xc5\xa1na usmeritev. V Podgorici, na gimnaziji Slobodan \xc5\xa0kerovi\xc4\x87, \xc5\xa1tudiral oblikovanje pri Dragoljubu Bati Brajovi\xc4\x87u, u\xc4\x8dencu Mila Milunovi\xc4\x87a. Najve\xc4\x8d se je ukvarjal s stripom in ilistracijo; vzorniki: John Buscema, Burne Hogarth, William Vance, Frank Frazetta. Ukvarjal se je tudi s \xc5\xa1tevilnimi \xc5\xa1porti, dobival kolajne v karateu._NEWLINE_Diplomiral je na Teolo\xc5\xa1ki fakulteti srbske pravoslavne cerkve v Beogradu leta 1995. V tem obdobju je na njegovo teolo\xc5\xa1ko oblikovanje zlasti vplival Dobrivoje Midi\xc4\x87 (pozneje \xc5\xa1kof Po\xc5\xbeareva\xc4\x8dko-Brani\xc4\x8devski, Ignacij), privr\xc5\xbeenec Janeza Zizioulasa in "revolucionarnih" v gr\xc5\xa1kih teologov. Intenzivno prijateljuje s Petrom Jevremovi\xc4\x87em, Gavrilom Markovi\xc4\x87em, Nenadom Ili\xc4\x87em, Vladimirom Vuka\xc5\xa1inovi\xc4\x87em in drugim vidnim osebnostim iz beograjskih intelektualnih in umetni\xc5\xa1kih krogov. Od leta 1992 je bil diakon v samostanu Vavedenje v Beogradu in v cerkvi Janeza Krstnika v Mirijevu. Na Teolo\xc5\xa1ki fakulteti in v \xc5\xbeupnijah je zagovarjal redno in bolj pogosto obhajevanje in "povratek O\xc4\x8detom". Pou\xc4\x8deval je bizantinsko slikarstvo leta 1994 na Univerzi v tretje \xc5\xbeivljenjsko obdobje v Beogradu._NEWLINE_Podiplomski \xc5\xa1tudij zgodovine filozofije (mentor Slobodan \xc5\xbdunji\xc4\x87) je vpisal na Filozofski fakulteti v Beogradu, doktorat pa ni dokon\xc4\x8dal, zaradi dol\xc5\xbenosti na \xc5\xbeupnijah. Dd leta 1996 je prevzel \xc5\xbeupnijo v Smederevu, kjer se je zavzemal za duhovne spremembe, kar ni vedno naletelo v odobritev. Imel je ve\xc4\x8d samostojnih, in je sodeloval v razli\xc4\x8dnih skupinskih razstavah (freske, ikone in slike) v Srbiji in \xc4\x8crni gori. Stripi in ilustracije je objavljal v \xc4\x8dasopisih, revijah in knjigah. V letu 2001 je za TV Smederevo realiziral \xc5\xa1tiri televizijske oddaje z versko vsebino, kot avtor ideje in scenarist, re\xc5\xbeiser in umetni\xc5\xa1ki vodja. Serija je bila kasneje prepovedana, saj so bili njena vsebina in metode preve\xc4\x8d provokativni. Bil je eden izmed voditeljev protesta v Smederevu, v splo\xc5\xa1nem valu protestov, ki so povzro\xc4\x8dili padec Slobodana Milo\xc5\xa1evi\xc4\x87a._NEWLINE_Ker se ni \xc5\xbeelel posvetiti politiki, je od\xc5\xa1el v Rim, kjer je leta 2002 vpisal podiplomski \xc5\xa1tudij na Pontificio Istituto Patristico Agostiniano, Pontificia Universit\xc3\xa0 Lateranense. Magistariralje iz patristi\xc4\x8dne teologije in znanosti v januarju 2007 z disertacijo: La condizione originaria dell\'uomo nella teologia di Agostino. Un riesame dei suoi commenti alla Genesi e dei suoi scritti della polemica pelagiana sulla mortalit\xc3\xa0 di Adamo. Vocabolario e questioni._NEWLINE_Doktorat je predstavil v juniju 2010: La protologia e l\'escatologia nel De Genesi ad litteram di sant\xe2\x80\x99Agostino. Analisi esegetico-teologica, Na istem in\xc5\xa1titutu (IPA) pri naslednjih profesorjih: Vittorino Grossi, OSA (prvi mentor), Robert Dodaro, OSA (drugo mentor) in Nello Cipriani, OSA (advocatus diaboli). Teza je bila objavljena istega leta. Predsednik in\xc5\xa1tituta, Dodaro je dejal, da bodo posku\xc5\xa1ali inovativen na\xc4\x8din zna\xc4\x8dilen za to tezo uporabiti v naslednjih doktorskih raziskavah. \xc4\x90urovi\xc4\x87 uporablja ve\xc4\x8d starih (gr\xc5\xa1ki, hebrejski, sirski, latinski, staro-slovanskih) in sodobnih jezikov (slovanski jeziki, italijanski, angle\xc5\xa1ki, \xc5\xa1panski, francoski). Ukvarja se s prevodi, pisanjem znanstvenih \xc5\xa1tudij in slikarstvom.\n_START_SECTION_\nSlikarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nZgodnje obdobje je zaznamovano z ve\xc4\x8d slikarskih in grafi\xc4\x8dnih tehnik in slogov. Razpon je velik, tako da lahko vidite hiperealisti\xc4\x8dne jaj\xc4\x8dne tempere, kot tudi izra\xc5\xbeajno preproste freske in oljne slike. Prizadeva se za izpopolnjevanje tehonologij materiala, kompozicijo, ekspresivnost ter psihologijo likov in figur. Za ve\xc4\x8dino teh del nastalih do leta 2002 je bila zna\xc4\x8dilna skoraj brutalna realizacija. To se bo obdr\xc5\xbealo tudi na nekaterih slikah Rimskega obdobja, zlasti v oljih: pokrajine, htoni\xc4\x8dke \xc5\xbeivali (ma\xc4\x8dke, biki, jeleni), en del portretov. V ikonografiji, nasprotno, bo postopek postal bolj raho\xc4\x8duten, in glede na naro\xc4\x8dnike bo \xc5\xa1el ve\xc4\x8d v smeri bizantinskega, ali renesan\xc4\x8dnega slikarstva, vendar vedno sublimiranega do te mere, da lahko umetnika prepoznamo po zanj zna\xc4\x8dilnem rokopisu. \xc4\x8ce je za prej\xc5\xa1nje obdobje bilo zna\xc4\x8dilno verno preslikavanje vzorcev, imamo v rimskem obdobju izvirne kompozicijske re\xc5\xa1itve. Inovativnost je pogojena s poglobitvijo teolo\xc5\xa1kih vpra\xc5\xa1anj._NEWLINE_Umetnost Zorana \xc4\x90urovi\xc4\x87a je bila izjemno dobro sprejeta v vrhu Rimskokatoli\xc5\xa1ke cerkve tako, da so njegova dela obogatila prostore pape\xc5\xbea Janeza Pavla II, kardinalov Fiorenza Angelinija, Tarcisija Bertone, Gianfranca Ravasi, Tom\xc3\xa1\xc5\xa1a \xc5\xa0pidl\xc3\xadka, \xc5\xa1kofov (najve\xc4\x8d del je bilo narejenih za beograjskega nad\xc5\xa1kofa Stanislava Ho\xc4\x8devarja), duhovnikov-umetnikov (Marko Ivan Rupnik, Giampiero Maria Arabija) in osebnosti kulture (npr. Erri de Luca, Massimo Cacciari). Slikal je freske v cerkvah ve\xc4\x8dinoma v Lazio: Centro Ecumenico Internazionale per la Riconciliazione (Lavinio), Chiesa del Corpus et Verbum Domini (Lavinio), Santi Pio ed Antonio (Anzio), Santa Barbara (Nettuno), Santa Maria in cielo (Villa Claudia). Za Istituto Patristico Agostiniano v Rimu je naslikal ve\xc4\x8d velikih ikon (urad predsednika, sekretariat in knji\xc5\xbenica). Z \xc5\xbeeno Suzano, ki je bila njegov glavni pomo\xc4\x8dnik pri izdelavi ikon in fresk, sta razstavljala v Netunu (2 do 7. junija 2009, Forte Sangallo) samostalno pa je leta 2011 razstavljal v Lavinio (navedeni ekumenski Center) in Netunu (Teatro Nettuno). Trenutno poslikava cerkve v Lazio in pou\xc4\x8duje na Akademija Srpske Pravoslavne Crkve za umetnost i konzervaciju (Beograd).\n_START_SECTION_\nZnanstveno delo\n_START_PARAGRAPH_\nKnjige:_NEWLINE_- Crkveni kanoni. Sinopsis, Beograd 1997._NEWLINE_- Sveti Avgustin, O bla\xc5\xbeenom \xc5\xbeivotu. Latinsko besedilo ob srbskem prevodu. Splo\xc5\xa1ni in posebni uvod v dialoge \xc5\xa1e nekr\xc5\xa1\xc4\x8denega Avgu\xc5\xa1tina Nello Cipriani, Kura, prevod (z uvodom v De beata vita), opombe in indeksi Z. \xc4\x90urovi\xc4\x87. Ed. Hinaki: Izvori br. 1. Beograd 2008._NEWLINE_- La protologia e l\'escatologia nel De Genesi ad litteram di sant\xe2\x80\x99Agostino. Analisi esegetico-teologica, (Excerpta ex dissertatione ad Doctoratum in Theologia et Scientiis Patristicis), Romae 2010._NEWLINE_- V pripravi:\xc2\xa0(ed. Izvori): Sv. Grigorije \xc4\x8cudotvorac, Sabrana dela; Sv. Grigorije Niski, \xc5\xbditije Sv. Grigorija \xc4\x8cudotvorca._NEWLINE_- V pripravi:\xc2\xa0Jevan\xc4\x91elje po Marku. Prevod. Ota\xc4\x8dki komentari. Moderni komentar. (Iz knjige je objavljen prvi \xc4\x8dlanek: Mk 1, 1, v Teolo\xc5\xa1ki pogledi 03/01 (2010) 49-56)_NEWLINE_- V pripravi:\xc2\xa0Sveta slika na hri\xc5\xa1\xc4\x87anskom Zapadu do 843., viri, dokumenti. Knjiga bo vklju\xc4\x8devala \xc5\xa1tudije o pri\xc4\x8devanjih in dokumentih o sakralni umetnosti na Zahodu._NEWLINE_\xc4\x8clanki:_NEWLINE_- Lik i Prvolik, in Beseda 1-4 (1993) 227-231._NEWLINE_- Ranohri\xc5\xa1\xc4\x87anska Paideia, in Teolo\xc5\xa1ki pogledi 1-4 (1995) 121-182._NEWLINE_- Teofan Grk, in Danube-the river of collaboration, internacionalni kongres nau\xc4\x8dnika podunavskih zemalja, Beograd (2001), pre\xc5\xa1t. in Sabornost 1-2 (1998)._NEWLINE_- Pravoslavlje za po\xc4\x8detnike (serija \xc4\x8dlankov v nadaljevanjih), in Smederevska Sedmica (2000-2001)._NEWLINE_- Srbijani (strip v nadaljevanjih), in Smederevska Sedmica (2000-2001)._NEWLINE_- St. Augustine\'s Filioque in the Treatise 99 \xd0\xben the Gospel of John, in Philotheos 7 (2007) 218-231._NEWLINE_- Sant\'Agostino: Non posse peccare, in Philotheos 9 (2009) 99-127._NEWLINE_- Le acrides di Mt. 3, 4: \'locuste\' o \'vegetali\'? in Sabornost (Teolo\xc5\xa1ki godi\xc5\xa1njak) 2 (2008) 43-59._NEWLINE_- Teorija ikone sv. Grigorija II, Pape rimskog, in \xc5\xbdivopis 2 (2008) 29-46._NEWLINE_- Shvatanje ikone kod Svetog Grigorija Velikog, Pape rimskog, in \xc5\xbdivopis 3 (2009) 153-187._NEWLINE_- Problem autorstva Simvola vere Grigorija \xc4\x8cudotvorca, in Srpska teologija danas 2009, ed. B. \xc5\xa0ijakovi\xc4\x87, Beograd (2010) 167-183._NEWLINE_- Isus Nazare\xc4\x87anin: ikonobora\xc4\x8dki argument protiv predstave Isusa sa dugom kosom, in Ikonografske studije 3 (2010) 23-49._NEWLINE_- Karpokratijani, dve jeresi? in Ota\xc4\x8dnik III/2 (2009) 173-179; 54-67._NEWLINE_- Minucije Feliks: hri\xc5\xa1\xc4\x87anstvo bez hrama i svetih slika, in Ikonografske studije 4 (2011) 123-135._NEWLINE_- V tisku (\xc5\xbdivopis): Kanon LXXXII trulskog sabora._NEWLINE_- V tisku (Beseda): Giovanni Crisostomo tra Agostino e Giuliano di Eclano._NEWLINE_- V tisku (Srpska teologija danas): \xc4\x90akonise u kanonu XV halkidonskog sabora._NEWLINE_- V pripravi: L\xe2\x80\x99ortodossia di Paolo nella Chiesa orientale: l\xe2\x80\x99esposizione dal convegno: Il testimone assente. Paolo di Tarso, nella storia e nella cultura fra oriente e occidente, Cosenza 8-10 marzo 2010 (Universit\xc3\xa0 della Calabria, Centro Interdipartimentale di Scienze Religiose, direttore Benedetto Clausi)._NEWLINE_Prevodi iz gr\xc5\xa1\xc4\x8dine:_NEWLINE_- Sv. German Konstantinopoljski, Izlaganje o crkvi i misti\xc4\x8dko sagledanje, in Sabornost 3-4 (2000) 67-138 [Paul Meyendorff, St. Germanus of Constantinople, On the Divine Liturgy]._NEWLINE_- Sv. Teodor Studit, Tre\xc4\x87e pobijanje ikonoboraca, in Sabornost 1-2 (1998) 39-70 [Catherine P. Roth, St. Theodore the Studite, On the Holy Icons, (samo Third Refusal of Iconoclasts)]._NEWLINE_Drugi prevodi:_NEWLINE_- Walter Kasper (ed.), Il ministero petrino, cattolici e ortodossi in dialogo, (Pontificium Consilium ad Unitatem Christianorum Fovendam) Roma, Citt\xc3\xa0 Nuova, 2004 (V tisku)._NEWLINE_- Emmanuel M. Carriera S. I., Il principio antropico, in La Civilit\xc3\xa0 Cattolica I (2002) 435-446. (V tisku)._NEWLINE_- Yves Congar, L\'\xc3\x89glise et les \xc3\xa9glises, 1054-1954: Neuf cents ans apr\xc3\xa8s, ed. de l\'Abbaye, Chevetogne 1954, prev., uvod, s Suzana \xc4\x90urovic (V tisku)._NEWLINE_- V pripravi: Origene. Dizionario: la cultura, il pensiero, le opere, a cura di Adele Monaci-Castagno, Roma, Editrice Citt\xc3\xa0 Nuova 2000.'