b'\n_START_ARTICLE_\nMarija Majnik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je v kme\xc4\x8dki dru\xc5\xbeini. Osnovno \xc5\xa1olo je obiskovala v rojstnem kraju, u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de v Tolminu in v Vidmu opravila maturo. V Vol\xc4\x8dah je s sestrami in bratoma  sodelovala v prosvetnem dru\xc5\xa1tvu in tambura\xc5\xa1kem orkestru, v Tolminu pa v ilegalnem dija\xc5\xa1kem dru\xc5\xa1tvu Jadran. Po ukinitvi slovenskih \xc5\xa1ol je tajno pou\xc4\x8devala slovenske otroke v slovenskem jeziku ter razdeljevala slovenske knjige in prepovedano protifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dno literaturo. Zbirala je podatke o fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnih aretacijah Slovencev ter skrbela za prehrano oboro\xc5\xbeenih fantov, ki so iz Jugoslavije nosili protifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dno literaturo na Primorsko. Fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne oblasti ji niso dodelile stalnega u\xc4\x8diteljskega mesta, le ob\xc4\x8dasno je lahko nadome\xc5\xa1\xc4\x8dala italijanske u\xc4\x8ditelje na dopustu ali bolni\xc5\xa1ki odsotnosti. Ko je brat Anton pred aretacijo pobegnil v Jugoslavijo pa je izgubila \xc5\xa1e ta prilo\xc5\xbenostna dela. Po mnogih zavrnjenih pro\xc5\xa1njah ji je gori\xc5\xa1ka policijska uprava po dveh letih \xc4\x8dakanja izdala potni list za Jugoslavijo, podpisati pa je morala izjavo, da se nikoli ve\xc4\x8d ne bo vrnila v Italijo. V Jugoslaviji se je sprva naselila pri bratu v Zvir\xc4\x8dah, se tu sre\xc4\x8devala z vodilnimi tigrovci, kasneje pa je dobila mesto u\xc4\x8diteljice. Pou\xc4\x8devala je v raznih krajih na \xc5\xa0tajerskem. Po nem\xc5\xa1kem napadu na Jugoslavijo so jo nacisti zaprli na gradu Borl, jo oropali vsega imetja in pregnali na Hrva\xc5\xa1ko. Skrivaj se je vrnila v Slovenijo in se v Ljubljani povezala z Osvobodilno fronto. Po kapitulaciji Italije se je pridru\xc5\xbeila narodnoosvobodilni borbi na Dolenjskem. V za\xc4\x8detku leta 1944 jo je Slovenski narodnoosvobodilni svet poslal na Primorsko, kjer je kot \xc5\xa1olski nadzornik organizirala slovenske \xc5\xa1ole. Po osvoboditvi je bila referent za \xc5\xa1olstvo v Trstu, od 1955 do 1964 pa v Kopru. Po upokojitvi leta 1964 je v Kopru vodila Ob\xc4\x8dinsko zvezo prijateljev mladine.'