b'\n_START_ARTICLE_\nMontanha do Pico\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovinski izbruhi Pica so se zgodili iz odprtin na njegovih bokih in ne v zgornjem kraterju. Leta 1562-64 je izbruh na jugovzhodnem boku povzro\xc4\x8dil tokove lave, ki so dosegli morje. \xc5\xa0e en bo\xc4\x8dni izbruh leta 1718 je prav tako ustvaril tokove, ki so dosegli obalo. Zadnji izbruh se je zgodil decembra 1718._NEWLINE_29. septembra 2009 so poro\xc4\x8dali da so fumarole na vrhu gore (Piquinho) za\xc4\x8dele oddajati vulkanski plin. Sredi\xc5\xa1\xc4\x8de za seizmi\xc4\x8dno in vulkanolo\xc5\xa1ko spremljanje v regiji (CIVISA - Centro de Informa\xc3\xa7\xc3\xa3o e Vigil\xc3\xa2ncia Sismovulc\xc3\xa2nica dos A\xc3\xa7ores) je pokazalo, da se je pojav zgodil zgodaj zjutraj, spremenil intenziteto in bil viden na razli\xc4\x8dnih to\xc4\x8dkah otoka in iz Faiala. \xc4\x8ceprav je dogodek nastal zaradi izjemnih meteorolo\xc5\xa1kih razmer in je bil viden v Centralni skupini, ni pri\xc5\xa1lo do osvoboditve neobi\xc4\x8dajnih vulkanskih plinov in vsi drugi parametri so se uvrstili v normalne.\n_START_SECTION_\nGeologija\n_START_PARAGRAPH_\nGora Pico je del vulkanskega kompleksa Madalena, enega od treh vulkanolo\xc5\xa1kih enot, ki obsegajo otok Pico, ki je povezan s tremi zgodovinskimi izbruhi leta 1562, 1718 in 1720 . Trenutna morfologija ka\xc5\xbee na starost, ki sega do holocenske starosti, kar potrjujejo radiokarbonska datacija, mlaj\xc5\xa1a od 6000 let. Strukturno lahko ta kompleks razdelimo na dva odseka: vulkan Pico in vzhodno prelomno cono._NEWLINE_Pico je stratovulkan, na vrhu ima krater. Pico Alto je okrogli krater premera 500 metrov in globine 30 metrov na vrhu vulkana, s Piquinhom ali Pico Pequenom (obe imeni pomenita "majhen vrh" v portugal\xc5\xa1\xc4\x8dini), majhnim vulkanskim sto\xc5\xbecem, ki se dviga 70 metrov in oblikuje pravi vrh. Medtem je vzhodno prelomno obmo\xc4\x8dje sestavljeno iz ve\xc4\x8d havajskih / strombolskih \xc5\xbelindrinih sto\xc5\xbecev in s tem povezanih tokov lave, ki so preplavili \xc5\xa1tevilne klife, vrezane v starej\xc5\xa1ih enotah in nastale lavine delte (portugalsko faj\xc3\xa3s)._NEWLINE_Za tektonsko strukturo sta zna\xc4\x8dilna dva sistema prelomov. Glavne WNW-ESE strukture so dekstralni prelomi Lagoa do Capit\xc3\xa3o in Topo, ki se zdru\xc5\xbeujeta na vzhod in tvorita ozek plitev tektonski jarek. Na zahodu je jarek popolnoma pokrit s Pico stratovulkanom, ki se je pojavil pred manj kot 10.000 leti in napolnjen s pretoki lave in sto\xc5\xbeci v obmo\xc4\x8dju vzhodnega preloma, ki vklju\xc4\x8duje \xc5\xa1tevilne vulkanske uravnave in bre\xc5\xbeine. Druga prelomna cona, ki te\xc4\x8de z NNW-SSE, je znatno manj\xc5\xa1a in vklju\xc4\x8duje normalne leve bo\xc4\x8dne, po\xc5\xa1evne prelomne zdrse, ki so odgovorni za glavne vulkanske izbruhe: prelom Lomba de Fogo-S\xc3\xa3o Jo\xc3\xa3o (na osnovi izbruha 1718) in Santo Ant\xc3\xb3nio vulkanska uravnava._NEWLINE_Na vrhu Pica (pri Piquinhu) je obmo\xc4\x8dje trajne razplinitve, za katero je zna\xc4\x8dilna emisija vodne pare pri temperaturi med 50 \xc2\xb0 C in 75 \xc2\xb0 C. Poleg tega obstajajo tudi druge zra\xc4\x8dne odprtine med 1500 metri in 2000 metri nmv, kot tudi razpr\xc5\xa1eno razplinjevanje vzdol\xc5\xbe tektonskega jarka med prelomoma Lagoa do Capit\xc3\xa3o in Topo. V kraju Silveira (vzdol\xc5\xbe ju\xc5\xbene obale Lajes do Pico), je v podno\xc5\xbeju Pica nastal z ogljikovim dioksidom bogat izvir._NEWLINE_Na voljo so pohodni\xc5\xa1ke poti, vzpon na vrh pa se lahko opravi v pribli\xc5\xbeno dveh do \xc5\xa1tirih urah odvisno od kondicije osebe in vremena, ki je lahko precej spremenljivo, zlasti v zimskih mesecih.'