b'\n_START_ARTICLE_\nFran\xc3\xa7ois de La Rochefoucauld\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in voja\xc5\xa1ka kariera\n_START_PARAGRAPH_\nLa Rochefoucauld se je izobra\xc5\xbeeval kot plemi\xc4\x8d. To izobra\xc5\xbeevanje je imelo velik poudarek na voja\xc5\xa1kih vajah, lovu, sodni etiketi, eleganci izra\xc5\xbeanja in poznavanju sveta. Pri petnajstih letih se je poro\xc4\x8dil z Andr\xc3\xa9e de Vivonne, ki je bila \xc5\xa1esta sestri\xc4\x8dna Catherine de Vivonne (prihodnja Marquise de Rambouillet). Leto kasneje se je pridru\xc5\xbeil vojski in se skoraj takoj uveljavil kot javna figura. V letnih kampanjah se je pogumno boril, \xc4\x8deprav njegove dejavnosti niso bile nikoli formalno priznane._NEWLINE_Pod pokroviteljstvom gospe de Chevreuse je za\xc4\x8del delati za kraljico Anne iz Avstrije. V enem izmed prepirov med Madame de Chevreuse in kardinalom Richelieu ter njenim mo\xc5\xbeem je bila o\xc4\x8ditno zasnovana shema, po kateri bi Marcillac od\xc5\xa1el v Bruselj. Druge preglavice proti Richelieu so pripeljale do tega, da je bil Marcillac obsojen na osem dni zapora v Bastilli in je bil primoran zapustiti sodi\xc5\xa1\xc4\x8de. Izgnali so ga na o\xc4\x8detovo posest. Po Richelieujevi smrti leta 1642 je Marcillac med drugim prevzel aktivno vlogo pri spodbujanju kraljice in Cond\xc3\xa9juja, da skupaj nasprotujeta proti Gastonu. Vendar je nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8di ugled Mazarina oviral ambicije prevarantov in se s pomo\xc4\x8djo namestnika povzpel v aristokratskega upornika. Imel je pomembno vlogo pri obleganju Pariza, boril se je v mnogih voja\xc5\xa1kih bojih, kjer je bil resno ranjen s strani Mardyka._NEWLINE_V drugem Frondu se je Marcillac povezal s Cond\xc3\xa9jem. Na pogrebu svojega o\xc4\x8deta leta 1650 je spodbudil napad plemstva na pala\xc4\x8do Saumurja. V bitki pri Faubourg Saint-Antoine (1652) je bil ustreljen v glavo. Bilo ga je strah, da bo izgubil vid, a si je po okrevanju opomogel.\n_START_SECTION_\nSodelovanje v salonih\n_START_PARAGRAPH_\nNekaj let kasneje se je upokojil in od\xc5\xa1el \xc5\xbeivet na svojo posest v Verteuil. \xc4\x8ceprav se je njegovo bogastvo zmanj\xc5\xa1alo, ga je lahko s\xc4\x8dasoma ponovno za\xc4\x8del obnavljati, predvsem zahvaljujo\xc4\x8d zvestobi Gourvillea, ki je slu\xc5\xbeboval pri Mazarinu in Cond\xc3\xa9ju. Pri njiju je pridobil bogastvo in vpliv. La Rochefoucauld se ni vrnil v dvorno \xc5\xbeivljenje, dokler ni pri\xc5\xa1lo do Mazarinove smrti, ki je omogo\xc4\x8dila Louisu XIV. hitri prevzem absolutne mo\xc4\x8di in s tem tudi povzro\xc4\x8dila konec Frondove aristokratske anarhije. V tem \xc4\x8dasu je napisal svoje spomine, tako kot mnogi njegovi ugledni sodobniki._NEWLINE_La Rochefoucauld je velikokrat zahajal v salon Madeleine Sabl\xc3\xa9, kjer je postal \xc4\x8dlan skupine Rambouillet. V \xc4\x8dasu samote se je posvetil pisanju\xc2\xa0\xc2\xbbSpominov\xc2\xab, medtem ko je pogostost salonov slu\xc5\xbeila sestavi njegovih slavnih Maximov. Leta 1662 je objava njegovih spominov v Elzevirju povzro\xc4\x8dila te\xc5\xbeave v majhnem svetu salonov. Mnogi njegovi prijatelji so bili globoko prizadeti in so posku\xc5\xa1ali zanikati svojo pristnost. Tri leta kasneje je brez svojega imena objavil Maxime, kar ga je takoj postavilo med najve\xc4\x8dje pisce. Pribli\xc5\xbeno isto\xc4\x8dasno je za\xc4\x8del svoje prijateljstvo z Marie-Madeleine de La Fayette (1655), ki je trajalo do konca njegovega \xc5\xbeivljenja. Vzorci, ki jih imamo o njem, prihajajo predvsem iz pisem Marie de Sevigne, in \xc4\x8deprav ka\xc5\xbeejo njegovo agonijo, so na splo\xc5\xa1no prijetni. V salonih in na dvori\xc5\xa1\xc4\x8dih je imel krog predanih prijateljev (Simon Arnauld de Pomponne ...); bil je priznan kot moralist in pisatelj najvi\xc5\xa1je vrednosti in bi lahko na zahtevo vstopil v francosko akademijo. Njegov sin, Francois, Princ de Marcillac, kateremu je pred smrtjo podaril svoje nazive in \xc4\x8dasti, je imel na sodi\xc5\xa1\xc4\x8du odli\xc4\x8den polo\xc5\xbeaj. Kot ve\xc4\x8dina njegovih sodobnikov je videl politiko kot preprosto igro \xc5\xa1aha. Maximi oblikujejo neutrudno odpoved vseh pojavov kreposti.\n_START_SECTION_\nLiterarna zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nNjegova pomembnost kot dru\xc5\xbebena in zgodovinska figura je zasen\xc4\x8dila njegova visokost v francoski knji\xc5\xbeevnosti. Njegovo literarno zapu\xc5\xa1\xc4\x8dino sestavljajo le trije deli \xe2\x80\x93 Memoari (Spomini), Maximi in njegova pisma._NEWLINE_Memoari so zanimivi literarni dose\xc5\xbeki. V Nizozemski republiki je bila objavljena knjiga, ki naj bi predstavljala Memoare La Rochefoucaulda. Kljub avtorskemu protestu so jo tiskali \xc5\xa1e trideset let. Nedolgo nazaj je bilo dokazano, da je bilo sestavljeno iz del pol ducata mo\xc5\xa1kih, od katerih je skoraj tretjina La Rochefoucauldovih. Nekaj let po smrti La Rochefoucaulda se je pojavila nova recenzija, ki je bila ponarejena, vendar deloma izpopolnjena. To delo je bilo ve\xc4\x8d \xc4\x8dasa nesporno. \xc5\xa0ele leta 1817 se je pojavila pristna vendar \xc5\xa1e neizpopolnjena izdaja._NEWLINE_Kljub temu pa Maximi niso do\xc5\xbeiveli tak\xc5\xa1nega uspeha. Pogosto jih je spreminjal in dopolnjeval, nekaj jih je bilo spremenjenih tudi po njegovi smrti. Do sedaj jih je bilo objavljenih vseh 504. Ve\xc4\x8dina je sestavljena iz samo dveh ali treh vrstic in skorajda ne presega polovice strani. La Rochefoucauld odra\xc5\xbea ravnanje in motive \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva, z vidika \xc4\x8dloveka sveta, ki ne namerava olep\xc5\xa1avati svojih opazk. Pravzaprav v svojem uvodu svetuje: "... najbolj\xc5\xa1i pristop, ki bi ga lahko sprejel bralec, je, da se od samega za\xc4\x8detka zamisli, da noben izmed Maksimov ne velja posebej za njega in da je on edina izjema, \xc4\x8deprav se zdi, da so posplo\xc5\xa1eni."\n_START_SECTION_\nVpliv\n_START_PARAGRAPH_\nSkoraj vsi francoski kritiki 19. stoletja so pisali o La Rochefoucaldu. Filozof Friedrich Nietzsche ga je ob\xc4\x8dudoval in bil pod vplivom ne le njegove etike, vendar tudi njegovega stila.'