b'\n_START_ARTICLE_\nLarsa\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovinska Larsa je obstajala \xc5\xbee med vladanjem Eanatuma Laga\xc5\xa1kega, ki jo je priklju\xc4\x8dil k svojemu cesarstvu._NEWLINE_V isinsko-lar\xc5\xa1kem obdobju je postala mo\xc4\x8dna politi\xc4\x8dna sila. Po Tretji urski dinastiji je okoli leta 2000 pr. n. \xc5\xa1t. propadla. I\xc5\xa1bi-Era, uradno Ibi-Sin, zadnji kralj iz Tretje urske dinastije, je sede\xc5\xbe vlade preselil v Isin in se pretvarjal, da je naslednik Tretje urske dinastije. I\xc5\xa1bi-Era je ponovno osvojil Ur, Uruk in Laga\xc5\xa1, katerega podlo\xc5\xbenica je bila Larsa. Kasnej\xc5\xa1i isinski vladarji so imeli v Laga\xc5\xa1u svoje guvernerje. Eden od njih je bil Amorit Gungunum, ki je prekinil odnose z Isinom in ustanovil neodvisno lar\xc5\xa1ko dinastijo. Da bi utrdil svojo oblast, je udaril po Isinu in zavzel Ur. Ker je bila lar\xc5\xa1ka regija glavno trgovsko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de za trgovanje preko Perzijskega zaliva, je Isin izgubil izjemno donosno trgovsko pot in mesto z velikim kultnim ugledom._NEWLINE_Gungunumova naslednika Abisare (okoli 1841-1830 pr. n. \xc5\xa1t.) in Sumuel (okoli 1830-1801 pr. n. \xc5\xa1t.) sta posku\xc5\xa1ala Isinu popolnoma prepre\xc4\x8diti dostop do namakalnih kanalov. Po tem obdobju je Isin hitro izgubil svojo politi\xc4\x8dno in gospodarsko mo\xc4\x8d._NEWLINE_Larsa se je okrepila, vendar ni nikoli zasedla velikega ozemlja. Vrhunec je dosegla pod kraljem Rim-Sinom I. (okoli 1758-1699 pr. n. \xc5\xa1t.), ko je vladala 10-15 mestnim dr\xc5\xbeavam, kar ni uspelo nobeni drugi dinastiji v mezopotamski zgodovini. Arheologi kljub temu niso odkrili nobenih velikih gradbenih ali agrotehni\xc4\x8dnih projektov. Po Hamurabijevi zmagi nad Rim-Sinom I. je Larsa postala nepomembno mesto, \xc4\x8deprav se domneva, da je bila domovanje Druge babilonske dinastije._NEWLINE_Larsa je bila domnevno vir \xc5\xa1tevilnih klinopisnih tablic, tudi z babilonsko matematiko, ki na tablici Plimpton 322 vsebuje primere pitagorejskih trojic.\n_START_SECTION_\nArheologija\n_START_PARAGRAPH_\nOstanki Larse imajo obliko ovala z obsegom okoli 11 km. Najvi\xc5\xa1ja to\xc4\x8dka je visoka malo ve\xc4\x8d kot 20 m._NEWLINE_Njdi\xc5\xa1\xc4\x8de Tell es-Senkereh, takrat znano kot Sinkara, je prvi leta 1850 nekaj manj kot mesec dni raziskoval britanski arheolog William Loftus. Posve\xc4\x8dal se je predvsem predmetom, ki so bili zanimivi za muzeje, ker znanstveni podatki, na primer na\xc4\x8drt mesta odkritja, takrat niso bili pomembni. Loftus je odkril opeko Nebukadnezarja II. iz Novobabilonskega cesarstva, ki je omogo\xc4\x8dila prepoznavanje mesta Larse. Loftus je ve\xc4\x8dino \xc4\x8dasa posvetil \xc5\xa0ama\xc5\xa1evemu templju, ki ga je obnovil Nebukadnezar II. Odkril je tudi napise kraljev Burnaburia\xc5\xa1a II. iz babilonske Kasitske dinastije in Hamurabija iz Prve babilonske dinastije. V Larsi je nekaj \xc4\x8dasa delal tudi Walter Andrae leta 1903. Leta 1905 je mesto pregledal Edgar James Banks in ugotovil, da lokalno prebivalstvo na veliko ropa ostanke mesta._NEWLINE_Prva sodobna znanstvena izkopavanja Senkereha je za\xc4\x8del Andre Parrot leta 1933. Parrot je ponovno raziskoval leta 1967. Leta 1969 in 1970 je v Larsi izkopaval Jean-Claude Margueron, od leta 1976 do 1991 pa trinajst sezon ekipa Delegation Archaeologic Francaise en Irak, ki jo je vodil J-L. Huot.'