b'\n_START_ARTICLE_\nAzor\xc3\xadn\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRuiz je svoje otro\xc5\xa1tvo pre\xc5\xbeivel v Yecli. \xc5\xa0tudiral je pravo v Valencii, Granadi in Salamanci, ampak je imel raje literaturo in \xc4\x8dasopisno delo. Leta 1896 je od\xc5\xa1el v Madrid in napisal ve\xc4\x8d republi\xc5\xa1kih, antiklerikalnih \xc4\x8dasopisov. Kmalu je postal znan kot glasen republikanec z anarhisti\xc4\x8dnimi simpatijami, kar je simboli\xc4\x8dno izra\xc5\xbeal z vztrajno uporabo rde\xc4\x8dega de\xc5\xbenika. Ob\xc4\x8dudoval je dela Nietzscheja, tako kot njegova knji\xc5\xbeevna kolega Barojo in de Maeztuja._NEWLINE_Leta 1900 je objavil svoje prvo pomembno delo, Kastiljska du\xc5\xa1a (1600-1800), v katerem razkrije bistvo \xc5\xa0panije. Nato sledijo trije romani: Volja (1902), Antonio Azor\xc3\xadn (1903), in Izpovedi malega filozofa (1904). Njihov protagonist je Antonio Azor\xc3\xadn, \xc4\x8digar ime je Ruiz nato prevzel za svoj psevdonim, zaradi lastnega poistovetenja z izmi\xc5\xa1ljeno osebo. Ti romani, ki nimajo zgodbe ali kakr\xc5\xa1negakoli pomembnega dogajanja, prikazujejo tri lo\xc4\x8dene faze tesnobe in spominov preob\xc4\x8dutljivega intelektualca, obkro\xc5\xbeenega z dekadenco sodobne \xc5\xa0panije._NEWLINE_Ruizov liri\xc4\x8dni, fragmentarni slog je bil veliko bolj primeren za kratke zgodbe kot za dalj\xc5\xa1e oblike romanov. Knjige, kot so Narodi (1905), Pot dona Kihota (1905) in Kastilja (1912) poka\xc5\xbeejo njegovo umetnost v svoji naj\xc4\x8distej\xc5\xa1i obliki. Kljub s stalnim soo\xc4\x8denjem s preteklostjo, je Ruiz prebudil poeti\xc4\x8dno lepoto in notranje \xc5\xbeivljenje znanih prizorov in stvari. V delih pa je tudi razkril ponavljanje preteklosti v sedanjem \xc5\xbeivljenju. Paradoks \xc4\x8dasa, predstavljen kot ve\xc4\x8dno ponavljanje je postal eden od njegovih glavnih skrbi._NEWLINE_Pisal pa je tudi literarne kritike. V \xc5\xa0panska branja (1912), Klasi\xc4\x8dno in moderno (1913) in Alm\xc3\xa1rgen klasi\xc4\x8dnih (1915) prikazuje izvirna stali\xc5\xa1\xc4\x8da do klasike in mnogih pozabljenih avtorjev. Bil je predstavnik Generacije 1898, kakor je predstavil skupino knji\xc5\xbeevnikov v slavnem eseju._NEWLINE_Postopoma je Ruiz postajal politi\xc4\x8dno bolj konzervativen. Bil je izvoljen za poslanca v parlamentu in slu\xc5\xbeil kot podsekretar izobra\xc5\xbeevanja. Leta 1924 je bil sprejet v \xc5\xa1pansko akademijo, a se je \xc4\x8dlanstvu odpovedal, ko je bil Gabrielu Miru Ferreru zavrnjen vstop. V \xc4\x8dasu 1920-1930 je Ruiz napisal \xc5\xa1e tri romane in nekaj neuspe\xc5\xa1nih iger, med njimi Stara \xc5\xa0panija (1926) in Brandyja, veliko brandyja (1927). Med dr\xc5\xbeavljansko vojno je \xc5\xbeivel v Parizu in se vrnil v Madrid leta 1940. Njegova poznej\xc5\xa1a dela pa niso po\xc5\xbeela tak\xc5\xa1nega uspeha kot prej\xc5\xa1nja.'