b'\n_START_ARTICLE_\nStane Bernik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nDrugo svetovno vojno je kot skrit otrok skupaj z bratom pre\xc5\xbeivel v katoli\xc5\xa1kem samostanu v Sarajevu; star\xc5\xa1i so bili v partizanih (o\xc4\x8de je bil prej oficir kraljeve vojske). Gimnazijo je zaklju\xc4\x8dil v Ljubljani leta 1957. Po diplomi leta 1964 na ljubljanski Filozofski fakulteti je bil v letih 1964\xe2\x88\x921994 urednik revije Sinteza; od 1967 glavni, od 1973 tudi odgovorni. Leta 1974 je postal docent, 1979 pa izredni profesor za vizualne komunikacije na Akademiji likovnih umetnosti v Sarajevu. Akademija znanosti in umetnosti v Sarajevu ga je uvrstila med svoje \xc4\x8dlane, podobno kot Marka Mu\xc5\xa1i\xc4\x8da in Renza Piana. Od 1985 do upokojitve je predaval razvoj oblikovanja na ljubljanski Akademiji za likovno umetnost in oblikovanje. Akademijo je mandat pred upokojitvijo vodil kot dekan, 2007 pa je postal zaslu\xc5\xbeni profesor ljubljanske univerze.S pritegnitvijo modernega urbanizma, sodobne arhitekture, oblikovanja, fotografije in novih medijev je Bernik v slovensko umetnostno zgodovino in kulturo pionirsko uvedel nove vidike, nove zvrsti, zlasti obravnave arhitekture 20. stoletja ob in po Ple\xc4\x8dniku, fotografije, oblikovanja in teko\xc4\x8de likovne ustvarjalnosti ter ohranjanje urbanisti\xc4\x8dnih obmo\xc4\x8dij starej\xc5\xa1ih mestnih jeder. Je avtor ve\xc4\x8d temeljnih razprav o moderni slovenski umetnosti in \xc5\xa1tevilnih monografskih predstavitev sodobnih umetnikov (Silvester Komel, Milan Miheli\xc4\x8d, Veno Pilon, Jo\xc5\xbee Spacal). Kot strokovni sodelavec spomeni\xc5\xa1kovarstvenih zavodov je napisal izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dne \xc5\xa1tudije o ve\xc4\x8d slovenskih mestih, med drugimi tudi o Ljubljani, \xc4\x8crnomlju, Ko\xc4\x8devju, Zagorju ob Savi, za obalna mesta (Koper, Izola, Piran). Izjemno vlogo je imel pri vodenju dru\xc5\xa1tev s podro\xc4\x8dja likovne ustvarjalnosti. Bil je prvi predsednik Slovenskega konservatorskega dru\xc5\xa1tva, med vodilnimi v dru\xc5\xa1tvu likovnih kritikov, v zgodnjih osemdesetih in v devetdesetih letih ve\xc4\x8d mandatov predsednik Slovenskega umetnostnozgodovinskega dru\xc5\xa1tva in ob tem za\xc4\x8detnik DOCOMOMO (zdru\xc5\xbeenje za dokumentiranje in ohranjanje moderne arhitekture) v Sloveniji. Kot likovni kritik se posebej posve\xc4\x8da podro\xc4\x8djem arhitekture 20. stoletja, urbanizma in oblikovanja, kjer je napravil prve selekcije in likovna vrednotenja za vse avtorje po Jo\xc5\xbeetu Ple\xc4\x8dniku, ter izbranim poglavjem fotografije Vena Pilona, plakatu, posebej gledali\xc5\xa1kemu. Je avtor monografij arhitekta Milana Miheli\xc4\x8da, Milo\xc5\xa1a Bon\xc4\x8de in ve\xc4\x8d slikarjev, med njimi S. Komela. Bil je urednik Zbornika za umetnostno zgodovino. Kot urednik in soavtor je bil med klju\xc4\x8dnimi za svoja podro\xc4\x8dja raziskav in soustvarjanj tudi pri leksikalnih in enciklopedi\xc4\x8dnih publikacijah.  Dolga leta raziskav, \xc4\x8dlankov, katalogov in ocen je nadgradil v knjigi Slovenska arhitektura XX. stoletja. Svojo energijo je usmerjal tudi v \xc5\xa1ir\xc5\xa1i prostor nekdanje Jugoslavije, kjer so ga cenili kot kritika in pisca. Njegovo delo je bilo eden od temeljev za sedanje predstavitve jugoslovanske sodobne arhitekture, kakor je razstava leta 2018 v Moma v New Yorku.'