b"\n_START_ARTICLE_\nKitara\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nKitara je glasbeni instrument, katerega izvor sega dale\xc4\x8d v preteklost, uporablja pa se v \xc5\xa1iroki mno\xc5\xbeici glasbenih zvrsti. Obi\xc4\x8dajno ima \xc5\xa1est strun, obstajajo pa tudi primerki s \xc5\xa1tirimi, sedmimi, z desetimi in dvanajstimi strunami. Kitare so osrednji instrumenti v glasbenih \xc5\xbeanrih kot so blues, country, flamenko, rock in mnogih oblikah pop glasbe. Uporablja se tudi kot solo klasi\xc4\x8dni instrument. Kitare se lahko igra akusti\xc4\x8dno, kjer vibriranje strun oddaja zvok, ki ga spreminja votel trup kitare, lahko pa jih priklju\xc4\x8dimo na oja\xc4\x8devalec, ki je zmo\xc5\xbeen elektronsko upravljati z zvokom. Tak\xc5\xa1ne elektri\xc4\x8dne kitare so bile predstavljene v 20. stoletju in imajo visok vpliv na popularno kulturo. Tradicionalno so kitare narejene iz kombinacije razli\xc4\x8dnih vrst lesa, strune pa so bile narejene iz \xc5\xbeivalskega \xc4\x8drevesja, dandanes pa se za izdelavo strun uporablja najlon ali jeklo. Kitare izdelujejo in popravljajo plunkarji.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPred razvojem elektri\xc4\x8dne kitare in uporabe umetnih materialov je bila kitara definirana ko instrument z \xc2\xbbdolgim, pre\xc4\x8dkastim vratom, plo\xc5\xa1\xc4\x8dato leseno stre\xc5\xa1ico nad pri\xc5\xbenico, rebri in ravnim hrbtom, pogosto z zaobljenimi stranicami\xc2\xab. Kitari podobni instrumenti so popularni \xc5\xbee najmanj 5000 let. Kitara naj bi bila izpeljanka zgodnej\xc5\xa1ih instrumentov iz starodavne Indije in Centralne Azije, znanimi kot sitare. Najstarej\xc5\xa1i znani ikonografski prikaz instrumenta, ki vsebuje vse bistvene elemente kitare, je 3300 let stara podoba hetitskega narodnega pevca, izklesana v kamnu. Beseda \xc2\xbbkitara\xc2\xab\xc2\xa0je bila v angle\xc5\xa1\xc4\x8dino prevzeta iz \xc5\xa1panske besede \xc2\xbbguitarra\xc2\xab, ki izhaja iz latinske besede \xc2\xbbcithara\xc2\xab, ki pa izhaja iz zgodnej\xc5\xa1e gr\xc5\xa1ke besede \xc2\xbbkithara\xc2\xab, ki morda izhaja iz perzijske besede \xc2\xbbsihtar\xc2\xab.  Sihtar je soroden indijskemu instrumentu z imenom sitar.  _NEWLINE_Moderna kitara izhaja iz romanske \xc2\xbbcithare\xc2\xab, ki so jo Romani prinesli v \xc5\xa0panijo okoli leta 40, naprej pa se je prilagajala in razvijala s prihodom \xc5\xa1tiristrunskega \xc2\xbbuda\xc2\xab, ki so ga prinesli Mavri po svoji invaziji iberskega polotoka v 8. stoletju. . Drugod po Evropi je na obmo\xc4\x8djih viking\xc5\xa1kih vpadov postal popularen domorodni skandinavski \xc5\xa1eststrunski \xc2\xbblut\xc2\xab\xc2\xa0(lutnja, plunka). Viking\xc5\xa1ki heroj Gunter (znan tudi kot Gunnar) je mnogokrat upodobljen v rezbarijah o legendi o Siegfriedu pribli\xc5\xbeno iz leta 800, kako igra lutnjo s prsti na nogah, medtem ko umira v jami s ka\xc4\x8dami.\n_START_SECTION_\nGlava\n_START_PARAGRAPH_\nVijaki so deli kitare na katere so navite strune. S privijanjem ali odvijanjem vijakov lahko ton strune zvi\xc5\xa1amo ali zni\xc5\xbeamo tako, da dobimo pravilno uglasitev. Pri klasi\xc4\x8dnih kitarah so vijaki po navadi razporejeni po trije na vsako stran glave, pri elektri\xc4\x8dnih pa je vseh \xc5\xa1est vijakov na isti strani._NEWLINE_Sedlo se nahaja med glavo in vratom in je obi\xc4\x8dajno narejena iz plastike, lahko pa tudi iz slonovine, medenine ali grafita. \xc4\x8ceznjo so iz glave na ubiralko speljane strune. Pre\xc4\x8dka s svojo vi\xc5\xa1ino dolo\xc4\x8da oddaljenost strun od ubiralke, z materialom iz katerega je narejena pa daje strunam razli\xc4\x8den zvok.\n_START_SECTION_\nVrat\n_START_PARAGRAPH_\nUbiralka je lesena plo\xc5\xa1\xc4\x8da, ki je name\xc5\xa1\xc4\x8dena na vrat kitare. Po navadi je izdelana iz tr\xc5\xa1ih umetnih mas, palisandra ali ebenovine. V njo so pritrjene pre\xc4\x8dke, to so majhne izbo\xc4\x8dene kovinske plo\xc5\xa1\xc4\x8dice. Name\xc5\xa1\xc4\x8dene so po celotni dol\xc5\xbeini ubiralke in so razmaknjene po pol tona, kar pomeni da pritisk na pre\xc4\x8dko ton strune zvi\xc5\xa1a \xc5\xa1e za pol tona._NEWLINE_Ozna\xc4\x8dbe se na kitari po navadi nahajajo na ubiralki ali ob robu vratu. Namenjene so temu, da ka\xc5\xbeejo kje na strunah je treba prijeti dolo\xc4\x8den akord, s tem pa omogo\xc4\x8dijo la\xc5\xbeje in hitrej\xc5\xa1e menjavanje le teh. Pri navadnih akusti\xc4\x8dnih in klasi\xc4\x8dnih kitarah so ozna\xc4\x8dbe po navadi v obliki manj\xc5\xa1ih belih pik, pri elektri\xc4\x8dnih kitarah pa so pogoste tudi kak\xc5\xa1ne bolj posebne oblike, nekatere imajo vgrajene celo LED lu\xc4\x8dke.\n_START_SECTION_\nTrup\n_START_PARAGRAPH_\nZvo\xc4\x8dnica je okrogla odprtina pri klasi\xc4\x8dnih in akusti\xc4\x8dnih kitarah , ki se nahaja v sredini kitare, natanko pod strunami. Iz nje prihaja zvok oz. zven glasbila. Pri klasi\xc4\x8dnih in akusti\xc4\x8dnih kitarah je po navadi okra\xc5\xa1ena z ornamenti, mozaiki iz drobnih pobarvanih ko\xc5\xa1\xc4\x8dkov lesa. Pri elektri\xc4\x8dnih kitarah nimamo zvo\xc4\x8dnice, saj so namesto nje na kitari pritrjeni magneti oz. pick-upi ( v nadaljevanju ). Pri akusti\xc4\x8dnih kitarah pa je dodana zraven tudi plasti\xc4\x8dna obloga, ki \xc5\xa1\xc4\x8diti resona\xc4\x8dni pokrov med brenkanjem._NEWLINE_Pick-upi so magneti, ki pri elktri\xc4\x8dnih kitarah pretvarjajo nihanje strun v elektri\xc4\x8dne signale. V uporabi sta dve vrsti:_NEWLINE_- z enojnim navitjem, ki dajejo \xc4\x8dist ton_NEWLINE_- z dvojnim navitjem ( humbacking ), ki ustvarjajo bogatej\xc5\xa1i, nekoliko obarvan ton._NEWLINE_Kitara z dvojnimi pick-upi oz. magneti, ki jih vklapljamo v razli\xc4\x8dnih kombinacijah, je najbolj uporabna. Izbiramo lahko med enojnimi pick-upi ( svetel \xc4\x8dist ton )in dvojnimi ( obarvan ton )._NEWLINE_POZOR_NEWLINE_dolo\xc4\x8deni deli kitare niso pravilno imenovani. Bolj\xc5\xa1e je uporabljati angle\xc5\xa1ke nazive.\n_START_SECTION_\nUglasitev\n_START_PARAGRAPH_\nKitara je lahko ugla\xc5\xa1ena na razli\xc4\x8dne na\xc4\x8dine, cilj dolo\xc4\x8dene uglasitve pa je, da se lahko prijema akorde in igra lestvice s \xc4\x8dim manj premiki roke in prstov po vratu kitare. Najpogostej\xc5\xa1a uglasitev pa je tako imenovana EADGHE. Toni in frekvence strun so predstavljeni v tabeli, pri \xc4\x8demer je prva struna tista, ki zveni najvi\xc5\xa1je in \xc5\xa1esta tista, ki zveni najni\xc5\xbeje. Iz tabele je razvidno da so strune v intervalih \xc4\x8diste kvarte, le med drugo in tretjo struno je velika terca. Pogoste so tudi odprte uglasitve,pri katerih so strune ugla\xc5\xa1ene na dolo\xc4\x8den_NEWLINE_akord, najve\xc4\x8dkrat D ali G.Te so zelo uporabne za igranje drsne ali slide tehnike igranja._NEWLINE_Kitaristi po navadi ugla\xc5\xa1ujejo kitaro takole: najprej s pomo\xc4\x8djo drugega instrumenta prvo struno uglasijo na ton e. To storijo tako, da vijak na katerega je ta struna navita ustrezno privijejo ali odvijejo. Potem drugo, tretjo itn. struno uglasijo glede na prej\xc5\xa1njo, upo\xc5\xa1tevajo\xc4\x8d ustrezne intervale. \xc5\xa0esto struno zvi\xc5\xa1ajo za interval kvarte (2,5 tona), kar pomeni da jo skraj\xc5\xa1ajo za pet pre\xc4\x8dk, \xc5\xa1teto od vrha vratu. Nato drugo struno s privijanjem ali odvijanjem vijakov zvi\xc5\xa1ajo ali zni\xc5\xbeajo za toliko, da obe struni zvenita enako. Ta postopek ponovijo \xc5\xa1e za ostale strune, na koncu pa z intervali in akordi preverijo, \xc4\x8de je uglasitev pribli\xc5\xbeno pravilna._NEWLINE_Zelo raz\xc5\xa1irjena pa je tudi uporaba elektronskih ugla\xc5\xa1evalcev, ki ka\xc5\xbeejo ali je struna ugla\xc5\xa1ena previsoko ali prenizko.\n_START_SECTION_\nRenesan\xc4\x8dna in baro\xc4\x8dna kitara\n_START_PARAGRAPH_\nRenesan\xc4\x8dne in baro\xc4\x8dne kitare so predhodniki dana\xc5\xa1njih klasi\xc4\x8dnih kitar. Renesan\xc4\x8dna kitara je manj\xc5\xa1a, s \xc5\xa1tirimi pari  strun,  ki  so ugla\xc5\xa1ene v  \xc4\x8distih kvartah, med 2. in  3.  parom pa  v veliki  terci.  Iz renesan\xc4\x8dne kitare  se je z  dodano  peto  struno razvila baro\xc4\x8dna kitara, ki je enega  vrhuncev do\xc5\xbeivela na  francoskem dvoru  Ludvika XIV kot njegov najljub\xc5\xa1i  instrument. Bogata solisti\xc4\x8dna literatura za renesan\xc4\x8dno  in zlasti  baro\xc4\x8dno kitaro, ki je iz\xc5\xa1la v \xc5\xa1tevilnih  periodi\xc4\x8dnih zbirkah in izdajah, veliko pa je je ohranjeno  tudi  v rokopisih,  je zapisana v tabulaturah. Kitare so uporabljali tudi v baro\xc4\x8dnih  ansamblih in orkestrih kot  continuo in\xc5\xa1trument za poudarjanje ritma.\n_START_SECTION_\nKlasi\xc4\x8dna kitara\n_START_PARAGRAPH_\nIz  baro\xc4\x8dne kitare se je 2/2 18 stoletja z  dodano \xc5\xa1esto  struno in prehodom  na enojne strune razvila klasi\xc4\x8dna kitara z  uglasitvijo, kakr\xc5\xa1na se uporablja \xc5\xa1e danes. Strune so  bile sprva \xc4\x8drevnate, v 20.  stoletju pa najlonske. Klasi\xc4\x8dna kitara ima bogato solisti\xc4\x8dno in komorno literaturo zlasti iz  obdobja klasicizma, ko je bila kot salonski instrument zelo raz\xc5\xa1irjena v najve\xc4\x8djih  glasbenih  centrih, kakr\xc5\xa1ni  so bili Pariz,  Dunaj in  London. Iz \xc4\x8dasa  romantike je literature nekoliko manj,  so  pa v tem  \xc4\x8dasu  delovali nekateri  vrhunski  kitarski virtuozi in  komponisti. Izjemno popularnost je klasi\xc4\x8dna kitara do\xc5\xbeivela v 20. stoletju,  \xc5\xa1tevilna dela zanjo pa nastajo tudi v 21. stoletju. Klasi\xc4\x8dno kitaro se igra v sede\xc4\x8dem polo\xc5\xbeaju, strune pa se ubira s prsti desne roke.\n_START_SECTION_\nFlamenco kitara\n_START_PARAGRAPH_\nPo obliki je zelo podobna klasi\xc4\x8dni kitari.Navadno je izdelana iz drugih vrst lesa in ima zaradi tega_NEWLINE_druga\xc4\x8den zvok.Najve\xc4\x8dkrat ima okoli zvo\xc4\x8dnice tudi poseben \xc5\xa1\xc4\x8dit golpeador.Z njim je zgornja resonan\xc4\x8dna plo\xc5\xa1\xc4\x8da zavarovana pred udarci z nohtom.\n_START_SECTION_\nAkusti\xc4\x8dna kitara\n_START_PARAGRAPH_\nAkusti\xc4\x8dne kitare so zelo podobne klasi\xc4\x8dnim, le da imajo malo ve\xc4\x8dji trup, o\xc5\xbeji vrat, ki je tudi bolj oja\xc4\x8dan in jeklene strune, ki oddajajo glasnej\xc5\xa1i in \xc4\x8distej\xc5\xa1i zvok. Njihova uporaba je najbolj raz\xc5\xa1irjena v zabavni folk glasbi. Obstajajo tudi elektrificirane razli\xc4\x8dice akusti\xc4\x8dnih kitar, t. i. elektroakusti\xc4\x8dne. Slednje omogo\xc4\x8dajo tudi priklop kitare na ozvo\xc4\x8denje, zajem zvoka pa je najpogosteje narejen preko t. i. pick-up senzorjev pod kobilico, ki vibracije strun prenesejo v elektri\xc4\x8dno obliko. Pri kitarah vi\xc5\xa1jega cenovnega razreda pa pick-up zajemu dela dru\xc5\xbebo \xc5\xa1e mikrofon, ki zajame dejanski zven akusti\xc4\x8dne kitare.\n_START_SECTION_\n18 - strunska kitara\n_START_PARAGRAPH_\nMoonlander\n_START_SECTION_\n12 - strunska kitara\n_START_PARAGRAPH_\nKitare te vrste imajo ve\xc4\x8dinoma jeklene strune v parih, ugla\xc5\xa1eni unisono ali v intervalu oktave. Te kitare se najve\xc4\x8d uporabljajo v glasbenih zvrsteh kot so: folk, blues in rock'n'roll. 12 \xe2\x80\x93 strunske kitare obstajajo tako v akusti\xc4\x8dnih, kot v elektri\xc4\x8dnih razli\xc4\x8dicah.\n_START_SECTION_\n7 - strunska kitara\n_START_PARAGRAPH_\nV Rusiji je v izro\xc4\x8dilu sedemstrunska gitara (\xd1\x81\xd0\xb5\xd0\xbc\xd0\xb8\xd1\x81\xd1\x82\xd1\x80\xd1\x83\xd0\xbd\xd0\xbd\xd0\xb0\xd1\x8f \xd0\xb3\xd0\xb8\xd1\x82\xd0\xb0\xd1\x80\xd0\xb0 ali \xd1\x81\xd0\xb5\xd0\xbc\xd0\xb8\xd1\x81\xd1\x82\xd1\x80\xd1\x83\xd0\xbd\xd0\xba\xd0\xb0), ki jo je skoraj popolnoma izpodrinila \xc5\xa1eststrunska \xc5\xa1panska kitara po koncertni turneji Andr\xc3\xa9sa Segovie v Rusiji v 1920ih letih. Ruska sedemstrunska kitara je najpogosteje ugla\xc5\xa1ena DGHdghd\xc2\xb9. V 19. st. je nastala znatna koli\xc4\x8dina kompozicij za rusko kitaro, med najbolj ustvarjalnimi komponisti \xc5\xa1tejemo Andreja Sychro. Pomembnej\xc5\xa1a nastopa\xc4\x8da z rusko kitaro v 20. st. sta barda Vladimir Visocki in Bulat Okud\xc5\xbeava; med rusko-romskimi kitaristi sta se v novej\xc5\xa1em \xc4\x8dasu uveljavila Sa\xc5\xa1a Kolpakov in njegov ne\xc4\x8dak Vadim Kolpakov. V ZDA je aktiven dr. Oleg Timofeyev, ki je odkril veliko pozabljenih kompozicij za rusko sedemstrunsko kitaro, obnavlja tehniko igranja na in\xc5\xa1trumentu, in proizvaja zgo\xc5\xa1\xc4\x8denke z rusko, romsko, judovsko in gruzijsko glasbo za sedemstrunsko kitaro._NEWLINE_Vendar ruska sedemstrunska kitara ni vplivala na razvoj dana\xc5\xa1njih zahodnih sedemstrunskih kitar, ki so postale popularne v zadnji \xc4\x8detrtini 20. stoletja. Sedma struna je praviloma dodatna basovska struna, za kvarto ali kvinto ni\xc5\xbeja od spodnjega E na klasi\xc4\x8dni kitari. Najbolj popularne so 3 uglasitve: EHGDAEH (dodana spodnja kvarta), EHGDAEA (dodana spodnja kvinta) in FCGDAEH (vseh sedem strun je v kvarnem intervalu, zajeti so vsi toni C-dur lestvice)._NEWLINE_Problem 7-strunskih kitar je \xc5\xa1irokega tonski razpona. \xc4\x8ce bi naj tudi najdebele\xc5\xa1ja struna imela lep zvok, bi morala kitara imeti relativno velik trup. Iz tega razloga so praviloma vse dana\xc5\xa1nje 7-strunske kitare le v elektri\xc4\x8dni izvedbi.\n_START_SECTION_\nAkusti\xc4\x8dna bas kitara\n_START_PARAGRAPH_\nAkusti\xc4\x8dne bas kitare imajo \xc5\xa1tiri kovinske strune, ki so ugla\xc5\xa1ene enako kot pri kontrabasu. Uporabljajo se v orkestrih in raznih bendih, namenjene pa so predvsem poudarjanju ritma in nizkih tonov. Kitare te vrste so sicer pomembne, a je v dana\xc5\xa1njem \xc4\x8dasu veliko bolj raz\xc5\xa1irjena uporaba elektroakusti\xc4\x8dnih in elektri\xc4\x8dnih bas kitar.\n_START_SECTION_\nArchtop kitara\n_START_PARAGRAPH_\nPosebnost archtop kitar je ta, da v trupu nimajo okrogle resonan\xc4\x8dne luknje, ampak le to nadome\xc5\xa1\xc4\x8data dve manj\xc5\xa1i luknji v obliki \xc4\x8drke f, podobni tistim, ki jih imajo violine in drugi in\xc5\xa1trumenti iz skupine godal. Archtop kitare so bile in so \xc5\xa1e vedno posebej priljubljene med country and jazz glasbeniki. Zanimivo je tudi to, da so strune teh kitar nekoliko debelej\xc5\xa1e od strun, ki jih imajo akusti\xc4\x8dne.\n_START_SECTION_\nResonan\xc4\x8dna kitara\n_START_PARAGRAPH_\nResonan\xc4\x8dne kitare so po obliki podobne akusti\xc4\x8dnim kitaram, razlikujejo pa se po materialu iz katerega je narejen trup in s tem posledi\xc4\x8dno tudi po druga\xc4\x8dnem, predvsem glasnej\xc5\xa1em, zvoku. Resonan\xc4\x8dne kitare namre\xc4\x8d nimajo lesenega trupa in v njem resonan\xc4\x8dne luknje, ampak za oja\xc4\x8ditev zvoka skrbi aluminijasti resonator, ki kitaram daje poseben zvok. \xc4\x8ceprav so te kitare namenjena uporabi v stilih, kjer se uporabljajo akusti\xc4\x8dne kitare, pa njihova uporaba ni tako raz\xc5\xa1irjena.\n_START_SECTION_\nElektri\xc4\x8dna kitara\n_START_PARAGRAPH_\nElektri\xc4\x8dna kitara se v dana\xc5\xa1njem \xc4\x8dasu uporablja \xc5\xbee v skoraj vsaki zabavni glasbi, najve\xc4\x8d pa v bluesu, rock'n'rollu in rocku. Manj\xc5\xa1a oddaljenost strun od ubiralke in oja\xc4\x8devalec, ki ga priklopimo na kitaro ali brez\xc5\xbei\xc4\x8dno pove\xc5\xbeemo, omogo\xc4\x8data nekatere tehnike, ki jih je na akusti\xc4\x8dni kitari skoraj nemogo\xc4\x8de izvesti. S pomo\xc4\x8djo oja\xc4\x8devalca lahko spreminjamo glasnost zvoka, ki ga odda oja\xc4\x8devalec, \xc4\x8distost tona, lahko pa dodamo tudi razne zvo\xc4\x8dne efekte.\n_START_SECTION_\nElektri\xc4\x8dna bas kitara\n_START_PARAGRAPH_\nElektri\xc4\x8dna bas kitara je v uglasitvi zelo podobna kontrabasu. Nastala je leta 1951. Po obliki je zelo podobna navadni elektri\xc4\x8dni kitari, le vrat je nekoliko dalj\xc5\xa1i in vitkej\xc5\xa1i. Najbolj raz\xc5\xa1irjene kitare te vrste so take s \xc5\xa1tirimi strunami, obstajajo pa tudi razli\xc4\x8dice s petimi ali \xc5\xa1estimi strunami. Kitara je namenjena poudarjanju ritma in \xc5\xa1e posebej nizkih tonov, njena uporaba pa je nepogre\xc5\xa1ljiva v raznih bendih.\n_START_SECTION_\nKitara brez pre\xc4\x8dk (fretless kitara)\n_START_PARAGRAPH_\nElektri\xc4\x8dne solo in bas kitare so na voljo tudi v razli\xc4\x8dici, ki na ubiralki nima pre\xc4\x8dk. Uporabljajo se ravno zaradi drse\xc4\x8dega  tona (glisanda). Tovrstni in\xc5\xa1trument je prvi svetu predstavil (1977) legendarni Jaco Pastorius, ki ga glasbeni strokovnjaki smatrajo za najbolj\xc5\xa1ega basista vseh \xc4\x8dasov. Kot mojster bas kitare brez pre\xc4\x8dk pa je danes zelo znan Steve DiGiorgio. Poleg basovske kitare brez pre\xc4\x8dk pa obstaja tudi tovrstna solo kitara, ki se je pojavila v \xc5\xa1estdesetih letih. Uporabljali so jo predvsem avantgardni kitaristi (Robert Fripp, Frank Zappa, Andy Summers).\n_START_SECTION_\nKlasi\xc4\x8dni slog\n_START_PARAGRAPH_\nIgramo sede, kitaro imamo naslonjeno na levo stegno (\xc4\x8de smo levi\xc4\x8darji na desno stegno), nogo pa podlo\xc5\xbeimo s pru\xc4\x8dko ali \xc4\x8dim podobnim in s tem dvignemo instrument, ki mora biti v vi\xc5\xa1ini ramena._NEWLINE_S prsti desne roke brenkamo po strunah ob oziroma nad zvo\xc4\x8dnico in s tem dobivamo zvok. S prsti leve roke pa pritiskamo strune na ubiralko \xe2\x80\x94 s tem dobivamo tone.\n_START_SECTION_\nNastopa\xc5\xa1ki slog\n_START_PARAGRAPH_\nIgramo stoje in uporabljamo pas, ki nam pomaga dr\xc5\xbeati kitaro. Ve\xc4\x8dina kitaristov kitaro igra s pomo\xc4\x8djo trzalice."