b'\n_START_ARTICLE_\nIzvir\n_START_PARAGRAPH_\nIzvir je kraj, kjer se stalno ali za\xc4\x8dasno na naraven na\xc4\x8din pojavi vodonosnik na zemeljski povr\xc5\xa1ini. V ve\xc4\x8dini primerov se ti napajajo iz padavin nastalo podtalnico. Le v redkih primerih voda prihaja iz globljih delov notranjosti Zemlje.  Voda pride na dan ob geolo\xc5\xa1kih prelomih, ob vzno\xc5\xbeju pobo\xc4\x8dja ali na ravninah.\n_START_SECTION_\nKlasifikacija\n_START_PARAGRAPH_\nIzvire lahko razvrstimo v skladu z ve\xc4\x8d vidiki: glede na hidrostati\xc4\x8dni tlak vodonosnika, glede na \xc4\x8dasovni potek odvajanja, glede na temperaturo izvira, glede na vsebnost raztopljenih plinov in trdnih snovi, v skladu s konstrukcijskimi zna\xc4\x8dilnostmi ali glede na vrsto ustvarjenih izstopnih habitatov.\n_START_SECTION_\nGlede na vsebnost raztopljenih snovi\n_START_PARAGRAPH_\nIzviri, ki imajo posebno visoko vsebnost raztopljenih plinastih ali trdnih snovi so znani kot mineralni vrelci. Z u\xc4\x8dinkom zdravilnih vrelcev se ukvarja balneologija. Mineralne vrelce se lahko nadalje razdeli v slane izvire, \xc5\xbeveplene izvire, kiselkaste in alkalne izvire, grenke izvirov, izvire \xc5\xbeeleza in radioaktivne izvire. Nosilec radioaktivnosti izvirov je \xc5\xbelahtni plin radon, najbolj v granitu in gnajsu in je nastal z razpadom urana ali mineralov, ki vsebujejo torij.\n_START_SECTION_\nIzvir kot habitat\n_START_PARAGRAPH_\nZ biolo\xc5\xa1kega stali\xc5\xa1\xc4\x8da so izviri pot med povr\xc5\xa1inskimi vodami in podzemljem. Mnogo organizmov, ki \xc5\xbeivi v jamah, je pri\xc5\xa1lo v podzemlje skozi izvire. V samih izvirih \xc5\xbeivijo rastline in \xc5\xbeivali, ki za pre\xc5\xbeivetje potrebujejo \xc4\x8disto vodo in stabilne okoljske razmere, okoli njih pa organizmi vla\xc5\xbenega okolja. Ekolo\xc5\xa1ko gledano so izviri oligotrofni habitati - v njih je malo hranilnih snovi in naseljuje jih povsem druga\xc4\x8dna zdru\xc5\xbeba kot ni\xc5\xbeji del vodotoka. Zato so pomembni s stali\xc5\xa1\xc4\x8da biodiverzitete, hkrati pa zelo ranljivi na onesna\xc5\xbeevanje ali druge spremembe (odstranjevanje vegetacije, vnos hranil itd.) zaradi prilagojenosti te zdru\xc5\xbebe na stalne pogoje.\n_START_SECTION_\nSveti izviri\n_START_PARAGRAPH_\nSveti izvir je majhno vodno telo, ki izhaja iz zemlje in ga \xc4\x8dastijo v poganski ali kr\xc5\xa1\xc4\x8danski religiji. Mitologija anti\xc4\x8dne Gr\xc4\x8dije je bila polna svete in opevanih izvirov - predvsem Kastalijski izvir na Parnasu in Pierianski v Makedoniji. V srednjeve\xc5\xa1ki Evropi so bili sveti vodnjaki pogosto poganska sveta mesta, ki so kasneje postala kr\xc5\xa1\xc4\x8danska. Izraz "sveto " se pogosto uporablja, kadar se nana\xc5\xa1a na izvir vode omejenega obsega (ne jezero ali reka, vendar pa bazen in naravni izvir in mlaka), ki ima dolo\xc4\x8den pomen pri folklori lokalnega obmo\xc4\x8dja. To je lahko v obliki dolo\xc4\x8denega imena, povezano z legendo, pripisovanje zdravilnih lastnosti v vodi skozi duhovno prisotnost skrbnika duha ali kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega svetnika ali obred ali ritual s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem na lokaciji. V kr\xc5\xa1\xc4\x8danski mitologiji je veljalo, da je izvirska voda pritekla zaradi delovanj svetnika, znano tema je zlasti v hagiografiji keltskih svetnikov.'