b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Sikst IV.\n_START_SECTION_\nMladost in cerkvena kariera\n_START_PARAGRAPH_\nFran\xc4\x8di\xc5\xa1ek (Francesco) se je rodil v obubo\xc5\xbeani plemi\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeini v Celle Ligure blizu Savone v Liguriji ; o\xc4\x8de je bil Leonardo Rovere (ali: Leonardo della Rovere), mati pa Luchina Monleoni.  Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ek je imel dva brata: Rafaela  ter Jerneja . Pomembnej\xc5\xa1e so Fran\xc4\x8di\xc5\xa1kove sestre in sicer zaradi prednosti, ki je doletela njihove sinove: Luchina, Franchetta, Maria, Bianca  in peta, katere imena ne vemo._NEWLINE_ _NEWLINE_Poro\xc4\x8dajo, da je mati posvetila otroka \xc5\xbee zmlada pri sv. Antonu Asi\xc5\xa1kemu ubo\xc5\xbecu v zahvalo za \xc5\xa1tevilne milosti, ki jih je prejela v obupnih razmerah. Sam Francesco je dobil ime po svetem Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ku Asi\xc5\xa1kem; ko je postal pape\xc5\xbe, je v nekaterih uradnih listinah omenil te dogodke, ki jih ima za \xc4\x8dude\xc5\xbee, tako v buli Immensa divinae bonitatis z dne 12. marca 1472, zlasti pa v Praeclara Sanctorum merita z dne 3. oktobra 1472, kjer so omenjene tudi sanje o njegovi sijajni prihodnosti. Nadarjenega otroka so pri devetih letih zaupali minoritu Janezu (Giovanni) v Pinerolu. Ko je septembra 1429 kon\xc4\x8dal v Savoni osnovno \xc5\xa1olanje slovnice in govorni\xc5\xa1tva, je napravil prve zaobljube pri minoritih. Filozofijo je \xc5\xa1tudiral v Chieriju, nadaljeval pa teologijo in druge vede v Paviji in Padovi, kjer je postal tudi predavatelj. Postal je iskan profesor na Padovanski univerzi in po drugih italijanskih vseu\xc4\x8dili\xc5\xa1\xc4\x8dih.  _NEWLINE__NEWLINE_1464 so Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka izvolili za vrhovnega predstojnika fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanov, ko je bil star 50 let. 18. septembra 1467 ga je Pavel II.  imenoval za kardinala-duhovnika pri San Pietro in vincoli. Pred svojo izvolitvijo za pape\xc5\xbea je Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ek slovel po svoji odmaknjenosti od sveta ter po svoji u\xc4\x8denosti in globoki pobo\xc5\xbenosti. Pisal je ravno razpravi Kristusova kri ter Bo\xc5\xbeja mo\xc4\x8d. Njegova bogoljubnost je bila eden od odlo\xc4\x8dilnih dejavnikov za povi\xc5\xa1anje v kardinalski zbor tik pred nepri\xc4\x8dakovano smrtjo pape\xc5\xbea Pavla II. v starosti 54 let.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nKardinali so sklenili, da bodo za naslednika ljubitelja sijajnih in posvetnih prireditev Pavla II. izvolili na Petrov sede\xc5\xbe njegovo pravo nasprotje - skromnega in pobo\xc5\xbenega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka Rovera. 19. avgusta 1471 je bil na konklavah izvoljen za pape\xc5\xbea, ustoli\xc4\x8den pa zelo slovesno 25. avgusta istega leta. Pape\xc5\xbe je bil med letoma 1471 in 1484. _NEWLINE__NEWLINE_Njegovo pape\xc5\xbeevanje je zaznamovala iskrena skrb za cerkvene zadeve, boj zoper tur\xc5\xa1ko prodiranje ter podpiranje umetnosti. Na cerkvenem podro\xc4\x8dju je podpiral misijone, prenovo  redovnega \xc5\xbeivljenja, Marijino \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje, sijajno bogoslu\xc5\xbeje in cerkveno petje. Kot bister znanstvenik in poznavalec umetnosti je veliko napravil za razvoj znanosti, zlasti pa \xc5\xa1e umetnosti. Vatikansko knji\xc5\xbenico je pove\xc4\x8dal in odprl za javnost, uredil Rimske ulice, trge in mostove, ter mesto okrasil s \xc4\x8dudovitimi cerkvami in pala\xc4\x8dami. V zgodovino pa se je zapisal s po njem imenovano Sikstinsko kapelo, ki so jo okrasili najve\xc4\x8dji umetniki tedanje dobe: Ghirlandaio, Botticelli, Rosselli, Perugino, Pinturicchio, pozneje pa tudi Michelangelo. _NEWLINE__NEWLINE_Sam minorit  ni pozabil na svoj red; ubo\xc5\xbene redove fran\xc4\x8di\xc5\xa1kane in dominikance je tako obsul s \xc5\xa1tevilnimi privilegiji v dveh bulah, ki ju je 1474 strnil v bulo Mare magnum; raz\xc5\xa1iril in dopolnil pa je te posebne pravice s tako imenovano Bulla aurea z dne 7. avgusta 1479. _NEWLINE_Podobno kot v cerkvenem \xc5\xbeivljenju svojim sobratom, je bil tudi v politi\xc4\x8dnem \xc5\xbeivljenju pretirano naklonjen svojim sorodnikom, ki pa so njegovo zaupanje ve\xc4\x8dkrat zlorabili, in je tako glede nepotizma dale\xc4\x8d prekosil svojega predhodnika. S tem si je naprtil te\xc5\xbeave in zamere ter se zapletel v dolgoletne voja\xc5\xa1ke spore z italijanskimi dr\xc5\xbeavicami, kar je hudo \xc5\xa1kodovalo pape\xc5\xa1kemu ugledu. Ne\xc4\x8daka Petra Riario in Julijana della Rovere je imenoval za kardinala le nekaj mesecev po izvolitvi. Peter je \xc5\xbeivel razsipno in razvratno in je zadol\xc5\xbeen umrl komaj 28-leten; v grofa povzdignjeni Girolamo Riario pa je pape\xc5\xbea zapletel v neslavno zaroto in vojno zoper mogo\xc4\x8dne florentiske Medi\xc4\x8dejce. Druge sorodnike je pape\xc5\xbe postavljal na pomembna politi\xc4\x8dna mesta, da so na hitro obogateli.   _NEWLINE_Pape\xc5\xbeevi ne\xc4\x8daki so torej zlorabili njegovo zaupanje z neprimernim vedenjem; sre\xc4\x8dna izjema je bil Giuliano della Rovere, poznej\xc5\xa1i pape\xc5\xbe Julij II.\n_START_SECTION_\nUrbis restaurator\n_START_PARAGRAPH_\nSvetinja v spomin na dokon\xc4\x8danje Sikstovega mostu "Ponte Sisto" posre\xc4\x8deno prikazuje pape\xc5\xbea Siksta IV. v njegovi dvojni vlogi. Ne eni strani beremo latinski napis: \xc2\xbbSixtus III Pontifex maximus sacri cultor\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbSikst IV. vrhovni duhpvnik, gojitelj svetega\xc2\xab), medtem ko je na drugi strani napisano: \xc2\xbbcura rerum publicarum\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbskrb za javne zadeve\xc2\xab). Na eni strani je torej prikazan kot najvi\xc5\xa1ji duhovnik kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva, na drugi strani pa kot spodbujevalec mestnih na\xc4\x8drtov. To je to\xc4\x8dno. _NEWLINE__NEWLINE_On je bil resni\xc4\x8dno pokrovitelj umetnosti in uresni\xc4\x8devalec javnih del pri prenovi Rima tako pri posvetnih kot svetih stvaritvah. Muzej na Kaptitolu, Aqua Virgo, Ponte Sisto, Vatikanska knji\xc5\xbenica in na novo tlakovane ulice ne opozarjajo le na staro mo\xc4\x8d in zgodovino, ampak tudi javno razgla\xc5\xa1ajo uspeh pape\xc5\xbea Siksta. Z raz\xc5\xa1iritvijo svojega videnja na celoten Rim in ne le na kak njegov del, kot so delali njegovi predniki, je pape\xc5\xbe pokazal novo prevlado. _NEWLINE__NEWLINE_Tiso\xc4\x8dpetsto let, preden je Sikst postal pape\xc5\xbe, si je zaslu\xc5\xbeil naziv \xe2\x80\x9cUrbis restaurator\xe2\x80\x9d cesar Avgust, ki je obnavljal templje, gradil nove trge, odpiral gr\xc5\xa1ko in latinsko knji\xc5\xbenico ter tlakoval glavne ulice. V tem mu je bil Sikst podoben: obnavljal in gradil je cerkve, ustanovil latinske in gr\xc5\xa1ke knji\xc5\xbenice v Vatikanski pala\xc4\x8di, tlakoval glavne ulice in trge, zgradil most imenovan po njem Ponte Sisto med 1473-1479, in obnovil vodovod Aqua Virgo. _NEWLINE__NEWLINE_Sodobniki humanisti so ga pohvalno imenovali celo utele\xc5\xa1enje cesarja Avgusta. Tako pi\xc5\xa1e enciklopedist Raffaelo Maffei, da je pape\xc5\xbe \xc2\xbbnapravil Rim iz ope\xc4\x8dnega mesta v kamnito prav tako kot je Avgust iz kamnitnega mesta napravil marmornato.\xc2\xab\xc2\xa0Pesnik Aurelio Brandolini pa sogla\xc5\xa1a s tem mnenjem in pravi, da je pape\xc5\xbe celo prekosil stare vladarje. _NEWLINE_Bil je pokrovitelj Botticellija in drugih umetnikov, ter je obnovil ali ponovno zgradil ve\xc4\x8d rimskih cerkva. Dal je zgraditi in poslikati z nesmrtnimi freskami po njem imenovano Sikstinsko kapelo. Ustanovil je tudi de\xc5\xa1ki sikstinski zbor, ki prepeva vse do danes pri pape\xc5\xbeevem bogoslu\xc5\xbeju. Odprl je Vatikansko knji\xc5\xbenico u\xc4\x8denjakom.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0panska inkvizicija\n_START_PARAGRAPH_\nSikst je privolil 1. novembra 1478 z bulo Exigit sincerae devotionis na pritisk Ferdinanda V. in Izabele v ustanovitev \xc5\xa1panske inkvizicije, ki naj bi pomagala izkoreniniti herezijo na polotoku. Proti pape\xc5\xbeevi volji jo je vzel pod svoje okrilje kralj. Pape\xc5\xbe je sku\xc5\xa1al po\xc4\x8dlove\xc4\x8diti njeno delovanje in omejiti krivice, za katere je zvedel, da so se godile obto\xc5\xbeenim za herezijo, katerih \xc5\xa1tevilo se je \xc4\x8dudno zve\xc4\x8dalo, a kralj jim je tudi zaplenil imetje. V buli Numquam dubitavimus z dne 29. januarja 1482 je zahteval upo\xc5\xa1tevanje cerkvenih navodil in omenil, da se je prenaglil z ustanovitvijo te ustanove, ki jo je bil pripravljen tudi ukiniti, \xc4\x8de se ne bi s tem zameril kraljevskemu paru, navdu\xc5\xa1enemu \xc5\xa1iritelju kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Velikodu\xc5\xa1no je sprejel v Pape\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavo in ustrezno poskrbel za judovske begunce iz \xc5\xa0panije, ki so mu pripovedovali o tamkaj\xc5\xa1njih zlorabah.\n_START_SECTION_\nHumanist in ekumenist\n_START_PARAGRAPH_\nRimski pesnik in govornik Bartolomeo Sacchi, bolj znan kot Platina, je bil \xc4\x8dlan zbora abrevijatorjev in Rimske akademije; ostro je oporekal njuni razpustitvi in je pisal celo grozilno pismo pape\xc5\xbeu. Pavel II. ga je dal zapreti, potem spustiti. 1467 je bil obto\xc5\xbeen Platina skupaj z nekaterimi drugimi humanisti zarote zoper pape\xc5\xbea: zopet je bil zaprt, tudi mu\xc4\x8den; obto\xc5\xbeen je bil poganskih idej in \xc5\xa1irjenja herezije. Po smrti Pavla II. je pape\xc5\xbe Sikst IV. spoznal Platina za nedol\xc5\xbenega ter ga oprostil vseh obto\xc5\xbeb. Vrnil mu je prej\xc5\xa1nji polo\xc5\xbeaj in ga obsul z nadarbinami. Poveril mu je celo razli\xc4\x8dne odgovorne slu\xc5\xbebe; postal je prvi ravnatelj Vatikanske knji\xc5\xbenice._NEWLINE_ _NEWLINE_Pape\xc5\xbe pa se je s \xc4\x8disto posebnim namenom trudil tudi za zedinjenje kristjanov. Njegovi napori 1474  in 1476, da bi se Ruska pravoslavna Cerkev zedinila z Rimom in da bi se pridru\xc5\xbeila vojni zoper Turke, niso obrodili sadov.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nUmrl je 12. avgusta 1484 v Rimu in je pokopan v Baziliki sv. Petra v Vatikanu. _NEWLINE__NEWLINE_Nagrobni spomenik za pape\xc5\xbea je naro\xc4\x8dil 1484 pri umetniku Pollaiuolu Sikstov ne\xc4\x8dak Giuliano della Rovere, poznej\xc5\xa1i Julij II.. Kon\xc4\x8dan je bil 1493, kot je razvidno iz napisa, ki hvali tudi kiparja, ki je: \xc2\xbbFlorentini arg. avr. pict. aere clari\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbFlorentinec, slaven po svojih delih v srebru, zlatu in slikanju\xc2\xab). _NEWLINE__NEWLINE_Grobnica je eno velikih renesan\xc4\x8dnih dose\xc5\xbekov 15. stoletja. Le\xc5\xbee\xc4\x8dega pape\xc5\xbea na nekoliko ni\xc5\xbeji ravni obkro\xc5\xbea upodobljenih sedmero vrlin. Konkavno osnovo groba krasi deset reliefov, ki prispodabljajo proste umetnosti. Vasari  pi\xc5\xa1e, da je bil \xc2\xbbgrob dokon\xc4\x8dan z velikimi stro\xc5\xa1ki\xc2\xab. Bronast grob na povzdignjeni plo\xc5\xa1\xc4\x8dadi izgleda kot zaplombirani vrhunski izdelek zlatarske umetnosti, kovinskega livarstva in bronastega krogovi\xc4\x8dja_NEWLINE_.\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nNajbolj hvalevredna stran njegovega pontifikata je bila njegova dare\xc5\xbeljivost kot ustanovitelja ali obnovitelja koristnih ustanov, in mecena tiska ter umetnosti. Ustanovil je in bogato obdaril prvo bolni\xc5\xa1nico za najden\xc4\x8dke, zgradil in popravil \xc5\xa1tevilne cerkve, postavil Sikstinsko kapelo in Sikstov most, izbolj\xc5\xa1al cerkveno glasbo in uvedel slavni Sikstinski de\xc5\xa1ki zbor; naro\xc4\x8dal je slikarije v najve\xc4\x8djem obsegu, preskrbel z dobro pokojnino u\xc4\x8denjake in se ovekove\xc4\x8dil tudi kot drugi ustanovitelj Vatikanske knji\xc5\xbenice. Ta velika dela pa niso bila izvedena brez hudih obdav\xc4\x8ditev. Pove\xc4\x8dav je najemnine in simonija  je cvetela. Sam je bil sicer pobo\xc5\xbeen in nravno neopore\xc4\x8den ter gostoljuben do pretiravanja \xe2\x80\x93 ne glede na to, da so mu sovra\xc5\xbeniki podtikali hotni\xc5\xa1tvo in druge pregrehe. Lakomnost mu je bila tako tuja, da po besedah njegovega tajnika Contija ni mogel prena\xc5\xa1ati pogleda na denar. Imel pa je Sikst smolo, da ni imel po naravi zadosti odlo\xc4\x8dnosti, da bi druge spravil v red, ker ga je pri tem ovirala navezanost na nevredne sorodnike, iz \xc4\x8desar je izhajal njegov nepotizem; ti pa so bili po ve\xc4\x8dini  \xc4\x8dastihlepni in oblasti\xc5\xbeeljni, razsipni\xc5\xa1ki in prepirljivi. _NEWLINE__NEWLINE_Morda prav iz tega temnega ozadja \xc5\xa1e bolj izstopa njegova podoba velikega renesan\xc4\x8dnega pape\xc5\xbea.'