b'\n_START_ARTICLE_\nJosip Podmil\xc5\xa1ak\n_START_SECTION_\nMladost Andrej\xc4\x8dkovga Jo\xc5\xbeeta\n_START_PARAGRAPH_\nDru\xc5\xbeina Podmil\xc5\xa1aka se je preselila v Kra\xc5\xa1njo iz Podmilja. Njegov o\xc4\x8de Andrej je bil ko\xc4\x8dar na Konju nad Kra\xc5\xa1njo, poleg Jo\xc5\xbeeta je imela njegova dru\xc5\xbeina \xc5\xa1e dva otroka. \xc5\xa0olo je obiskoval v Kra\xc5\xa1nji, kjer je pou\xc4\x8deval u\xc4\x8ditelj Jurij Varel, ki je takoj opazil da je nadarjen za u\xc4\x8denje, zato je predlagal star\xc5\xa1em, naj ga po\xc5\xa1lejo \xc5\xa1tudirat v gimnazijo. Ker star\xc5\xa1i niso imeli dovolj denarja za \xc5\xa1olanje, je pomagal s sredstvi tudi u\xc4\x8ditelj Varl. Leta 1861 se je vpisal v gimnazijo v Ljubljani, kjer je bil vse do leta 1867 in se poleg ostalih predmetov u\xc4\x8dil \xc5\xa1e \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8dine in polj\xc5\xa1\xc4\x8dine. Leta 1867 pa so ga na hitro potrdili k vojakom, predvsem zato ker se je z nekaterimi dijaki udele\xc5\xbeil protestnega shoda in demonstracije pred stanovanjem takratnega de\xc5\xbeelnega predsednika ob volitvah v de\xc5\xbeelni zbor. Tako je kot sedmo\xc5\xa1olec od\xc5\xa1el k vojakom. Poslali so ga na voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbeenje v Komarn na Ogrsko, kjer je zelo te\xc5\xbeko prena\xc5\xa1al voja\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenje in je zbolel. Premestili so ga v Brno na Moravsko, vendar je nevarna bolezen napredovala in decembra 1870 so ga za stalno odpustili iz vojske. Po odhodu iz vojske se je \xc5\xbeelel zaposliti doma, vendar zaposlitve ni dobil, zato je od\xc5\xa1el v Celovec h gospodu Pesjaku, kateremu je nekaj ur na dan pomagal v pisarni. \xc5\xbdelel je dobiti stalno slu\xc5\xbebo, zato se je vrnil v Ljubljano in dobil delo pripravnika v de\xc5\xbeelnem uradu. Zaradi nizkih dohodkov se je odlo\xc4\x8dil, da odide v Trst, kjer je opravil telegrafski te\xc4\x8daj. Sprejeli so ga v slu\xc5\xbebo in pou\xc4\x8deval je telegrafijo pripravnike v nekaterih krajih v Sloveniji._NEWLINE_Umrl je \xc5\xa1e pri nedopolnjenih tridesetih letih po dolgotrajnem boju s tuberkulozo. Pokopan je na ljubljanskem Navju.\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbena dela\n_START_PARAGRAPH_\nPodmil\xc5\xa1ak je veliko pisal in objavljal. Bil je plodovit pisatelj. Njegovo najbolj znano delo je povest \xc5\xbdalost in veselje, ki je iz\xc5\xa1la leta 1870, in je bila prodajna uspe\xc5\xa1nica svoje dobe kakor prej Ciglerjeva Sre\xc4\x8da v nesre\xc4\x8di ali Jur\xc4\x8di\xc4\x8dev Jurij Kozjak. Najve\xc4\x8d njegove literarne zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine je ostalo v takratnih \xc4\x8dasopisih, objavljene v obliki \xc4\x8dlankov in \xc4\x8drtic, \xc5\xbeal se niso vse ohranile. Pisal je v sve\xc5\xbeem ljudskem jeziku, najprej v glasilo Torbica, nato pa v Zoro, Besednik, najve\xc4\x8d pa kasneje v Glasnik. Uporabljal je veliko takratnih pogovornih besed, katere so do danes \xc5\xbee izginile. Veliko \xc4\x8dlankov je tudi prevedel iz nem\xc5\xa1\xc4\x8dine in \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8dine. Bil je pozoren poslu\xc5\xa1alec zgodb iz svojega doma\xc4\x8dega kraja, kjer je prisluhnil pripovedovanju va\xc5\xa1kim posebne\xc5\xbeem, gostilni\xc5\xa1kim govorcem in starej\xc5\xa1im ljudem, tako je ohranil mnogo zgodovinskih dogodkov v na\xc5\xa1ih krajih, prav v teh zgodbah. Tak\xc5\xa1ne \xc4\x8drtice so: Ube\xc5\xbenik, Zapu\xc5\xa1\xc4\x8dena, O Torki, Matev\xc5\xbe Kalander, No\xc4\x8dni sprehod, Cesar Jo\xc5\xbeef v Kra\xc5\xa1nji, Spiritus familiaris, Vitovec pri Trojanah, Gregelj Ko\xc5\xa1enina, Zgodovina motni\xc5\xa1kega pol\xc5\xbea, Bor z volkovi, Zadnji grof Limbarski, \xc5\xbdivljenje na planini, Rejenka, Mlinarjev sin, Gra\xc5\xa1\xc4\x8dinski zdravnik, \xc5\xbdalost in veselje, ki je njegova najdalj\xc5\xa1a povest. Sodeloval je tudi s pisanjem v Mohorjev koledar._NEWLINE_Po njegovi smrti je Narodna biblioteka izdajala v knji\xc5\xbeni obliki njegove spise, ki so bili natisnjeni v Novem mestu.'