b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xbdveplova kislina\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPreu\xc4\x8devanje vitriola se je za\xc4\x8delo \xc5\xbee v davnini. Sumerci so poznali cel niz vitriolov, ki so jih razvr\xc5\xa1\xc4\x8dali po barvi. Nekaj najzgodnej\xc5\xa1ih razprav o nastanku in lastnostih vitriola je v delih gr\xc5\xa1kega zdravnika Pedanija Dioskura (1. stoletje n. \xc5\xa1t.) in rimskega naravoslovca Plinija Starej\xc5\xa1ega (23\xe2\x80\x9379). Galen (129-200) je pisal tudi o njegovi rabi v zdravilstvu. V razpravi Fizika in mistika gr\xc5\xa1kega mistika in alkimista Zosima iz Panapolisa (350-400) in v Leydenskem papirusu X so opisi uporabe vitriolnih substanc v metalurgiji._NEWLINE_Islamski alkimisti J\xc4\x81bir ibn Hayy\xc4\x81n (okoli 721\xe2\x80\x93okoli 815), Razi (865 \xe2\x80\x93 925) in Jamal Din al-Watwat (umrl 1318, napisal knjigo Mab\xc4\x81hij al-fikar wa-man\xc4\x81hij al-\'ibar) so v svojo razvrstitev mineralov uvrstili tudi vitriol. Ibn Sina se je posvetil medicinski rabi razli\xc4\x8dnih vrst vitriola._NEWLINE_Srednjevropski alkimisti so \xc5\xbeveplovo kislino imenovali vitriolovo olje. Omenjeno je v delih Vincenta Bovejskega in delu Compositum de Compositis, ki ga pripisujejo Albertu Velikemu. Za odlomek iz Psevdo-Geberjevega dela Summa Perfectionis  se je dolgo \xc4\x8dasa domnevalo, da je prva receptura za pripravo \xc5\xbeveplove kisline, vendar se je kasneje izkazalo, da gre za napa\xc4\x8dno tolma\xc4\x8denje._NEWLINE_V 17. stoletju je nem\xc5\xa1ko-nizozemski kemik Johann Glauber pripravil \xc5\xbeveplovo kislino s se\xc5\xbeigom zmesi \xc5\xbevepla in kalijevega nitrata (KNO\xe2\x82\x83) v prisotnosti vodne pare. KNO\xe2\x82\x83 je med segrevanjem oksidiral SO\xe2\x82\x82 v SO\xe2\x82\x83, ki se je z vodo spojil v \xc5\xbeveplovo kislino. Leta 1736 je londonski farmacevt Joshua Ward za\xc4\x8del po tej metodi prvi proizvajati \xc5\xbeveplovo kislino v velikih koli\xc4\x8dinah._NEWLINE_Leta 1746 je John Roebuck iz Birminghama postopek izbolj\xc5\xa1al in za\xc4\x8del proizvajati kislino v s svincem oblo\xc5\xbeenih komorah, ki so bile bolj odporne, cenej\xc5\xa1e in predvsem ve\xc4\x8dje od prej\xc5\xa1njih steklenih posod. Komorni postopek je omogo\xc4\x8dil hitro industrializacijo proizvodnje \xc5\xbeveplove kisline. Po ve\xc4\x8d izbolj\xc5\xa1avah je postal standardni postopek, po katerem so kislino proizvajali skoraj dve stoletji._NEWLINE_Kislina, proizvedena po tem postopku, je dosegla koncentracijo do 65\xc2\xa0%. Kasnej\xc5\xa1e izbolj\xc5\xa1ave postopka, ki sta jih uvedla francoski kemik Joseph Louis Gay-Lussac in britanski kemik John Glover so koncentracijo pove\xc4\x8dala na 78\xc2\xa0%. Proizvodnja nekaterih barvil in drugi kemijski procesi so zahtevali \xc5\xa1e bolj koncentrirano kislino. V 18. stoletju je bilo to mogo\xc4\x8de dose\xc4\x8di samo s suho destilacijo mineralov na na\xc4\x8din, ki je podoben izvirnim alkimisti\xc4\x8dnim postopkom. Pirit (\xc5\xbeelezov sulfid, FeS\xe2\x82\x82) je med segrevanjem v zraku pre\xc5\xa1el v \xc5\xbeelezov(II) sulfat (FeSO\xe2\x82\x84), ki si je pri nadaljnjem segrevanju v zraku oksidiral v Fe(III) sulfat  (Fe\xe2\x82\x82(SO\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x83). Nastali produkt je pri 480\xc2\xa0\xc2\xb0C razpadel v \xc5\xbeelezov(III) oksid (Fe\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x83) in SO\xe2\x82\x83. Z raztapljanjem SO\xe2\x82\x83 v vodi je bilo mo\xc4\x8d dose\xc4\x8di kakr\xc5\xa1nokoli koncentracijo \xc5\xbeveplove kisline. Ob\xc5\xa1irnej\xc5\xa1o rabo tako proizvedene kisline je prepre\xc4\x8devala njena visoka cena._NEWLINE_Leta 1831 je britanski trgovec s kisom Peregrine Phillips patentiral kontaktni postopek za proizvodnjo \xc5\xbeveplovega trioksida in \xc5\xbeveplove kisline, ki je bil mnogo bolj gospodaren od prej\xc5\xa1njih postopkov. V dana\xc5\xa1njem \xc4\x8dasu se skoraj vsa \xc5\xbeveplova kislina proizvede po kontaktnem postopku.\n_START_SECTION_\nSol\xc4\x8davska \xc5\xbeelezna kisla voda\n_START_PARAGRAPH_\nV Sloveniji je izvir \xc5\xbeelezove kislice v bli\xc5\xbeini Svetega Duha pod Ol\xc5\xa1evo tik ob sol\xc4\x8davski Panoramski cesti. Vodo sta \xc5\xbee v 19. stoletju opisala kraljevi geognostik dr. Roler (1856) in  dr. J. Frischauf (1857)._NEWLINE_Raziskave, ki jih je leta 1981 vodil profesor Janez Kra\xc5\xa1evec, so pokazale, da voda vsebuje 47,4\xc2\xa0mg/L kalcija, 14,6\xc2\xa0mg/L magnezija in 20,6\xc2\xa0mg/L \xc5\xbeeleza ter 269\xc2\xa0mg/l hidrogenkarbonatnega in 1,2\xc2\xa0mg/l kloridnega aniona. pH vode je bil 5,3, vsebnost prostega ogljikovega dioksida pa 1760\xc2\xa0mg/L, kar je vodo tudi po mednarodni klasifikaciji uvrstilo med mineralne vode).\n_START_SECTION_\nVenera\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdveplova kislina nastaja z gornji atmosferi Venere zaradi Son\xc4\x8devega fotokemijskega delovanja na ogljikov dioksid, \xc5\xbeveplov dioksid in vodno paro. Ultravijoli\xc4\x8dni fotoni z valovnimi dol\xc5\xbeinami manj\xc5\xa1imi od 169\xc2\xa0nm lahko fotodisociirajo ogljikov dioksid v ogljikov monoksid in atomarni kisik, ki je izredno reaktiven. V reakciji z \xc5\xbeveplovim dioksidom, ki je v sledovih prisoten v Venerini atmosferi, nastane \xc5\xbeveplov trioksid, ki se z vodno paro spaja v \xc5\xbevepovo kislino. V hladnej\xc5\xa1ih zgornjih slojih atmosfere je \xc5\xbeveplova kislina teko\xc4\x8da in gosti kisli oblaki lahko popolnoma zastrejo pogled na Venerino povr\xc5\xa1je. Najgostej\xc5\xa1i sloj oblakov je na vi\xc5\xa1ini 45\xe2\x80\x9370\xc2\xa0km, redkej\xc5\xa1i sloji pa so od 30 do 90\xc2\xa0km visoko. Stalni oblaki pozvzo\xc4\x8dajo koncentriran kisli de\xc5\xbe, podoben vodnemu de\xc5\xbeju na Zemlji._NEWLINE_\xc5\xbdveplova kislina v Venerini atmosferi kro\xc5\xbei. Ko kapljice \xc5\xbeveplove kisline padajo skozi toplej\xc5\xa1e spodnje sloje atmosfere, se segrejejo. Voda za\xc4\x8dne izparevati in koncentracija kisline za\xc4\x8dne rasti. Pri temperaturah nad 300\xc2\xa0\xc2\xb0C za\xc4\x8dne \xc5\xbeveplova kislina razpadati na \xc5\xbeveplov trioksid in vodo. Oba produkta sta v plinastem stanju. \xc5\xbdveplov trioksid je zelo reaktiven in disociira na \xc5\xbeveplov dioksid in atomarni kisik, ki oksidira sledove ogljikovega monoksida v ogljikov dioksid. \xc5\xbdveplov dioksid in vodna para spro\xc5\xbeita konvekcijske tokove iz srednjih slojev v vi\xc5\xa1je sloje atmosfere, kjer se ponovno pretvorita v \xc5\xbeveplovo kislino in cikel se ponovi.\n_START_SECTION_\nEvropa\n_START_PARAGRAPH_\nInfrarde\xc4\x8di spekter Jupitrove lune Evropa, ki ga je posnela vesoljska sonda Galileo, ka\xc5\xbeejo razlo\xc4\x8dne spektralne \xc4\x8drte, ki jih lahko pripi\xc5\xa1emo enemu ali ve\xc4\x8d hidratom \xc5\xbeveplove kisline. \xc5\xbdveplova kislina v vodni raztopini povzro\xc4\x8di zni\xc5\xbeanje zmrzi\xc5\xa1\xc4\x8da vode z 0\xc2\xa0\xc2\xb0C na \xe2\x88\x9263\xc2\xa0\xc2\xb0C, kar bi lahko omogo\xc4\x8dilo prisotnost teko\xc4\x8dih raztopin pod ledeno skorjo Evrope._NEWLINE_Razlage spektra so do neke mere sporne. Nekateri znanstveniki zna\xc4\x8dilnosti spektra pripisujejo sulfatnemi ionu, ki je morda prisoten v enem ali ve\xc4\x8d mineralih na Evropini povr\xc5\xa1ini.\n_START_SECTION_\nProizvodnja\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdveplova kislina se proizvaja iz \xc5\xbevepla, kisika in vode po kontaktnem ali po mokrem postopku.\n_START_SECTION_\nProizvodnja v Sloveniji\n_START_PARAGRAPH_\nEdini proizvajalec \xc5\xbeveplove kisline v Sloveniji je Cinkarna Celje, ki ve\xc4\x8dino proizvodnje porabi sama za proizvodnjo titanovega dioksida (TiO\xe2\x82\x82).\n_START_SECTION_\nUporaba\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdveplova kislina je zelo pomembna kemikalija in pomemben pokazatelj industrijske mo\xc4\x8di neke dr\xc5\xbeave.  Leta 2010 je bila letna svetovna proizvodnja \xc5\xbeveplove kisline pribli\xc5\xbeno 230 milijonov ton. V Aziji in Oceaniji se je proizvedlo 44\xc2\xa0%, v obeh Amerikah 30\xc2\xa0%, na Srednjem Vzhodu in Afriki ter Evropi pa po 13\xc2\xa0% svetovne proizvodnje. Svetovne potrebe bodo do leta 2015 narasle na 258 milijonov ton._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina proizvodnje (pribli\xc5\xbeno 60\xc2\xa0%) se uporabi za proizvodnjo umetnih gnojil, predvsem superfosfatov, amonijevega fosfata ((NH\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x83PO\xe2\x82\x84) in amonijevega sulfata ((NH\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x82SO\xe2\x82\x84). Pribli\xc5\xbeno 20\xc2\xa0% se porabi v kemi\xc4\x8dni industriji za proizvodnjo detergentov, sinteti\xc4\x8dnih smol, barvil, farmacevtskih proizvodov, katalizatorjev za naftno industrijo, insekticidov in sredstev proti zmrzovanju, nekaj pa za kislinjenje mineralnih olj, redukcijo aluminija, obdelavo papirja in pripravo vode. Pribli\xc5\xbeno 6\xc2\xa0% se porabi za proizvodnjo pigmentov in pigmentnih barvil, emajlov, tiskarskih \xc4\x8drnil ter premazovanje tkanin in papirja. Preostali dele\xc5\xbe se porabi za \xc5\xa1tevilne majhne potrebe, na primer v proizvodnji eksplozivov, celofana, celuloznega acetata in viskoze, maziv, kovin in baterij.\n_START_SECTION_\nIndustrijsko \xc4\x8distilo\n_START_PARAGRAPH_\nVelike koli\xc4\x8dine \xc5\xbeveplove kisline se porabijo za odstranjevanje rje in oblog z \xc5\xbeeleznih in jeklenih polizdelkov, na rimer z jeklene plo\xc4\x8devine pred uporabo v avtomobilski industriji. Izrabljena kislina se obi\xc4\x8dajno regenerira, na primer s se\xc5\xbeiganjem z naravnim plinom, rafinerijskim plinom, kurilnim oljem ali drugimi gorivi. Med se\xc5\xbeiganjem nastajata plinasta \xc5\xbeveplov dioksid (SO\xe2\x82\x82) in \xc5\xbeveplov trioksid (SO\xe2\x82\x83), iz katerih se proizvede "nova" \xc5\xbeveplova kislina. Regeneracijske naprave so po navadi kar ob viru nastajanja odpadne kisline, na primer v valjarnah in rafinerijah, kar mo\xc4\x8dno zni\xc5\xbea stro\xc5\xa1ke zaradi deponiranja in transporta.\n_START_SECTION_\nKatalizator\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdveplova kislina kot katalizator se uporablja pri pretvarjanju cikloheksanon oksima v kaprolaktam, ki je surovina za sintezo poliamida-6. Uporablja se tudi za proizvodnjo  klorovodikove kisline iz natrijevega klorida po tako imenovanem Mannheimskem postopku. Ve\xc4\x8dina \xc5\xbeveplove kisline so porabi v rafinerijah nafte, na primer kot katalizator v reakciji med izobutanom z izobutilenom, v kateri nastane izooktan. Izooktan je spojina, ki pove\xc4\x8da oktansko \xc5\xa1tevilo bencinov.\n_START_SECTION_\nRaba v gospodinjstvu\n_START_PARAGRAPH_\nKoncentrirana \xc5\xbeveplova kislina je pogosto glavna sestavina kislih \xc4\x8distil za odtoke, ki odstranjujejo ma\xc5\xa1\xc4\x8dobe, lase, papir in druge ne\xc4\x8disto\xc4\x8de. Kislina burno reagira z vodo, zato se jo mora v odtoke vlivati zelo po\xc4\x8dasi.\n_START_SECTION_\nRaba v zdravstvu\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdveplova kislina in sulfonirani fenoli so osnovne sestavine debakterola, teko\xc4\x8dega agensa za zdravljenje aft (razjed) in druge postopke v ustni votlini, ki zahtevajo nadzorovano lokalno odstranitev odmrlih tkiv.\n_START_SECTION_\nNevarnosti v laboratoriju\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdveplova kislina je izredno jedka. Razgrajuje beljakovine (amidna hidroliza) in ma\xc5\xa1\xc4\x8dobe (lipidna hidroliza), zato lahko na ko\xc5\xbei povzro\xc4\x8di zelo te\xc5\xbeke kemi\xc4\x8dne opekline, podobno kot koncentrirane alkalije. Jedkost \xc5\xa1e pove\xc4\x8dajo njene dehidracijske sposobnosti. Dehidrira predvsem ogljikove hidrate v tkivih, pri \xc4\x8demer se spro\xc5\xa1\xc4\x8da veliko toplote, ki povzro\xc4\x8di sekundarne toplotne opekline. Tkivo zaradi nastalega oglja po\xc4\x8drni, podobno kot papir. Po\xc5\xa1kodbe, ki jih povzro\xc4\x8di \xc5\xbeveplova kislina so zato potencialno bolj nevarne kot po\xc5\xa1kodbe z drugimi koncentriranimi kislinami, na primer s klorovodikovo ali du\xc5\xa1ikovo kislino. Na o\xc4\x8deh lahko povzro\xc4\x8di trajno slepoto, pri zau\xc5\xbeitju pa trajne po\xc5\xa1kodbe notranjih organov in je zato lahko smrtno nevarna. Pri ravnanju z \xc5\xbeveplovo kislino se mora zato vedno uporabljati za\xc5\xa1\xc4\x8ditna sredstva. Koncentrirana kislina je tudi mo\xc4\x8dan oksidant, ki korodira kovine, zato jo je treba hraniti v primernih posodah._NEWLINE_  _NEWLINE_Jedkost \xc5\xbeveplove kisline nara\xc5\xa1\xc4\x8da z njeno koncentracijo. Raztopine s koncentracijo 1,5 M ali ve\xc4\x8djo imajo oznako "KOROZIVNO". Raztopine s koncentracijo 0,5 M do 1,5 M imajo oznako "DRA\xc5\xbdILNO". \xc5\xbdveplova kislina je ne glede na njeno koncentracijo nevarna, saj \xc5\xbee 1 M (10\xc2\xa0%) kislina po dovolj dolgem \xc4\x8dasu poogleni papir._NEWLINE_Standardni ukrepi za prvo pomo\xc4\x8d po razlitju kisline po ko\xc5\xbei so enake kot pri drugih jedkih agensih, se pravi spiranje z veliko koli\xc4\x8dino hladne vode. Spiranje mora trajati najmanj deset do petnejst minut, da se tkivo okoli kisle opekline ohladi in prepre\xc4\x8di sekundarne po\xc5\xa1kodbe. Kontaminirana oba\xc4\x8dila se takoj odstranijo, ko\xc5\xbea pod njimi pa temeljito spere z vodo._NEWLINE_Nevarna je tudi priprava razred\xc4\x8dene \xc5\xbeveplove kisline, ker se pri tem spro\xc5\xa1\xc4\x8da veliko toplote. Vedno se dodaja kislina v vodo in ne obratno, s \xc4\x8dimer se izkoristi relativno visoka specifi\xc4\x8dna toplota vode. Dodajanje vode v koncentrirano kislino povzro\xc4\x8di tvorbo aerosola ali celo eksplozijo. Najbolj nevarna je priprava raztopin s koncentracijo 6 M (35\xc2\xa0%) ali ve\xc4\x8d, ker je v takih primerih spro\xc5\xa1\xc4\x8dena toplota dovolj velika, da raztopina zavre. Prekomerno segrevanje se prepre\xc4\x8di z u\xc4\x8dinkovitim mehanskim me\xc5\xa1anjem in intenzivnim hlajenjem, na primer na ledeni kopeli._NEWLINE_Razred\xc4\x8deno \xc5\xbeveplovo se v laboratoriju lahko pripravi tudi z vlivanjem kisline na zdrobljen led, pripravljen iz deionizirane vode, ker je talilna toplota ledu mnogo vi\xc5\xa1ja od specifi\xc4\x8dne toplote vode. Ko se led stali, se raztopino razred\xc4\x8di z vodo do zahtevane koncentracije._NEWLINE_\xc5\xbdveplovo kislino se v laboratoriju obi\xc4\x8dajno varno hrani v steklenicah.\n_START_SECTION_\nIndustrijske navarnosti\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdveplova kislina ni vnetljiva, vendar lahko pri razlitju v stiku s kovinami tvori gorljivi in eksplozivni plinasti vodik. Dodatni nevarnosti sta aerosol \xc5\xbeveplove kisline in plinasti \xc5\xbeveplov dioksid, ki nastajata v po\xc5\xbearu, v katerem je prisotna \xc5\xbeveplova kislina._NEWLINE_Med glavne poklicne nevarnosti spadata stik s ko\xc5\xbeo, ki povzro\xc4\x8da \xc5\xbee omenjene opekline, in vdihavanje aerosolov. Izpostavljenost zelo koncentriranim aerosolom povzro\xc4\x8di takoj\xc5\xa1nje in mo\xc4\x8dno dra\xc5\xbeenje o\xc4\x8di, dihalnih poti in sluznice. \xc5\xa0e ve\xc4\x8dja nevarnost je plju\xc4\x8dni edem, ki je posledica te\xc5\xbejih po\xc5\xa1kodb dihal._NEWLINE_Najpogostej\xc5\xa1a poslediva dolgotrajne izpostavljenosti nizkim koncentracijam \xc5\xbeveplove kisline je obraba zob, ki je omenjena v skoraj vseh \xc5\xa1tudijah. Mo\xc5\xbene trajne okvare dihalnih poti niso dokazane. Maksimalna dovoljena koncentracija \xc5\xbeveplove kisline v zraku (ZDA) je 1\xc2\xa0mg/m\xc2\xb3._NEWLINE_Nekatera poro\xc4\x8dila trdijo, da zau\xc5\xbeitje \xc5\xbeveplove kisline vodi do pomanjkanja vitamina B12 in z njim povezanih degeneracij. S tem v zvezi so najpogostje\xc5\xa1e okvare hrbtenja\xc4\x8de in o\xc4\x8desnega \xc5\xbeivca.\n_START_SECTION_\nZakonske omejitve\n_START_PARAGRAPH_\nMednarodna trgovina z \xc5\xbeveplovo kislino je regulirana s Konvencijo Zdru\xc5\xbeenih narodov proti nezakonitemu prometu opojnih drog in psihotropnih substanc iz leta 1988. \xc5\xbdveplova kislina je kot kemikalija, ki se pogosto uporablja za nezakonito proizvodnjo opojnih drog in psihotropnih substanc, uvr\xc5\xa1\xc4\x8dena v Tabelo II.'