b'\n_START_ARTICLE_\nOpatija Santa Maria di Grottaferrata\n_START_PARAGRAPH_\nOpatija Santa Maria di Grottaferrata je italijansko-gr\xc5\xa1ka ozemeljska opatija v Rimskokatoli\xc5\xa1ki cerkvi. Samostan se nahaja v hribovju Alban, 20 kilometrov ju\xc5\xbeno od Rima v mestu Grottaferrata, blizu Frascatija, med hribi Tusculuma, Rocca di Papa in Castel Gandolfo.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nSamostan je bil ustanovljen leta 1004, torej pred razkolom zahodno-vzhodne cerkve v 11. stoletju. Ustanovitelj in prvi opat je bil Sveti Nil Rossano, Grk, takrat \xc5\xa1e vedno pod vladavino bizantinskega cesarstva Kalabrije. Ker je Nil umrl kmalu po ustanovitvi, je delo nadaljeval Jernej (San Bartolomeo il Giovane (Rossano, 981 \xe2\x80\x93 Grottaferrata, 1055), ki je tudi pri\xc5\xa1el iz Rossana. Na mestu samostana so na\xc5\xa1li ogromne ru\xc5\xa1evine rimske vile in med ru\xc5\xa1evinami je stala nizka zgradba - opus quadratum, ki je v \xc4\x8dasu rimske republike \xc5\xbee bila uporabljena kot kripta in je bila spremenjena v kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko kapelo v 5. stoletju. Na oknih je imela \xc5\xbeelezne palice, kar je razlog, zakaj je bilo mesto imenovano Crypta Ferrata (kasneje Grottaferrata - z \xc5\xbeelezom okovana kripta). _NEWLINE_Nil in njegovi tovari\xc5\xa1i so \xc5\xbeiveli po na\xc4\x8dinu vzhodnih kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih menihov. Meni\xc5\xa1ki red (Typicon) je v Grottaferrati dolo\xc4\x8dil leta 1299/1300 opat Biagio II. Menihi so izvajali liturgijo bizantinskega obreda v skladu z obi\xc4\x8daji samostana Stoudios v Konstantinoplu in patrona iz Rossana. Po razdelitvi cerkve je samostan ostal podrejen pape\xc5\xbeu v Rimu in pre\xc5\xbeivel do 14. stoletja pomembno romanizacijo v bogoslu\xc5\xbeju in samostanskih \xc5\xbeivljenjskih oblik. Pod pape\xc5\xbeem Leonom XIII. je potekala leta 1881, kar je bilo bistveno pri ciljih cerkvene politike ("Unija" z vzhodno Cerkvijo), temeljna reformo z me\xc5\xa1anjem lastne tradicije in sodobne gr\xc5\xa1ke Consuetudines, tudi vgradnja umetnosti ikonostasa v baro\xc4\x8dno zasnovano notranjost samostanske cerkve. Od leta 1994 si je samostanska skupnost prizadevala za obnovitev \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denja v skladu z italijansko-gr\xc5\xa1ko tradicijo, s poudarkom na njihovi neodvisnosti od italijansko-albanske \xc5\xa1kofije v ju\xc5\xbeni Italiji. To je kraj sre\xc4\x8danja med latinskim zahodom in gr\xc5\xa1ko pravoslavno cerkvijo na vzhodu._NEWLINE_Teritorialno je opatija Santa Maria di Grottaferrata povezana z gr\xc5\xa1ko italijansko-albansko eparhijo Piana degli Albanesi in Lungro v konferen\xc4\x8dno zdru\xc5\xbeenje. Leta 2004 je, od njihove druge sinode dalje, pristojnost nad tremi okro\xc5\xbeji pripadla baziliki Grottaferrata; prva sinoda je bila leta 1940 na isti lokaciji. _NEWLINE_V preddverju opatijske cerkve je srednjeve\xc5\xa1ki krstni kamen, s podobo golega \xc4\x8dloveka, ki ska\xc4\x8de v vodo in spominja na slavnega potaplja\xc4\x8da iz Paestuma - ali ribi\xc4\x8da, kot je oblikovan v talnem mozaiku v baziliki v Ogleju. Oba znana originala sta bila uni\xc4\x8dena v srednjem veku, vendar mora imeti motiv krstilnice \xc5\xa1e druge vzornike.\n_START_SECTION_\nZunanjost\n_START_PARAGRAPH_\nZunanjost cerkve je bila obnovljena v dvajsetem stoletju. Osnova iz devetnajstega stoletja je neo-gotska in popolnoma dopolnjuje izvirno zgradbo cerkve iz leta 1004. Fasada ima veliko  okno rozeto in lepo arabsko dekoracijo. V narteksu, ki sloni na \xc5\xa1tirih kamnitih stebrih in dveh ope\xc4\x8dnih stebrih, so vrata, ki vodijo v preddverje in mozaik, ki prikazuje Sveto Marijo, Mati bo\xc5\xbejo. Zraven cerkve je zvonik.\n_START_SECTION_\nNotranjost\n_START_PARAGRAPH_\nNotranjost je v baro\xc4\x8dnem slogu in ohranja izvirno strukturo s tremi ladjami in preddverjem, globoko apsido z ikonostasom in sveti\xc5\xa1\xc4\x8de. Preddverje, kjer je krstilnica, je fino izrezljan portal za dostop v mra\xc4\x8dno cerkveno ladjo, osvetljeno samo od velikega rozeta okna na fasadi. Vzdol\xc5\xbe ju\xc5\xbenega hodnika je odprtina Grotta Ferrata in kappela Farnese. Slednja je baro\xc4\x8dna in je okra\xc5\xa1ena z drobnimi freskami z zgodbami sv. Nila, delo  Domenichina, datirano okoli 1610-1608. V apsidi je veli\xc4\x8dasten baro\xc4\x8dni ikonostas, delo Gian Lorenzo Berninija, ki vsebuje ikono Marija z detetom. Za mogo\xc4\x8dnim ikonostasom le\xc5\xbei "sveti\xc5\xa1\xc4\x8de", kjer je oltar, na katerem je baldahin gotskega slikarstva. Cerkev izvaja katoli\xc5\xa1ko-gr\xc5\xa1ki obred v gr\xc5\xa1kem jeziku. _NEWLINE_Ob cerkvi je masivna stavba samostana, ki ima na obeh straneh dvori\xc5\xa1\xc4\x8da kolonade.\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbenica\n_START_PARAGRAPH_\nV notranjosti je ena izmed najbolj dobro zalo\xc5\xbeenih knji\xc5\xbenic z besedili v stari gr\xc5\xa1\xc4\x8dini in latin\xc5\xa1\xc4\x8dini na svetu, z ve\xc4\x8d tiso\xc4\x8d enotami neprecenljive vrednosti. Nile Rossano je bil nadarjen kaligraf. Prav tako je izvor sistema kratic (stenografija) in kaligrafijo, znana kot \xc5\xa1ola poimenovana po sv. Nilu. Tri izvirne rokopise sv. Nila \xc5\xa1e hranijo v samostanu. Nil je svoje menihe nau\xc4\x8dil te umetnosti. Do poznega trinajstega stoletja so bili menihi sv. Nila predvsem pisarji. Pisali in kopirali so liturgi\xc4\x8dna in druga besedila. Leta 1873 je bila knji\xc5\xbenico zasegla nova italijanska vlada, vendar so knjige \xc5\xa1e vedno deponirane v opatiji. Danes ima opatija \xc5\xa1e 1098 rokopisov v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini in latin\xc5\xa1\xc4\x8dini, sto inkunabul in okoli 50.000 starih tiskanih knjig. Knji\xc5\xbenica samostanske skupnosti ima \xc5\xa1e posebej 20.000 enot.'