b'\n_START_ARTICLE_\nHeinz Guderian\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\n28. februarja 1907 je vstopil v oboro\xc5\xbeene sile Nem\xc5\xa1kega cesarstva in tako za\xc4\x8del svojo voja\xc5\xa1ko kariero._NEWLINE_Kot F\xc3\xa4hnrich je kon\xc4\x8dal \xc5\xa1olanje v 10. lovskem bataljonu kadetskega korpusa; samo \xc5\xa1olanje je trajalo od 28. februarja 1907 do 10. aprila 1907. Nato je bil poslan v voja\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo v Metzu, kjer je ostal do 14. decembra 1907, nakar je bil dodeljen 10. pionirskemu bataljonu, kjer je slu\xc5\xbeil od 28. junija do 28. julija 1907. 1. oktobra 1912 je bil prestavljen k 3. telegrafskemu bataljonu, ki je bil nastanjen v Koblenzu. Tu je ostal do 1. oktobra 1913, ko je bil poslan na Vojno akademijo v Berlinu, kjer je kon\xc4\x8dal \xc5\xa1olanje 2. avgusta 1914.\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nDo 4. oktobra 1914 je bil nato poveljnik te\xc5\xbeke 3. radijske postaje 5. konjeni\xc5\xa1ke divizije, nakar je postal poveljnik 14. te\xc5\xbeke radijske postaje 4. armade; na tem polo\xc5\xbeaju je bil do 17. maja 1915. Tega dne je za\xc4\x8del opravljati dol\xc5\xbenost pomo\xc5\xbenega \xc4\x8dastnika pri Tajni signalni slu\xc5\xbebi, ki je bila podrejena 4. vrhovnemu poveljstvu kopenske vojske. 27. januarja 1916 je bil sprva dodeljen, potem pa preme\xc5\xa1\xc4\x8den neposredno k 5. vrhovnemu poveljstvo kopenske vojske, nato pa je 9. februarja 1916 spet postal pomo\xc5\xbeni \xc4\x8dastnik Tajne signalne slu\xc5\xbebe pri 5. vrhovnem poveljstvo kopenske vojske. 18. julija 1916 je postal komunikacijski \xc4\x8dastnik 4. vrhovnega poveljstva kopenske vojske, nato pa je 3. aprila 1917 postal glavni oskrbovalni \xc4\x8dastnik (Ib) 4. pehotne divizije. Od 27. aprila do maja 1917 je bil dodeljen 1. vrhovnemu poveljstvu kopenske vojske kot oskrbovalni \xc4\x8dastnik, od maja do junija 1917 pa 52. rezervni diviziji. Junija 1917 je bil dodeljen poveljstvu Gardnemu korpusu, kjer je ostal en mesec. Kot obve\xc5\xa1\xc4\x8devalni \xc4\x8dastnik (Ic) je bil julija dodeljen X. rezervnemu korpusu, kjer je ostal do 11. avgusta istega leta. 24. oktobra 1917 je postal operativni \xc4\x8dastnik (Ia) Armadnega oddelka C; v \xc4\x8dasu slu\xc5\xbebovanja je kon\xc4\x8dal 6. general\xc5\xa1tabni te\xc4\x8daj. 27. februarja 1918 je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v General\xc5\xa1tab kopenske vojske Nem\xc5\xa1kega cesarstva, kljub temu pa je obdr\xc5\xbeal svoj prej\xc5\xa1nji polo\xc5\xbeaj. Tu je ostal do 23. maja 1918, ko je postal namestitveni poveljnik \xc5\xa1taba XXXVIII. rezervnega korpusa.\n_START_SECTION_\nMedvojno obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nOd 20. septembra do 8. novembra 1918 je bil operativni \xc4\x8dastnik general\xc5\xa1taba predstavnikov v okupirani Italiji. 8. novembra 1918 je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den k nadomestnemu vrhovnemu poveljstvo X. armadnemu korpusu. 26. novembra 1918 je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den k Poveljstvu domovinske za\xc5\xa1\xc4\x8dite Vzhod, kjer je ostal do 17. decembra istega leta, ko je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den na Vojno ministrstvo. Od 10. januarja 1919 je bil v general\xc5\xa1tabu Visokega poveljstva kopenske vojske za varstvo meje Jug, kjer je ostal do 16. aprila 1919. Takrat je bil na poseben ukaz Vojnega ministrstva dodeljen Vrhovnemu poveljstvu za varovanje meje Sever, kjer je do 30. maja 1919 opravljal posebne naloge. 30. maja 1919 je postal oskrbovalni \xc4\x8dastnik, za\xc4\x8dasno pa tudi operativni \xc4\x8dastnik \xc5\xa1taba \xc5\xbdelezne divizije, nakar se je 24. avgusta 1919 vrnil na Vrhovno poveljstvo za varovanje meje Sever. 30. oktobra 1919 je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den k procesni pisarni 10. lovskega bataljona in hkrati dodeljen 10. brigadi; tu je ostal do 16. januarja 1920. Tega dne je postal \xc4\x8detni poveljnik 3. \xc4\x8dete 10. lovskega bataljona, kjer je ostal 4 mesece. 16. maja 1920 je postal poveljnik 20. pehotnega polka. Od 8. septembra 1920 do 16. januarja 1922 je bil \xc4\x8detni poveljnik v III. bataljonu 17. pehotnega polka. Tega dne je bil dodeljen 7. motoriziranemu transportnemu bataljonu, kjer je ostal do 1. aprila 1922. Nato je do 1. oktobra 1924 deloval v oddelku za motorizirano-transportne enote, ko je bil prestavljen k 2. diviziji kot in\xc5\xa1truktor za \xc5\xa1olske te\xc4\x8daje. Od 1. oktobra 1927 do 1. februarja 1930 je bil v \xc5\xa1tabu kopenske vojske oddelka za mo\xc5\xa1tvo Vojnega ministrstva; isto\xc4\x8dasno pa je bil takti\xc4\x8dni in\xc5\xa1truktor pri \xc5\xa0olskemu \xc5\xa1tabu za motorizirani transport. 1. februarja 1930 je postal poveljnik 3. motoriziranega transportnega bataljona, nakar je 1. oktobra 1931 postal na\xc4\x8delnik \xc5\xa1taba In\xc5\xa1pekcije motoriziranih transportnih enot._NEWLINE_Od 1. julija 1934 do 27. junija 1935 je bil na\xc4\x8delnik \xc5\xa1taba Poveljstva motoriziranih bojnih enot ter od 27. septembra do 15. oktobra 1935 na\xc4\x8delnik general\xc5\xa1taba Poveljstva tankovskih enot. Tega dne je postal poveljnik 2. tankovske divizije, ki ji je poveljeval do 4. februarja 1938. Nato pa je postal poveljnik Poveljstva tankovskih enot; na tem polo\xc5\xbeaju je bil do 1. aprila 1938, ko je bil imenovan za poveljnika XVI. korpusa. Od 24. novembra 1938 do 26. avgusta 1939 je bil na\xc4\x8delnik hitrih enot.\n_START_SECTION_\nDruga svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nPonovno je postal poveljnik korpusa, tokrat XIX. motoriziranega korpusa s katerim se udele\xc5\xbei napada na Poljsko, septembra 1939. Z njim naslednjo pomlad sodeluje pri udarcu na zahod: 10. maj 1940, tega dne Nem\xc4\x8dija za\xc4\x8dne svojo ofenzivo proti Franciji prek Belgije, Nizozemske in Luksemburga. XIX. mot. korpus napade skozi gozdove v Ardenih, kjer jih zaradi te\xc5\xbekega terena nih\xc4\x8de ne pri\xc4\x8dakuje. \xc5\xbde \xc5\xa1tiri dni kasneje izvedejo Guderianove enote znameniti preboj fronte \xc4\x8dez reko Meuse pri Sedanu, kar jim odpre pot v sovra\xc5\xbeno zaledje. \xc2\xbbSchneller Heinz\xc2\xab, kot so mu tudi rekli njegovi vojaki, nastalo situacijo izkoristi za hiter in odlo\xc4\x8den prodor vse do Kanalskega preliva pri Amiensu s \xc4\x8dimer se vse enote zaveznikov, ki se nahajajo severneje znajdejo v obro\xc4\x8du. Genialna izvedba smele ideje, ki si jo je zamislil Erich von Manstein, Guderian in drugi pa izvedli, je pripeljala do umika in evakuacije Dunkerque-a (Operacija Dinamo) in posledi\xc4\x8dno do kolapsa in zatem kapitulacije Francije. 1. junija 1940 je postal poveljnik Tankovske skupine Guderian, nato pa 1. julija 1940 ponovno XIX. korpusa. Od 16. novembra 1940 do 28. julija 1941 je bil poveljnik 2. tankovske skupine. 28. julija 1941 je postal poveljnik Armadne skupine Guderian. 3. avgust 1941 je ponovno postal poveljnik 2. tankovske skupine; na tem polo\xc5\xbeaju je postal dva meseca. Od 5. oktobra 1941 do 26. decembra 1941 je bil vrhovni poveljnik 2. tankovske armade. 26. decembra 1941 je bil razre\xc5\xa1en poveljstva in postavljen v neaktivno sestavo. 16. januarja 1942 je bil dodeljen \xc5\xa1tabu nadomestnega generalnega poveljstva 3. armadnega korpusa. 28. februarja 1943 je postal generalni in\xc5\xa1pektor tankovskih enot. 21. julija 1944 je postal vr\xc5\xa1ilec dol\xc5\xbenosti na\xc4\x8delnika general\xc5\xa1taba Heera, kljub temu pa je opravljal tudi svojo pre\xc5\xa1njo zadol\xc5\xbeitev. Od 28. marca do 1. maja 1945 je bil na dopustu, nakar je bil do 10. maj s svojim \xc5\xa1tabom na Tirolskem.\n_START_SECTION_\nPovojno obdobje\n_START_PARAGRAPH_\n10. maja 1945 so njega in njegov \xc5\xa1tab zajeli Ameri\xc4\x8dani; v vojnem ujetni\xc5\xa1tvu je ostal do 16. junija 1948._NEWLINE_Po vojni ga je hotela Sovjetska zveza obto\xc5\xbeiti vojnih zlo\xc4\x8dinov, toda ZDA so temu nasprotovale in ga niso izro\xc4\x8dile. Z nekaterimi drugimi visokimi generali je pri\xc4\x8dal pred Mednarodnim voja\xc5\xa1kim sodi\xc5\xa1\xc4\x8dem v N\xc3\xbcrnbergu._NEWLINE_Oba njegova sinova sta med drugo svetovno vojno slu\xc5\xbeila v tankovskih enotah; eden, Heinz G\xc3\xbcnther Guderian, pa je prav tako postal general v povojnem Bundeswehru.'