b"\n_START_ARTICLE_\nBazilika sv. Jurija, Malta\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdupnija izvira iz bizantinskih \xc4\x8dasov, ko je vladal cesar Teodozij I. v 4. stoletju. Prvotna cerkev je bil glavni rimski poganski hram na otoku, ki ga je gr\xc5\xa1ki misijonar spremenil v kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko cerkev, posve\xc4\x8deno svetemu Juriju. Prej je tu stal rimski tempelj. Cerkev je omenjena v rokopisnih virih okoli leta 1250, ko je zapisano, da je delovala kot \xc5\xbeupnijska cerkev. Sveti Jurij je bil naveden tudi kot ena od \xc5\xbeupnij na Gozu, ki je bila dele\xc5\xbena privilegija s pape\xc5\xa1ko bulo Nikolaja V. za sveto leto 1450. Ker je \xc5\xbeupnijska cerkev izvirala iz bizantinskega obdobja do leta 1575, je bil obred bizantinski in ne latinski. Bila je zadnja cerkev z bizantinskim bogoslu\xc5\xbejem na otoku do prehoda na rimski obred. Cerkev je bila v srednjem veku ve\xc4\x8dkrat obnovljena zaradi vse ve\xc4\x8d prebivalcev. Leta 1511 je cerkev svetega Jurija postala \xc5\xbeupnijska cerkev na Gozu in pokrivala celotno prebivalstvo otoka. Zapisano je tudi, da je bil \xc5\xbeupnik cerkve svetega Jurija v 16. stoletju \xc4\x8dastiti Lorenzo De Apapis (1501\xe2\x80\x931586) skupaj z ve\xc4\x8dino prebivalcev tega otoka ujetnik leta 1551 v Konstantinoplu. De Apapisu je \xc4\x8dez nekaj let uspelo, da so ga osvobodili. Vrnil se je na Gozo in obnovil cerkev svetega Jurija, ki je bila mo\xc4\x8dno po\xc5\xa1kodovana. Ponovno je bila obnovljena leta 1583 in 1598.\n_START_SECTION_\nDana\xc5\xa1nja cerkev\n_START_PARAGRAPH_\nSedanjo cerkev je naro\xc4\x8dil veliki mojster Alof de Wignacourt reda svetega Janeza leta 1603, ko je naro\xc4\x8dil Vittoriu Cassarju naj poru\xc5\xa1i stavbe, ki bi lahko prikrile sovra\xc5\xbenikov napad na citadelo, in obnovi \xc5\xbeupnijsko cerkev. Gradnja se je za\xc4\x8dela \xc5\xa1ele po letu 1670, ko je pape\xc5\xbe Klemen X. izdal odlok, ki je dovoljeval uporabo sredstev Svetega sede\xc5\xbea. Temeljni kamen sedanje cerkve je bil postavljen 7. avgusta 1672. Gradnja je bila kon\xc4\x8dana leta 1678 in jo je 21. septembra 1755 posvetil \xc5\xa1kof Paul Alph\xc3\xa9ran de Bussan. Takrat je bila najve\xc4\x8dja kr\xc5\xa1\xc4\x8danska cerkev na otoku in je bila prva cerkev na Gozu, zgrajena v obliki latinskega kri\xc5\xbea. Po zapisih o obisku nad\xc5\xa1kofa Paula Alph\xc3\xa9rana de Bussana leta 1744 je cerkev svetega Jurija ena prvih \xc5\xbeupnij v Malte\xc5\xa1ki \xc5\xa1kofiji.\n_START_SECTION_\nZveza dveh \xc5\xbeupnij\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1630 je generalni vikar malte\xc5\xa1ke \xc5\xa1kofije Pier Francesco Pontremoli predlagal zdru\xc5\xbeitev obeh \xc5\xbeupnij na Gozu, cerkve Marijinega vnebovzetja in cerkve svetega Jurija, zaradi sporov in tekmovanj med \xc5\xbeupnikoma. Odlo\xc4\x8deno je bilo, da je uprava \xc5\xbeupnije svetega Jurija podrejena nad\xc5\xbeupniku cerkve Marijinega vnebovzetja. Toda taka povezava ni bila mogo\xc4\x8da, \xc4\x8de ni bil ugotovljen pravi razlog. V tem \xc4\x8dasu je bila \xc5\xbeupnijska cerkev svetega Jurija obnovljena. 28. aprila 1688 je \xc5\xa1kof Davide Cocco Palmieri ustanovil \xc5\xa1tiri nove \xc5\xbeupnije na Gozu in zdru\xc5\xbeil dve \xc5\xbeupniji Rabata. Ta zveza je nastala iz pohlepa in zarote po mo\xc4\x8di in bogastvu. Nadaljevala se je naslednjih 266 let do 1. avgusta 1955, ko je \xc5\xa1kof Goza Giuseppe Pace razre\xc5\xa1il to nepravi\xc4\x8dno zvezo med \xc5\xbeupnijama s podpisom odloka Cum hodiernis temporibus, po katerem je bila \xc5\xbeupniji svetega Jurija vrnjena svoboda do opravljanja pastoralne dejavnosti.\n_START_SECTION_\nNova fasada\n_START_PARAGRAPH_\nPrva ve\xc4\x8dja arhitekturna sprememba cerkve po zadnji obnovi se je zgodila leta 1818, ko je bila obnovljena cerkvena fasada zaradi \xc5\xa1kode, ki jo je povzro\xc4\x8dil potres 1. februarja 1697, 20 let po dokon\xc4\x8danju cerkve. Fasado je zasnoval Salvatore Bondi.\n_START_SECTION_\nPove\xc4\x8danje\n_START_PARAGRAPH_\nV 1930-ih je bila cerkev raz\xc5\xa1irjena z dodatkom stranskih ladij in kapelic. Med letoma 1939 in 1940 je bila zaradi po\xc5\xa1kodb pri potresih v letih 1693 in 1789 rekonstruirana cerkvena kupola. V letih 1938 in 1939 je bila obnovljena in rekonstruirana v rimskem slogu. Posvetitev raz\xc5\xa1irjene cerkve je bila 28. julija 1940, vodil jo je \xc5\xa1kof Mikiel Gonzi.\n_START_SECTION_\nManj\xc5\xa1a bazilika\n_START_PARAGRAPH_\n6. septembra 1958 je duhovnik Cefai razglasil, da je cerkev po\xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8dena z naslovom bazilika. Odlok Merito dilaudatur templum z dne 6. septembra 1958 je potrdil odlo\xc4\x8ditev pape\xc5\xbea Pija XII., da je \xc5\xbeupnijska cerkev zdaj manj\xc5\xa1a bazilika (latinsko basilica minor), prva \xc5\xbeupnijska cerkev na otoku Gozo, ki je bila povzdignjena. S tem naslovom je cerkev dobila nekatere privilegije, kot sta prednost pred drugimi cerkvami ter pravica do umbraculuma ('veliki de\xc5\xbenik' je zgodovinski del pape\xc5\xa1kih regalij in oznak, ki so se uporabljale vsak dan, da bi zagotovili senco za pape\xc5\xbea) in tintinnabuluma ('majhen zvon' v srednjeve\xc5\xa1ki latin\xc5\xa1\xc4\x8dini, zvonec, name\xc5\xa1\xc4\x8den na palici, postavljen v rimsko katoli\xc5\xa1ko baziliko, ki ozna\xc4\x8duje povezavo cerkve s pape\xc5\xbeem). Nosijo ju v vsaki procesiji, pri kateri sodeluje kolegijski kapitelj. Cerkev je dobila tudi pravico do vklju\xc4\x8ditve pape\xc5\xa1kega simbola prekri\xc5\xbeanih klju\xc4\x8dev na pasice, opremo in pe\xc4\x8dat bazilike.\n_START_SECTION_\nKolegijska cerkev\n_START_PARAGRAPH_\n8. decembra 1975 je \xc5\xa1kof Nikol Joseph Cauchi ustanovil prvi kolegijski kapitelj nove pape\xc5\xa1ke kolegijske cerkve. Dolo\xc4\x8dil je, da bo kolegijska cerkev zdru\xc5\xbeena z baziliko svetega Janeza v Lateranu v Rimu. Skupaj ima Gozo 5 kolegijev, ki imajo svoje posebne privilegije in oznake. Kapitelj svetega Jurija ima poseben privilegij, da ima \xc5\xa1kofa Goza za svojega dekana in prvega dostojanstvenika, kot ga je dolo\xc4\x8dil \xc5\xa1kof Cauchi. Tako je to edini pape\xc5\xa1ki kolegijski kapitelj v \xc5\xa1kofiji._NEWLINE_Stavba cerkve je na seznamu kulturnih znamenitosti malte\xc5\xa1kih otokov.\n_START_SECTION_\nUmetni\xc5\xa1ka dela\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi pogled na notranjost bazilike ka\xc5\xbee izbrane arhitekturne proporce in skladnost. Ta \xc5\xbeupnijska cerkev se imenuje zlata cerkev Goza. V celoti je prekrita z marmorno in zlato  \xc5\xa1tukaturo. V cerkvi sta dve umetni\xc5\xa1ki deli znanega slikarja  Mattie Pretija. To je del glavnega oltarja, ki predstavlja svetega Jurija z zmajem, drugo pa je v stranski kapeli in predstavlja Sveto du\xc5\xa1o.\n_START_SECTION_\nOltar\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1678 je guverner Goza Don Francesco de Corduba naro\xc4\x8dil novo oltarno plo\xc5\xa1\xc4\x8do za \xc5\xbeupnijsko cerkev svetega Jurija umetniku Mattii Pretiju. Ta slika se \xc5\xa1teje za eno najpomembnej\xc5\xa1ih slik na Gozu. Prikazuje svetega Jurija, ki premaguje zmaja. Zanimiv je grb donatorja, ki ga je umetnik dodal na spodnjem levem kotu slike.\n_START_SECTION_\nKapele\n_START_PARAGRAPH_\nBazilika ima skupaj 11 stranskih kapel. Z leve strani bazilike pri vstopu skozi glavna vrata najdemo kapelo svetega Pavla z baro\xc4\x8dnim oltarjem in sliko Sveti Pavel in Brezmade\xc5\xbena Stefana Erardija (1699). Stranska kapela svetega Alfonza Marije iz Liguorija nima oltarja, \xc4\x8deprav ima ovalno oljno platno, ki prikazuje svetnika, in je delo malte\xc5\xa1kega slikarja Ramira Calija iz leta 1925. Nato je kapela svetega Mihaela, nadangel je prikazan v mozaiku, izdelanem v Rimu leta 1963, na podlagi starej\xc5\xa1e slike, ki je v bazilikinem muzeju. Naslednja kapela ima baro\xc4\x8dni oltar, ki ga je zasnoval Francesco Zahra in izdelal Giovanni Antonio Durante med letoma 1759 in 1761. Kapela je posve\xc4\x8dena svetim du\xc5\xa1am v vicah in ima sliko, ki jo je naredil Mattia Preti. Zadnja kapela na levi je posve\xc4\x8dena Jezusu in Mariji. V njej je slika Alessia Erardija, ki prikazuje Kristusa Odre\xc5\xa1enika in Devico s svetim Ignacijem Lojolskim in svetim Fran\xc4\x8di\xc5\xa1kom Ksaverijem (1723). V njej je tudi leseni kip Jezusa in Marije, ki ga je naredil Sigismondo Dimech med letoma 1802 in 1807._NEWLINE_Na drugi strani desno od kora je neobizantinska kapela svetega Kri\xc5\xbea in bla\xc5\xbeenega zakramenta. Naslednja je kapela svetega Kajetana, v kateri je bil  pred gradnjo neobizantinske kapele oltar svetega Kri\xc5\xbea. V njej sta kip svetega Jurija (1839) in kip Vstalega Kristusa (1996). Slika, ki prikazuje svetega Kajetana, je bila odstranjena in je zdaj v muzeju. Naslednja je kapela svetega Lazarja s sliko Lazarjeve obuditve Giuseppa D'Arene in baro\xc4\x8dni oltar s truplom svetega Klementa. Naslednja kapela je posve\xc4\x8dena svetemu Jo\xc5\xbeefu, v njej sta baro\xc4\x8dni oltar in slika Giuseppa Cala, ki prikazuje Sveto dru\xc5\xbeino (1899). Naslednja kapela je vhodna kapela brez oltarja in je posve\xc4\x8dena sveti Tereziji iz Lisieuxa. V njej je majhno ovalno oljno platno, ki ga je naslikal Ramiro Cali. Zadnja kapela je posve\xc4\x8dena sveti Katarini Aleksandrijski. V njej je baro\xc4\x8dni oltar s sliko, ki prikazuje Misti\xc4\x8dno poroko svete Katarine, in je delo Giuseppa D'Arene.\n_START_SECTION_\nObnova notranjosti\n_START_PARAGRAPH_\nMed letoma 1945 in 1954 je notranjost cerkve do\xc5\xbeivela velike spremembe. Leta 1945 so za\xc4\x8deli dekoracijo kupole. Slike predstavljajo zmago iz knjige Razodetja. Naslikal jih je Giovanni Battista Conti, medtem ko je \xc5\xa1tukature obnovil Giuseppe Galea. Conti je prav tako oblikoval osem steklenih oken, ki krasijo kupolo. Kupola je bila posve\xc4\x8dena leta 1949. Istega leta je bila odprta nova serija Kri\xc5\xbeevega pota, izklesana iz marmorja in prinesena iz Rima. Oblikovala sta jo Carlo Pisi in rezbar Henreaux iz  Lucce. Leta 1952, ko je bila dokon\xc4\x8dana nova orgelska galerija, se je za\xc4\x8dela dekoracija ladij._NEWLINE_Mattia Preti, Giuseppe Cal\xc3\xac, Michele Busuttil, Giuseppe Fenech, Francesco V. Zahra, Fortunato Venuti, Injazju Cortis, Ramiro Cal\xc3\xac, Filippo Cosimo, Giuseppe D'Arena, Salvatore Bond\xc3\xac, Robert Dingli, Stefano Erardi, Alessio Erardi in Alfred Camilleri Cauchi in drugi so znani umetniki, katerih dela je mogo\xc4\x8de ob\xc4\x8dudovati v baziliki in njenih prizidkih.\n_START_SECTION_\nBaro\xc4\x8dni glavni oltar\n_START_PARAGRAPH_\nBaro\xc4\x8dni visoki oltar, ki je od leta 1755 namenjen svetemu Juriju, je bil leta 1960 razstavljen in zamenjan. Po povzdignjenju cerkve v manj\xc5\xa1o baziliko so se odlo\xc4\x8dili za zamenjavo baro\xc4\x8dnega oltarja z novim pape\xc5\xa1kim oltarjem. Baro\xc4\x8dni oltar je oblikoval Claudio Durante iz Vallette po zasnovi Francesca Zahre (1710\xe2\x80\x931773). Oltar je bil narejen iz \xc5\xa1estih vrst marmorja s Sicilije. Ko je bil oltar razstavljen, so njegovi deli izginili, dokler jih leta 1999 niso ponovno odkrili. Oltar je bil v celoti obnovljen leta 2011 in uradno odprt in razstavljen v Valletti na Italijanskem kulturnem in\xc5\xa1titutu.\n_START_SECTION_\nNov veliki oltar in baldahin\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1960 je bil narejen nov glavni oltar. Izdelan je iz belega carrarskega marmorja po zasnovi Carla Pisija. Na oltarju so prikazani \xc5\xa1tirje angeli, ki na kolenih nosijo duhovni\xc5\xa1ko obla\xc4\x8dilo, medtem ko dvigajo vodoravni del oltarja na ramenih. Bronast in pozla\xc4\x8den baldahin nad visokim oltarjem je resni\xc4\x8dno veli\xc4\x8dasten. Narejen je bil leta 1967 po liturgi\xc4\x8dni reformi, ki jo je sprejel drugi vatikanski koncil. Baldahin temelji na Berninijevi zasnovi v svetem Petru v Rimu.\n_START_SECTION_\nKip\n_START_PARAGRAPH_\nGlavna zanimivost je lesen kip zavetnika svetega Jurija, ki ga je leta 1839 izdelal Pietru Pawl Azzopardi. To je prvi titularni kip, ki ga je kupila \xc5\xbeupnijska cerkev. Po neprekinjeni tradiciji je bil kip naro\xc4\x8den zaradi obljube (ex-voto). Kip je bil obnovljen leta 1903 in 1996. Stoji na desni strani kapele svetega Kajetana.\n_START_SECTION_\nSrednjeve\xc5\xa1ki ciborij\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1816 je bil med ru\xc5\xa1enjem in rekonstrukcijo fasade odkrit zelo star ciborij, ki je pripadal \xc5\xbeupnijski cerkvi svetega Jurija. Skrit je bil v stenah cerkve. Ciborij izhaja iz srednjega veka (12. stoletje) in je omenjen v razli\xc4\x8dnih rokopisih in evidencah o \xc5\xbeupnijski cerkvi. Danes ga hranijo v muzeju na Gozu.\n_START_SECTION_\nBizantinska kapela\n_START_PARAGRAPH_\nV tradicionalno klasi\xc4\x8dni baro\xc4\x8dni stavbi navadno ne pri\xc4\x8dakujemo bizantinske kapele, a tu je. Temelj je bil postavljen leta 2002. V njej sta Bla\xc5\xbeeni zakrament in Sveti kri\xc5\xbe bazilike. Leta 2004 so za\xc4\x8deli graditi novo kupolo kapele. 10. julija 2005 jo je blagoslovil takratni nad\xc5\xa1kof dr. Joseph Farrugia.  Ta nenavadni slog je bil izbran kot kulturno povezovanje s kr\xc5\xa1\xc4\x8danskimi vzhodnoevropskimi cerkvami. Cilj je bil pomagati, da bi katoli\xc5\xa1ki verniki spoznali, da univerzalna Cerkev diha s pomo\xc4\x8djo dvojnih plju\xc4\x8d, zahodne cerkve in vzhodnega kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Kapela in kupola sta bili zgrajeni po zasnovi Vinceja Centorrina. Kupola vklju\xc4\x8duje osem bizantinskih slogov in je okra\xc5\xa1ena z zlatim mozaikom. Tla kapele so pokrita s porfirnimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami . Ima tudi srebrn tabernakelj, visok 7 metrov. Zgrajena je bila v obliki starodavnega ciborija, ki se je uporabljal do 16. stoletja, ko je bil izgubljen, a so ga na\xc5\xa1li \xc4\x8dez pribli\xc5\xbeno dve stoletji zakopanega v staro fasado bazilike.\n_START_SECTION_\nBronasta vrata\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 2004 je nova glavna vrata bazilike odprl \xc5\xa1kof Nikol Joseph Cauchi. Vrata, imenovana Porta Salutis, so v celoti izdelana iz brona in so bila narejena v Veroni po zasnovi Johna Grima. Vrata imajo osem polj z grbom pape\xc5\xbea Janeza Pavla II. na sredini, saj so bila odprta med njegovim pape\xc5\xbeevanjem. Na otoku Gozo so to edina bronasta vrata.\n_START_SECTION_\nMuzej\n_START_PARAGRAPH_\nFebruarja 2013 je bazilika odprla vrata novemu sodobnemu muzeju, ki je edini te vrste v dr\xc5\xbeavi. Muzej in kulturni center, ki se imenuje Srce Goza: Il-Hagar, ima bogato zbirko zgodovinskih in umetni\xc5\xa1kih predmetov, ki so bili prej nedostopni \xc5\xa1ir\xc5\xa1i javnosti. V muzeju so ob\xc4\x8dasno kulturni dogodki in razstave. Je na levi strani bazilike."