b'\n_START_ARTICLE_\nRichard Wagner\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1ka in mladostna leta  (1813\xe2\x80\x931830)\n_START_PARAGRAPH_\nRichard Wagner se je rodil v Leipzigu, v hi\xc5\xa1i na ulici Br\xc3\xbchl \xc5\xa1t. 3 (takrat gosti\xc5\xa1\xc4\x8de Zum roten und wei\xc3\x9fen L\xc3\xb6wen), v \xc5\xbeidovski \xc4\x8detrti, kot deveti otrok Carla Friedricha Wagnerja, ki je bil uradnik v leipzi\xc5\xa1ki policiji in Johanni Rosini (rojeni Paetz), h\xc4\x8deri peka. 16. avgusta je bil kr\xc5\xa1\xc4\x8den v cerkvi Svetega Toma\xc5\xbea z imenom Wilhelm Richard Wagner. Wagnerjev o\xc4\x8de Carl je umrl za tifusom \xc5\xa1est mesecev po Richardovega rojstvu. Mati Johanna je takoj po mo\xc5\xbeevi smrti za\xc4\x8dela \xc5\xbeiveti z njegovim prijateljem, igralcem in dramatikom Ludwigom Geyerjem (1779-1821). Dru\xc5\xbeina se je preselila v Dresden. Do \xc5\xa1tirinajstega leta je bil Wagner znan kot Wilhelm Richard Geyer._NEWLINE_26. februarja 1815 se je rodila Richardova polsestra Cecilia. Njegovi starej\xc5\xa1i bratje in sestre so bili Albert, Gustav, Rosalie, Julius, Louise, Clara, Terezija in Ottilia. Leta 1817 je Richard za\xc4\x8del hoditi v \xc5\xa1olo v Possendorfu blizu Dresdna, pod imenom Richard Geyer. Dve leti kasneje, 30. septembra 1821, je o\xc4\x8dim Ludwig Geyer zbolel in umrl. Za Richarda so potem skrbeli razli\xc4\x8dni sorodniki. Oktobra 1821 ga vzame k sebi o\xc4\x8dimov brat Charles da Eisleben._NEWLINE_Leta 1826 se je dru\xc5\xbeina preselila v Prago, kjer je bila Richardova sestra Rosalie zaposlena kot gledali\xc5\xa1ka igralka. Richard pa je ostal v Dresdnu in bil nastanjen pri dru\xc5\xbeini dr. Boehmeja, ter ob\xc4\x8dasno obiskoval svojo dru\xc5\xbeino v Pragi. Pred bo\xc5\xbei\xc4\x8dem 1827 so se vsi vrnili v Leipzig. Tukaj je v letih 1828-1830 obiskoval, zdaj pod imenom Richard Wagner, \xc5\xa1olo St. Nicholas in St. Thomas v Leipzigu. Blestel je v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini. V tem obdobju je imel za zgled strica Adolfa Wagnerja, filologa, ki je slovel kot prevajalec Sofoklesa. Richard prebere v njegovi obse\xc5\xbeni knji\xc5\xbenici Shakespeara (bral ga je v izvirniku) in druge romantike in kot \xc5\xa1olar napisal svoje prvo dramsko delo, Leubald und Adelaide (1826-1828), veliko tragedijo v petih delih v Shakespearovem slogu._NEWLINE_Pri dvanajstih letih se je za\xc4\x8del u\xc4\x8diti klavir, kasneje pa \xc5\xa1e violino. Med letoma 1828-1831 Wagnerja pou\xc4\x8duje v harmoniji Christian Gottlieb M\xc3\xbcller. V januarju 1828 je prvi\xc4\x8d sli\xc5\xa1al Beethovnovo 7. simfonijo, nato pa v marcu \xc5\xa1e 9. simfonijo. Beethoven je postal Wagnerjev glavni navdih in tako napi\xc5\xa1e klavirski prepis 9. simfonije. Zelo ga je navdu\xc5\xa1il tudi Mozartov Requiem. Leta 1829 je videl nastop sopranistke Wilhelmine Schr\xc3\xb6der-Devrient v Beethovnovem Fideliu. V \xc5\xbeivljenjepisu "Mein Leben" je Wagner zapisal: "Ko gledam nazaj \xc4\x8dez moje \xc5\xbeivljenje, ne najdem nobenega dogodka, ki bi naredil name tak vtis, kot ga je pripravila ta opera" in trdil, da je "globoko \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko in ekstati\xc4\x8dno izvajanje te umetnice\xc2\xab\xc2\xa0razplamtel v njem "skoraj demonski ogenj"._NEWLINE_Takrat mu je postalo jasno, da \xc5\xbeeli postati glasbenik. Kmalu je napisal prve sonate in godalni kvartet (1829) ter ve\xc4\x8d uvertur (1830).\n_START_SECTION_\nObdobje "Sturm und Drang" (Viharni\xc5\xa1tvo) (1831\xe2\x80\x931834)\n_START_PARAGRAPH_\nOd leta 1831 je Wagner \xc5\xa1tudiral glasbo na Univerzi v Leipzigu. Lekcije je dobival pri Christianu Theodorju Weinligu, ki mu je posvetil svojo klavirsko Sonato v B-duru. To delo se je \xc5\xbee pojavilo v tiskani obliki leto kasneje pri zalo\xc5\xbeniku Breitkopfa & H\xc3\xa4rtel. Po prvem uspehu leta 1832 napi\xc5\xa1e koncertno Uverturo v d-molu ter ve\xc4\x8d drugih koncertnih del, vklju\xc4\x8dno s Simfonijo v C-duru, ki je bila premierno predvajana istega leta na pra\xc5\xa1kem konservatoriju._NEWLINE_Zgleduje se po obdobju pozne romantike, zlasti po E.T.A. Hoffmannu in pripravi na\xc4\x8drt za svojo prvo opero z naslovom Svatba (Die Hochzeit). \xc5\xbde napisano besedilo je kasneje, na \xc5\xbeeljo sestre Rosalie, uni\xc4\x8dil._NEWLINE_Wagner je bil nekaj \xc4\x8dasa aktivni \xc4\x8dlan \xc5\xa1tudentskega zdru\xc5\xbeenja Corps Saxonia Leipzig. Zapustil ga je razo\xc4\x8daran nad politi\xc4\x8dno dr\xc5\xbeo leipzi\xc5\xa1kih \xc5\xa1tudentov do vstaje na Poljskem. _NEWLINE_Wagner je za\xc4\x8del skladati svojo opero Die Feen (Vile), potem ko je dobil svojo prvo slu\xc5\xbebo kot zborovodja v gledali\xc5\xa1\xc4\x8du v W\xc3\xbcrzburgu. V \xc4\x8dasopisu Zeitung f\xc3\xbcr die elegante Welt se takoj pojavi esej o njegovi "nem\xc5\xa1ki operi". Kot glasbeni direktor poletne sezone v Bad Lauchstaedtu in gledali\xc5\xa1\xc4\x8du v Magdeburgu, je spoznal igralko Christino Wilhelmino "Minna" Planer in se strastno zaljubil vanjo.\n_START_SECTION_\nPrva izku\xc5\xa1nja z gledali\xc5\xa1\xc4\x8dem (1835-1841)\n_START_PARAGRAPH_\nWagner je leta 1835 pisal opero Das Liebesverbot (Prepoved ljubezni) in \xc5\xbee drugo sezono re\xc5\xbeiral v Magdeburgu. 29. marca 1836 je bila premiera omenjene opere v obupnih razmerah, druge uprizoritve potem ni bilo. Preko Berlina je Wagner potoval v K\xc3\xb6nigsberg. 24. novembra se je poro\xc4\x8dil z Minno Planer, ki je bila tam igralka v cerkvi Tragheim. 1. aprila 1837 je postal glasbeni direktor v K\xc3\xb6nigsbergu. Gledali\xc5\xa1\xc4\x8de kmalu razpade zaradi slabega upravljanja. Wagner je \xc5\xbeivel preko svojih zmo\xc5\xbenosti in zaprosil za posojilo, ki ga ni mogel vrniti. V juniju 1837 je postal dirigent v lokalni operi v Rigi, kjer je bil varen pred nem\xc5\xa1kimi upniki. V juliju njegova \xc5\xbeena Minna pobegne s trgovcem Dietrichom, a se oktobra skesano vrne nazaj k njemu v Rigo. Tukaj je za\xc4\x8del pisati opero Rienzi. _NEWLINE_Po letu 1839, ko si je nabral velike dolgove, pobegne iz Rige. \xc4\x8cez viharno morje se odpravi v London (od tod mu navdih za Der fliegende Holl\xc3\xa4nder - Lete\xc4\x8dega Holandca). Po kratkem postanku v Londonu, prispe septembra 1839 v Pariz in tam ostane do leta 1842. Tukaj je spoznal Heinricha Heineja in Franza Liszta. Richard pi\xc5\xa1e \xc4\x8dlanke in ureja opere drugih skladateljev, predvsem v imenu zalo\xc5\xbebe Schlesinger. Kon\xc4\x8dal je tudi tretji in \xc4\x8detrti del opere Rienzi in Lete\xc4\x8dega Holandca.\n_START_SECTION_\nDresden (1842-1849)\n_START_PARAGRAPH_\nWagner je kon\xc4\x8dal opero Rienzi leta 1840. Leta 1842 se preseli v Dresden. Z mo\xc4\x8dno podporo Giacoma Meyerbeera je bila Rienzi predvajana v kraljevem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du v Dresdnu (Hofoper) in si prislu\xc5\xbeila precej pohval._NEWLINE_Wagner je \xc5\xbeivel v Dresdnu \xc5\xa1e naslednjih \xc5\xa1est let in bil imenovan za dirigenta v kraljevem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du. V tem obdobju je bila uprizorjena opera Lete\xc4\x8di Holandec(2. januar 1843) in kasneje \xc5\xa1e Tannh\xc3\xa4user (19. oktober 1845), prvi dve od njegovih treh oper iz srednjega obdobja. Wagner se je dru\xc5\xbeil z razli\xc4\x8dnimi umetniki v Dresdnu, tudi s skladateljem Ferdinandom Hillerjem in arhitektom Gottfriedom Semperjem._NEWLINE_Sodelovanje Wagnerja v levopoliti\xc4\x8dnem gibanju in v majski vstaji, ki pa je bila krvavo zatrta v kali je pomenilo, da v Dresdnu ni bil ve\xc4\x8d dobrodo\xc5\xa1el. Kot podpornik vstajnikov leta 1849, je moral pobegniti, od\xc5\xa1el je najprej v Pariz, nato pa v Z\xc3\xbcrich.\n_START_SECTION_\nLeta v Z\xc3\xbcrichu (1849\xe2\x80\x931858)\n_START_PARAGRAPH_\nWagner je pre\xc5\xbeivel naslednjih dvanajst let v izgnanstvu. Dokon\xc4\x8dal je opero Lohengrin (1848), zadnjo izmed njegovih oper iz srednjega obdobja pred Dresdensko vstajo in pisal libreto za Mojstre pevce n\xcf\x8brnber\xc5\xa1ke (Die Meistersinger von N\xcf\x8brnberg). Prijatelja Franza Liszta je prosil, da so Lohengrina uprizorili v njegovi odsotnosti. Liszt je v avgustu 1850 vodil premiero v Weimarju._NEWLINE_Wagner je bil v veliki osebni stiski, izoliran od nem\xc5\xa1kega glasbenega sveta in brez rednih dohodkov. Zapletel se je v afero z mlado Jessie Laussot, vendar je po nekaj tednih afero kon\xc4\x8dal in se vrnil k \xc5\xbeeni v Z\xc3\xbcrich. \xc5\xa0el je na zdravljenje v sanatorij v Albisbrunn, kjer je izdelal osnutek pesnitve Der Ring des Nibelungen (Nibelun\xc5\xa1ki prstan). Spoznal je Georgea Herwegha, kolega Karla Marxa in z njim \xc5\xbeivahno razpravljal ter se navdu\xc5\xa1il nad pohodni\xc5\xa1tvom. V samoti visokogorskih ledenikov je videl prizore za Prstan._NEWLINE_V maju 1853 je imel Wagner v Z\xc3\xbcrichu izjemen koncert z odlomki iz svojih del. V juliju ga je obiskal Liszt. V septembru je \xc5\xa1el v Italijo, kjer je v La Spezii dobil navdih za svoje Rensko zlato (Das Rheingold). 10. oktobra je bil Wagner z Lisztom v Parizu, kjer je prvi\xc4\x8d videl njegovo h\xc4\x8der Cosimo, ki je bila stara \xc5\xbee 15 let. Za\xc4\x8del je pisati Rensko zlato, ki ga je zaklju\xc4\x8dil v treh mesecih do januarja 1854._NEWLINE_Wagner je v svojih prvih letih v Z\xc3\xbcrichu napisal niz esejev oziroma glasbenih kritik, kjer je opisoval opero kot celovito umetni\xc5\xa1ko delo, v katerem se razli\xc4\x8dne umetnosti, kot so glasba, petje, ples, poezija, vizualne umetnosti poenotijo. Po njegovem mnenju je pisanje popularne glasbe in s tem doseganje finan\xc4\x8dnega uspeha v nasprotju z ustvarjanjem prave umetnine._NEWLINE_Pred odhodom v Dresden leta 1851, je Wagner pripravil scenarij, ki je s\xc4\x8dasoma postal cikel \xc5\xa1tirih oper Der Ring des Nibelungen. Najprej je leta 1848 napisal libreto za eno opero, Siegfrieds Tod (Siegfriedova smrt); besedilo te opere je prva razli\xc4\x8dica bodo\xc4\x8dega Somraka bogov (G\xc3\xb6tterd\xc3\xa4mmerung). Po prihodu v Z\xc3\xbcrichu je raz\xc5\xa1iril zgodbo z opero Der junge Siegfried (Mladi Siegfried), v kateri je raziskal junakovo ozadje. Besedilo cikla je zaklju\xc4\x8dil s pisanjem libreta za Die Walk\xcf\x8bre (Valkira) in Das Rheingold (Rensko zlato) in revidiral druge librete v skladu s svojim novim konceptom ter jih dokon\xc4\x8dal leta 1852. Wagner je za\xc4\x8del s skladanjem glasbe za Rensko zlato med novembrom 1853 in septembrom 1854, takoj zatem pa \xc5\xa1e za Valkiro (napisana med letoma junij 1854 in marec 1856). Za\xc4\x8del je delati na tretji operi Prstana, ki jo je tedaj imenoval preprosto Siegfried. Verjetno od septembra 1856 do junija 1857 je zaklju\xc4\x8dil le prva dva dela, nakar se je odlo\xc4\x8dil delo prekiniti in se osredoto\xc4\x8diti na novo idejo - opero Tristan in Izolda, ki temelji na ljubezenski zgodbi o Tristanu in Iseult. Vir navdiha je bila filozofija Arthurja Schopenhauerja katere privr\xc5\xbeenec je Wagner ostal do konca \xc5\xbeivljenja. Drugi vir navdiha je bila zaljubljenost Wagnerja do pesnice in pisateljice Mathilde Wesendonck, za katero je uglasbil nekatera njena besedila. Njen mo\xc5\xbe, trgovec Wesendonck, je dal od maja 1853 dalje Wagnerju ve\xc4\x8d posojil za financiranje gospodinjskih izdatkov v Z\xc3\xbcrichu, in leta 1857 postavil ko\xc4\x8do na svojem posestvu in jo dal Wagnerju na razpolago._NEWLINE_Da bi zaslu\xc5\xbeil za \xc5\xbeivljenje je Wagner v letu 1855 izvedel ve\xc4\x8d koncertov z Londonsko filharmonijo, enega tudi pred kraljico Viktorijo._NEWLINE_18. Avgust 1857 sta v Berlinu se poro\xc4\x8dila Hans von B\xc3\xbclow in Cosima in na svojem poro\xc4\x8dnem potovanju obiskala Wagnerja v Z\xc3\xbcrichu. Afera Wagnerja z Mathilde Wesendonck se je stopnjevala do leta 1858. Potem ko je Wagnerjeva \xc5\xbeena Minna odkrila odnos mo\xc5\xbea do poro\xc4\x8dene Mathilde Wesendonck, je povzro\xc4\x8dila \xc5\xa1kandal. Wagner je zapustil \xc5\xbeeno in odpotoval v Benetke, kjer je uglasbil drugo dejanje Tristana, Minna pa se je preselila v Dresden.\n_START_SECTION_\nLeta potovanj (1859\xe2\x80\x931865)\n_START_PARAGRAPH_\nSpomladi leta 1859 je moral Wagner iz politi\xc4\x8dnih razlogov zapustiti Benetke, ki so bile tedaj pod avstrijsko upravo. Od\xc5\xa1el je v Luzernu in v hotelu Schweizerhof kon\xc4\x8dal Tristana. Potem se je vrnil v Pariz, kamor ga je Minna sledila. Princesa Pauline von Metternich in Marie von Kalergis (kasneje vojvodinja Muchanoff) sta na\xc5\xa1li nove pokrovitelje, ki so mu omogo\xc4\x8dili koncerte v Parizu in Bruslju. V avgustu 1860 je Wagner, po delni amnestiji Sa\xc5\xa1kega kralja, spet stopil na nem\xc5\xa1ko zemljo._NEWLINE_Wagner je leta 1861 za gledali\xc5\xa1\xc4\x8de Op\xc3\xa9ra Garnier v Parizu napisal novo francosko razli\xc4\x8dico svojega Tannh\xc3\xa4userja, za katerega je ponovno napisal prvo sceno in dodal balet. Kljub temu pa rezultati niso izpolnjevali pri\xc4\x8dakovanj nekaterih pari\xc5\xa1kih klubov. Pri\xc5\xa1lo je do \xc5\xa1kandala. Dirigent Pierre-Louis Dietsch je po mnenju Wagnerja sabotiral izvedbo. Wagner je svoje delo umaknil. Zapustil je Pariz in \xc5\xbeivel v Karlsruheju, Benetkah in na Dunaju, nato pa se ponovno vrnil v Pariz, da bi za\xc4\x8del z glasbeno zalo\xc5\xbebo Francis Schott iz Mainza z novim delom, Mojstri pevci n\xcf\x8brnber\xc5\xa1ki. V za\xc4\x8detku leta 1862 se je preselil v Biebrich, da napi\xc5\xa1e glasbo za to opero._NEWLINE_V za\xc4\x8detku leta 1862 je v Biebrichu pri\xc5\xa1lo do kon\xc4\x8dne lo\xc4\x8ditve z Minno. V istem letu je Sa\xc5\xa1ki kralj izdal popolno amnestijo. Wagnerjev prijatelj in zavetnik Wendelin Wei\xc3\x9fheimer prvi\xc4\x8d organizira koncert v Leipzigu. V juliju se je sestal z B\xc3\xbclowom, \xc5\xa1el na Dunaj in pre\xc5\xbeivel nekaj mesecev v Penzingu, kjer so na\xc4\x8drtovali premiero Wagnerjevega Tristana. V Musikverein na Dunaju je imel v navzo\xc4\x8dnosti cesarice Elizabete nekaj zelo odmevnih koncertov. Leta 1863 Wagner koncertirala v Sankt Peterburgu, Moskvi, Budimpe\xc5\xa1ti, Pragi in Karlsruheju. Koncerti so bili umetni\xc5\xa1ko uspe\xc5\xa1ni vendar niso prinesli pri\xc4\x8dakovanega prihodka. Spomladi leta 1864 Wagner pobegne pred dav\xc4\x8dno preiskavo in upniki z Dunaja in obi\xc5\xa1\xc4\x8de Marijo Elizo Wille v Z\xc3\xbcrichu._NEWLINE_Zadnja mo\xc5\xbenost izbolj\xc5\xa1ave finan\xc4\x8dnega stanja se je zgodila 4. maja 1864, ko je postal kralj Ludvik II. Wagner je bil ne le najljub\xc5\xa1i kraljev skladatelj, temve\xc4\x8d je postal tudi njegov "o\xc4\x8de", prijatelj in svetovalec. Kralj je ostal do smrti Wagnerjev pokrovitelj. Kralj mu je dal na voljo hi\xc5\xa1o v M\xc3\xbcnchnu, v Brienner stra\xc3\x9fe. 10. aprila 1865 se je v M\xc3\xbcnchnu rodila Izolda, prvi otrok Cosime (\xc5\xa1e vedno poro\xc4\x8dene von B\xc3\xbclow) in Richarda Wagnerja. 10. junija je bila v M\xc3\xbcnchnu prva izvedba Tristana und Isolde. 17. julija Wagner za\xc4\x8dne narekovati svojo avtobiografijo, Mein Leben. Zaradi nasilnih protestov ljudi in vlade, zaradi potratnosti Ludvika II, Wagner decembra zapusti Bavarsko in gre v \xc5\xa0vico. Za\xc4\x8dasno je najel pode\xc5\xbeelsko hi\xc5\xa1o v \xc5\xbdenevi, kjer za\xc4\x8dne pisati prvo dejanje opere Mojstri pevci. Pri iskanju stalnega prebivali\xc5\xa1\xc4\x8da v za\xc4\x8detku leta 1866 odpotuje v Toulon, nato v Lyon in Marseille.\n_START_SECTION_\nZato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de v Tribschen (1866\xe2\x80\x931871)\n_START_PARAGRAPH_\nNjegova \xc5\xbeena Minna je umrla 25. januarja 1866 v Dresdnu. Konec marca je Wagner najel vilo v bli\xc5\xbeini Luzerna v kraju Triebschen in se tja preselil 15.aprila. Nadaljeval je s pisanjem Mojstrov pevcev. Nekaj mesecev kasneje se je k njemu preselila tudi Cosima z otroki._NEWLINE_22. maja je prejel obisk kralja Ludvika in Pavla von Thurn und Taxis. Ludvik je \xc5\xbeelel kot kralj prepri\xc4\x8dati Richarda Wagnerja, da se vrne v M\xc3\xbcnchen. Prva izvedba Mojstrov pevcev je bila 21. junija 1868 v M\xc3\xbcnchnu. 8. novembra se je v Leipzigu prvi\xc4\x8d sre\xc4\x8dal z Nietzschejem. 22. septembra je bil na ukaz kralja Ludvika in proti Wagnerjevi volji, v M\xc3\xbcnchnu svetovna premiera Renskega zlata. Tudi prva izvedba Wagnerjeve Valkire je bila brez njegovega soglasja predvajana 26 junija 1870 v M\xc3\xbcnchnu._NEWLINE_18. julija 1870 je bila poroka Cosime in Hansa von B\xc3\xbclowa razvezana, 25. avgusta sta se v protestantski cerkvi v Luzernu Cosima in Richard Wagner poro\xc4\x8dila. Wagner se je odlo\xc4\x8dil leta 1871 v Bayreuthu imeti festivalsko prizori\xc5\xa1\xc4\x8de in napovedal na prvem festivalu izvedbo Nibelun\xc5\xa1kega prstana. V aprilu ga v Berlinu sprejme Otto von Bismarck. Finan\xc4\x8dna podpora na\xc4\x8drtovanega festivala nem\xc5\xa1kega cesarstva ni bila odobrena.\n_START_SECTION_\nLeta v Bayreuthu (1872\xe2\x80\x931881)\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1871 se je Wagner odlo\xc4\x8dil preseliti v Bayreuthu. Mestni svet mu je podaril veliko parcelo, na kateri je nameraval zgraditi Festivalno dvorano ( Festspielhaus). Wagner je sprva napovedal prvi Festival v Bayreuthu, v kateri bi prvi\xc4\x8d predvajali celoten Nibelun\xc5\xa1ki prstan, za leto 1873. Zapletalo se je pri financiranju, Wagner je koncertiral po Nem\xc4\x8diji, kon\xc4\x8dno je leta 1874 dodal sredstva tudi kralj Ludvik II. Gledali\xc5\xa1\xc4\x8de je bilo kon\xc4\x8dano leta 1875. Za oblikovanje Festspielhaus si je Wagner prisvojil nekaj zamisli svojega nekdanjega kolega Gottfrieda Semperja, ki je na\xc4\x8drtoval novo operno hi\xc5\xa1o v M\xc3\xbcnchnu.  Wagner je bil idejni vodja ve\xc4\x8d gledali\xc5\xa1kih inovacij v Bayreuthu: to je temnenje avditorija med predstavami in postavitev orkestra v jamo. Edinstvena akustika temelji na lesenem odru, avditorij pa nima na straneh lo\xc5\xbe. Sede\xc5\xbei so oblazinjeni tako, da je \xc4\x8dim manj absorbcije zvoka._NEWLINE_13. avgusta 1876 je bila v Bayreuthu prva predstava, tudi v prisotnosti cesarja Wilhelma I., cesarja Pedra II. Brazilskega, Antona Brucknerja, Camilla Saint-Sa\xc3\xabnsa in Petra Ilji\xc4\x8da \xc4\x8cajkovskega. Das Rheingold je dirigiral Hans Richter._NEWLINE_V septembru Wagner odpotuje v Italijo v Sorrento na sre\xc4\x8danje z Nietzschejem. V letih 1877-1879 Wagner dela na Parsifalu. Med obiskom v Londonu ga je sprejela kraljica Viktorija. 31. decembra 1879 Wagner spet odide v Italijo in ostane v naslednjem letu v Neaplju, Ravellu, Sieni in Benetkah. _NEWLINE_V novembru 1881 ima Wagner te\xc5\xbeave z zdravjem, imel je hude napade angine, zato zaradi ugodnej\xc5\xa1ega podnebja, s svojo dru\xc5\xbeino odpotuje na Sicilijo. 13. januarja 1882 v Palermu dokon\xc4\x8da Parsifala, ki je bil v istem letu na drugem festivalu v Bayreuthu 26 julija premierno predstavljen. Pred tem je bil v M\xc3\xbcnchnu zasebno za kralja Ludvika odigran Parsifalov preludij, in to je bilo njuno zadnje sre\xc4\x8danje.\n_START_SECTION_\nSmrt v Benetkah 1883\n_START_PARAGRAPH_\nPo festivalu je dru\xc5\xbeina Wagner odpotovala v Benetke. Wagner je umrl 13. februarja 1883 zaradi sr\xc4\x8dnega napada v starosti 69 let v pala\xc4\x8di Vendramin-Calergi ob Canalu Grande. Kipar Augusto Benvenuti je 14. februarja izdelal posmrtno masko. 16. februarja je balzamirano telo Wagnerja, skupaj s svojo dru\xc5\xbeino in nekaj prijatelji, v dveh posebnih vozilih, ki sta bili pritrjeni na vlak iz Benetk, prepeljano prek M\xc3\xbcnchna v Bayreuth. Ob prihodu v nedeljo, 18. februarja, je bila krsta z ostanki prene\xc5\xa1ena od Gotterdammerung do Vile Wahnfried, kjer je pokopan v grobnici pripravljeni na vrtu.\n_START_SECTION_\nOpere\n_START_PARAGRAPH_\nWagnerjeve opere so njegova glavna umetni\xc5\xa1ka zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina. Za razliko od ve\xc4\x8dine opernih skladateljev, ki so prepustili pisanje libretov (besedil) drugim, je Wagner napisal svoje librete sam._NEWLINE_Od leta 1849 dalje je ustvaril nov koncept opere in jo imenoval  "glasbena drama". Wagner je razvil nov slog kompozicije, v katerem je bil pomen orkestra enak pomenu pevcev. V orkestru je za dramati\xc4\x8dnost uporabljal "leitmotiv", glasbene fraze, ki so napovedale posebne zna\xc4\x8dilnosti ali posamezne elemente. Te fraze so pripomogle k razvoju in napredovanju dramati\xc4\x8dnosti. Wagnerjeve opere so, po mnenju ve\xc4\x8dine poznavalcev, glasbene drame.\n_START_SECTION_\nRomanti\xc4\x8dne opere (1843\xe2\x80\x9351)\n_START_PARAGRAPH_\nNaslednja faza Wagnerjevega ustvarjanja se je za\xc4\x8dela z Der fliegende Hollander ("Lete\xc4\x8di Holandec", 1843), sledila sta Tannh\xc3\xa4user (1845) in Lohengrin (1850). Te tri opere v\xc4\x8dasih ozna\xc4\x8dujejo kot "romanti\xc4\x8dne opere". \xc4\x8ceprav se je distanciral od sloga teh oper, je od 1849 dalje vseeno ve\xc4\x8dkrat predelal tako Lete\xc4\x8dega Holandca kot Tannh\xc3\xa4userja. Te tri opere predstavljajo pomemben razvojni korak v Wagnerjevi glasbeni in operni zrelosti, kar zadeva tematiko, prikaz \xc4\x8dustev in orkestracijo. Vse tri se redno in pogosto izvajajo po vsem svetu. Z njimi je zaslovel \xc5\xbee v \xc4\x8dasu svojega \xc5\xbeivljenja.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek  Prstana\n_START_PARAGRAPH_\nlWagnerjeve drame smatrajo za njegove najve\xc4\x8dje mojstrovine. Nibelun\xc5\xa1ki prstan (Der Ring des Nibelungen), pogosto imenovan kar Prstan je niz \xc5\xa1tirih oper, ki temeljijo na elementih germanske mitologije, predvsem kasnej\xc5\xa1e nordijske mitologije (staronordijski ep Edda in Volsunga Saga) in visoki nem\xc5\xa1ki pesmi Nibelungenlied. Wagner je posebej razvil libreto za te opere v skladu s svojim razumevanjem Stabreim, zelo alterativne rime verzov, ki se uporabljajo v stari germanski poeziji. Nanj so vplivali tudi elementi gr\xc5\xa1ke drame, v kateri so bile tetralogije del atenskih festivalov._NEWLINE_Prvi dve komponenti cikla Prstan, so Das Rheingold (Rensko zlato), ki je bila kon\xc4\x8dana leta 1854, in Die Walk\xc3\xbcre (Valkira), ki je bila kon\xc4\x8dana leta 1856. V Renskem zlatu je s svojim neusmiljenim realizmom pri\xc5\xa1el zelo blizu glasbenih idealov iz njegovih esejev iz let 1849-1851. Valkira, ki vsebuje skoraj tradicionalne arije (Winterst\xc3\xbcrme Siegmund v prvem dejanju) in kvazi-zborovski nastop Valkir, ka\xc5\xbee bolj operne poteze.\n_START_SECTION_\nTristan in Izolda in Mojstri pevci n\xc3\xbcrnber\xc5\xa1ki\n_START_PARAGRAPH_\nMed komponiranjem opere Siegfried, tretjega dela Prstana, je Wagner prekinil delo na njem in med letoma 1857 in 1864 napisal tragi\xc4\x8dno ljubezensko zgodbo Tristan in Izolda in njegovo edino komedijo Die Meistersinger von N\xc3\xbcrnberg (Mojstri pevci n\xc3\xbcrnber\xc5\xa1ki)._NEWLINE_Tristan ima posebno mesto v glasbeni zgodovini. Mnogi ga vidijo kot odmik od konvencionalne harmonije in tonalitet in menijo, da postavlja temelje za smer klasi\xc4\x8dne glasbe v 20. stoletju. Wagner je v tej operi dosegel ravnote\xc5\xbeje med dramati\xc4\x8dnostjo in med vokalnimi in orkestralnimi linijami. Pretirano je uporabljal godala in iskal govorico ti\xc5\xa1ine, kar mu je uspelo kot nobenemu skladatelju do tedaj. Opera je bila kon\xc4\x8dana leta 1859 in prvi\xc4\x8d predvajana v M\xc3\xbcnchnu v juniju 1865._NEWLINE_Mojstri pevci n\xc3\xbcrnber\xc5\xa1ki so bili zasnovani v letu 1845 kot nekak\xc5\xa1en strip za Tannh\xc3\xa4userja. Premierno so bili predstavljeni v M\xc3\xbcnchnu 21. junija 1868 in po\xc5\xbeeli velik uspeh. Tema je pevsko tekmovanje, ki ga spremlja sodnik in bele\xc5\xbei prekr\xc5\xa1ke pravil. Vsebina predstavlja ironi\xc4\x8dno sliko mestnega \xc5\xbeivljenja v stari Nem\xc4\x8diji.\n_START_SECTION_\nDokon\xc4\x8danje Prstana\n_START_PARAGRAPH_\nKo se je Wagner vrnil k pisanju glasbe za zadnje dejanje Prstana, to je dokon\xc4\x8danje Siegfrieda (prvi dve dejanji je napisal v letih 1856 in 1857, tretje pa \xc5\xa1ele 1869-71) in Gotterdammerung (Somrak bogov), se je njegov stil ponovno spremenil in bil bli\xc5\xbeji opernemu. To je delno posledica dejstva, da je bil libreto \xc5\xa1tirih delov Prstana zapisan v obratnem vrstnem redu, kot kasnej\xc5\xa1a uglasbitev. Razlike izhajajo tudi iz razvoja Wagnerja kot skladatelja v obdobju, v katerem je napisal Tristana, Mojstre pevce in pari\xc5\xa1ko razli\xc4\x8dico Tannh\xc3\xa4userja. V uvodu v Prstan najdemo velike leitmotive in so temelj celotne tetralogije in jih izvaja orkester. Valkiro je kon\xc4\x8dal med letoma 1854 in 1856. Opera je priljubljena zaradi melodi\xc4\x8dne uverture in opisovanja narave, najbolja znana pa je "je\xc5\xbea valkir". Siegfried je juna\xc5\xa1ka pesnitev mladega junaka. Imenitni so zvoki kova\xc4\x8dnice, \xc5\xa1u\xc5\xa1tenje gozda, posebej melodi\xc4\x8dne pa so teme ljubezenskega dueta in v Brunhildini odpovedi bo\xc5\xbeanski naravi._NEWLINE_Minilo je 26 let od za\xc4\x8detka pisanja prvega osnutka libreta leta 1848 in dokon\xc4\x8danja Somraka bogov leta 1874. Prstan traja pribli\xc5\xbeno 15 ur in je edini projekt takega obsega, ki se redno predvaja na svetovnih odrih.\n_START_SECTION_\nParsifal\n_START_PARAGRAPH_\nOpera Parsifal (1882) je bila napisana zadnja in je bilo edino njegovo delo napisano posebej za Festspielhaus v Bayreuthu. Zgodba opisuje junaka germanskih legend o svetem Gralu. Zamisel za Parsifala je Wagner dobil leta 1857 v Z\xcf\x8brichu v \xc4\x8dasu prebujanja narave in \xc4\x8daru Velikega petka. Prvo razli\xc4\x8dico je napisal leta 1865, dopolnil in dokon\xc4\x8dal pa leta 1877. V prvem in tretjem dejanju so na odru prikazane velike svete slovesnosti in so pravo nasprotje Parsifalovi vitalnosti in mo\xc4\x8di, s katero naj bi se spopadel z demonskimi silami. Zelo druga\xc4\x8dno je drugo dejanje v katerem se mladeni\xc4\x8d soo\xc4\x8di s \xc4\x8darovnikom in upre zapeljevanju Kundrye s katero \xc4\x8darovnik manipulira. Glasba je temu primerno ekspresivna.\n_START_SECTION_\nProzna dela\n_START_PARAGRAPH_\nWagner je bil izredno plodovit pisec, avtor \xc5\xa1tevilnih knjig, pesm, in obse\xc5\xbene korespondence. Njegovo pisanje zajema \xc5\xa1irok spekter tem, vklju\xc4\x8dno z avtobiografijo, politiko, filozofijo ter podrobne analize svojih oper._NEWLINE_Wagner je na\xc4\x8drtoval izdati zbrane publikacije \xc5\xbee leta 1865. Menil je, da bi taka izdaja pomagala razumeti njegov intelektualni razvoj in umetni\xc5\xa1ke namene. Prva tak\xc5\xa1na izdaja je iz\xc5\xa1la med letoma 1871 in 1883, vendar je bila delno prirejena. Wagnerjeva avtobiografija Mein Leben je bila najprej objavljena v zelo majhni izdaji (15-18 izvodov na volumen) v \xc5\xa1tirih knjigah med letoma 1870 in 1880 in je bila namenjena le prijateljem. Prva javna izdaja (z veliko dodanih odlomkov Cosime) se je pojavila leta 1911, prvi poskus polne razli\xc4\x8dice (v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini) pa leta 1963._NEWLINE_Celotna izdaja Wagnerjeve korespondence, ki po ocenah zna\xc5\xa1a med 10.000 in 12.000 enot, poteka \xc5\xa1e vedno pod nadzorom Zavoda za glasbene raziskave na Univerzi v W\xc3\xbcrzburgu. Leta 2012 se je pojavilo 20 volumnov, ki zajemajo obdobje do leta 1870.'