b"\n_START_ARTICLE_\nHimera iz Arezza\n_START_SECTION_\nZgodovina Himere\n_START_PARAGRAPH_\nPo gr\xc5\xa1ki mitologiji je bila Himera po\xc5\xa1ast z levjo glavo, kozjim trupom in zmajskim repom IZ Likije v Mali Aziji. Kot potomka Tifona in Ehidne je Himera zelo hitro opusto\xc5\xa1ila Likijo . Likijski kralj Iobates, ki je bil prizadet zaradi uni\xc4\x8denja njegove de\xc5\xbeele, je mlademu bojevniku po imenu Belerofont naro\xc4\x8dil naj ubije grozljivo Himero, tudi kot uslugo sosednjemu kralju Proetu. Proet je \xc5\xbeelel, da bi Belerofont umrl, ker ga je njegova \xc5\xbeena obto\xc5\xbeila, da jo je posilil in domneval, da bo bojevnik umrl v poskusu ubiti zver. Belerofont se je na krilatem konju Pegazu odpravil in zmagal v bitki s Himero. Dobil je ne samo roko Iobatesove h\xc4\x8derke, temve\xc4\x8d tudi njegovo kraljestvo. Ta zgodba je bila umetnostnim zgodovinarjem razlog, da je bila Himera iz Arezza prvotno del skupinske skulpture, ki je vklju\xc4\x8devala Belerofonta in Pegaza. Votivni dar za bogove je pogosto predstavljal mitolo\xc5\xa1ke zgodbe. Okrogla luknja na levi ritnici Himera bi lahko nakazala mesto, na katerega je Belerofont udaril zver z zdaj-manjkajo\xc4\x8dim kopjem. [2] Prva znana literarna omemba je bila v Homerjevi Iliadi in Heziodova epska poezija pa v 8. stoletju pr. n. \xc5\xa1z. tudi omenja Himero. _NEWLINE_V odgovor na vpra\xc5\xa1anja o pravem zna\xc4\x8daju kipa je Vasari pisal v svoji Razmi\xc5\xa1ljanja o izumih, ki jih je naslikal v Firencah v pala\xc4\x8di njihovih prejasnih viso\xc4\x8danstev. _NEWLINE_Rep je bil obnovljen leta 1785, ko ga je pistoie\xc5\xa1ki kipar Francesco Carradori (ali njegov u\xc4\x8ditelj Innocenzo Spinazzi) zamenjal, nepravilno namestil ka\xc4\x8do, da bi ugriznila kozji rog. Veliko bolj verjetno je, da se je ka\xc4\x8da morala umakniti proti Belerofontu, ker je grizenje glave koze pomenilo, da je grizel sebe. Napis na desni prednji nogi je v starodavnem etru\xc5\xa1\xc4\x8danskem jeziku. Razli\xc4\x8dno je bil de\xc5\xa1ifriran, nazadnje naj bi prebrali TINSCVIL, kar pomeni: \xc2\xbbDarilo, ki pripada Tinii\xc2\xab\xc2\xa0, kar ka\xc5\xbee, da je bil bron votivni predmet, posve\xc4\x8den najvi\xc5\xa1jemu etru\xc5\xa1\xc4\x8danskemu boga dneva, Tin ali Tinia. Ocenjeno je, da je prvotni kip nastal okoli leta 400 pr. n. \xc5\xa1t._NEWLINE_Leta 1718 je bil kip preseljen v galerijo Uffizi, kasneje pa je skupaj s preostalo Cosima I. zbirko odnesli v Palazzo della Crocetta. Dvorni intelektualci tistega \xc4\x8dasa so obravnavali Himero iz Arezza kot simbol prevlade Medi\xc4\x8dejcev Velikega vojvodstva Toskane. Sedaj je v Nacionalnem arheolo\xc5\xa1kem muzeju v Firencah. Na kratko je bila posojena v Gettyjevo vilo za razstavo leta 2010._NEWLINE_Kip je verjetno naro\xc4\x8dil aristokratski klan ali uspe\xc5\xa1na skupnost in je bil postavljen v sveti\xc5\xa1\xc4\x8du v bli\xc5\xbeini starega etru\xc5\xa1\xc4\x8danskega mesta Arezzo, pribli\xc5\xbeno 80 km jugovzhodno od Firenc. Himera je bila ena od zbirk brona, ki je bila v klasi\xc4\x8dni antiki skrbno zakopana zaradi varnosti. Bronasta replika zdaj stoji blizu mesta prvotnega odkritja.\n_START_SECTION_\nEtru\xc5\xa1\xc4\x8dani\n_START_PARAGRAPH_\nEtru\xc5\xa1\xc4\x8dani so bili bogata civilizacija v starodavni Italiji s koreninami v starodavni regiji Etruriji, ki je obstajala v za\xc4\x8detku 8. in 6. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. in raz\xc5\xa1irila v delu sodobne Toskane, zahodne Umbrije in severnega Lacija . Regija je postala del rimske republike po rimsko-etru\xc5\xa1\xc4\x8danskih vojnah._NEWLINE_Zaradi mo\xc4\x8dnega vpliva starogr\xc5\xa1ke kulture je za etru\xc5\xa1\xc4\x8dansko umetnost zna\xc4\x8dilna uporaba terakote, obdelava kovin, zlasti brona, pa tudi nakit in gravirane geme . Kovinski in bronast nakit iz Sredozemlja se je hitro za\xc4\x8del pojavljati okoli Etrurije. Zgodovinarjem ni jasno, kdaj se je za\xc4\x8delo trgovanje z vzhodnim Sredozemljem, vendar je jasno, da so se morali tako Feni\xc4\x8dani kot tudi Grki zanimati za kovinske rude Etrurije, kar je povzro\xc4\x8dilo pove\xc4\x8danje priljubljenosti umetni\xc5\xa1ke trgovine v teh regijah. Etru\xc5\xa1\xc4\x8dani so bili znani po svoji umetnosti v orientaliziranem obdobju 700-600 pr. n. \xc5\xa1t., arhai\xc4\x8dnem obdobju 600-480 pr. n. \xc5\xa1t. in helenisti\xc4\x8dnem obdobju od 2. do 1. stoletja pr. n. \xc5\xa1t.\n_START_SECTION_\nOdkritje\n_START_PARAGRAPH_\nOdkrili so ga gradbeni delavci 15. novembra 1553 pri blizu vrat San Lorentio v Arezzu (anti\xc4\x8dnem Arretiumu) . Kip so hitro zahtevali za zbirko velikega vojvode Toskane Medi\xc4\x8dejca, Cosima I., ki ga je javno razstavil v Palazzo Vecchio v dvorani Lea X.. Cosimo je v svojem lastnem studiu v pala\xc4\x8di Pitti postavil tudi manj\xc5\xa1e bronaste kipe iz pala\xc4\x8de, kjer je bil \xc2\xbbvojvoda zelo vesel, da jih je sami \xc4\x8distil z nekaj zlatarskega orodja\xc2\xab, kot je poro\xc4\x8dal Benvenuto Cellini v svoji avtobiografiji . Ob odkritju kipa je manjkala ka\xc4\x8da in njena leva sprednja in zadnje tace . Zaradi razdrobljenega stanja ob odkritju so kip prvotno obravnavali kot leva. Italijanski slikar Giorgio Vasari je motive kipov \xc5\xa1tudiral iz starih gr\xc5\xa1kih in rimskih kovancev, kot je srebrni stater s podobo Himere, in kip natan\xc4\x8dno identificiral. S\xc4\x8dasoma je bil uradno ozna\xc4\x8den kot del ve\xc4\x8djega dela, ki je prikazoval boj med Himera in gr\xc5\xa1kim junakom Belerofontom. Skulptura je bila najdena med drugimi majhnimi kosi, ki so slu\xc5\xbeili kot votivni dar bogu Tiniju. Ta skulptura je lahko slu\xc5\xbeila tudi kot etru\xc5\xa1\xc4\x8danska verska predanost. Po odkritju je na\xc5\xa1el svoje mesto v Firencah, kjer je ostal do leta 1718 in prenosa v pala\xc4\x8di Uffizi.  Od leta 1870 je Himaera iz Arezza v Narodnem arheolo\xc5\xa1kem muzeju v Firencah. Ker je skulptura romala skozi razne muzeje v Firencah, je pritegnila pozornost umetnikov in zgodovinarjev.\n_START_SECTION_\nIkonografija\n_START_PARAGRAPH_\nTipi\xc4\x8dna ikonografija mita o Himeri prikazuje vojno Belerofonta, kako se soo\xc4\x8da s Himero ali se jaha na vrhu ali ob njej. Ta ikonografija se je za\xc4\x8dela pojavljati na gr\xc5\xa1kih posodah leta 600 pr. n. \xc5\xa1t.. Himera iz Arezza predstavlja zelo podrobno in zapleteno kompozicijo, ki je bila najverjetneje namenjena prikazu in ogledu v krogu. Himera o\xc4\x8ditno izra\xc5\xbea bole\xc4\x8dino s telesom. Njena dr\xc5\xbea je zvita, njen obraz in gobec sta odprta, ker jo je prizadel Belerofont. Podobno kot helenisti\xc4\x8dni kipi, oblika Himere in govorica telesa izra\xc5\xbeata gibanje, pa tudi jasno napetost in mo\xc4\x8d zverinine mi\xc5\xa1ice in pri gledalcu zbudi ob\xc4\x8dutek globoke \xc4\x8dustvene bole\xc4\x8dine in zanimanja za razmi\xc5\xa1ljanje o tem gibanju._NEWLINE_O\xc4\x8ditno pod vplivom mediteranske mitolo\xc5\xa1ke kulture je to bronasto delo dokaz etru\xc5\xa1\xc4\x8danskih kiparjev o obvladovanju ne le medijskega, temve\xc4\x8d tudi mitolo\xc5\xa1kega znanja. Umetnostni zgodovinar A. Maggiani daje podrobnosti o jasnem italijanskem kontekstu, tako da opozarja na ikonografske primerjave v Magna Graeciji, kot sta Metaponto in Kaulonia. Italci se sklicujejo na gr\xc5\xa1ko govore\xc4\x8de prebivalstvo v ju\xc5\xbeni Italiji pred Rimskim imperijem. Magna Graecia se nana\xc5\xa1a na gr\xc5\xa1ke kolonije, ki so bile ustanovljene v ju\xc5\xbeni Italiji od 8. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. naprej. S stali\xc5\xa1\xc4\x8da Italcev, so ti trendi jasen pokazatelj nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8de popularnosti arhitekture in kiparstva Atike ali Aten. Stare Atence se je uvr\xc5\xa1\xc4\x8dalo med najvi\xc5\xa1je dru\xc5\xbebe. Njihova umetnost, religija in kultura je bila vidna kot gr\xc5\xa1ki dose\xc5\xbeek. Medtem ko so stari Atenci \xc5\xbee zdavnaj izginili, so njihovo delo in na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja \xc5\xa1e vedno zelo cenili in ga \xc5\xbeeleli posnemati. Zgodovinarji so na splo\xc5\xa1no pri\xc5\xa1li do soglasja, da so Himero iz Arezza izdelali italski obrtniki v zadnjih desetletjih 5. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. ali v za\xc4\x8detku 4. stoletja pr. n. \xc5\xa1t.. Dejstvo, da je bila ta skulptura votivni dar, je opomnik bogastva in prefinjenosti etru\xc5\xa1\xc4\x8danskih elit.\n_START_SECTION_\nMetode in materiali\n_START_PARAGRAPH_\nV 3. tiso\xc4\x8dletju pr. n. \xc5\xa1t. so starodavni livarski delavci s poskusi in napakami, ki jih je imel bron, v primerjavi s \xc4\x8distim bakrom, odkrili mo\xc5\xbeno izdelavo umetni\xc5\xa1kega kiparjenja. Bron je ostal teko\xc4\x8d dlje, ko so polnili model, zaradi ni\xc5\xbejega tali\xc5\xa1\xc4\x8da. Bron je odli\xc4\x8dna kovina za litje kipov zaradi vi\xc5\xa1je natezne trdnosti . Otok Ciper je dal ve\xc4\x8dino brona, ki se je uporabljal v umetni\xc5\xa1ke namene v celotni anti\xc4\x8dni sredozemski regiji._NEWLINE_Najzgodnej\xc5\xa1e oblike gr\xc5\xa1kih bronastih skulptur so bile preproste, ro\xc4\x8dno obdelane plo\xc5\xa1\xc4\x8de iz brona, znane kot sphyrelaton (dobesedno, 'tol\xc4\x8den s kladivom'). Kot sodobna glinasta skulptura, je mogo\xc4\x8de te kovinske plo\xc5\xa1\xc4\x8de okrasiti s tol\xc4\x8denjem s kladivom preko razli\xc4\x8dnih lesenih oblik, in ustvarili \xc5\xbeeleni videz ali globino. Na\xc4\x8din je bil kasneje prilagojen in postal tehnika, znana danes kot preris. V poznem arhai\xc4\x8dnem obdobju (pribli\xc5\xbeno 500-480 pr. n. \xc5\xa1t.) je sphyrelaton izgubil priljubljenost, saj je tehnika ulivanja z izgubljenim voskom postala primarna oblika kiparstva. To litje so dosegli na tri razli\xc4\x8dne na\xc4\x8dine, od katerih ima vsak svoj \xc5\xbeeleni u\xc4\x8dinek. Prva in najzgodnej\xc5\xa1a metoda je bilo trdno litje, ki je zahtevala, da je model kipa oblikovan v trdnem vosku in nato izklesan. Druga metoda je bilo litje votlega izgubljenega voska in je nastalo z neposrednim procesom. Nazadnje, tretja je bilo litje z izgubljenim voskom s posrednim procesom. Model je bil zapakiran v glino, nato pa \xc5\xbegan v \xc5\xbearilni pe\xc4\x8di da bi odstranili vosek in utrdili glino. Model je bil preobrnjen in kovinski vlo\xc5\xbeek znotraj njega je ustvarili odlitek. Ko se ohladil so model iz gline razbili, da bi razkrili trdno bronasto repliko._NEWLINE_Za manj\xc5\xa1e podrobnosti so kiparji pogosto naredili o\xc4\x8di iz stekla in naslikali na lase, detajle obla\xc4\x8dil in barvo ko\xc5\xbee. Izgubljeni v antiki, ve\xc4\x8dino zgodovinskih spoznanj o tem, kako bi zgledali dolo\xc4\x8deni bronasti kipi, izhaja iz preu\xc4\x8devanja ohranjenih rimskih marmornih kopij."