b'\n_START_ARTICLE_\nUtrechtski mir\n_START_PARAGRAPH_\nUtrechtski mir zaobsega vrsto mirovnih sporazumov, sklenjenih v \xc4\x8dasu od aprila 1713 do septembra 1714 v Utrechtu ter Rastattu in Badnu med Francijo, Veliko Britanijo, \xc5\xa0panijo, Svetim rimskim cesarstvom in drugimi evropskimi silami; sporazumi so zaklju\xc4\x8dili vojno za nasledstvo v \xc5\xa0paniji (1701-14).\n_START_SECTION_\nMirovni sporazumi, sklenjeni v Rastattu in Badnu (1714)\n_START_PARAGRAPH_\nCesar Karel VI. se leta 1713 v Utrechtu ni strinjal s sprejetimi sklepi. Po kraj\xc5\xa1em, zanj neuspe\xc5\xa1nem nadaljevanju vojskovanja s Francozi v Porenju, pa je tudi on moral pristati na zelo podobne sklepe. Marca in septembra 1714 sta bila v Rastattu in Badnu (Aargau) podpisana mirovna sporazuma med Francijo in Karlom VI.; prvega je cesar podpisal v svojem imenu (kot vladar habsbur\xc5\xa1kih dednih posesti) in drugega v imenu Svetega rimskega cesarstva._NEWLINE_V sporazumih se je cesar odrekel svojim zahtevam do \xc5\xa1panske krone, ni pa sklenil miru s \xc5\xa0panijo in ni priznal Burbona Filipa V. za \xc5\xa1panskega kralja. Vojno stanje s \xc5\xa0panijo se je nadaljevalo \xc5\xa1e do leta 1720._NEWLINE_V ozemeljskih zadevah je Francija cesarju priznala \xc5\xa1panske posesti v severni Italiji (vojvodino Milano in vojvodino Mantovo), Neapeljsko kraljestvo, Sardinijo ter Ju\xc5\xbeno Nizozemsko (Republiki Nizozemski je bilo dovoljeno, da je obdr\xc5\xbeala svoje posadke v trdnjavah obrambne \xc4\x8drte proti Franciji); vrnila mu je posesti vzhodno od Rena: Breisach, Kehl in Freiburg; v zameno je cesar prepustil Franciji Strasbourg in Alzacijo in dovolil francoskim zaveznikom, volilnim knezom Bavarske in K\xc3\xb6lna, da so nazaj dobili svoje posesti.\n_START_SECTION_\nSpopad v Sredozemlju po utrechtskem miru in mirovni sporazum v Haagu (1720)\n_START_PARAGRAPH_\nNovi \xc5\xa1panski kralj Filip V., ki ga cesar Karel VI. \xc5\xa1e ni priznal, ni bil zadovoljen z ozemeljskimi dolo\xc4\x8dili utrechtskega miru in je pod vplivom svoje \xc5\xbeene Elizabete Farnese in njenega svetovalca Giulia Alberonija na hitro zbral mornarico in zavzel Sardinijo in Sicilijo, ki sta bili z utrechtski mirom dodeljeni habsbur\xc5\xa1ki monarhiji in Savoji. Temu se je uprla (avgusta 1718 ustanovljena) \xc4\x8detverna zveza Velike Britanije, Republike Nizozemske, Francije in Avstrije. Britanska mornarica je prepeljala na Sicilijo avstrijske \xc4\x8dete, Francija pa je okupirala severno \xc5\xa0panijo. Z mirovnim sporazumom v Haagu v februarju 1720 so zavezniki prisilili Filipa V., da je preklical svoje zahteve v Italiji . V istem sporazumu je Viktor Amadej II. Savojski prepustil Sicilijo Avstriji v zameno za Sardinijo.\n_START_SECTION_\nZaklju\xc4\x8dek\n_START_PARAGRAPH_\nPogodbe utrechtskega miru in mirovni sporazum v Haagu so dale osnovo mednarodne ureditve Evrope za naslednjo generacijo. Niso pa kon\xc4\x8dale vojne med \xc5\xa0panijo in Portugalsko. S pogodbo, podpisano februarja 1715 v Madridu, je \xc5\xa0panija vrnila Portugalski naselbino Colonia del Sacramento ob Rio de la Plata, vojna med dr\xc5\xbeavama pa se je formalno nadaljevala do mira v Madridu leta 1750.'