b'\n_START_ARTICLE_\nEdvard Ferjan\xc4\x8di\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nLjudsko \xc5\xa1olo je obiskoval v rojstnem kraju. Leta 1917 je moral kot sedmo\xc5\xa1olec Zavoda svetega Stanislava k vojakom. Bojeval se je na raznih boji\xc5\xa1\xc4\x8dih, med drugim tudi na So\xc5\xa1ki fronti. Voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo pa je kon\xc4\x8dal kot Maistrov borec na Koro\xc5\xa1kem. Po kon\xc4\x8dani gimnaziji je \xc5\xa1tudiral bogoslovje v Ljubljani in Gorici in bil 6. avgusta 1922 posve\xc4\x8den. Najprej je v letih 1922\xe2\x88\x921925 slu\xc5\xbeboval v Solkanu in nato v raznih krajih. Leta 1944 ga je gori\xc5\xa1ki nad\xc5\xa1kof imenoval za \xc5\xbeupnika v Kojskem, tu je ostal, dokler se ni smrtno ponesre\xc4\x8dil pri krasitvi cerkve ob pripravi za birmo._NEWLINE_Ferjan\xc4\x8di\xc4\x8d je marca 1943 z ilegalnim imenom Taras za\xc4\x8del sodelovati z Osvobodilno fronto. Jeseni 1943 je bil izvoljen najprej za tajnika, nato pa za predsednika okrajnega narodnoosvobodilnega odbora. V tem \xc4\x8dasu je re\xc5\xa1eval svoje vernike pred nem\xc5\xa1kimi vdori. Kasneje je sprejel mesto verskega referenta pri Pokrajinskem narodnoosvobodilnem odboru. Po vojni je bil med soustanovitelji primorskega pokrajinskega odbora duhovnikov Osvobodilne fronte.'