b'\n_START_ARTICLE_\nFran Ton\xc4\x8di\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v dru\xc5\xbeini gospodinje Ane Ton\xc4\x8di\xc4\x8d. V rojstnem kraju je kon\xc4\x8dal ljudsko \xc5\xa1olo, gimnazijo pa leta 1913 v Pazinu, potem pa se je na Dunaju vpisal na Visoko \xc5\xa1olo za poljedelstvo. Po enem letu se je prepisal na pravo, a je bil kmalu nato vpoklican v avstrijsko vojsko. Kot politi\xc4\x8dno nezanesljiv je najprej slu\xc5\xbeil na ruskem boji\xc5\xa1\xc4\x8du, kjer je bil tudi ranjen, nato pa do konca vojne na italijanskem boji\xc5\xa1\xc4\x8du ob reki Piavi._NEWLINE_Po kon\xc4\x8dani vojni se je vpisal na Pravno fakulteto v Padovi. Ker ni imel denarja za \xc5\xa1tudij je v Trstu sprejel mesto tajnika pri Akademi\xc4\x8dnem ferijalnem dru\xc5\xa1tvu Balkan, nato pa postal urednik lista Edinost (1920-1923) ter nato leta 1924 urednik novonastalega tednika Novice (1924-1927), ki ga je ustanovilo dru\xc5\xa1tvo Edinost. Isto\xc4\x8dasno je \xc5\xa1tudiral in leta 1924 na Pravni fakulteti v Padovi tudi doktoriral. Kot pripravnik je v Trstu stopil v odvetni\xc5\xa1ko pisarno Josipa Agneletta. Kasneje je delal pri Borisu Furlanu, pri katerem je ostal do leta 1930, ko se je s prevzemom njegove  pisarne osamosvojil.  Leta 1940 so ga italijanske fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne oblasti aretirale in postavile pred Posebno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de za za\xc5\xa1\xc4\x8dito dr\xc5\xbeave. Na II. tr\xc5\xbea\xc5\xa1kem procesu je bil 14. decembra 1941 obsojen na 16 let zapora. Zaprt je bil deloma v tr\xc5\xbea\xc5\xa1kih zaporih, deloma v Castelfrancu (Emilija - Romanja), od koder so ga Nemci oktobra 1944 prepeljali v Trst in \xc4\x8dez \xc4\x8das izpustili s pogojem, da se mora enkrat tedensko javiti Gestapu. Konec oktobra ga je Gestapo prvi\xc4\x8d, januarja 1945 pa drugi\xc4\x8d zaprl pod obto\xc5\xbebo, da sodeluje z Osvobodilno fronto in Osvobodilnim svetom severne Italije (CLANI) _NEWLINE_Po kon\xc4\x8dani vojni je bil Ton\xc4\x8di\xc4\x8d \xc4\x8dlan vodstva Osvobodilne fronte za Trst in Slovensko primorje ter \xc4\x8dlan izvr\xc5\xa1nega odbora Slovensko-italijanske antifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne unije. Leta 1949 sta Ton\xc4\x8di\xc4\x8d in Josip Ferfolja, ker nista odobravala politi\xc4\x8dnih dejanj, prenehala delovati v Slovensko-italijanski antifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dni uniji in organizirala skupino Neodvisni Slovenci. Na njuno pobudo so se 13. januarja 1950 prvi\xc4\x8d sestali zastopniki Slovenske kulturno-gospodarske zveze, gori\xc5\xa1ke Slovenske demokratske zveze in Neodvisnih Slovencev ter ustanovili Akcijski odbor za obrambo Svobodnega tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega ozemlja. \xc4\x8clan odbora je bil tudi Ton\xc4\x8di\xc4\x8d. Te tri politi\xc4\x8dne organizacije so leta 1952 skupaj nastopile pri upravnih volitvah za tr\xc5\xbea\xc5\xa1ki ob\xc4\x8dinski svet. Po sklenitvi londonskega memoranduma pa se je Ton\xc4\x8di\xc4\x8d umaknil iz politike in se posvetil pravnim in gospodarskim vpra\xc5\xa1anjem; postal je predsednik dru\xc5\xa1tva Pravnik in po otvoritvi slovenskega kulturnega doma v Trstu predsednik za\xc4\x8dasnega upravnega odbora. Kot pravni strokovnjak je pisal v razli\xc4\x8dne \xc4\x8dasopise, objavljal pa je tudi spominsko gradivo.'