b'\n_START_ARTICLE_\nBazilika svetega Lovrenca, Milano\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nBazilika je bila zgrajena med poznim \xc4\x8detrtim in v za\xc4\x8detku petega stoletja. To\xc4\x8den datum je negotov, kot tudi ime naro\xc4\x8dnika in okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine njene ustanovitve. Po mnenju nekaterih znanstvenikov postavitev sv. Lovrenca sovpada z \xc2\xbbBaziliko Portiana\xc2\xab, ki jo je zgradil "Augusto z zahoda" (Valentinijan I. ali Valentinijan II.), na pro\xc5\xa1njo milanskega \xc5\xa1kofa  Aussenzzia (355-372) za arijansko vero. \xc4\x8ce bi bilo to res, bi bil sv. Lovrenc za\xc4\x8detnik \xc5\xa1tirih Ambro\xc5\xbeevih bazilik. V podporo temu predlogu je dejstvo, da je bazilika Portiana, navedena v mnogih virih, ki navajajo Ambro\xc5\xbeev boj da bi jo odvzel Arijancem, \xc5\xa1e nikoli ni bila arheolo\xc5\xa1ko potrjena._NEWLINE_Drugi predlog postavlja datum ustanovitve cerkve v kasnej\xc5\xa1e obdobje, med 390 in 402 in predmet naro\xc4\x8dila Teodozija I. ali Stilihona. Dokazi za ta predlog prihajajo iz arheolo\xc5\xa1kih raziskav, opravljenih med 2002 in 2004. Zagovorniki se izgovarjajo na funkcijo objekta; za nekatere je to imperialna bazilika, ki bi potrdila vlogo Milana kot cesarskega glavnega mesta na Zahodu, v rivalstva Rima in Konstantinopla. Za druge pa je mavzolej za Teodozijevo dinastijo._NEWLINE_Gotovo je, da je bila v \xc4\x8dasu gradnje, bazilika najve\xc4\x8dja, centralno na\xc4\x8drtovana stavba na Zahodu. Predanost templja svetemu Lovrencu (San Lorenzo) mu\xc4\x8deniku, je bila potrjena \xc5\xa1ele leta 590, ko je bil Milano \xc5\xbee pod nadzorom Langobardov.\n_START_SECTION_\nSrednji vek in renesansa\n_START_PARAGRAPH_\nMedtem ko je srednjeve\xc5\xa1ki Milano do\xc5\xbeivel obdobje upadanja, je sv. Lovrenc ohranil vodilno vlogo pri bogoslu\xc5\xbeju mesta: kot najvi\xc5\xa1je mesto v Milanu je predstavljal Oljsko goro in na cvetno nedeljo je \xc5\xa1kof blagoslovil palmo in vodil procesijo od tam do sedaj \xc5\xbee poru\xc5\xa1ene bazilike Santa Tecla._NEWLINE_Enajsto in dvanajsto stoletje so zaznamovale \xc5\xa1tevilne nesre\xc4\x8de: po\xc5\xbeari, zlasti velik leta 1071, ki je po\xc5\xberl baziliko in uni\xc4\x8dil notranje dekoracije, in potresi, ki so spodkopavali stabilnost kompleksa, so omogo\xc4\x8dili nove potrebne obnove med dvanajstim in trinajstim stoletjem. Proti sredi enajstega stoletja se je odprl prostor za baziliko, imenovan Vetra in je bil uporabljen kot kraj za usmrtitve. Ta praksa se je nadaljevala do leta 1840, o njej so poro\xc4\x8dali, med drugim, Alessandro Manzoni v zgodovini zloglasnega stebra. Leta 1167, z gradnjo srednjeve\xc5\xa1kega obzidja, je bila bazilika znotraj mesta, pri novih Porta Ticinese (vrata Ticinese).\n_START_SECTION_\nNedavni in sodobni \xc4\x8das\n_START_PARAGRAPH_\nBazilika Sv. Lovrenca je ostala ves srednji vek simbol dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine rimskega imperija v Milanu. Kasneje v dobi renesanse, zlasti po leta 1154 uni\xc4\x8denju drugih anti\xc4\x8dnih rimskih objektov, delo cesarja Barbarosse, je bil tempelj primer klasi\xc4\x8dne arhitekturne norme, ki so jih ob\xc4\x8dudovali humanisti in \xc5\xa1tudirali arhitekti in umetniki, kot so Bramante, Leonardo da Vinci in Giuliano da Sangallo. Mogo\xc4\x8de je identificirati tudi slike cerkve iz tega obdobja._NEWLINE_5. junija 1573 se je kupola bazilike nenadoma zru\xc5\xa1ila, na sre\xc4\x8do brez \xc5\xbertev. Gradnja nove kupole v bolj modernem slogu se je za\xc4\x8dela takoj in bila kon\xc4\x8dana 1619. Med obnovo se je zgodil \xc4\x8dude\xc5\xbe, ki ga je napovedal nad\xc5\xa1kof Karel Boromejski: eno leto po njegovi smrti, leta 1585, je bolna \xc5\xbeenska ozdravela pred ikono Madonne del Latte, prikazane na Piazza della Vetra. Po tem dogodku so se donacije pove\xc4\x8dale in omogo\xc4\x8dile hitrej\xc5\xa1i napredek obnove. Leta 1626 so Madonno del Latte prenesli na oltar, kjer je \xc5\xa1e danes._NEWLINE_V 1830 je avstrijska vlada za\xc4\x8dela prenovo Vetre: hi\xc5\xa1e zgrajene naslonjene na baziliko in \xc5\xbeive\xc4\x8de usnjarje, so podrli; kanal Vetra je bil prekrit, usmrtitve so bile odpravljene. _NEWLINE_Leta 1934 je bilo v mestu poru\xc5\xa1enih nekaj hi\xc5\xa1 in nastalo je neke vrste dvori\xc5\xa1\xc4\x8de, kar je omogo\xc4\x8dalo ustanovitev javnega trga nasproti bazilike. Po bombnih napadih v 1944-1945 hi\xc5\xa1e, ki so bile uni\xc4\x8dene niso obnovili in so lahko ustvarili park bazilike, od koder je odli\xc4\x8den pogled na kompleks.\n_START_SECTION_\nUmetnost in arhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nBazilika, da bi se izognili nestabilni in mo\xc4\x8dvirnati podlagi, je bila zgrajena na umetnem hribu nedale\xc4\x8d od zidu, vzdol\xc5\xbe Via Ticinensis, glavnega dostopa do mesta, nedale\xc4\x8d od cesarske pala\xc4\x8de in amfiteatra, iz katerega so bili vzeti nekateri materiali, ki so se uporabljali pri gradnji cerkve. Kompleks je bil obdan z razli\xc4\x8dnimi vodnimi tokovi, ki so skupaj tvorili Vettabbia, kanal, ki je sprejemal vodo iz Milana in ki \xc5\xa1e vedno te\xc4\x8de proti kmetijskim obmo\xc4\x8djem ju\xc5\xbeno od mesta._NEWLINE_Stavba je imela centralni tloris, s \xc5\xa1tiri-stranskim portikom in obdana z dvema povezanima strukturama. Dostop do vhodu je preko stebri\xc5\xa1\xc4\x8da kar omogo\xc4\x8da dostop do treh portalov, ki vodijo do glavnega dela stavbe. Ta je bila sestavljena iz kvadratne dvorane opisane kot stavba s \xc5\xa1tirimi apsidami, katerih polkro\xc5\xbene vdolbine s pol-kupolo so lo\xc4\x8dili \xc5\xa1tirje stebri. Okoli tega prostora je potekal ambulatorij, kasneje prekinjen in uporabljen kot galerija za \xc5\xbeenske. Na \xc5\xa1tirih vogalih kvadratne stavbe so stali stolpi. Vse skupaj je prekrivala kupola, o kateri vemo malo. Notranjost je osvetljena z velikimi okni in verjetno okra\xc5\xa1ena z marmorjem v spodnjem delu in z mozaiki v obokih in lokih. Od dveh stranskih stavb, je bila manj\xc5\xa1a na vzhodu, nasproti vhoda: kapela v obliki gr\xc5\xa1kega kri\xc5\xbea, kasneje osmerokotna, posve\xc4\x8dena sv. Hipolitu; ve\xc4\x8dja je bila na jugu, in ima funkcijo cesarskega mavzoleja: tradicionalno je pripisana ustanoviteljici Gali Placidiji (h\xc4\x8derka rimskega cesarja Teodozija I.), ki je zato prevzela ime Kapela kraljice._NEWLINE_Med 489 in 511 je \xc5\xa1kof Lorenzo gradil tretjo strukturo na severu, kapelo, posve\xc4\x8deno sv. Sikstu, ki se uporabljala za pokop metropolitov. Morda se je v tem obdobju, ko se je rimska cesarska oblast v Italiji zmanj\xc5\xa1ala, mavzolej ju\xc5\xbeno od bazilike spremenil v kapelo, posve\xc4\x8deno sv. Geneziju Arle\xc5\xa1kemu, mu\xc4\x8deniku. Od \xc5\xa1estega stoletja sta bila odprta dva portala na vzhodni steni nasproti vhoda, ki omogo\xc4\x8data dostop do dveh lokalnih apsid._NEWLINE_V desetem stoletju, verjetno v otonski dobi, je potekala obnova, ki je verjetno vklju\xc4\x8devala udele\xc5\xbebo bizantinske delovne sile, kar ka\xc5\xbee znanje klasi\xc4\x8dne tehnike gradnje in dekoracijo. Malo je znanega o teh obnovah, vendar domnevajo, da je bila kupola rekonstruirana s pomo\xc4\x8djo votlakov iz terakote, ki je la\xc5\xbeja od prej\xc5\xa1nje, morda \xc5\xbee po\xc5\xa1kodovane do te mere, da je upravi\xc4\x8devala rekonstrukcijo. Po nesre\xc4\x8dah v enajstem stoletju, so bile obnove v dvanajstem in trinajstem stoletju osredoto\xc4\x8dene na zagotavljanje stabilnosti celotnega kompleksa, obnovo stebrov, ki podpirajo kupolo in izvajanje drugih posegov na nosilnih strukturah (stebri, stolpi). V tem obdobju je bila nad kupolo dodana lanterna, podprta s plavajo\xc4\x8dimi oporniki naslonjenimi na stolpih. V petnajstem stoletju je bila iz dvorane apside na jugovzhodu narejena kapela Dr\xc5\xbeavljanov, ki je bila \xc5\xbee enkrat preoblikovana v enajstem stoletju._NEWLINE_Po razpadu leta 1573, je bila nova kupola naro\xc4\x8dena arhitektu Martinu Bassiju. Njegovo sodelovanje z Rinaldijem, Medo in Trezzije je povzro\xc4\x8dila \xc5\xa1tevilne spremembe in je bila kon\xc4\x8dana \xc5\xa1ele leta 1619. Nad\xc5\xa1kof Borromeo je kapelo sv Genezija posvetil sv. Aquilinu, \xc4\x8digar relikvije so bili shranjene v kapeli; na straneh so dodali dve kapeli, posve\xc4\x8deni sv. Janezu Krstniku in Sveti dru\xc5\xbeini. Leta 1623, na \xc5\xbeeljo nad\xc5\xa1kofa Federica Borromeo, se je za\xc4\x8dela gradnja kapiteljske dvorane na dvori\xc5\xa1\xc4\x8dni strani, projekt, ki sta ga izvajala arhitekta Aurelio Trezzi in Francesco Maria Richino. Gradnja je bila kon\xc4\x8dana leta 1626._NEWLINE_Leta 1713 je bila na pobudo Francesca Croce, kapela Odre\xc5\xa1enja vstavljena med kapelama sv. Aquilina in Svete dru\xc5\xbeine (zdaj zakristija)._NEWLINE_Leta 1894 je in\xc5\xbeenir in arhitekt Cesare Nava zgradil pred cerkvijo preddverje, ki je sestavljeno iz treh jonskih lokov v betonu. Leta 1934 so bile poru\xc5\xa1ene hi\xc5\xa1e, ki so zrasle na dvori\xc5\xa1\xc4\x8du, na njihovo mesto je bil naslednje leto postavljen bronast kip Konstantina Velikega, kopija originalnega poznoanti\xc4\x8dnega je ohranjena v Rimu v [[Bazilika svetega Janeza v Lateranu, Rim| Baziliki svetega Janeza v Lateranu]; dvori\xc5\xa1\xc4\x8de je odprto kot javni trg.\n_START_SECTION_\nOrgle\n_START_PARAGRAPH_\nNa sprednji strani \xc5\xbeenske galerije na desni strani apside stojijo orgle, ki jih je izdelal milanski graditelj orgel, Pietro Bernasconi, s ponovno uporabo materialov iz orgel zgrajenih leta 1840, delo Felice Bossija; ta pa je ponovno uporabil dele prej\xc5\xa1njih orgel, obnovljenih leta 1820, delo Antonia Brunellija II., verjetno iz cerkve San Giovanni in Conca._NEWLINE_Instrument, s popolnoma mehanskim menjalnikom, ima svojo konzolo, ki se nahaja v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du orgel, in ima dva manuala (klaviature).\n_START_SECTION_\nKapela svetega Aquilina\n_START_PARAGRAPH_\nV originalno zgradbo so bile dodane \xc5\xa1e druge kapele. Opazna je osmerokotna Cappella di Sant\'Aquilino (kapela sv. Aquilina), ki meji na glavno cerkev na jugu. Kapela, ki bi lahko bila prvotno zgrajena kot cesarski rimski mavzolej,  vsebuje pomembne zgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danske mozaike iz 4. stoletja. Med mozaiki je vklju\xc4\x8den formuliranega upodobitev Jezusa kot Kristus zakonodajalec ("Traditio Legis" - "predaja zakonu") ali morebiti Kristus u\xc4\x8ditelj, podobno Kristus Pantokrator. Jezus sedi na prestolu, obkro\xc5\xbeen s svojimi apostoli, s \xc5\xa1katlo z rolami ob nogah.  Kapela je bila kasneje posve\xc4\x8dena mu\xc4\x8dencu sv Aquilinu Milanskemu (ali Saint Aquilinus iz K\xc3\xb6lna), z njegovimi relikvijami, ki se nahajajo v kapeli. V 17. stoletju je relikviarij oblikoval lombardski arhitekt Carlo Garavaglia (1634-1635). Freska Ponovno odkritje trupla sv. Aquilina iz K\xc3\xb6lna, Carla Urbina, krasi steno za glavnim oltarjem v kapeli Sant\'Aquilina.'