b'\n_START_ARTICLE_\nBojan \xc4\x8cop\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cop je 1951 je postal asistent na Oddelku za primerjalno in splo\xc5\xa1no jezikoslovje ljubljanske Filozofski fakulteti. Po upokojitvi Karla O\xc5\xa1tirja je prevzel predavanja iz indoevropske primerjalne slovnice s poudarkom na modernih smereh, kot so laringalna teorija, indoevropska dialektologija in indoevropske staro\xc5\xbeitnosti. Leta 1971 je doktoriral na FF v Ljubljani. Po 1970 je predaval tudi o teoriji, ki predvideva indouralsko sorodstvo. Redni profesor je postal leta 1972, leta 1990 se je zaradi bolezni upokojil._NEWLINE_Leta 1966 je na FF v Ljubljani postal predstojnik oddelka za primerjalno jezikoslovje in orientalistiko, 1972 izredni ter 1976 redni \xc4\x8dlan SAZU, Univerza v Ljubljani pa mu je podelila naziv zaslu\xc5\xbeni profesor. V za\xc4\x8detku se je ukvarjal z etimologijo indoevropskih jezikov, posebno gr\xc5\xa1\xc4\x8dine, kmalu pa se je preusmeril na \xc5\xa1tudij jezikov ostankov stare Male Azije. Kasneje je napisal ve\xc4\x8d razprav v zvezi s slovni\xc4\x8dno in dialektolo\xc5\xa1ko problematiko indoevropskih jezikov._NEWLINE_Bojan \xc4\x8cop je utemeljil nekatere nove smeri primerjalnega jezikoslovja in tako bistveno pripomogel k njegovemu razvoju.'