b'\n_START_ARTICLE_\nJanez Filipi\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nSin Jerneja in Julije, rojene Pav\xc5\xa1i\xc4\x8d. Ljudsko \xc5\xa1olo je kon\xc4\x8dal v rojstnem kraju, gimnazijo in bogoslovje pa v Gorici, kjer je bil 28. junija 1946 tudi posve\xc4\x8den v ma\xc5\xa1nika. Takoj po novi ma\xc5\xa1i je bil poslan za kaplana v Idrijo, komunisti\xc4\x8dna oblast pa ga je \xc5\xbee \xc4\x8dez teden dni izgnala iz Idrije z obrazlo\xc5\xbeitvijo, da ni imel\xc2\xa0\xc2\xbbpristanka za slu\xc5\xbebovanje\xc2\xab. Kasneje se je vrnil v Idrijo, a so ga 1948 zaprli za tri mesece, ker da ni dobro sodeloval z ljudsko oblastjo. Naslednje leto so ga skupaj z \xc5\xbeupnikom Jankom \xc5\xbdagarjem ve\xc4\x8dkrat poklicali na zasli\xc5\xa1anje, ga na zasli\xc5\xa1evanjih mu\xc4\x8dili, Filipi\xc4\x8da pa nato vpoklicali v JLA. V Idrijo se je vrnil ob koncu leta 1950. Istega leta je bil imenovan za \xc5\xbeupnijskega upravitelja in pet let kasneje pa za idrijskega \xc5\xbeupnika in dekana. \xc4\x8cakalo ga je trdo delo. Poleg du\xc5\xa1nega pastirstva \xc5\xa1e gradnja nove \xc5\xbeupnijske cerkve in \xc5\xbeupni\xc5\xa1\xc4\x8da. Prvotna \xc5\xbeupnijska cerkev sv. Barbare na glavnem trgu je bila proti koncu 2. svetovne vojne med letalskim bombardiranje po\xc5\xa1kodovana in leta 1951 po ukazu takratnih mestnih oblasti brez potrebe poru\xc5\xa1ena. Po ne\xc5\xa1tetih pro\xc5\xa1njah \xc5\xbeupnika Filipi\xc4\x8da je oblast 15 let kasneje dovolila sezidati novo cerkev na prostoru starega pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da. Pokopali\xc5\xa1ko cerkev sv. Kri\xc5\xbea so razen zvonika poru\xc5\xa1ili in na njenem mestu je bila po na\xc4\x8drtih arhitektov Antona Bitenca in Jo\xc5\xbeeta Kregarja zgrajena dana\xc5\xa1nja \xc5\xbeupnijska cerkev. Poslikal (freske in grafite) pa jo je slikar Stane Kregar. V veliko zado\xc5\xa1\xc4\x8denje duhovnika in vernikov je bila 1. maja 1969 posve\xc4\x8dena. Kasneje je bilo dograjeno \xc5\xa1e novo \xc5\xbeupni\xc5\xa1\xc4\x8de. Dekan Filipi\xc4\x8d je bil po 33 letih slu\xc5\xbebovanja v Idriji leta 1979 preme\xc5\xa1\xc4\x8den za \xc5\xbeupnika v Lokavec. Stric Janez, kot so mu rekli, je v bil v Lokavcu za du\xc5\xa1nega pastirja vse do smrti leta 2000. Leta 1996 je v Lokavcu obhajal zlato ma\xc5\xa1o. _NEWLINE_\xc5\xbdupnik Filipi\xc4\x8d je \xc5\xbeelel svoje vernike duhovno osvestiti tudi s tem, da je v obeh \xc5\xbeupnijah, v katerih je slu\xc5\xbeboval, napisal knjigi o zgodovini tiste \xc5\xbeupnije. V Idriji je nadaljeval delo svojega predhodnika dekana Mihaela Arka, ki je napisal Zgodovino Idrije, Filipi\xc4\x8d pa je dodal knjigo Idrija in njeni spomeniki sakralne umetnosti (COBISS). V Lokavcu pa je napisal Po Vipavski dolini k Nebovzeti, sv. Lovrencu, sv. Urbanu v Lokavec pod \xc4\x8cavnom v slovenskem Primorju (COBISS). Pape\xc5\xbe Pavel VI. ga je leta 1974 odlikoval z naslovom\xc2\xa0\xc2\xbbmonsignor\xc2\xab.'