b'\n_START_ARTICLE_\nKlasicizem (umetnost)\n_START_PARAGRAPH_\nKlasicizem v umetnosti se v splo\xc5\xa1nem nana\xc5\xa1a na visoko upo\xc5\xa1tevanje klasi\xc4\x8dnega obdobja, klasi\xc4\x8dne antike v zahodni tradiciji, kot postavljanje standardov za okus, ki ga klasicisti posku\xc5\xa1ajo posnemati. Umetnost klasicizma obi\xc4\x8dajno sku\xc5\xa1a biti formalna in omejena: ob Discobolusu (Metalec diska) je sir Kenneth Clark opozoril: \xc2\xbb\xc4\x8ce ugovarjamo njegovi omejitvi in kompresiji, preprosto nasprotujemo klasicizmu klasi\xc4\x8dne umetnosti. Nasilni poudarek ali nenadno pospe\xc5\xa1evanje ritmi\xc4\x8dnega gibanja bi uni\xc4\x8dil tiste lastnosti ravnovesja in popolnosti, s katerimi je do sedanjega stoletja ohranil svoj polo\xc5\xbeaj v omejenem repertoarju vizualnih podob.\xc2\xab\xc2\xa0 Klasicizem, kot je opozoril Clark, pomeni kanon splo\xc5\xa1no sprejetih idealnih oblik, bodisi v zahodni kanon, ki ga je preu\xc4\x8deval v Metalcu diska (1956) ali literarni kitajski klasiki ali kitajski umetnosti, kjer je tudi o\xc5\xbeivitev klasi\xc4\x8dnih slogov ponavljajo\xc4\x8da se funkcija._NEWLINE_Klasicizem je sila, ki je pogosto prisotna v post-srednjeve\xc5\xa1kih evropskih in evropskih vplivnih tradicijah; vendar so se nekatera obdobja po\xc4\x8dutila bolj povezana s klasi\xc4\x8dnimi ideali kot druga, zlasti z dobo razsvetljenstva , ko je bil neoklasicizem pomemben premik v vizualnih umetnostih.\n_START_SECTION_\nSplo\xc5\xa1no\n_START_PARAGRAPH_\nKlasicizem je poseben \xc5\xbeanr filozofije, ki se izra\xc5\xbea v literaturi, arhitekturi, umetnosti in glasbi, ki ima starogr\xc5\xa1ke in rimske vire in poudarek na dru\xc5\xbebi. To je bilo \xc5\xa1e posebej izra\xc5\xbeeno v neoklasicizmu  razsvetljenstva._NEWLINE_Klasicizem je ponavljajo\xc4\x8da se tendenca v pozni antiki in je v karolin\xc5\xa1ki in otonski umetnosti mo\xc4\x8dno o\xc5\xbeivela. Obstajala je \xc5\xa1e ena, bolj trajna o\xc5\xbeivitev v italijanski renesansi, ko je padec Bizanca in nara\xc5\xa1\xc4\x8danje trgovine z islamskimi kulturami prinesla poplavo znanja o in iz antike v Evropo. Do takrat se je identiteta z antiko \xc5\xa1tela kot nadaljevanje zgodovine kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva od spreobrnjenja rimskega cesarja Konstantina I.. Renesan\xc4\x8dni klasicizem je v evropski kulturi predstavil vrsto elementov, vklju\xc4\x8dno z uporabo matematike in empiri\xc4\x8dnosti v umetnosti, humanizmu, knji\xc5\xbeevnosti in upodobljen realizem in formalizem. Pomembno je tudi, da je uvedel tudi politeizem ali \xc2\xbbpaganizem\xc2\xab\xc2\xa0in jukstapozicijo starodavnega in modernega._NEWLINE_Klasicizem renesanse je pripeljal do druga\xc4\x8dnega ob\xc4\x8dutka, kaj je bilo klasi\xc4\x8dno v 16. in 17. stoletju. V tem obdobju je klasicizem prevzela bolj o\xc4\x8ditna strukturna naklonjenost urejenosti, predvidljivosti, uporabe geometrije in mre\xc5\xbe, pomena stroge discipline in pedagogike ter oblikovanja \xc5\xa1ol umetnosti in glasbe. Dvor Ludvika XIV. je veljal za sredi\xc5\xa1\xc4\x8de te oblike klasicizma, s sklicevanjem na bogove Olimpa kot simboli\xc4\x8dne podpore absolutizmu, pri spo\xc5\xa1tovanju aksiomatskih in deduktivnih razlogov ter njegove ljubezni do reda in predvidljivosti._NEWLINE_To obdobje je zahtevalo o\xc5\xbeivitev klasi\xc4\x8dnih umetni\xc5\xa1kih oblik, vklju\xc4\x8dno z gr\xc5\xa1ko dramo in glasbo. Opera je v svoji sodobni evropski obliki imela korenine pri poskusih ponovne kombinacije petja in plesa z gledali\xc5\xa1\xc4\x8dem, kar je gr\xc5\xa1ka norma. Primeri te privla\xc4\x8dnosti klasicizma so bili Dante, Petrarka in Shakespeare v poeziji in gledali\xc5\xa1\xc4\x8du. Tudorska dramatizacija se je \xc5\xa1e posebej oblikovala po klasi\xc4\x8dnih idealih in razdeljenih delih v tragedijo  in komedijo. \xc5\xa0tudiranje starogr\xc5\xa1\xc4\x8dine je postalo pomembno za dobro zaokro\xc5\xbeeno izobra\xc5\xbeevanje v liberalnih umetnostih._NEWLINE_Renesansa se je tudi izrecno vrnila v arhitekturne modele in tehnike, povezane z gr\xc5\xa1ko in rimsko antiko, vklju\xc4\x8dno z zlatim pravokotnikom kot klju\xc4\x8dnim dele\xc5\xbeem zgradb, klasi\xc4\x8dnimi vrstami stebrov ter \xc5\xa1tevilnimi okraski in detajli, povezanimi z gr\xc5\xa1ko in rimsko arhitekturo. Prav tako so za\xc4\x8deli o\xc5\xbeivljati kiparske tehnike, kot so precizijsko litje za kiparstvo in klasi\xc4\x8dni naturalizem uporabili kot podlago za risanje, slikanje in kiparstvo._NEWLINE_Razsvetljenstvo se je identificiralo z vizijo antike, ki jo je, medtem ko se je nadaljevala s klasiko prej\xc5\xa1njega stoletja, pretresla fizika sira Isaaca Newtona, izbolj\xc5\xa1ave v strojni\xc5\xa1tvu in merjenju ter ob\xc4\x8dutek osvoboditve, ki so ga videli kot prisoten v gr\xc5\xa1ki civilizaciji, zlasti v boju proti perzijskemu imperiju. Naravne, ekolo\xc5\xa1ke in kompleksno integrirane oblike baroka so bile usmerjene v vrsto gibanj, ki so se sama obravnavala kot \xc2\xbbklasi\xc4\x8dna\xc2\xab\xc2\xa0ali \xc2\xbbneoklasi\xc4\x8dna\xc2\xab\xc2\xa0ali pa bi bila hitro ozna\xc4\x8dena kot taka. Na primer, slikarstvo Jacques-Louis Davida je bilo videti kot poskus, da se vrne v formalno ravnovesje, jasnost, \xc4\x8dlove\xc4\x8dnost in \xc5\xbeivahnost v umetnosti._NEWLINE_V 19. stoletju je bila klasi\xc4\x8dna doba predhodnica akademskega u\xc4\x8denja, vklju\xc4\x8dno s takimi gibanji kot uniformizem v znanosti in ustvarjanje strogih kategorij na umetni\xc5\xa1kih podro\xc4\x8djih. Razli\xc4\x8dni gibi v romanti\xc4\x8dnem obdobju so se kot klasi\xc4\x8dni upori pojavili pred prevladujo\xc4\x8dim trendom \xc4\x8dustvenosti in nepravilnosti, na primer prerafaeliti. ref>"JOURNAL ARTICLE The Pre-Raphaelites". Bulletin of the Fogg Art Museum 10: 62\xe2\x80\x9363. November 1943. JSTOR\xc2\xa04301128.</ref> V tej to\xc4\x8dki je klasicizem dovolj star, da so prej\xc5\xa1nja klasi\xc4\x8dna gibanja o\xc5\xbeivljena; na primer, renesansa je veljala za sredstvo za zdru\xc5\xbeevanje srednjega veka z urejenim klasi\xc4\x8dnim. V 19. stoletju so se nadaljevali ali raz\xc5\xa1irili \xc5\xa1tevilni klasi\xc4\x8dni programi v znanosti, predvsem newtonski program, ki upo\xc5\xa1teva gibanje energije med telesi z izmenjavo mehanske in toplotne energije._NEWLINE_V 20. stoletju je pri\xc5\xa1lo do \xc5\xa1tevilnih sprememb v umetnosti in znanosti. Klasicizem so uporabljali tisti, ki so ga zavrnili ali videli kot za\xc4\x8dasno transfiguracijo v politi\xc4\x8dnem, znanstvenem in socialnem svetu ter tisti, ki so te spremembe sprejeli kot sredstvo za strmoglavljenje zaznane te\xc5\xbee 19. stoletja. Tako sta bili obe disciplini izpred 20. st. ozna\xc4\x8deni kot \xc2\xbbklasi\xc4\x8dno\xc2\xab\xc2\xa0in moderno gibanje v umetnosti, ki je sebe videlo kot poravnana s svetlobo, prostorom, redkostjo teksture in formalno povezanostjo._NEWLINE_V dana\xc5\xa1nji filozofiji se klasicizem uporablja kot izraz zlasti v povezavi z apolonskimi nad dionizijskimi impulzi v dru\xc5\xbebi in umetnosti; to je prednost racionalnosti ali vsaj racionalno usmerjene katarze, nad \xc4\x8dustvenostjo.\n_START_SECTION_\nV likovni umetnosti\n_START_PARAGRAPH_\nItalijansko renesan\xc4\x8dno slikarstvo  in kiparstvo zaznamujejo prenova klasi\xc4\x8dnih oblik, motivov in predmetov. V 15. stoletju je bil Leon Battista Alberti pomemben pri teoretiziranju mnogih idej za slikarstvo, ki so pri\xc5\xa1le do popolnoma realiziranega izdelka z Rafaelovo Atensko \xc5\xa1olo v \xc4\x8dasu visoke renesanse. Te teme so se v 17. stoletju nadaljevale v veliki meri, ko so umetniki, kot sta Nicolas Poussin in Charles Le Brun, predstavljala bolj rigidno klasiko. Tako kot so se italijanske klasicisti\xc4\x8dne ideje v 15. in 16. stoletju, so se v Evropi \xc5\xa1irile sredi konca 17. stoletja._NEWLINE_Kasnej\xc5\xa1i klasicizem v slikarstvu in kiparstvu sredi 18. in 19. stoletja se obi\xc4\x8dajno imenuje neoklasicizem.'