b'\n_START_ARTICLE_\nDagobert II.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nDagobert je bil sin Sigiberta III., avstrazijskega kralja iz Merovin\xc5\xa1ke dinastije. Ker Sigibert ni imel svojih otrok, je posinovil Hildeberta, sina svojega arnulfin\xc5\xa1kega majordoma in Dagobertovega varuha Grimoalda Starej\xc5\xa1ega. Po Sigibertovi nenadni smrti leta 656 si je njegov prestol v imenu svojega sina prilastil Grimoald. Dagoberta so tonzurirali, s \xc4\x8dimer so ga ozna\xc4\x8dili za neprimernega za kralja, in ga izgnali. V zaroti je morda sodelovala tudi njegova mati Himnehilda, da bi svojo h\xc4\x8derko Bilihildo poro\xc4\x8dila s Hilderikom III. in dobila v svojo rodbino morebitnega dedi\xc4\x8da Avstrazije. Mogo\xc4\x8de je tudi, da Himnehilda sploh ni bila Dagobertova mati._NEWLINE_Za Dagoberta in njegovo \xc5\xa1olanje v poitierski stolnici je skrbel \xc5\xa1kof Deziderij. Fanta je nato poslal v samostan na Irskem, verjetno v Slane, nato pa za pa\xc5\xbea na angle\xc5\xa1ki anglosa\xc5\xa1ki dvor. Staro izro\xc4\x8dilo pravi, da se je med izgnanstvom poro\xc4\x8dil z anglosa\xc5\xa1ko princeso Mehtildo, zgodba, da sta bili opatinji sveta Hermina in sveta Adula njegovi h\xc4\x8derki, pa je zagotovo izmi\xc5\xa1ljena, morda zato, da bi svetnici in samostana povezali z Merovin\xc5\xa1ko dinastijo._NEWLINE_Avstrazijsko visoko plemstvo je medtem pozvalo nevstrijskega kralja Klodvika II., ki je izgnal uzurpatorja Grimoalda in Hildeberta, naj ju usmrti in Avstrazijo priklju\xc4\x8dil k svojemu kraljestvu. Datiranje teh dogodkov je zelo zmedeno. Zgodili so se morda \xc5\xbee leta 657 ali najkasneje leta 661, ko je bil na prestolu \xc5\xbee Klodvikov sin Klotar III.. Resni\xc4\x8dni vladar v kraljestvu je bil zagotovo majordom Ebroin, ki je moral malo kasneje, leta 660 ali 662, avstrazijsko kraljestvo vrniti otro\xc5\xa1kemu kralju Hilderiku II., bratu Klotarja III., z majordomom Vulfoaldom kot regentom._NEWLINE_Mladi kralj je bil na lovu pri Maastrichtu leta 675 umorjen. V kaoti\xc4\x8dnih spopadih, ki so sledili, so avstrazijski mogotci \xc5\xbeeleli imeti kraja merovin\xc5\xa1ke krvi in pritisnili na Vulfoalda, da jim vrne Dagoberta, medtem ko so njihovi nasprotniki za kralja razglasili nekega Klodvika III., ki je bil morda slepar. Ebroin se je vrnil iz prisilnega meni\xc5\xa1tva, da bi vodil Klodvikove prista\xc5\xa1e, Volfoald pa je po nenadni Klodvikovi smrti leta 676 dosegel Dagobertovo vrnitev, delno tudi s pomo\xc4\x8djo yor\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa Vilfrida. Dagobert je kljub temu, da so se sovra\xc5\xbenosti med Ebroinom in Klodvikovimi prista\xc5\xa1i nadaljevale, uspel pridobiti del svojih zakonitih posesti, zlasti ozemlje ob Renu. Izro\xc4\x8dilo pravi, da je vladal milo in pobo\xc5\xbeno. Povezuje ga z izgradnjo ve\xc4\x8d samostanov in opatij, vklju\xc4\x8dno s Surbourgom in Wissembourgom v Alzaciji, kjer je bil vojvoda njegov bratranec. Dagobert je bil nedvomno inteligenten vladar, vendar ni v celoti obvladoval politi\xc4\x8dnih frakcij in majordomov._NEWLINE_Dagobertova kariera je v veliki meri odraz rivalstva med dvema sredi\xc5\xa1\xc4\x8dema mo\xc4\x8di, pokroviteljstva in presti\xc5\xbea. Eno od njiju so bile dvorne institucije Nevstrije, drugo pa enake institucije Avstrazije, v kateri so trdno vladali Arnulfingi, ki so se v naslednjem stoletju pretvorili v Karolinge._NEWLINE_Dagobert II. je bil med novim valom sporov med Nevstrijo in Avstrazijo na lovu pri Stenay-sur-Meuse v Ardenih 23. decembra 679 umorjen, verjetno na ukaz Ebroina, ki je bil \xc5\xa1e vedno majordom Nevstrije. E. Vagandard trdi, da naro\xc4\x8dnik umora ni bil Ebroin ampak Pipin. Vilfrid je ostal majordom Avstrazije do Dagobertove smrti, potem pa je moral zaradi Ebroinovih gro\xc5\xbeenj pobegniti._NEWLINE_V samostanu Stenay se je po Dagobertovi smrti za\xc4\x8del razvijati njegov kult in se od tu raz\xc5\xa1iril v Lotaringijo in Alzacijo. Leta 1068 so ga za\xc4\x8deli slaviti kot svetega Dagoberta. Njegovo svetni\xc5\xa1tvo je kasneje priznala tudi katoli\xc5\xa1ka cerkev._NEWLINE_Po kratki Dagobertovi vladavini je kraljestvo ostalo brez mo\xc5\xa1kega naslednika. Ozemlje ob Renu so si razdelili tamkaj\xc5\xa1nji mogotci, medtem ko je v Avstraziji zavladal majordom Pipin II.. Prestol je pustil prazen do bitke pri Tertryju leta 687, po kateri je na prestol pri\xc5\xa1el Teoderik III..'