b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Benedikt XV.\n_START_SECTION_\nPoreklo in mladost\n_START_PARAGRAPH_\nGiacomo Paolo Giovanni Battista della Chiesa se je rodil 21. novembra 1854 ob 9h dopoldne kot tretji od \xc5\xa1tirih otrok v po\xc4\x8ditni\xc5\xa1ki pala\xc4\x8di Villa Della Chiesa, ki jo \xc5\xa1e danes imenujejo kar "Palazzo del Papa" (Pape\xc5\xbeeva pala\xc4\x8da). Pegli je bila samostojna ob\xc4\x8dina do 1926, ko se je zdru\xc5\xbeila z Genovo. O\xc4\x8de je bil grof Giuseppe della Chiesa, potomec starodavnih spoletskih vojvod; mati pa je bila grofica Giovanna Migliorati - njena rodovina je izhajala iz Neapeljskega kraljestva, in je dala Cerkvi pape\xc5\xbea Inocenca VII.. Takoj naslednjega dne so ga prenesli v Genovo, kjer so ga krstili v cerkvi Nostra Signora delle Vigne. Boter mu je bil grof Giacomo Spinola, botra grofica Anna Centurione, a krstil ga je duhovnik Giovanni Batta Cardinali. Pri krstu je dobil tri mena: Giacomo, Paolo in Giovanni Batta ali Battista (Jakob, Pavel in Janez Krstnik). _NEWLINE__NEWLINE_Drugo izro\xc4\x8dilo pravi, da se je Jakob rodil v sami Genovi. Med njimi je tudi njegov \xc5\xa1e \xc5\xbeive\xc4\x8di prane\xc4\x8dak Benedetto della Chiesa po pape\xc5\xbeevem bratu Janezu (Giovanni Antonio) in lastnik pala\xc4\x8de v Pegliju \xe2\x80\x93 ki je dobil ime po svojem slavnem prastricu Benediktu XV. On se huduje, ker je ob\xc4\x8dina odstranila spominsko plo\xc5\xa1\xc4\x8do o pape\xc5\xbeevem rojstvu s Palazzo di salita Santa Caterina, kjer naj bi se bil pape\xc5\xbe zares rodil. \xc2\xbbKar se ti\xc4\x8de njegovega spomenika v Pegliju, ki je posve\xc4\x8den slavnemu rojaku na Piazza Benedetto XV, je na plo\xc5\xa1\xc4\x8di napa\xc4\x8den navedek\xc2\xab\xc2\xa0- vendar na pape\xc5\xbea ponosi rojaki iz Peglija morda pri tej mikavni  napaki nala\xc5\xa1\xc4\x8d vztrajajo.  _NEWLINE__NEWLINE_Najprej je obiskoval gimnazijo v Istituto Danovaro e Giusso, kjer je maturiral. \xc4\x8ceprav je \xc5\xbeelel vstopiti v semeni\xc5\xa1\xc4\x8de, je Jakoba o\xc4\x8de prisilil, da je moral \xc5\xa1tudirati pravo na vseu\xc4\x8dili\xc5\xa1\xc4\x8du Regia Universit\xc3\xa0 di Genova. Potem \xc5\xa1ele je vstopil v  semeni\xc5\xa1\xc4\x8de. Po o\xc4\x8detovi smrti ga je mati spremljala v Rim, kjer je vstopil v Collegio Capranica ter na Gregoriani doktoriral iz teologije. 21. decembra 1878 ga je posvetil v duhovnika kardinal Valletta\n_START_SECTION_\nNad\xc5\xa1kof\n_START_PARAGRAPH_\nOd 1887 do 1907 je slu\xc5\xbeboval v rimski kuriji, zatem ga je Pij X. imenoval 18. decembra 1907 za nad\xc5\xa1kofa Bologne in 22. decembra istega leta je prejel \xc5\xa1kofovsko posve\xc4\x8denje.\n_START_SECTION_\nKardinal\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0ele 25. maja 1914 je bil Giacomo Della Chiesa povzdignjen v kardinala-duhovnika pri Ss. Quattro Coronati._NEWLINE_To je bilo dokaj nenavadno, saj je po starem izro\xc4\x8dilu bolonjski nad\xc5\xa1kof postal obenem s \xc5\xa1kofovskim imenovanjem tudi kardinal v enem od naslednjih imenovanj; prav to so z gotovostjo pri\xc4\x8dakovali tudi za Della Chiesa, saj so prej\xc5\xa1nja leta bili imenovani ali kardinali za nad\xc5\xa1kofe, ali pa nad\xc5\xa1kofje za kardinale. Pij X. ni hotel slediti temu izro\xc4\x8dilu in je pustil Jakoba \xc4\x8dakati vsaj sedem let. Ko ga je poslanstvo iz Bologne spomnilo na potrebo, da bo Jakob povi\xc5\xa1an med kardinale, je pape\xc5\xbe \xc5\xa1aljivo odgovoril, namigujo\xc4\x8d na svoj priimek Sarto (=kroja\xc4\x8d), reko\xc4\x8d: \xc2\xbb\xc5\xbdal Sarto \xc5\xa1e ni na\xc5\xa1el zanj kardinalskega blaga.\xc2\xab\xc2\xa0Nekateri sumijo, da Pij X. \xe2\x80\x93 ali osebe v njegovi bli\xc5\xbeini, \xe2\x80\x93 niso hotele imeti dveh Rampollov v kardinalskem zboru, saj je bil Jakob njegov dolgoletni sodelavec in somi\xc5\xa1ljenik. Ko pa je kardinal Rampolla umrl 16. decembra 1913, je  v naslednjem konsistoriju, 25. maja 1914, Della Chiesa res postal kardinal-duhovnik pri Santi Quattro Coronati; \xc5\xa1e ravno pravo\xc4\x8dasno, da je mogel biti izvoljen za pape\xc5\xbea. Ta naslov \xe2\x80\x93 Santi Quattro Coronati \xe2\x80\x93 je nosil pred njim Respighi . _NEWLINE__NEWLINE_Ko se je novi kardinal posku\xc5\xa1al vrniti v Bologno, je v Srednji Italiji izbruhnila proti-kraljevinska in proti-cerkvena vstaja. Nastala je splo\xc5\xa1na stavka in nahujskane tolpe so plenile ter podirale cerkve, telefonske povezave in \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke postaje; razglasili so posvetno republiko. V sami Bologni so se me\xc5\xa1\xc4\x8dani in katoli\xc5\xa1ka Cerkev uspe\xc5\xa1no zoperstavili takemu razvoju dogodkov in so na naslednjih volitvah preglasovali socialiste z veliko ve\xc4\x8dino. _NEWLINE__NEWLINE_Ko se je bli\xc5\xbeala Prva svetovna vojna, so v Italiji \xc5\xbeivo razpravljali, na katero stran se bo odlo\xc4\x8dila. Uradno je Italija \xc5\xa1e vedno pripadala zvezi z Nem\xc4\x8dijo in Avstro-Ogrsko. Tudi med bolonjsko duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino se je \xc5\xa1iril nacionalizem. Ob izbruhu vojne je Della Chiesa kot nad\xc5\xa1kof imel govor, v katerem je dejal, da Cerkev zagovarja neuvr\xc5\xa1\xc4\x8denost, podpiranje miroljubne re\xc5\xa1itve in laj\xc5\xa1anje \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega trpljenja.\n_START_SECTION_\nToliko glasov je bilo potrebnih\n_START_PARAGRAPH_\n3. septembra 1914 je bil Giacomo Della Chiesa v konklavu izvoljen za pape\xc5\xbea, 6. septembra pa kronan in ustoli\xc4\x8den. _NEWLINE__NEWLINE_Ni imel ni\xc4\x8desar od vodilnega in vladarskega zna\xc4\x8daja svojih prednikov. Ne\xc5\xbeen, obte\xc5\xbeen s hudo kratkovidnostjo, po rasti zelo nizek. \xc2\xbbS svojo pojavo ne napravi vtisa, njegov videz je brezizrazen, v njem ni niti duhovne niti \xc4\x8dasne veli\xc4\x8dine\xc2\xab, je pripomnil neki ameri\xc5\xa1ki \xc4\x8dasnikar, ki ga je opazoval med skromnim kronanjem v Sikstinski kapeli 6. septembra 1914; kronanje ni potekalo kot obi\xc4\x8dajno v Baziliki sv. Petra, ampak zaradi divjajo\xc4\x8de vojne popolnoma skrito, v znameniti Michelangelovi kapeli. On se je svoje neznatnosti dobro zavedal. \xc2\xbbMoj dragi, ali si name pozabil?\xc2\xab\xc2\xa0je dejal zmedenemu vatikanskemu kroja\xc4\x8du, ki ga je \xc4\x8dakal v Stanza delle Lacrime, da bi mu slekel rde\xc4\x8da kardinalska obla\xc4\x8dila in ga oblekel v bela pape\xc5\xa1ka. Niti eden od treh izdelanih talarjev mu ni \xc2\xbbpasal\xc2\xab; celo tisti najmanj\xc5\xa1e izdelave je bil prevelik za Jakoba della Chiesa, malo prej izvoljenega za pape\xc5\xbea z imenom Benedikt XV. _NEWLINE__NEWLINE_38 glasov in niti eden ve\xc4\x8d, je odkril desetletja pozneje dnevni\xc5\xa1ki zapis avstrijskega kardinala Piffla. To\xc4\x8dno tolik\xc5\xa1no \xc5\xa1tevilo se je zahtevalo za izvolitev. To je spodbudilo kardinala De Laia \xe2\x80\x93 ki je bil hud nasprotnik te drobne eminence, ki je prejela \xc5\xa1krlat le tri mesece poprej, in je sedaj neposredno nasledila svetega pape\xc5\xbea, kot so \xc5\xbee za \xc5\xbeivljenja smatrali Pija X., - da je vstal s sede\xc5\xbea, ki je bil nad njim \xc5\xa1e dvignjen baldahin, in je zahteval, naj odprejo Della Chiesovo glasovnico. Takrat so glasovnice vsebovale neko kratico, po kateri se je moglo ugotoviti, ali ni kdo glasoval za samega sebe. Naklju\xc4\x8dje je hotelo, da je bil prav Jakob eden izmed \xc5\xa1tevcev, in tako je mogel dokazati \xe2\x80\x93 dr\xc5\xbee\xc4\x8d listek v roki \xe2\x80\x93 da je glasoval za nekoga drugega. _NEWLINE__NEWLINE_Izvolilo ga je torej volilno telo, ki so ga sestavljali kardinali iz de\xc5\xbeel na obeh straneh bojnih \xc4\x8drt, ker je zagovarjal strogo neuvr\xc5\xa1\xc4\x8denost in nepristranskost v spopadu. Veliko vojno je imenoval \xc2\xbbsamomor Evrope\xc2\xab; s tem je postal vztrajen glasnik miru od za\xc4\x8detka svojega vladanja, \xc4\x8deprav se za njegove pozive vojskujo\xc4\x8de na splo\xc5\xa1no niso zmenile.\n_START_SECTION_\nIme Benedikt\n_START_PARAGRAPH_\nIme si je izbral po pape\xc5\xbeu Benediktu XIV., ki je prav tako kot on pri\xc5\xa1el za pape\xc5\xbea z bolonjskega nad\xc5\xa1kofijskega sede\xc5\xbea in se je trudil za spravo znotraj Cerkve, kakor tudi za premostitve napetosti med svetom in Cerkvijo. _NEWLINE__NEWLINE_Po hudih diplomatskih spodrsljajih (Francija, Portugalska, Nem\xc4\x8dija) in notranjecerkvenih napetostih (integralaizem, modernizem, reformni katolicizem) pod Pijem X. se je za\xc4\x8delo pod Benediktom XV. obdobje umirjenega notranjega urejanja. Je pa grozil zunanji sovra\xc5\xbenik: Prva svetovna vojna, ki je pognala kristjane in katoli\xc4\x8dane druge proti drugim. V vojni se je pape\xc5\xbe osredoto\xc4\x8dil na neuvr\xc5\xa1\xc4\x8denost, vzpostavo pravi\xc4\x8dnega miru in laj\xc5\xa1anje stisk. V takoreko\xc4\x8d popolni osamitvi in nemogo\xc4\x8dih razmerah je razvil izredno dobrodelno delovanje: pomo\xc4\x8d ujetnikom, preganjanim in potrebnim. Pape\xc5\xbeevo prizadevanje za mir je doseglo vrhunec z mirovnim pozivom vsem vojskujo\xc4\x8dim se strankam sredi vojne vihre, ki pa je naletelo na gluha u\xc5\xa1esa. Izklju\xc4\x8dili so ga kon\xc4\x8dno iz mirovnega sporazuma, ki ga je Benedikt nazval \xc2\xbbma\xc5\xa1\xc4\x8devalni ukaz\xc2\xab, predvidevajo\xc4\x8d njegove negativne posledice, ki so se kmalu pokazale z bohotenjem nestrpnega nacionalizma, ki je kmalu izbruhnil v Drugo svetovno vojno.\n_START_SECTION_\nOdnos do modernizma\n_START_PARAGRAPH_\nKot odziv na nekatere svobodomiselne tokove znotraj katoli\xc5\xa1ke Cerkve je pape\xc5\xbe Pij X. 1907 izdal okro\xc5\xbenico Pascendi dominici gregis in odlok Lamentabili sane exitu, s katerima je obsodil modernizem kot herezijo; obenem je uvedel protimodernisti\xc4\x8dno prisego, ki je bila odpravljena po koncilu 1968. Da bi Pijeve dolo\xc4\x8dbe za\xc5\xbeivele, je Benigni  ustanovil zdru\xc5\xbeenje Sodalitium Pianum, tj. Pijevo dru\xc5\xa1tvo, v Franciji znano kot La Sapini\xc3\xa8re, ki je poleg dobrih strani postalo znano po prenapetosti in skrivnih metodah, s \xc4\x8dimer je zadevi bolj \xc5\xa1kodovalo kot koristilo.  Dr\xc5\xbeavni tajnik Svetega sede\xc5\xbea Merry del Val je prepre\xc4\x8dil njegovo kanoni\xc4\x8dno priznanje; z nastopom novega pape\xc5\xbea Benedikta XV. 1914 je bilo delovanje dru\xc5\xa1tva mo\xc4\x8dno omejeno. 1921 pa je dru\xc5\xa1tvo razpustil z utemeljitvijo, da so se razmere spremenile.  Nekateri menijo pa, da je dru\xc5\xa1tvo delovalo vse do Druge svetovne vojne.\n_START_SECTION_\nSodobno misijonsko delovanje\n_START_PARAGRAPH_\nBenedikt XV. je sku\xc5\xa1al obnoviti misijonsko dejavnost Cerkve, ki jo je svetovna vojna skoraj popolnoma onemogo\xc4\x8dila in uni\xc4\x8dila. Pontifikat pape\xc5\xbea Della Chiesa je zarezal brazde v novem stoletju, in sicer z ve\xc4\x8dkrat prero\xc5\xa1kim, vedno pa sodobnim dojemanjem stvarnosti. Gledal je dale\xc4\x8d naprej v \xc2\xbbnekolonialnem\xc2\xab\xc2\xa0videnju misionarskega dela, zlasti z okro\xc5\xbenico Maximum illud z dne 30. novembra 1919; tam je izrekel smelo trditev, da si osvajanje ozemelj (kolonizacija) in oznanjevanje evangelija (misionarjenje) med seboj nasprotujeta. Postavil je tudi zahtevo po vzgoji doma\xc4\x8dega duhovni\xc5\xa1kega nara\xc5\xa1\xc4\x8daja. Poudaril je: "Cerkev ni niti nem\xc5\xa1ka, niti slovanska, niti italijanksa, ampak je katoli\xc5\xa1ka, tj. splo\xc5\xa1na, vesoljna; v nobenem narodu ni tujka." _NEWLINE_ _NEWLINE_Pape\xc5\xbe je v okro\xc5\xbenici priznal, da na nekaterih podro\xc4\x8djih, kjer je katoli\xc5\xa1ka vera prisotna \xc5\xbee stoletja, doma\xc4\x8di duhovniki zavzemajo samo ni\xc5\xbeje polo\xc5\xbeaje v cerkveni hierarhiji, in da iz narodov, ki jih \xc5\xbee dolga stoletja razsvetljuje ta vera, \xc5\xa1e vedno ne prihajajo \xc2\xbb\xc5\xa1kofje, da bi jih vodili, ali duhovniki, ki bi lahko mo\xc4\x8dneje vplivali na svoja podro\xc4\x8dja\xc2\xab. Vendar je trajalo \xc5\xa1e nekaj let, preden se je polo\xc5\xbeaj izbolj\xc5\xa1al. Prvih \xc5\xa1est kitajskih \xc5\xa1kofov je bilo posve\xc4\x8denih leta 1926; leta 1923 je postal \xc5\xa1kof prvi Indijec, 1927 prvi Japonec, 1933 sta \xc5\xa1kofa doma\xc4\x8dina dobila Vietnam in Cejlon (dana\xc5\xa1nja \xc5\xa0ri Lanka), leta 1937 Koreja. Prvega afri\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa pa so posvetili \xc5\xa1ele leta 1939. Pa\xc4\x8d pa je v naslednjih letih za\xc4\x8delo \xc5\xa1tevilo \xc5\xa1kofov, nad\xc5\xa1kofov in celo kardinalov v Tretjem svetu hitro nara\xc5\xa1\xc4\x8dati. _NEWLINE_Pape\xc5\xbe Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ek je v zvezi s tem razvojem pape\xc5\xbeu Benediktu XV. v pismu z dne 22. oktobra 2017 kardinalu-prefektu zdru\xc5\xbebe za evangelizacijo narodov Filoniju dal veliko priznanje, ko je spomnil, da bo Cerkev proslavila stoletnico okro\xc5\xbenice Maximum illud, ki bo 30. novembra 2019, s posebnim mesecem. \xc2\xbbOktober 2019 bom razglasil za izreden misijonski mesec, da bi se zavest missio ad gentes (poslanstvo k nekr\xc5\xa1\xc4\x8danskim narodom) zopet prebudila in da bi dobilo nov zagon \xc5\xbeivljenje in du\xc5\xa1nopastirsko delovanje misijonarjev.\n_START_SECTION_\nEkumensko delovanje\n_START_PARAGRAPH_\nPokazal je spo\xc5\xa1tovanje do vzhodnih kristjanov. Zanje je ustanovil \xc2\xbbZdru\xc5\xbebo za vzhodne Cerkve\xc2\xab, ter \xc2\xbbPapa\xc5\xa1ki vzhodni in\xc5\xa1titut\xc2\xab\xc2\xa0- da bi rimski katoli\xc4\x8dani spo\xc5\xa1tovali in ohranjali posebnosti vzhodnih kristjanov. 1920 je iz istega razloga razglasil za cekvenega u\xc4\x8ditelja svetega Efrema Sirskega. _NEWLINE__NEWLINE_Tako kot njegova predhodnika Leon XIII. in Pij X. je tudi Benedikt XV. sanjal o vrnitvi vzhodnih lo\xc4\x8denih Cerkva. Ko je izbruhnil ruski prevrat, je menil, da se bodo slovanske pravoslavne Cerkve zmogle osvoboditi te\xc5\xbekega vpliva dr\xc5\xbeavne oblasti. 1. maja 1917 je z motuproprijem ustanovil Zdru\xc5\xbebo za vzhodne Cerkve; 15. oktobra istega leta je odprl v Rimu pape\xc5\xa1ki zavod za visoke vzhodne \xc5\xa1tudije. V konzistorijalnem nagovoru 10. marca 1919 pa je spomnil, da je latinska Cerkev ljubosumno ohranjala in branila vzhodne obrede.\n_START_SECTION_\nZakonik cerkvenega prava\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1917 je objavil nov zakonik cerkvenega prava, ki ga je sicer pripravljala posebna komisija \xc5\xbee pod Pijem X. Ta zakonik je stopol v veljavo 1918, in ostal v veljavi do 1983, ko je iz\xc5\xa1el dana\xc5\xa1nji pod Janezom Pavlom Velikim.\n_START_SECTION_\nMirovne pobude in laj\xc5\xa1anje bede\n_START_PARAGRAPH_\nV svojem pontifikatu se je moral soo\xc4\x8diti predvsem s problemi in posledicami svetovne vojne. Prizadeval si je za vzpostavitev miru in bla\xc5\xbeitev te\xc5\xbekih posledic vojnega spopada. Pri tem ga je mo\xc4\x8dno oviralo dejstvo, da rimsko vpra\xc5\xa1anje \xc5\xa1e ni bilo re\xc5\xa1eno in Sveti sede\xc5\xbe \xc5\xa1e ni mogel delovati kot suverena dr\xc5\xbeava. Italijanski nacionalisti so uspeli prepre\xc4\x8diti sodelovanje Svetega sede\xc5\xbea na mirovni konferenci v Parizu. _NEWLINE__NEWLINE_V prvi okro\xc5\xbenici, ki jo je izdal novembra 1914, je spregovoril o vsem zlu, iz katerega izhaja spopad: kot vzroke za vojno je obsodil pomanjkanje ljubezni, nespo\xc5\xa1tovanje avtoritete, razredno borbo in \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko lakomnost. _NEWLINE__NEWLINE_Prvega avgusta 1917 je \xc2\xbbvsem voditeljem vojskujo\xc4\x8dih se narodov\xc2\xab\xc2\xa0poslal skrbno pripravljen predlog za mirovna pogajanja, ki naj bi zagotovila trajen mir. Pape\xc5\xbeev predlog se je v marsi\xc4\x8dem ujemal s kasnej\xc5\xa1imi \xc5\xa0tirinajstimi to\xc4\x8dkami mirovnega na\xc4\x8drta ameri\xc5\xa1kega predsednika Wilsona. _NEWLINE__NEWLINE_Med vojno in po njej je posredoval pri posameznih vladah, da bi izpustile vojne ujetnike, zlasti bolne za jetiko; sku\xc5\xa1al je organizirati pomo\xc4\x8d za de\xc5\xbeele, v katerih so ljudje trpeli hudo pomanjkanje, tudi za bolj\xc5\xa1evi\xc5\xa1ko Rusijo.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbeeva vojna zoper vojno\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Benedikt je vznejevoljil vse v imenu resnice. Spodbudil je k dobrodelnemu delovanju ljudi, za zbiranje potrebnih sredstev in denarja; tako je sam prispeval 82 milijonov lir, da je poskrbel za najbolj ogro\xc5\xbeene med vojno \xe2\x80\x93 skoraj do vatikanskega bankrota. A v zahvalo je dobival samo zani\xc4\x8devanje in omalova\xc5\xbeevanje \xe2\x80\x93 od vseh vojskujo\xc4\x8dih se strani, zlasti pa od Italije. _NEWLINE__NEWLINE_1.decembra 2006 se je Benedikt XVI. na svojem apostolskem potovanju v Tur\xc4\x8diji poklonil belemu spomeniku, posve\xc4\x8denem svojemu predhodniku  Benediktu XV.. V \xc4\x8dasu, v katerem ssmo se spominjali vstopa Italije v Prvo svetovno vojno in Armenskega genocida - obojno se je dogodilo to\xc4\x8dno pred stotimi leti (2006) -, bi bilo zelo koristno, da se spomnimo, kdo je bil pravzaprav Benedikt XV. _NEWLINE__NEWLINE_Kdo je bil torej on, ki se ga spominjajo redki, saj si je te\xc5\xbeko predstavljati pape\xc5\xbea, ki bi mu bili bolj oporekali. Pape\xc5\xbe je postal v najte\xc5\xbejem \xc4\x8dasu: Sveti sede\xc5\xbe je bil popolnoma osamljen; imel je stike le s tremi ve\xc4\x8djimi silami: Avstrijo, Rusijo in Nem\xc4\x8dijo. Francija je 1905 pretrgala diplomatske odnose, medtem ko so prostozidarske italijanske vlade onemogo\xc4\x8dale, da bi se sli\xc5\xa1al glas Cerkve. Vse to se je dogajalo, ko je bila Evropa v nezasli\xc5\xa1ani vojni, ki je pripravljala tlo totalitarizmom in postopnemu propadanju Evrope. Benediktu XV. je bilo jasno, da je teko\xc4\x8di spor popolnoma zgre\xc5\xa1en, brez mo\xc5\xbenega izhoda; ni verjel, da bo kratek, kot so mislili vsi; takoj mu je bilo jasno,da bo stra\xc5\xa1en, zlasti z izumitvijo novih oro\xc5\xbeij za mno\xc5\xbei\xc4\x8dno uni\xc4\x8devanje. Benediktova vojna zoper vojno se je za\xc4\x8dela takoj, takoj pa tudi osamitev. Njegova molitev za mir, napisana januarja 1915, je bila v Franciji zaplenjena, medtem ko so jo lahko v Italiji brali le znotraj cerkva. To je nakazovalo, kaj se bo godilo med Drugo svetovno vojno s cenzuro okro\xc5\xbenic Pija XII. zoper nacizem in komunizem. _NEWLINE__NEWLINE_Evropa se samouni\xc4\x8duje, vendar se Cerkev ne sme \xc2\xbbvme\xc5\xa1avati\xc2\xab. Mit o dr\xc5\xbeavi, ki je \xc2\xbbsvobodna\xc2\xab\xc2\xa0od nravnosti in kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva, tako ka\xc5\xbee svoj najbolj resni\xc4\x8den obraz. V Londonskem sporazumu, s katerim se Italija zavezuje, da bo vstopila v vojno na strani Angle\xc5\xbeev v zameno za ozemlja, ki jih ne bo dobila, je bil vstavljen \xc4\x8dlen 15, ki prepoveduje pape\xc5\xbeu sodelovanje v kakr\xc5\xa1nemkoli prihodnjem diplomatskem pogajanju. Benedikt si je prizadeval, da bi zaustavil vstop Italije v vojno in je brezuspe\xc5\xa1no prepri\xc4\x8deval Franca Jo\xc5\xbeefa, naj odstopi ozemlja, da bi izbil Lahom vsak casus belli. Znotraj cerkve nekateri duhovniki in \xc5\xa1kofje niso razumeli stali\xc5\xa1\xc4\x8da Svetega sede\xc5\xbea in so se vpletli v \xc2\xbbsveto\xc2\xab\xc2\xa0vojno brezbo\xc5\xbenega nacionalizma. Paradoks dana\xc5\xa1njosti: zavr\xc5\xbeenje Boga ustvarja malike: Narod, Dr\xc5\xbeava, Rasa, Dru\xc5\xbebeni razred. Niti mnogi katoli\xc4\x8dani ga niso razumeli in pape\xc5\xbe je moral trpeti tudi zategadelj. _NEWLINE__NEWLINE_Medtem, ko so razli\xc4\x8dne dr\xc5\xbeave posku\xc5\xa1ale pridobiti Benedikta XV. na svojo stran in so ga pozivale, naj prizna in obsodi krivde njihovih nasprotnikov, je vendar Benedikt , \xc4\x8deprav se je zavedal, da bo vznejevoljil vse, potrjeval vedno resnico: poleg napak enih omenja tudi napake drugih. Npr.: \xc2\xbbNemci vodijo podmorsko vojno?\xc2\xab\xc2\xa0\xc2\xbbDa, ampak ali Angle\xc5\xbei prenehajo pomorsko zaporo na nem\xc5\xa1ko \xc5\xa1kodo?\xc2\xab\xe2\x80\xa6 Tako je 1917, njegova znamenita in silovita obsodba dell\'inutile strage (useless massacre, nekoristnega pokola), z blagim dodatkom za prihodnji pravi\xc4\x8den in trajen mir \xe2\x80\x93 (veliko pametnej\xc5\xa1i od tistega, ki ga bodo na\xc4\x8drtovali zmagovalci v Parizu, in s tem odprli vrata drugemu svetovnemu spopadu) postala pretveza za neverjetno obto\xc5\xbebo: nih\xc4\x8de \xc5\xa1e ni zmagal v vojni, nih\xc4\x8de se no\xc4\x8de odpovedati morebitnemu plenu, za katerega je pape\xc5\xbe postal zaviralec (sabotatore). Nemci so ga obto\xc5\xbeevali, da dr\xc5\xbei z Amerikanci in njihovimi zavezniki, Amerikanci in zavezniki pa, da dr\xc5\xbei z Nemci. V Italiji so Benedikta obto\xc5\xbeevali celo \xc2\xbbnedejavnosti\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbdisfattismo\xc2\xab) in da je kriv za Poraz pri Kobaridu, da dr\xc5\xbei z Avstrijci, da je papa austriaco; tako je postal iz \xc2\xbbBenedetto XV\xc2\xab\xc2\xa0- \xc2\xbbMaledetto XV\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nBenedikt XV. in Slovenci\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Benedikt XV. se je pokazal kot o\xc4\x8de tudi za primorske Slovence in Hrvate, ki so po prvi svetovni vojni pripadli Italiji. Bil je edini izmed vladarjev, ki je dvignil svoj glas za na\xc5\xa1e teptane ljudi v Primorju. Predstavniki slovenske duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine, zbrani v Zboru sve\xc4\x8denikov sv. Pavla, in predstavniki hrva\xc5\xa1ke duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine v Istri so mu 6. marca 1920 izro\xc4\x8dili posebno tiskano spomenico. Poleg tega dokumenta je do Benedikta XV. pri\xc5\xa1el tudi pisni glas tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa Angela Bartolomasija, na katerega je pape\xc5\xbe odgovoril s pismom 2. avgusta 1921, v katerem obsoja fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dno in drugo nasilje nad slovenskimi in hrva\xc5\xa1kimi duhovniki ter pritisk na slovenske in hrva\xc5\xa1ke vernike glede jezika v cerkvi in kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega nauka. _NEWLINE__NEWLINE_Italijanske zasedbene oblasti so iz Trsta pregnale tamkaj\xc5\xa1njega \xc5\xa1kofa Andreja Karlina, ki je moral Trst zapustiti 4. decembra 1919, ker je bil zaveden Slovenec,  15. decembra 1919 je pape\xc5\xbe Benedikt XV. imenoval za tr\xc5\xbea\xc5\xa1ko-koprskega \xc5\xa1kofa Angela Bartolomasija, ki je bil ustoli\xc4\x8den 25. januarja 1920 v Trstu in 1. februarja v Kopru. Kot pravi\xc4\x8den in odlo\xc4\x8den katoli\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof je ostro obsojal krivi\xc4\x8dno ravnanje in nasilje nad slovanskim \xc5\xbeivljem v Julijski krajini. 14. marca 1921 je v pismu na ministrskega predsednika Giolittija ostro obsodil slepost italijanske politike nasilja in nezvestobo danim obljubam; v pastirskem pismu 21. maja 1921 je protestiral proti fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnemu terorju pri volitvah leta 1921, ko so napadali cerkve, duhovnike, \xc5\xbeupni\xc5\xa1\xc4\x8da in uni\xc4\x8devali knjige, opremo in posve\xc4\x8dene predmete; avgusta 1921 je protestiral pri civilnem generalnem komisarju v Trstu zaradi pritiska na duhovnike, naj zapustijo svoja slu\xc5\xbebena mesta, tako da so nekatere \xc5\xbeupnije ostale brez du\xc5\xa1nih pastirjev. Bartolomasi je o vsem tem obvestil tudi pape\xc5\xbea Benedikta XV., ki mu je 2. avg. 1921 poslal apostolsko pismo, ki so ga brali v vseh cerkvah tr\xc5\xbea\xc5\xa1ko-koprske \xc5\xa1kofije; vzbudilo je veliko pozornost v svetovni javnosti zaradi ostre obsodbe fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnih zlo\xc4\x8dinov nad slovenskim in hrva\xc5\xa1kim \xc5\xbeivljem. Ker so bila vsa njegova prizadevanja brezuspe\xc5\xa1na, se je \xc5\xa1kofiji odpovedal: 11. decembra 1922 ga je Benediktov naslednik Pij XI. premestil za \xc5\xa1kofa v Pinerolo.\n_START_SECTION_\nBolezen in smrt\n_START_PARAGRAPH_\nDella Chiesa je bil v mladosti krhkega zdravja \xe2\x80\x93 v odraslosti pa ni imel posebnih zdravstvenih te\xc5\xbeav. Nekatere telesne omejitve \xe2\x80\x93 npr. naglu\xc5\xa1nost, kratkovidnost, mala postava \xe2\x80\x93 niso motile njegovih sodelavcev. Zadnje mesece svojega pape\xc5\xbeevanja je Benedikt posvetil prizadevanju, da bi olaj\xc5\xa1al lakoto v Rusiji. Zopet je pozval javnost na pomo\xc4\x8d \xe2\x80\x93 vendar ga niso sli\xc5\xa1ali. Nakazal je milijon lir kot prvo pomo\xc4\x8d. _NEWLINE__NEWLINE_Pripetilo pa se je, da je 27. novembra 1921 ob petih zjutraj \xc4\x8dakal na odpiranje vrat v Baziliki, in je staknil hud prehlad. To je pustilo kot posledico ka\xc5\xa1elj in bronhitis; vendar je do konca leta v manj\xc5\xa1em obsegu \xc5\xa1e lahko opravljal svoje du\xc5\xa1nopastirske naloge. Januarja pa se ga je lotila \xc5\xa1e plju\xc4\x8dnica. Med hudim ka\xc5\xa1ljanjem je dejal: \xc2\xbbAli niso morda to trobente, ki naznanjajo prihod ve\xc4\x8dnega Sodnika?\xc2\xab\xc2\xa0Njegove zadnje besede pa so bile: \xc2\xbbMi bi hoteli radi darovati svoje \xc5\xbeivljenje za mir na svetu.\xc2\xab\xc2\xa0 _NEWLINE__NEWLINE_22. januarja 1922 ob 5h zjutraj je padel v komo, in umrl uro za tem v starosti 68 let.\n_START_SECTION_\nOdmevi\n_START_PARAGRAPH_\nOb Benediktovi smrti so po dolgem \xc4\x8dasu na dr\xc5\xbeavnih stavbah spustili zastave na pol kopja. To potezo so razlagali kot posredno priznanje pape\xc5\xbeu, ki je prispeval k pobolj\xc5\xa1anju odnosov med Svetim sede\xc5\xbeem in Italijansko dr\xc5\xbeavo. _NEWLINE__NEWLINE_Svobodomiselni rimski dnevnik L\'epoca je malo pred Benediktovo smrtjo zatrdil: \xc2\xbb\xc4\x8clovek, ki umira, ni pozabil, da je Italijan. Njegova moralna veli\xc4\x8dina, ki se bo morebiti pokazala jasneje jutri, ko bodo prenehala dana\xc5\xa1nja nesoglasja in trenja, je za vedno italijanska slava. Naj bo njegov naslednik njega dostojen in nadaljuje delo za pravi mir med ljudmi dobre volje, ki je nedvomno bilo prva misel Benedikta XV.  Nasprotno pa se je socialisti\xc4\x8dni dnevnik L\'Avanti! o pape\xc5\xbeu izrazil omalova\xc5\xbeevalno, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je bil \xc2\xbbhladen, povpre\xc4\x8den in trmast\xc2\xab\xc2\xa0in napovedal, \xc2\xbbda bo prihodnja zgodovina nanj pozabila\xc2\xab\xc2\xa0. Pa je za dolgo \xc4\x8dasa res.\n_START_SECTION_\nBenedikt XVI.\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov spomin pa ni ostal pozabljen za vedno, ampak postaja ravno zadnje \xc4\x8dase vedno bolj \xc5\xbeiv. 83 let po njegovi smrti se je hotel imenovati po Benediktu Joseph Ratzinger (pape\xc5\xbe 2005-2013), ki je svojo izbiro utemeljil z njegovo mirotvornostjo: \xc2\xbbHotel sem se imenovati Benedikt XVI., da bi se miselno povezal s \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denim pape\xc5\xbeem Benediktom XV., ki je vodil Cerkev v te\xc5\xbeavnem \xc4\x8dasu zaradi prvega svetovnega spopada. Bil je pogumen in pristen prerok miru in se je trudil s koraj\xc5\xbeno hrabrostju najprej izogniti se vojni drami in potem omejiti njene usodne posledice. V njegove stopinje \xc5\xbeelim postaviti svoje poslanstvo v slu\xc5\xbeenju sprave in soglasja med ljudmi in narodi. Globoko sem prepri\xc4\x8dan, da je veliki dar miru zlasti Bo\xc5\xbeji dar, ki pa je tako krhek in dragocen, da ga moramo izprositi, varovati in graditi dan na dan; k temu morajo prispevati prav vsi.\n_START_SECTION_\nReligio depopulata\n_START_PARAGRAPH_\nMalahijeva prerokba pravi o njem: Religio depopulata - Razdejana vera. Z drugimi besedami bi to opisali, da je bila ljudstvu odvzeta in odtujena vera, da je vera propadla. Viri po ve\xc4\x8dini povezujejo geslo Razdejana, uni\xc4\x8dena, opusto\xc5\xa1ena vera z Benediktom XV. zato, ker je za \xc4\x8dasa njegovega pontifikata izbruhnila prva svetovna vojna in ruska oktobrska revolucija. Med njegovim vladanjem je vdrl komunizem v Rusijo, kjer je bilo versko \xc5\xbeivljenje na \xc5\xa1iroko zatirano; prva svetovna vojna pa je prinesla smrt milijonov kristjanov, ki so padli po raznih boji\xc5\xa1\xc4\x8dih. Propadanje vere pa je pri\xc5\xa1lo do izraza tudi v povojnih protiversko usmerjenih prevratih po raznih evropskih de\xc5\xbeelah.\n_START_SECTION_\nSpomenik v Cerkvi sv. Petra\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov naslednik Pij XI. mu je dal postaviti v Cerkvi sv. Petra spomenik, ki povzema njegovo mirotvorno delovanje. _NEWLINE__NEWLINE_Pape\xc5\xbe je zatopljen v molitev, kle\xc4\x8de\xc4\x8d na grobu, ki spominja na Prvo svetovno vojno, katero je opisal kot \xc2\xbbnekoristno klanje\xc2\xab. Grob pokrivajo olj\xc4\x8dne vejice, simboli miru. Nad spomenikom je Marija, ki ponuja svetu v plamenih Jezusa, ki je Knez miru. _NEWLINE__NEWLINE_Spomenik je izdelal 1928 Canonica. Sama re\xc5\xa1itev je izvirna, a ne prepri\xc4\x8dljiva, saj nima \xc2\xbbskladnega sestavnega in slogovnega odnosa med razli\xc4\x8dnimi deli umetnine\xc2\xab, kot meni Orienti. Morda pa je umetnik namenoma poudaril nasprotje med stvarnim razburkanim stanjem in pape\xc5\xbeevimi mirovnimi pozivi. Dejansko izrazit reljef, ki je zelo zahteven in stvaren, ni v povezavi s toplej\xc5\xa1o prisr\xc4\x8dno predstavitvijo pape\xc5\xbea, ki je oble\xc4\x8den v vsakdanja in neuradna obla\xc4\x8dila. Delo, ustvarjeno  z ve\xc4\x8dbarvnimi marmorji, so neposredno navdihnili usodni vojni dogodki, ki jim je pape\xc5\xbe Benedikt XV. zaman sku\xc5\xa1al napraviti konec; zato je uporabil ves svoj ugled in diplomacijo, da bi olaj\xc5\xa1al trpljenje \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva. Versajski mirovni sporazum je ozna\xc4\x8dil kot \xc2\xbbblagoslov za sovra\xc5\xa1tvo\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nSprava s svetom in znotraj Cerkve\n_START_PARAGRAPH_\nPontifikat Benedikta XV. je trajal malo manj kot 7 let (1914-1922), vendar ga je treba pri\xc5\xa1tevati med najdejavnej\xc5\xa1e in najpomembnej\xc5\xa1e v sodobni cerkveni zgodovini iz ve\xc4\x8d vidikov. V njegov prid \xc5\xa1teje: obramba cerkvenega u\xc4\x8diteljstva zoper izrabljanje mo\xc4\x8di katoli\xc5\xa1tva v posebne namene, najsi bo ohranjanje znotraj in raz\xc5\xa1irjanje navzven; posodobljenje in splo\xc5\xa1no raz\xc5\xa1irjenje dejavnosti za cerkveno pomo\xc4\x8d dru\xc5\xbebi, zmedeni zaradi sodobnih sredstev vojskovanja in prevratov; novi in sodobnej\xc5\xa1i na\xc4\x8dini misijonske dejavnosti; objava Zakonika cerkvenega prava 28. junija 1917; odprava \xc2\xbbnon expedit\xc2\xab\xc2\xa0kot ka\xc5\xbeipot do re\xc5\xa1itve rimskega vpra\xc5\xa1anja; odprava hudih kazenskih posegov med katoli\xc4\x8dani za \xc4\x8dasa ostrih prepirov med modernisti in integristi.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe polomije ali pape\xc5\xbe miru?\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xbbNobena vojskujo\xc4\x8da se sila ni hotela tvegati odstopanja od visoko postavljenih voja\xc5\xa1kih ciljev. Kon\xc4\x8dno se je sprevrgel pape\xc5\xbeev mirovni poziv 1917 v diplomatsko polomijo (fiasko)\xc2\xab, sodi avstrijski zgodovinar Gottsmann. Baje da je bila le propadajo\xc4\x8da Avstro-Ogrska prisiljena na sprejem pape\xc5\xa1kega posredovanja. Za pape\xc5\xa1tvo pa je pri\xc5\xa1lo \xc5\xa1e huj\xc5\xa1e. Vsaka sila je gledala v pozivu zaroto in o\xc5\xbeigosala pape\xc5\xbea kot nasprotnika. Za Francoza Clemenceauja je bil pape boche (\xc5\xa1vabski pape\xc5\xbe); nem\xc5\xa1ki vojskovodja Ludendorff pa je nasprotno govoril le \xc5\xa1e o Franzosenpapst. Na Pari\xc5\xa1ko mirovno konferenco v Versaillesu 1919 pa zmagovalci Vatikana niso vabili. _NEWLINE__NEWLINE_Najhuj\xc5\xa1e razo\xc4\x8daranje pa je moral Benedikt XV. do\xc5\xbeiveti v lastnem taboru celo med mnogimi \xc5\xa1kofi vojskujo\xc4\x8dih se strani. Ve\xc4\x8dina se jih je \xc5\xbee 1914 pridru\xc5\xbeila splo\xc5\xa1nemu hura-domoljubju. Namesto da bi se postavili za svojega modrega predstojnika v Vatikanu, so mnogi prvi trobili v narodnja\xc5\xa1ki rog. V pari\xc5\xa1ki notredamski stolnici je tako pridigar z nad\xc5\xa1kofovo odobritvijo kritiziral pape\xc5\xbeev mirovni poziv, \xc4\x8de\xc5\xa1 da "\xc5\xa1kodi sveti francoski zadevi". Nem\xc5\xa1ki episkopat je svaril v pastirskem pismu z dne 1. novembra 1917 pred \xc2\xbbJude\xc5\xbeevim pla\xc4\x8dilom za nezvestobo in izdajo cesarja\xc2\xab. Nekateri so \xe2\x80\x93 kot italijanski psiholog in redovnik Gemelli  fanati\xc4\x8dno pri vojakih zatirali kakr\xc5\xa1enkoli strah pred smrtjo, ki jih je \xc4\x8dakala v nekoristnih naskokih, \xc4\x8de\xc5\xa1 da z vojskovanjem sodelujejo pri zveli\xc4\x8davnem Kristusovem poslanstvu. _NEWLINE__NEWLINE_Tako je postal strogo neuvr\xc5\xa1\xc4\x8deni pape\xc5\xbe, ki je versajski ukaz obsodil kot krivi\xc4\x8den in umrl 1922, tragi\xc4\x8den lik. _NEWLINE__NEWLINE_Ali pa ne. \xc4\x8ceprav se Vatikan na politi\xc4\x8dni ravni ni mogel izkazati kot moralna avtoriteta, je Benedikt XV. polo\xc5\xbeil temeljni kamen za dosledno mirotvornost pape\xc5\xbeev. Njegovo mirovno u\xc4\x8denje je postalo sestavni del cerkvenega u\xc4\x8denja vseh njegovih naslednikov. Benedikt XVI. se je skliceval pri izbiri svojega imena \xc4\x8disto izre\xc4\x8dno na pape\xc5\xbea svetovne vojne (Weltkriegspapst). _NEWLINE__NEWLINE_Danes so zahteve po razsodi\xc5\xa1\xc4\x8du, razoro\xc5\xbeitvi in kon\xc4\x8dno zavra\xc4\x8danje vojne kot politi\xc4\x8dnega sredstva, kot je izjavil Drugi vatikanski koncil, sprejete kot sestavni del katoli\xc5\xa1kega svetovnega nazora. Medtem pa u\xc5\xbeiva Cerkev vsaj v vpra\xc5\xa1anjih svetovnega miru tisti nravni ugled, za katerega je bil prikraj\xc5\xa1an Benedikt XV. Tako je postal pape\xc5\xbe polomije v posledicah vendarle pape\xc5\xbe miru.\n_START_SECTION_\nNerazumljeni pape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nGiacomo della Chiesa je kot pape\xc5\xbe v odlo\xc4\x8dilni evropski uri zavzel stali\xc5\xa1\xc4\x8de neuvr\xc5\xa1\xc4\x8denosti in neme\xc5\xa1anja - nevtralnosti. Vojno je imenoval stra\xc5\xa1no klanje, ki sramoti Evropo. Zagovarjal je \xc2\xbbpravi\xc4\x8den in trajen mir\xc2\xab, pozival k \xc2\xbbpo\xc4\x8dlove\xc4\x8denju vojne\xc2\xab, ter se zavzemal za izbolj\xc5\xa1anje usode ujetnikov in ranjencev. Ta poziv bo sli\xc5\xa1al kralj Jurij v Angliji, cesar Nikolaj v Rusiji in predsednik Poincar\xc3\xa9  v Franciji. Njegova miroljubnost pa je naletela na zid nerazumevanja. Ko je Parizu in Berlinu predlo\xc5\xbeil poravnavo, je to spro\xc5\xbeilo pravo gonjo zoper pape\xc5\xbea z obto\xc5\xbebo, \xc4\x8de\xc5\xa1 da ho\xc4\x8de oslabiti moralo bojevnikov. Clemenceau ga je imenoval kot pape boche za zagovornika nem\xc5\xa1kega miru; za Nemce pa je bil pape\xc5\xbe, ki mu manjka koraj\xc5\xbee in ga je imel general Ludendorff za "pape fran\xc3\xa7ais". S svojo pomirljivostjo je po vojni prispeval k zbli\xc5\xbeevanju med Italijo in Svetim sede\xc5\xbeem. _NEWLINE__NEWLINE_Izbira imena, ki jo je opravil Ratzinger kot pape\xc5\xbe Benedikt XVI. 2005, je presenetila ves svet. Pape\xc5\xbe Benedikt je namre\xc4\x8d ostal ljudem v spominu le kot pape\xc5\xbe velike vojne, pa tudi kot \xc2\xbbneznani pape\xc5\xbe\xc2\xab. Josef Ratzinger ga je s tem iztrgal pozabi in poslal znake svetu in Cerkvi.'