b'\n_START_ARTICLE_\nKarl Marx\n_START_SECTION_\nZgodnje obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nKarl Heinrich Marx se je rodil 5. maja 1818 bogatemu razsvetljenskemu pravniku Heinrichu Marxu in judovski materi Henrietti Pressburg v Trieru (takratna Prusija). Njegov o\xc4\x8de je bil uspe\xc5\xa1en odvetnik, ki je spo\xc5\xa1toval Kanta in Voltaireja, in je bil strasten aktivist za pruske reforme. \xc4\x8ceprav sta bila oba star\xc5\xa1a juda z judovskimi predniki, se je njegov o\xc4\x8de leta 1816, pri 35 letih, spreobrnil v luteranstvo, kar je bila verjetno prilagoditev na antisemitski zakon iz leta 1815 o prepovedi Judov v visoki dru\xc5\xbebi. Namesto takrat v Trierju prevladujo\xc4\x8dega katoli\xc5\xa1tva je raje izbral protestantsko luteranstvo, ki ga je ena\xc4\x8dil z intelektualno svobodo. V nasprotju z njegovim o\xc4\x8detom je mama obdr\xc5\xbeala judovsko vero. O njegovem otro\xc5\xa1tvu je malo znanega. Bil je tretji od devetih otrok, leta 1819 pa je po smrti brata postal najstarej\xc5\xa1i sin v dru\xc5\xbeini. Avgusta 1824 je bil kr\xc5\xa1\xc4\x8den v luteransko cerkev, kot ostali pre\xc5\xbeiveli otroci v dru\xc5\xbeini. Do leta 1830 ga je doma u\xc4\x8dil o\xc4\x8de, kot dvanajstletnik pa je bil vpisan v jezuitsko visoko \xc5\xa1olo v Trierju, ravnatelj katere, Hugo Wyttenbach, je bil prijatelj o\xc4\x8deta Heinricha. Oktobra 1835, pri 17 letih, je zaradi \xc5\xbeelje o\xc4\x8deta za\xc4\x8del s \xc5\xa1tudijem prava na Univerzi v Bonnu, \xc4\x8deprav si je sam \xc5\xbeelel \xc5\xa1tudirati filozofijo in literaturo. Tam se je zaro\xc4\x8dil z Jenny von Westphalen, izobra\xc5\xbeeno baronico iz Prusije, ki je v njem vzbudila zanimanje za romanti\xc4\x8dno literaturo in se pridru\xc5\xbeil pesni\xc5\xa1kemu kro\xc5\xbeku, ki je s svojo politi\xc4\x8dno skrajnostjo vzbudil zanimanje (tajne) policije. Pri osemnajstih je bil zaradi zdravstvenih te\xc5\xbeav opro\xc5\xa1\xc4\x8den slu\xc5\xbeenja v vojski. \xc4\x8ceprav je imel v prvem semestru dobre ocene, so te med drugim zaradi pijan\xc4\x8devanja kmalu padle, kar je o\xc4\x8deta prisililo, da je sina prepisal na resnej\xc5\xa1o Univerzo v Berlinu._NEWLINE_Oktobra leta 1836 je prispel v Berlin. \xc5\xa0e vedno je kazal veliko zanimanja za filozofijo in iskal na\xc4\x8din za njeno zdru\xc5\xbeitev s svojim \xc5\xa1tudijem prava, saj je verjel, da se brez filozofije ne da dose\xc4\x8di ni\xc4\x8desar. Zanimal se je tudi za takratno avtoriteto nem\xc5\xa1ke filozofije Georga Hegla, o idejah katerega se je veliko govorilo v krogih evropskih filozofov. Pridru\xc5\xbeil se je Klubu doktorjev (Doktorklub), skupini ti. mladoheglijancev, ki je kritizirala takratne politi\xc4\x8dne in verske ustanove. Preko Hegla se je navzel t. i. dialekti\xc4\x8dne metode, ki pa jo je uporabljal za komentiranje in kritiko dru\xc5\xbebe, politike in vere.._NEWLINE_Leta 1838 je umrl Marxov o\xc4\x8de, zaradi \xc4\x8desar je dru\xc5\xbeina izgubila precej\xc5\xa1en vir dohodkov. Marx je bil navezan na svojega o\xc4\x8deta in je spomin nanj ohranjal do svoje smrti._NEWLINE_Do leta 1837 je pisal fikcijska in nefikcijska dela, napisal je tudi nekaj kratkih pesmi, ki jih je posvetil svoji zaro\xc4\x8denki, vendar nobeno izmed teh del ni bilo objavljeno v \xc4\x8dasu njegovega \xc5\xbeivljenja. Kmalu je s pisanjem fikcije popolnoma prenehal in pri\xc4\x8del z u\xc4\x8denjem angle\xc5\xa1\xc4\x8dine in italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine, preu\xc4\x8devanjem zgodovine umetnosti in prevajanjem latinskih del. Leta 1840 za\xc4\x8deto doktorsko disertacijo z naslovom Razlika med demokritsko in epikurejsko filozofijo narave (nem. Differenz der demokritischen und epikureischen Naturphilosophie) so kritiki opisali kot kljubujo\xc4\x8de in izvirno delo, v katerem je \xc5\xbeelel Marx pokazati, da se mora teologija podrediti filozofiji. Zaradi negativnih komentarjev konservativnih berlinskih profesorjev je Marx svoje delo raje poslal na bolj liberalno Univerzo v Jeni, kjer je leta 1841 tudi promoviral._NEWLINE_Naslednje leto se je preselil v K\xc3\xb6ln, kjer je postal urednik vplivnega in liberalnega Renskega \xc4\x8dasnika (Rheinische Zeitung). Njegov prvi objavljeni \xc4\x8dlanek je kritika pruske vlade in zasedanja porenskega de\xc5\xbeelnega zbora. Na splo\xc5\xa1no je v svojih \xc4\x8dlankih izra\xc5\xbeal svoje poglede in postavljal vpra\xc5\xa1anja o socializmu in ekonomiji. En od Marxovih \xc4\x8dlankov ni bil v\xc5\xa1e\xc4\x8den ruskemu carju Nikolaju I., ki je zaprosil pruske cesarske oblasti naj \xc4\x8dasnik uti\xc5\xa1a, le-ti pa so mu leta 1843 s prepovedjo izdaje \xc4\x8dasopisa s prijaznostjo ustregli. Sedem let po zaroki se je Marx junija 1843 v protestantski cerkvi v Kreuznachu poro\xc4\x8dil z Jenny von Westphalen.\n_START_SECTION_\nKomunisti\xc4\x8dna agitacija\n_START_PARAGRAPH_\nTakoj po emigraciji v Pariz leta 1843 se je pridru\xc5\xbeil radikalnemu \xc4\x8dasopisu Nem\xc5\xa1ko-francoski letopis (Deutsch-Franz\xc3\xb6sische Jahrb\xc3\xbccher). \xc4\x8ceprav je bil \xc4\x8dasnik namenjen tako francoskim kot tudi nem\xc5\xa1kim ustvarjalcem, so prevladovali slednji - edini nenem\xc5\xa1ki sodelujo\xc4\x8di je bil izgnani ruski anarhist Mihajl Bakunin. V svojih \xc4\x8dlankih je proletariat za\xc4\x8del ozna\xc4\x8devati kot revolucionarno silo. Med svojimi prvimi meseci v Parizu je Marx postal komunist in spisal nekaj misli o ekonomiji in filozofiji, ki so bili \xc5\xa1ele leta 1930 objavljene kot Pari\xc5\xa1ki rokopisi._NEWLINE_Avgusta leta 1844 je spoznal nem\xc5\xa1kega socialista in kasnej\xc5\xa1ega intelektualnega sopotnika Friedricha Engelsa, s katerim sta postavila temelje za politi\xc4\x8dno ekonomijo danes znano kot marksizem. Proti koncu leta 1844 je bil izgnan iz Pariza in se z \xc5\xbeeno preselil v Bruselj, kjer je slednja rodila h\xc4\x8derko Jenny Lauro Marx. V Bruslju se mu je kmalu pridru\xc5\xbeil tudi njegov prijatelj Engels. Z njim se je posvetil temeljitemu preu\xc4\x8devanju zgodovine in napisal delo, ki je bilo z naslovom Nem\xc5\xa1ka ideologija(Die deutsche Ideologie) izdano \xc5\xa1ele po njegovi smrti, v katerem je predvidel propad industrijskega kapitalizma in njegovo zamenjavo s komunizmom. V njem sta se z Engelsom lo\xc4\x8dila od njegovih prej\xc5\xa1njih sodelavcev, ki so zagovarjali ideje idealizma. Kot mnoga njegova dela, je bilo tudi to cenzurirano. Medtem se je pridru\xc5\xbeil tudi t. i. Komunisti\xc4\x8dni ligi s sede\xc5\xbeem v Londonu. Za\xc4\x8del je pisati delo, v katerem je hotel lo\xc4\x8diti socialisti\xc4\x8dno utopijo od znanstveno-socialisti\xc4\x8dne filozofije, kakr\xc5\xa1no je po svojem mnenju sam zastopal. To delo, ki ga je poimenoval Rev\xc5\xa1\xc4\x8dina filozofije (fra. Mis\xc3\xa9re de la philosophie) je reakcija na francoskega anarhista Proudhona in njegovo Filozofijo rev\xc5\xa1\xc4\x8dine. Z Engelsom sta ga napisala po naro\xc4\x8dilu Komunisti\xc4\x8dne lige. Napisala naj bi izjavo o stanju zdru\xc5\xbebe in komaj sta leta 1848 objavila Komunisti\xc4\x8dni manifest so se po Evropi \xc5\xbee za\xc4\x8dele me\xc5\xa1\xc4\x8danske revolucije, naperjene proti ostankom absolutizma._NEWLINE_Zgodaj istega leta se je preselil v Pariz, nato pa nazaj v Nem\xc4\x8dijo, kjer je ustanovil in sam financiral Neue Rhenische Zeitung, v katerem je nasprotoval pruski avtokratski vladi. Ta \xc4\x8dasopis so pruski cenzorji hitro uti\xc5\xa1ali, Marx pa se je pred vohlja\xc4\x8di avgusta 1849 preselil v London, kjer je ostal do smrti.\n_START_SECTION_\nPozno obdobje in smrt\n_START_PARAGRAPH_\nPrvih nekaj let \xc5\xbeivljenja v Londonu je \xc5\xbeivel v rev\xc5\xa1\xc4\x8dini, njegov glavni vir prihodkov pa je bil Engels, ki je po o\xc4\x8detu podedoval tovarno. Tam je zopet zagnal Komunisti\xc4\x8dno ligo in napisal dve bro\xc5\xa1uri o francoski revoluciji leta 1848, Razredni boji v Franciji in Osemnajsti brumaire Ludvika Bonaparta. Skupaj z Engelsom sta za\xc4\x8dela tudi pisati za ve\xc4\x8d svetovnih \xc4\x8dasopisov, kar je Marxu omogo\xc4\x8dilo, da je stopil v kontakt z delavskimi gibanji po celem svetu. Najbolj prepoznaven je bil v Ameriki, kjer se je zavzemal za ukinitev su\xc5\xbeenjstva. Bil je mnenja, da je za spremembo potrebna gospodarska kriza, to pa ga je spodbudilo, da se je vrnil k \xc5\xa1tudijam politi\xc4\x8dne ekonomije._NEWLINE_Ko je gospodarska kriza leta 1857 tudi zares nastopila , je imel o politi\xc4\x8dni ekonomiji spisanih \xc5\xbee 800 strani, a so bili Obrisi (Grundrisse) objavljeni \xc5\xa1ele leta 1941. Leta 1859 je Marx izdal svoje prvo resno delo na temo ekonomije imenovano Kritika politi\xc4\x8dne ekonomije (Kritik der Politischen \xc3\x96konomie), kjer je podrobno preu\xc4\x8deval vrednosti dela in razvil teorijo o kro\xc5\xbeenju denarja v kapitalisti\xc4\x8dnem gospodarstvu. Velik uspeh tega dela je Marxa spodbudil in leta 1860 je za\xc4\x8del s pisanjem trilogije Kapital (Das Kapital), ki naj bi predstavljala njegovo \xc5\xbeivljenjsko delo. V naslednjih nekaj letih je svoje delo kon\xc4\x8dal. Prvi del trilogije je iz\xc5\xa1el leta 1867, zaradi velikega povpra\xc5\xa1evanja, pa je kmalu nastal tudi ruski prevod, ki je iz\xc5\xa1el 1872. Drugi in tretji del je dopolnjeval do konca svojega \xc5\xbeivljenja, izdal pa ju je Engels \xc5\xa1ele po Marxovi smrti, drugi del leta 1885 in tretji del leta 1894. Razlog za tolik\xc5\xa1no zamudo so bili pogosto neberljivi zapiski. Leta 1863 je napisal tudi delo z naslovom Teorije prese\xc5\xbene vrednosti (Theorien \xc3\xbcber den Menwer), ki se pogosto obravnava kot \xc4\x8detrti del Kapitala._NEWLINE_V zadnjem desetletju \xc5\xbeivljenja se je njegovo zdravje poslab\xc5\xa1alo in v svoje delo ni mogel vlo\xc5\xbeiti enake koli\xc4\x8dine energije kot poprej, a je \xc5\xa1e vedno komentiral politi\xc4\x8dna stanja, predvsem v Rusiji in Nem\xc4\x8diji. O slednji je napisal Kritiko Gothskega programa (Kritik des Gothaer Programms), za Rusijo pa je predvidel takoj\xc5\xa1njo postavitev komunisti\xc4\x8dnega sistema, brez predhodnega kapitalisti\xc4\x8dnega sistema in revolucije._NEWLINE_Njegovo zdravje se ni izbolj\xc5\xa1alo, zato je potoval po Evropi in celo Al\xc5\xbeiriji, da bi odkril na\xc4\x8din ozdravitve. Zadnje leto \xc5\xbeivljenja sta mu zasen\xc4\x8dila smrti njegove najstarej\xc5\xa1e h\xc4\x8derke in \xc5\xbeene. Zadnjih 15 mesecev svojega \xc5\xbeivljenja je pre\xc5\xbeivel v bolni\xc5\xa1nici. Umrl je 14. marca 1883, pokopan pa je na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du Highgate v severnem Londonu. Na Marxovem nagrobniku pi\xc5\xa1e WORKERS OF ALL LANDS UNITE (Proletarci vseh de\xc5\xbeel, zdru\xc5\xbeite se!), kar je tudi zadnji stavek Komunisti\xc4\x8dnega manifesta.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detnik moderne sociologije\n_START_PARAGRAPH_\nKarla Marxa pripisujejo med tri za\xc4\x8detnike moderne sociologije, poleg Emila Durkheima in Maxa Weberja. V nasprotju s takratnimi korporativnimi teorijami socialnih filozofov je Marx na temelju heglijanskega razre\xc5\xa1evanja nasprotij predpostavljal konfliktno stanje v dru\xc5\xbebi med razredoma kapitalistov in delavstva. Njegova dela so imela velik vpliv na podro\xc4\x8djih ekonomije, filozofije, literature in umetnosti. Vplivala so tudi na nastanek in razvoj marksizma, filozofske smeri, iz katere se je razvilo mnogo politi\xc4\x8dnih idej (socialdemokracija, socializem, leninizem, trockizem, maoizem, anarhokomunizem, neomarksizem (frankfurtsko \xc5\xa1olo), post-marksizem,... in nenazadnje jugoslovansko socialisti\xc4\x8dno samoupravljanje ).\n_START_SECTION_\nDialekti\xc4\x8dni materializem\n_START_PARAGRAPH_\nDialekti\xc4\x8dni materializem sta s Marx in Engels zastavila kot filozofijo znanosti in narave. Bistvo dialekti\xc4\x8dnega materializma je koncept tolma\xc4\x8denja pojavov v naravi in v dru\xc5\xbebi s principoma progresivnega dialekti\xc4\x8dnega razvoja in materialnostjo narave ter dru\xc5\xbebe. Marx in Engels tega pojma nista uporabila, prvi ga je uporabil \xc5\xa1ele ruski materialisti\xc4\x8dni filozof Georgij Plehanov. Pravi pomen politi\xc4\x8dno zacementirane doktrine sta mu dala \xc5\xa1ele voditelja ruske socialisti\xc4\x8dne revolucije Lenin in kasneje Stalin, za \xc4\x8dasa katerega je postal dialekti\xc4\x8dni materializem - ali kraj\xc5\xa1e - diamat - ekskluzivna ekonomskopoliti\xc4\x8dna ideologija, ki je postavljala zahteve po ideolo\xc5\xa1kem prilagajanju v ostalih dru\xc5\xbebenih sferah intelektualnega ustvarjanja. Za Sovjetsko zvezo njima so dialekti\xc4\x8dni materializem kot uradno filozofijo/ideologijo prevzeli satelitski socialisti\xc4\x8dni sistemi. Kadar je poudarek na zgodovinskih procesih in materialni produkciji govorimo o histori\xc4\x8dnem materializmu.\n_START_SECTION_\nKomunisti\xc4\x8dni manifest\n_START_PARAGRAPH_\nKomunisti\xc4\x8dni manifest je program Lige komunistov, ki sta ga napisala Karl Marx in Friedrich Engels. Prvi\xc4\x8d je bil izdan 21. februarja 1848 v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini. Iz\xc5\xa1el je ob izbruhu revolucije leta 1848 in je od takrat naprej prepoznan kot eno izmed najbolj vplivnih politi\xc4\x8dnih del. Predstavlja analiti\xc4\x8den pogled na razredni boj in probleme kapitalisti\xc4\x8dne dru\xc5\xbebe, manj pa se ukvarja z napovedovanjem komunizma (kot potencialne dru\xc5\xbebe prihodnosti).\n_START_SECTION_\nMarksizem\n_START_PARAGRAPH_\nMarksizem je nastal v drugi \xc4\x8detrtini devetnajstega stoletja kot doktrina v delavskem gibanju, ki je v 19. stoletju postajalo vse bolj pomembno. Popularizacijo Marxovih del je mogo\xc4\x8de pripisati Engelsovemu delu Anti-D\xc3\xbchring, ki je bil v odgovor na rivalstvo v socialisti\xc4\x8dnem taboru s strani nem\xc5\xa1kega socialista Eugena D\xc3\xbchringa. Engels je marksizem predstavil kot posebno \xc5\xa1olo dru\xc5\xbebene in politi\xc4\x8dne teorije, ki iz znanstvenih izhodi\xc5\xa1\xc4\x8d prelamlja s poprej\xc5\xa1njimi socialno utopi\xc4\x8dnimi razlagami in vizijami dru\xc5\xbebe. Marksizem je postal vodilo praksi, ki ni temeljila na utopi\xc4\x8dnih idejah, marve\xc4\x8d je bil plod znanstvenega razumevanja znanosti in sodobnega kapitalisti\xc4\x8dnega sistema. Z vidika pozitivizma v znanosti dialekti\xc4\x8dne metode ni mogo\xc4\x8de pri\xc5\xa1tevati med strogo znanstvene metode._NEWLINE_Marksisti\xc4\x8dna misel je postala doktrina ve\xc4\x8dine politi\xc4\x8dnih strank, ki so zagovarjale interese delavstva oziroma proletariata. Prva politi\xc4\x8dna stranka, ki je prevzela njegove podmene, je bila nem\xc5\xa1ka Social demokratska delavska stranka, ki je marksizem prevzela proti koncu 19. stoletja. Toda politi\xc4\x8dni program so kmalu prilagodili v skladu z revizionisti\xc4\x8dnimi tendencami, tako da \xc4\x8dista marksisti\xc4\x8dna misel kmalu izginila iz politi\xc4\x8dnega prostora. Iz nje sicer izhajajo komunisti\xc4\x8dne stranke, toda marksizma in komunizma ne moremo povsem izena\xc4\x8devati._NEWLINE_V dvajsetem stoletju se je marksizem razvejal v mnogo razli\xc4\x8dnih teoretskih smeri, s katerimi se razhaja tudi v poimenovanju. Razlike so nastale zaradi druga\xc4\x8dnih politi\xc4\x8dnih vizij (zmernih in radikalnih) in predvsem zaradi druga\xc4\x8dne zgodovinske dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine. Maksizem se v Zahodni Evropi ni razvijal v isto smer kot v Vzhodni, posebej po zagotovitvi primata Sovjetske zveze z linijo ti. marksizma-leninizma. Posebej kolonizirani narodi, katerim je bila razredna dru\xc5\xbeba z malo\xc5\xa1tevilno elito in ve\xc4\x8dinskimi domorodnimi mno\xc5\xbeicami vsiljena, so v skladu z lastnimi potrebami prilagajali marksisti\xc4\x8dna izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de, \xc4\x8deprav so na programski ravni zaprisegali na komunizem kot kon\xc4\x8dno vizijo in cilj dru\xc5\xbebe.\n_START_SECTION_\nPomembni marksisti\n_START_PARAGRAPH_\nMarx je vplival na \xc5\xa1tevilne intelektualce, ki jih v grobem lahko ozna\xc4\x8dimo kot marksiste. Zgolj nekaj najpomembnej\xc5\xa1ih: Friedrich Engels, Karl Kautsky, Rosa Luxemburg, Lenin, Lev Trocki, Antonio Gramsci, Georg Luk\xc3\xa1cs, Stalin, Mao Zedong, Ernst Bloch, Louis Althusser.'