b'\n_START_ARTICLE_\nGrad Belec\n_START_PARAGRAPH_\nGrad Belec (hrva\xc5\xa1ko Belecgrad) je neko\xc4\x8d stal na ravnem vrhu strmega gri\xc4\x8da 3,5 km severno od dana\xc5\xa1jega naselja Belec v Hrva\xc5\xa1kem Zagorju na ju\xc5\xbenem pobo\xc4\x8dju Ivan\xc5\xa1\xc4\x8dice. V razvaline je bil prepu\xc5\xa1\xc4\x8den \xc5\xbee na za\xc4\x8detku 18. stoletja in o njem pri\xc4\x8da le nekaj ostankov obrambnega zidu.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nGrad je prvi\xc4\x8d omenjen leta 1334 kot gospo\xc5\xa1\xc4\x8dina, ki jo je Peter Gising kupil od Friderika I. svobodnega gospoda Celjskega. V rokah Gisingov je bil do leta 1339, ko je njihova posestva v imenu kralja Karla I. Roberta An\xc5\xbeujskega osvojil ban Mikac Mihaljevi\xc4\x87. V kraljevih rokah Grad Belec ostane do 27. januarja1399, ko ga je ogrski kralj Sigismund Luksembur\xc5\xa1ki skupaj z Zagorsko \xc5\xbeupanijo podelil celjskemu grofu Hermanu II.. Celjski grofje in dr\xc5\xbeavni knezi ter ve\xc4\x8dkrat hrva\xc5\xa1ki bani so grad imeli v posesti do 1456. Po smrti Ulrika II. Celjskega je bil grad eno leto v posesti njegove vdove Katarine Brankovi\xc4\x87. Leta 1457 je bil grad v lasti vojskovodje Celjskih, ki je postal hrva\xc5\xa1ki ban Jana Vitovca in njegovih sinov Jana, Janeza in Viljema, od pribli\xc5\xbeno leta 1489 je lastnik gradu Jakob Sz\xc3\xa9kely, nato od leta 1494 ogrski kralj Matija Korvin, ki ga je leta 1504 podelil Beatrici Frankopanski. Od leta 1509 je bil lastnik gradu Georg Brandembur\xc5\xa1ki iz veje Hohenzollern, leta 1514 preide v roke dru\xc5\xbeine Gyulay, leta 1567 dru\xc5\xbeine Tur\xc3\xb3czy, leta 1634 ga dobi Sigismund Keglevi\xc4\x87, \xc5\xbee naslednjega leta pa Tomo in Aleksander Mikuli\xc4\x87 Brokunove\xc4\x8dki. Nato leta 1657 z njim razpolaga kraljeva blagajna Habsbur\xc5\xa1ke monarhije, ki ga proda \xc5\xa1e istega leta Janosu II. Erd\xc5\x91dy, leta 1674 ga pridobi njihova sorodnica Elizabeta Keglevi\xc4\x87. Pred letom 1706 je grad kupila Ana Barbara Auersperg in ga naprej proda Adamu Benediktu Rattkayu, ki ga opusti. \xc5\xbde opu\xc5\xa1\xc4\x8denega ga leta 1720 kupi Franjo Mata\xc4\x8di\xc4\x87 in ga pusti propasti ter preseli sede\xc5\xbe gospostva v bli\xc5\xbenji dvorec v Selnici.'