b'\n_START_ARTICLE_\nAlojzij \xc5\xa0u\xc5\xa1tar\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0kofovsko geslo\n_START_PARAGRAPH_\nDei voluntatem facere   (Bo\xc5\xbejo voljo spolnjevati)\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nLjudsko \xc5\xa1olo je obiskoval v Trebnjem, po kon\xc4\x8danem petem razredu, pa so ga star\xc5\xa1i zaradi izredne nadarjenosti poslali v dana\xc5\xa1njo \xc5\xa1kofijsko gimnazijo v \xc5\xa0entvidu, kjer je leta 1940 maturiral z odliko._NEWLINE_Po maturi je na Teolo\xc5\xa1ki fakulteti kon\xc4\x8dal prvi letnik filozofskega \xc5\xa1tudija. Jeseni leta 1941 ga je ljubljanski \xc5\xa1kof Gregorij Ro\xc5\xbeman poslal v Rim, kjer je na pape\xc5\xa1ki univerzi Gregoriani pridobil licenciat iz filozofije in doktorat iz teologije. 27. oktobra 1946 so ga v Rimu posvetili v duhovnika. _NEWLINE_Zaradi tuberkuloze je od\xc5\xa1el na zdravljenje v \xc5\xa0vico. Churski \xc5\xa1kof ga je nastavil za kaplana v kraju St. Moritz (1949\xe2\x80\x931951), nato pa je postal profesor filozofije in verouka na liceju Maria Hilf v Schwyzu (1951\xe2\x80\x931963). Nastopil je \xc5\xa1e v ve\xc4\x8d slu\xc5\xbeb in predaval na razli\xc4\x8dnih te\xc4\x8dajih po \xc5\xa0vici, Nem\xc4\x8diji, Avstriji, Italiji in Franciji. Od 1971 do 1976 je bil stalni tajnik Sveta evropskih \xc5\xa1kofovskih konferenc (CCEE) s sede\xc5\xbeem v  St. Gallnu._NEWLINE_Leta 1977 se je vrnil domov. Dne 23. februarja 1980 ga je pape\xc5\xbe Janez Pavel II. imenoval za ljubljanskega nad\xc5\xa1kofa in metropolita. \xc5\xa0kofovsko posve\xc4\x8denje je prejel 13. aprila 1980 v ljubljanski stolnici sv. Nikolaja. Leta 1983 je postal predsednik po njegovih prizedavanjih ustanovljene Slovenske (tedaj uradno imenovane \xc5\xa1e pokrajinske) \xc5\xa1kofovske konference, ki se je pod njegovim vodstvom uradno osamosvojila leta 1992 in ji predsedoval do upokojitve z nad\xc5\xa1kofovske in metropolitske funkcije leta 1997. Obenem je bil podpredsednik Sveta evropskih \xc5\xa1kofovskih konferenc. \xc5\xa0u\xc5\xa1tar se je aktivno udele\xc5\xbeil prizadevanj za osamosvojitev Slovenije; tako je preko znancev in \xc5\xa1kofov v tujini pozval k priznanju Slovenije kot tudi preko Slovenske \xc5\xa1kofovske konference 25. junija 1991 poslal posebno pismo:_NEWLINE_Slovenska \xc5\xa1kofovska konferenca pozdravlja razglasitev Republike Slovenije za samostojno, neodvisno in suvereno dr\xc5\xbeavo. S tem so izpolnjena tiso\xc4\x8dletna pri\xc4\x8dakovanja slovenskega naroda. Katoli\xc5\xa1ka cerkev v Sloveniji se pridru\xc5\xbeuje splo\xc5\xa1nemu veselju. Z nami ga delijo tudi Slovenci po svetu. Veselje Cerkve je \xc5\xa1e toliko ve\xc4\x8dje, ker je s svojim verskim in moralnim, prosvetnim in kulturnim delovanjem podpirala ta prizadevanja slovenskega naroda._NEWLINE_Voljo po \xc5\xbeivljenju v svobodi in dostojanstvu so dr\xc5\xbeavljani Republike Slovenije prepri\xc4\x8dljivo izrazili na plebiscitu decembra 1990. S tem so uresni\xc4\x8dili pravico do samoodlo\xc4\x8dbe, ki jo narodom priznavajo bo\xc5\xbeje in \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke postave. Zato je razglasitev samostojnosti Republike Slovenije tudi moralno upravi\xc4\x8dena._NEWLINE_Dejanje osamosvojitve pa ni uperjeno proti nikomur in naj tudi ne bo. Na\xc5\xa1 narod se ne osamosvaja zato, da bi prekinil so\xc5\xbeitje in sodelovanje z drugimi narodi, temve\xc4\x8d zato, da bi bilo to so\xc5\xbeitje enakopravno in pravi\xc4\x8dno, s tem pa tudi trajno. Z drugimi narodi, predvsem pa s tistimi, s katerimi nas ve\xc5\xbeejo tesnej\xc5\xa1e zgodovinske vezi, \xc5\xbeelimo \xc5\xbeiveti in sodelovati v miru, medsebojnem razumevanju in spo\xc5\xa1tovanju._NEWLINE_Ko na\xc5\xa1 narod stopa na samostojno pot, ostaja Katoli\xc5\xa1ka cerkev na Slovenskem z njim povezana in solidarna. Tudi v prihodnje \xc5\xbeeli v svobodi izvr\xc5\xa1evati svojo versko in moralno poslanstvo ter s tem prispevati k moralnemu in duhovnemu \xc5\xbeivljenju dr\xc5\xbeavljanov Republike Slovenije. Moralna trdnost in duhovnost sta nepogre\xc5\xa1ljivo jamstvo za trajno, uspe\xc5\xa1no, sre\xc4\x8dno in blagoslovljeno prihodnost._NEWLINE_Vodstvo Katoli\xc5\xa1ke cerkve na Slovenskem vabi vse verujo\xc4\x8de, naj v teh slovesnih trenutkih svojemu veselju pridru\xc5\xbeijo tudi gore\xc4\x8de molitve za domovino v veri in zaupanju, da je Bog z nami na na\xc5\xa1i poti. Pred nami so leta odgovornega in po\xc5\xbertvovalnega dela. Slovenski \xc5\xa1kofje pozivamo vse vernike in vse ljudi dobre volje, da se med seboj spo\xc5\xa1tujemo in delamo za skupni blagor. _NEWLINE_Ob 10. obletnici osamosvojitve je \xc5\xa0u\xc5\xa1tar prejel najvi\xc5\xa1je dr\xc5\xbeavno odlikovanje za pomembno vlogo pri osamosvajanju Slovenije. V utemeljitvi podelitve Zlatega \xc4\x8dastnega znaka svobode RS je zapisano, da je kot ljubljanski nad\xc5\xa1kof in slovenski metropolit s svojim osebnim prizadevanjem, pogumno dr\xc5\xbeo in jasnim predstavljanjem resnice o slovenski stvari v svetu nenadomestljivo prispeval k uresni\xc4\x8ditvi plebiscitne odlo\xc4\x8ditve in k mednarodnemu priznanju na\xc5\xa1e dr\xc5\xbeave. Leta 1998 je postal tudi \xc4\x8dastni me\xc5\xa1\xc4\x8dan Ljubljane._NEWLINE_Leta 1997 je nad\xc5\xa1kofa \xc5\xa0u\xc5\xa1tarja nasledil Franc Rode. Umrl je 29. junija 2007 v Zavodu svetega Stanislava v \xc5\xa0entvidu, kjer je \xc5\xbeivel in deloval od upokojitve dalje.'