b'\n_START_ARTICLE_\nHelena Kottler Vurnik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nNjen o\xc4\x8de je bil Moriz Kottler, pravnik po\xc5\xa1tne direkcije, mati Bronislava (rojena Trug) je bila poljskega porekla. Po me\xc5\xa1\xc4\x8danski \xc5\xa1oli se je \xc5\xa1tiri leta u\xc4\x8dila igrati klavir, izu\xc4\x8dila pa se je tudi v risanju in akvarelu, kar je bila obi\xc4\x8dajna izobrazba me\xc5\xa1\xc4\x8danskih deklet. Takrat se ji je zbudila ljubezen do umetnosti in kljub nasprotovanju star\xc5\xa1ev se je za \xc5\xa1tiri leta vpisala na Grafi\xc4\x8dni u\xc4\x8dni in eksperimentalni zavod, kjer se je u\xc4\x8dila slikanja z oljnimi barvami in obvladanja grafi\xc4\x8dnih tehnik (litografija, heliogravura in jedkanje). S \xc5\xa1olanjem je nadaljevala na Umetnostni \xc5\xa1oli za \xc5\xbeenske in dekleta, saj vpis na likovno akademijo \xc5\xbeenskam ni bil dovoljen. Ob koncu \xc5\xa1tudija je dobila \xc5\xa1estmese\xc4\x8dno dr\xc5\xbeavno \xc5\xa1tipendijo, ki ji je omogo\xc4\x8dila potovanje v Italijo. Pet mesecev je tako pre\xc5\xbeivela v okolici Modene, po vrnitvi pa si je z izkupi\xc4\x8dkom od prodanih del, nastalih v Italiji, najela in uredila atelje ter se kot ilustratorka zaposlila pri dunajskem dnevniku Extrablatt. S priporo\xc4\x8dili profesorja Ludwiga Michaleka je razstavljala v prodajnih galerijah in razstavnih prostorih K\xc3\xbcnstlerhausa. _NEWLINE_Novembra 1913 se je poro\xc4\x8dila z arhitektom Ivanom Vurnikom. Leta 1915 sta se preselila v Radovljico, \xc4\x8dez pol leta pa je bil Vurnik vpoklican v vojsko, kjer je ostal do konca prve svetovne vojne. Nekaj \xc4\x8dasa je ostala sama v Radovljici, leta 1916 pa je od\xc5\xa1la na Dunaj rodit h\xc4\x8der Miro. Po koncu vojne se je dru\xc5\xbeina preselila v Ljubljano, kjer se je Vurnik zaposlil na novo ustanovljeni univerzi. Helena je selitev s svetovljanskega Dunaja v novo okolje do\xc5\xbeivljala kot pretres. U\xc4\x8dila se je sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine, imela je skromno dru\xc5\xbeabno \xc5\xbeivljenje, finan\xc4\x8dno pa je bila odvisna od mo\xc5\xbea. Leta 1923 se jima je rodil \xc5\xa1e sin Ivan Niko. V umetni\xc5\xa1kem ustvarjanju je bila ob majhnemu socialnemu krogu in skromnem trgu umetnin odvisna od mo\xc5\xbeevih naro\xc4\x8dil, ki so bila vezana predvsem na sakralne objekte. Pogosto je ustvarjala dela, ki ji ne v tehni\xc4\x8dnem ne v estetskem smislu niso bila pisana na ko\xc5\xbeo, omejevali pa so jo tudi kratki \xc4\x8dasovni roki._NEWLINE_Ko so aprila 1942 italijanski okupatorji zaradi sodelovanja z OF ustrelili njenega sin Ivana Nika, na katerega je bila mo\xc4\x8dno navezana, je postopoma nehala ustvarjati. Par je vse redkeje dobival naro\xc4\x8dila, Vurnika pa so postopoma odslovili s Fakultete za arhitekturo. Leta 1956 sta se preselila nazaj v Radovljico, kjer je Helena po dolgotrajni bolezni leta 1962 umrla.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nKot umetnica je izhajala iz krogov dunajske secesije, ki je zaznamovala njen celoten ustvarjalni opus. Po preselitvi v Ljubljano je v dela vklju\xc4\x8dila mnoge slovenske folklorne elemente in uporabljala slovenske narodne barve (belo, modro in rde\xc4\x8do). Opaziti je tudi mo\xc4\x8dne vplive prerafaelitov (stilizirani rastlinski motivi) in slikarja Puvisa de Chavannesa (velike, ezoteri\xc4\x8dne in mirne postave bo\xc5\xbeanstev, svetnikov in zamaknjencev). Njeno ustvarjanje je dolgo ostalo v mo\xc5\xbeevi senci, saj se sama v Ljubljani ni udele\xc5\xbeevala razstav kot prej na Dunaju, \xc4\x8deprav je ustvarila mnoge umetni\xc5\xa1ke prese\xc5\xbeke, ki so zaznamovali slovensko umetnost med obema vojnama. Kljub temu, da ni bila Slovenka in se je v Ljubljano preselila \xc5\xbee kot zrela umetnica, je za njena najpomembnej\xc5\xa1a dela zna\xc4\x8dilna mo\xc4\x8dna nacionalna simbolika in vpetost v nacionalno-emancipacijsko gibanje pod okriljem katoli\xc5\xa1ke cerkve. _NEWLINE_Posvetna umetnost_NEWLINE_Ustvarjalno pot je za\xc4\x8dela kot risarka ilustratorka pri dunajskem \xc4\x8dasopisu Extrablatt. Na Slovenskem je risala zaglavja in vinjete za Dom in svet, Mladiko in Koledar Mohorjeve dru\xc5\xbebe. Predvsem so zanimive njene ilustracije v Domu in svetu, pri katerih je razviden talent za ostro politi\xc4\x8dno ironijo, s katero je oplemenitila dekorativne elemente. Ilustrirala je knjigo Jo\xc5\xbeefa Lesarja Apostoli Gospodovi I\xe2\x80\x93II. _NEWLINE_Iz italijanskega in dunajskega \xc4\x8dasa so znane njene jedkanice Gosla\xc4\x8d in popevkarica, Na samotnih potih, Pari\xc5\xbeanka, V tihoti sveti\xc5\xa1\xc4\x8da, Hi\xc5\xa1a v Bukari in Spominu Ivanu Cankarja. Izmed zgodnjih slikarskih del so ohranjena dela \xc5\xbdid, Pocestni delavec, Tr\xc5\xbeni dan v Mirandoli in Portret mlade \xc5\xbeene. Nadaljevala je s slikanjem platen, vendar v veliko manj\xc5\xa1em obsegu. Iz poznej\xc5\xa1ega obdobja je ohranjenih nekaj portretov ter slike Sijala je no\xc4\x8d (po motivu ciganske pesmi), Dvori\xc5\xa1\xc4\x8de Vurnikove hi\xc5\xa1e v Radovljici idr._NEWLINE_Njeno najbolj znano posvetno delo so stenske slike v glavni dvorani stavbe Zadru\xc5\xbene gospodarske banke na Miklo\xc5\xa1i\xc4\x8devi cesti v Ljubljani, ki je danes znana kot Vurnikova hi\xc5\xa1a. Pri ustvarjanju je sledila mo\xc5\xbeevi ideji o novem slovenskem narodnem arhitekturnem slogu, zato so za poslikave zna\xc4\x8dilni folklorni elementi (slovenske narodne barve, stilizirani vzorci ljudskih vezenin in \xc5\xbeenske figure v narodnih no\xc5\xa1ah). _NEWLINE_Sakralna umetnost_NEWLINE_Naro\xc4\x8dila so bila v veliki ve\xc4\x8dini sakralne narave, npr. naro\xc4\x8dilo za poslikavo zasebne kapele \xc5\xa1kofa Andreja Karlina v Trstu leta 1915. Zanj je naslikala tri velike kompozicije: Marijino oznanjenje, Sv. Andrej in Velikono\xc4\x8dno jutro, od katerih pa je dejansko kon\xc4\x8dala le prvo. Velikih formatov do tedaj ni bila vajena, zato je bilo naro\xc4\x8dilo velik izziv. Paru je pri ustvarjanju svetoval prelat Franc Kimovec, ki jima je tudi posredoval cerkvena naro\xc4\x8dila. Leta 1919 sta prevzela naro\xc4\x8dilo za preureditev cerkvice v Topolu nad Medvodami, za katero je Helena naslikala sv. Katarino pred sodniki. Med njena najbolj znana cerkvena dela spadajo: Srce Jezusovo, Majska Madona (glavni oltar cerkve sv. Kri\xc5\xa1tofa v Ljubljani, ki danes ne stoji ve\xc4\x8d), Mala Terezika (v cerkvi sv. Petra v Ljubljani), Sv. Magdalena, Zdrava Marija, tabelne slike sv. Ane, Madona pod kri\xc5\xbeem in Sv. Tadej (v cerkvi sv. Petra v Ljubljani), Majni\xc5\xa1ka Madona (v ljubljanski stolnici), Marijino oznanjenje (cerkev sv. Vida v \xc5\xa0entvidu pri Ljubljani) in \xc5\xa1tiri manj\xc5\xa1e slike (glavni oltar cerkve v Sodra\xc5\xbeici). V vlogah svetnikov je pogosto upodobila mo\xc5\xbea in otroka, saj je vedno slikala po opazovanju, med podobami svetnic pa najdemo tudi njene avtoportrete._NEWLINE_Poleg platen je ustvarjala tudi v tehniki mozaika, v kateri je ve\xc4\x8dkrat upodobila skupino \xc5\xa1tirih evangelistov, npr. \xc5\xa1tiri manj\xc5\xa1e podobe na retabulah v \xc5\xbeupnijski cerkvi v Radovljici, na krilnem oltarju v Mirnu (med 2. svetovno vojno so zgoreli) in na pro\xc4\x8delju cerkve sv. Petra v Ljubljani, kjer je skupina upodobljena z osrednjo postavo Kristusa med delfinoma, ki sta simbol vstajenja. Za \xc5\xbeupnijsko cerkev v Kranju je ustvarila mozaik Marija morska zvezda, za pro\xc4\x8delje benediktinske bazilike v Opatiji pa mozaik Madona \xe2\x80\x93 morska zvezda. _NEWLINE_Ustvarila je tudi mnogo predlog, vzorcev in osnutkov za umetno vezenje na liturgi\xc4\x8dnih obla\xc4\x8dilih, ki so jih izdelovale \xc5\xa1olske sestre v Mariboru. Za \xc5\xa1kofa Antona Bonaventuro Jegli\xc4\x8da je leta 1923 oblikovala ornat, ki si ga je zamislila v narodnih barvah in prepletenega z zlatimi nitmi. Leta 1938 je bil razstavljen na mednarodni razstavi v Berlinu, kjer je zanj prejela diplomo in plaketo. Poleg tega je oblikovala tudi zastave, cerkveno bandero, okrasje za cerkvene zvonove in liturgi\xc4\x8dno posodje za Trnovsko \xc5\xbeupnijo v Ljubljani ter emajlirano okrasje na tabernakljih in mon\xc5\xa1trancah.'