b'\n_START_ARTICLE_\nPontifex maximus\n_START_PARAGRAPH_\nPontifex maximus (slovensko vrhovni pontifik ali vrhovni sve\xc4\x8denik) je bil v Starem Rimu visoki  sve\xc4\x8denik kolegija pontifikov (collegium pontificum) in hkrati najvi\xc5\xa1ji sve\xc4\x8denik v dr\xc5\xbeavi. Do leta 254 pr. n. \xc5\xa1t. je bil polo\xc5\xbeaj rezerviran izklju\xc4\x8dno za patricije, takrat pa ga je zasedel prvi plebejec. V Rimski republiki je bil polo\xc5\xbeaj vrhovnega pontifika izrazito verski, potem pa se je spolitiziral in pod Avgustom postal dr\xc5\xbeavni polo\xc5\xbeaj. Zadnji cesar, ki je v svoj cesarski naslov vklju\xc4\x8deval tudi naslov velikega pontifika, je bil Gracijan (vladal 375-383), ki je naslov opustil._NEWLINE_Naziv pontifex so kasneje privzeli kr\xc5\xa1\xc4\x8danski \xc5\xa1kofje,_NEWLINE_vklju\xc4\x8dno z rimskim. V rimskokatoli\xc5\xa1ki Cerkvi se naslov pontifex maximus uporablja za pape\xc5\xbea kot najvi\xc5\xa1jega \xc5\xa1kofa. Naslov ne spada med njegove uradne naslove, vendar se pojavlja na zgradbah in spomenikih, v renesansi in sodobnem \xc4\x8dasu tudi na kovancih.\n_START_SECTION_\nEtimologija\n_START_PARAGRAPH_\nBeseda pontifex po sodobnih razlagah pomeni "graditelj mostov" (iz latinskega pons - most in facere - narediti). Beseda maximus pomeni "pomemben" ali "glavni". Pontifex maximus  je bil prvotno morda mi\xc5\xa1ljen v dobesednem pomenu besede. Polo\xc5\xbeaj graditelja mostov je bil v Rimu zelo pomemben, ker so sveto reko (in boginjo) Tibero z gradnjo mostov lahko zmotile samo presti\xc5\xbene in posve\xc4\x8dene osebe. Izraz je mogo\xc4\x8de razumeti tudi v simbolnem smislu: pontifiki so bili tisti, ki so tvorili most med bogovi in ljudmi._NEWLINE_Besedo pontifex kot "graditelj mostov" sta zagovarjala Dionizij Halikarna\xc5\xa1ki in Mark Terencij Varon, medtem ko je Plutarh trdil, da beseda izvira iz starolatinskega potis, ki pomeni mo\xc4\x8dnega in absolutnega gospodarja. Tretja razlaga trdi, da izhaja iz izraza  potis facere v smislu "tisti, ki lahko \xc5\xbertvuje". Slednjo razlago omenja tudi  Varon, vendar jo zavra\xc4\x8da, medtem ko jo pontifex maximus Kvint Skevola zagovarja. Ena od razlag trdi, da se je beseda pontifex prvotno glasila pompifex in je pomenila vodjo javnih procesij.  Beseda pons je prvotno pomenila tudi "pot", zato bi pontifex lahko bil tudi "graditelj poti in mostov". Nekateri menijo, da je pontifex popa\xc4\x8denka podobno zvene\xc4\x8de etru\xc5\xa1\xc4\x8danske besede za sve\xc4\x8denika, vendar nima s pontifexom nobene etimolo\xc5\xa1ke povezave. Naslednja hipoteza trdi, da je beseda izposojena iz sabinskega jezika, v katerem pomeni \xc4\x8dlana kolegija petih (oskoumbrijsko ponte \xe2\x80\x93 pet). Slednja trditev upo\xc5\xa1teva dejstvi, da je kolegij ustanovil sabinski kralj Numa Pompilij in da je italskega izvora. Besedi pontis in pomperias, kateri so odkrili na Iguvinskih plo\xc5\xa1\xc4\x8dah, bi lahko pomenili skupino petih ali delitev po pet. Pontifex bi torej lahko bil \xc4\x8dlan kolegija \xc5\xbertvovalcev, imenovanega  aspomperia (latinsko quinio)._NEWLINE_Rimski naslov pontifex maximus se je na gr\xc5\xa1kih napisih in v slovstvu iz tistega \xc4\x8dasa zapisoval kot \xe1\xbc\x80\xcf\x81\xcf\x87\xce\xb9\xce\xb5\xcf\x81\xce\xb5\xcf\x8d\xcf\x82 [arhiereis] - visoki sve\xc4\x8denik ali natan\xc4\x8dneje  \xe1\xbc\x80\xcf\x81\xcf\x87\xce\xb9\xce\xb5\xcf\x81\xce\xb5\xe1\xbd\xba\xcf\x82 \xce\xbc\xce\xad\xce\xb3\xce\xb9\xcf\x83\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x82 [arhiereis megistos] - najvi\xc5\xa1ji visoki sve\xc4\x8denik. Izraz \xe1\xbc\x80\xcf\x81\xcf\x87\xce\xb9\xce\xb5\xcf\x81\xce\xb5\xcf\x8d\xcf\x82 se v Septuaginti, gr\xc5\xa1kem prevodu Stare zaveze iz 3. stoletja, in Novi zavezi nana\xc5\xa1a na judovskega visokega sve\xc4\x8denika.\n_START_SECTION_\nIzvor v Rimskem kraljestvu\n_START_PARAGRAPH_\nCollegium pontificum (kolegij pontifikov) je bil zbor najpomembnej\xc5\xa1ih sve\xc4\x8denikov Starega Rima. Ustanovitev kolegija in polo\xc5\xbeaja vrhovnega pontifika pripisujejo drugemu rimskemu kralju Numi Pompiliju. Ve\xc4\x8dina znanja o rimski zgodovini v obdobju kraljestva je na pol legendarna ali miti\xc4\x8dna. Kolegij, ki ga je vodil vrhovni pontifik, je bil verjetno kraljevo posvetovalno telo za verske zadeve. Polo\xc5\xbeaji pontifikov so bili do\xc5\xbeivljenjski. Vsi zapisi o njihovem delovanju v zgodnjem Rimu so bili najverjetneje uni\xc4\x8deni leta 387 pr. n. \xc5\xa1t., ko so Rim opusto\xc5\xa1ili Galci. Najzgodnej\xc5\xa1a poro\xc4\x8dila o Starem Rimu so v slovstvu Rimske republike, ve\xc4\x8dina  iz 1. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. in kasneje._NEWLINE_Po mnenju Livija, zgodovinarja iz avgustejskega obdobja, je rimski sistem verskih obredov, vklju\xc4\x8dno z na\xc4\x8dinom in \xc4\x8dasom \xc5\xbertvovanj, nadzora verskih skladov, pooblastil nad vsemi javnimi in zasebnimi verskimi ustanovami, navodil za udele\xc5\xbeence bo\xc5\xbeanskih in pogrebnih obredov, vklju\xc4\x8dno s pobotanjem s pokojnim in spravno daritvijo, izoblikoval Sabinec Numa Pompilij. Numa naj bi  ustanovil rimsko religijo po posvetitvi Jupitrovega oltarja na Aventinu in posvetovanju z bogovi preko avgurov. Numa je vsa verska navodila zapisal in jih zape\xc4\x8datil. Za prvega vrhovnega pontifika je imenoval Numa Marcija.\n_START_SECTION_\nRimska republika\n_START_PARAGRAPH_\nV Rimski republiki je bil vrhovni pontifik najvi\xc5\xa1ji polo\xc5\xbeaj v dr\xc5\xbeavni religiji in vodja kolegija pontifikov. Po Liviju so Rimljani po strmoglavljenju kraljestva ustanovili duhovni\xc5\xa1ki polo\xc5\xbeaj rex sacrorum (kralj svetih obredov), ki je opravljal dolo\xc4\x8dene verske dol\xc5\xbenosti in obrede, ki jih je pred tem opravljal kralj.  Kralju svetih obredov  so bila nedvoumno odvzeta  vsa voja\xc5\xa1ka in politi\xc4\x8dna pooblastila, medtem ko so pozneje pontifiki lahko bili magistrati in voja\xc5\xa1ki poveljniki._NEWLINE_Uradna rezidenca vrhovnega pontifika je bila Domus publica (dr\xc5\xbeavna hi\xc5\xa1a), ki je stala med hi\xc5\xa1o vestalk in Vio Sacro ob Regiji na Rimskem forumu. Verske dol\xc5\xbenosti je opravljal iz Regije. V \xc4\x8dasu, ko vrhovni pontifik \xc5\xa1e ni smel biti isto\xc4\x8dasno tudi magistrat, ni smel nositi \xc5\xa1krlatno obrobljene toge praetexte. Na umetni\xc5\xa1kih upodobitvah je prepoznaven po bodalu (secespita)  ali plitvi skledici (patera), zna\xc4\x8dilnih obla\xc4\x8dilih ali togi z ogrinjalom, s katerim je pokril glavo (capite velato).  _NEWLINE_Vrhovni pontifik ni bil samo sve\xc4\x8denik, ampak tudi politi\xc4\x8dna in verska avtoriteta. \xc5\xa0e vedno ni povsem jasno, katera vloga je bila bolj pomembna. V praksi, predvsem v Rimski republiki, je bil vrhovni pontifik praviloma iz politi\xc4\x8dno vplivne dru\xc5\xbeine. Polo\xc5\xbeaj je bil za\xc5\xbeelen predvsem zaradi velikega presti\xc5\xbea. Julij Cezar je postal pontifik leta 73 pr. n. \xc5\xa1t. in vrhovni pontifik leta  63 pr. n. \xc5\xa1t.._NEWLINE_Glavni vir podatkov o pontifikih v obdobju republike so Varonovi teolo\xc5\xa1ki spisi, ki so se ohranili v fragmentih v delih kasnej\xc5\xa1ih piscev Avla Gelija in Nonija Marcela. Drugi viri podatkov so dela Cicera, Livija, Dionizija Halikarna\xc5\xa1kega, Valerija Maksima, Plutarha (\xc5\xbdivljenje Numa Pompilija), Festovi povzetki Verija Flaka in kasnej\xc5\xa1ih piscev, med katerimi so bili tudi cerkveni o\xc4\x8detje. Nekateri viri na\xc5\xa1tevajo obse\xc5\xbeen seznam vsakodnevnih prepovedi, ki so veljale za velikega pontifika, kar pa ni v skladu z zgodovinskimi dokazi, saj so bili mnogi vrhovni pontifiki ugledni dr\xc5\xbeavljani in so \xc5\xbeiveli normalno \xc5\xbeivljenja brez omejitev.\n_START_SECTION_\nVolitve in \xc5\xa1tevilo pontifikov\n_START_PARAGRAPH_\nPontifiki so se volili s kooptacijo, se pravi da so novega kolega izvolili preostali \xc4\x8dlani kolegija. Kolegij, vklju\xc4\x8dno z vrhovnim pontifikom, je \xc5\xa1tel pet \xc4\x8dlanov. Pontifiki so lahko bili samo pripadniki starega plemstva, se pravi patriciji.  _NEWLINE_Leta 300 ali 299 pr. n. \xc5\xa1t. je Ogulnijev zakon (lex Ogulnia) omogo\xc4\x8dil splo\xc5\xa1ne volitve vrhovnega pontifika in dovolil plebejcem (plebs), da so bili kooptirani za sve\xc4\x8denike. Polo\xc5\xbeaj vrhovnega pontifika je s tem izgubil nekaj svoje ekskluzivnosti. V praksi je  bil prvi plebejeski vrhovni pontifik, Tiberij Korunkanij, izvoljen \xc5\xa1ele leta 254 pr. n. \xc5\xa1t.. Ogulnijev zakon je pove\xc4\x8dal \xc5\xa1tevilo pontifikov na devet. _NEWLINE_Domicijev zakon (lex Domitia) iz leta 104 pr. n . \xc5\xa1t. je predpisal, da vse pontifike voli ljudska skup\xc5\xa1\xc4\x8dina comitia tributa, ki je bila razdeljena na volilna okro\xc5\xbeja. Isti zakon je predpisal tudi to, da lahko na posameznih volitvah voli samo 17 od 35 plemen, izbranih z \xc5\xberebom. Predlagatelj zakona Lucij Domicij Ahenobarb je bil kmalu zatem sam izvoljen za vrhovnega pontifika namesto umrlega vr\xc5\xa1ilca dol\xc5\xbenosti Metela Dalmatika. Domicij je pri\xc4\x8dakoval, da ga bodo kooptirali \xc5\xbee leto pred tem kot zamenjavo za pokojnega  o\xc4\x8deta, vendar so se pontifiki odlo\xc4\x8dili za drugega kandidata. Po istem zakonu je bil poleg njega izvoljen Kvint Mucij Skevola, katerega izvolitev ni bila sporna, saj je bil nekdanji konzul in dolgoletni pontifik. _NEWLINE_Domicijev zakon je leta 81 pr. n. \xc5\xa1t. s Kornelijevim (Sulovim) zakonom (lex Cornelia) ukinil diktator Sula, ki je obnovil kolegij visokih sve\xc4\x8denikov s popolnimi pooblastili za kooptacijo. Sula je \xc5\xa1tevilo pontifikov, vklju\xc4\x8dno z vrhovnim, pove\xc4\x8dal na petnajst. Za vrhovnega pontifika je imenoval Kvinta Cecilija Metela Pija, ki je bil edini neizvoljeni vrhovni pontifik v zgodovino pontifikata. _NEWLINE_Leta 63 pr. n. \xc5\xa1t. je tribun Tit Labijen ukinil Kornelijev zakon in uvedel preoblikovan Domicijev zakon, ki je ponovno uzakonil volitve pontifikov  na comitii tributi. Mark Antonij je kasneje ponovno vzpostavil pravico kolegija pontifikov do kooptacije. _NEWLINE_Pod Julijem Cezarjem  se je \xc5\xa1tevilo pontifikov, vklju\xc4\x8dno z vrhovnim, pove\xc4\x8dalo na \xc5\xa1estnajst, morda zato, ker je Cezarjeva dolga odsotnost iz Rima prisilila kolegij k imenovanju nadomestnega pontifika. \xc5\xa0tevilo pontifikov v Rimskem cesarstvu se je spreminjalo, vendar jih je bilo praviloma petnajst.\n_START_SECTION_\nRimsko cesarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nPo Cezarjevem umoru leta 44 pr. n. \xc5\xa1t. je bil za vrhovnega pontifika izbran njegov prista\xc5\xa1 Mark Emilij Lepid, ki je leta 43 pr. n. \xc5\xa1t. postal eden od triumvirjev drugega triumvirata. Po Avgustovi utrditvi oblasti je padel v politi\xc4\x8dno nemilost in bil izgnan, vendar je obdr\xc5\xbeal pontifikat do svoje smrti leta 13. pr. n. \xc5\xa1t.. Za njegovega naslednika je bil izbran Avgust, ki je dobil pravico, da sam imenuje druge pontifike, in \xc4\x8dlanstvo v svetem kolegiju je postalo predmet cesarjeve naklonjenosti. Cesar je hkrati postal  tudi verski dostojanstvenik in odgovoren za rimski dr\xc5\xbeavni kult.  Ve\xc4\x8dina poznavalcev se strinja, da imenovanja pontifikov ni uporabljal kot instrumentum regni, se pravi sredstva za utrjevanje svoje oblasti. _NEWLINE_Pontifex maximus je postal eden od \xc5\xa1tevilnih cesarjevih naslovov. Po\xc4\x8dasi je izgubil svojo zgodovinsko mo\xc4\x8d in se pretvoril v naslov, ki je ozna\xc4\x8deval sakralni aspekt cesarjevih zadol\xc5\xbeitev in pooblastil. V obdobju cesarstva je dol\xc5\xbenosti vrhovnega pontifika v cesarjevem imenu in v njegovi odsotnosti opravljal promagister. _NEWLINE_V poseverskem obdobju po letu 235 so se za polo\xc5\xbeaj pontifika za\xc4\x8deli zanimati tudi poganski senatorji, s \xc4\x8dimer se je spremenila sestava kolegija pontifikov. Pred tem so lahko  bili \xc4\x8dlani kolegija samo \xc4\x8dlani starih dru\xc5\xbein (gens). Poleg tega je bil v kolegiju isto\xc4\x8dasno lahko samo en \xc4\x8dlan posamezne dru\xc5\xbeine. V drugi polovici 3. stoletja so ta pravila o\xc4\x8ditno opustili. _NEWLINE_V obdobjih dveh socesarjev je bil sprva nosilec naslova lahko samo eden od njiju. To se je prvi\xc4\x8d zgodilo med vladanjem Marka Avrelija in Lucija Vera,  ko je bil vrhovni  pontifik samo Mark Avrelij. Kasneje sta vrhovna pontifika lahko bila oba sovladarja. Leta 238 sta to postala Pupijen in Balbin, kar je bilo v republikanskih \xc4\x8dasih povsem nepredstavljivo. V krizi tretjega stoletja so uzurpatorji brez zadr\xc5\xbekov vladali kot cesarji in pontifeksi. Navado so obdr\xc5\xbeali tudi zgodnji kr\xc5\xa1\xc4\x8danski cesarji. _NEWLINE_Naslov vrhovnega pontifika je opustil cesar Gracijan, morda med svojim obiskom Rima leta 376, ali, \xc5\xa1e bolj verjetno, leta 383, ko ga je delegacija poganskih senatorjev zaprosila, naj obnovi oltar Zmage v zgradbi rimskega senata.\n_START_SECTION_\nSuvereni kot visoki sve\xc4\x8deniki\n_START_PARAGRAPH_\nPraksa, da sta posvetna in verska oblast zdru\xc5\xbeeni v eni osebi, ima dolgo zgodovino. V anti\xc4\x8dnih Atenah je bil vodilni verski dostojanstvenik arhon basileus. Iz legende in njegovega naslova  basileus, ki pomeni kralj, je razvidno, da je svojo funkcijo neko\xc4\x8d v preteklosti verjetno nasledil od atenskega kralja._NEWLINE_V cesarstvih na vzhodu, od Starega Egipta do Japonske, so \xc5\xa1li \xc5\xa1e korak dlje in dali svojim vladarjem status polboga. _NEWLINE_S sprejetjem kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva so rimski cesarji prevzeli tudi vlogo izdajatelja odlokov, povezanih s kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko cerkvijo.  Od vrhovnega sve\xc4\x8denika so se razlikovali po tem, da niso bili  duhovniki, a so kljub temu  delovali kot vodje uradne dr\xc5\xbeavne religije. Enako vlogo so imeli kasneje tudi bizantinski cesarji. V Moskvi kot tretjem Rimu so imeli vrhovno oblast nad Rusko pravoslavno cerkvijo ruski carji. _NEWLINE_Z angle\xc5\xa1ko reformacijo je angle\xc5\xa1ki suveren postal vrhovni guverner angle\xc5\xa1ke cerkve in vztrajal, da se ga kot takega tudi prizna. Podobno se je po protestantski reformaciji dogajalo tudi v protestantskih dr\xc5\xbeavah in celo v dr\xc5\xbeavah, ki niso uradno prekinile odnosov s Svetim sede\xc5\xbeem. Tak\xc5\xa1en vladar je bil na primer cesar Svetega rimskega cesarstva Jo\xc5\xbeef II., katerega cerkvena politika je opisana v Katoli\xc5\xa1ki enciklopediji.\n_START_SECTION_\nRaba naslova v rimskokatoli\xc5\xa1ki cerkvi\n_START_PARAGRAPH_\nKo je montanist Tertulijan okoli leta 220 uporabil naslov vrhovnega pontifika za nekega \xc5\xa1kofa, s katerim je bil v sporu (pape\xc5\xbea Kalista I. ali Agripina Karta\xc5\xbeanskega) zaradi popu\xc5\xa1\xc4\x8danja cerkvene spokorni\xc5\xa1ke discipline, ki je dopu\xc5\xa1\xc4\x8dala  pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tnikom vrnitev v Cerkev, je bil v njem grenak posmeh._NEWLINE_Zadnje sledove cesarjev, ki so bili hkrati tudi pontifiki, najdemo na napisih Valentinijana I., Valensa in Gracijana Od Teodozija I. (vladal 379-395) dalje, se cesarji niso ve\xc4\x8d pojavljali v vlogi pontifikov, pa\xc4\x8d pa so naslov za\xc4\x8deli uporabljati rimski \xc5\xa1kofje. Leta 382 je cesar Gracijan na prigovarjanje milanskega \xc5\xa1kofa Ambro\xc5\xbea s foruma odstranil oltar Zmage, ukinil dr\xc5\xbeavne podpore, ki so omogo\xc4\x8dale mnogo poganskih dejavnosti, in se uradno odrekel naslova vrhovnega pontifika._NEWLINE_ _NEWLINE_Prvi pape\xc5\xbe, ki je privzel naslov pontifex maximus, je bil Leon I. (440\xe2\x80\x93461). V 15. stoletju, ko je v renesansi ponovno o\xc5\xbeivilo zanimanje za anti\xc4\x8dni Rim, je postal redni \xc4\x8dastni naslov rimskih pape\xc5\xbeev. Naslov ni bil nikoli uvr\xc5\xa1\xc4\x8den na seznam pape\xc5\xbeevih uradnih naslovov, objavljanih v Annuario Pontificio, a se je kljub temu uporabljal v uradnih dokumentih, na primer v naslovih enciklik in podobnih dokumentih, napisih na zgradbah, kovancih in medaljonih.\n_START_SECTION_\nPodobni naslovi\n_START_PARAGRAPH_\nAli se je naslov pontifex, ki se je v latinskih prevodih Svetega pisma uporabljal za judovske v\xc3\xa9like duhovnike (Janez 11:49 in Hebrejci 5:1), od zgodnjega 3. stoletja uporabljal tudi za druge \xc5\xa1kofe in ne izklju\xc4\x8dno za rimskega, ni povsem jasno. Knjiga Rimski pontifikal (Pontificale Romanum) z liturgi\xc4\x8dnimi obredi, ki so jih opravljali vsi \xc5\xa1kofje, in oblika liturgije, znane kot pontifikalna visoka ma\xc5\xa1a, pri\xc4\x8data, da se je naslov pontifex uporabljal v \xc5\xa1ir\xc5\xa1em smislu._NEWLINE_V ediktu Teodozija I. O katoli\xc5\xa1ki veri (De fide catholica), sprejetem v Solunu in za celo cesarstvo objavljenem  27. februarja  380 v Konstantinoplu, s katerim je kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo postalo uradna vera Rimskega cesarstva, se zahodni rimski \xc5\xa1kof Damas naslavlja s pontifikom, vzhodni aleksandrijski \xc5\xa1kof Peter pa z episkopom.   _NEWLINE_Decembra 2012 je pape\xc5\xbe Benedikt XVI. za svoj psevdonim na Twitterju izbral ime @pontifex Uporabniki mu lahko postavljajo vpra\xc5\xa1anja s hashtagom  #askpontifex._NEWLINE_Razli\xc4\x8dne oblike naslova summus pontifex (najvi\xc5\xa1ji pontifik ali \xc5\xa1kof) niso uporabljali samo rimski, ampak tudi drugi \xc5\xa1kofje. Hilarija Arle\xc5\xa1kega (umrl 449) je Evherija Lyonskega (umrl okoli 449) so naslavljali s  summus pontifex, Lafranca Pavijskega pa njegov biograf Milo Crispin naslavlja s  primas et pontifex summus. Vsi so se nedvomno zgledovali po judovskem v\xc3\xa9likem duhovniku, kateremu je v kr\xc5\xa1\xc4\x8danski Cerkvi ustrezal polo\xc5\xbeaj \xc5\xa1kofa v njegovi \xc5\xa1kofiji. Od 11. stoletja se naslov o\xc4\x8ditno uporablja samo za pape\xc5\xbee._NEWLINE_Med uradne pape\xc5\xbeeve naslove, objavljene v  Annuario Pontificio, je na \xc4\x8detrtem mestu Summus Pontifex Ecclesiae Universalis (vrhovni pontifik vesoljne Cerkve). Njegov prvi uradni naslov je rimski \xc5\xa1kof.'