b'\n_START_ARTICLE_\nPierre Gassendi\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je Antoine Gassendu in Fran\xc3\xa7oise Fabry, \xc5\xbee v zgodnjih letih je pokazal talent za jezike in matematiko. Obiskoval je \xc5\xa1olo v Digneju, zatem pa se je vpisal na Univerzo v Aix-en-Provenceju, kjer je prejel klasi\xc4\x8dno sholasti\xc4\x8dno izobrazbo. Leta 1616 je promoviral iz teologije. Po sholasti\xc4\x8dni \xc5\xa1abloni je pou\xc4\x8deval Aristotelovo filozofijo, hkrati pa je z zanimanjem sledil odkritjem Galileja in Keplerja. Dopisoval si je z mnogimi astronomi.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nDuhovni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nKo so leta 1623 vodenje Univerze v Aixu prevzeli jezuiti, si je bil primoran poiskati novo slu\xc5\xbebo. Kot duhovnik je veliko potoval. Napisal je tudi nekaj del: vpogled v misti\xc4\x8dno filozofijo Roberta Fludda in nekaj opazovanj o prehodu Merkurja. Leta 1624 je izdal prvi del\xc2\xa0Exercitationes paradoxicae adversus Aristoteleos. \xc4\x8ceprav so se drobci naslednje knjige pojavile leta 1659, naslednjih pet delov ni nikoli napisal. Nekaj \xc4\x8dasa je pre\xc5\xbeivel s svojim mecenom Nicolasom Perrescom. Po letu 1628 je potoval v Flandrijo in Holandijo, kjer je sre\xc4\x8dal nizozemskega filozofa Isaaca Beckmana, ki ga je navdu\xc5\xa1il za Epikurjev atomizem. V Francijo se je vrnil leta 1631.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1e obdobje in kariera v Parizu\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1634 je bil imenovan za pro\xc5\xa1ta katedrale v Digneju, Provansa, vendar se ni mogel ustaliti na enem mestu. Veliko je slu\xc5\xbebeno potoval po Provansi. Edino literarno delo v tem obdobju je povezano s smrtjo njegovega prijatelja in mecena de Peiresca, \xc4\x8digar smrt je Gassendija pretresla. Leta 1641 se je vrnil v Pariz, kjer je neformalno pou\xc4\x8deval filozofijo in pridobil veliko u\xc4\x8dencev, med njimi naj bi u\xc4\x8dil Moliera. Spoznal je tudi Thomasa Hobbesa in se vklju\xc4\x8dil v Mersennov dopisovalni kro\xc5\xbeek.\xc2\xa0_NEWLINE_Leta 1645 je sprejel mesto profesorja matematike na elitni Coll\xc3\xa8ge Royale. Med \xc5\xa1tudenti je bil zelo priljubljen predavatelj. Preko Mersennovega kro\xc5\xbeka je za\xc4\x8del disput z Descartesom o dualizmu. V tem obdobju je bil nasprotnik Descartesa na intelektualnem podro\xc4\x8dju. Poleg za tisti \xc4\x8das kontroverznih spisov o fizikalnih vpra\xc5\xa1anjih je Gassendi v tem obdobju spisal najpomembnej\xc5\xa1a filozofska dela, ki so povezana z epikurejstvom. Leta 1647 je izdal dobro sprejeto\xc2\xa0De vita, moribus, et doctrina Epicuri libri octo. Dve leti kasneje je objavil komentar h 10. knjigi Diogena Laertija \xc5\xbdivljenja velikih filozofov, v kateri je predstavljen Epikur in njegova filozofija. Istega leta pa \xc5\xa1e ob\xc5\xa1iren komentar\xc2\xa0Syntagma philosophiae Epicuri, kmalu zatem pa so ga problemi z zdravjem prisilili, da se je odpovedal profesuri.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nPozna leta in smrt\n_START_PARAGRAPH_\nGassendi je zaradi bolezni odpotoval v Toulon, kjer mu je podnebje bolj ugajalo. Po dveh letih (1653) se je vrnil v Pariz in nadaljeval s pisanjem in dopisovanjem. Po dolgotrajni plju\xc4\x8dni bolezni je leta 1655 umrl v Parizu. Leta 1852 so mu postavili spomenik v Digneju.\n_START_SECTION_\nZnanstveni dose\xc5\xbeki\n_START_PARAGRAPH_\nZa promocijo empiri\xc4\x8dnih te\xc5\xbeenj, je objavil nekaj znanstvenih dose\xc5\xbekov, ve\xc4\x8dinoma je bil prvi, ki je opisal/opazoval nekatere znanstvene pojave. Poleg omenjenega opazovanja prehoda Merkurja, \xc5\xa1e nekaj znanstvenih dose\xc5\xbekov: na 25% natan\xc4\x8dnost je izra\xc4\x8dunal hitrost zvoka, z uporabo kamere obskure je izmeril velikost Lune, z interpretacijo Pascalovega eksperimenta z barometrom je nakazal mo\xc5\xbenost izdelave vakuuma. Sku\xc5\xa1al je dolo\xc4\x8diti dol\xc5\xbeino Lunine kro\xc5\xbenice.\xc2\xa0_NEWLINE_Gassendi se je strinjal z empiri\xc4\x8dnimi usmeritvami svojega \xc4\x8dasa. Bil je kritik sholasti\xc4\x8dnega aristotelijanstva.\n_START_SECTION_\nPisna dela\n_START_PARAGRAPH_\nAngle\xc5\xa1ki zgodovinar Edward Gibon je njegovo simbiozo literarnega jezika in filozofske misli zelo dobro povzel v stavku: "Le meilleur philosophe des litt\xc3\xa9rateurs, et le meilleur litt\xc3\xa9rateur des philosophes." (Najve\xc4\x8dji filozof med literati in najve\xc4\x8dji literat med filozofi._NEWLINE_Gassendijev prijatelj in \xc4\x8dlan Mersennovega kro\xc5\xbeka Henri Louis Habert de Montmor je izdal njegova zbrana dela, med njimi najpomembnej\xc5\xa1a\xc2\xa0Syntagma philosophicum\xc2\xa0(Sintagma filozofije/Filozofska sintagma) izdana leta 1658 v \xc5\xa1estih zvezkih. Ponovno so bila izdana leta 1627, prav tako v \xc5\xa1estih zvezkih. Prva dva zvezka sta sestavljena izklju\xc4\x8dno iz njegove\xc2\xa0Syntagma philosophicum; v tretjem najdemo kriti\xc4\x8dne spise na ra\xc4\x8dun Epikurja, Descartesa, Aristotela, Roberta Fludda in Edwarda Herberta z dodatki posameznih fizikalnih problemov; \xc4\x8detrti del sestavljata\xc2\xa0Institutio astronomica\xc2\xa0in\xc2\xa0Commentarii de rebus celestibus; v petem zvezku se nahajajo komentarji na deseto knjigo Diogena Laertija in biografije Epikurja, de Peiresca, Tycha Braha, Nikolaja Kopernika, Georgea von Peuerbacha in Regiomontana in pa razprave o vrednosti anti\xc4\x8dnega denarja, o rimskem koledarju, o teoriji glasbe, zraven pa je dodano \xc5\xa1e precej zahtevno in razvle\xc4\x8deno delo\xc2\xa0Notitia ecclesiae Diniensis. Izmed njegovih bibliografij so najve\xc4\x8d slave po\xc5\xbeele Kopernikova, Tychova in Peirescova; zadnji, \xc5\xa1esti del pa zajema Gassendijeve korespondence.\n_START_SECTION_\nFilozofija\n_START_PARAGRAPH_\nNjegovo kritika Aristotela in aristotelizma\xc2\xa0Exercitationes\xc2\xa0je na za\xc4\x8detku pritegnilo veliko pozornosti, \xc4\x8deprav ni bilo povedano ni\xc4\x8desar novega. Prva knjiga jasno in z veliko zavzetostjo ter zagnanostjo razlo\xc5\xbei negativne vplive slepega in nekriti\xc4\x8dnega sprejemanja Aristotelove fizike in filozofije. Toda, kot se je kasneje izkazalo, je to delo, kot \xc5\xa1e mnogo drugih anti-Aristotelovih del tistega \xc4\x8dasa, pri ugovorih kratko malo ignoriralo Aristotela kot neposreden vir. Druga knjiga vsebuje pregled Aristotelove dialektike in logike, ki vseskozi odra\xc5\xbea na\xc4\x8dine in metode ramizma, protisholasti\xc4\x8dne pedagogike in retorike francoskega humanista Petra Ramusa. Epikurjev atomizem in njegovo evdajmonisti\xc4\x8dno etiko smatra za bli\xc5\xbeje kr\xc5\xa1\xc4\x8danskemu izro\xc4\x8dilu kot pa Aristotelovo avtoriteto._NEWLINE_Tako kot Epikur je Gassendi trdil, da svet sestavljajo nedeljivi delci snovi (atomov) in praznina s to razliko, da je Bog ustvaril kon\xc4\x8dno \xc5\xa1tevilo teh delcev. Prav tako je njihovo povezovanje in razdru\xc5\xbeevanje del bo\xc5\xbejega na\xc4\x8drta/zakonov in ne stvar naklju\xc4\x8dij. Kljub temu je v skladu s kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko dogmo verjel, da je du\xc5\xa1a nematerialna in nesmrtna. V spoznavni teoriji in ontologiji zavra\xc4\x8da obstoj univerzalij, tako v platonisti\xc4\x8dnem kot v aristoteljanskem smislu. Stvarih samih ne moremo neposredno spoznati, lahko pa jih spoznamo tak\xc5\xa1ne, kot se nam ka\xc5\xbeejo preko \xc4\x8dutil. Nobena lastnost, za katero menimo, da je splo\xc5\xa1na/univerzalna, ne pride v um druga\xc4\x8de kot preko zaznave s \xc4\x8dutili. S tem zavrne strogi skepticizem in hkrati Descartesove vrojene ideje. Zaznave so edini vir prepoznanja individualnih stvari. Sposobnost imaginacije (lat. phantasia), ki jo Gassendi obravnava v skladu z atomisti\xc4\x8dno teorijo kot nekaj snovnega, pa ustvarja kompleksnej\xc5\xa1e ideje. Razumevanje primerja te ideje, vsako posebej in tvori splo\xc5\xa1ne ideje. Gassendi priznava, da so zaznave izvor spoznanja, toda ne stvari samih po sebi, temve\xc4\x8d njihovih lastnosti. Trdi, da je edini\xc2\xa0\xc2\xbbpravilni\xc2\xab\xc2\xa0na\xc4\x8din raziskovanja analiti\xc4\x8den, vzpenjajo\xc4\x8d se od ni\xc5\xbejih k vi\xc5\xa1jim, zahtevnej\xc5\xa1im idejam._NEWLINE_Konflikt v prilagajanju Epikurja kr\xc5\xa1\xc4\x8danski filozofiji se poka\xc5\xbee pri samem pri klju\xc4\x8dnem vpra\xc5\xa1anju o obstoju Boga. Epikurejci namre\xc4\x8d zavra\xc4\x8dajo obstoj bogov. V delu Syntagma philosophicum (drugi del, o fiziki) predlo\xc5\xbei \xc5\xa1tevilne dokaze za obstoj nestvarnega, neskon\xc4\x8dnega, nadnaravnega Bitja in sposobnosti tega Bitja ustvariti vidno vesolje, univerzuum. Prav tako podpira idejo o predznanju (zanje pred rojstvom), ki naj bi bil glavni dokaz za obstoj Boga. Obenem tudi zagovarja, v nasprotju z epikurejci, doktrino nestvarne, racionalne du\xc5\xa1e, obdarjene z nesmrtnostjo in mo\xc5\xbenostjo svobodnega odlo\xc4\x8danja. Kon\xc4\x8dni cilj \xc5\xbeivljenja naj bi bila, po Gassendiju, sre\xc4\x8da, sre\xc4\x8da kot harmonija telesa in du\xc5\xa1e (tranquillitas animi et indolentia corporis). Po vsej verjetnosti ta sre\xc4\x8da ni dosegljiva v tem \xc5\xbeivljenju, lahko pa je v prihajajo\xc4\x8dem.\n_START_SECTION_\nV sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini\n_START_PARAGRAPH_\nV Sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino ni prevedeno v nobeno Gassendijevo delo, prav tako pa v nobeni slovenski knji\xc5\xbenici ni dostopno kak\xc5\xa1no njegovo delo v izvirnem jeziku._NEWLINE_Le v reviji Gea (1996) v \xc4\x8dlanku\xc2\xa0Sto let radioaktivnosti in pol stoletja atomske bombe\xc2\xa0: od atomske teorije do atomske bombe\xc2\xa0Ravnik Miha omeni Gassendijeve zasluge.\xc2\xa0'