b'\n_START_ARTICLE_\n\xc4\x8cagatajski kanat\n_START_SECTION_\nUstanovitev\n_START_PARAGRAPH_\nD\xc5\xbeingiskan je \xc5\xa1e pred smrtjo razdelil svoje ogromno cesarstvo svojim sinovom in zvestim generalom. Njegov naslednik je postal tretji sin \xc3\x96gedej, ki je dobil ozemlje vzhodno od  Balha\xc5\xa1kega jezera do Mongolije. Najmlaj\xc5\xa1i sin Toluj je dobil severni del Mongolije, \xc4\x8cagataj pa Transoksanijo med Amu-Darjo in Sir Darjo v dana\xc5\xa1njem Uzbekistanu in ozemlje okrog Ka\xc5\xa1garja. \xc4\x8cagataj je za glavno mesto izbral Amarik v bli\xc5\xbeini dana\xc5\xa1njega mesta Kuljd\xc5\xbea (Yining) severozahodni Kitajski._NEWLINE_Mongolsko cesarstvo so poleg nasledstva in dedovanja ogro\xc5\xbeale tudi velike kulturne in etni\xc4\x8dne razlike med Mongoli in njihovimi ve\xc4\x8dinoma muslimanskimi tur\xc5\xa1kimi podlo\xc5\xbeniki. _NEWLINE_\xc3\x96gedej je umrl \xc5\xa1e preden mu je uspelo osvojiti celo Kitajsko. Oblast je leta 1241 pre\xc5\xa1la na sina Gujuka, ki je naslednjih pet let vladal pod regentstvom \xc3\x96gedejeve \xc5\xbeene T\xc3\xb6regene.  Ko so prenos oblasti na kurultaju  kon\xc4\x8dno prenesli na Gujuka, na zboru ni bilo Batu kana, neodvisnega kana Zlate horde. Po Gujukovi smrti je Batu kan na kurultaj poslal Berkeja, ki je spletkaril s Tolujevo vdovo, tako da je na naslednjem kurultaju leta 1253 oblast pre\xc5\xa1la z \xc3\x96gedejeve linije na Tolujevega sina Mongkeja, ki je bil naklonjen nestorijanskemu kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu.  \xc3\x96gedejevo ozemlje se je nato razkosalo. Nekaj manj\xc5\xa1ih fevdov so dobili samo tisti \xc4\x8dlani njegove dru\xc5\xbeine, ki niso takoj pre\xc5\xa1li v opozicijo.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cagatajski kanat po \xc4\x8cagataju\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cagataj je umrl leta 1242, kmalu za bratom \xc3\x96gedejem. \xc4\x8cagatajski kanat je bil naslednjih dvajset let skoraj v celoti odvisen od osrednje mongolske vlade, ki je po svoji volji imenovala in odstavljala \xc4\x8dagatajske kane. Mesta v Transoksaniji, ki so ozemeljsko sicer spadala v \xc4\x8dagatajski kanat, so bila administrativno neposredno odgovorna velikemu kanu._NEWLINE_Popolna podrejenost osrednji vladi se je kon\xc4\x8dala med vladanjem \xc4\x8cagatajevega vnuka Alguja (1260-1266), ki je izkoristil dr\xc5\xbeavljansko vojno med Kublaj kanom in Arikbekom. Algu se je Arikbeku uprl, osvojil nova ozemlje in pridobil lojalnost kaganovih oblasti v Transoksaniji. Podobno se je obna\xc5\xa1al tudi njegov naslednik Barak (1266-1271), ki je izgnal Kublaj kanovega guvernerja Xinjianga. _NEWLINE_Barak se je kmalu zatem sprl s Kajdujem, ki je dobil podporo Zlate horde in napadel \xc4\x8cagatajide. Baraka so konfinirali v Transoksanijo in ga prisilili, da postane Kajdujev vazal. Barak je bil sprt tudi z Abaka kanom in perzijskega Ilkanata. Ko ga je napadel, ga je ilkanatska vojska porazila in ga prisilila k umiku v Transoksanijo. Kmalu zatem je umrl. _NEWLINE_Naslednjih nekaj \xc4\x8dagatajskih kanov je imenoval Kajdu, ki je obvladoval kanat do svoje smrti. Njegov zadnji izbrani kan je bil Barakov sin Duva (1282-1307), ki se je udele\xc5\xbeil Kajdujevih vojn s Kublaj kanom in njegovimi nasledniki iz dinastije Yuan.  Oba vladarja sta bila v stalnih sporih tudi z Ilkanatom. Po Kajdujevi smrti v prvem desetletju 13. stoletja je Duva njegovemu nasledniku odrekel  svoje fevdne dol\xc5\xbenosti, sklenil mir z dinastijo Yuan in za\xc4\x8del yuanskemu dvoru pla\xc4\x8devati davke. \xc4\x8cagatajski kanat je bil do njegove smrti navidezno neodvisna dr\xc5\xbeava.\n_START_SECTION_\nKonec vladavine \xc4\x8cagatajidov v Transoksaniji\n_START_PARAGRAPH_\nDuva je imel mnogo sinov, od katerih so mnogi postali kani. Med njima sta bila najpomembnej\xc5\xa1a  Kebek in Tarma\xc5\xa1irin. Kebek, ki je vladal leta 1309 in 1310 in nato \xc5\xa1e od 1318 do svoje smrti, je standardiziral kovani denar in ustanovil stalno prestolnico Kar\xc5\xa1i v Uzbekistanu. Tarma\xc5\xa1irin, ki je vladal od leta 1326 do 1334, je prestopil v islam in napadel Delhijski sultanat v Indiji. Prestolnico kanata je prestavil na zahod v Transoksanijo in nato zatrl upor plemen v vzhodnih provincah, ki je zelo destabiliziral dr\xc5\xbeavo. _NEWLINE_Med uporom leta 1346 je plemenski poglavar Kazagan ubil \xc4\x8dagatajskega kana Kazana. Kazanova smrt je pomenila konec vladavine \xc4\x8cagatajeve dinastije v Transoksaniji. Dr\xc5\xbeavna uprava cele regije je pre\xc5\xa1la v roke poglavarjev lokalnih plemen, ki so bila ve\xc4\x8dinoma tur\xc5\xa1kega in tur\xc5\xa1ko-mongolskega porekla in so bila med seboj zelo ohlapno povezana. Kazanovi nasledniki so se pomo\xc4\x8djo D\xc5\xbeingiskanove cesarske hi\xc5\xa1e sicer obdr\xc5\xbeali na oblasti, vendar so bili samo marionete. Razpad kanata je izkoristil D\xc5\xbeanibek kan iz Zlate horde, ki je \xc4\x8cagatajskemu kanatu vsilil prevlado  D\xc5\xbeo\xc4\x8didov in poskusil zdru\xc5\xbeiti tri mongolske kanate v eno dr\xc5\xbeavo. D\xc5\xbeanibek je kmalu zatem izgubil oblast v Azerbajd\xc5\xbeanu, \xc4\x8cagatajidi pa so po njegovi smrti  leta 1357 iz dr\xc5\xbeave izgnali njegove dr\xc5\xbeavne uradnike._NEWLINE_Edini resni poskus ponovne vzpostavitve oblasti \xc4\x8cagatajidov v Transoksaniji je naredil mogulski kan Tugluk Timur (1329/30-1363), ki je dvakrat napadel Transoksanijo in posku\xc5\xa1al uni\xc4\x8diti mo\xc4\x8d lokalnih plemen. Njegova poskusa nista uspela, Tugluk pa je kmalu zatem umrl. Ko je njegova vojska zapustila Transoksanijo, sta za oblast za\xc4\x8dela tekmovati plemenska poglavarja Emir Husein, ki je bil Kazaganov vnuk, in Timur Lenk. Timur je nazadnje premagal Emirja Huseina in leta 1369 prevzel oblast v Transoksaniji._NEWLINE_Timur se je obna\xc5\xa1al podobno kot njegovi predhodniki in je na prestolu \xc4\x8cagatajskega kanata vzdr\xc5\xbeeval marionetne kane, ki so uzakonjali njegovo oblast. Kani niso bili iz \xc4\x8cagatajeve temve\xc4\x8d iz \xc3\x96gedejeve dinastije. Timur Lenk je naslednja tri desetletja izkori\xc5\xa1\xc4\x8dal ozemlje \xc4\x8cagatajskega kanata za izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de svojih ob\xc5\xa1irnih voja\xc5\xa1kih osvajanj, v katerih je osvojil Herat v Afganistanu, \xc5\xa0iraz v Perziji, Bagdad v Iraku in Damask v Siriji. Po porazu Osmanskih Turkov v bitki pri Ankari je leta 1405 na pohodu proti Kitajski umrl. Njegovi nasledniki Timuridi so imeli v \xc4\x8cagatajskem kanatu  svoje kane vse do sredine 15. stoletja. _NEWLINE_Nekaj \xc4\x8dagatajskega izro\xc4\x8dila se je kljub propadu kanata ohranilo: Timurjevi vojaki so se imenovali \xc4\x8cagatajci,  knji\xc5\xbeni jezik, ki so ga uporabljali Timuridi in njihovi vzhodni sosedje Moguli, pa se je imenoval \xc4\x8dagatajska tur\xc5\xa1\xc4\x8dina. \xc4\x8cagatajska tur\xc5\xa1\xc4\x8dina je kot knji\xc5\xbeni jezik izginila. Zelo sorodni sta ji dana\xc5\xa1nji ujgur\xc5\xa1\xc4\x8dina in uzbe\xc5\xa1\xc4\x8dina.\n_START_SECTION_\nNadaljevanje vladavine \xc4\x8cagatajidov v Vzhodnem Turkestanu\n_START_PARAGRAPH_\nSredi 14. stoletja je na ozemlju okrog reke Ili nastal nov kanat, ki je bil nekak\xc5\xa1na nomadska plemenska zveza, kateremu je vladal \xc4\x8dlan \xc4\x8cagatajeve dru\xc5\xbeine. Novi kanat se ima za nadaljevanje \xc4\x8cagatajskega kanata, \xc4\x8deprav ga imajo nekateri za mogulski kanat, ker so pripadnike plemen imeli za \xc4\x8diste Mogule (Mongole), v nasprotju s prete\xc5\xbeno tur\xc5\xa1kimi in  potur\xc4\x8denimi mongolskimi prebivalci Transoksanije._NEWLINE_Vzhodni deli \xc4\x8cagatajskega kanata so bili v zgodnjem 14. stoletju naseljeni s \xc5\xa1tevilnimi mongolskimi nomadskimi plemeni. Ta plemena so zamerila kanu Tarma\xc5\xa1irinu njegov prestop v islam in stalno naselitev v Transoksaniji in so spro\xc5\xbeile upor, ki se je kon\xc4\x8dal s Tarma\xc5\xa1irinovo smrtjo. Eden od njegovih naslednikov, \xc4\x8cang\xc5\xa1i kan, je bil antiislamist in je bil naklonjen plemenom na vzhodu. _NEWLINE_V 40. letih 14. stoletja se je za oblast v Transoksaniji borilo ve\xc4\x8d nepomembnih kanov, ki so \xc4\x8cagatajidom na vzhodu posve\xc4\x8dali bolj malo pozornosti, tako da so bila plemena prakti\xc4\x8dno samostojna. Najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e pleme, Duglati, ki so obvladovali obse\xc5\xbeno ozemlje v Mogulistanu in zahodnem Tarimskem bazenu, so se leta 1347 odlo\xc4\x8dili imenovati svojega kana in so na prestol postavili \xc4\x8cagatajida Tugluk Timurja._NEWLINE_Tugluk Timur (1347-1363) je tako postal vodja plemenske zveze, ki je vladala Tarimskemu bazenu in stepskim podro\xc4\x8djem Mogulistana. Njegovo vladanja je sovpadalo z vladanjem vrste marionetnih kanov v Transoksaniji in hkrati pomenilo, da so \xc4\x8cagatajidi zdaj vladali v kar dveh kanatih: zahodnemu s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem v Transoksaniji in vzhodnemu s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem v Mogulistanu. Tugluk Timur je bil, za razliko od kanov na zahodu, mo\xc4\x8dan vladar. Leta 1354 je prestopil v islam in poskusil zmanj\xc5\xa1ati mo\xc4\x8d Duglatov. Leta 1360 je izkoristil nerede v Transoksaniji in svojo upravi\xc4\x8denost do nasledstva. Napadel je Transoksanijo, prevzel oblast in za\xc4\x8dasno zdru\xc5\xbeil oba kanata. Leta 1361 je \xc5\xa1e enkrat napadel in za guvernerja Transoksanije imenoval svojega sina Iljasa Hod\xc5\xbea, svojih ozemelj pa kljub temu ni uspel obdr\xc5\xbeati in Emir Husein je kmalu zatem izgnal Mogule iz Transoksanije._NEWLINE_Vladavino \xc4\x8cagatajidov v Mogulistanu je za nekaj \xc4\x8dasa prekinil dr\xc5\xbeavni udar duglatskega emirja Qamarja ud-Dina, ki je verjetno ubil Iljasa Hod\xc5\xbea in ve\xc4\x8d drugih \xc4\x8cagatajidov. Moguli, ki so mu ostali pokorni, so bili v stalnih vojnah s Timurjem. Timur je posku\xc5\xa1al ponovno priti na oblast in je ve\xc4\x8dkrat napadel Mogulistan, vendar prebivalstva ni mogel prisiliti k pokor\xc5\xa1\xc4\x8dini. \xc4\x8cagatajidi so ponovno pri\xc5\xa1li na oblast v 80. letih 14. stoletja, Duglati pa so kljub spremembi oblasti obdr\xc5\xbeali  pomembnem polo\xc5\xbeaj v kanatu in so v naslednjih \xc5\xa1tiridesetih letih ustoli\xc4\x8dili ve\xc4\x8d kanov po svoji izbiri._NEWLINE_Oblast \xc4\x8cagatajidov je prekinil Uvais kan (1418-1428), gore\xc4\x8d musliman, ki je bil v pogostih vojnah z Oiradi (Zahodnimi Mongoli) s podro\xc4\x8dij vzhodno od Balha\xc5\xa1kega jezera. Oirad Esen Taji\xc5\xa1i ga je ve\xc4\x8dkrat porazil in dvakrat celo ujel, vendar je vedno dosegel svojo izpustitev. Uvais kanu je sledil Esen Buka  (1428-1462), ki je pogosto napadal cesarstvo Timuridov. Njega je nasledil brat Junus kan (1462-1487), ki je porazil Uzbeke in vzdr\xc5\xbeeval dobre odnose s Kozaki in Timuridi, zaradi upora Duglatov pa je izgubil Tarimski bazen. Leta 1484 je zavzel Ta\xc5\xa1kent, ki je bil v posesti Timuridov._NEWLINE_V 15. stoletju so se mogulski kani vedno bolj potur\xc4\x8devali. Junus kan je neko\xc4\x8d celo izjavil, da je bolj podoben Tad\xc5\xbeiku kot Mongolu. Med preprostim prebivalstvom potur\xc4\x8devanje ni bilo tako opazno, ker je v primerjavi s kani in emirji islamizacija potekala po\xc4\x8dasneje. Kani so tudi opustili stari mongolski zakonik Jasa in prevzeli islamsko \xc5\xa1eriatsko pravo._NEWLINE_Po Janus kanovi smrti sta si njegovo ozemlje razdelila njegova sinova. Ahmed kan (1487-1503)  je dobil vzhodni Mogulistan in Ujguristan, se ve\xc4\x8dkrat uspe\xc5\xa1no vojskoval z Oiradi, izvedel plenilen pohod na Kitajsko in posku\xc5\xa1al prisvojiti zahodni Tarimski bazen, kateremu so vladali Duglati. Leta 1503 je od\xc5\xa1el proti zahodu na pomo\xc4\x8d bratu Mahmud kanu (1487-1508), vladarju Ta\xc5\xa1kenta in zahodnega Mogulistana, ki se je vojskoval z Uzbeki Mohameda \xc5\xa0ajbanija. Uzbeki so oba brata ujeli in ju nato izpustili, Ta\xc5\xa1kent pa je ostal v njihovih rokah. Ahmed kan je kmalu zatem umrl. Nasledil ga je sin Mensur kan (1503-1545), ki je leta 1513 osvojil kitajsko odvisno dr\xc5\xbeavo Hami. Mahmud kan je ve\xc4\x8d let posku\xc5\xa1al ponovno vzpostaviti svojo oblast v Mogulistanu. Poskuse je nazadnje opustil in se vdal Mohamedu \xc5\xa0ajbaniju, ki ga je dal usmrtiti._NEWLINE_Mensur kanov brat Sultan Said kan (1514-1533) je leta 1514 osvojil zahodni Tarimski bazen in za prestolnico izbral Ka\xc5\xa1gar. Od takrat dalje je bil Mogulski kanat stalno razdeljen, \xc4\x8deprav je bil sultan Said kan uradno vazal Mensur kana iz Turpana. Po Said kanovi smrti je pri\xc5\xa1el na prestol Abdurra\xc5\xa1id kan (1533-1565), ki je svojo vladavino za\xc4\x8del z usmrtitvijo \xc4\x8dlana dru\xc5\xbeine Duglatov. Ne\xc4\x8dak ubitega emirja, Mirza Mohamed Haidar Duglat, je pobegnil v Mogulsko cesarstvo v Indiji in osvojih Ka\xc5\xa1mir, kjer je napisal zgodovino Mogulov. Abdurra\xc5\xa1id kan se je bojeval tudi s Kirgizi in Kozaki za prevlado v Mogulistanu, vendar je vojno z njimi izgubil. Mogulistan je bil za vedno izgubljen in od takrat dalje je bila oblast Mogulov omejena samo na Tarimski bazen.\n_START_SECTION_\nKonec vladavine \xc4\x8cagatajidov\n_START_PARAGRAPH_\nV poznem 16. in zgodnjem 17. stoletju je Mogulski kanat v Ka\xc5\xa1gariji pre\xc5\xa1el v obdobje decentralizacije. Iz njega so nastali \xc5\xa1tevilni podkanati s sredi\xc5\xa1\xc4\x8di v Ka\xc5\xa1garju, Jarkandu, Aksuju in Kotanu. Vzporedno z decentralizacijo je nara\xc5\xa1\xc4\x8dala posvetna mo\xc4\x8d hod\xc5\xbe, dokler niso v Ka\xc5\xa1gariji postali vladajo\xc4\x8da elita. Hod\xc5\xbee so bili razdeljeni v dve sekti: Ak Taglik in Kara Taglik. Tak\xc5\xa1no stanje je trajalo do 1670. let, v katerih so mogulski kani poskusili ponovno vzpostaviti svojo oblast z izgonom vodje sekte  Ak Taglik.  Sekta Ak Taglik je za pomo\xc4\x8d zaprosila D\xc5\xbeungarce, ki so bili pripadniki plemena Oiradov. D\xc5\xbeungarci so napadli Ka\xc5\xa1garijo, ujeli kana in na oblast postavili sekto Ak Taglik. Zatem so porazili \xc5\xa1e sekto Kara Taglik v Jarkandu. Malo kasneje so D\xc5\xbeungarci osvojili  \xc5\xa1e mongolska kanata Turpan in Hami.  Tarimski bazen je bil zdaj v popolni oblasti D\xc5\xbeungarcev in je ostal v njihovih rokah vse do sredine 18. stoletja, ko so ga zasedli mand\xc5\xbeurski cesarji Kitajske.'