b'\n_START_ARTICLE_\nKsenobiotik\n_START_PARAGRAPH_\nKsenobiotiki (gr\xc5\xa1ko \xce\xbe\xce\xad\xce\xbd\xce\xbf\xcf\x82: ks\xc3\xa9nos \xe2\x80\x93 tuj, tujec + \xce\xb2\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x82: b\xc3\xados \xe2\x80\x93 \xc5\xbeivljenje + pripona -\xcf\x84\xce\xb9\xce\xba\xcf\x8c\xcf\x82, -\xce\xae, -\xcf\x8c \xe2\x80\x93 tik) so kemi\xc4\x8dne snovi v organizmu, ki jih le-ta normalno ne proizvaja (sintetizira) oz. ni pri\xc4\x8dakovano, da bi se nahajale v organizmu. Zajema tudi snovi, ki so prisotne v mnogo ve\xc4\x8djih koncentracijah kot obi\xc4\x8dajno._NEWLINE_Primeri ksenobiotikov so zdravila in droge, ki jih telo niti ne proizvaja niti so sestavni del normalne hrane. Zelo pogosto se izraz nara\xc5\xa1a v zvezi s polutanti, kot so dioksini in poliklorirani bifenili (PCB), ter njihovimi u\xc4\x8dinki na okolje, saj lahko izraz izvorno pojmujemo kot tujo snov, ki je popolnoma tuja celotnemu biolo\xc5\xa1kemu sistemu, tj. ki v naravi nikoli ni bila prisotna pred umetno sintezo s strani \xc4\x8dloveka._NEWLINE_Tudi naravne snovi lahko sicer postanejo ksenobiotiki, \xc4\x8de jih zau\xc5\xbeije drugi organizem. Primera tega sta zau\xc5\xbeitje naravnih \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih hormonov pri ribah v bli\xc5\xbeinih \xc4\x8distilnih naprav ter zau\xc5\xbeitje obrambnih snovi, ki jih organizmi proizvajajo za obrambo pred plenilci (predatorji). Najpogostej\xc5\xa1i naravni viri ksenobiotikov v hrani so rastline in glive, ki imajo mnogo razli\xc4\x8dnih kemi\xc4\x8dnih snovi, pri \xc4\x8demer so nekatere vklju\xc4\x8dene v sintezo pigmentov, druge pa so pravzaprav toksini. Pri rastlinah so to npr. fitoaleksini, ki imajo sicer protimikrobno delovanje, \xc5\xa1e bolj znani ksenobiotiki pa so toksini gliv, ki so smrtno nevarni za sesalce oz. kakorkoli druga\xc4\x8de \xc5\xa1kodljivi, kot so amanitin, giromitrin, orelanin, muskarin, ibotenska kislina, muscimol, psilocibin in koprin. Medtem ko si \xc4\x8dlovek lahko izbira hrano, rastlinojedi (herbivori) nimajo te ugodnosti, zato je razstrupljanje ksenobiotikov kriti\xc4\x8dna oz. nujna za pre\xc5\xbeivetje.\n_START_SECTION_\nKsenobiotiki v \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki fiziologiji\n_START_PARAGRAPH_\nMed organizmi se encimski sistemi razstrupljanja razlikujejo po vsej verjetnosti zaradi razli\xc4\x8dne sestave hrane. Sposobnost \xc4\x8dloveka za presnovo, torej za detoksifikacijo oz. razstrupljanje, vklju\xc4\x8duje enake encimske in prena\xc5\xa1alne (transportne) sisteme kot v primeru normalne presnove sestavin hrane. _NEWLINE_Glavni viri ksenobiotikov so prehrambeni dodatki oz. aditivi, kozmeti\xc4\x8dne snovi, agrokemikalije, polutanti, zdravila in droge ter predelana hrana. V splo\xc5\xa1nem so to lipofilne in s tem tudi hidrofobne snovi. V skladu s tem je cilj organizma presnoviti ksenobiotike na tak\xc5\xa1en na\xc4\x8din, da postanejo hidrofilni, s \xc4\x8demer jih la\xc5\xbeje izlo\xc4\x8di iz telesa preko urina in/ali \xc5\xbeol\xc4\x8da. V glavnem zajema razstrupljanje dve fazi, in sicer v prvi fazi nastopajo izoencimi citokromi P450 (CYP), v drugi pa uridin difosfat-glukuronoziltransferaze (UGT) in drugi encimi, ki katalizirajo reakcije vezave sulfatnih, acilnih ali sladkornih skupin in s tem torej pretvorijo ksenobiotike v dobro topne snovi. Poseben primer predstavlja npr. fenitoin, pri katerem se dodatno zve\xc4\x8da \xc5\xa1e molekulska masa, zaradi \xc4\x8desar se u\xc4\x8dinkovitej\xc5\xa1e izlo\xc4\x8di preko \xc5\xbeol\xc4\x8da.'