b'\n_START_ARTICLE_\nNarodna (nacionalna) in liberalna gibanja v Evropi pred 1848\n_START_PARAGRAPH_\nNarodna in liberalna gibanja v Evropi pred letom 1848 so gibanja, katerih posledice so bile leta 1848 liberalne, demokrati\xc4\x8dne, nacionalne in socialne revolucije po Evropi.\n_START_SECTION_\nGr\xc4\x8dija\n_START_PARAGRAPH_\nNarodni preporod se je za\xc4\x8del v za\xc4\x8detku 19. stoletja - upor zoper Turke (pesnik Konstantin Rigas); leta 1814 je bila ustanovljena tajna organizacija Heterija (slovensko prijateljstvo). Gr\xc5\xa1ko osvobodilno gibanje je imelo za cilj ustanovitev nove Gr\xc4\x8dije in ozemeljsko naj bi Gr\xc4\x8dija zavzemala ves Balkanski polotok, del Male Azije in Sredozemlja. Marca 1821 se je upor za\xc4\x8del; Grki so po uspehih januarja 1822 (Peloponez, Tesalija, ju\xc5\xbeni Epir in otoki) razglasili neodvisnost Gr\xc4\x8dije ter osnovali prvo nacionalno demokrati\xc4\x8dno vlado in sprejeli ustavo (ki je Turki niso priznavali). Leta 1825 so Turki zasedli otok Hios (pokol 20.000 Grkov) - ta dogodek je spro\xc5\xbeil gibanje v zahodni Evropi (in simpatije do Gr\xc4\x8dije) in tako je gr\xc5\xa1ki upor postal simbol obrambe stare helenisti\xc4\x8dne civilizacije. Denarno in voja\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d so prispevale Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo, Francija, Nem\xc4\x8dija, ... Velesile so zahtevale od Tur\xc4\x8dije, naj da Grkom avtonomijo. Leta 1827 je zdru\xc5\xbeeno rusko-francosko-britansko ladjevje v bitki pri Navarinu premagalo tur\xc5\xa1ko, kmalu zatem 1828 pa je Tur\xc4\x8diji napovedala vojno tudi Rusija. Mir v Odrinu 1829 je Grkom priznal neodvisnost, ta je bila dokon\xc4\x8dno razgla\xc5\xa1ena februarja 1830 (meje dve leti kasneje) in tako je Gr\xc4\x8dija postala ustavna monarhija.\n_START_SECTION_\nItalija\n_START_PARAGRAPH_\nPo koncu Napoleonove vladavine je na italijanskem polotoku tudi pri\xc5\xa1lo do uvajanja. \xc5\xbde konec 18. stoletja so za\xc4\x8dele nastajati liberalne me\xc5\xa1\xc4\x8danske in plemi\xc5\xa1ke elite, ki so se zavzemale za liberalizacijo upravnega sistema in za napredek v gospodarskem \xc5\xbeivljenju ter za osamosvojitev tretjega stanu - me\xc5\xa1\xc4\x8danstva. V te tokove se je vse bolj vpletala nacionalna ideja. V neapeljskem kraljestvu, kamor so se 1815 spet vrnili osovra\xc5\xbeeni Burboni, je nastalo skrivno protifrancosko zdru\xc5\xbeenje karbonarjev (oglarji), ki so se zavzemali za zdru\xc5\xbeeno, neodvisno in ustavno Italijo. Julija 1820 je v Neaplju izbruhnila revolucija (marca 1821 je bil upor zatrt, s pomo\xc4\x8djo Svete alianse). Karbonarski voditelji so bili obsojeni na dolge zaporne kazni. Februarja 1831 so se v Italiji ponovno pojavili nemiri - v pape\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavi (upor so ponovno zadu\xc5\xa1ili Avstrijci). 1832 je nastalo dru\xc5\xa1tvo Mlada Italija in 1834 Mlada Evropa, ki ju je ustanovil Giuseppe Mazzini (emigriral v Francijo). Le-ta je bila sestavljena iz italijanskih, nem\xc5\xa1kih in poljskih politi\xc4\x8dnih emigrantov - je postala simbol boja mladih evropskih narodov proti stari monarhisti\xc4\x8dni Evropi. Mazzini postane idejni predstavnik revolucionarnega republikanskounitaristi\xc4\x8dnega krila v italijanskem risorgimentu (vstajenju), ki je postalo politi\xc4\x8dno in socialno gibanje za zdru\xc5\xbeeno Italijo.'