b'\n_START_ARTICLE_\nWilhelm Raabe\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nWilhelm Raabe se je rodil kot sin sodnega uslu\xc5\xbebenca Gustava Karla Maximiliana Raabeja in \xc5\xbeene Auguste Johanne Jeep v mestecu Eschershausen v Weserberglandu. Po smrti o\xc4\x8deta se je vdova s Wilhelmom, njegovim bratom in njegovo sestro, preselila v Wolfenb\xc3\xbcttel, kjer so bili njihovi sorodniki del velike bor\xc5\xbeuazije. Po prekinitvi \xc5\xa1olanja v gimnaziji in 1853 tudi za knjigarnarja v Magdeburgu, je zaman posku\xc5\xa1al naknadno opraviti maturo v Wolfenb\xc3\xbcttlu. V Berlinu je lahko kot me\xc5\xa1\xc4\x8danski sin tudi brez mature \xc5\xa1tudiral filozofijo kot gostujo\xc4\x8di slu\xc5\xa1atelj na Univerzi Friedricha Wilhelma, dana\xc5\xa1nji univerzi Humboldt. V tem \xc4\x8dasu je pod psevdonimom Jacob Corvinus nastal njegov prvi roman Kronika ulice Sperling (Die Chronik der Sperlingsgasse). Po njegovi izjavi je to njegovo najbolj\xc5\xa1e literarno delo, po izro\xc4\x8dilu pa tudi njegovo najbolj\xc5\xa1e znanstveno delo. Wilhelm Raabe se je 24. julija 1862 poro\xc4\x8dil z Berto Emilie Wilhelmine Leiste. Iz te zveze izhajajo \xc5\xa1tiri h\xc4\x8derke Margarethe (*17. september 1863 v Stuttgartu; \xe2\x80\xa0 17. M\xc3\xa4rz 1947 v Wolfenb\xc3\xbcttlu), Elisabeth (*1868 v Stuttgartu), Klara (*1872 v Braunschweigu) in Gertrud (*1876 v Braunschweigu). V njegovih skoraj petdesetih letih pisanja, od 15. novembra 1854, ko je po lastnih navedbah za\xc4\x8del pisati svoj prvi roman Kronika ulice Sperling (iz\xc5\xa1el je konec septembra 1856), pa do njegovega nedokon\xc4\x8danega romana Altershausen iz leta 1902, je Raabe napisal ni\xc4\x8d manj kot 86 romanov, pripovedi in novel, poleg tega pa tudi nekaj pesmi. Ker je Raabe \xc5\xbeivel od pisanja, je bil prisiljen v tak\xc5\xa1no produktivnost. Paleta njegovega literarnega opusa obsega velike realisti\xc4\x8dne romane, mojstrske novele in vsakdanjo trivialno literaturo. Popularnosti njegovega prvega dela Kronika ulice Sperling ni dosegla nobena njegovih ostalih knjig, so pa vseeno imele veliko \xc5\xa1tevilo bralcev. V 90. letih 19. stoletja so nekaterim naslovom posvetili ve\xc4\x8d pozornosti. Sredi tega vzpona je dobil tudi nekaj javnih priznanj, \xc4\x8deprav se je \xc5\xbee ozna\xc4\x8dil za\xc2\xa0\xc2\xbbmrtvega\xc2\xab\xc2\xa0oz.\xc2\xa0\xc2\xbbbiv\xc5\xa1ega pisatelja\xc2\xab. V svojih zadnjih osmih letih je opustil pisanje in \xc5\xa1el na ve\xc4\x8d potovanj. Raabe je \xc5\xbeivel ve\xc4\x8d let v Wolfenb\xc3\xbcttlu (od tega \xc5\xa1est let kot pisatelj), osem let v Stuttgartu in skoraj 40 let v Braunschweigu, kjer ga je Ludwig H\xc3\xa4nselmann priporo\xc4\x8dil po\xc5\xa1tenim prodajalcem oblek z Braunschweiga (Die ehrlichen Kleiderseller zu Braunschweig). Tukaj, v svojem zadnjem stalnem bivali\xc5\xa1\xc4\x8du, je umrl na dan svojega 56. avtorskega jubileja. Na \xc5\xbealni slovesnosti je \xc5\xbealni govor imel Wilhelm Brandes, njegov zaupni prijatelj in biograf, ki je leta 1911 skupaj z drugimi veljaki ustanovil Dru\xc5\xbebo prijateljev Wilhelma Raabeja (Gesellschaft der Freunde Wilhelm Raabes).\n_START_SECTION_\nSkica avtobiografije Wilhelma Raabeja\n_START_PARAGRAPH_\nPro\xc5\xa1njo po avtobiografiji je Wilhelm Raabe zavrnil, vendar je 1906 napisal kratko biografsko skico:_NEWLINE__NEWLINE_Rojen sem bil 8. septembra 1831 v Eschershausnu v vojvodini Braunschweig. Moj o\xc4\x8de Gustav Karl Maximilian Raabe je bil\xc2\xa0\xc2\xbbaktuar\xc2\xab\xc2\xa0(odvetnik), na tamkaj\xc5\xa1njem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du, mati Auguste Johanne Frederike Jeep pa h\xc4\x8di nekdanjega finan\xc4\x8dnika Jeepa iz Holzmindna. Moja mati je bila tista, ki me je nau\xc4\x8dila brati in sicer s pomo\xc4\x8djo knjige Robinson Crusoe na\xc5\xa1ega starega rojaka iz Deensna Joachima Heinricha Campeja. Kar sem nato pridobil na ljudskih in me\xc5\xa1\xc4\x8danskih \xc5\xa1olah, gimnazijah ter na fakulteti, je posledica tega njenega finega ljubkega prsta, ki mi je okoli leta 1836 pokazal piko na i. V letu 1845 je umrl moj o\xc4\x8de kot sodni uslu\xc5\xbebenec v Stadtoldendorfu in njegova vdova se je s tremi otroki preselila v Wolfenb\xc3\xbcttel, kjer sem obiskoval gimnazijo do 1849. Da me je po tem na\xc5\xa1a bo\xc5\xbeja pisarna, po\xc5\xa1teno mesto Magdeburg, obvarovala pred povpre\xc4\x8dnim poklicem pravnika, \xc5\xa1omo\xc5\xa1tra, zdravnika ali celo pastorja, je bila usoda za katero ne bi moral biti hvale\xc5\xbenej\xc5\xa1i. Na veliko no\xc4\x8d 1854 sem \xc5\xa1el po enem letu resnih priprav v Berlin, da bi si na fakultetah naredil malo ve\xc4\x8d reda v svojih mislih, v kolikor je to mlademu \xc4\x8dloveku mo\xc5\xbeno. V novembru istega leta sem za\xc4\x8del v ulici Spree (Spreegasse) pisati Kroniko ulice Sperling, ki sem jo dokon\xc4\x8dal naslednjo pomlad. Konec septembra 1856 je knjiga ugledala lu\xc4\x8d sveta in mi \xc5\xa1e danes poleg La\xc4\x8dnega pastorja (Hungerpastor) najve\xc4\x8d pomaga pri pre\xc5\xbeivetju. Kajti za literaturo moje prve ustvarjalne periode, ki sega do zadnje omenjene knjige, sem na\xc5\xa1el\xc2\xa0\xc2\xbbbralce\xc2\xab. Za ostalo literaturo samo\xc2\xa0\xc2\xbbljubitelje\xc2\xab, ki pa so, kot mislim, najbolj imenitno ob\xc4\x8dinstvo sedanjega nem\xc5\xa1kega naroda.\n_START_SECTION_\nPisatelj\n_START_PARAGRAPH_\nRaabe je skrbno opazoval nepopravljive razpoke med starim in novim, med ob\xc4\x8dutkom varnosti in tehni\xc4\x8dno industrializacijo, ki so se zaradi \xc4\x8dustvene nestabilnosti pove\xc4\x8dale. Kot eden prvih ekolo\xc5\xa1kih romanov velja njegov roman Pfisterjev mlin (Pfisters M\xc3\xbchle), v katerem je postavil nasproti usodo idili\xc4\x8dnega izletni\xc5\xa1kega lokala in onesna\xc5\xbeevanje vode tovarne sladkorne pese. Lokal je moral odstopiti prostor gradnji nove tovarne. Raabe je torej videl temno plat \xc5\xbeivljenja in je prevzel vlogo pesimista. Za to stanje je predlagal:\xc2\xa0\xc2\xbbPoglej gor k zvezdam. Pazi na ulico.\xc2\xab\xc2\xa0V tej osnovni zna\xc4\x8dilnosti izvira tudi Raabejev humor. Tako ni bil Raabe \xc4\x8dlovek idile, \xc4\x8deprav so ga velikokrat tako brali oz. interpretirali, ampak je ostal kritik svojega \xc4\x8dasa. Raabejevo celostno delo vsebuje velik del nem\xc5\xa1ke zgodovine, veliko tudi vojne. Z v\xc5\xbeivljanjem v resni\xc4\x8dne karakterje in njihove usode mu uspeva svoja dela narediti zelo aktualna. Vendar z razli\xc4\x8dnimi umetni\xc5\xa1kimi prijemi pripovedne perspektive in stila vzpostavlja distanco, ki dovoljuje opazovanje, ne pa pretresenosti. Mnoga razmi\xc5\xa1ljanja in ekskurzi, tudi mno\xc5\xbeica citatov od antike do sodobnega ljudskega izro\xc4\x8dila, dandanes ote\xc5\xbeujejo branje Raabejevih del. Tako se zdi pri be\xc5\xbenem branju, kot da teksti nimajo nobene zgradbe, kot da manjkajo pomembne povezave, vendar je ravno te izoblikoval z veliko skrbnostjo in podrobnostjo. Vrednotenje Raabejevih del se je z leti spreminjalo. On sam je zelo ostro ocenil nekatera svoja zgodnja dela, katera je deloma ozna\xc4\x8dil kot\xc2\xa0\xc2\xbbmladostno traparijo\xc2\xab. Medtem ko je v\xc4\x8dasih veljalo kot njegovo glavno delo tako imenovana\xc2\xa0\xc2\xbbStuttgartska triologija\xc2\xab\xc2\xa0(La\xc4\x8dni pastor, Abu Telfan ali Vrnitev z Mondgebirga, Ropotija), dajemo danes prednost drugim pripovedim in romanom. (med drugim Sladkosned, Horacker, Polje Odfeld, Hastenbeck, Akte pti\xc4\x8djega petja).\n_START_SECTION_\nRisar in slikar\n_START_PARAGRAPH_\nWilhelm Raabe je imel poleg svojega talenta za pisanje \xc5\xa1e enega, manj znanega, slikanje. Zapustil je ve\xc4\x8d kot 550 akvarelov in risb, ki so danes v ve\xc4\x8dji meri last mesta Braunschweig in tamkaj\xc5\xa1njega mestnega arhiva; v zasebnem lastni\xc5\xa1tvu njegovih potomcev so preostali nekateri listi in skice. Slika pokrajine Bauernkaten v resavi je oljna slika v merah 37 x 23,2 cm.'