b'\n_START_ARTICLE_\nJuan Luis Vives\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in mladost\n_START_PARAGRAPH_\nNjegovi star\xc5\xa1i so bili v judovski trgovci, ki so se morali zaradi inkvizicijskih represalij pod prisilo spreobrniti v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo. Zaradi tega je bilo Vivesovo otro\xc5\xa1tvo zelo te\xc5\xbeko, predvsem njegov o\xc4\x8de je bil pod stalnimi inkvizicijskimi pritiski, da na skrivaj prakticira judovske obrede. Leta 1522 so Vivesovega o\xc4\x8deta drugi\xc4\x8d uradno obto\xc5\xbeili in mu po preiskovalnem postopku, ki je trajal dve leti, dokazali krivdo ter ga \xc5\xbeivega se\xc5\xbeali na grmadi. \xc5\xbde pred tem mu je \xc4\x8deta 1508 zaradi kuge umrla mati. Po materini smrti je emigriral v Pariz, izobra\xc5\xbeevalno prestolnico tistega \xc4\x8dasa, kjer je obiskoval predavanja na ve\xc4\x8d kolegijih, prav tako pa je pri\xc5\xa1el v kontakt s pari\xc5\xa1kimi humanisti. Leta 1514 je zapustil Pariz ne da bi dosegel kak\xc5\xa1no stopnjo izobrazbe in se preselil na Nizozemsko, kjer je uspel navezati poznanstvo z vodilnim nizozemskim humanistom Erazmom Rotterdamskim. O\xc4\x8ditno je nanj napravil vtis, saj ga je Erazem priporo\xc4\x8dil za doma\xc4\x8dega u\xc4\x8ditelja pri uglednemu in premo\xc5\xbenemu flamskemu plemi\xc4\x8du Williamu de Cro\xc3\xbfu (1458\xe2\x80\x931521). Prav tako je ostal vezan na Erazmov izobra\xc5\xbeevalni kro\xc5\xbeek. V tem obdobju je napisal svoja prva dela, v katerih je kriti\xc4\x8den do tradicionalne aristotelovske sholastike. Pomembnej\xc5\xa1e delo je komentar Avgu\xc5\xa1tinovega dela O Bo\xc5\xbeji dr\xc5\xbeavi, ki ga je napisal na Erazmovo pobudo s posvetilom angle\xc5\xa1kemu kralju Henrik VIII., ki je prav tako bil dele\xc5\xbeen humanisti\xc4\x8dne izobrazbe. Vabilo na angle\xc5\xa1ki dvor je kmalu sledilo.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nMed letoma 1523 in 1525 je izmenoma pou\xc4\x8deval v Angliji na dvoru kralja Henrika Angle\xc5\xa1kega in Katarine Aragonske. Vmes se je leta 1524 poro\xc4\x8dil. Med \xc5\xa1ir\xc5\xa1im vklju\xc4\x8devanjem v krog angle\xc5\xa1kih humanistov je uradno slu\xc5\xbeboval kot tutor h\xc4\x8derki kraljevskega para Mariji in predaval na enem od kolegijev na Oxfordski univerzi, kjer je tudi uspe\xc5\xa1no promoviral v doktorja prava. V teh letih je objavil prvo vsebinsko pedago\xc5\xa1ko delo\xc2\xa0\xc2\xbbO izobrazbi kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih dam\xc2\xab\xc2\xa0(De institutione feminae Christianae, 1523) in poljudni moralno filozofski vodnik\xc2\xa0\xc2\xbbUvod v modrost\xc2\xab\xc2\xa0(Introductio ad sapientiam, 1524) z vplivi kr\xc5\xa1\xc4\x8danske patristike in anti\xc4\x8dne stoe. S tem delom je tudi \xc5\xa1ir\xc5\xa1e zaslovel. Leta 1528 je bil zaradi zapletov na dvoru v zvezi z lo\xc4\x8ditvijo kralja Henrika od kraljice Katarine po kraj\xc5\xa1em hi\xc5\xa1nem priporu izgnan. Ostanek \xc5\xbeivljenja je pre\xc5\xbeivel v Bruggeju na Flamskem._NEWLINE_Zadnjih dvanajst let njegovega \xc5\xbeivljenja je bilo najplodovitej\xc5\xa1ih. V tem obdobju je napisal svoja najbolj znana dela, ki so po vsebini zelo raznostranska. V delu o\xc2\xa0\xc2\xbbO izobrazbi kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih dam\xc2\xab\xc2\xa0sicer pristaja na deljeno dru\xc5\xbebeno vlogo \xc5\xbeensk in mo\xc5\xa1kih, vendar zagovarja potrebo po enako dostopni izobrazbi za \xc5\xbeenske._NEWLINE_Pomemben prispevek k didaktiki pouka latin\xc5\xa1\xc4\x8dine je latinska vadnica Exercitatio linguae latinae (1538), ki je iz\xc5\xa1la v ve\xc4\x8d kot devetdesetih izdajah. V zasnovi vadnice je Vives predhajal sodobno razvojno psihologijo: od preprostej\xc5\xa1ih in osnovnih u\xc4\x8dnih vsebin je postopoma prehajal k zahtevnej\xc5\xa1im znanjem._NEWLINE_Primer dru\xc5\xbebenopoliti\xc4\x8dnega anga\xc5\xbeiranega dela je spis\xc2\xa0\xc2\xbbPomo\xc4\x8d revnim\xc2\xab\xc2\xa0(De subventione pauperum, 1526) razpravlja o predlogih, ki bi omilili rev\xc5\xa1\xc4\x8dino. Sem sodijo javno zagotavljanje dela in izobra\xc5\xbeevanja za tiste, ki so zmo\xc5\xbeni delati in se izobraziti._NEWLINE_Delo\xc2\xa0\xc2\xbbO slogi in neslogi \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega rodu\xc2\xab\xc2\xa0(De concordia et discordia in humano genere, 1529) je politi\xc4\x8dno filozofsko delo o stanjih vojne in miru. Naslednje delo\xc2\xa0\xc2\xbbO disciplini\xc2\xab\xc2\xa0(De disciplinis, 1531) je pedago\xc5\xa1ka kritika zastarelih sholasti\xc4\x8dnih u\xc4\x8dnih metod in program metod pou\xc4\x8devanja, v katerem poudarja njihov racionalnej\xc5\xa1i organizacijski vidik. Delo\xc2\xa0\xc2\xbbO du\xc5\xa1i in \xc5\xbeivljenju\xc2\xab\xc2\xa0(De anima et vita, 1538) velja za eno prvih \xc5\xa1tudij po na\xc4\x8delih empiri\xc4\x8dne psihologije. V delu\xc2\xa0\xc2\xbbResnica v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu\xc2\xab\xc2\xa0(De veritate fidei Christianae), ki je bilo izdano posthumno leta 1543, se ukvarja s filozofskimi in teolo\xc5\xa1kimi vsebinami. V zgodnjem komentarju Avgu\xc5\xa1tinove Bo\xc5\xbeje dr\xc5\xbeave je s filolo\xc5\xa1ko analizo zavrnil \xc5\xa1e takrat vedno \xc4\x8dislano legendo iz anti\xc4\x8dnega Aristejevega pisma o prevodu gr\xc5\xa1kega Svetega pisma Septuaginte v latinsko Vulgato, po katerem naj bi 72 judovskih u\xc4\x8denjakov, ki so samostojno prevajali 72 dni, na koncu dobili med sabo identi\xc4\x8dne prevode.\n_START_SECTION_\nVplivi\n_START_PARAGRAPH_\nVivesov intelektualna zanimanja so zelo raznolika. V nekaterih primerih je predhaja sodobne mislece, psihologe in pedagoge, vendar se ni na nobeno od teh ved in zanimanj sistemati\xc4\x8dno osredoto\xc4\x8dil in poglobil. V 16. stoletju je veljal za enega najvplivnej\xc5\xa1ih intelektulacev, vendar je danes te\xc5\xbeko oceniti, kateri elementi njegove misli in v kolik\xc5\xa1ni meri so vplivali na kasnej\xc5\xa1e za\xc4\x8detnike sodobne pedagogike in psihologije.'