b'\n_START_ARTICLE_\nIdo\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1907 je v Parizu potekal kongres, kjer je zbrana delegacija med obstoje\xc4\x8dimi umetnimi jeziki \xc5\xbeelela izbrati enega in ga nadalje spodbujati pri uporabi. Na enem od zasedanju delegacij se je pojavila bro\xc5\xa1ura neznanega avtorja z imenom Ido. Ido je esperantska beseda in pomeni izpeljanka. Projekt Ido je imel za cilj reformiranje esperanta v enovitnej\xc5\xa1o obliko. Ve\xc4\x8dina v komiteju se je zanimala za nov projekt, med njimi je bil tudi de Baufront, ki je sicer na kongresu zastopal esperanto. Leta 1908 je de Beaufront objavil, da se pod nadimkom Ido skriva on sam. K projektu Ido sta pristopila \xc5\xa1e esperantista Alfred Michaux in Louis de Couturat._NEWLINE_Le majhen dele\xc5\xbe govorcev esperanta se je zavzela za projekt Ido in leta 1928 je postal projekt zelo postranski. Danes govori ido le majhno \xc5\xa1tevilo govorcev. Reforme esperanta je leta 1894 predlagal \xc5\xbee sam ustanovitelj tega jezika Zamenhof, a \xc5\xbee tedaj so se govorci esperanta reformam uprli, saj so vztrajali, da mora ostati esperanto v svojih osnovah nespremenljiv. Iz istega razloga je nastal razkol med esperantisti in zagovorniki ida. Danes govori ido okoli 1000-2500 ljudi in govorci se zdru\xc5\xbeujejo v razli\xc4\x8dnih dru\xc5\xa1tvih. Leta 2004 je na kongresu ida v Kijevu sodelovalo 14 predstavnikov iz \xc5\xa1estih dr\xc5\xbeav. Septembra 2005 je kongres potekal v Toulousu, naslednji pa med 25. in 28. avgustom 2006 v Berlinu. Predvsem po pojavu medmre\xc5\xbeja zanimanje za ido raste.\n_START_SECTION_\nCilj\n_START_PARAGRAPH_\nCilj ustanoviteljev ida je enako kot pri esperantu oblikovanje jezika, ki bi poleg obstoje\xc4\x8dih nacionalnih jezikov omogo\xc4\x8dal mednarodno komunikacijo. Uporaba umetnega jezika v mednarodnem komuniciranju zagotavlja nevtralnost in enakovrednost vseh govorcev.'