b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Lucij II.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nGerardo Caccianemici [D\xc5\xbeer\xc3\xa0rdo Ka\xc4\x8danem\xc3\xac\xc4\x8di] se je rodil v Bologni srednje premo\xc5\xbenemu o\xc4\x8detu Ursusu (Orso=Medved), kjer je tudi kon\xc4\x8dal \xc5\xa1tudije. Skozi ve\xc4\x8d let je bil kanonik pri cerkvi Basilica di San Frediano. Pape\xc5\xbe Honorij II.  ga je imenoval za kardinala-duhovnika pri Santa Croce in Gerusalemme leta 1124. _NEWLINE_Pape\xc5\xbe Inocenc II. ga je nekajkrat poslal v Francijo, pa tudi v Anglijo in Nem\xc4\x8dijo kot svojega legata; bil pa je tudi knji\xc5\xbeni\xc4\x8dar in kancler rimske Cerkve.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nZa pape\xc5\xbea so Gerarda hitro izvolili 12. marca 1144; posve\xc4\x8denje je prejel 15. marca 1144. V svojem kratkem pontifikatu je imel veliko opraviti z Normani na jugu Italije, v Rimu pa je povzro\xc4\x8dal in spodbujal nemire heretik Arnold Bre\xc5\xa1ijski. Pridigal je revno Cerkev brez \xc2\xbbbogatih\xc2\xab\xc2\xa0prelatov. Najprej je Rimljanom v \xc5\xbeivih barvah naslikal nekdanjo slavo, ki jo je primerjal s sedanjo rev\xc5\xa1\xc4\x8dino; nato je nahujskal ljudstvo, naj obnovi nekdanjo ljudsko vladavino (republiko)._NEWLINE_Vsekakor ni bil Arnold Bre\xc5\xa1ijski glavni pape\xc5\xbeev sovra\xc5\xbenik. Rim je bil vedno v rokah mo\xc4\x8dnih lokalnih dru\xc5\xbein in tisti \xc4\x8das sta bili najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i dru\xc5\xbeini Frangipani in Pierleoni. Ko je bil izvoljen za pape\xc5\xbea Gherardo, predstavnik Frangipanov, so Pierleoni nastopili proti njemu tudi z zlorabo Arnoldovih pridig. Ker je Arnolda pape\xc5\xbe obsodil, so Pierleoni postavljali njegova prepri\xc4\x8danja za zgled, kar je privedlo do obsodbe obstoje\xc4\x8de oblasti. S pomo\xc4\x8djo pridigarjevih naukov je bilo ljudstvo prepri\xc4\x8dano, da mora vzeti oblast v svoje roke, to je obnoviti republiko. Tedaj je Gherardo, to je pape\xc5\xbe Lucij II., zahteval od Rogerija Sicilskega, da v imenu "vazalskih dol\xc5\xbenosti" z vojsko nastopi proti rimskemu ljudstvu. Rogerij se ni smatral za pape\xc5\xbeevega vazala in se je dobro zavedal svoje voja\xc5\xa1ke premo\xc4\x8di. Ni sprejel Lucijevih zahtev in ni poslal vojske v Rim._NEWLINE_Rimski senat je \xc5\xbee v preteklosti odvzel pape\xc5\xbeem nekaj posvetne oblasti in ga je zaradi tega pape\xc5\xbe nadomestil s prefektom, svojim predstavnikom. Po Rogerijevi odklonitvi se je senat s podporo Pierleonov obnovil, odstavil prefekta in preuredil svoje kadre pod vodstvom Jordana Pierleonija, Anakletovega brata. Senat je zahteval stare pravice; od pape\xc5\xbea in duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine je zahteval, naj se odpovejo vsej svetni oblasti in premo\xc5\xbeenju ter naj \xc5\xbeivijo samo od desetine. _NEWLINE_Pape\xc5\xbe se je obrnil za pomo\xc4\x8d na nem\xc5\xa1kega kralja Konrada, ki mu je ognjevito pismo napisal tudi sveti Bernard , vendar zaman.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nVoja\xc5\xa1ka pomo\xc4\x8d je izostala. Pape\xc5\xbe je sestavil med aristokracijo stranko, ki so jo podpirali predvsem Frangipani. Utrjena trdnjava Circus Maximus, kakor tudi Turris cartularia na eni ter utrjeni Titov slavolok na drugi strani so omogo\xc4\x8dali tej vplivni rodovini, da je popolnoma obvladovala ju\xc5\xbeni del Palatina. Po celi soseski Foruma je bilo kmalu sli\xc5\xa1ati \xc5\xbevenketanje oro\xc5\xbeja. Lucij je zabele\xc5\xbeil, da so hudi nemiri v mestu prepre\xc4\x8dili njegovo nameravano pot k Sv. Sabu na Aventinu, kjer naj bi 20. januarja 1145 posvetil tamkaj\xc5\xa1njega opata._NEWLINE__NEWLINE_Zdi se, da se je pape\xc5\xbe na\xc5\xa1el v sredi teh nemirov. Ko je zaman \xc4\x8dakal pomo\xc4\x8di, je sam vza\xc4\x8del oblegati z malim krdelom Kapitol. Nekaj velikih kamnov, ki so jih branilci valili s Kapitola, ga je hudo ranilo in povzro\xc4\x8dilo ali pospe\xc5\xa1ilo njegovo smrt. Tako poro\xc4\x8da Godfrid Viterbski. Doma\xc4\x8di zgodovinarji o tem napadu ne vedo ni\xc4\x8desar; bolj verjetno se zdi, da do pobolj\xc5\xa1anja zdravja, ki se ga je v bolezni 22. septembra Lucij \xc5\xbee veselil, ni pri\xc5\xa1lo in da je umrl naravne smrti. _NEWLINE__NEWLINE_Umrl je 15. februarja 1145 pri Sv. Gregorju na Clivus Scauri na Celiju v Rimu, ki je bil pod oblastjo Frangipanov._NEWLINE_Pokopan je z dol\xc5\xbenimi slovesnostmi v okroglem stebri\xc5\xa1\xc4\x8du za apsido Lateranske bazilike.\n_START_SECTION_\nSpomin\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Lucij II. je drugi pape\xc5\xbe, ki ga omenjajo Malahijeve prerokbe o pape\xc5\xbeih. Imenujejo ga \xc2\xbbInimicus expulsus\xc2\xab\xc2\xa0- \xc2\xbbPregnani sovra\xc5\xbenik\xc2\xab. To namiguje na njegov priimek \xc2\xbbCaccianemici\xc2\xab: \xc2\xbbPreganja (oziroma lovi) sovra\xc5\xbenike\xc2\xab; lahko pa tudi na njegovo obleganje Kapitola.\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nNekateri vir, med katerimi Bosone (Liber pontificalis), omenjajo, da je bil figlio di Orso (sin Medveda); poznej\xc5\xa1i avtorji, kot Martino Polono (Martinus Oppaviensis), ga imajo za Albertovega sina. _NEWLINE__NEWLINE_Na podlagi teh skopih podatkov je nastalo izro\xc4\x8dilo, po katerem se je rodil v rodbini Orsi-Caccianemici; \xc4\x8deprav je v tem \xc4\x8dasu obstajala dru\xc5\xbeina de Urso v Bologni, ni gotovo, da je iz nje izhajal on. \xc5\xa0e manj je verjetno izro\xc4\x8dilo o izhajanju iz rodbine \xc2\xbbCaccianemici\xc2\xab, ki je bil veja rodbine \xc2\xbbde Urso\xc2\xab; vendar ta dru\xc5\xbeinski priimek zasledimo \xc5\xa1ele od za\xc4\x8detka 13. st. Obstaja verjetnost, da je izvedenec Ludovico Savioli konec 18. st. vklju\xc4\x8dil Lucija II. med svoje prednike, ko je ponarejal srednjeve\xc5\xa1ke listine (Sighinolfi).'