b'\n_START_ARTICLE_\nAnuradhapursko kraljestvo\n_START_SECTION_\nMesto Anuradhapura\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 543 pr. n. \xc5\xa1t je princ Vid\xc5\xbeaja (543-505 pr. n. \xc5\xa1t.) pri\xc5\xa1el na \xc5\xa0rilanko, po tem ko je bil izgnan iz domovine v Indiji. S\xc4\x8dasoma je pripeljal otok pod svoj nadzor in se uveljavil kot kralj. Po tem je njegovo spremstvo vzpostavilo naselja in kolonije po vsej dr\xc5\xbeavi. Enega od teh je ustanovil Anuradha, kraljev minister, na bregovih reke imenovane Kolon in ga imenoval Anuradhagama. _NEWLINE_Leta 377 pr. n. \xc5\xa1t. je omenjeno naselje kralj Pandukabhaya (437-367 pr. n. \xc5\xa1t.) izbral za svojo prestolnico in ga razvil v uspe\xc5\xa1no mesto.  Anuradhapura (Anurapura) je bila imenovana po ministru, ki je prvi\xc4\x8d ustanovil naselje in po dedu Pandukabhaya, ki je tam \xc5\xbeivel. Ime je izhajalo tudi iz ustanovitve mesta ob ugodni zvezdi, imenovani Anura . Anuradhapura je bila glavna prestolnica vseh monarhov, ki so vladali dr\xc5\xbeavi v \xc4\x8dasu Anuradhapurskega kraljestva, z izjemo Ka\xc5\xa1japa I. (473-491), ki je izbral Sigirijo kot glavno mesto . Mesto je ozna\xc4\x8deno tudi na Ptolemajevem zemljevidu ..\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nKralj Pandukabhaya, ustanovitelj in prvi vladar v Anuradhapurskem kraljestvu, je dolo\xc4\x8dil meje naselij v dr\xc5\xbeavi in vzpostavil upravni sistem z imenovanjem glavnih mest. Gradil je pu\xc5\xa1\xc4\x8davni\xc5\xa1ka bivali\xc5\xa1\xc4\x8da, hi\xc5\xa1e za revne, pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da in namakalne zbiralnike. Velik del dr\xc5\xbeave je pridobil pod nadzor kraljestva. Vendar pa je bila \xc5\xa1ele z vladavino Dutthagamanija (161-137 pr. n. \xc5\xa1t.) celotna dr\xc5\xbeava poenotena. Porazil je 32 vladarjev v razli\xc4\x8dnih delih dr\xc5\xbeave, preden je ubil Elarja, ju\xc5\xbenoindijskega vladarja, ki je zasedel Anuradhapuro in se povzpel na prestol. Kronika Mahavamsa z veliko hvale opisuje njegovo vladavino in posveti 11 poglavij od 37 njegovi vladavini. Opisan je kot kralj bojevnik in pobo\xc5\xbeen budist. Po poenotenju dr\xc5\xbeave je pomagal vzpostaviti budizem na trdni in varni osnovi ter zgradil ve\xc4\x8d samostanov in sveti\xc5\xa1\xc4\x8d, vklju\xc4\x8dno z Ruwanwelisayo in Lovamahapayo. ._NEWLINE_Drug pomemben kralj je bil Valagamba (103, 89-77 pr. n. \xc5\xa1t.), znan tudi kot Vatthagamani Abhaya, ki ga je pet napadalcev iz ju\xc5\xbene Indije strmoglavilo. Ponovno je pridobil prestol, potem ko je posameznike premagal enega po enega in ponovno zdru\xc5\xbeil dr\xc5\xbeavo. Saddha Tissa (137-119 pr. n. \xc5\xa1t.), Mahaculi Mahatissa (77-63 pr. n. \xc5\xa1t.), Vasabha (67-111), Gajabahu I. (114-136), Dhatusena (455-473), Aggabodhi I. (571-604) in Aggabodhi II. (604-614) so bili med vladarji, ki so tudi vladali celotni de\xc5\xbeeli. Vladarji od Kutakanna Tisse (44-22 pr. n. \xc5\xa1t.) do Amandagamanija (29-19 pr. n. \xc5\xa1t.) so tudi uspeli ohraniti celotno de\xc5\xbeelo pod vladavino kraljestva. Drugi vladarji niso mogli ohraniti svoje vladavine nad celotnim otokom, omejeno obdobjo sta pogosto obstajali neodvisni regiji Ruhuna in Malayarata (hribovita dr\xc5\xbeava). V zadnjih letih Anuradhapurskega kraljestva so se pojavljali upori, oblast kraljev pa se je postopoma zmanj\xc5\xa1evala. V \xc4\x8dasu vladavine Mahinda V. (982-1017), zadnjega kralja, je kraljestvo postalo tako \xc5\xa1ibko, da ni mogel urediti zbiranja davkov._NEWLINE_V \xc4\x8dasu Vasabhe, Mahasena (274-301) in Dhatusena je bila prednostna naloga izgradnja velikih namakalnih zbiralnikov in kanalov. Vasabha je zgradil 11 zbiralnikov in 12 kanalov. Mahasena je zgradil 16 zbiralnikov in velik kanal, Dhatusena pa je zgradil 18 zbiralnikov. Ve\xc4\x8dina drugih kraljev je prav tako gradila namakalne zbiralnike po vsej Rajarati, obmo\xc4\x8dju okoli Anuradhapure. Do konca kraljestva je bila na celotnem obmo\xc4\x8dju Rajarata na voljo ogromna in zapletena namakalna mre\xc5\xbea za podporo kmetijstvu v dr\xc5\xbeavi.\n_START_SECTION_\nPrihod Budizma\n_START_PARAGRAPH_\nMed najpomembnej\xc5\xa1imi dogodki v \xc4\x8dasu Anuradhapurskega kraljestva je bila uvedba budizma v dr\xc5\xbeavo. V \xc4\x8dasu Devanampiya Tissa (250-210 pr. n. \xc5\xa1t.) in A\xc5\xa1oka iz Indije, je obstajalo mo\xc4\x8dno zavezni\xc5\xa1tvo, ki je arahanta Mahindo poslal \xc5\xa1tiri menihe in novica na \xc5\xa0rilanko. Na Devanampiya Tisso so naleteli pri Mihintali. Po tem sre\xc4\x8danju je Devanampiya Tissa prevzel budizem, v dr\xc5\xbeavi je bil ustanovljen red menihov. Devanampiya Tissa, ki ga je vodil arahant Mahinda, je sprejel ukrepe za trdno vzpostavitev budizma v dr\xc5\xbeavi._NEWLINE_Kmalu zatem je bhikkhuni (nuna) Sanghamitta prispela iz Indije, da bi vzpostavila bhikkhuni sasana (red nun) v dr\xc5\xbeavi. Prinesla je sadiko svetega figovca iz \xc5\xa0ri Maha Bodhi, drevo, pod katerim je Buda dosegel razsvetljenje, ki je bila nato zasajen v Anuradhapuri. Devanampiya Tissa je svojemu kraljestvu podaril novo zasajeno Jaya Sri Maha Bodi. Tako je to vzpostavil budizem na \xc5\xa0rilanki.\n_START_SECTION_\nPrihod relikvije svetega zoba\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu vladavine Kithsirimevana (301-328) sta Sudatta, podkralj Kalinga in Hemamala, zaradi nemirov v svoji dr\xc5\xbeavi, prinesla na \xc5\xa0rilanko relikvijo Budov zob. Kithsirimevan ga je nesel v procesiji in postavil v dvorcu po imenu Datadhatughara. Taka procesija se je nato odvijala vsako leto in je \xc5\xa1e vedno tradicija v dr\xc5\xbeavi. Budov zob je kmalu postala eden najbolj svetih predmetov v dr\xc5\xbeavi in simbol kraljestva. Oseba, ki je posedovala relikvijo, je bil pravi vladar dr\xc5\xbeave. Zato je bila pogosto shranjena v sami kraljevi pala\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\nInvazije\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8d napadov na Anuradhapursko kraljestvo se je zgodilo, od katerih so se vsi za\xc4\x8deli iz ju\xc5\xbene Indije. Prva invazija, zabele\xc5\xbeena v zgodovini dr\xc5\xbeave, je bila v \xc4\x8dasu vladavine Suratisa (247-237 pr. n. \xc5\xa1t.), ki sta ga zru\xc5\xa1ila dva konjska trgovca iz Ju\xc5\xbene Indije, imenovana Sena in Guththika. Po tem, ko sta 22 let vladala dr\xc5\xbeavi, jih je porazil Asela (215-205 pr. n. \xc5\xa1t.), ki je nato do\xc4\x8dakal drugo invazijo, ki jo je vodil princ \xc4\x8colov imenovan Elara (205-161 pr. n. \xc5\xa1t.). Elara je vladal 44 let, preden ga je premagal Dutthagamani (Duttugamunu). Mahavamsa ugotavlja, da so ti tuji kralji pravi\xc4\x8dno in zakonito vladali dr\xc5\xbeavi._NEWLINE_Dr\xc5\xbeava je leta 103 pr. n. \xc5\xa1t. ponovno prevzelo pet tamilskih na\xc4\x8delnikov, Pulahatta, Bahiya, Panya Mara, Pilaya Mara in Dathika, ki so vladali do 89 pr. n. \xc5\xa1t., ko jih je premagal Valagamba. Naslednja invazija se je zgodila leta 433, dr\xc5\xbeava je padla pod nadzor \xc5\xa1estih vladarjev iz ju\xc5\xbene Indije. To so bili Pandu, Parinda, Khudda Parinda, Tiritara, Dathiya in Pithiya, ki jih je porazil Dhathusena, ki je pridobil oblast leta 459. V \xc4\x8dasu vladavine Sena I. (833-853) in Udaye III. (935-938) je bilo ve\xc4\x8d invazij in napadov iz ju\xc5\xbene Indije. Zadnja, ki je pomenila konec kraljestva, je pahnila dr\xc5\xbeavo pod vladavino \xc4\x8colov med vlado Mahinda V. _NEWLINE_Vendar pa nobeden od teh osvajalcev ni mogel raz\xc5\xa1iriti svojega vladanja na Ruhuno, ju\xc5\xbeni del dr\xc5\xbeave in \xc5\xa1rilan\xc5\xa1ki vladarji in njihovi dedi\xc4\x8di so vedno organizirali svojo vojsko s tega obmo\xc4\x8dja in uspeli obnoviti svoj prestol. V zgodovini \xc5\xa0rilanke je bila Ruhuna baza upornikov.\n_START_SECTION_\nKonec kraljestva\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 993 je \xc4\x8dolski cesar Rajaraja I. vdrl na \xc5\xa0rilanko in prisilil tedanjega vladarja Mahinda V., da je zbe\xc5\xbeal v ju\xc5\xbeni del dr\xc5\xbeave. Mahavamsa opisuje, da je Mahinda V. vladal \xc5\xa1ibko in da je dr\xc5\xbeava v tem \xc4\x8dasu trpela rev\xc5\xa1\xc4\x8dino. Nadalje navaja, da se je njegova vojska uprla zaradi pomanjkanja pla\xc4\x8d. Rajendra I., sin Rajaraja I., je izkoristil to situacijo in leta 1017 za\xc4\x8del veliko invazijo. Mahinda V. je bil ujet in odpeljan v Indijo, \xc4\x8cole pa so opustili mesto Anuradhapura. Premaknili so prestolnico v Polonnaruwo, ki so jo uporabljali tudi poznej\xc5\xa1i vladarji \xc5\xa0rilanke, ki so pri\xc5\xa1li na oblast. Tako se je kon\xc4\x8dalo Anuradhapursko kraljestvo.\n_START_SECTION_\nUprava\n_START_PARAGRAPH_\nKraljestvu je vladal kralj. Posve\xc4\x8deni obredi in rituali, povezani s kraljem, so se za\xc4\x8deli med vladavino Devanampiya Tissa, pod vplivom Indijca A\xc5\xa1oka. Dutthagamani je bil prvi, ki je dr\xc5\xbeavo zdru\xc5\xbeil pod enim monarhom. Pred tem je bilo v kraljestvu ve\xc4\x8d precej neodvisnih enot. Sukcesija prestola je bila patrilinealna (po mo\xc5\xa1ki liniji) ali, \xc4\x8de to ni bilo mogo\xc4\x8de, je krono podedoval najstarej\xc5\xa1i brat prej\xc5\xa1njega kralja. [Kralj v Anuradhapuri je bil najvi\xc5\xa1ji vladar na vsem otoku, tudi v \xc4\x8dasu, ko ni imel absolutnega nadzora nad njim]._NEWLINE_\xc5\xa0tiri dinastije so vladale kraljestvu od ustanovitve do konca. Voditelji od Vid\xc5\xbeaja do Subharaja (60-67) na splo\xc5\xa1no sodijo v dinastijo Vid\xc5\xbeajan. Pandukabhaya je bil prvi vladar v kraljestva, ki je pripadal tej dinastiji. Dinastija Vid\xc5\xbeajan je obstajala do Vasabha iz Lambakana leta 66. Njegov vzpon na prestol je bil za\xc4\x8detek prve dinastije Lambakanov, ki so vladali ve\xc4\x8d kot tri stoletja. Nova dinastija se je za\xc4\x8dela z Dhatusenom leta 455. Poimenovana je bila dinastija Moriya, izvor te linije pa je negotov, \xc4\x8deprav jih nekateri zgodovinarji pripisujejo k \xc5\xa1akijskim princem, ki so spremljali sadiko \xc5\xa0ri Maha Bodhi v \xc5\xa0rilanko. Zadnja dinastija v Anuradhapuskem obdobju, druga dinastija Lambakanov, se je za\xc4\x8dela z Manavamom (684-718), ki je pri\xc5\xa1el na prestol leta 684 in se je nadaljevala do zadnjega vladarja Mahinda V.\n_START_SECTION_\nUradniki in vodstvo\n_START_PARAGRAPH_\nKraljevi uradniki so bili razdeljeni v tri kategorije; uradniki v pala\xc4\x8di, uradniki osrednje uprave in uradniki pokrajinske uprave. Eden najpomembnej\xc5\xa1ih polo\xc5\xbeajev je bil purohita, kraljev svetovalec. Kralj je imel tudi kabinet ministrov, imenovan amati paheja. V osrednji upravi je bil senapati (poveljnik vojske) drugi polo\xc5\xbeaj za kraljem in ga je imel pripadnik plemstva. Ta polo\xc5\xbeaj, pa tudi polo\xc5\xbeaj yuvaraja (podkralj), upravni polo\xc5\xbeaji v de\xc5\xbeelnih provincah in glavnih pristani\xc5\xa1\xc4\x8dih in pokrajinah, so pogosto imeli kraljevi sorodniki._NEWLINE_Kraljestvo je bilo pogosto razdeljeno na dele ali pokrajine in upravljane lo\xc4\x8deno. Rajarata, obmo\xc4\x8dje okoli prestolnice, je bilo pod neposrednim upravljanjem kralja, medtem ko sta Ruhuna (ju\xc5\xbeni del dr\xc5\xbeave) in Malaya Rata (hriboviti del dr\xc5\xbeave) upravljali uradniki, imenovani apa in mapa. Te upravne enote so bile nadalje razdeljene na manj\xc5\xa1e enote, imenovane rata. Uradniki, imenovani ratiya ali ratika, so bili zadol\xc5\xbeeni zanje. Najmanj\xc5\xa1a upravna enota je bila gama (vas) pod va\xc5\xa1kim poglavjem, imenovanim gamika ali gamladda.\n_START_SECTION_\nBudisti\xc4\x8dna duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nMed vladarjem in Sango (budisti\xc4\x8dno duhovni\xc5\xa1tvo) je obstajala tesna povezava od uvedbe budizma v dr\xc5\xbeavo. To razmerje se je \xc5\xa1e okrepilo pod vlado Dutthagamanija. Menihi so pogosto svetovalci in celo vodijo kralja pri odlo\xc4\x8ditvah. To zavezni\xc5\xa1tvo je bilo \xc5\xa1e tesnej\xc5\xa1e pod Mahaviharijem, sredi 1. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem pa se je tudi sekta Abhayagiri za\xc4\x8dela tesno povezovati z vladarji. Do konca 3. stoletja se je tudi sekta Jetavana pribli\xc5\xbeala vladarju. Zveze med vladarjem in duhovni\xc5\xa1tvom so pogosto oslabile vlado, kot se je zgodilo v \xc4\x8dasu Lanjatisa. Celo Valagambovo gibanje upora je bilo sprva ovirano zaradi razkola z Mahaviharom in je uspelo \xc5\xa1ele po spravi. Nekateri vladarji so bili pokrovitelji le ene sekte, to pa je pogosto povzro\xc4\x8dilo nemire v dr\xc5\xbeavi, zato je ve\xc4\x8dina vladarjev enako podpirala vse sekte. Kljub temu so verske ustanove pogosto plenile v \xc4\x8dasu notranjih bojev med samimi vladarji, kot med vladavinama Dathopatissa I. (639-650) in Ka\xc5\xa1japa II. (650-659).\n_START_SECTION_\nZakonodaja\n_START_PARAGRAPH_\nKot pravna podlaga so se uporabljale \xc5\xa1ege, navade in moralna na\xc4\x8dela, ki so temeljila na budizmu. S\xc4\x8dasoma so bili razviti in sprejeti posebni zakoni. Samantapasadika, komentarji iz 5. stoletja, vsebujejo podrobnosti o zapletenih predpisih o kraji rib. Glavni sodni uradnik je bil znan kot viniccayamacca in pod njim je bilo ve\xc4\x8d sodnih uradnikov, znanih kot vinicchayaka. Poleg tega so imeli tudi oblastniki in pokrajinski guvernerji pooblastilo za izdajo sodb. Kralj je bil kon\xc4\x8dni sodnik v pravnih sporih in vse zadeve proti \xc4\x8dlanom kraljeve dru\xc5\xbeine in visokim dostojanstvom dr\xc5\xbeave so pripadale njemu. Vendar pa je kralj moral to mo\xc4\x8d prevzeti skrbno in po posvetovanju s svojimi svetovalci. Udaya I. je zapisal sodbe, ki so bile pomemben precedens, v kraljevi knji\xc5\xbenici, da bi ohranili enotnost sodnih odlo\xc4\x8db._NEWLINE_Prvotno je bila pravosodna uprava na ravni vasi odgovorna skupnostim vasi, ki so jo obi\xc4\x8dajno sestavljali stare\xc5\xa1ine vasi. Vendar je bila proti koncu kraljestva skupina desetih vasi, znana kot dasagam, odgovorna za ohranitev pravice na tem obmo\xc4\x8dju. Kralj je razglasil zakone in pravne ukrepe, ki so jim morali slediti. V arheolo\xc5\xa1kih izkopavanjih je bilo odkritih nekaj skalnatih napisov s takimi izjavami. Kazni so se razlikovale od vladarja do vladarja. Nekateri kralji, kot so Sanghabodhi (247-249) in Voharika Tissa (209-231), so bili v tem pogledu popustljivi, medtem ko so bili vladarji, kot sta Ilanaga (33-43) in Jetthatissa I. (263-273), ostrej\xc5\xa1i. Vendar pa so bili zlo\xc4\x8dini, kot so izdaja, umori in zakol goveda, obi\xc4\x8dajno kaznovani s smrtjo.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nGospodarstvo v Anuradhapurskem kraljestvu je temeljilo predvsem na kmetijstvu. Glavni kmetijski proizvod je bil ri\xc5\xbe, katerega gojenje je podpiralo zapleteno namakalno omre\xc5\xbeje. Pridelava ri\xc5\xbea se je za\xc4\x8dela okrog rek Malvatu oya, Deduru oya in Mahaweli ter se raz\xc5\xa1irila po vsej dr\xc5\xbeavi. Kolobarjenje pridelave je potekalo tudi med de\xc5\xbeevnimi letnimi \xc4\x8dasi. Ri\xc5\xbe so gojili v dveh glavnih sezonah z imenom Yala in Maha. Zaradi obse\xc5\xbene proizvodnje ri\xc5\xbea je bila dr\xc5\xbeava ve\xc4\x8dinoma samozadostna. Bomba\xc5\xbe so gojili na veliko, da bi ustrezali potrebam po tkaninah. Gojili so tudi sladkorni trs in [[sezam]. V klasi\xc4\x8dni literaturi se pogosto sklicujejo na te kmetijske proizvode. Proso so gojili kot nadomestek za ri\xc5\xbe, zlasti na suhem obmo\xc4\x8dju dr\xc5\xbeave. Izva\xc5\xbeali so prese\xc5\xbeke teh proizvodov, predvsem ri\xc5\xbea.  _NEWLINE_Primarno blago, ki so ga izva\xc5\xbeali v \xc4\x8dasu Anuradhapure, so bili dragulji, za\xc4\x8dimbe, biseri in sloni, kerami\xc4\x8dne izdelke, svilo, parfume in vino so uva\xc5\xbeali iz drugih dr\xc5\xbeav. Tuji trgovci, predvsem Arabci, so pogosto delali kot posredniki pri tem uvozu in izvozu. Luksuzne tkanine so uva\xc5\xbeali tudi iz vzhodne Indije in Kitajske. Kamniti napis v Anuradhapuri ozna\xc4\x8duje, da je bil trg ali bazar pomembna funkcionalnost v mestu. Trgovina je bila v vasi omejena, saj so bile ve\xc4\x8dinoma samozadostne, vendar je bilo treba nujno kupiti nujna \xc5\xbeivila, kot so sol in kovine. Polo\xc5\xbeaj dr\xc5\xbeave v Indijskem oceanu in njenih naravnih zalivih je postal sredi\xc5\xa1\xc4\x8de mednarodnega trgovinskega tranzita. Pristani\xc5\xa1\xc4\x8da, kot sta Mahatittha (Mannar) in Gokanna (Trincomalee), so bila uporabljena kot trgovska pristani\xc5\xa1\xc4\x8da._NEWLINE_Za poravnavanje sodnih glob, davkov in pla\xc4\x8dil za blago ali storitev se je pogosto uporabljala valuta. Vendar pa je bilo pla\xc4\x8dilo za storitve kralju, uradnikom in templjem pogosto opravljeno v obliki prihodkov od zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d. Najstarej\xc5\xa1i kovanci, najdeni v Anuradhapuri, so iz 200. pr. n. \xc5\xa1t. Ti prvi kovanci so bili na roke tol\xc4\x8deni pravokotni ko\xc5\xa1\xc4\x8dki srebra, znani kot kahavanu. S\xc4\x8dasoma so postali okrogli, ki so jim nato sledili pravi kovanci. Nekatere kovine, zlasti zlato in srebro, so se uporabljale tudi za trgovanje. Na kovancih tega obdobja so obi\xc4\x8dajno vtisnili vzorce slonov, konj, svastiko in darma\xc4\x8dakro._NEWLINE_Primarni davek tega obdobja je bil poimenovan bojakapati (davek na zrnje) in zara\xc4\x8dunan za zemlji\xc5\xa1\xc4\x8de, ki se je uporabljalo za gojenje. Za vodo, ki se je uporabljala iz zbiralnikov, je bil zara\xc4\x8dunan davek na vodo imenovan dakapati. V pristani\xc5\xa1\xc4\x8dih so bile uvedene carine. Tisti, ki niso mogli pla\xc4\x8dati teh davkov v gotovini, naj bi sodelovali pri storitvah, kot je popravljanje zbiralnikov. Upravljanje davkov je bila dol\xc5\xbenost Badagarika, kraljevega zakladnika.\n_START_SECTION_\nKultura\n_START_PARAGRAPH_\nKultura v kraljestvu je v veliki meri temeljila na budizmu s klanjem \xc5\xbeivali za hrano, ki je veljalo za nizko in ne\xc4\x8disto. Posledi\xc4\x8dno je bila \xc5\xbeivinoreja, razen vzreje bivolov (Bubalus bubalis) in goveda, redka. Sloni in konji so bili presti\xc5\xbeni simbol in jih je lahko imelo samo plemstvo. Sposobnosti, potrebne za usposabljanje in skrb za te \xc5\xbeivali, so bile zelo cenjene. Govedo in bivole so uporabljali za oranje in pripravo ri\xc5\xbeevih polj. Mle\xc4\x8dni izdelki so bili pomemben del ljudske prehrane. V pali in singalski literaturi je pogosto omenjenih pet izdelkov, pridobljenih od krave: mleko, skuta, pinjenec, ghee in maslo. Za prevoz so uporabljali vole in volovsko vprego._NEWLINE_Obdelava kovin je bila pomembna in dobro razvita obrt, kovinska orodja, kot so sekire in motike pa pogoste. Oro\xc5\xbeje in orodje iz \xc5\xbeeleza in jekla so izdelovali v velikem obsegu za vojsko. Dober pokazatelj razvoja obdelave kovin tega obdobja je Lovamahapaya, ki je bila v celoti pokrita z bakrom._NEWLINE_Naselja so bila navadno koncentrirana okrog namakalnih zbiralnikov, da bi omogo\xc4\x8dili enostaven dostop do vode za kmetijstvo. Hi\xc5\xa1e so stale neposredno pod nasipom, med vodo in polji na spodnjem delu. To je olaj\xc5\xa1alo nadzor oskrbe z vodo na poljih in tudi podpiralo vzdr\xc5\xbeevanje doma\xc4\x8dih vrtov za pridelavo sadja in zelenjave. Vas je obi\xc4\x8dajno sestavljal skupek stanovanj, ri\xc5\xbeevih polj, zbiralnik, pa\xc5\xa1na tla, rezervni posevki zaradi kolobarjenja in va\xc5\xa1ki gozd. Na obmo\xc4\x8djih z ve\xc4\x8djimi padavinami je stalni vodotok pogosto prevzel mesto zbiralnika. Zaradi velikega \xc5\xa1tevila zbiralnikov je bilo v tem obdobju raz\xc5\xa1irjeno ribi\xc5\xa1tvo. \xc4\x8ceprav ni v celoti odsoten, v tem obdobju morski ribolov ni bil obi\xc4\x8dajen predvsem zaradi te\xc5\xbeav s prevozom morskih rib v mesta, ki so bila dale\xc4\x8d v notranjosti. _NEWLINE_Zdi se, da je bila \xc5\xbeenskam v tem \xc4\x8dasu dovoljena precej\xc5\xa1nja svoboda in neodvisnost.  Dutthagamani je pogosto iskal nasvete svoje matere med voja\xc5\xa1kimi akcijami.  Skalni napisi ka\xc5\xbeejo, da so \xc5\xbeenske donirale jamam in templjem. Vendar ni podatkov o \xc5\xbeenskah, ki bi imele kakr\xc5\xa1ne koli administrativne polo\xc5\xbeaje. Ni jasno ali so bile \xc5\xbeenske enake mo\xc5\xa1kim, vendar so v verskih zadevah imele popolno.\n_START_SECTION_\nReligija\n_START_PARAGRAPH_\nPo uvedbi budizma med vladavino Devanampiya Tissa, se je pod njegovim pokroviteljstvom raz\xc5\xa1iril po vsej dr\xc5\xbeavi. [95] Po tem so vladarji pri\xc4\x8dakovali, da bodo varovanci budizma v dr\xc5\xbeavi in postali legitimni dejavnik kraljeve oblasti. Do konca kraljestva so nastale tri bratov\xc5\xa1\xc4\x8dine; Mahavihara, Abhayagiri in Jetavana. Mahavihara je bila ustanovljena takoj po uvedbi budizma v dr\xc5\xbeavo. Ker je predstavljal teravada u\xc4\x8denje, je ostala strogo konvencionalna v celotnem kraljestvu. Abhayagirijeva bratov\xc5\xa1\xc4\x8dina, ustanovljena po izgradnji samostana Abhayagiri, je predstavljalo ve\xc4\x8d \xc5\xa1ol budisti\xc4\x8dnih misli. Ni bila omejena na teravado in je sprejela mahajana in tantri\xc4\x8dne ideje. Malo je dokazov o bratov\xc5\xa1\xc4\x8dini Jetavana, ki je bila ustanovljena po izgradnji Jetavanaramaya, kasneje kot drugi dve. Tudi to je bilo sprejemljivo za nove in bolj liberalne poglede glede budizma. _NEWLINE_Vladarji so sponzorirali teravado in pogosto ukrepali, da bi prepre\xc4\x8dili \xc5\xa1irjenje prepri\xc4\x8danj mahajane. Vladarji, kot so Aggabodhi I., Ka\xc5\xa1japa V. (914-923) in Mahinda IV. (956-972), so razglasili disciplinska pravila za pravilno vedenje Sange. Voharika Tissa in Gothabhaya (249-262) sta iz reda izlo\xc4\x8dila ve\xc4\x8d menihov. Spremembe v tem so se zgodile, ko je Mahasena sprejel mahajana u\xc4\x8denje in delovala proti teravadskim ustanovam. Toda tudi on je dopustil u\xc4\x8denje teravade po tem, ko se je prebivalstvo uprlo. Kot kraljestvo in oblast ali kralji zgubljali mo\xc4\x8d, tako sta se mahajana in tantri\xc4\x8dna doktrina spet za\xc4\x8deli \xc5\xa1iriti, teravada pa je ostala glavna in najbolj raz\xc5\xa1irjena doktrina. _NEWLINE_Sledilci hinduizma so bili do neke mere prisotni tudi med Anuradhapurskim kraljestvom. \xc5\xa0tevilni so bili v Rajrati v \xc4\x8dasu vladavine Elara. Mahasen je v \xc4\x8dasu svojega vladanja v 2. stoletju uni\xc4\x8dil ve\xc4\x8d hindujskih templjev. Zlasti indijske trgovske skupnosti, ki so \xc5\xbeivele v bli\xc5\xbeini pristani\xc5\xa1\xc4\x8d, kot sta Mahatittha in Gokanna, so bile privr\xc5\xbeenci hinduizma in hindujskih templjev. Do konca kraljestva v Anuradhapura so bili zgrajeni veliki hindujski templji, kot je tempelj Konesvaram. Zgodovinski viri  ka\xc5\xbeejo, da so med vladavino Valagamba bili prisotni tudi d\xc5\xbeainisti.\n_START_SECTION_\nUmetnost\n_START_PARAGRAPH_\nFreske najdene v Sigiriji so naslikali v \xc4\x8dasu vladavine kralja Ka\xc5\xa1japa I. (vladal 477 - 495). Predstavljajo \xc5\xbeenske figure, ki nosijo cvetje in so najstarej\xc5\xa1e ohranjene slike iz anuradhapurskega obdobja. Razli\xc4\x8dne teorije obstajajo o tem, kdo je prikazan na teh slikah. Nekateri nakazujejo, da gre za apsare (nebe\xc5\xa1ke nimfe - \xc5\xbeenski duh oblakov in voda v hinduizmu), drugi predlagajo, da so gospe s kraljevega dvora ali celo predstavljajo oblake strele in de\xc5\xbe. \xc4\x8ceprav imajo podobnost s poslikavami v jamah Ad\xc5\xbeanta v Indiji, obstajajo znatne razlike v slogu in sestavi, kar nakazuje, da gre za primere posebne \xc5\xa1rilan\xc5\xa1ke \xc5\xa1ole umetnosti. ._NEWLINE_Slike iz jame v vasi Hindagali segajo v pozno anuradhapursko obdobje ali lahko celo pripadajo istemu obdobju kot slike v Sigiriji. Slike Sigirije in Hindagala so edini ohranjeni primerki umetnosti v kraljestvu. Ostanki poslikav ka\xc5\xbeejo, da so bile poslikane tudi stene in stropi nekaterih stavb in notranjih zidov dagob in vahalkad. Saddhatissa je zaposlovala slikarje za okrasitev Ruwanweli Seya, ko ga je njegov brat Dutthagamani \xc5\xbeelel videti na smrtni postelji. _NEWLINE_Kipi, najbolj opazni so kipi Bude, so umetnost, ki so jo kiparji \xc5\xa0rilanke izpopolnili v \xc4\x8dasu Anuradhapurskega kraljestva. Najstarej\xc5\xa1i kipi Bude, ki spadajo v obdobje v Berani, segajo v 1. stoletje na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja. Pri izdelavi teh kipov so bili uporabljeni standardni polo\xc5\xbeaji, kot so Abhaya Mudra, Dhyana Mudra, Vitarka Mudra in Kataka Mudra. Kip samadija v Anuradhapuri, ki velja za enega najlep\xc5\xa1ih primerov starodavne umetnosti \xc5\xa0rilanke , ka\xc5\xbee Budo v sede\xc4\x8dem polo\xc5\xbeaju v globoki meditaciji in je izklesan iz dolomitnega marmorja in datira v 4. stoletje. Kip Toluvila je iz granita, je podoben prej\xc5\xa1njemu, datira v poznej\xc5\xa1e obdobje kraljestva in je eden najbolje ohranjenih kipov na \xc5\xa0rilanki. Zna\xc4\x8dilni stoje\xc4\x8di kipi Bud iz obdobja so tisti iz Avukana, Maligavila in Buduruvagala. Kip Buduruvagala je najvi\xc5\xa1ji v dr\xc5\xbeavi s 15 metri vi\xc5\xa1ine. Vsi ti kipi so izklesani iz raznih kamnin._NEWLINE_Rezbarije v templju Isurumunija so med najbolj\xc5\xa1imi primeri umetnosti rezbarjenja v kamnu v Anuradhapurskem kraljestvu. Spretnost v umetnosti je bila v tem \xc4\x8dasu spo\xc5\xa1tovana in cenjena, umetniki pa so bili nagrajeni s strani vladarjev. Mahavamsa pi\xc5\xa1e, da je bil Jetthatissa II. (328-337) sam usposobljen rezbar v kamnu in slonovini.\n_START_SECTION_\nTehnologija\n_START_PARAGRAPH_\nPotrebna je bila napredna tehnologija za na\xc4\x8drtovanje in izgradnjo velikih zbiralnikov in kanalov. Pri gradnji so bili prehodi med nizkimi grebeni hribov v suhih obmo\xc4\x8djih uporabljeni za zajezitev vodnih tokov. V gradbeni\xc5\xa1tvu sta bili uporabljeni dve razli\xc4\x8dni tehniki; ena metoda je vklju\xc4\x8devala izdelavo nasipa z naravnimi kamnitimi formacijami v dolini, druga pa s preusmerjanjem vodotokov skozi zgrajene kanale v zbiralnike. Vsi zbiralniki in kanali na obmo\xc4\x8dju so bili med seboj povezani z zapletenim omre\xc5\xbejem, tako da se je prese\xc5\xbena voda iz ene prelivala v drugega. Lokacije teh konstrukcij ka\xc5\xbeejo, da so se stari in\xc5\xbeenirji zavedali lokalnih geolo\xc5\xa1kih formacij in jih u\xc4\x8dinkovito uporabili. Za oskrbo z vodo do in iz umetnih ribnikov so bili zgrajeni tudi podzemni vodi, kot na primer v Kuttam Pokuni in ribniki v Sigiriji. _NEWLINE_Jayaganga, dolga 87 km, ima naklon 15 centimetrov na 1,6 km ali 0,01%, kar ka\xc5\xbee, da so gradbeniki imeli strokovno znanje in natan\xc4\x8dne merilne naprave, da bi dosegli najmanj\xc5\xa1i padec toka vode. Konstrukcija zapornic Bisokotuve, ki se uporablja za nadzorovanje zunanjega pretoka vode v zbiralnikih ka\xc5\xbee na velik napredek v tehnologiji namakanja. Od tretjega stoletja so te zapornice iz opeke in kamna, postavljene na razli\xc4\x8dnih ravneh v nasipih zbiralnikov.'