b'\n_START_ARTICLE_\nIvan Susanin (opera)\n_START_PARAGRAPH_\nIvan Susanin (rus. \xd0\x98\xd0\xb2\xd0\xb0\xcc\x81\xcc\x81\xd0\xbd \xd0\xa1\xd1\x83\xd1\x81\xd0\xb0\xcc\x81\xd0\xbd\xd0\xb8\xd0\xbd) je opera v \xc5\xa1tirih dejanjih z epilogom ruskega skladatelja Mihaila Glinke. Krstna predstava je bila 9. decembra 1836 v Sankt Petersburgu. Libreto sta spisala Vasilij \xc5\xbdukovski in Egor Rosen. Opero s podobno vsebino je poprej \xc5\xbee hotel komponirati dvorni kapelnik Caterino Cavos, vodilna osebnost v takratni peterbur\xc5\xa1ki glasbi, a je odstopil od dela v korist Glinke, potem ko je spoznal njegovo delo. Bil je namre\xc4\x8d tako presunjen od njene prepri\xc4\x8devalnosti. Na krstni predstavi je bil dirigent. Opera sprva ni ugajala (predvsem zaradi pomislekov z ruskega dvora, saj glavna oseba ni aristokrat), vendar je s\xc4\x8dasoma pri ljudstvu postala priljubljena. Ruski car Nikolaj I. se je celo udele\xc5\xbeil generalke opere, v zahvalo za to pa je Glinka preimenoval opero v \xc5\xbdivljenje za Carja._NEWLINE_Na odru ljubljanske Opere je bilo delo zadnji\xc4\x8d na sporedu leta 1947 v prevodu Smiljana Samca, re\xc5\xbeiji Petra Golovina in pod glasbenim vodstvom Mirka Poli\xc4\x8da.\n_START_SECTION_\nPrvo dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nVas Domnina v pozni jeseni leta 1612._NEWLINE_Kmetje s Susaninom, z Antonido in Vanjo pozdravljajo \xc4\x8deto vojakov, ki se pripravljajo na boj z nasilnimi Poljaki. Kmetice pogostijo branitelje domovine s kruhom, soljo in z medico. Ko se ljudstvo razide, ostane Susaninova h\xc4\x8di Antonida sama z mislijo na svojega dragega in njuno bli\xc5\xbenjo poroko. Susanin pove ljudstvu, da so Poljaki \xc5\xbee zasedli prestolnico. Po reki priveslajo \xc4\x8dolnarji in z njimi pride Antonidin zaro\xc4\x8denec Sobinjin z vestjo, da je s svojim oddelkom razbil poljski odred. Obenem sporo\xc4\x8di, da sta Minjin in Po\xc5\xbearski izdala razglas, naj vstane na boj s sovra\xc5\xbenikom. Vojska se \xc5\xbee zbira od vseh strani. Sobinjin objame svojo nevesto, zaradi katere je pri\xc5\xa1el, da bi se z njo \xc5\xa1e pred bojem poro\xc4\x8dil. Susanin pa ne privoli, da bi se poro\xc4\x8dila, dokler le\xc5\xbei nad domovino nesre\xc4\x8dna usoda. Ljudstvo prise\xc5\xbee, da bo branilo rodno zemljo in jo osvobodilo sovra\xc5\xbenika.\n_START_SECTION_\nDrugo dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nPrestolna dvorana poljskega kralja Sigismunda III._NEWLINE_Na dvoru poljsko plemstvo slavi in pri\xc4\x8dakuje bogat plen z ruske de\xc5\xbeele. Plemkinje nagovarjajo viteze, na jim v Rusiji nagrabijo \xc4\x8dim ve\xc4\x8d dragocenosti. Med veselja\xc4\x8denjem se razvije ples krakovjak, val\xc4\x8dek in mazurka. Ples prekine glasnik poljske vojske v Rusiji z novico, da sta Minjin in Po\xc5\xbearski obkolila Moskvo. Ta vest vzbudi v Poljakih preplah. Ko pa izvedo, da je Minjin le ruski mu\xc5\xbeik, jih oholi ponos pod\xc5\xbege, da sklenejo \xc5\xa1e temeljiteje pokon\xc4\x8dati Rusijo.\n_START_SECTION_\nTretje dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nV Susaninovi hi\xc5\xa1i._NEWLINE_Posinovljenec Vanja obuja spomin na mrtvo mater. Vstopi Susanin z novico, da je pono\xc4\x8di pri\xc5\xa1el v bli\xc5\xbenje gozdove Minjin s svojo vojsko. Vanja hrepeni, da bi videl juna\xc5\xa1kega Minjina. Sosedje pridejo po narodnem obi\xc4\x8daju vo\xc5\xa1\xc4\x8dit sre\xc4\x8do nevesti, ki se bo danes poro\xc4\x8dila. Susanin jih povabi na gostijo, na to opravi na samem v dru\xc5\xbeini obred slovesa. Sobinjin se odpravi vabit svate. Ko ostane Susanin sam z Vanjo in Antonido, prihrumi v hi\xc5\xa1o \xc4\x8deta mimoido\xc4\x8dih Poljakov. Poljska vojska je v snegu izgubila pot, zato ho\xc4\x8dejo Poljaki Susanina prisiliti, naj jim poka\xc5\xbee pot v Moskvo. Susanin se upira. Poljaki mu uka\xc5\xbeejo, naj izbira med bogato nagrado ali pa smrtjo. Susanin se odlo\xc4\x8di za juna\xc5\xa1ko dejanje. Na videz sprejme ponujeno pla\xc4\x8dilo, v resnici pa sklene popeljati poljsko vojsko v neprehodno go\xc5\xa1\xc4\x8davo, zamete in propad. Vanji pa veli, naj nemudno odhiti v Minjinov tabor in tam sporo\xc4\x8di, kaj se je zgodilo. Ko se poslovi \xc5\xa1e od jokajo\xc4\x8de h\xc4\x8derke, izgine s Poljaki v no\xc4\x8d. Dru\xc5\xbeice in Sobinjin najdejo le objokano nevesto. Ko Sobinjin izve za Susaninovo usodo, skli\xc4\x8de vojake, da odhitijo Susaninu na pomo\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cetrto dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nV zasne\xc5\xbeenih gozdovih.\n_START_SECTION_\nPrva slika\n_START_PARAGRAPH_\nVanji je konj omagal v visokem snegu. S poslednjimi mo\xc4\x8dmi se fant prebija skozi gozd do Minjinovega tabora. Tam razbija z rokami po vratih, a v viharju in temni no\xc4\x8di ga nih\xc4\x8de ne sli\xc5\xa1i. Ko je \xc5\xbee skoraj omagal, ga v taboru vendarle zasli\xc5\xa1ijo. Vanja pove, kako so Susanina odpeljali Poljaki in kaj mu je o\xc4\x8de naro\xc4\x8dil. Minjinovi vojaki vzamejo Vanjo za vodnika in se odpravijo za Susaninom.\n_START_SECTION_\nDruga slika\n_START_PARAGRAPH_\nSusanin je zavedel Poljake v nepregleden in te\xc5\xbeko dostopen gozd. V Poljakih se budi sum, a Susanin jih potola\xc5\xbei, da bodo \xc5\xbee ob zori videli, da so na pravi poti. Ko se utaborijo, utrujeni voj\xc5\xa1\xc4\x8daki hitro zaspijo. Susanin sam pri sebi naredi obra\xc4\x8dun nad \xc5\xbeivljenjem. Ni mu lahko posloviti se od \xc5\xbeivljenja in doma\xc4\x8dih, a preve\xc4\x8d ljubi svojo zemljo, da bi mu bilo te\xc5\xbeko umreti za njen blagor. Nato le\xc5\xbee \xc5\xa1e sam k poslednjemu kratkemu spancu. Proti jutru ga Poljaki zbudijo in terjajo od njega jasne besede. Susanin vidi vzhajajo\xc4\x8do zarjo in ve, da je njegova naloga kon\xc4\x8dana. Prizna jim, da jih je zapeljal v pogubo, iz katere ni re\xc5\xa1itve. Pobesneli Poljaki ga tedaj pobijejo.\n_START_SECTION_\nEpilog\n_START_PARAGRAPH_\nNa Rde\xc4\x8dem trgu v Moskvi._NEWLINE_Ljudstvo slavi kon\xc4\x8dno zmago nad Poljaki. Antonida, Vanja in Sobinjin obujajo grenki spomin na Susanina, ki mu ni bilo dano do\xc4\x8dakati zmagoslavnega dne. Vojaki in ljudstvo v spomin na padlega junaka zapojejo hvalnico zmagovalcem in ruski domovini.'