b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xbdivali\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdivali so evkarionti, z izjemo skupine Myxozoa mnogoceli\xc4\x8dni organizmi, kar jih lo\xc4\x8di od bakterij in ve\xc4\x8dine protistov.  So heterotrofi, po \xc4\x8demer se razlikujejo od rastlin in alg. Z na\xc4\x8dinom prehranjevanja je povezana sposobnost premikanja, ki jo imajo skoraj vse \xc5\xbeivali v vsaj enem stadiju \xc5\xbeivljenjskega kroga, in natan\xc4\x8dnej\xc5\xa1a telesna zgradba (posebej prebavnega sistema)._NEWLINE_Razmno\xc5\xbeujejo se ve\xc4\x8dinoma spolno, odrasle \xc5\xbeivali so diploidne ali poliploidne. Nekatere pa se lahko razmno\xc5\xbeujejo tudi nespolno s partenogenezo.\n_START_SECTION_\nZgradba\n_START_PARAGRAPH_\nZ nekaterimi izjemami, med katerimi so najo\xc4\x8ditnej\xc5\xa1e spu\xc5\xbeve in plakozoji, je \xc5\xbeivalsko telo diferencirano v tkiva. Ti vklju\xc4\x8dujejo mi\xc5\xa1ice, ki so se sposobne kr\xc4\x8diti in nadzorovati gibanje, ter \xc5\xbeiv\xc4\x8dna tkiva, ki omogo\xc4\x8dajo po\xc5\xa1iljanje in obdelavo signalov. Obi\xc4\x8dajno imajo tudi notranjo prebavno votlino z eno ali dvema odprtinama. _NEWLINE_Vse \xc5\xbeivali imajo evkariontske celice, ki so obdane z zna\xc4\x8dilnim zunajceli\xc4\x8dnim matriksom, ki ga sestavljajo kolagen in elastin ter glikoproteini. Ta se lahko kalcificira v strukture, kot so to hi\xc5\xa1ice mehku\xc5\xbecev, kosti in iglice. Pri razvoju tvori razmeroma pro\xc5\xbeno ogrodje, kjer se lahko celice gibajo in reorganizirajo ter tvorijo zapletene strukture. Nasprotno se v drugih mnogoceli\xc4\x8dnih organizmih, kot so rastline in glive, celice dr\xc5\xbeijo na mestu s pomo\xc4\x8djo celi\xc4\x8dnih sten in na ta na\xc4\x8din lahko pospe\xc5\xa1eno rastejo. Edinstveni za \xc5\xbeivalske celice so naslednji tipi medceli\xc4\x8dnih stikov: tesni stiki, presledkovni stiki in dezmosomi.\n_START_SECTION_\nRazmno\xc5\xbeevanje in razvoj\n_START_PARAGRAPH_\nSkoraj vse \xc5\xbeivali se razmno\xc5\xbeujejo spolno. _NEWLINE_Pri spolnem razmno\xc5\xbeevanju nastopata dve vrsti spolnih celic (gamet): mo\xc5\xa1ke (spermiji) in \xc5\xbeenske (jaj\xc4\x8deca). \xc5\xbdivali so navadno enospolne, nekatere ni\xc5\xbeje skupine imajo tako testise kot jaj\xc4\x8dnike, imenujemo jih obojespolniki ali hermafroditi._NEWLINE_Nekatere \xc5\xbeivali se lahko razmno\xc5\xbeujejo nespolno. To se lahko zgodi pri partenogenezi, kjer se iz neoplojenega jaj\xc4\x8deca razvijejo mladi osebki, pri brstenju (spu\xc5\xbeve) ali pri fragmentaciji kjer se telo razdeli na fragmente in se vsak del lahko razvije v nov organizem.\n_START_SECTION_\nHrana in viri energije\n_START_PARAGRAPH_\nVse \xc5\xbeivali so heterotrofi, kar pomeni, da se neposredno ali posredno prehranjujejo s snovmi nastalimi v drugih organizmih. Pogosto se naprej delijo na skupine, kot so zveri, herbivori, omnivori in paraziti._NEWLINE_Plenilstvo je biolo\xc5\xa1ka interakcija, kjer se plenilec (heterotrof, ki lovi) hrani s svojim plenom (organizem, ki je napaden). Plenilec lahko ubije svoj plen zaradi hranjenja ali zaradi drugih vzrokov, vendar je posledica vedno smrt plena. Drugi glavni na\xc4\x8din konzumiranja hrane imajo detritofagi, ki se hranijo z mrtvo organsko snovjo. V\xc4\x8dasih je te\xc5\xbeko lo\xc4\x8devati ta dva na\xc4\x8dina prehranjevalnega vedenja, na primer kadar parazit pre\xc5\xbei na gostiteljski organizem in nanj le\xc5\xbee jaj\xc4\x8deca, tako da se potomstvo potem po izvalitvi lahko hrani z razpadajo\xc4\x8dim truplom. Medsebojni selekcijski pritiski, ki se ob tem pojavljajo, so pripeljali do evolucijske \xc2\xbboboro\xc5\xbeitvene tekme\xc2\xab\xc2\xa0med plenom in plenilcem, katere rezultat so razli\xc4\x8dne protiplenilske prilagoditve in na\xc4\x8dini, kako jih zaobiti._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina \xc5\xbeivali posredno uporablja energijo sonca, s tem da jedo rastline ali \xc5\xbeivali, ki jedo rastline. Ve\xc4\x8dina rastlin uporablja svetlobo za pretvorbo anorganskih snovi v ogljikove hidrate, ma\xc5\xa1\xc4\x8dobe, proteine in druge biomolekule. Za\xc4\x8den\xc5\xa1i z ogljikovim dioksidom (CO\xe2\x82\x82) in vodo (H\xe2\x82\x82O) fotosinteza pretvori energijo son\xc4\x8dne svetlobe v kemi\xc4\x8dno energijo v obliki enostavnih sladkorjev (npr. glukoza) s spro\xc5\xa1\xc4\x8danjem molekularnega kisika. Ti sladkorji se nato uporabijo kot gradniki za rast rastlin, vklju\xc4\x8dno s proizvodnjo drugih biomolekul. Ko \xc5\xbeival poje rastlino (ali poje druge \xc5\xbeivali, ki so pojedle rastline), reducirane ogljikove spojine v hrani postanejo vir energijskih in gradbenih materialov za \xc5\xbeivali. _NEWLINE_\xc5\xbdivali, ki \xc5\xbeivijo na oceanskem dnu v bli\xc5\xbeini hidrotermalnih vrelcev, niso odvisne od energije son\xc4\x8dne svetlobe. Osnovo prehranjevalne verige namesto tega tvorijo kemosintetske arheje in bakterije.\n_START_SECTION_\nEvolucija\n_START_PARAGRAPH_\nPo danes znanih dokazih naj bi \xc5\xbeivali nastale iz bi\xc4\x8dkastih evkariontov, podobnih dana\xc5\xa1njim bi\xc4\x8dkarjem ovratni\xc4\x8darjem, ki so najbli\xc5\xbeji \xc5\xa1e \xc5\xbeive\xc4\x8di sorodniki \xc5\xbeivali. Najstarej\xc5\xa1i fosili, ki verjetno pripadajo \xc5\xbeivalim, so stari 610 milijonov let (pozni predkambrij), obstajajo pa tudi fosilne sledi \xc5\xbeivali, domnevno tako kompleksnih kot dana\xc5\xa1nji de\xc5\xbeevniki, stare milijardo let._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina poznanih \xc5\xbeivalskih debel se je pojavila med izrazito diverzifikacijo fosiliziranih oblik \xc5\xbeivljenja v kambriju pred 542 milijoni let. Ta dogodek imenujemo kambrijska eksplozija.'