b'\n_START_ARTICLE_\nS\xc3\xb8ren Kierkegaard\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nS\xc3\xb8ren Kierkegaard se je rodil 15. maja 1813 v prestolnici Danske v bogato, ugledno trgovsko dru\xc5\xbeino kot sedmi otrok. Njegov o\xc4\x8de je tedaj \xc5\xa1tel \xc5\xa1estinpetdeset let, mati pa \xc5\xa1tiriin\xc5\xa1tirideset. Pravega otro\xc5\xa1tva ni imel, saj mu ga je priskutil s krivdo obremenjeni o\xc4\x8de, strogi luteranec, pri katerem je pre\xc5\xbeivljal veliko \xc4\x8dasa. V enem izmed del je Kierkegaard zapisal: \xc2\xbbV najne\xc5\xbenej\xc5\xa1em otro\xc5\xa1tvu so mi naprtili vtise, ki so bili starca, kateri mi jih je nalo\xc5\xbeil, samega strli. Otrok, ki ga tako nesmiselno prisilijo misliti in \xc4\x8dutiti kot \xc5\xbealosten starec \xe2\x80\x93 kako grozno! Ni\xc4\x8d \xc4\x8dudnega, da se mi je zdelo v\xc4\x8dasih kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo najbolj ne\xc4\x8dlove\xc5\xa1ka okrutnost.\xc2\xab Z drugimi otroki se ni smel igrati.\n_START_SECTION_\nO\xc4\x8detova krivda\n_START_PARAGRAPH_\nKierkegaardovo delo je mo\xc4\x8dno zaznamovala o\xc4\x8detova vzgoja - vzgajan je bil v strogo kr\xc5\xa1\xc4\x8danskem duhu. Njegov o\xc4\x8de, Michael Pedersen, je namre\xc4\x8d \xc5\xbeivel s stra\xc5\xa1nim ob\xc4\x8dutkom krivde, le-to pa je prena\xc5\xa1al na sina in na vso dru\xc5\xbeino._NEWLINE_O\xc4\x8detova zgodba sega v pozno otro\xc5\xa1tvo, ko je pri desetih letih pasel ovce po jutlandski planjavi. V skrajnem obupu je stopil na neki gri\xc4\x8d, dvignil roke v nebo in glasno ozmerjal Boga za bedo, ki jo je do\xc5\xbeivljal. Krivda je bila rojena; z njo si je razlagal smrt prve in druge \xc5\xbeene ter petih od sedmih otrok. Mislil je, da je prekleta cela dru\xc5\xbeina, in bil prepri\xc4\x8dan, da bosta prekmalu preminula tudi pre\xc5\xbeivela sinova, med katerima je bil S\xc3\xb8ren. Nanj je prena\xc5\xa1al svojo krivdo in svoj strah ter mu vsiljeval misel na smrt._NEWLINE_Kierkegaarda je to globoko zaznamovalo; konec \xc5\xbeivljenja je imel nenehno pred o\xc4\x8dmi. Iz njegovega Dnevnika je razvidno, da je bil prepri\xc4\x8dan, da bo umrl pri 34.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tudijska leta\n_START_PARAGRAPH_\nNi\xc4\x8d \xc4\x8dudnega torej ni, da se je Kierkegaard v \xc5\xa1tudentskih letih o\xc4\x8detu uprl. Leta 1830 je pri\xc4\x8del \xc5\xa1olanje na Univerzi v K\xc3\xb8benhavnu, kjer se je ukvarjal s teologijo, literaturo in filozofijo ter se seznanil z intelektualnimi tokovi romanti\xc4\x8dne in hegeljanske filozofije. Njegovo \xc5\xa1olanje ni potekalo gladko, saj se je raje kot \xc5\xa1tudiju posve\xc4\x8dal lastnim interesom. Na zunaj je \xc5\xbeivel veselo \xc5\xbeivljenje - v dru\xc5\xbebi tovari\xc5\xa1ev se je vdajal no\xc4\x8dnim zabavam v lokalih in raznovrstnim pretiravanjem - vendar ne ravno z dobro vestjo. V ozadju se je namre\xc4\x8d skrivala njegova nerazlo\xc5\xbeljiva melanholija, ki se mu je ni uspelo nikoli iznebiti, na kar nakazuje tudi zapis v Dnevniku za leto 1836: \xc2\xbbPravkar se vra\xc4\x8dam z zabave, ki sem ji bil du\xc5\xa1a in srce; duhovitost je kar bila z mojih ustnic, vsi so se smejali in me ob\xc4\x8dudovali \xe2\x80\x93 jaz pa sem od\xc5\xa1el in bi se najraj\xc5\xa1i ustrelil ...\xc2\xab_NEWLINE_Prav ta leta je tudi veliko premi\xc5\xa1ljeval in bral ter razvil svoj ostri estetski \xc4\x8dut._NEWLINE_Z o\xc4\x8detom se je Kierkegaard spravil malo pred njegovo smtjo (1838), po kateri se je njegovo \xc5\xbeivljenje popolnoma spremenilo. Naposled je dokon\xc4\x8dal \xc5\xa1tudij teologije (1940), vendar pastor zaradi nestrinjanja s cerkvijo ni postal.\n_START_SECTION_\nZaroka z Regino Olsen\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0e preden je dokon\xc4\x8dal univerzitetni \xc5\xa1tudij, se je zaljubil v sedemnajstletno Regino Olsen, h\xc4\x8der danskega parlamentarca, s katero se je septembra 1840 tudi zaro\xc4\x8dil. Ko je pri\xc5\xa1el \xc4\x8das poroke, pa je zaradi lastnih kompleksov in pomislekov zaroko kljub ljubezni do zaro\xc4\x8denke preklical (1841). V Dnevniku je opisal ta prelom in dodal: \xc2\xbbTako sva se lo\xc4\x8dila. Vso no\xc4\x8d sem v postelji jokal. Prihodnjega dne pa sem se vedel kot po navadi, bil sem prav tako duhovit in razigran. To je bilo potrebno. Moj brat je rekel, da bo \xc5\xa1el k njenim doma\xc4\x8dim in jim dokazal, da nisem baraba. "\xc4\x8ce bo\xc5\xa1 to storil, ti bom pognal kroglo v glavo", sem odvrnil. To najbolje dokazuje, kako prizadet sem bil. Od\xc5\xa1el sem v Berlin. Zelo sem trpel, vsak dan sem mislil nanjo.\xc2\xab Nato sledi pripomba: \xc2\xbbKo so bile vezi pretrgane, sem pomislil tole: ali se vrzi v najbolj divje veselja\xc4\x8denje ali pa postani globoko veren, vendar z vernostjo, ki bo druga\xc4\x8dna od popovske brozge.\xc2\xab Izbral je drugo mo\xc5\xbenost in se posvetil svojemu filozofskemu poslanstvu._NEWLINE_Prekinitev zaroke je zaznamovala tudi njegovo delo \xe2\x80\x93 pojavi se vpra\xc5\xa1anje \xc5\xbeenske kot ideje in problema strahu pred spolnostjo. Hkrati pa je tudi rojstvo Kierkegaarda pisatelja in misleca. Postal je eden izmed najplodovitej\xc5\xa1ih danskih pisateljev, prelom pa sprejel kot nekak\xc5\xa1no vi\xc5\xa1jo usodo. Pri\xc5\xa1el je do spoznanja, da je bila njegova tragedija po bo\xc5\xbeji volji potrebna za to, da se osvobodi za resni\xc4\x8dno veliko nalogo, katere izpolnitev bi poroka lahko prepre\xc4\x8dila. \xc5\xa0tel se je za nekak\xc5\xa1no spravno \xc5\xbertev vi\xc5\xa1jega reda._NEWLINE_O tem je zapisal: \xc2\xbbMisel, da so v vsaki generaciji dva ali trije, ki so \xc5\xbertvovani za druge, sega v mojem spominu zelo dale\xc4\x8d nazaj; in v svoji melanholiji sem dojel, da sem tudi sam dolo\xc4\x8den v ta namen.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nVzroki za prekinitev zaroke\n_START_PARAGRAPH_\nNepri\xc4\x8dakovana odlo\xc4\x8ditev bi lahko temeljila na Kierkegaardovi telesni deformiranosti, ki jo je zelo opazil \xe2\x80\x93 hrbtenico je imel rahlo ukrivljeno, tako da je izgledal nekoliko grbast. V resnici grba ni bila zares o\xc4\x8ditna in tudi Regine ni motila; vseeno ga je imela iskreno rada._NEWLINE_Vzrok bi lahko ti\xc4\x8dal tudi v impotenci, za\xc4\x8dasni ali trajni, ki bi jo lahko povzro\xc4\x8dila celo kak\xc5\xa1na posebno odvratna seksualna izku\xc5\xa1nja. Znano je namre\xc4\x8d, da je \xc5\xa1el Kierkegaard leta 1838 s pajda\xc5\xa1i v bordel, po dogodku pa je v Dnevnik zabele\xc5\xbeil, da lahko tak\xc5\xa1no moralno gnu\xc5\xa1enje povzro\xc4\x8di celo nekak\xc5\xa1no seksualno paralizo ali pa tudi dejansko impotenco \xe2\x80\x93 vse je odvisno od stopnje gnu\xc5\xa1enja._NEWLINE_V \xc4\x8dasu, ko je bil zaro\xc4\x8den z Regino, ga je njegovo telesno stanje tako skrbelo, da se je posvetoval celo z zdravnikom (zgolj zaradi grbe tega verjetno ne bi storil)._NEWLINE_Na seksualno \xc5\xa1ibkost ve\xc4\x8dkrat namiguje tudi v svojih delih. V primeru poroke z mlado, fizi\xc4\x8dno zdravo in ljube\xc4\x8do \xc5\xbeensko bi to zanj pomenilo nesre\xc4\x8do, zato je izbral manj\xc5\xa1e zlo in od bodo\xc4\x8de neveste, s katero sta si bila zelo blizu, pobegnil._NEWLINE_Da bi Regini vse skupaj olaj\xc5\xa1al, je sku\xc5\xa1al igrati lahkomiselnega u\xc5\xbeiva\xc4\x8da, ki resni\xc4\x8dne ljubezni ne pozna in dekleta posledi\xc4\x8dno sploh ni vreden. Tudi umazanih govoric, ki so kro\xc5\xbeile po K\xc3\xb8benhavnu, si ni prizadeval zaustaviti. V Dnevniku pravi: \xc2\xbb\xc4\x8ce ljubi\xc5\xa1 kakor na smrtni postelji \xe2\x80\x93 in jaz sem dejansko mislil tako vsaki\xc4\x8d, ko sem se ji posve\xc4\x8dal; nikoli mi ni dejansko pri\xc5\xa1lo na misel, da bi jo ljubil mirno in zaupno \xe2\x80\x93 je to zares dovolj, da bi obupal. Hrepenel sem samo po tem, da bi ostal pri njej; toda v trenutku, ko sem od\xc5\xa1el, sem \xc4\x8dutil, da bo \xc5\xa1lo vse narobe, in ta trenutek je napo\xc4\x8dil vse prehitro. Odlo\xc4\x8dil sem se, da jo bom prepri\xc4\x8dal o tem, da je ne ljubim.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nPoklic\n_START_PARAGRAPH_\nPo o\xc4\x8detu je Kierkegaard podedoval zapu\xc5\xa1\xc4\x8dino, ki mu je omogo\xc4\x8dila, da se v \xc5\xbeivljenju ni nikoli odlo\xc4\x8dil za poklic luteranskega duhovnika, temve\xc4\x8d se je posvetil filozofiranju in pisanju.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nUmrl je pri 42 letih, 11. novembra 1855, v k\xc3\xb8benhavski bolni\xc5\xa1nici. Vzrok smrti naj bi bili zapleti zaradi padca z drevesa v otro\xc5\xa1tvu.\n_START_SECTION_\nFilozofija\n_START_PARAGRAPH_\nKierkegaard iz religioznega stali\xc5\xa1\xc4\x8da preu\xc4\x8duje na\xc4\x8dine \xc4\x8dlovekove eksistence, njegovo izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dno vpra\xc5\xa1anje pa je \'kako jaz kot bivajo\xc4\x8d subjekt stopam v odnos do Boga?\'. Za to je potrebno najprej\xc2\xa0\xc2\xbbsamega sebe razumeti v eksistenci\xc2\xab, kar je po njegovem mnenju iz svojega mi\xc5\xa1ljenja izklju\xc4\x8dila filozofija nem\xc5\xa1kega idealizma, posledi\xc4\x8dno pa ustvarila tip \xc2\xbbabstraktnega misleca\xc2\xab. Le-tega Kierkegaard ostro kritizira, saj naj zaradi svojega vidika iz ve\xc4\x8dnosti ne bi upo\xc5\xa1teval konkretnosti, \xc4\x8dasovnosti, ker pa ima tudi sam konkretno eksistenco, posledi\xc4\x8dno ne prevzame odgovornosti za temelj svojega bivanja. Abstraktni mislec mora zato postati subjektiven, dose\xc4\x8di\xc2\xa0\xc2\xbbda se spoznanje nana\xc5\xa1a na spoznavajo\xc4\x8dega, ki je bistveno bivajo\xc4\x8d\xc2\xab. V sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Kierkegaardovega preverjanja tako pride \xc4\x8dlovekova eksistenca in vpra\xc5\xa1anje, kaj je \xc4\x8dlovek? Ta je po njegovih besedah\xc2\xa0\xc2\xbbsinteza neskon\xc4\x8dnosti in kon\xc4\x8dnosti, \xc4\x8dasovnega in ve\xc4\x8dnega, svobode in nujnosti\xc2\xab. \xc4\x8clovek pa mora svoje sebstvo pridobiti z zavestnim zana\xc5\xa1anjem na sintezo svoje biti. Biti, kar on sam je, \xc4\x8dloveku ni dano, ampak je naloga, njeno izpolnitev pa mu nalaga njegova svoboda._NEWLINE_\xc4\x8clovek lahko svoje sebstvo zavestno ali nezavestno tudi zgre\xc5\xa1i, kar Kierkegaard ozna\xc4\x8duje kot obup. Ker se \xc4\x8dlovek kot sinteza ni ustvaril sam, ampak ga je ustvaril Bog, je njegovo nesorazmerje s svojo sintezo pred Bogom greh \xe2\x80\x93 ne hoteti biti to kar si. Pot posameznika k verovanju, v katerem \xc4\x8dlovek temelji na mo\xc4\x8di, ki ga je postavila, opisuje z razli\xc4\x8dnimi stadiji eksistence. V estetskem stadiju \xc4\x8dlovek samega sebe \xc5\xa1e ni izbral kot sebstvo. \xc5\xbdivi v zunanjosti in \xc4\x8dutnosti, vendar je odvisen od zunanjosti, tistega, kar ni v njegovi mo\xc4\x8di. Iz tega izhaja obup nad mo\xc5\xbenostjo, da bi mu bile razmere, v katerih \xc5\xbeivi, lahko vzete. Ko si posameznik v obupu izbere samega sebe kot to, kar je, preide v eti\xc4\x8dni stadij. S to izbiro njegova eksistenca pridobi neodvisnost od zunanjosti, sama postane subjekt odlo\xc4\x8danja in postavi absolutno razliko med dobrim in zlom. A v mo\xc5\xbenosti krivde etik spozna, da ne obvladuje razmer tako, da bi \xc5\xbeivel eti\xc4\x8dno idealno, kajti nad njim je greh. To vodi v zadnji, religiozni stadij, v katerem \xc4\x8dlovek samega sebe prizna za gre\xc5\xa1nika in doume, da se greha sam ne more osvoboditi, saj edino Bog lahko postavi pogoje resnice. Bog pa je moral priti k ljudem, da bi jim to podal \xe2\x80\x93 \xc4\x8dlovek sam od sebe ne more dospeti do resnice temve\xc4\x8d mora od boga prejeti njene pogoje. V veri \xc4\x8dlovek brez pridr\xc5\xbekov utemeljuje samega sebe v Bogu.\n_START_SECTION_\nZgodba o Abrahamu\n_START_PARAGRAPH_\nV knjigi Strah in trepet je podal naslednjo razlago svetopisemske zgodbe o Abrahamu in Izaku: Abraham je nerazumljiv kot \xc4\x8dlovek (\xc4\x8de si ga zamislimo kot pravega \xc4\x8dloveka in ne kot fantasti\xc4\x8dno osebo iz mitolo\xc5\xa1ke literature). Ali je vseskozi morilec ali pa smo pred paradoksom, ki je onstran razuma._NEWLINE_\xc2\xbbAbraham u\xc5\xbeiva \xc4\x8dast in slavo kot o\xc4\x8de vere, medtem ko bi ga morali to\xc5\xbeiti in ga obsoditi kot morilca.\xc2\xab Toda \xc4\x8de ga ne gre obsojati kot mo\xc5\xbenega morilca (kar ga gotovo ne more narediti za o\xc4\x8deta vere), potem ga je treba obsoditi kot norega. \xc2\xbb\xc4\x8clove\xc5\xa1ko re\xc4\x8deno, blazen je in za nikogar ne more biti razumen. In vendar, to je najmanj\xc5\xa1i izraz za njegovo blaznost.\xc2\xab_NEWLINE_Ena od najbolj pozornost vzbujajo\xc4\x8dih idej Kierkegaardove razlage Abrahamove norosti (tista, ki naj bi vzbudila strah in trepet iz naslova knjige) je, da zagotovitev teolo\xc5\xa1ke premise ne spremeni ni\xc4\x8desar. Abraham je nor, \xc4\x8de je Bog govoril z njim ali ne. \xc4\x8ce moralen \xc4\x8dlovek, poslu\xc5\xa1en zakonom,\xc2\xa0\xc2\xbbsli\xc5\xa1i bo\xc5\xbeji glas\xc2\xab\xc2\xa0in zato postane dru\xc5\xbebeno neodgovoren in \xc4\x8de brez zlo\xc4\x8dinskega namena \xc5\xbertvuje sina, da bi izpolnil skrivni ukaz, ki mu ga je dal Bog na samem, potem nedvomno z medicinsko-dru\xc5\xbebenega (tj. \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega) stali\xc5\xa1\xc4\x8da ni pri pravi pameti._NEWLINE_Abraham ni nor samo v prej\xc5\xa1njem pomenu, temve\xc4\x8d tudi v naslednjem: ne verjame samo, da bo sin umrl, ampak hkrati tudi, da ne bo umrl. (\xc5\xa0e vedno verjame, da se bo Bog dr\xc5\xbeal zaveze.) Z gotovostjo verjame v dve medsebojno izklju\xc4\x8dujo\xc4\x8di se tezi in se ravna glede na vsako posebej.Tako je Abraham ali morilec ali blazen ali pa je njegova zgodba razumu nedoumljiva._NEWLINE_Zadnji sklep se glasi: \xc2\xbbVera je paradoks, ki zmore spremeniti umor v sveto, Bogu v\xc5\xa1e\xc4\x8dno dejanje. Abraham je deloval na temelju absurda in zato postal o\xc4\x8de vere. Bil je ve\xc4\x8dji od vseh, velik zaradi svoje mo\xc4\x8di, ki je nemo\xc4\x8d, velik zaradi modrosti, katere skrivnost je norost, velik zaradi upanja, katerega skrivnost je blaznost, velik zaradi ljubezni, ki je mr\xc5\xbenja samega sebe.\xc2\xab _NEWLINE_S Platonovim izrazom je Abrahamovo stanje imenoval\xc2\xa0\xc2\xbbbo\xc5\xbeanska blaznost\xc2\xab.\xc2\xa0 Seveda se Kierkegaard ni vpra\xc5\xa1eval, ali je bil Abraham blazen, ampak je bila njegova blaznost bo\xc5\xbeansko ali demoni\xc4\x8dno navdahnjena. S \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega vidika je to \xc5\xa1e vedno vseeno._NEWLINE_Kierkegaard sugerira, da je posameznik vir vse avtoritete in da je popolnoma odgovoren za svoje odlo\xc4\x8ditve in dejanja. Abraham bi lahko glasu Boga odgovoril na zelo razli\xc4\x8dne na\xc4\x8dine, a se je odlo\xc4\x8dil, da ga sprejme. S tem je podelil svojo avtoriteto bo\xc5\xbejemu ukazu.'