b'\n_START_ARTICLE_\nJustus von Liebig\n_START_SECTION_\nMladost in \xc5\xa1tudij\n_START_PARAGRAPH_\nVon Liebigov o\xc4\x8de, Johann Georg Liebig, je trgoval s solmi in barvili in je kot ljubitelj delal poskuse s temi substancami. To je bil Liebigu uvod v kemijo. Njegova mati je bila Maria Caroline Caroline von Liebig (1781-1855). Liebig je imel starej\xc5\xa1ega brata, ki pa je umrl \xc5\xbee leta 1822, tri mlaj\xc5\xa1e brate (le dva sta do\xc5\xbeivela Justusovo slavo) in pet mlaj\xc5\xa1ih sester, od katerih je le ena pre\xc5\xbeivela mladoletnost._NEWLINE_Kot otroka premo\xc5\xbenih star\xc5\xa1ev so ga poslali v gimnazijo. Toda Liebig se je ukvarjal z vsem drugim, le z u\xc4\x8denjem ne. V \xc5\xa1oli je Liebig zelo slabo napredoval, saj, kot je dejal, ni imel spomina, da bi sprejemal to, kar se sli\xc5\xa1i, in skoraj ni\xc4\x8d ali zelo malo tistega, kar se je na ta na\xc4\x8din u\xc4\x8dil, mu je ostalo. \xc5\xbdelel je postati kemik in, ko je neko\xc4\x8d to omenil \xc4\x8dastitljivemu rektorju gimnazije pred vsem razredom, so se vsi za\xc4\x8deli smejati, da jih ni bilo mogo\xc4\x8de pomiriti, ker si nih\xc4\x8de ni mogel predstavljati, da je kemija nekaj, kar je mogo\xc4\x8de \xc5\xa1tudirati. Ker ni mogel napredovati po poti, kot se napreduje v gimnaziji, ga je o\xc4\x8de dal leta 1818 v uk k nekemu lekarnarju v Heppenheim. Ta pa ga je bil kmalu tako sit, da je kemika po 10 mesecih poslal nazaj k o\xc4\x8detu. Znano pa je, da so ga iz drugega razreda gimnazije vrgli, ker je pri uri latin\xc5\xa1\xc4\x8dine spu\xc5\xa1\xc4\x8dal pokalice iz srebrovega fulminata._NEWLINE_Oktobra 1820 je pri\xc4\x8del kot sedemnajstletnik \xc5\xa1tudij kemije v Bonnu, a je tam \xc5\xa1tudij kmalu pustil in poskusil v Erlangnu. Toda tudi tu se mu je zdelo, da ni tega, kar je \xc5\xbeelel. Zato je s privolitvijo star\xc5\xa1ev od\xc5\xa1el v Pariz, kjer doktoriral iz kemije. \xc5\xbde z enaindvajsetimi leti je bil nastavljen kot izredni profesor kemije na Univerzi v Giessnu. Bil je najmlaj\xc5\xa1i profesor na univerzi sploh. Profesor je postal 26. maja 1824. Med Liebigovimi u\xc4\x8denci in njihovimi u\xc4\x8denci je bilo do leta 1853 kar triintrideset Nobelovih nagrajencev. _NEWLINE_Maja[1826 se je Liebig poro\xc4\x8dil s pobo\xc5\xbeno katoli\xc4\x8danko Henriette Moldenhauer in z njo imel dva sinova, (Georg in Hermann) ter tri h\xc4\x8dere (Agnes, Johanna in Marie). Leta 1845 so Liebigu podelili naslov barona. Leta 1852, ko se mu je zdravje poslab\xc5\xa1alo, je \xc5\xa1el Liebig na povabilo bavarskega kralja za profesorja v M\xc3\xbcnchen. Toda bil je \xc5\xbee tako slaven, da si je lahko izgovoril, da bodo delo s \xc5\xa1tudenti prevzeli drugi. Sam se je ukvarjal s prou\xc4\x8devanjem kemije in kemi\xc4\x8dnih spojin na kmetijske pridelke, tudi pisal je veliko in storil veliko za poljudnost kemije. Slavni nem\xc5\xa1ki kemik Justus von Liebig je umrl 18. aprila 1873 ob 17.30 popoldne v M\xc3\xbcnchnu. Umrl je za prehladom, ki se je spremenil v plju\xc4\x8dnico. Pokopali so ga 20. aprila 1873._NEWLINE_Po smrti so Liebigu v M\xc3\xbcnchnu postavili spomenik. Odkrili so ga avgusta 1883. Toda \xc5\xbee novembra je bil spomenik onesna\xc5\xbeen. Videti je bilo, da ga je nekdo ometal z blatnimi kepami. Toda zlikovec, kdorkoli je \xc5\xbee bil, se je nad kemikom ma\xc5\xa1\xc4\x8deval kemi\xc4\x8dno. Spomenik je polil najbr\xc5\xbe z raztopino kalijevega permanganata (KMnO\xe2\x82\x84) in srebrovega nitrata (AgNO\xe2\x82\x83), kar je dalo prav \xc4\x8dedne made\xc5\xbee, ki so se marmorja oprijeli in na povr\xc5\xa1ini najedli, tako da so poklicali takrat najslavnej\xc5\xa1e kemike v M\xc3\xbcnchnu, naj povedjo, kako bi o\xc4\x8distili spomenik. Alfred von Baeyer in Max von Pettenkofer sta predlagala na made\xc5\xbee obli\xc5\xbe iz porcelanske gline \xe2\x80\x93 kaolina in amonsulfida (NH\xe2\x82\x84S). Obli\xc5\xbei so res po\xc4\x8dasi vsrkali temno snov in po enem mesecu je uspelo o\xc4\x8distiti spomenik 300 made\xc5\xbeev. Kdo je to naredil in zakaj se ni nikoli izvedelo.\n_START_SECTION_\nSteklena kalijeva aparatura\n_START_PARAGRAPH_\nSkoraj vsi dobri profesorji kemije so napisali u\xc4\x8dbenike in tako imamo tudi Liebigov u\xc4\x8dbenik o organski kemiji (Organische Chemie). _NEWLINE_Ob odkritju broma moramo zabele\xc5\xbeiti \xc5\xa1e skoraj sme\xc5\xa1en dogodek. Brom je leta 1828 odkril iz morskih alg Francoz Balard, lekarnar v Montpellieru. Liebig je bil takrat profesor v Giessnu. Ko je izvedel za poro\xc4\x8dilo o novem odkritju, se je malo zamislil, nato pa prinesel iz neke omare steklenico, v kateri je bilo nekaj rjave, smrde\xc4\x8de teko\xc4\x8dine. Snov je pokazal svojim \xc5\xa1tudentom in povedal, da je to tisti brom, ki ga je v Parizu pravkar odkril Balard. Pred \xc4\x8dasom je pri preiskavi neke salamure uvajal vanjo klor in dobljeno snov destiliral. Dobil je te\xc5\xbeko rjavo teko\xc4\x8dino, ki jo je imel za jodov klorid. Delal je reakcije, ki bi bile za to spojino, ki pa se niso ujemale tako, kot je pri\xc4\x8dakoval. Toda tega nesoglasja s pri\xc4\x8dakovanimi dobitki ni naprej raziskoval, pustil je snov, \xc4\x8de\xc5\xa1 da imajo ta nesoglasja \xc5\xbee svoj vzrok, in postavil steklenico v omaro. \xc4\x8ce bi se Liebig takrat malo bolj pobrigal za \xc2\xbbrjavo te\xc5\xbeko teko\xc4\x8dino\xc2\xab, bi gotovo njemu pripadla \xc4\x8dast, da je odkril nov element. Liebig ni tega nikoli prebolel, imel je navado re\xc4\x8di: \xc2\xbbNi Balard odkril broma, pa\xc4\x8d pa prej brom odkril Balarda!\xc2\xab\xc2\xa0Tako Liebig ni odkril nobenega novega elementa. _NEWLINE_Leta 1838 je pri\xc4\x8del Liebig s preu\xc4\x8devanjem vloge ogljikovih hidratov, albuminov, ma\xc5\xa1\xc4\x8dob v organizmih. Njegovo najpomembnej\xc5\xa1e delo s tega podro\xc4\x8dja je knjiga Tierchemie, ki je iz\xc5\xa1la leta 1842. V njej le Liebig natan\xc4\x8dno opisal proces dihanja in metabolizma. Razlo\xc5\xbeil je, da so najpomembnej\xc5\xa1e sestavine krvi odvisne od vrste hrane, ki jo \xc5\xbeivo bitje zau\xc5\xbeije. Vsa ta spoznanja so omogo\xc4\x8dila razvoj sodobne teorije o prehranjevanju \xc5\xbeivali in \xc4\x8dloveka.\n_START_SECTION_\nLiebigov kondenzator\n_START_PARAGRAPH_\nLiebig je zaslu\xc5\xbeen tudi za enega prvih kondenzatorjev, ki se njemu na \xc4\x8dast imenuje Liebigov kondenzator. Sestavljen je iz dveh cevi \xe2\x80\x93 notranje in zunanje. Ta priprava omogo\xc4\x8da, da iz zmesi (npr. slana voda \xe2\x80\x93 slanica), dobimo destilirano vodo._NEWLINE_Liebig je bil v vseh pogledih izjemno prakti\xc4\x8den \xc4\x8dlovek. Delo ga je vodilo do mnogih izbolj\xc5\xa1av in odkritij. \xc5\xbdivosrebrno ogledalo je zamenjal s srebrovim ogledalom. Uvedel je mesni ekstrakt ali bujon. To je tudi edina iznajdba, ki mu je prinesla dodaten, ve\xc4\x8dji zaslu\xc5\xbeek. Otro\xc5\xa1ka umetna hrana je postala nadomestilo za materino mleko. Pecilni pra\xc5\xa1ek je razvil zaradi vse ve\xc4\x8djih potreb po kruhu. Pripravil je zlitino niklja in \xc5\xbeeleza, ki je odporna proti koroziji. Zlitina je bila predhodnica dana\xc5\xa1njega nerjave\xc4\x8dega jekla. Razvil je superfosfat, ki je \xc5\xa1e vedno eno najpomembnej\xc5\xa1ih fosfornih gnojil. Mnoge spojine, ki jih je izoliral iz rastlin, ali pa jih je sintetiziral, imajo tudi prakti\xc4\x8den pomen. Kloral hidrat CCl3-CH(OH)2 je uspavalo. Kloroform CHCl3 je organsko topilo, pirogalol C\xe2\x82\x86H\xe2\x82\x83(OH)\xe2\x82\x83 pa je pomemben reagent v fotografski tehniki. _NEWLINE_V zadnji polovici svojega \xc5\xbeivljenja se je za\xc4\x8del Liebig zanimati za biokemijo. Svoje analitske sposobnosti je usmeril v raziskavo teko\xc4\x8dih tkiv, to je krvi, \xc5\xbeol\xc4\x8da in se\xc4\x8da. Podpiral je teorijo, da izvirata telesna toplota in \xc5\xbeivljenjska dejavnost iz energije, ki nastane pri oksidaciji hranilnih snovi v telesu in je trdil, da so telesno gorivo ogljikovodiki in ma\xc5\xa1\xc4\x8dobe, ne pa ogljik in vodik, kot je mislil Lavoisier. V tem je imel prav. Kot Berzelius je tudi sam verjel, da je fermentacija \xc4\x8disto kemijski pojav, ki nima zveze z \xc5\xbeivljenjem. O tem se je dolgo prepiral s Pasteurjem, in izkazalo se je, da se je Liebig motil._NEWLINE_Ukvarjal se je tudi z agrokemijo, ko ga je Britansko dru\xc5\xa1tvo za napredek znanosti zaprosilo za poro\xc4\x8dilo o tem. Pravilno je trdil, da je poglavitni faktor pri siroma\xc5\xa1enju zemlje poraba mineralov, ki jih rastlina potegne iz zemlje; to so elementi spojin, nujno potrebni za \xc5\xbeivljenje: natrij, kalcij, kalij in fosfor._NEWLINE_Prvi je eksperimentiral z umetnimi gnojili, ki naj bi nadomestili naravni gnoj. \xc5\xbdal je mislil, da rastline dobivajo du\xc5\xa1ik iz zraka, kar je dokazal Boussingault za fi\xc5\xbeol in grah. Zato gnojilu ni dodajal du\xc5\xa1ikovih spojin in se mu ni posre\xc4\x8dilo izbolj\xc5\xa1ati rodovitnosti. Pozneje so to napako popravili. Uporaba umetnih gnojil ni le nekajkrat pove\xc4\x8dala pridelka hrane v de\xc5\xbeelah, ki uporabljajo izsledke znanstvenega kmetijstva, ampak je pripomoglo tudi k zatiranju epidemij, ki so se pojavljale zaradi povsod navzo\xc4\x8dih gnoji\xc5\xa1\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nLiebigov \xc4\x8deber\n_START_PARAGRAPH_\nLiebig pa je tudi opazil zanimiv pojav, ki so ga njemu v \xc4\x8dast poimenovali Liebigovo pravilo minimuma. Opazil je, da se je rast rastlin zaustavila, \xc4\x8de je v sistemu zmanjkalo le enega samega elementa, \xc4\x8deprav je bilo vseh ostalih dovolj na razpolago. Torej je vedno kriti\xc4\x8den element, ki ga imamo v sistemu najmanj. S to teorijo je razlo\xc5\xbeil osnovna pravila o prehranjevanju rastlin in pomen zadostne koli\xc4\x8dine anorganskih elementov v zemlji za pravilno rast rastlin._NEWLINE_Liebig je spoznal 64 elementov, ki jih opisuje v kemi\xc4\x8dnih pismih: \xc2\xbb64 enostavnih nam znanih teles so elementi le glede na sile in sredstva, ki jih imamo, da bi jih mogli razstaviti v \xc5\xa1e bolj enostavne.\xc2\xab\xc2\xa0Znanstveniki so kmalu spoznali potrebo, da bi izdajali znanstvene revije, v katerih bi objavili svoja najnovej\xc5\xa1a odkritja. Tako je tudi od leta 1873 izhajala revija Justus Liebig der Chemie (Justusa Liebiga kemi\xc4\x8dni anali)._NEWLINE_Laboratorij \xe2\x80\x93 beseda izhaja iz latinskega jezika in pomeni \xc2\xbbdelovni prostor\xc2\xab. Prvikrat je nekaj takega kot \xc2\xbbkemi\xc4\x8dna hi\xc5\xa1a\xc2\xab\xc2\xa0opisano v Libaviusovem delu Alchymia iz leta 1597, kjer je ta \xc2\xbbkemi\xc4\x8dna hi\xc5\xa1a\xc2\xab\xc2\xa0tudi narisana, posamezni prostori pa tudi opisani. Prvi laboratorij, o katerem vemo, da so sodobniki govorili o njem z ob\xc4\x8dudovanjem, je bil Lavoisierov. Stari laboratoriji so bili dolgo podobni kuhinjam, zato se je tudi kemikov prijel naziv, da so \xc2\xbbkuharji\xc2\xab. _NEWLINE_Za svoje delo je v Giessnu dobil prostor, ki je meril 38 m\xc2\xb2 in je bil obenem predavalnica in laboratorij. V njem ni bilo niti lu\xc4\x8di niti kurjave. Z velikim prizadevanjem si je po\xc4\x8dasi uredil delovne prostore na na\xc4\x8din, kot so \xc5\xa1e dandanes urejeni laboratoriji. Njegov na\xc4\x8drt je v glavnem veljaven \xc5\xa1e danes._NEWLINE_Steklovino, ki so jo rabili v Liebigovem in\xc5\xa1titutu so dobili neposredno iz steklarn. Steklene cevi so \xc5\xa1e sami nadalje oblikovali. Liebig se je seznanil z umetnostjo oblikovanja stekla v Parizu. Njegov najbolj\xc5\xa1i steklopiha\xc4\x8d Ettling je zaslu\xc5\xbeen za oblikovanje 5-kroglaste steklene aparature, ki se imenuje tudi kalijev aparat. Ta aparatura je postala simbol Liebigove \xc5\xa1ole. Prva komercialna proizvodnja steklene laboratorijske opreme se je pri\xc4\x8dela v Darmstadtu na Liebigovo pobudo._NEWLINE_Liebig je med drugim zaslu\xc5\xbeen tudi za to, kar poznamo danes kot \xc5\xa1olski ali univerzitetni laboratorij za pouk, \xc5\xa1tudentski laboratorij. Tak\xc5\xa1ni laboratoriji slu\xc5\xbeijo pouku kemije, Lavoisierov pa je bil znanstveni laboratorij.'