b'\n_START_ARTICLE_\nRachel Carson\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je na dru\xc5\xbeinski kmetiji v skromnem pode\xc5\xbeelskem okolju Pensilvanije, kjer se je \xc5\xbee kot otrok navdu\xc5\xa1ila nad naravo in pisanjem zgodb. Vpisala je \xc5\xa1tudij angle\xc5\xa1\xc4\x8dine na Pensilvanskem kolid\xc5\xbeu za \xc5\xbeenske (danes Univerza Chatham), \xc5\xa1e pred koncem pa se je preusmerila v biologijo. V zadnjem letniku je bila sprejeta na Univerzo Johnsa Hopkinsa, a je zaradi finan\xc4\x8dnih te\xc5\xbeav morala ostati na Pensilvanijskem kolid\xc5\xbeu. Na Johnsu Hopkinsu je opravila drugostopenjski \xc5\xa1tudij, ki ga je zaklju\xc4\x8dila leta 1932 z disertacijo o embrionalnem razvoju ribjih izlo\xc4\x8dal. Ob \xc5\xa1tudiju je delala kot asistentka v laboratoriju Raymonda Pearla da je lahko pla\xc4\x8dala \xc5\xa1olnino, po kon\xc4\x8danju pa je opustila zamisel o doktorskem \xc5\xa1tudiju in za\xc4\x8dela iskati slu\xc5\xbebo u\xc4\x8diteljice da bi lahko pomagala pre\xc5\xbeivljati dru\xc5\xbeino. Leta 1935 ji je nenadoma umrl \xc5\xa1e o\xc4\x8de, zaradi \xc4\x8desar je morala prevzeti skrb za ostarelo mati._NEWLINE_Na pobudo \xc5\xa1tudijske mentorice je sprejela za\xc4\x8dasno delovno mesto pri Ameri\xc5\xa1kem uradu za ribi\xc5\xa1tvo, kjer je pisala scenarij za izobra\xc5\xbeevalno serijo radijskih oddaj o delu urada, hkrati pa je za\xc4\x8dela pisati \xc4\x8dlanke v lokalne \xc4\x8dasopise na to temo. Njen nadrejeni je bil zadovoljen z njenim delom in je poskrbel, da je kot \xc5\xa1ele druga \xc5\xbeenska dobila stalno zaposlitev na uradu. \xc4\x8clanki so pritegnili pozornost kriti\xc5\xa1ke javnosti, zato ji je zalo\xc5\xbeba Simon & Schuster ponudila izdajo prve knjige, ki je iz\xc5\xa1la leta 1941 pod naslovom Under the Sea Wind (Pod morskim vetrom). Do leta 1949 je napredovala do polo\xc5\xbeaja glavne urednice publikacij pri uradu (medtem preoblikovanim v Ameri\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo za ribe in divjad, United States Fish and Wildlife Service) in postajala vedno bolj prepoznana kot publicistka. Zalo\xc5\xbeba Oxford University Press je izdala njeno naslednjo knjigo, The Sea Around Us (Morje okrog nas, 1951), ki se je uvrstila na seznam uspe\xc5\xa1nic The New York Times in ostala na njem 86 tednov ter ji prinesla ve\xc4\x8d nagrad._NEWLINE_Prodajni uspeh knjige je Carsonovi omogo\xc4\x8dil, da je leta 1952 pustila slu\xc5\xbebo in se posvetila izklju\xc4\x8dno pisanju. Hkrati se je z materjo preselila v vas Southport na severovzhodu ZDA. Naslednje leto je pri\xc4\x8dela raziskovati material za tretjo knjigo iz cikla o morju, v kateri se je posvetila ekologiji obalnega pasu vzhoda ZDA. Knjiga z naslovom The Edge of the Sea (Rob morja) je iz\xc5\xa1la leta 1955, ob njej pa znova serija \xc4\x8dlankov v raznih revijah in \xc4\x8dasopisih. Kmalu po tistem je dru\xc5\xbeino znova doletela tragedija, umrla je namre\xc4\x8d njena ne\xc4\x8dakinja in zapustila petletnega sina; Carsonova je prevzela skrb \xc5\xa1e zanj, v ta namen se je preselila v Silver Spring (Maryland)._NEWLINE_Umrla je 14. aprila 1964 za posledicami raka, ki se ji je medtem raz\xc5\xa1iril na jetra.\n_START_SECTION_\nNema pomlad\n_START_PARAGRAPH_\nV drugi polovici 1950. let se je usmerila v okoljevarstveno tematiko in pri\xc4\x8dela raziskovati problematiko pesticidov, predvsem organokloridov in organofosfatov, katerih uporaba je bila v ZDA takrat v skokovitem porastu. Stopila je v stik z raziskovalci Nacionalnih in\xc5\xa1titutov za zdravje in odkrila \xc5\xa1tevilne dokaze o \xc5\xa1kodljivih vplivih teh snovi na okolje ter povezave s pojavom raka pri ljudeh. Kljub zdravstvenim te\xc5\xbeavam \xe2\x80\x93 leta 1960 je odkrila, da ima tudi sama raka na prsih \xe2\x80\x93 je s pisanjem osnutka zaklju\xc4\x8dila jeseni istega leta, a so nadaljnje komplikacije z zdravjem odlo\xc5\xbeile kon\xc4\x8dno izdajo do leta 1962. Knjigi je dala naslov Nema pomlad, kot svarilo o opusto\xc5\xa1enju naravnega okolja zaradi pesticidov._NEWLINE_S sodelavci je pri\xc4\x8dakovala ostro kritiko, hkrati pa jo je skrbelo \xc5\xa1ibko zdravje, zato je \xc5\xa1e pred izdajo dala posamezna poglavja recenzirati da bi dobila \xc4\x8dim \xc5\xa1ir\xc5\xa1o strokovno podporo. Junija 1962 je pri\xc4\x8dela knjiga izhajati v serijski obliki v reviji The New Yorker in po pri\xc4\x8dakovanju takoj naletela na agresivno nasprotovanje kemi\xc4\x8dne industrije. Kljub pravnim gro\xc5\xbenjam je zalo\xc5\xbeba Houghton Mifflin izdala knjigo 27. septembra 1962. Carsonovo so nasprotniki ozna\xc4\x8dili za histeri\xc4\x8dno alarmistko, ki \xc5\xbeeli popolnoma prepovedati pesticide in potisniti ameri\xc5\xa1ko kmetijstvo nazaj v srednji vek, \xc4\x8deprav je v knjigi zagovarjala le njihovo bolj premi\xc5\xa1ljeno uporabo. Vendar se je taktika kemi\xc4\x8dne industrije obrnila proti njim in zaradi neomajne strokovne podpore zagovornikov ter pozornosti \xc5\xa1iroke javnosti je bila ustanovljena kongresna komisija za presojo nevarnosti pesticidov. V roku enega leta je kritika ve\xc4\x8djidel zamrla in Carsonova je za knjigo prejela \xc5\xa1tevilna priznanja. Zaradi vedno slab\xc5\xa1ega zdravstvenega stanja je morala zavrniti ve\xc4\x8dino vabil na dogodke, je pa nastopila kot pri\xc4\x8da pred predsedni\xc5\xa1ko svetovalno komisijo za znanost in eno od podkomisij ameri\xc5\xa1kega senata. _NEWLINE_Knjiga Nema pomlad je dala oporo okoljevarstvenem gibanju v ZDA. Neposredna posledica javne debate ob izidu je bila prepoved uporabe pesticida DDT v Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah Amerike, kasneje pa \xc5\xa1e ustanovitev Agencije za varstvo okolja, s \xc4\x8demer je bila na vladni ravni okoljevarstvena politika lo\xc4\x8dena od kmetijske.'