b'\n_START_ARTICLE_\nKatarina Brankovi\xc4\x87\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nKatarina Kantakuzen Brankovi\xc4\x87 je bila h\xc4\x8der bizantinske princese Eirene Kantakuzen in srbskega despota \xc4\x90ura\xc4\x91a Brankovi\xc4\x87a. 20. aprila 1434 se je poro\xc4\x8dila s celjskim grofom Ulrikom II. Celjskim, vplivnim plemi\xc4\x8dem, ki je leta 1436 postal celjski knez. Z njim je imela tri otroke - Hermana IV. (\xe2\x80\xa01452), Jurija (\xe2\x80\xa01443) in Elizabeto II. (\xe2\x80\xa01455), a so vsi umrli \xc5\xa1e v \xc4\x8dasu Ulrikovega \xc5\xbeivljenja. Ko je Ulrik II. leta 1456 v umrl v beograjski zaroti, ki sta jo pripravila Ladislav Hunyadi in njegov mlaj\xc5\xa1i brat Matija Korvin, je Katarina za kratek \xc4\x8das zavladala v celjski kne\xc5\xbeevini in zagorski grofiji, vendar se je v zameno za letno rento morala v korist Habsbur\xc5\xbeanov Celjski kne\xc5\xbeevini odpovedati \xc5\xbee leta 1458, leta 1460 pa je izgubila tudi Zagorsko grofijo. Na ra\xc4\x8dun dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine, ki se ji je odrekla, ji je cesar v dosmrten u\xc5\xbeitek podelil Kr\xc5\xa1ko in letno rento. S pridobljeno rento in denarjem, ki ga je dobila po pogodbi z Janom Vitovcem, je Katarina begala od Belega gradu v Furlaniji do Benetk in do Dubrovnika, dokler se ni vrnila domov v Tur\xc4\x8dijo- na srbsko podro\xc4\x8dje v dana\xc5\xa1nji Makedoniji - k sestri Mari, vdovi po sultanu Muratu II. Katarina je umrla okrog leta 1490.\n_START_SECTION_\nDose\xc5\xbeki\n_START_PARAGRAPH_\nSposobnosti kneginje so se pokazale leta 1456, ko je v zanjo neugodnih razmerah v boju za dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino Celjskih grofov (knezov) za kratek \xc4\x8das uspela prevzeti oblast v Celjski kne\xc5\xbeevini in Zagorski grofiji, kar je dose\xc5\xbeek, ki so ga v srednjem veku zmogle le redke \xc5\xbeenske. Katarina je bila kot dedinja svojih otrok (umrli \xc5\xbee pred smrtjo mo\xc5\xbea) namre\xc4\x8d med glavnimi pretendenti za celjsko dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino. Celjsko plemstvo, ki ga je kneginja vodila od leta 1456, je bilo soglasno glede postavitve sposobnega Jana Vitovca na mesto vrhovnega poveljnika celjskih \xc4\x8det. \xc4\x8ceprav je Katarino v boju za oblast oviral njen spol, pa tudi habsbur\xc5\xa1ko-celjska dedna pogodba v korist Habsbur\xc5\xbeanov (ker je bila brez \xc5\xbeivih potomcev), se je ob Vitov\xc4\x8devi voja\xc5\xa1ki pomo\xc4\x8di Katarina ob Ladislavu Posmrtniku, Gori\xc5\xa1kem grofu Jan\xc5\xbeu in Frideriku III. Habsbur\xc5\xa1kem vseeno lahko potegovala za obse\xc5\xbeno celjsko dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino Vitovec je tako leta 1457 vodil uspe\xc5\xa1ne boje proti Frideriku III. in je za\xc4\x8dasno obvladoval Celje, Radovljico, \xc5\xa0kofjo Loko in Kranj \xc5\xa0e leta 1457 je Katarina razsojala tudi v spornih zadevah iz kraljevega mesta Gradca (danes del Zagreba)._NEWLINE_Razmere pa so se leta 1457 z nenadno smrtjo Ladislava Posmrtnika obrnile proti kneginji in v korist Habsbur\xc5\xbeanov. Vitovec je leta 1457 \xc5\xbee vodil tudi lastno politiko in je v boju za ogrsko nasledstvo podprl Matijo Korvina, za kar je bil \xc5\xbee leta 1457 nagrajen s polo\xc5\xbeajem slavonskega bana. \xc4\x8ceprav je Katarina kot pravoslavna plemkinja na celjski dvor pri\xc5\xa1la skupaj s pravoslavnimi duhovniki in je tudi v novi domovini \xc5\xa1e dolgo \xc4\x8dasa ohranila svojo pravoslavno vero, je verjetno v povezavi z neugodnim razvojem dogodkov v Slavoniji najkasneje leta 1458 prestopila v katoli\xc5\xa1ko vero, saj je v zagreb\xc5\xa1kem Gradcu tega leta \xc5\xbee prejemala usluge katoli\xc5\xa1kega kaplana. Polo\xc5\xbeaj kneginje je vseeno naglo slabel. Ko je oslabljena Katarina \xc5\xbee leta 1458 v Vara\xc5\xbedinu podpisala mirovno pogodbo s Friderikom III. Habsur\xc5\xa1kim in mu prepustila podro\xc4\x8dje celjske dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine v tedanjih avstrijskih predelih, je leta 1459 tudi Vitovec za\xc4\x8dasno pristal na dvorjenje Habsbur\xc5\xbeana Friderika III. To je bil politi\xc4\x8dni konec kneginje Katarine- v slu\xc5\xbebi Friderika III. je Vitovec \xc5\xbee leta 1460 dokon\xc4\x8dno porazil Gori\xc5\xa1ke, zaradi podpore politiki Habsbur\xc5\xbeana Friderika III. proti politiki Matije Korvina pa je v Slavoniji nevarno ogrozil tudi Katarinine interese: leta 1459 je postal baron Krapinski, leta 1460 pa tudi grof Zagorski. Leta 1461 je pora\xc5\xbeena Katarina ostanek svoje posesti prodala banu Vitovcu, vklju\xc4\x8dno z upravo kraljevskega mesta Gradec.'