b'\n_START_ARTICLE_\nGlasbeni ekspresionizem\n_START_PARAGRAPH_\nGEX je kompozicijski stil v glasbi, nastal v prvem desetletju 20. stoletja._NEWLINE_Ob impresionizmu se je v za\xc4\x8detju 20. stoletja kot izraz notranje razdvojenosti umetnika v \xc4\x8dasu socialnih in nacionalnih krivic, kot protest proti formalizmu dr\xc5\xbeave, me\xc5\xa1\xc4\x8danstva in takratnega na\xc4\x8dina \xc5\xbeivljenja nasploh, kot reakcija na takratno stanje v umetnosti in v \xc4\x8dasu slutnje prve svetovne vojne za\xc4\x8del razvijati nov stil: ekspresionizem. Pojavil se je v vseh umetni\xc5\xa1kih zvrsteh: v likovni umetnosti, knji\xc5\xbeevnosti (predvsem v dramah in liriki), v glasbi, v gledali\xc5\xa1ki in filmski umetnosti. V nasprotju z impresionizmom ekspresionizem ne ustvarja na podlagi impresij, ampak ekspresij, tj. umetnikovih notranjih do\xc5\xbeivljajev ob zanikanju mnogih do tedaj veljavnih zakonov._NEWLINE_Glasbeni ekspresionizem odstopa od harmonskih, melodi\xc4\x8dnih, kontrapunkti\xc4\x8dnih, ritmi\xc4\x8dnih in formalnih pravil kompozicije in postopno vodi v atonalnost in dodekafonijo. Najpomembnej\xc5\xa1i skladatelji tega obdobja so Avstrijci Arnold Schoenberg, Alban Berg in Anton Webern; v slovenskem prostoru pa Marij Kogoj._NEWLINE_Navkljub temu ekspresionisti\xc4\x8dni izraz v za\xc4\x8detku 20. stoletja ni bil nekaj povsem novega, saj zasledimo nekatere ekspresionisti\xc4\x8dne zna\xc4\x8dilnosti \xc5\xbee pri Monteverdiju, Bachu, Wagnerju, Mahlerju in drugih skladateljih; kar pomeni, da ekspresionizem ni vezan le na atonalno glasbo in dodekafonski sistem, ampak je mo\xc5\xbeen tudi v okviru starega dur-molovskega sistema.'