b'\n_START_ARTICLE_\nTommaso Campanella\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nKot sin revnega \xc4\x8devlarja je s 14-imi leti vstopil v dominikanski red. V zgodnjem obdobju se je poleg obveznih sholasti\xc4\x8dnih \xc5\xa1tudij seznanjal s filozofi narave (Telesio, della Porta) in astrologijo. V svojem prvem delu\xc2\xa0\xc2\xbbPhilosophia sensibus demonstrata\xc2\xab, izdanim 1592, je branil Telesia. Istega leta se je v Padovi sre\xc4\x8dal z Galileom. Povzemanje iz misti\xc4\x8dno-okultnega platonizma renesanse in nasprotovanje avtoriteti Aristotela sta ga privedla v konflikt z inkvizicijo (prvi pripor leta 1594), ki je obto\xc5\xbebam krivoverstva in heterodoksije dodala \xc5\xa1e politi\xc4\x8dne obto\xc5\xbebe spodbujanja proti \xc5\xa1panski nadoblasti v Neapelju (drugi pripor 1597). Po kraj\xc5\xa1em bivanju na prostosti, ki ga je izkoristil za politi\xc4\x8dno delovanje proti \xc5\xa1panski nadoblasti v doma\xc4\x8di Kalabriji, ga je inkvizicija po izdaji dveh njegovih privr\xc5\xbeencev leta 1599 \xc5\xa1e tretji\xc4\x8d priprla, ga obto\xc5\xbeila krivoverstva in izdajstva ter v sodnem postopku podvrgla torturi in s tem izsilila njegovo priznanje. Obsojen je bil na dosmrtni zapor, v katerem je prebil 27 let, vendar mu je inkvizicija dala mo\xc5\xbenost intelektualnega ustvarjanja in nadzorovanih obiskov._NEWLINE_Med bivanjem v zaporu je napisal svoja najpomembnej\xc5\xa1a dela, med drugimi tudi\xc2\xa0\xc2\xbbMesto sonca\xc2\xab. Inkvizicijski proces proti Galileu ga je spodbudil, da je leta 1616 napisal zanj zagovor, ki pa ga je Galileo zaradi dvomljivega pi\xc5\xa1\xc4\x8devega polo\xc5\xbeaja raje zavrnil. Kon\xc4\x8dno je leta 1626 novi pape\xc5\xbe Urban VIII posredoval pri \xc5\xa1panskemu kralju Filipu IV. za njegovo izpustitev. Do leta 1634, ko je en od njegovih somi\xc5\xa1ljenikov ponovno spodbujal k uporu proti \xc5\xa0pancem, ga je zavaroval pape\xc5\xbe in ga zaposlil v slu\xc5\xbebi dvornega astrologa. S pomo\xc4\x8djo pape\xc5\xbea in francoskega ambasadorja je pobegnil v Pariz, kjer ga je v varstvo vzel kardinal Richelieu in mu dodelil dosmrtno pokojnino.'