b'\n_START_ARTICLE_\nFran Jakli\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je kot nezakonski sin kme\xc4\x8dkega dekleta Marije Jakli\xc4\x8d in u\xc4\x8ditelja Antona Ribnikarja. Svojega o\xc4\x8deta ni poznal, saj je ta kmalu zapustil Dobrepolje in leta 1871 umrl v Dolu. Pri sedmih letih mu je za posledicami tuberkuloze umrla \xc5\xa1e mati. Zanj so skrbeli strici, tete in babica. _NEWLINE_Prve tri razrede osnovne \xc5\xa1ole je kon\xc4\x8dal na Vidmu, ostale pa na prvi mestni \xc5\xa1oli v Ljubljani. Zaradi te\xc5\xbeav pri matematiki je gimnazijo kon\xc4\x8dal kasneje kot njegovi so\xc5\xa1olci in se leta 1885 vpisal na u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de v Ljubljani. V tretjem letniku je Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ku Lampetu, takratnemu uredniku publikacije Dom in svet, poslal literarno delo Kranjske muhe so pa hude, ki je bilo ob koncu leta tudi objavljeno.  _NEWLINE_Leta 1893 je opravil zadnji izpit in se vrnil v Dobrepolje, kjer je dobil mesto u\xc4\x8ditelja na \xc5\xa1oli na Vidmu. Leto kasneje je ustanovil Bralno dru\xc5\xa1tvo, ki je bilo center izobra\xc5\xbeevalnega, gospodarskega in politi\xc4\x8dnega dela, leta 1907 pa je pre\xc5\xa1lo v Izobra\xc5\xbeevalno dru\xc5\xa1tvo. Ob podpori Janeza Evangelista Kreka je istega leta ustanovil prvo va\xc5\xa1ko posojilnico na Slovenskem, leta 1896 kmetijsko dru\xc5\xa1tvo, 1898 mlekarno in sirarno, 1902 \xc5\xbeivinorejsko zadrugo, 1907 izobra\xc5\xbeevalno dru\xc5\xa1tvo in katoli\xc5\xa1ko u\xc4\x8diteljsko dru\xc5\xa1tvo. Bil je ustanovni \xc4\x8dlan Gospodarske zveze kreditnih in blagovnih zadrug, predhodnice Zadru\xc5\xbene zveze v Ljubljani. _NEWLINE_Po ustanovitvi hranilnice in posojilnice ter bralnega dru\xc5\xa1tva so ga \xc5\xa1olske oblasti prestavile na Velike Poljane. Kot u\xc4\x8ditelj se je zavzemal za vzgojo otrok v duhu kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih in narodnih vrednot. V \xc5\xa1olskem letu 1899\xe2\x80\x931900 je za\xc4\x8del s somi\xc5\xa1ljeniki izdajati glasilo Slovenski u\xc4\x8ditelj, ki je v prvem letu izhajanja postal najbolj raz\xc5\xa1irjen slovenski \xc5\xa1olski \xc4\x8dasopis. Leta 1900 je kot pripadnik Slovenske ljudske stranke postal de\xc5\xbeelni, sedem let kasneje tudi dr\xc5\xbeavni poslanec. Obe funkciji je zadr\xc5\xbeal do konca prve svetovne vojne. _NEWLINE_Leta 1899 se je poro\xc4\x8dil z dobrepoljsko u\xc4\x8diteljico in h\xc4\x8derko premo\xc5\xbenega ribni\xc5\xa1kega gostilni\xc4\x8darja, Ivano Arko. Leto kasneje je od sorodnika odkupil svojo rojstno hi\xc5\xa1o in si na istem mestu zgradil novo.  V zakonu se jima je rodilo devet otrok, \xc5\xa1tirje od njih so bili u\xc4\x8ditelji, h\xc4\x8di Helena Jakli\xc4\x8d pa je bila tudi pisateljica. _NEWLINE_Ob koncu prve svetovne vojne se je zavzemal za zdru\xc5\xbeitev ju\xc5\xbenih Slovanov v avtonomijo v okviru monarhije. Mladi in liberalci, ki so se zavzemali za avtonomijo Slovencev znotraj Kraljevine SHS, so v  Dobrepolju napadali Jakli\xc4\x8da in prispevali, da je leta 1922 prodal svojo doma\xc4\x8dijo v Podgorici in se preselil v \xc5\xa0entjan\xc5\xbe. Leta 1925 si je v Mostah v Ljubljani sezidal hi\xc5\xa1o in tam \xc5\xbeivel do svoje smrti.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nJe eden najbolj produktivnih avtorjev kme\xc4\x8dke povesti. Najve\xc4\x8d je pisal o kme\xc4\x8dkem in va\xc5\xa1kem \xc5\xbeivljenju, zlasti o posebne\xc5\xbeih in s svojim pisanjem nadaljeval Jur\xc4\x8di\xc4\x8devo in Levstikovo pripovedno izro\xc4\x8dilo. Na za\xc4\x8detku svoje pisateljske poti je napisal dve zgodovinski povesti: Ljudska osveta (1890) in Luka Vrbec (1890). Nato je pre\xc5\xa1el na pisanje kme\xc4\x8dke povesti, predvsem \xc5\xbeanrskega tipa folklornega realizma: Na Samovcu (1891), Va\xc5\xa1ka pravda (1892), Joannes Studiosus (1893), Na\xc5\xa1a dekleta (1902), Nevesta s Korinja (1920) itd. Zgodovinsko povest je za\xc4\x8del zopet pisati po upokojitvi: Zadnja na grmadi (1924), V gra\xc5\xa1\xc4\x8dinskem jarmu (1925), Peklena svoboda (1926), Ob srebrnem studencu (1927). Prvi je lociral dogajanje v prepoznavno okolje svoje rojstne doline. Njegove zgodovinske povesti vsebujejo arhaizme in nare\xc4\x8dne besede. Vse imajo tudi zgodovinsko ozadje in nacionalno idejo. Zgodovinske povesti, ki opisujejo kme\xc4\x8dke upore, se vedno kon\xc4\x8dajo v prid upornikov. _NEWLINE_Pisal je tudi kratko prozo: Vojvoda (1895), Ol\xc5\xa1evski cerkovnik (1912) in Pravdarja (1929). _NEWLINE_Objavljal je v tr\xc5\xbea\xc5\xa1ki Edinosti, Slovenskem narodu, Rodoljubu, Slovencu, Mohorjevi dru\xc5\xbebi in Ljubljanskem zvonu._NEWLINE_Skoraj vedno je pisal pod enim od svojih psevdonimov: Branimir, Josip Svoboda, Lovro Dremota, Peter Strelec. Prepoznaven je le po psevdonimu Podgori\xc4\x8dan, ki ga je uporabljal najpogosteje. V Slovenskem u\xc4\x8ditelju je objavljal ocene in kritike, ohranjeni pa so tudi njegovi zapiski in pisma. _NEWLINE_Po Jakli\xc4\x8devih delih sta bili prirejeni dve igri igri: P. Bobnar: Ljubavi cvet je zamorjen, po delu O ta testament!, samozalo\xc5\xbeba, 1938 in J. Luke\xc5\xbe: Ob srebrnem studencu, Radio Trst, 1971.'