b"\n_START_ARTICLE_\nJacob Clemens non Papa\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nO njegovi mladosti nimamo skoraj nobenih podatkov. Znano je le, da je bil iz\xc5\xa1olan za duhovnika. Prvi kronolo\xc5\xa1ko zanesljiv podatek o njem je iz poznih tridesetih let 16. stoletja, ko Pierre Attaingnant v Parizu objavi zbirko njegovih \xc5\xa1anson. Tako je upravi\xc4\x8deno domnevati, da je Clemens nekaj \xc4\x8dasa pre\xc5\xbeivel tudi v Parizu. Med marcem leta 1544 in junijem leta 1545 je deloval kot subkantor v katedrali v Brugeu. Kmalu zatem sklene poslovno razmerje z zalo\xc5\xbenikom Tielmanom Susatom iz Antwerpna, s katerim je sodeloval do konca \xc5\xbeivljenja. Od 1545 do 1549 je bil verjetno zborovodja na dvoru Charlesa V. (pred Nicolasom Gombertom). V letu 1550 se je zaposlil kot pevec in skladatelj pri Marijini bratov\xc5\xa1\xc4\x8dini v 's-Hertogenboschu. Poleg tega je znano, da je \xc5\xbeivel in delal tudi v Ypresu in Leidenu, verjetno tudi v Dordrechtu._NEWLINE__NEWLINE_Obstaja kar nekaj teorij, kje je skladatelj dobil vzdevek\xc2\xa0\xc2\xbbnon Papa\xc2\xab. Ena od njih pravi, da mu ga je pripisal njegov zalo\xc5\xbenik Susato, zato da bi ga lo\xc4\x8dil od Pape\xc5\xbea Clementa VII.\xc2\xa0\xc2\xbbNon Papa\xc2\xab\xc2\xa0bi pomenilo Jacob Clement, ampak ne tisti, ki je Pape\xc5\xbe. Druga teorija zagovarja razlago, da je vzdevek dobil iz istega prakti\xc4\x8dnega razloga, le da naj bi ga le ta lo\xc4\x8dil od pesnika Jacobusa Pape iz Ypresa. Vseeno, \xc4\x8de vemo, da je Pape\xc5\xbe Clement VII. umrl preden je skladatelj Clemens izdal kakr\xc5\xa1nokoli skladbo in da ga od pesnika jasno lo\xc4\x8di njegov priimek, bi morali biti do obeh teorij precej skepti\xc4\x8dni. Bolj verjetna je zadnja razlaga, ki preprosto pravi, da je skladatelj vzdevek dobil \xc4\x8disto po naklju\xc4\x8dju, ne zaradi prakti\xc4\x8dnih razlogov._NEWLINE__NEWLINE_To\xc4\x8dni podatki o njegovi smrti niso znani. Umrl je najbr\xc5\xbe med letoma 1555 in 1556. Pokopan naj bi bil v kraju Dixmuide blizu Ypresa.\n_START_SECTION_\nDelo in vpliv\n_START_PARAGRAPH_\nZa razliko od ve\xc4\x8dine njegovih sodobnikov, Clemens verjetno nikdar ni potoval v Italijo. To je razlog, da v njegovih delih ne najdemo vpliva italijanskega sloga, vsaj neposrednega ne. Clemens tako predstavlja predvsem severnoevropsko razli\xc4\x8dico franko-flamskega sloga._NEWLINE__NEWLINE_Clemensa lahko uvrstimo v \xc4\x8detrto generacijo franko-flamskih skladateljev, \xc4\x8de razumemo Dufaya kot predstavnika prve, Ockeghema kot predstavnika druge, Josquina pa kot predstavnika tretje generacije. Clemens je primarno znan kot skladatelj cerkvene glasbe \xe2\x80\x93 ta zavzema pribli\xc5\xbeno 80 odstotkov njegovega opusa. Napisal je 233 motetov, le 3 od njih na posvetno besedilo. Vseeno je napisal ve\xc4\x8d kot 100 posvetnih del, ki obsegajo ves spekter pesni\xc5\xa1kih oblik, rabljenih v njegovem \xc4\x8dasu. Glede na to, da se je Clemens s skladanjem ukvarjal le dve desetletji, lahko re\xc4\x8demo, da je bil izredno plodovit skladatelj._NEWLINE__NEWLINE_Med njegovimi deli so najbolj znani Souterliedekens. Objavljena so bila leta 1556 ali 1557 (zalo\xc5\xbeil Tielman Susato, Glasbene knjige, zvezek IV-VII). To je bila prva ve\xc4\x8dglasna predelava vseh 150 psalmov v flamskem jeziku. Psalmi so uglasbeni precej preprosto. Namenjeni so namre\xc4\x8d petju doma. Vsebujejo znane melodije balad, pivskih, ljubezenskih in drugih znanih pesmi. Te melodije so bile uporabljene kot cantus firmus (osnovna melodija, ki slu\xc5\xbei kot ogrodje polifone kompozicije). Nekaj psalmov je osnovanih tudi na podlagi plesnih pesmi. Ti psalmi so homofoni in homoritmi\xc4\x8dni (silabi\xc4\x8dno podajanje besedila). Ve\xc4\x8dina drugih psalmov je triglasnih z rabo imitacije. Cikel psalmov je prestal cenzuro leta 1569, ko je vlada pod vodstvom vojvode Alvskega prepovedala vse knjige, za katere je menila, da so krivoverske._NEWLINE__NEWLINE_Za razliko od preprostih psalmov, pa so Clemensove ma\xc5\xa1e (npr. Missa Ecce quam bonum, Missa Gaude lux Donatiane ali Missa defunctorum) in moteti (npr. Circumdederunt me, O quam moesta dies ali Si diligis me) bogate polifone kompozicije, ki se utemeljujejo na skladateljevem pretanjenem ob\xc4\x8dutku za sledenje razpolo\xc5\xbeenju in podobam besedila. Le to mu omogo\xc4\x8da dodelana raba kromatike, ki nemalokrat prinese tudi disonantna sozvo\xc4\x8dja, iz katerih kon\xc4\x8dno izhaja ekspresivna mo\xc4\x8d Clemensove uglasbitve. Ma\xc5\xa1e so v ve\xc4\x8dini parodi\xc4\x8dne, kar pomeni, da je skladatelj uporabil \xc5\xbee obstoje\xc4\x8de vokalne linije in jih obdelal v kontekstu ma\xc5\xa1nega ciklusa. Ti melodi\xc4\x8dni odseki so bili navadno prevzeti iz posvetnih \xc5\xa1anson ali motetov._NEWLINE__NEWLINE_Posvetna dela, ve\xc4\x8dinoma \xc5\xa1ansone, se poslu\xc5\xbeujejo besedil vseh takrat aktualnih pesni\xc5\xa1kih oblik. \xc5\xa0tiriglasne \xc5\xa1ansone so bolj homofone in so blizu pari\xc5\xa1kemu slogu Claudina de Sermisyja, pet in \xc5\xa1estglasne pa bolj polifone in so blizu slogu Nicolasa Gomberta. Ena od \xc5\xa1anson je celo osemglasna (Amour au cueur me poingt), je pa vseeno homofono naravnana. Flamske pesmi so blizu \xc5\xa1tiriglasnim \xc5\xa1ansonam._NEWLINE__NEWLINE_Po Clemensovi smrti so bile njegove kompozicije distribuirane v Nem\xc4\x8dijo, Francijo, \xc5\xa0panijo in celo v Anglijo. Najve\xc4\x8dji vpliv je Clemensova glasba imela v Nem\xc4\x8diji; celo Orlando di Lasso je poznal njegova dela in tudi absorbiral dolo\xc4\x8dene elemente Clemensovega sloga."