b'\n_START_ARTICLE_\nKajetan Gantar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nKajetan Gantar je otro\xc5\xa1tvo pre\xc5\xbeivel v Celju, po vojni je kon\xc4\x8dal gimnazijo v Ljubljani. S \xc5\xa1tudijem klasi\xc4\x8dne filologije na Filozofski fakulteti v Ljubljani je pri\xc4\x8del leta 1950 in ga zaklju\xc4\x8dil v \xc5\xa1tirih letih. Po odslu\xc5\xbeeni voja\xc5\xa1ki obveznosti je slu\xc5\xbeboval kot gimnazijski profesor na Ptuju (1954\xe2\x80\x9356) in bil nekaj \xc4\x8dasa v upravni slu\xc5\xbebi kot referent za znanstvene zavode pri republi\xc5\xa1kem Sekretariatu za kulturo (1958-62), Leta 1958 je bil promoviran za doktorja literarnih znanosti. Znanstveno se je izpopolnjeval v Parizu, \xc5\xbdenevi, Heidelbergu in na Dunaju. Slu\xc5\xbebo asistenta na Filozofski fakulteti je dobil leta 1962, docent je postal leta 1967, 1972 izredni, 1978 pa redni profesor na oddelku za klasi\xc4\x8dno filologijo Filozofske fakultete za latinski jezik in knji\xc5\xbeevnost, na kateri je 1983\xe2\x80\x9385 opravljal tudi funkcijo prodekana in bil ve\xc4\x8dkrat predstojnik oddelka. Ob tem je ves \xc4\x8das, \xc5\xa1e dve leti po upokojitvi (1997), predaval tudi gr\xc5\xa1ko knji\xc5\xbeevnost. Gostoval je na razli\xc4\x8dnih evropskih univerzah (v letih 1981\xe2\x80\x9396 je s presledki enajst semestrov kot gostujo\xc4\x8di redni profesor predaval gr\xc5\xa1ko in rimsko knji\xc5\xbeevnost na univerzi v Gradcu) ter z referati sodeloval na mnogih mednarodnih kongresih in simpozijih. Po upokojitvi je pridobil naziv zaslu\xc5\xbenega profesorja Univerze v Ljubljani (1998)._NEWLINE_Leta 1993 je postal izredni, 1997 pa redni \xc4\x8dlan SAZU, kjer je opravljal podpredsedni\xc5\xa1ko funkcijo med leti 1999 in 2005; od 1997 je delegat SAZU pri Mednarodni zvezi akademij v Bruslju; 1996\xe2\x80\x932002 je bil zastopnik Slovenije v Stalnem komiteju za humanistiko pri Evropski znanstveni fundaciji (ESF, s sede\xc5\xbeem v Strasbourgu). Bil je tudi predsednik znanstvenega sveta In\xc5\xa1tituta za kulturno zgodovino ZRC SAZU (2000-15). Od 1984 je tudi redni \xc4\x8dlan Akademije za pospe\xc5\xa1evanje latin\xc5\xa1\xc4\x8dine (Academia Latinitati Fovendae) v Rimu, od 1995 dopisni \xc4\x8dlan Propercijeve akademije v Assisiju, 2003 je bil izvoljen za rednega \xc4\x8dlana Evropske akademije znanosti in umetnosti v Salzburgu, 2006 za zunanjega \xc4\x8dlana Makedonske akademije znanosti in umetnosti (MANU, Skopje). 1994 je postal \xc4\x8dlan In\xc5\xa1tituta za srednjevropska kulturna sre\xc4\x8danja (IICM v Gorici) in \xc4\x8dlan G\xc3\xb6rres-Gesellschaft f\xc3\xbcr Pflege der Wissenschaft (v K\xc3\xb6lnu), 2009 pa \xc5\xa1e \xc4\x8dastni \xc4\x8dlan celjske Mohorjeve dru\xc5\xbebe in \xc4\x8dastni senator Teolo\xc5\xa1ke fakultete Univerze v Ljubljani.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nKajetan Gantar je pomembno prevajalsko in uredni\xc5\xa1ko ime. Od leta 1974 dalje je sourednik \xc4\x8dasopisa \xc5\xbdiva antika v Skopju in \xc4\x8dasopisa Didactica Gandensia. Od leta 1983 do 1985 je bil predsednik Dru\xc5\xa1tva slovenskih knji\xc5\xbeevnih prevajalcev (od 2003 je njegov \xc4\x8dastni \xc4\x8dlan). Bil je \xc4\x8dlan pravopisne komisije pri Slovenski akademiji znanosti in umetnosti (1981\xe2\x80\x9388), 1981\xe2\x80\x9396 \xc4\x8dlan odbora za novi slovenski prevod Svetega pisma. V \xc4\x8dasu od 1975 do 1980 je opravljal funkcijo predsednika Dru\xc5\xa1tva za anti\xc4\x8dne in humanisti\xc4\x8dne \xc5\xa1tudije Slovenije (od 2006 je njegov \xc4\x8dastni \xc4\x8dlan); 1980\xe2\x80\x9383 predsednika Zveze dru\xc5\xa1tev za anti\xc4\x8dne \xc5\xa1tudije Jugoslavije. V letih 1975\xe2\x80\x931985 je bil \xc4\x8dlan Mednarodnega biroja za probleme pouka klasi\xc4\x8dnih jezikov (v Gentu) in uredni\xc5\xa1kega odbora \xc4\x8dasopisa Didactica Gandensia, od leta 1993 do 1999 predsednik dr\xc5\xbeavne maturitetne komisije za latin\xc5\xa1\xc4\x8dino._NEWLINE_Objavil je ve\xc4\x8d zvezkov Literarnega leksikona, okoli tristo \xc4\x8dlankov in razprav v mednarodnih, slovenskih in nekdanjih jugoslovanskih znanstvenih ter strokovnih revijah in publikacijah. V njih se je ukvarjal z metaforiko, estetsko kompozicijo ter s problemi s podro\xc4\x8dja jezikoslovja. Ve\xc4\x8d razprav je posvetil predstavitvi nekaterih slovenskih ali v Sloveniji \xc5\xbeive\xc4\x8dih latinskih piscev in slovenskih klasi\xc4\x8dnih filologov (Adam Bohori\xc4\x8d, Toma\xc5\xbe Hren, J. A. Gladi\xc4\x8d, Gregor Dolni\xc4\x8dar, J. V. Valvazor). Posvetil se je vplivu in sledem antike v slovenski knji\xc5\xbeevnosti v Bri\xc5\xbeinskih spomenikih, pri Janezu Svetokri\xc5\xa1kem, V. Vodniku, Kopitarju, Pre\xc5\xa1ernu, Gregor\xc4\x8di\xc4\x8du, A\xc5\xa1kercu, \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8du, Lovren\xc4\x8di\xc4\x8du, Ale\xc5\xa1u U\xc5\xa1eni\xc4\x8dniku, Jakobu Ukmarju, Alojzu Rebuli). Objavil je ve\xc4\x8d prevodov iz antike (med drugim je poslovenil Homerja, Hezioda, Pindara, Sapfo, Ajshila, Sofokla, Evripida, Aristotela, Teofrasta, Teokrita, Heronda, Plutarha, Prokopija, Plavta, Terencija, Katula, Propercija, Horacija, Ovidija, iz gr\xc5\xa1\xc4\x8dine tudi ve\xc4\x8d svetopisemskih knjig in iz latin\xc5\xa1\xc4\x8dine nekaj srednjeve\xc5\xa1kih besedil); k vsem prevodom je napisal tudi spremne \xc5\xa1tudije in opombe. V seriji Literarni leksikon je objavil zvezke Helenizem (1978), Gr\xc5\xa1ke liri\xc4\x8dne oblike in metri\xc4\x8dni obrazci (1979) in Anti\xc4\x8dna poetika (1985). Svoje izsledke o Horaciju je strnil v knjigi \xc5\xa0tudije o Horaciju (1993)._NEWLINE_Za antologijo rimske lirike je prejel Sovretovo nagrado (1969), za prevod Plavtovih komedij pa nagrado Pre\xc5\xa1ernovega sklada (1972). Leta 2010 je prejel Zoisovo nagrado za \xc5\xbeivljenjsko delo na podro\xc4\x8dju klasi\xc4\x8dne filologije.'