b"\n_START_ARTICLE_\nEtna\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nEtna je najve\xc4\x8dji aktivni ognjenik v Evropi. Nahaja se na vzhodni obali Sicilije, med mestoma Messina in Catania, jugozahodno od gorovja Peloritani in jugovzhodno od gorovja Nebrodi. Ognjenik se razprostira na 1265 km\xc2\xb2, premer glavnega sto\xc5\xbeca je ve\xc4\x8d kot 40 kilometrov, obseg vzno\xc5\xbeja pa zna\xc5\xa1a ve\xc4\x8d kot 135 km. Vulkan se nahaja na stiku dveh pomembnih prelomnih sistemov \xe2\x80\x93 na meji med evrazijsko in afri\xc5\xa1ko tektonsko plo\xc5\xa1\xc4\x8do. 15\xe2\x80\x9320 km pod Etno je sistem razpok, zapolnjenih z magmo, ki se nato dviguje v vi\xc5\xa1je dele in nato skozi razli\xc4\x8dne kraterje prihaja na povr\xc5\xa1je._NEWLINE_Vi\xc5\xa1ina se zaradi izbruhov spreminja. Leta 1900 je Etna dosegla vi\xc5\xa1ino 3.274 m, leta 1950 pa 3.326 metrov. Najvi\xc5\xa1e je ognjenik segal leta 1981, ko je meril 3.350 m, od sredine 80. let naprej se vi\xc5\xa1ina po\xc4\x8dasi ni\xc5\xbea. Zadnje meritve, ki sta jih julija 2018 z GPS napravami visoke lo\xc4\x8dljivosti izvedli dve razli\xc4\x8dni ekipi, so pokazale, da Etna trenutno meri 3.326 m._NEWLINE_Etna danes spada med stratovulkane in ima precej zapleteno zgradbo zaradi oblikovanja \xc5\xa1tevilnih vulkanskih elementov, ki so se velikokrat sesedli in so jih nato nadomestili ali prekrili novi eruptivni centri. V t. i. moderni dobi vulkana lahko prepoznamo vsaj 300 sto\xc5\xbecev in eruptivnih razpok. Na obmo\xc4\x8dju obstaja nevarnost potresov tudi zaradi tresljajev ob izbruhih._NEWLINE_Povr\xc5\xa1ino vulkana zaznamujejo razli\xc4\x8dna okolja \xe2\x80\x93 izmenjujejo se poseljeni deli, gosti gozdovi, v katerih najdemo endemi\xc4\x8dne rastlinske vrste, ter \xc2\xbbpu\xc5\xa1\xc4\x8davnata\xc2\xab\xc2\xa0obmo\xc4\x8dja, pokrita z magmatskimi kamninami. Najvi\xc5\xa1ji deli vulkana ob\xc4\x8dasno prejmejo velike koli\xc4\x8dine snega.\n_START_SECTION_\nOkolje\n_START_PARAGRAPH_\nObmo\xc4\x8dja se razlikujejo glede na nadmorsko vi\xc5\xa1ino. Vzhodno in ju\xc5\xbeno pobo\xc4\x8dje, kjer je zemlja obdelana tudi do vi\xc5\xa1ine 1000 m n. m., sta zelo gosto poseljeni. Zahodni del je bolj divji in gol, zato so tam predvsem smu\xc4\x8darska sredi\xc5\xa1\xc4\x8da. Na severni strani, ki je prijaznej\xc5\xa1a, a ne preve\xc4\x8d gosto poseljena, nad prevladujejo gozdovi. Vzhodno pobo\xc4\x8dje zaznamuje velika pusta kotlina Valle del Bove, na njenem obrobju pa rastejo gosti gozdovi._NEWLINE_V okolici vulkana najdemo rodovitno zemljo iz vulkanskih ostankov, ki ponuja odli\xc4\x8dne pogoje za kmetovanje. Obdelane in naseljene povr\xc5\xa1ine najdemo tudi do 1000 metrov nad morjem, gozdove pa tudi do 1500 m n. m. Velik del pobo\xc4\x8dij spada v istoimenski naravni park._NEWLINE_Najvi\xc5\xa1ji predeli, kjer se sneg obdr\xc5\xbei tudi do poletja, imajo gorsko podnebje. Poletja so hladna in suha, zime pa hude in z velikimi koli\xc4\x8dinami snega\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nNajzgodnej\xc5\xa1e zgodovinske omembe ognjeni\xc5\xa1kega delovanja Etne najdemo v spisih Tukidida in Diodorja Sicilskega in pesnika Pindarusa; druge omembe so ve\xc4\x8dinoma mitolo\xc5\xa1ke.\n_START_SECTION_\nGeolo\xc5\xa1ki razvoj\n_START_PARAGRAPH_\nGeolo\xc5\xa1ki razvoj Etne lahko razdelimo v 4 faze: Bazaltno tholeiitna faza, faza Timpe, faza Valle del Bove in Stratovulkanska faza._NEWLINE__NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1o fazo \xe2\x80\x93 Bazaltno tholeiitno fazo predstavljajo kamnine, stare od 580.000 do 260.000 let. Najstarej\xc5\xa1e kamnine so iz tholeiitne podmorske lave, ki se je izlivala iz razpok na morskem dnu. Tem izlivom je sledilo okrog 200.000 let zati\xc5\xa1ja, ko se je celotno ozemlje mo\xc4\x8dno dvigovalo. Do slede\xc4\x8dih izbruhov, v obdobju pred 320.000\xe2\x80\x93260.000 leti, je tako pri\xc5\xa1lo na kopnem. Prehodna faza \xe2\x80\x93 faza Timpe se je za\xc4\x8dela pred 220.000 leti in kon\xc4\x8dala pred 140.000 leti. V tem obdobju je bila Etna \xc5\xa1\xc4\x8ditasti ognjenik v bli\xc5\xbeini Jonskega morja. Lava, ki je bruhala iz razpok prelomnega sistema, je po\xc4\x8dasi spreminjala svojo sestavo (iz tholeiitne v alkalno). V tej fazi je prihajalo do lavinih tokov, v\xc4\x8dasih pa tudi do posameznih izbruhov, ki niso bili vezani na prelomni sistem. Po fazi Timpe je sledilo 20.000 zati\xc5\xa1ja. _NEWLINE_Fazo Valle del Bove je zaznamoval premik eruptivnih centrov proti zahodu, na obmo\xc4\x8dje depresije Valle del Bove. Na tem obmo\xc4\x8dju so kamnine stare 120.000 let. V tej fazi je obstajalo ve\xc4\x8d stratovulkanov iz razli\xc4\x8dnih \xc4\x8dasovnih obdobij, ki so bruhali lavo, se sesedli, oblikovali kaldero in prekrili en drugega. V Stratovulkanski fazi, ki se je za\xc4\x8dela pred 60.000 leti se je oblikovala ve\xc4\x8dina dana\xc5\xa1njega ognjenika. V tej fazi je pri\xc5\xa1lo do \xc5\xa1tirih velikih eksplozivnih izbruhov, nato pa je pri\xc5\xa1lo do sesedanja in nastanka kaldere._NEWLINE_Najmlaj\xc5\xa1o fazo aktivnosti Etne, ki traja \xc5\xa1e danes, imenujemo Mongibello, za\xc4\x8dela pa se je kmalu po nastanku kaldere, pred 14.000 leti. Lava je prekrila ve\xc4\x8dino povr\xc5\xa1ja, zapolnila kaldero in prekrila starej\xc5\xa1e izbruhe. Na vrhu prihaja predvsem do izbruhov tipa stromboli, iz t. i. parazitskih sto\xc5\xbecev, ki se pojavljajo po celotnem pobo\xc4\x8dju, pa prihajajo lavini tokovi. Ob enem najve\xc4\x8djih eksplozivnih izbruhov, leta 122 pr. n. \xc5\xa1t., je nastal krater, ki predstavlja kaldero, v kateri danes nastaja nov vrh Etne.\n_START_SECTION_\nKraterji\n_START_PARAGRAPH_\nEtna spada med aktivne vulkane in ima precej kompleksno zgradbo. Ponavadi vulkani bruhajo lavo na vrhu, Etna pa je en izmed redkih vulkanov, pri katerem je \xc4\x8dlovek lahko opazoval nastanek novih kraterjev, ki so se ve\xc4\x8dinoma oblikovali v prej\xc5\xa1njem stoletju. Dana\xc5\xa1nji ognjenik so do leta 2000 sestavljali 4 aktivni kraterji: centralni krater Voragine, Severnovzhodni krater (oblikovan 1911), krater la Bocca Nuova (1968) in Jugovzhodni krater (1971). V novem tiso\xc4\x8dletju so znanstveniki lahko opazovali rojstvo novih kraterjev: konec leta 2011 je iz udrtine na obmo\xc4\x8dju Jugovzhodnega kraterja nastal nov krater, ki so ga poimenovali Novi jugovzhodni krater.\n_START_SECTION_\nPomembnej\xc5\xa1i izbruhi\n_START_PARAGRAPH_\nEtno odlikuje mo\xc4\x8dna ognjeni\xc5\xa1ka dejavnost. Izbruhi si sledijo vsakih nekaj let in velikokrat ohromijo letali\xc5\xa1\xc4\x8de v Catanii, ki ga morajo zaradi dima in pepela zapreti. Etna je zadnji\xc4\x8d izbruhnila julija 2019 , zgodovinski viri pa navajajo tiso\xc4\x8dine izbruhov, med katerimi so bili nekateri tudi zelo uni\xc4\x8dujo\xc4\x8di. Zaradi stalnega nadzora ognjenika in majhne silovitosti izbruhov ti navadno ne terjajo \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih \xc5\xbertev, pogosto pa potoki lave uni\xc4\x8dijo hi\xc5\xa1e in vrtove. Do smrtnih \xc5\xbertev je pri\xc5\xa1lo ob izbruhih leta 1842, ko je eksplodirala lava in po\xc5\xa1kodovala pribli\xc5\xbeno 70 ljudi, vsaj 36 od njih je umrlo, in leta 1979, zaradi nenadnega \xc2\xbbde\xc5\xbeja\xc2\xab\xc2\xa0kamenja, ki je ubil 9 in ranil \xc5\xa1e 10 neprevidnih turistov._NEWLINE_Najdalj\xc5\xa1i izbruh v zgodovini se je zgodil leta 1624, ko je ognjenik bruhal kar 10 let. Na plano je pri\xc5\xa1la ve\xc4\x8d kot milijarda kubi\xc4\x8dnih metrov lave, ki je prekrila 21 km\xc2\xb2 severnega pobo\xc4\x8dja. Lava je tekla z vi\xc5\xa1ine 2550 m n. m., poniknila in se nato vrnila na povr\xc5\xa1ino na 975 m n. m. Ko so se kanali lave izpraznili, so nastale \xc5\xa1tevilne jame, ki jih je mogo\xc4\x8de tudi obiskati, npr. Jama malin (it. Grotta dei Lamponi) in Ledena jama (it. Grotta del Gelo), v kateri najdemo najju\xc5\xbenej\xc5\xa1i ledenik v Evropi._NEWLINE_Leta 1669 je pri\xc5\xa1lo do najbolj znanega in najbolj uni\xc4\x8dujo\xc4\x8dega izbruha, ko je lava na zahodu pri\xc5\xa1la vse do mesta Catania in gradu Ursino (it. Castello Ursino). Uni\xc4\x8deno je bilo celotno obmo\xc4\x8dje na zunanji strani mestnega obzidja. Izbruh sta naznanila mo\xc4\x8dno bobnenje in potres, ki je uni\xc4\x8dil vasico Nicolosi in po\xc5\xa1kodoval naselja Trecastagni, Pedara, Mascalucia in Gravina. Nato je pri\xc5\xa1lo do ogromne razpoke, ki se segala vse do vrha kraterja, in nad vasico Nicolosi so za\xc4\x8dele na plan bruhati ogromne koli\xc4\x8dine lave. Lava je tekla proti vasicam Malpasso, Mompilieri, Camporotondo, San Pietro Clarenza, San Giovanni Galermo ter Misterbianco in jih neizprosno pokopala pod sabo, nato je mimo manj\xc5\xa1ih vasic tekla vse do morja. Severno od vasice Nicolosi sta se oblikovala 2 vulkanska sto\xc5\xbeca, imenovana Monti Rossi (Rde\xc4\x8di gori). _NEWLINE_Do najbolj uni\xc4\x8dujo\xc4\x8dega izbruha v 20. stoletju je pri\xc5\xa1lo v za\xc4\x8detku novembra leta 1928. V nekaj dneh je lava, ki je na povr\xc5\xa1je prodirala skozi \xc5\xa1tevilne stranske razpoke na vzhodni strani, uni\xc4\x8dila mestece Mascali, ogro\xc5\xbeala pa je tudi mesteci Sant'Alfio in Nunziata._NEWLINE_Ob izbruhu leta 1983 so bili uni\xc4\x8deni \xc5\xa1tevilni smu\xc4\x8darski, restavracijski objekti, nova \xc5\xbei\xc4\x8dnica in drugi turisti\xc4\x8dni objekti. Takrat so prvi\xc4\x8d poskusili preusmeriti tok lave s pomo\xc4\x8djo eksplozivov. Leta 1991 so mesto Zafferana Etnea, ki mu je grozila lava, obranili s pomo\xc4\x8djo visokega nasipa. Ta tehnika se je leta 2001 izkazala za u\xc4\x8dinkovito ob obrambi zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8da Sapienza in turisti\xc4\x8dne postaje Etna Sud na jugu. Z nasipom so upo\xc4\x8dasnili tok lave in ga nato z eksplozivi preusmerili proti dolini Valle del Bove.\n_START_SECTION_\nZimski \xc5\xa1porti\n_START_PARAGRAPH_\nEtna je primeren kraj predvsem za zimske \xc5\xa1porte, kot so alpsko smu\xc4\x8danje, tek na smu\xc4\x8deh, deskanje na snegu ali vo\xc5\xbenja s sanmi s pasjimi vpregami. Zimske razmere z obilo snega omogo\xc4\x8dajo delovanje dveh smu\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8d od sredine decembra do pozne pomladi. Etna Nord na severnem pobo\xc4\x8dju se nahaja na 1825 m n. m. in ima 3 vle\xc4\x8dnice in sede\xc5\xbenico. Etna Sud na ju\xc5\xbenem pobo\xc4\x8dju ponuja 10 km prog s \xc5\xa1estsede\xc5\xbenico, dvosede\xc5\xbenico in ve\xc4\x8d vle\xc4\x8dnicami.\n_START_SECTION_\nEtna v umetnosti\n_START_PARAGRAPH_\nRedni vulkanski izbruhi, v\xc4\x8dasih celo zelo dramati\xc4\x8dni, so postali predmet velikega zanimanja za gr\xc5\xa1ko in rimsko mitologijo in ljudska prepri\xc4\x8danja, ki so \xc5\xbeelela razlo\xc5\xbeiti obna\xc5\xa1anje vulkana s pomo\xc4\x8djo razli\xc4\x8dnih bogov in velikanov iz rimskih in gr\xc5\xa1kih legend. V gr\xc5\xa1ki mitologiji nastanek Etne povezujejo z dvobojem med Zevsom in mitolo\xc5\xa1ko po\xc5\xa1astjo z ognjenimi jeziki in o\xc4\x8dmi, Tifonom (gr. tifein \xe2\x80\x93 kaditi se). V bitki naj bi Zevs premagal Tifona in ga stla\xc4\x8dil v Etno, iz katere se poleg lave vali tudi dim._NEWLINE_Etna je v zgodovini navdihnila ve\xc4\x8d literarnih del, med njimi Heziodovo pesem Teogonija in Ajshilovo izgubljeno tragedijo z naslovom Le Etnee, pseudovirgilijansko pesem Aetna, v pesni\xc5\xa1ki zbirki Appendix Vergiliana. V renesansi je bil omenjen tudi esej Pietra Bemba z naslovom De Aetna, v katerem je opis vulkana izgovor za razpravo o klasikih. Etna je navdihnila tudi ve\xc4\x8d pesmi v moderni dobi."