b"\n_START_ARTICLE_\nLouis-Jean-Marie Daubenton\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nKot otrok se je \xc5\xa1olal pri jezuitih v Dijonu in dominikancih. O\xc4\x8de, notar, si je zanj zamislil duhovni\xc5\xa1ki poklic in ga poslal \xc5\xa1tudirat teologijo na Sorbono v Pariz, a je Daubentona bolj zanimala medicina, zato je skrivaj obiskoval predavanja anatomije in botanike v pari\xc5\xa1kem kraljevem botani\xc4\x8dnem vrtu Jardin du roi (danes Jardin des plantes, del francoskega prirodoslovnega muzeja v Parizu). \xc5\xa0ele po o\xc4\x8detovi smrti leta 1736 si je lahko svobodno izbral \xc5\xbeivljenjsko pot in je v skladu s svojim zanimanjem leta 1741 diplomiral iz medicine na Univerzi v Reimsu._NEWLINE_Odprl je zdravni\xc5\xa1ko prakso v doma\xc4\x8dem kraju, takrat pa ga je sokrajan Georges-Louis Leclerc, Comte de Buffon povabil k soustvarjanju svoje monumentalne prirodoslovne razprave. Leta 1742 se mu je pridru\xc5\xbeil kot sodelavec Jardin du roi ter leta 1745 postal kustos in demonstrator (garde et d\xc3\xa9monstrateur) v kraljevem prirodoslovnem kabinetu. Buffon je \xc5\xbeelel svoje razprave dopolniti z natan\xc4\x8dnimi anatomskimi opisi, za kar ni imel dovolj znanja, na njegovo sre\xc4\x8do pa se je Daubenton v tej vlogi izkazal kot eden velikih anatomov druge polovice 18. stoletja. Vplivni Buffon, s katerim sta bila prijatelja \xc5\xbee od otro\xc5\xa1tva, mu je priskrbel veliko sredstev za odkupovanje in zbiranje primerkov \xc5\xbeivali, pa tudi druge dr\xc5\xbeavne ugodnosti, na primer udobno stanovanje v Parizu._NEWLINE_Njegovi pedantni opisi so bili vklju\xc4\x8deni kot\xc2\xa0\xc2\xbbpriloge\xc2\xab\xc2\xa0\xc4\x8dlankov v prvih petnajstih zvezkih Histoire naturelle, ki opisujejo\xc2\xa0\xc2\xbb\xc5\xa1tirino\xc5\xbene \xc5\xbeivali\xc2\xab\xc2\xa0(sesalce), nadaljnji zvezki pa so bili brez Daubentonovih prispevkov. Natan\xc4\x8den razlog za konec sodelovanja ni znan, temelji pa na bistvenih razhajanjih med Buffonom in Daubentonom. Zelo sta se razlikovala \xc5\xbee zna\xc4\x8dajsko, saj je bil umirjeni in pedantni Daubenton pravo nasprotje nepotrpe\xc5\xbeljivega in zaletavega Buffona, a sta se v tem pogledu sprva dobro dopolnjevala. Po eni od razlag so Buffona, ki je bil mojster sloga, drugi kolegi prepri\xc4\x8dali, da so Daubentonovi opisi preve\xc4\x8d suhoparni in se je zato odlo\xc4\x8dil nadaljevati delo brez anatomskih razprav. Po drugi je Daubenton sam u\xc5\xbealjeno prekinil sodelovanje, ko je dal Buffon na lastno pest izdelati novo izdajo prvih petnajstih zvezkov brez prilog. Bolj kriti\xc4\x8dna pa je bila verjetno razlika v njunem filozofskem pristopu do prirodopisa: za Daubentona je bila anatomija mati vseh ved o \xc5\xbeivem in je verjel, da je mo\xc5\xbeno iz natan\xc4\x8dnih opisov notranje in zunanje telesne zgradbe organizmov, ki je brez\xc4\x8dasna, izpeljati vse druge lastnosti. Buffon se je po drugi strani osredoto\xc4\x8dal na zgodovinske in geografske komponente razvoja \xc5\xbeivih bitij, iz katerih je izpeljal svojo teorijo o\xc2\xa0\xc2\xbbnotranjih silah\xc2\xab\xc2\xa0vi\xc5\xa1jih \xc5\xbeivalskih skupin, ki se razli\xc4\x8dno izra\xc5\xbeajo pri vrstah, ki so poselile razli\xc4\x8dna okolja. Posledi\xc4\x8dno se je v naslednjem delu serije o pti\xc4\x8dih izognil natan\xc4\x8dnim anatomskim opisom posameznih vrst in podajal le osnovne zna\xc4\x8dilnosti, skupne vi\xc5\xa1jim taksonomskim skupinam, zato Daubentonovega prispevka niti ni ve\xc4\x8d potreboval. Ironi\xc4\x8dno so ravno Daubentonovi natan\xc4\x8dni opisi prispevali velik del k ugledu Buffonovega dela, hkrati pa je Buffonov mojstrski slog zasen\xc4\x8dil Daubentonovo avtorstvo._NEWLINE_Daubenton se je leta 1754 poro\xc4\x8dil s sestri\xc4\x8dno, pisateljico Marguerite Daubenton, par ni imel otrok. V kasnej\xc5\xa1ih letih je objavil veliko \xc5\xa1tevilo razprav v memoarjih Francoske akademije znanosti in reviji Journal des s\xc3\xa7avans ter sodeloval pri znameniti L'Encyclop\xc3\xa9die. Poleg anatomije se ukvarjal \xc5\xa1e z mineralogijo, rastlinsko fiziologijo in \xc5\xbeivinorejo (sodeloval je pri naselitvi ovac pasme merino v Francijo). S svojimi zbirkami je mo\xc4\x8dno obogatil prirodoslovni kabinet botani\xc4\x8dnega vrta, ki je bil pred tem zanemarjen. Izvoljen je bil za \xc4\x8dlana Kraljevske akademije znanosti iz Berlina in londonske Kraljeve dru\xc5\xbebe._NEWLINE_Med francosko revolucijo je leta 1793 sodeloval pri ustanavljanju francoskega prirodoslovnega muzeja in bil imenovan za prvega direktorja, ponovno imenovanje pa je po koncu mandata odklonil. Kot ugleden strokovnjak je dobil certifikat\xc2\xa0\xc2\xbbdobrega dr\xc5\xbeavljana\xc2\xab\xc2\xa0od revolucionarne vlade, kar mu je pomagalo pre\xc5\xbeiveti Robespierrovo\xc2\xa0\xc2\xbbvladavino terorja\xc2\xab. Predaval je prirodopis na medicinski fakulteti in kmetijsko ekonomijo na alfortski veterinarski \xc5\xa1oli ter bil profesor mineralogije v Jardin du Roi. Tik pred koncem \xc5\xbeivljenja je bil imenovan za francoskega senatorja, a ga je ravno na prvi seji onesposobila notranja krvavitev. Umrl je v Parizu kmalu po tistem._NEWLINE_Daubentonovo delo je v 19. stoletju nadaljeval Georges Cuvier in ga nadgradil s \xc5\xa1tudijo fosilov ter funkcionalno anatomijo."