b'\n_START_ARTICLE_\nAston Martin DBR4\n_START_SECTION_\nZasnova\n_START_PARAGRAPH_\nO odprtokolesnem dirkalniku so pri Aston Martinu razmi\xc5\xa1ljali \xc5\xbee leta 1955, na hitro zgrajen prototip pa je bil testiran na dirkah v Avstraliji in Novi Zelandiji leta 1956, opravil pa jih je dirka\xc4\x8d Reg Parnell. Na krilih uspehov s testiranj in kljub dejstvu, da je bila ve\xc4\x8dina dirka\xc5\xa1kega oddelka Aston Martina zaposlena z dirkami \xc5\xa1portnih dirkalnikov, se je Aston Martin odlo\xc4\x8dil vstopiti v Formulo 1._NEWLINE_\xc5\xa0asija DBR4 je bila po zgledu cestnih in \xc5\xa1portnih dirkalnikov Aston Martina zgrajena iz obi\xc4\x8dajne sestavljene konstrukcije. Osnovna zasnova \xc5\xa1asije DBR4 v veliki meri temelji na \xc5\xa1portnem dirkalniku DB3S iz leta 1956, komponente so le prerazporejene, da so bile lahko postavljene v manj\xc5\xa1o, enosede\xc5\xbeno \xc5\xa1asijo. \xc4\x8ceprav so nekateri proizvajalci \xc5\xbee za\xc4\x8deli uporabljati vetrovnike, na primer Bristol 450, pa je bila aerodinamika posebej glede cestnih dirkalnikov \xc5\xa1e v povojih. Zaradi tega je bila aerodinamika, \xc4\x8deprav izgleda \xc5\xa1asija DBR4 uglajena in enostavna, uni\xc4\x8dena z odlo\xc4\x8ditvijo za namestitev velike odprtine za hlajenje na straneh ter razmeroma velikega in skoraj navpi\xc4\x8dnega vetrobranskega stekla._NEWLINE_Vzmetenje je bilo tipa double wishbones z vzmetmi in teleskopskim bla\xc5\xbeilnikom spredaj, zadaj pa je bil uporabljen sistem de Dion s torzijskimi vzmetmi. \xc4\x8ce je bila v za\xc4\x8detku petdesetih taka razporeditev \xc5\xa1e ena najsodobnej\xc5\xa1ih, pa se je do debija dirkalnika DBR4 ve\xc4\x8dina proizvajalcev odlo\xc4\x8dila za samostojno vzmetenje, kar je prineslo bolj\xc5\xa1e vodljivost, oprijem in dr\xc5\xbeanje cesti\xc5\xa1\xc4\x8da, kot \xc5\xbee zastarel sistem, ki ga je uporabil Aston Martin. Enak sistem vzmetenja je imel tudi \xc5\xa1portni dirkalnik DBR3, ki so ga razvijali v istem \xc4\x8dasu, toda le leto kasneje je bil opu\xc5\xa1\xc4\x8den, ker se je dirkalnik izkazal za ponesre\xc4\x8denega. Na vseh \xc5\xa1tirih kolesih so bile name\xc5\xa1\xc4\x8dene diskaste zavore tipa Girling._NEWLINE_DBR4 si je s svojim bratom DBR3 delil tudi DOH straight-6 motor Aston Martin, le njegovo delovno prostornino so zmanj\xc5\xa1ali na 2.5L. \xc4\x8ceprav je bil motor, ki ga je zasnoval Tadek Marek, zanesljiv in mo\xc4\x8dan pri prvotni prostornini 3,7L, pa je zmanj\xc5\xa1anje prostornine prineslo pogostej\xc5\xa1e okvare motorja. Motor je lahko proizvajal 280 KM po zagotovilih Aston Martina, toda bolj realisti\xc4\x8dna vrednost je bila 250 KM. To pa je \xc5\xa1e vedno ve\xc4\x8d od motorja Coventry Climax FPF straight-4, ki sta ga uporabljala Lotus in Cooper, toda motor Aston Martina je bil neprimerno te\xc5\xbeji. Menjalnik je bil tipa David Brown._NEWLINE_Skupaj so bili med letoma 1957 in 1959 izdelani \xc5\xa1tirje primerki dirkalnika Aston Martin DBR4/250, od tega do danes pre\xc5\xbeiveli trije. Po spoznanju, da so dirkalniki nekonkuren\xc4\x8dni, je mo\xc5\xa1tvo za sezono 1960 izdelalo nov model DBR5. Ti dirkalniki so bili manj\xc5\xa1i in la\xc5\xbeji, tudi motor je bil izbolj\xc5\xa1an in se je lahko pribli\xc5\xbeal \xc5\xbee lani obljubljeni mo\xc4\x8di. DBR5 je imel tudi samostojno vzmetenje na vseh \xc5\xa1tirih kolesih, toda rezultati se niso vidneje izbolj\xc5\xa1ali.\n_START_SECTION_\nDirka\xc5\xa1ka zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nAston Martin DBR4/250 je bil javnosti predstavljen \xc5\xa1ele aprila 1959, debitiral pa je maja na neprvenstveni dirki BRDC International Trophy, kjer sta nastopila oba dirka\xc4\x8da tovarni\xc5\xa1kega mo\xc5\xa1tva, Roy Salvadori in Carroll Shelby. Salvadori je za\xc4\x8del obetavno, saj je v kvalifikacijah postavil tretji \xc4\x8das, premagala sta ga le Stirling Moss z dirkalnikom BRM P25 in Tony Brooks z dirkalnikom Ferrari 246, Shelby pa je postavil \xc5\xa1esti \xc4\x8das. Na dirki sta tako Moss kot tudi Brooks odstopila, Aston Martina pa sta se ve\xc4\x8dino dirke ubadala s te\xc5\xbeavami, Shelby je odstopil dva kroga pred ciljem zaradi okvare \xc4\x8drpalke za olje in bil uvr\xc5\xa1\xc4\x8den na \xc5\xa1esto mesto, Salvadori pa je z najhitrej\xc5\xa1im krogom dirke zasedel drugo mesto za Jackom Brabhamom s Cooperjem. Toda ta dobra uvrstitev Salvadorija je bila edina dirkalnik za DBR4._NEWLINE_DBR4 je v prvenstvu debitiral na dirki za Veliko nagrado Nizozemske v sezoni 1959, kjer sta se Shelby in Salvadori kvalificirala le na deseto in trinajsto mesto, med dirko pa sta oba dirka\xc4\x8da odstopila zaradi okvare motorja \xc5\xbee v prvem delu dirke. Zaradi nadaljnjih zamud in spremembe prioritet sta Aston Martina nastopila le \xc5\xa1e na treh dirkah v sezoni, niti enkrat pa se nista uvrstila med dobitnike to\xc4\x8dk. Najbolj\xc5\xa1i rezultat je dosegel Salvadori s \xc5\xa1estima mestoma na dirkah za Veliko nagrado Velike Britanije in Veliko nagrado Portugalske. Po ponovnem razo\xc4\x8daranju na neprvenstveni dirki BRDC International Trophy v naslednji sezoni 1960, se je dirkalnik pojavil \xc5\xa1e na treningu dirke za Veliko nagrado Nizozemske, ko nov dirkalnik Aston Martin DBR5 \xc5\xa1e ni bil pripravljen za Salvadorija. Zaradi spora glede \xc5\xa1tartnine pa nato Aston Martina sploh nista \xc5\xa1tartala._NEWLINE_Dirkalniki DBR4 so bili sredi \xc5\xa1estdesetih let uporabljeni v Avstraliji, kjer sta Lex Davison in Bib Stillwell nastopala na dirkah Interkontinentalne Formule. Dirkalnik se je z 3.0L motorjem dobro obnesel in Davison je dosegel drugo mesto na dirki za Veliko nagrado Avstralije 1960. Dirkalnik je bil zaradi pove\xc4\x8dane prostornine motorja znan kot DBR4/300, Stillwell je z njim dirkal do konca sezone 1962-1963, kot najbolj\xc5\xa1i rezultat pa je dosegel tretje mesto na Veliko nagrado Avstralije 1962.'