b'\n_START_ARTICLE_\nEug\xc3\xa8ne Fran\xc3\xa7ois Vidocq\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nEug\xc3\xa8ne Fran\xc3\xa7ois Vidocq je bil rojen proti ve\xc4\x8deru iz dneva 23.julij na 24.julij leta 1775 kot tretji otrok pekarja Nicolas Joseph Fran\xc3\xa7ois Vidocq ( 1744-1799 ) in njegove \xc5\xbeene Henriette Fran\xc3\xa7oise Vidocq (1744\xe2\x80\x931824)._NEWLINE_Zelo malo je znanega iz njegovega otro\xc5\xa1tva. Ve\xc4\x8dina temelji na avtobiografijo in nekaj francoskih dokumentov iz svojih arhivov. Njegov o\xc4\x8de je bil zelo izobra\xc5\xbeen in za tiste \xc4\x8dase zelo premo\xc5\xbeen saj je trgoval tudi s koruzo. Vidocq je imel dva starej\xc5\xa1a brata ( eden od teh je umrl pred njegovim rojstvom ), dva mlaj\xc5\xa1a brata in dve mlaj\xc5\xa1i sestri. Vidocqova najstni\xc5\xa1ka leta so bila zelo turbolentna. Pravijo, da je veljal za neustra\xc5\xa1nega, neutesanega, prebrisanega, zelo talentiranega ampak tudi zelo lenega. Veliko \xc4\x8dasa je prebival v oro\xc5\xbearnah v Arras in si je prislu\xc5\xbeil sloves kot fenomenalen sabljar z nadimkom le Vautrin (nori bober). S krajo, si je prislu\xc5\xbeil tudi dolo\xc4\x8deno mero udobnosti. Ko je imel Vidocq 13 let je ukradel srebrnino od star\xc5\xa1ev in zaslu\xc5\xbeek porabil v roku dneva. Tri dni potem ko je od\xc5\xa1el je bil aretiran in priveden v lokalni zapor BAUDETS. Samo deset dni kasneje je izvedel da je njegov o\xc4\x8de tisti, ki je aran\xc5\xbeiral njegovo aretacijo z namenom da bi ga podu\xc4\x8dil lekcije. Po dveh tednih je bil izpu\xc5\xa1\xc4\x8den iz zapora ampak tudi ta izku\xc5\xa1nja ga ni ukrotila. Pri \xc5\xa1tirinajstih letih, je ukradel veliko koli\xc4\x8dino denarja iz blagajne v pekarni njegovegih star\xc5\xa1ev in od\xc5\xa1el v Ostend, kjer je poskusil se vkacati za Ameriki vendar je eno no\xc4\x8d bil ogoljufan in se zna\xc5\xa1el nenadoma brez ficka. Da bi pre\xc5\xbeivel je delal v skupini zabavlja\xc4\x8dev. Kljub rednemu pretepanju, je delal dovolj mo\xc4\x8dno, da je napredoval iz stabilnega fanta do karibskega Cannibala, ki je surovo meso. Njegov \xc5\xbeelodec ni zdr\xc5\xbeal tega zelo dolgo, zato je vklopljen v skupino lutkarjev. Vendar pa je bil izgnan iz njih, ker se je spogledoval z mlado \xc5\xbeeno svojega delodajalca. Nato je delal nekaj \xc4\x8dasa kot asistent, ampak takoj, ko so se pribli\xc5\xbeali Arras, se je vrnil k svojim star\xc5\xa1em in prosil odpu\xc5\xa1\xc4\x8danja. Bil je sprejet s strani matere z odprtimi rokami. 10. marca leta 1791 se je prijavil v polko Bourbna, kjer je bil potrjen njegov ugled kot fenomenalen sabljar. Pravijo tudi, da je Vidocq v roku \xc5\xa1estih mesecev izzval 15 ljudi na dvoboj, dva od teh je celo ubil. Kljub temu, da ni bil ugleden vojak je pre\xc5\xbeivel vsega \xc5\xa1tirinajst dni v zaporu. Med temi dvemi tedni pa je celo pomagal kolegu zaporniku pobegniti iz zapora. Ko je Francija napovedala vojno Avstriji dne 20. aprila leta 1792, je Vidocq sodeloval v boji prve koalicije, vklju\xc4\x8dno z bitko pri Valmy v septembru leta 1792. Dne 1. novembra istega leta, je napredoval v desetnika grenadierjev, vendar je v \xc4\x8dasu njegove slovesne ceremonije izzval kolega pod\xc4\x8dastnika na dvoboj. Ta narednik je zavrnil dvoboj, za kar ga je Vidocq udaril. V tistem \xc4\x8dasu je bil telesni napad na oficirja kaznovan s smrtjo, zato je Vidocq dezertiral v ni\xc5\xbejo 11.Chasseur kjer je prikril svojo zgodovino. Dne 6. novembra leta 1792 se je boril pod vodstvom generala Dumouriez v bitki za Jemappes. V aprilu leta 1793 je bil Vidocq identificiran kot dezerter, potem ko je sledil generalu v begu iz neuspe\xc5\xa1nega napada na sovra\xc5\xbeni tabor. Po nekaj tednih se je Vidocq vrnil v francoski tabor. Njegov chasseur-\xc5\xa1ki prijatelj je jam\xc4\x8dil zanj, zato mu je bilo dovoljeno da se pridru\xc5\xbei nazaj vojni enoti. Kmalu zatem je Vidocq od\xc5\xa1el sam saj ni bil ve\xc4\x8d dobrodo\xc5\xa1el mednje. Bil je star osemnajst let, ko se je vrnil v Arras. Kmalu zatem je pridobil nov ugled kot \xc5\xbeenskar. Potem, ko je svoje potrebe ve\xc4\x8dkrat kon\xc4\x8dal z dvobojem je bil aretiran in zaprt v Baudets od 9. januarja 1794 do 21. januarja 1795. Dne 8.avgusta 1794, ko je komaj napolnil 19 let, se je Vidocq poro\xc4\x8dil z Anne Marie Louise Chevalier katera je zaigrala svojo nose\xc4\x8dnost. Njun zakon ni bil sre\xc4\x8den \xc5\xbee od samega za\xc4\x8detka in ko je Vidocq zvedel, da ga \xc5\xa1e njegova \xc5\xbeena vara z Pierre Laurent Vallain, se je bil odlo\xc4\x8dil spet pridru\xc5\xbeiti vojski. Svoje \xc5\xbeene ni videl spet vse do njihove lo\xc4\x8ditve leta 1805.\n_START_SECTION_\nLeta popotovanj in zaporih\n_START_PARAGRAPH_\nVidocq ni za dolgo ostal v vojski. V jeseni leta 1794, je ve\xc4\x8dino svojega \xc4\x8dasa pre\xc5\xbeivel v Bruslju, ki je takrat veljal za postajali\xc5\xa1\xc4\x8de lopovov vseh vrst. Tam je tudi sam opravljal nekaj umazanih poslov. Nekega dne je bil pripet s strani policije in kot dezerter ni imel veljavnih listin. Potem ko se je med identificiral kot Monsieur Rousseau iz Lillea je zbe\xc5\xbeal medtem ko so preverjali njegovo izjavo. Leta 1795 se je pridru\xc5\xbeil \xe2\x80\x93 \xc5\xa1e vedno pod vodstvom Rosseaua oddelku v Armee roulante ("lete\xc4\x8da vojska"). Ta vojska je sestavljena iz\xc2\xa0\xc2\xbboficirjev\xc2\xab\xc2\xa0kateri niso imeli ne provizije niti svoje polke. Bili so plenilci, kateri so si kovali pot do \xc4\x8dinov in uniform, da bi se lahko izognili boji\xc5\xa1\xc4\x8dem. Vidocq je za\xc4\x8del kot poro\xc4\x8dnik v Chasseurs vendar se je kmalu napredoval v kapitana hussarjev. V tej vlogi, se je sre\xc4\x8dal z bogato vdovo v Bruslju, katera se je zaljubila vanj. Sozarotnik od Vidocqa je prepri\xc4\x8dal vdovo, da je ta mlad plemi\xc4\x8d na begu zaradi francoske revolucije. Tip pred poroko ji je Vidocq priznal vse. Zatem je Vidocq zapustil mesto, ampak ne brez njenega velikodu\xc5\xa1nega denarnega darila._NEWLINE_Marca leta 1795 se je Vidocq preselil v Pariz, kjer je zapravil ves svoj denar na ohlapnih \xc5\xbeenskah. Vrnil se je na sever in pridru\xc5\xbeil bohemskim ciganom katero je kasneje zapustil saj se je zaljubil v Francine Longuet. Ko ga je ta prevarala z vojakom, je Vidocq oba pretepel. Vojak ga je to\xc5\xbeil, in v septembru leta 1795 je bil Vidocq obsojen na tri mesece zapora v Tour Saint-Pierre v Lillu. Vidocq je kmalu \xc5\xbee imel dvajset let in se je bil \xc5\xbee dokaj navadil na \xc5\xbeivljenje v zaporu. Spoprijateljil se je s skupino mo\xc5\xa1kih med katerimi je bil Sebastien Boitel kateri je bil obsojen na \xc5\xa1est let zaradi kraje. Boitel je bil nenadoma izpu\xc5\xa1en ampak naslednji dan je lokalni in\xc5\xa1pektor opazil, da je bila njegova pomilostitev ponarejena. Tu se za\xc4\x8dne najve\xc4\x8dja polemika okrog Vidocqa. Slednji je vedno pravil, da je bil v tem primeru nedol\xc5\xbeen. Trdil je da sta dva njegova kolega zapornika Grouard in Herbaux prosila za uporabo njegove celice (Vidocq je kot\xc2\xa0\xc2\xbbvojak\xc2\xab\xc2\xa0imel pravico do uporabo lastne celice), da bi lahko napisala nekaj nepomembnega saj v skupnih prostorih naj bi bilo preglasno. Oba zapornika pa sta trdila da je Vidocq sam pomagal pri izdelavi listine in da je vse skupaj bila njegova ideja. Tako Vidocq ni bil \xc5\xa1e izpu\xc5\xa1\xc4\x8den po treh mesecih._NEWLINE_V naslednjih tedni je Vidocq ve\xc4\x8dkrat uspel pobegniti s pomo\xc4\x8djo Francine, vendar je vedno bil opa\xc5\xbeen in ujet. Po enem od svojih pobegov ga je Francine ujela z neko drugo \xc5\xbeensko. Skrival se je pred njo, ko pa ga je policija zopet na\xc5\xa1la in aretirala je izvedel da je bila Francine najdena zabodena s \xc5\xa1tevilnimi vbodi hladnega oro\xc5\xbeja. Tako Vidocq ni bil obto\xc5\xbeen je ponarejanja ampak tudi na\xc4\x8drtovanega umora. Trajalo je nekaj \xc4\x8dasa preden je Francine priznala, da so bile rane delo njenih rok in tako je ovadba padla. Vidocq se je prenehal videvati in je prekinil vse stike z Francine potem ko je bila obsojena na \xc5\xa1est mesecev zapora zaradi sodelovanja pri poskusih pobegov iz zapora._NEWLINE_Po dolgem odla\xc5\xa1anju se je sojenje za njegovo ponarejanje dokumentov za\xc4\x8delo. Dne 27. decembra leta 1796 sta bila Vidocq in drugi soudele\xc5\xbeenec C\xc3\xa9sar Herbaux, spoznana za kriva in obsojena sta bila na osem let prisilnega dela._NEWLINE_V zaporu Bicetre je moral Vidocq ve\xc4\x8d mesecev \xc4\x8dakati za premestitev v Bagne v Brestu za garanje v kuhinjah. Kolega zapornik ga je medtem pou\xc4\x8deval borilnih ve\xc5\xa1\xc4\x8din imenovanih\xc2\xa0\xc2\xbbsavate\xc2\xab, katere so se kasneje zanj izkazale kot zelo koristne. Poskus pobega dne 3. oktober leta 1797 ni bil uspe\xc5\xa1en in preseljen je bil je je\xc4\x8do za osem dni. Kon\xc4\x8dno 21. novembra je bil poslan v Bresto. Takoj, ko je pri\xc5\xa1el je imel veliko sre\xc4\x8de. Dne 28. februarja leta 1798 je uspel pobegniti preoble\xc4\x8den v mornarja. Le nekaj dni kasneje je bil prijet zaradi pomanjkanja dokumentov, vendar ga policija ni prepoznala kot obsojenega zapornika. Zase je trdil, da je Auguste Duval in med preverjanjem njegove identitete je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v zaporni\xc5\xa1ko bolni\xc5\xa1nico. Tam je ukradel nunino obleko in pobegnil v krinki. V mestu Cholet je na\xc5\xa1el slu\xc5\xbebo kot dreser goveda in v tej vlogi prepotoval skozi Pariz, Arras, Bruselj, Ancer in kon\xc4\x8dno Rotterdam kjer so ga aretirali nizozemci. Po kratki vlogi privatnikak je bil zopet aretiran in odpeljan v Douai kjer so ga prepoznali kot Vidocqa. Preme\xc5\xa1\xc4\x8den je bil v Bagne v Toulon kjer je prispel dne 29. avgusta leta 1799. Po neuspelem poskusu pobega je zopet poskusil zbe\xc5\xbeati 6. marca leta 1800 s pomo\xc4\x8djo prostitutke.\n_START_SECTION_\nPreobrat (1800-1811)\n_START_PARAGRAPH_\nVidocq se je vrnil v Arras leta 1800. Njegov o\xc4\x8de je preminil leta 1799, zato se je skril v hi\xc5\xa1i matere za skoraj \xc5\xa1est mesecev preden je bil prepoznan in je bil prisiljen spet odditi. Predstavljal si je identiteto avstrijca in je vlo\xc5\xbeil nekaj \xc4\x8dasa v razmerje z vdovo s katero se je preselil v Rouen leta 1802. Vidocq je zgradil svoj sloves na \xc4\x8delu dobrega poslovne\xc5\xbea in se je kon\xc4\x8dno varno po\xc4\x8dutil v svoji ko\xc5\xbei, da je lahko povabil svojo mati \xc5\xbeiveti z njim in vdovo. Kmalu zatem ga je lastna preteklost ulovila in je bil zopet aretiran in odpeljan v Louvres. Tam je bil obsojen na smrt v nenavzo\xc4\x8dnosti. S pomo\xc4\x8djo lokalnega generala, podkupnino, je vlo\xc5\xbeil prito\xc5\xbebo in \xc4\x8dakal naslednjih pet mesecev na odgovor. Med tem \xc4\x8dasom je Louse Chevalier kontaktiral Vidocqa in ga obvestil o njegovi lo\xc4\x8ditvi. Ko je izgledalo da nebo nobene pomilostitve na njegovo prito\xc5\xbebo se je odlo\xc4\x8dil zopet pobegniti. Dne 28. novembra leta 1805 je sko\xc4\x8dil skozi okno in v reko Scarpe. Naslednja \xc5\xa1tiri leta je bil spet mo\xc5\xbe na begu. Nekaj \xc4\x8dasa je pre\xc5\xbeivel v Parizu, kjer je bil pri\xc4\x8da usmrtitvi Cesarja Herbaux, mo\xc5\xa1kega s katerim je za\xc4\x8del svojo pot nepravde. Ta dogodek je spro\xc5\xbeil ponovno ovrednotenje v Vidocqu. S svojo mati in \xc5\xbeensko, ki jo je klical Annette v svojih spominih, se je ve\xc4\x8dkrat preselil v letih, ki so sledila ampak ljudje so ga vedno prepoznali. Nekega dne je zoper posku\xc5\xa1al postati zakoniti trgovec ampak ga je biv\xc5\xa1a \xc5\xbeena na\xc5\xa1la in je terjala denar od njega in par biv\xc5\xa1ih obsojencev je prisililo Vidocqa, da za\xc4\x8dne krasti dobrote za njih. Dne 1.julija leta 1809 le nekaj dni pred svojih 34. rojstnim dnevom je bil Vidocq ponovno aretiran. Odlo\xc4\x8dil se je da neha \xc5\xbeiveti na robu zakona in je ponudil svoje usluge kot informator policije. Njegova ponudba je bila sprejeta in dne 20. julija je bil obsojen na Bicetre, kjer je za\xc4\x8del svoje delo kot notranji vohun. Dne 28. oktobra je nadaljeval svoje delo v zaporu La Force. Posredoval je informacije o notranjem ponarejevanju dokumentov prek Annette do \xc5\xa1efa policije v Parizu, Jean Henryju. Po 21 mesecih vohunjenja je Vidocq bil izpu\xc5\xa1en na podlagi priporo\xc4\x8dila Henryja. Da nebi vzbudil sumljivosti med drugimi zaporniki je bil izpust (25.marec 1811) organiziran tako, da je bilo videti vse skupaj kot pobeg. \xc5\xa0e vedno Vidocq ni bil ravno svoboden saj je bil sedaj na voljo Henryju. Zato je moral nadaljevati z delom kot tajni agent za pari\xc5\xa1ko policijo. Uporabil je svoje stike in svojo ugled kot kriminalec, da bi pridobil zaupanje zlobne\xc5\xbeev. Preoblekel se je v pobeglega ube\xc5\xbenika in se potopil v kraje zlo\xc4\x8dina, da bi se nau\xc4\x8dil nekaj o na\xc4\x8drtovanih in storjenih zlo\xc4\x8dinih. Sodeloval je tudi pri kaznivih dejanjih, da se je lahko nenadoma le obrnil in aretiral svoje partnerje pri delu. Ko so kriminalci kmalu za\xc4\x8deli sumiti Vidocqa je s krinkami za\xc4\x8del prevzemati druge identitete in nadaljeval svoje delo.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xbbret\xc3\xa9 (1811\xe2\x80\x931832)\n_START_PARAGRAPH_\nOb koncu leta 1811 je Vidocq neformalno organiziral enoto v civilu imenovano brigade de la S\xc3\xbbret\xc3\xa9 (\xc2\xbbVarnostna Brigada\xc2\xab). Policija je prepoznala vrednost teh agentov in kot uspeli preizkus jih je policija uradno priznala in pretvorila v enoto pod okriljem policije. Vidocq je bil imenovan za vodjo. Dne 17.december 1813 je Napoleon Bonaparte podpisal odlok, ki ga je vlo\xc5\xbeila brigada dr\xc5\xbeavne varnostne policije. Od tega dne dalje se je imenovala S\xc3\xbbret\xc3\xa9 Nationale (\xc2\xbbDr\xc5\xbeavna Varnost\xc2\xab). S\xc3\xbbret\xc3\xa9 je sprva imela osem, nato dvanajst in leta 1823, kar 20 zaposlenih. Leto kasneje se je organizacija zoper raz\xc5\xa1irila na kar 28 tajnih agentov. Poleg tega je bilo tudi osem ljudi, ki so na skrivaj delali za S\xc3\xbbret\xc3\xa9, ki pa so namesto denarne pla\xc4\x8de prejemali dovoljenja za dostop do dvoran iger na sre\xc4\x8do. Ve\xc4\x8dina zaposlenih je bila biv\xc5\xa1ih obto\xc5\xbeencev tako kot Vidocq. Zapo\xc5\xa1ljeval jih je tudi, kar sve\xc5\xbee iz zapora; na primer, Coco Lacour, ki je kasneje postal njegov naslednik. Vidocq je osebno usposabljal svoje agente, na primer, pri pravilni preobleki namenjeni za dolo\xc4\x8deno delo. On je tudi osebno od\xc5\xa1el na lov na teren za zlo\xc4\x8dinci. Njegovi spomini so polni zgodb o tem kako je prelisi\xc4\x8dil lopove tako, da je bil oble\xc4\x8den v bera\xc4\x8da. Neko\xc4\x8d je tudi zaigral svojo smrt. Med letom 1814 na za\xc4\x8detku francoske revolucije, je Vidocq z S\xc3\xbbret\xc3\xa9 sku\xc5\xa1al nadzorovati razmere v Parizu. Aretiral je tudi tiste, ki so posku\xc5\xa1ali izkoristiti revolucionarno situacijo s tem, da so trdili da so aristokrati. V letu 1817 je imel za seboj kar 811 aretacij, vklju\xc4\x8dno s tistimi 15 morilci. Do leta 1820 so njegove dejavnosti bistveno zmanj\xc5\xa1ale stopnjo kriminala v Parizu. Njegov letni dohodek je bil 5.000 frankov, delal pa je tudi kot zasebni vlagatelj za pristojbine. Govorice so bile tudi da je Vidocq organiziral kriminal, rope in potem jih tudi sam ustavil. \xc4\x8ceprav je bilo to zelo sumljivo in njegove tehnike so bile zelo podobne temu, naj to nebi bilo dejansko res. Kljub njegovemu polo\xc5\xbeaju kot vodja policijskega organa je Vidocq ostal obsojeni kriminalec. Njegova obsodba glede ponarejanja dokumentov ni bilo nikoli v celoti zavrnjena, zato so tudi njegovi nadrejeni prejemali zahteve o izro\xc4\x8ditvi Vidocqa v zapor Douai, katere pro\xc5\xa1nje pa so le ignorirali. Kon\xc4\x8dno je Comte Jules Angl\xc3\xa8s, vodja pari\xc5\xa1ke policije odzval s peticijo in zahteval uradno pomilostitev Vidocqa, katero so prejeli 26. marca leta 1817 od kralja Ludvika XVIII. V novembru leta 1820 se je Vidocq znova poro\xc4\x8dil tokrat z Jeanne-Victoire Gu\xc3\xa9rin katere izvor je ostal neznan kar je vodilo do \xc5\xa1pekulacij. Pravijo, da naj bi \xc5\xbeivela v gospodinjstvu v 111 Rue de l\'Hirondelle kjer so \xc5\xbeiveli tudi mati od Vidocqa in 27 letna Fleuride Albertine Maniez. Leta 1822 se je Vidocq spoprijateljil z avtorjem Honor\xc3\xa9 de Balzac kateri ga je uporabljal kot glavnega lika v svojih knjigah. \xc5\xbdena od Vidocqa, ki je bolevala skozi celotno razmerje je umrla junija leta 1824 v bolni\xc5\xa1nici. Le \xc5\xa1est tednov kasneje je umrla tudi njegova mati v starosti 83 let. Bila je pokopana z odliko in njen rekviem je bil izveden v katedrali Notre Dame. Dogodki leta 1820 so mo\xc4\x8dno vplivali na policijo. Po umoru Duc de Berrya v februarju leta 1820 je policijski direktor Angl\xc3\xa8s moral odstopiti, zamenjal pa ga je Jesuit Guy Delavau, ki je dolo\xc4\x8dal visoko vrednost glede religioznosti med njegove podrejene. Leta 1824 je Ludvik XVIII umrl. Njegov naslednik je bil Charles X, kateri je odstranil ve\xc4\x8dino zaposlenih iz policije iz njihovih originalnih dejavnosti. Kon\xc4\x8dno je tudi Vidocqov nadrejeni \xc5\xa1ef policije Henry odstopil. Nasledil ga je Parisot kateri je bil nemudoma zamenjan z ambicioznim in zelo formalnim Marc Duplessisom. Antipati\xc4\x8dnost med Marcom in Vidocqom je bila velika. Velikokrat se je Marc prito\xc5\xbeeval nad tem, da so agenti Vidocqa zapravljali preve\xc4\x8d \xc4\x8dasa v bordelih in v barih slabih slovesov. Vidocq je ta dejanja opravi\xc4\x8deval tako, da je dejal da je to le na\xc4\x8din pridobivanja notranjih informacij. Ta izjava je bila ignorirana. Ko je Vidocq prejel dva uradna opozorila je ta imel dovolj. Dne 20. junija leta 1827 je 52 letnik sam oddal svojo poro\xc4\x8dilo o odstopu. Vidocq je bil zelo bogat \xc4\x8dlovek po njegovem odstopu. Postal je podjetnik v Saint-Mande, ki je majhno mestece vzhodno od Pariza, kjer se je poro\xc4\x8dil s svojo sestri\xc4\x8dno Fleuride Maniez 28. januarja leta 1830, ko je tudi ustanovil tovarno papirja. Zapo\xc5\xa1ljeval je prete\xc5\xbeno odpu\xc5\xa1\xc4\x8dene obsojence tako mo\xc5\xa1ke kot \xc5\xbeenske. To je povzro\xc4\x8dilo nezasli\xc5\xa1en \xc5\xa1kandal v dru\xc5\xbebi in je ve\xc4\x8dkrat privedlo do sporov. Poleg tega, da stroji stanejo so pol-kvalificirani delavci potrebovali hrano in obleke. Stranke so odvrnile pla\xc4\x8dilo saj naj bi imelo podjetje navidezno cenej\xc5\xa1o delovno silo. Podjetje se ni dolgo ohranilo in Vidocq je bankrotiral leta 1831. V kratkem obdobju, ko je bil oddaljen od Pariza sta mu morala Delavau in Duplessis odstopiti svoje prispevke in julijska revolucija je leta 1830 prisilila, da je Charles X odstopil. Ko je Vidocq podal nekaj koristnih nasvetov, ki so pomagali pri vlomu v Fontainebleau in aretaciji osmih mo\xc5\xa1kih je novi policijski \xc5\xa1ef Henri Gisquet spet imenoval Vidocqa kot vodjo S\xc3\xbbret\xc3\xa9. Kritike Vidocqa in njegove organizacije so rasle. Julijska monarhija je povzro\xc4\x8dila negotovosti v dru\xc5\xbebi pa \xc5\xa1e izbruh kolere je nastopil v letu 1832. Ena njenih \xc5\xbertev je bila General Jean Maximilien Lamarque. Med njegovim pogrebom je izbruhnil upor v prestolnici "Citizen King" in Louis-Philippe I je bil v nevarnosti. Vidocqova skupina je upor zatrla z veliko resnostjo. Vsi policisti niso podpirali njegovih metod in rivalstva so se za\xc4\x8dela. Govorice so nastale, da je Vidocq sam organiziral vlome in krajo, ki so privedli do njegove vrnitve in da je tako \xc5\xbeelel pokazati svojo nujo. Eden od njegovih agentov je moral za dve leti v zapor zaradi teh govoric ampak dokazov za vlogo Vidocqa v tem primeru ni bilo. Vse ve\xc4\x8d zagovornikov je trdilo da Vidocq in njegovi zastopniki niso bili verodostojni kot o\xc4\x8dividci saj je ve\xc4\x8dina od njih imela kriminalno preteklost. Polo\xc5\xbeaj Vidocqa je bil nevzdr\xc5\xbeen in 15. novembra leta 1832 je ponovno odstopil z izgovorom, da je njegova \xc5\xbeena bolna. Na isti dan je S\xc3\xbbret\xc3\xa9 bila razveljavljena, nato pa spet veljavna, ki je zahtevala agente brez kriminalnih dosjejev in brez minimalne kriminalne obto\xc5\xbebe. Vidocqov naslednik je bil Pierre Allard.\n_START_SECTION_\nLe bureau des renseignements (1833\xe2\x80\x931848)\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1833 je Vidocq ustanovil\xc2\xa0\xc2\xbbUrad za informiranje\xc2\xab\xc2\xa0(Le bureau des renseignements), ki je bila dru\xc5\xbeba me\xc5\xa1anice detektivske agencije in zasebne policije. \xc5\xa0teje za prvo detektivsko agencijo sploh. Zopet je Vidocq najel ve\xc4\x8dinoma biv\xc5\xa1e obsojence._NEWLINE_Njegovo mo\xc5\xa1tvo je bilo prvotno sestavljeno iz enajstih detektivov, dveh uradnikov in enim tajnikom. Od leta 1837 se je Vidocq nenehno prepiral z uradno policijo zaradi njegovimi dejavnost in vpra\xc5\xa1ljivimi odnosi z razli\xc4\x8dnimi vladnimi agencijami, kot so vojno ministrstvo. Dne 28. novembra leta 1837 je policija izvedla preiskavo in zasegla nekaj \xc4\x8dez 3.500 datotek in dokumentov. Nekaj dni kasneje je bil Vidocq aretiran in je pre\xc5\xbeivel bo\xc5\xbei\xc4\x8d in novo leto v zaporu. Bil je obto\xc5\xbeen treh kaznivih dejanj in sicer pridobitev denarja s prevaro, korupcijo javnih uslu\xc5\xbebencev in prednapetostjo javnih funkcij. V februarju leta 1838, ko so pri\xc4\x8dale \xc5\xa1tevilne pri\xc4\x8de je sodnik se odlo\xc4\x8dil odlo\xc5\xbeiti vse tri obto\xc5\xbebe. Vidocq je bil spet svoboden._NEWLINE_Vidocq je kmalu postal tema in literatura javnih razprav. Balzac je napisal ve\xc4\x8d romanov in gledali\xc5\xa1kih predstav po vzoru \xc5\xbeivljenja Vidocqa._NEWLINE_Agencija je cvetela, vendar si je Vidocq \xc5\xa1e naprej tvoril sovra\xc5\xbenike, nekateri so bili zelo mogo\xc4\x8dni. 17. avgusta leta 1842, v imenu policijskega \xc5\xa1efa Gabriela Delesserta je 75 policistov vdrlo v njegovo policijsko postajo in aretiralo njega in nekaj njegovih agentov. Tokrat se je zdel primer dokaj jasen. V preiskavi so izvedli nelegalen arest in je zahteval menico v zameno za ponarejen denar od aretiranega prevaranta. V naslednjih nekaj mesescih je 67 letni Vidocq bil pridr\xc5\xbean v zaporu Conciergerie. 3. maja 1843 se je za\xc4\x8delo sojenje pred sodnikom Michael Barbou-jem, dobrim prijateljem z Delessertom. Med sojenjem je Vidocq moral pri\xc4\x8dati o mnogih primerih, med katerimi je bil, ugrabitev \xc5\xbeensk, katere je dostavljal samostanom proti njihovi volji. Prav tako so bile pregledane aktivnosti njegovih dejavnosti kot posojilodajalca in prednosti, ki jih je bil dele\xc5\xbeen pri tem delu._NEWLINE_Kon\xc4\x8dno je bil obsojen na pet let zapora in z denarno kaznijo 3.000 frankov. Vidocq se je nemudoma prito\xc5\xbeil in z mnogimi prijatelji kot so Gabriel de Berny in dr\xc5\xbeavni to\xc5\xbeilec Franck-Carre, je dobil novo sojenje, tokrat z glavnim sodnikom vrhovnega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da. Zasli\xc5\xa1anje dne 22. julija leta 1843 je le v nekaj minutah sojenja Vidocq spet bil prost po 11 mesecih v zaporu._NEWLINE_\xc5\xa0koda je na \xc5\xbealost bila \xc5\xbee storjena. To\xc5\xbeba je bila zelo draga in njegov sloves je bil pokopan. Posel je zelo upadal na agenciji. Poleg tega je Delessert \xc5\xbeelel ignati Vidocqa iz mesta, ker je bil biv\xc5\xa1i obsojenec. \xc4\x8ceprav mu to ni uspelo se je Vidocq odlo\xc4\x8dil prodati agencijo, ampak ni na\xc5\xa1el usposobljenega in dovolj uglednega kupca._NEWLINE_V naslednjih letih je Vidocq objavil ve\xc4\x8d manj\xc5\xa1ih knjig v katerih je upodobil svoje \xc5\xbeivljenje, da bi neposredno ovrgel govorice, ki so ga obkro\xc5\xbeale. Leta 1844 je predstavil svoj esej o zaporih, kaznilnicah in smrtnih kaznih. Na jutro dne 22. septembra leta 1847 je njegova \xc5\xbeena po 17 letih zakona umrla. Vidocq se ve\xc4\x8d ni nikoli poro\xc4\x8dil, imel pa je \xc5\xa1e nekaj ve\xc4\x8d intimnih partneric._NEWLINE_Leta 1848 je februarska revolucija povzro\xc4\x8dila odstop kralja Ludvika. Druga republika je bila razgla\xc5\xa1ena z Alphonse de Lamartine na \xc4\x8delu prehodne vlade. \xc4\x8ceprau je Vidocq vedno bil ponosen na svoj sprejem v kraljevem dvoru se je odlo\xc4\x8dil ponuditi svoje usluge novi vladi. Njegova naloga je bila nadzor nad politi\xc4\x8dnimi nasprotniki, kot so Louis-Napoleon Bonaparte, ne\xc4\x8dak Napoleona I. Medtem pa se je nova vlada potopila v kaos in nasilje. Na predsedni\xc5\xa1kih volitvah 10. decembra leta 1848 je Lamartine prejel manj kot 8.000 glasov. Vidocq se je kot sam predstavil, kot kandidat za 2.okro\xc5\xbeje ampak je prejel le en sam glas. Jasen zmagovalec je bil Napoleonov ne\xc4\x8dak, ki ponudbe uslug Vidocqa ni sprejel._NEWLINE_===Zadnja leta (1849\xe2\x80\x931857)===_NEWLINE_Leta 1849 je moral Vidocq \xc5\xa1e zadnji\xc4\x8d v zapor, ker je bil obto\xc5\xbeen goljufije. Obto\xc5\xbebe so bile zavr\xc5\xbeene na koncu. Na koncu se je umaknil bolj v zasebno \xc5\xbeivljenje in je vsake tolko sprejel \xc5\xa1e kak\xc5\xa1ne manj\xc5\xa1e primere. V zadnjih letih svojega \xc5\xbeivljenja je utrpel hude bole\xc4\x8dine v desni roki, katero je zlomil in se ni pravilno zacelila. Prav tako je nespametno vlagal v nalo\xc5\xbebe, kar ga je stalo velikega dela svojega premo\xc5\xbeenja, zato je moral \xc5\xbeiveti prilagojen standardu. Avgusta leta 1854 je kljub pesimisti\xc4\x8dni izjavi svojega zdravnika pre\xc5\xbeivel izbruh kolere. V aprilu leta 1857 se je njegovo stanje poslab\xc5\xa1alo do te mere, ki je ve\xc4\x8d ni mogel prena\xc5\xa1ati. 11 maja leta 1857 je Vidocq pri starosti 81 let umrl v svojem domu v navzo\xc4\x8dnosti svojega zdravnika, odvetnika in duhovnika.'