b'\n_START_ARTICLE_\nAllvar Gullstrand\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je kot sin zdravnika Pehra Alfreda Gullstranda in njegove \xc5\xbeene Sofie Matilde. Osnovno \xc5\xa1olo je kon\xc4\x8dal v rodni Landskroni, mestecu ob obali \xc3\x96resunda, kasneje pa se je, tudi zaradi nezadovoljstva nad \xc5\xa1olo, dru\xc5\xbeina preselila v J\xc3\xb6nk\xc3\xb6ping. Tu ga je izjemno sposobni u\xc4\x8ditelj nau\xc4\x8dil infinitezimalnega ra\xc4\x8duna in drugih matemati\xc4\x8dnih operacij na visoko\xc5\xa1olskem nivoju. Sprva je \xc5\xbeelel postati in\xc5\xbeenir, a je leta 1880 po o\xc4\x8detovem zgledu vpisal \xc5\xa1tudij medicine na Univerzi v Uppsali. Leta 1885 se je poro\xc4\x8dil s Signe Christine Breitholtz, leto kasneje se jima je rodila h\xc4\x8di, ki pa je v zgodnji mladosti umrla za davico._NEWLINE_Med \xc5\xa1tudijem medicine je Gullstranda prevzela optika, zato je od\xc5\xa1el za eno leto na Univerzo na Dunaju, da bi se nau\xc4\x8dil oftalmoskopije, otoskopije in laringoskopije. \xc5\xa0tudij je nadaljeval na Univerzi v Stockholmu, kjer je diplomiral leta 1888. Za specializacijo je izbral oftalmologijo in se zaposlil na oftalmolo\xc5\xa1ki kliniki stockholmske bolni\xc5\xa1nice Serafimerlasarettet kot asistent. Doktoriral je z odliko leta 1890 in \xc5\xbee naslednje leto postal predavatelj oftalmologije na Karolinskem in\xc5\xa1titutu._NEWLINE_Poleg polo\xc5\xbeaja predavatelja je bil ni\xc5\xbeji uradnik na \xc5\xa1vedskem uradu za zdravstvo, opravljal pa je tudi javno ter zasebno medicinsko prakso. Leta 1894 je bil imenovan za prvega profesorja oftalmologije na Univerzi v Uppsali. Na podlagi izjemnih rezultatov in na pro\xc5\xa1njo senata univerze mu je \xc5\xa1vedski parlament leta 1914 podelil osebno profesuro fizi\xc4\x8dne in fiziolo\xc5\xa1ke optike, kar ga je razbremenilo pou\xc4\x8devanja in mu omogo\xc4\x8dilo, da je ves \xc4\x8das posvetil raziskavam._NEWLINE_Bil je dominantna osebnost, tako na svojem oddelku, kot tudi v \xc5\xa1tevilnih strokovnih organizacijah. Med drugim je soustanovil \xc5\xa0vedsko oftalmolo\xc5\xa1ko zdru\xc5\xbeenje in organiziral prvi Nordijski oftalmolo\xc5\xa1ki kongres. Leta 1905 je bil izvoljen za \xc4\x8dlana Kraljeve \xc5\xa1vedske akademije znanosti in v letih 1925\xe2\x80\x931926 slu\xc5\xbeil tudi kot njen predsednik. Kot \xc4\x8dlan komisije za podeljevanje Nobelovih nagrad za fiziko je prepre\xc4\x8dil, da bi Albert Einstein prejel to priznanje za razvoj splo\xc5\xa1ne teorije relativnosti, kljub temu, da so ga leto za letom nominirali \xc5\xa1tevilni ugledni akademiki. Teoriji je ostro nasprotoval in popustil \xc5\xa1ele, ko ga je drug \xc4\x8dlan komisije prepri\xc4\x8dal, da si Einstein zaslu\xc5\xbei nagrado za opis fotoelektri\xc4\x8dnega pojava._NEWLINE_Upokojil se je leta 1927 in postal \xc4\x8dastni profesor, a je nadaljeval z znanstvenim delom. Po upokojitvi se je preselil v Stockholm, kjer je poleti 1930 umrl za mo\xc5\xbegansko krvavitvijo.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nKljub temu, da ni imel mentorja, ki bi ga lahko usmerjal v oftalmologiji, se je \xc5\xbee kot \xc5\xa1tudent posvetil lomu svetlobe ob prehodu skozi o\xc4\x8desno le\xc4\x8do, kjer je s pridom uporabil svoje matemati\xc4\x8dno znanje. \xc5\xbdarek svetlobe je modeliral z uporabo vi\xc5\xa1jih funkcij in s tem bistveno popravil takrat veljaven model, s katerim so razlagali astigmatizem. Nato se je lotil popolnega opisa loma svetlobe v o\xc4\x8desu in v ta namen najprej kot prvi natan\xc4\x8dno izmeril obliko ro\xc5\xbeenice, ki je klju\xc4\x8den lomni element. V nadaljnjih letih je razvil matemati\xc4\x8dno ogrodje za opis prehoda svetlobe skozi oko._NEWLINE_Za njegovo delo je bilo pomembno tudi sodelovanje s podjetjem Carl Zeiss, ki je izdelovalo natan\xc4\x8dne opti\xc4\x8dne priprave po njegovih zamislih. Za meritve odbite svetlobe je najprej izumil \xc5\xa1pranjsko svetilko, ki je \xc5\xa1e danes nepogre\xc5\xa1ljiv oftalmolo\xc5\xa1ki instrument. Domislil se je tudi oftalmoskopa, kjer sta vir svetlobe in okular lo\xc4\x8dena, kar je zmanj\xc5\xa1alo problem ble\xc5\xa1\xc4\x8danja._NEWLINE_Navkljub uporabnosti so se Gullstrandova odkritja v tujini sprva le po\xc4\x8dasi uveljavljala, predvsem zato, ker so njegova poro\xc4\x8dila zelo kompleksna in ve\xc4\x8djidel napisana v \xc5\xa1ved\xc5\xa1\xc4\x8dini. To se je spremenilo \xc5\xa1ele, ko je svoje delo nekoliko dostopneje opisal v dodatkih k Helmholtzovem Priro\xc4\x8dniku fiziolo\xc5\xa1ke optike in Tigerstedtovem Fiziolo\xc5\xa1kem priro\xc4\x8dniku ter po prejemu Nobelove nagrade.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nZa svoje delo je prejel \xc5\xa1tevilna priznanja strokovnih zdru\xc5\xbeenj. Univerze v Uppsali, Jeni in Dublinu so mu podelile \xc4\x8dastne doktorate. Ob njegovem 60. rojstnem dnevu je \xc5\xa0vedsko medicinsko dru\xc5\xa1vo ustanovilo Gullstrandovo medaljo in Gullstrandov sklad za promoviranje raziskav v oftalmologiji._NEWLINE_Znan je tudi kot edini \xc4\x8dlovek, ki je tako odklonil kot tudi sprejel Nobelovo nagrado. Kaj to\xc4\x8dno se je leta 1911 dogajalo v komitejih za podeljevanje ostaja skrivnost, znano je le, da je komite za fiziko Kraljeve \xc5\xa1vedske akademije znanosti, katerega \xc4\x8dlan je bil takrat, odlo\xc4\x8dil, da mu podeli Nobelovo nagrado za fiziko (nominiran je bil v letih 1910 in 1911). Hkrati je komite Karolinskega in\xc5\xa1tituta odlo\xc4\x8dal, ali naj mu podeli Nobelovo nagrado za fiziologijo ali medicino. Gullstrand se je odlo\xc4\x8dil, da bo sprejel nagrado za fiziologijo ali medicino, zato je odklonil nagrado za fiziko.'