b"\n_START_ARTICLE_\nAqua Virgo\n_START_PARAGRAPH_\nAqua Virgo je bil eden od enajstih rimskih akvaduktov, ki so oskrbovali z vodo anti\xc4\x8dni Rim. Akvadukt se je s padcem Zahodnega rimskega cesarstva prenehal uporabljati, vendar je bil popolnoma obnovljen skoraj tiso\xc4\x8dletje kasneje v \xc4\x8dasu italijanske renesanse, da bi postal sedanja oblika Acqua Vergine. Aqua Virgo je leta 19 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem dokon\xc4\x8dal Mark Vipsanij Agripa, v \xc4\x8dasu vladavine cesarja Avgusta. Njegov vir je tik pred 8. miljnikom severno od ulice Via Collatina, na mo\xc4\x8dvirnem obmo\xc4\x8dju pribli\xc5\xbeno 3 km od Via Praenestina. Dopolnjevalo ga je tudi ve\xc4\x8d napajalnih kanalov ob njegovem toku. Ime naj bi izhajalo iz \xc4\x8distosti in jasnosti vode, ker ni bistvene vsebnosti apnenca. Po legendi, ki jo je ponovil Frontin, so \xc5\xbeejni rimski vojaki vpra\xc5\xa1ali mlado dekle za vodo, ta jih je usmerila k izvirom, ki so kasneje oskrbovali vodovod. Po njej je dobil ime Aqua Virgo._NEWLINE_Vzdol\xc5\xbe njegovega poteka ve\xc4\x8d kot 20 km je akvadukt padel le 4 m, da bi dosegel Rim v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du Marsovega polja. Na svojem vi\xc5\xa1ku je akvadukt lahko dnevno dobavljal ve\xc4\x8d kot 100.000 kubi\xc4\x8dnih metrov vode. Potekal je pod zemljo skoraj po celotni dol\xc5\xbeini, razen zadnjega odseka 1835 m, ki poteka na lo\xc4\x8dnem mostu na obmo\xc4\x8dju Marsovega polja (Campusa Martius), od katerih je en odsek ostal v Via del Nazzareno. Klavdij I. ga je obnovil leta 46, o \xc4\x8demer pri\xc4\x8da napis na arhitravu, ki navaja, da je na obnovil velik del akvadukta, ker je Kaligula odstranil kamenje za gradnjo amfiteatra._NEWLINE_V letu 537 so Goti, ki so oblegali Rim, posku\xc5\xa1ali uporabiti ta podzemni kanal kot skrivno pot za napad na Rim, kot pravi Prokopij iz Cezareje . Po propadu rimskega cesarstva je Aqua Virgo popravil pape\xc5\xbe Hadrijan I. v 8. stoletju. Leta 1453 je pape\xc5\xbe Nikolaj V. opravil popolno obnovo in obse\xc5\xbeno preoblikovanje od izvira do kon\xc4\x8dnih to\xc4\x8dk med Pinciom in Kvirinalom ter znotraj Campo Marzia in ga posvetil kot Acqua Vergine. Vodil je tudi do vodnjaka Trevi in vodnjakov na Piazza del Popolo, ki jo \xc5\xa1e danes uporabljajo. V 1930-ih letih je bila izdelana razli\xc4\x8dica pod pritiskom, Acqua Vergine Nuovo, lo\xc4\x8dena od drugih kanalov. Akvadukt se lahko vidi pod \xc5\xa0panskimi stopnicami in v vili Medi\xc4\x8dejcev, kjer spiralno stopni\xc5\xa1\xc4\x8de v brezhibnem stanju \xc5\xa1e vedno vodi v podzemni vod.\n_START_SECTION_\nPisni viri o anti\xc4\x8dnih rimskih akvadukrih\n_START_PARAGRAPH_\nVitruvij, rimski arhitekt, ki je delal za Cezarja in Avgusta, je napisal De Architectura ('v prevodu 'O arhitekturi') . Eden od konceptov De Architecture je, da je kakovost arhitekturnega dela odvisna od dru\xc5\xbebenega pomena umetnikovega dela, ne od oblike ali izdelave samega dela. Druga trditev Vitruvija je, da mora struktura pokazati tri lastnosti firmitas, utilitas in vinustas (mora biti mo\xc4\x8dna in trajna, uporabna, lepa in elegantna) ._NEWLINE_Sextus Julius Frontinus (Frontin) je napisal Akvadukti v Rimu, ki so \xc5\xa1tudija o oskrbi z vodo v rimskem imperiju. Poudarja, da je blaginja mestne skupnosti v Rimu odvisna od kakovosti oskrbe z vodo.\n_START_SECTION_\nTrase skozi Rim\n_START_PARAGRAPH_\nVeliko raziskav je bilo opravljenih na akvaduktih starega Rima, predvsem o na\xc4\x8drtovanju poteka teh akvaduktov iz njihovih virov v Rimu in o sledenju njihovih poti od vstopnih to\xc4\x8dk do kon\xc4\x8dnih distribucijskih centrov. Dopolnitev z akvadukti, ki so \xc5\xbee bili v uporabi ne le v smislu geografske porazdelitve, temve\xc4\x8d tudi v funkciji, je bila ena najbolj specializiranih lastnosti akvaduktov starega Rima. Aqua Virgo je vstopil v mesto s severa nad Pincianom in potekal 700 korakov od to\xc4\x8dke vstopa pod Horti Lucullani do kraja na Marsovem polju pred Saepta Julio. Z lahkoto sledljivih dana\xc5\xa1njih 700 korakov se za\xc4\x8dne v trikotniku, ki ga tvorijo sodobne ulice Capo le Case, Due Macelli in South Giuseppe. Od te to\xc4\x8dke je tekel do vodnjaka Trevi, kjer se je nato obrnil proti zahodu in pre\xc4\x8dkal Via Lata v Palazzo Sciarra. Pre\xc4\x8dkal je \xc5\xa1tevilne loke, ki so jih odkrili leta 1871, \xc4\x8deprav je Frontin zapisal, da se je kon\xc4\x8dal pri Saepti. Po kasnej\xc5\xa1i razlagi je bilo ugotovljeno, da so se loki akvadukta nadaljevali po ulici Via del Seminario do to\xc4\x8dke vzhodno od Panteona. _NEWLINE_V 17. stoletju so pred cerkvijo svetega Ignazia na\xc5\xa1li obse\xc5\xbene svin\xc4\x8dene cevi, za katere so mnogi verjeli, da je to kon\xc4\x8dna razdelitev za akvadukt, \xc4\x8deprav je bila ta teorija od takrat podvr\xc5\xbeena nadzoru v lu\xc4\x8di nedavnih dokazov. Zaradi glavnih razlogov, zaradi katerih je Aqua Virgo oskrboval Agripove terme in oskrboval z vodo v neustrezno vro\xc4\x8denih obmo\xc4\x8djih VII, IX in XIV v Rimu, se je akvadukt nadaljeval po Panteonu in kopali\xc5\xa1\xc4\x8dih. Voda je bila prenesena preko Agripovega mostu, potem ko je bila prvi\xc4\x8d prepeljana iz nizkega obmo\xc4\x8dja Marsovega polja preko vi\xc5\xa1jega grebena, ki obkro\xc5\xbea kotlino Panteona, z uporabo sistema za odvodnjavanje v kopali\xc5\xa1\xc4\x8dih in Stagnuma (umetno jezero) in Euripas (umetni kanal za kopanje), kjer se je izlil v reko Tibero. [6\n_START_SECTION_\nIzvedba\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina starodavnih akvaduktov so bili gravitacijski sistemi, to je z zagotavljanjem, da je bil vir vi\xc5\xa1ji od konca in na\xc4\x8drtovanjem enotnega poteka, da bi akvadukt sledil naklonu navzdol, gravitacija pa bi zagotovila vso mo\xc4\x8d, potrebno za pretok vode. Akvadukti so bili ve\xc4\x8dinoma dolgi, kanali pribli\xc5\xbeno 50 cm do enega metra pod zemljo, v predorih in ceveh in samo kon\xc4\x8dni odseki akvaduktov so uporabljali lo\xc4\x8dne mostove. Kanali so bili narejeni iz treh vrst materiala, zidovja (najpogostej\xc5\xa1a oblika), svin\xc4\x8denih cevi in terakote. Ti kanali so bili narejeni s tehniko \xc2\xbbrezanja in pokrivanja\xc2\xab, kjer je bila kanalska pot odrezana v zemljo in nato prekrita, da bi lahko dostopali do kanalov, ki so potrebovali popravilo. Tla in stene kanalov so bili oblo\xc5\xbeeni s cementom, streha pa je bila obi\xc4\x8dajno obok. Cement je bil obi\xc4\x8dajno tako visok, kot bi ga dosegla voda, kar naj bi bilo pribli\xc5\xbeno pol do dve tretjini. Obloga sten in tal s cementom je slu\xc5\xbeila trem namenom, za\xc5\xa1\xc4\x8dititi pred porami in pronicanju, zagotoviti gladko kontaktno povr\xc5\xa1ino in narediti sti\xc4\x8dno povr\xc5\xa1ino neprekinjeno in skupno brez konca na koncu. _NEWLINE_Da bi ohranili rahel padec navzdol, akvadukti niso sledili neposredni poti do Rima, ampak so raje uporabili teren. Obi\xc4\x8dajno je bil naklon majhen, da je bil pretok vode po\xc4\x8dasnej\xc5\xa1i, zato je bilo potrebno manj popravil. ki bi bili potrebni zaradi hitrej\xc5\xa1ih vodnih tokov, ki povzro\xc4\x8dajo \xc5\xa1kodo; in ne preve\xc4\x8d majhen, kar pomeni, da voda sploh ne bi tekla. Razli\xc4\x8dne stopnje naklona so uporabljali iz razli\xc4\x8dnih razlogov. Med potekom skozi predor na primer, bi lahko za pospe\xc5\xa1itev pretoka vode uporabili bolj strm naklon. Ker bi bilo popravilo v predorih manj verjetno, bi voda lahko tekla z vi\xc5\xa1jo hitrostjo, nato pa bi se po prehodu v kanal moral ta zmanj\xc5\xa1ati, da bi se voda upo\xc4\x8dasnila na povpre\xc4\x8dno hitrost. V kasnej\xc5\xa1ih obdobjih so bili za akvadukte uporabljeni visoki lo\xc4\x8dni mostovi preko dolin in na ravninah, nekateri celo 27 m od tal.\n_START_SECTION_\nStro\xc5\xa1ki\n_START_PARAGRAPH_\nAkvadukti so se sprva financirali predvsem z zbiranjem premo\xc5\xbeenja iz vojne in pokroviteljstvom bogatih posameznikov. Davki so slu\xc5\xbeili tudi za financiranje gradnje z obdav\xc4\x8ditvijo osvojenih ljudi, ker akvadukti niso bili nikoli namenjeni sami sebi pla\xc4\x8dati, temve\xc4\x8d so koristili rimskim prebivalcem. V republi\xc5\xa1kih \xc4\x8dasih zasebna raba akvaduktne vode ni bila obi\xc4\x8dajna, saj so se posamezniki oskrbovali le s prelivno vodo. V imperialnih \xc4\x8dasih je gradnja ve\xc4\x8d akvaduktov pomenila, da je bilo na voljo ve\xc4\x8d vode za prodajo za zasebno uporabo.\n_START_SECTION_\nIskanje virov\n_START_PARAGRAPH_\nVir vode je bil empiri\xc4\x8dna znanost. Ko vir na\xc5\xa1li, kot je izvir, jezero ali potok, je in\xc5\xbeenir moral dolo\xc4\x8diti kakovost vode. In\xc5\xbeenir je moral preizkusiti okus, jasnost in pretok vode ter potrebe in kompleksnost lokalnega prebivalstva, ki jo bo uporabljalo. Tla in kamnine so se uporabljale tudi kot kazalci. Glina je veljala za slab vir, medtem ko je bila _NEWLINE_rde\xc4\x8d tuf \xc4\x8dist.\n_START_SECTION_\nAcqua Vergine\n_START_PARAGRAPH_\nAcqua Vergine je renesan\xc4\x8dna rekonstrukcija akvadukta Aqua Virgo. Leta 1453 je pape\xc5\xbe Nikolaj V. obnovil glavne kanale Aqua Virgo in dodal \xc5\xa1tevilne sekundarne kanale pod Campo Marzio. Prvotni zaklju\xc4\x8dek, imenovan mostra, kar pomeni 'mojstrovina', je bila veli\xc4\x8dastna, vzvi\xc5\xa1ena stenska fontana, ki jo je oblikoval Leon Battista Alberti na Piazza dei Crociferi. Zaradi \xc5\xa1tevilnih dopolnitev in sprememb kon\xc4\x8dnih to\xc4\x8dk vodov v letih, ki so sledila, v obdobju renesanse in baroka, je Acqua Vergine dosegel vrhunec v ve\xc4\x8d \xc4\x8dudovitih predelih - vodnjaku Trevi in vodnjakih na Piazza del Popolo."