b'\n_START_ARTICLE_\nKriptozoologija\n_START_SECTION_\nZgodovina, etimologija in pristop\n_START_PARAGRAPH_\nUvedba novega izraza\xc2\xa0\xc2\xbbkriptozoologija\xc2\xab\xc2\xa0se najve\xc4\x8dkrat pripisuje belgijsko-francoskemu zoologu Bernardu Heuvelmansu. Ta v svoji knjigi V lovu za morskimi ka\xc4\x8dami uvedbo in uporabo tega izraza pripisuje \xc5\xa1kotskemu raziskovalcu in avanturistu Ivanu T. Sandersonu. Ob raziskovanju porekla te psevdoznanstvene discipline je Hevelmans v svojem delu\xc2\xa0\xc2\xbbNa sledi za neznanimi \xc5\xbeivalmi\xc2\xab\xc2\xa0(Sur la Piste des B\xc3\xaates Ignor\xc3\xa9es), objavljenem leta 1955, kot njenega avtorja navaja Anthonida Cornelisa Oudemansa in njegovo \xc5\xa1tudijo\xc2\xa0\xc2\xbbVelike morske ka\xc4\x8de\xc2\xab\xc2\xa0iz leta 1892. Hevelmans meni da kriptozoologija mora imeti znanstveno osnovo, a da mora biti znanstveni pristop odprt in interdisciplinaren. Prav tako poudarja, da mora biti posebna pozornost namenjena lokalnim, urbanim in ljudskim virom, ki opisujejo ta bitja._NEWLINE_Medtem ko biologi redno prepoznavajo nove vrste, se kriptozoologi osredoto\xc4\x8dajo na bitja iz ljudskih pripovedi in tako lahko posledi\xc4\x8dno vsaka \xc5\xbeival iz teh pripovedi velja za kriptida. Najslavnej\xc5\xa1e so Loch Ness, Bigfoot, chupacabras in tudi druge, ki bi jih lahko ozna\xc4\x8dili kot po\xc5\xa1asti.'