b"\n_START_ARTICLE_\nGramatikalizacija\n_START_PARAGRAPH_\nGramatikalizacija je proces jezikovnih sprememb, pri katerih polnopomenske besede izgubljajo svoj prvotni pomen in postajajo kazalci slovni\xc4\x8dnih razmerij. Do novih besed ne prihaja preko tvorjenja ali pregibanja, temve\xc4\x8d preko spreminjanja polnopomenskih besed. Gramatikalizacijo lahko torej pojmujemo kot nepretrgan proces krepitve slovni\xc4\x8dnosti jezikovne enote, v kateri ne-slovni\xc4\x8dna enota postane slovni\xc4\x8dna in manj slovni\xc4\x8dna enota \xe2\x80\x93 bolj slovni\xc4\x8dna. Gramatikalizacija je celota razli\xc4\x8dnih diahronih sprememb (\xc2\xbbevolucijski kontinuum\xc2\xab), ki vodijo do izgube pomenske kompleksnosti, pragmati\xc4\x8dnih vrednosti, skladenjske neodvisnosti ter foneti\xc4\x8dne vsebine dolo\xc4\x8dene jezikovne enote; gramatikalizacija predpostavlja spremembo neodvisne leksikalne enote v (obrazilni) slovni\xc4\x8dni ozna\xc4\x8devalec. _NEWLINE_Na primer staroangle\xc5\xa1ki glagol willan '\xc5\xbeeleti' je v moderni angle\xc5\xa1\xc4\x8dini pre\xc5\xa1el v pomo\xc5\xbeni glagol will, ki izra\xc5\xbea namero ali preprosto prihodnost. Najpreprostej\xc5\xa1i primer gramatikalizacije je prehod samostalnikov, ki ozna\xc4\x8dujejo dele telesa (rus. \xd0\xbb\xd0\xb8\xd1\x86\xd0\xbe 'obraz', \xd0\xb3\xd0\xbe\xd0\xbb\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xb0 'glava', \xd1\x81\xd0\xbf\xd0\xb8\xd0\xbd\xd0\xb0 'hrbet'), v prostorske prislove, predloge ali polo\xc5\xbeaje (rus. so \xd1\x81\xd0\xb2\xd0\xb5\xd1\x80\xd1\x85\xd1\x83 'zgoraj', \xd0\xb2\xd0\xbf\xd0\xb5\xd1\x80\xd0\xb5\xd0\xb4\xd0\xb8 'spredaj', \xd1\x81\xd0\xb7\xd0\xb0\xd0\xb4\xd0\xb8 'zadaj') ter se naprej razvijejo v prostorske popozicije \xe2\x80\x93 v priponske kazalce sklonov. Znan primer gramatikalizacije pa je tudi proces, v katerem se leksikalna zveza let us (npr. let us eat 'pustite, dovolite nam jesti') zreducira v let's (npr. let's you and me fight 'bojujva, pretepajva se'). V slednjem primeru je fraza izgubila njen leksikalni pomen \xc2\xbbdovolite nam\xc2\xab\xc2\xa0in je postala pomo\xc5\xbena fraza, ki izra\xc5\xbea splo\xc5\xa1no pobudo. Zaimek us pa je najprej pre\xc5\xa1el v pripono, nato pa je postal del nove besede let's.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nKoncept je bil razvit v delih Franca Boppa (1816), Friedricha Schlegla (1818), Wilhelma Humboldta (1825) ter Hansa Gabelentza (1891). Humboldt je na primer predlagal, da so se v vseh jezikih slovni\xc4\x8dne strukture razvile iz besed, ki so ozna\xc4\x8devale konkretne predmete ali ideje. Do pomenske spremembe je po Humboldtu pri\xc5\xa1lo zaradi potrebe po uspe\xc5\xa1nem sporo\xc4\x8danju idej. Slovnica se je po\xc4\x8dasi razvijala skozi \xc5\xa1tiri razli\xc4\x8dne faze, v vsaki od njih naj bi bila slovni\xc4\x8dna sredstva bolj razvita. _NEWLINE_Termin \xc2\xbbgramatikalizacija\xc2\xab\xc2\xa0je v sodobnem pojmovanju skoval francoski lingvist Antoine Meillet v delu L'\xc3\xa9volution des formes grammaticales (1912). Francoski jezikoslovec je opredelil gramatikalizacijo kot \xc2\xbbpripisovanje slovni\xc4\x8dnih zna\xc4\x8dilnosti besedam s samostojnim pomenom\xc2\xab. Poudaril je, da je bolj kot sam izvor besed, pomemben proces njihovega pomenskega spreminjanja. Bil je mnenja, da je preu\xc4\x8devanje nastanka slovni\xc4\x8dnih oblik legitimen predmet raziskovanja jezikoslovcev. Kasnej\xc5\xa1e \xc5\xa1tudije na tem podro\xc4\x8dju so nadalje razvile in spremenile Milletove ideje ter predstavile \xc5\xa1tevilne druge primere gramatikalizacije. _NEWLINE_\xc5\xa0ele v sedemdesetih letih prej\xc5\xa1njega stoletja se je z zanimanjem za analizo diskurza in iskanjem jezikovnih univerzalij za\xc4\x8delo ponovno pojavljati zanimanje za gramatikalizacijo v jezikovnih \xc5\xa1tudijah. Na to podro\xc4\x8dje je pomembno vplival Christian Lehmann z delom Thoughts on Grammaticalization (1982). To je bilo prvo delo, ki je poudarilo kontinuiteto raziskav in omogo\xc4\x8dilo pregled glavnih del na tem podro\xc4\x8dju. Lehmann je izumil tudi sklop zna\xc4\x8dilnosti gramatikalizacije oz. njenih \xc2\xbbparametrov\xc2\xab, metodo, po kateri se lahko gramatikalizacijo meri sinhrono in diahrono. \xc2\xbbTeorija gramatikalizacije\xc2\xab, ki se danes hitro razvija, opisuje celoten sklop procesov, ki vodijo k nastanku slovni\xc4\x8dnih pomenov, slovni\xc4\x8dnih kategorij ter slovni\xc4\x8dnih sistemov v jezikih sveta._NEWLINE_Naslednje pomembno delo je bilo Grammaticalization and Reanalysis in African Languages (1984), v katerem Bernd Heine in Mechthild Reh preu\xc4\x8dujeta pojav gramatikalizacije v afri\xc5\xa1kih jezikih. Heine in Reh gramatikalizacijo razlagata kot pomembno orodje pri opisovanju delovanja jezikov in njihovih univerzalnih vidikov. _NEWLINE_Veliko \xc5\xa1tevilo \xc5\xa1tudij gramatikalizacije v zadnjem desetletju ka\xc5\xbee, da gre za pomembno temo ter se obravnava kot pomembno podro\xc4\x8dje v jezikoslovnih \xc5\xa1tudijah na splo\xc5\xa1no. Med nedavnimi publikacijami obstaja \xc5\xa1irok razpon opisnih \xc5\xa1tudij, ki posku\xc5\xa1ajo oblikovati krovne definicije in iz\xc4\x8drpne sezname, medtem ko se druge bolj osredoto\xc4\x8dajo na naravo in pomen gramatikalizacije ter raziskujejo njene meje in mo\xc5\xbenosti.\n_START_SECTION_\nMehanizmi\n_START_PARAGRAPH_\nTermin \xc2\xbbgramatikalizacija\xc2\xab\xc2\xa0je te\xc5\xbeko zajeti v eni sami jasni definiciji, saj je izra\xc5\xbeena v celi vrsti sprememb na razli\xc4\x8dnih ravneh, ki vplivajo na foneti\xc4\x8dni, oblikoslovni in skladenjski jezikovni razvoj. Te spremembe so ponavadi opisane kot foneti\xc4\x8dni, morfolo\xc5\xa1ki, skladenjski in pomenski procesi (slabljenje prvotnega pomena, oblikoslovna redukcija, foneti\xc4\x8dna redukcija ter za\xc4\x8detek obvezne rabe). Pomembno je, da se vsi ti procesi lahko odvijajo vzporedno ter neodvisno drug od drugega, toda semanti\xc4\x8dni procesi so obi\xc4\x8dajno pred drugimi, oblikovno-skladenjski po navadi ne potekajo pod vplivom foneti\xc4\x8dnih. V najbolj splo\xc5\xa1ni obliki so vsi ti procesi ponavadi ozna\xc4\x8deni kot postopna poenostavitev jezikovne enote, kot izguba dolo\xc4\x8denega dela lastnosti, ki jo ozna\xc4\x8dujejo kot \xc2\xbbpolno vrednoteno\xc2\xab\xc2\xa0(v nasprotju s \xc2\xbbslovni\xc4\x8dnim\xc2\xab)._NEWLINE_V foneti\xc4\x8dnem smislu gramatikalizacijo spremlja asimilacija ali redukcija zvokov ter kr\xc4\x8denje zvo\xc4\x8dnega ovoja morfema. V oblikoslovno-skladenjskem smislu pa lahko gramatikalizacijo spremlja izguba literarne neodvisnosti jezikovne enote, tj. preoblikovanje besedne oblike v naslonko ter naslonke v pripono.\n_START_SECTION_\nSlabljenje prvotnega pomena\n_START_PARAGRAPH_\nSlabljenje prvotnega pomena je bistvena zna\xc4\x8dilnost gramatikalizacije. Opi\xc5\xa1emo jo lahko kot izgubo semanti\xc4\x8dne vsebine. Natan\xc4\x8dneje se nana\xc5\xa1a na izgubo vse (oz. ve\xc4\x8dine) leksikalne vsebine entitete, medtem ko je ohranjena le njena slovni\xc4\x8dna vsebina. _NEWLINE_Na primer James Matisoff je pomensko slabljenje opisal kot delno izni\xc4\x8denje pomenskih zna\xc4\x8dilnosti morfema, odstranjevanje nekaterih njegovih jasnih vsebin, tako, da se morfem lahko uporablja kot abstraktna enota, ki izra\xc5\xbea slovni\xc4\x8dna razmerja._NEWLINE_Pomenski razvoj besede je praviloma povezan tudi s posebnim kontekstom ali konstrukcijo, ki prispeva k pojavnosti slovni\xc4\x8dnega pomena. Pri tem se lahko ena beseda v raznih konstrukcijah razvije razli\xc4\x8dno. Tako se je na primer latinski glagol habere 'imeti' razvil v kazalnik dol\xc5\xbenosti (moranja) in prihodnosti v konstrukcijah z nedolo\xc4\x8dnikom, v konstrukcijah s trpnim dele\xc5\xbenikom pa se je razvil v rezultativni in perfektni pomen (pozno latinski izrazi, kot so moja hi\xc5\xa1a je uni\xc4\x8dena oz. imam uni\xc4\x8deno hi\xc5\xa1o, so se v romanskih jezikih razvili v pasiv ali v obi\xc4\x8dajni preteklik s pomenom tipa uni\xc4\x8dil sem hi\xc5\xa1o).\n_START_SECTION_\nOblikoslovna redukcija\n_START_PARAGRAPH_\nOblikoslovna redukcija ali dekategorizacija je, ko se jezikovni izraz spremeni iz leksikalnega v slovni\xc4\x8dni pomen, je verjetno, da bo izgubil morfolo\xc5\xa1ke in skladenjske elemente, ki so bili zna\xc4\x8dilni za njegovo izvorno kategorijo, vendar za slovni\xc4\x8dno funkcijo niso pomembni.  _NEWLINE_Na primer v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini se je kazalni zaimek that (that book 'ta knjiga') za\xc4\x8del uporabljati kot veznik, ki uvaja relativni stavek. Tako je izgubil povezavo z izra\xc5\xbeanjem ednine referenta (that = ed. proti those = mn.), ki je zna\xc4\x8dilna za prvotni kazalni zaimek: na primer the book that I know 'knjiga, ki jo poznam' proti the things that I know 'stvari, ki jih vem'.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek obvezne rabe\n_START_PARAGRAPH_\nJezikovne zgradbe v procesu gramatikalizacije postopoma prehajajo v obvezno rabo. Lehmann pri tem procesu izpostavlja dejstvo, da posameznik izgublja mo\xc5\xbenost paradigmatske izbire besede. Primere za\xc4\x8detka obvezne rabe lahko najdemo v kategoriji \xc5\xa1tevila, ki je lahko obvezna v nekaterih jezikih ali specifi\xc4\x8dnih kontekstih, pri razvoju \xc4\x8dlenov ter pri razvoju osebnih zaimkov v nekaterih jezikih. Nekateri jezikoslovci, kot sta Heine in Kuteva, poudarjajo, da prehod v obvezno rabo ni nujno povezan z gramatikalizacijo, saj je zna\xc4\x8dilen tudi za druge jezikovne spremembe.\n_START_SECTION_\nSkale gramatikalizacije \xe2\x80\x93 Cikli kategorialne degradacije\n_START_PARAGRAPH_\nV procesu gramatikalizacije se pogosto polnopomenska oblika (v svoji nepregibni obliki) spremeni v slovni\xc4\x8dno besedo. Postopek, s katerim beseda zapusti besedno kategorijo in vstopi v drugo, ni nenaden, ampak se pojavi s postopnim nizom posameznih premikov. Prekrivajo\xc4\x8de se faze gramatikalizacije tvorijo verigo, ki jo navadno imenujemo skala. Te spremembe ponavadi v razli\xc4\x8dnih jezikih potekajo po podobnih vzorcih. Jezikoslovci se v dolo\xc4\x8denih primerih ne strinjajo o natan\xc4\x8dni definiciji skale ali njenih natan\xc4\x8dnih zna\xc4\x8dilnostih. Nekateri so mnenja, da stopnje na skalah nimajo vedno fiksnega polo\xc5\xbeaja, ampak se razlikujejo. _NEWLINE_Znameniti vzorec stopenj gramatikalizacije, ki sta ga opisala Hopper in Traugott, ponazarja zaporedje stopenj, ki je raz\xc5\xa1irjeno v razli\xc4\x8dnih jezikih:_NEWLINE_polnopomenska beseda \xe2\x86\x92 slovni\xc4\x8dno sredstvo \xe2\x86\x92 naslonka \xe2\x86\x92 sklonsko obrazilo_NEWLINE_Ta posebna skala se imenuje \xc2\xbbskala slovni\xc4\x8dnost\xc2\xab\xc2\xa0 ali \xc2\xbbcikel kategorialne degradacije\xc2\xab\xc2\xa0 in je zelo znana. Na tej skali vsaka postavka na desni predstavlja bolj slovni\xc4\x8dno in manj leksikalno obliko, kot je tista na levi._NEWLINE_V Grammaticalization (2003) Hopper in Traugott pi\xc5\xa1eta, da ima skala gramatikalizacije tako diahrone kot sinhrone posledice. Diahrono (tj. gledanje sprememb skozi \xc4\x8das), predstavlja naravno pot skale, po kateri se oblike ali besede spreminjajo skozi \xc4\x8das. Sinhrono (tj. gleda v eno samo to\xc4\x8dko \xc4\x8dasa) se skala lahko razume kot ureditev oblik vzdol\xc5\xbe imaginarnih linij, pri \xc4\x8demer je na enem koncu \xc2\xbbpopolnej\xc5\xa1a\xc2\xab\xc2\xa0ali leksi\xc4\x8dna oblika, na drugi pa bolj \xc2\xbbzmanj\xc5\xa1ana\xc2\xab\xc2\xa0ali slovni\xc4\x8dna oblika. Kar Hopper in Traugott trdita je, da se z diahronega ali razvojnega vidika spremembe besednih oblik obravnavajo kot naravni proces, medtem ko se lahko ta proces sinhrono obravnava kot neizogibno zate\xc4\x8deno stanje._NEWLINE_Prou\xc4\x8devanje in dokumentiranje ponavljajo\xc4\x8dih se skal omogo\xc4\x8da jezikoslovcem, da oblikujejo splo\xc5\xa1ne zakonitosti gramatikalizacije in jezikovnih sprememb na splo\xc5\xa1no. Ima pomembno vlogo pri obnovi starej\xc5\xa1ih jezikov. Gramatikalizacija ima lahko tudi dolo\xc4\x8deno razlagalno mo\xc4\x8d: \xc4\x8de raziskovalec pozna sinhrono stanje ter diahrone zgodovinske zna\xc4\x8dilnosti nekega slovni\xc4\x8dnega sistema, lahko postavi verjetne hipoteze o izvoru njegovih posameznih elementov ter o mo\xc5\xbenosti njegovega razvoja. Ta vidik gramatikalizacije je \xc5\xa1e posebej prepri\xc4\x8dljivo razvit v delih Joan Bybee ter iz nekoliko druga\xc4\x8dne perspektive v delih Thomasa Giv\xc3\xb3na.\n_START_SECTION_\nAngle\xc5\xa1ki will\n_START_PARAGRAPH_\nZelo pogosto je, da polnopomenski glagoli postanejo najprej pomo\xc5\xbeni in nato s\xc4\x8dasoma nepregibne kon\xc4\x8dnice. Primer tega pojava je razviden v spremembi staroangle\xc5\xa1kega glagola willan '\xc5\xbeeleti, hoteti' v pomo\xc5\xbeni glagol, ki ozna\xc4\x8duje namen. V sodobni angle\xc5\xa1\xc4\x8dini je ta oblika celo skraj\xc5\xa1ana v 'll in ne ozna\xc4\x8duje ve\xc4\x8d nujno namena, ampak je pogosto tudi znak prihodnjega \xc4\x8dasa. Glagol will ima torej manj\xc5\xa1i leksikalni pomen kot njegova starej\xc5\xa1a oblika v stari angle\xc5\xa1\xc4\x8dini.\n_START_SECTION_\nPrimeri popolne gramatikalizacije\n_START_PARAGRAPH_\nKon\xc4\x8dno stopnjo gramatikalizacije ponazorimo s primeroma iz \xc5\xa1tokav\xc5\xa1\xc4\x8dine ter latin\xc5\xa1\xc4\x8dine. _NEWLINE_\xc5\xa0tokavsko ht(j)eti 'hoteti, \xc5\xbeeleti' je v zvezi z nedolo\xc4\x8dnikom pre\xc5\xa1el iz vsebinske besede ho\xc4\x87u \xc4\x8ditati '\xc5\xbeelim brati' v pomo\xc5\xbeni glagol v foneti\xc4\x8dno reducirani obliki \xc4\x87u \xc4\x8ditati 'bom bral' v naslonko \xc4\x8ditat \xc4\x87u 'bral bom' in na koncu v zlito fleksijo \xc4\x8dita\xc4\x87u 'bral bom'. _NEWLINE_V latin\xc5\xa1\xc4\x8dini so bile izvirne oblike prihodnjika (cantabo) opu\xc5\xa1\xc4\x8dene, ko so postale preve\xc4\x8d foneti\xc4\x8dno podobne oblikam imperfekta (cantabam). Namesto tega je izraz kot je cantare habeo 'peti imam', pridobil pomen prihodnosti. Tako je postal pravi prihodnji \xc4\x8das v skoraj vseh romanskih jezikih, pomo\xc5\xbeni glagol pa je postal glagolska kon\xc4\x8dnica (npr. \xc5\xa1pan. cantar\xc3\xa9, cantar\xc3\xa1s, cantar\xc3\xa1; fra. je chanterai, tu chanteras, il/elle chantera; ita. canter\xc3\xb2, canterai, canter\xc3\xa0 'pel bom, pel bo\xc5\xa1, pel/a bo').\n_START_SECTION_\nEnosmerna hipoteza\n_START_PARAGRAPH_\nEnosmerna hipoteza je zamisel, da je gramatikalizacija, razvoj leksikalnih elementov v slovni\xc4\x8dne ali iz manj slovni\xc4\x8dnih v bolj slovni\xc4\x8dne, zna\xc4\x8dilna smer jezikovne spremembe in da je za slovni\xc4\x8dni element veliko manj verjetno, da bi se vrnil na prej\xc5\xa1njo stopnjo na Hopper in Traugottovi skali gramatikalizacije._NEWLINE_Po besedah \xe2\x80\x8b\xe2\x80\x8bBernda Heinea je \xc2\xbbgramatikalizacija enosmerni proces, ki vodi od manj slovni\xc4\x8dnih do bolj slovni\xc4\x8dnih oblik in konstrukcij\xc2\xab. To je ena od najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih trditev o gramatikalizaciji in se pogosto navaja kot eno od njenih temeljnih na\xc4\x8del. Poleg tega se enosmernost nana\xc5\xa1a na splo\xc5\xa1no razvojno usmeritev, ki je skupna vsem (ali veliki ve\xc4\x8dini) primerom gramatikalizacije in ki jih lahko parafraziramo na abstrakten, splo\xc5\xa1en na\xc4\x8din, neodvisno od katerega koli posebnega primera.\n_START_SECTION_\nProtiprimeri (degramatikalizacija)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je enosmernost klju\xc4\x8dni element gramatikalizacije, obstajajo izjeme. Po mnenju Lylea Campbella zagovorniki pogosto zmanj\xc5\xa1ajo protislovne vzorce ali pa jih na novo definirajo, tako da niso del skale gramatikalizacije. Navaja primer Hopperja in Traugotta (1993), ki obravnavata nekatere domnevne protiprimere kot primere leksikalizacije, pri katerih je slovni\xc4\x8dna oblika vklju\xc4\x8dena v leksikalni element, ampak sama po sebi ne postane leksikalna. Primer je stavek to up the ante 'pove\xc4\x8dati (vlo\xc5\xbeek)', kjer predlog up pridobi glagolski pomen kar ne pomeni, da up v drugih pomenih izgubi funkcijo predloga. Ker \xc5\xa1ele celotna fraza to up the ante ozna\xc4\x8duje dejanje, Hopper in Traugott trdita, da se sama beseda up sicer ni degramatikalizirala. Tak pogled do neke mere izpodbijajo vzporedni na\xc4\x8dini uporabe fraze kot so to up the bid 'pove\xc4\x8dati stavo', to up the payment 'pove\xc4\x8dati pla\xc4\x8dilo', to up the medication 'pove\xc4\x8dati zdravila', kakor tudi dejstvo, da lahko the v vseh primerih zamenjamo s svojilnim zaimkom ter dodatne raz\xc5\xa1iritve he upped his game 'izbolj\xc5\xa1al je svoj dose\xc5\xbeek'. _NEWLINE_Manj pogosti so primeri, ki niso omejeni na dolo\xc4\x8den leksikalni element. Tak je na primer angle\xc5\xa1ki rodilnik \xe2\x80\x93's, ki je bil v stari angle\xc5\xa1\xc4\x8dini pripona, v sodobni angle\xc5\xa1\xc4\x8dini pa je naslonka._NEWLINE_V primerjavi z razli\xc4\x8dnimi primeri gramatikalizacije obstaja precej malo protiprimerov o enosmernosti in pogosto se za te zdi, da so povezani s posebnimi okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinami. Enega najdemo v razvoju irske gal\xc5\xa1\xc4\x8dine z nastankom zaimka (1. os. mn.) muid 'mi' (funkcijska beseda) iz pregibne pripone -mid (kot v t\xc3\xa1imid 'mi smo') zaradi ponovne analize na osnovi zaporedje glagol-zaimek drugih oseb glagola. \xc5\xa0e en znan primer degramatizakalizacije je v severno samskem jeziku pripona -haga 'brez', ki ozna\xc4\x8duje odsotnost. Ta se je iz pripone degramatikalizirala v postpozicijo (predlog za glagolom) haga in nadalje v predlog in nato v samostojni prislov."