b'\n_START_ARTICLE_\nUzurpator\n_START_PARAGRAPH_\nUzurpator (iz latinskega usurpatio \xe2\x80\x93 prila\xc5\xa1\xc4\x8danje, prisvajanje) je posameznik ali skupina posameznikov, ki s silo in brez pravne osnove pridobi in ohranja oblast ali pravice drugega. Uzurpacija oblasti je bila pogosta, vendar ne izklju\xc4\x8dna, predvsem v monarhijah. Izraz uzurpator ima praviloma negativen prizvok.\n_START_SECTION_\n1. in 2. stoletje\n_START_PARAGRAPH_\nPrva dinastija Rimskega cesarstva, Julijsko-klavdijska, ki je vladala od 27 pr. n. \xc5\xa1t. do 68 n. \xc5\xa1t., je svoj cesarski prestol opravi\xc4\x8devala s povezavo, \xc4\x8detudi samo s posvojitvijo, s prvim cesarjem Avgustom. Konflikti v dru\xc5\xbeini so s\xc4\x8dasoma spro\xc5\xbeiili vrsto umorov, kar je privedlo do propada dinastije. Zadnji cesar, Neron, je umrl celo kot dr\xc5\xbeavni sovra\xc5\xbenik. Po njegovem samomoru se je za\xc4\x8dela kratka dr\xc5\xbeavljanska vojna, znana kot leto \xc5\xa1tirih cesarjev (Galba, Oton, Vitelij in Vespazijan)._NEWLINE_Flavijska dinastija, ki se je za\xc4\x8dela z Vespazijanom, se je kon\xc4\x8dala z umorom njegovega drugega sina Domicijana. 2. stoletje n. \xc5\xa1t. je bilo obdobje relativnega miru v znamenju vladavine tako imenovanih petih dobrih cesarjev, za naslednje stoletje pa je bile \xc5\xbee zna\xc4\x8dilna endemi\xc4\x8dna politi\xc4\x8dna nestabilnost, ki je bila eden od dejavnikov, ki so s\xc4\x8dasoma povzro\xc4\x8dili propad zahodnega dela Rimskega imperija.\n_START_SECTION_\nNestabilnost cesarstva\n_START_PARAGRAPH_\nKomoda, zadnjega cesarja iz Antoninske dinastije, takratni kronisti opisujejo kot nepriljubljenega vladarja, znanega po ekstavagantnosti in krutosti, so leta 192 umorili. Ker ni imel mo\xc5\xa1kih potomcev, se je takoj po njegovi smrti vnel boj za prestol med guvernerji najpomembej\xc5\xa1ih provinc. Pertinaksovi prista\xc5\xa1i so za cesarja priznali Pertinaksa, po njegovem umoru, ki ga je izvedla samovoljna pretorijska stra\xc5\xbea, pa si je prestol prisvojil Septimij Sever. Uzurpatorju Severju je uspelo ostani na oblasti naslednjih osemnajst let, dokler ni umrl naravne smrti na pohodu v severno Britanijo. Smrt Severja Aleksandra, zadnjega cesarja iz Severske dinastije, je leta 235 spro\xc5\xbeila tako imenovano krizo tretjega stoletja. V tem obdobju se je do Dioklecijanove vzpostavitve tetrarhije na rimskem prestolu zvrstilo kar 28 cesarjev, od katerih sta samo dva umrla naravne smrti (zaradi kuge). Poleg njih je bilo v tem \xc4\x8dasu po celem cesarstvu \xc5\xa1e 38 uzurpatorjev, kar jasno ka\xc5\xbee, da varnost meja ni bil edini problem rimskega sveta. V tem obdobju je bila uzurpacija stalna gro\xc5\xbenja in zelo pogost na\xc4\x8din za prevzem oblasti._NEWLINE_Uzurpatorji so bili praviloma provincijski guvernerji, poveljniki veliki skupin rimskih legij ali prefekti pretorijske stra\xc5\xbee, ki so imeli nadzor nad Rimom. \xc4\x8ce se legije niso strinjale z izbranim cesarjem, so za cesarja pogosto razglasile kar svojega poveljnika. V tak\xc5\xa1nih primerih je sledil spopad med kandidatoma, ki se je redko kon\xc4\x8dal s pravo bitko, ker se legionarji praviloma niso borili proti legionarjem._NEWLINE_Za uspe\xc5\xa1en nasilen prevzem oblasti sta bila pomembna predvsem dva pogoja: zvestoba legionarjev, ki je bila v veliki meri odvisna od koli\xc4\x8dine plena ali denarne nagrade, obljubljene za zmago, in zaupanje v voja\xc5\xa1ke sposobnostih poveljnika, od katerega je bila odvisna morala. \xc4\x8ce eden ali oba pogoja nista bila v celoti izponjenena, je to obi\xc4\x8dajno pomenilo smrt uzurpatorja v rokah njegovih vojakov. Ker so imeli cesarji neko ozadje in politi\xc4\x8dno kredibilnost, je moral biti uzurpator zelo karizmati\xc4\x8dna osebnost, saj je vsak dvom vanj pomenil njegovo prezgodnjo smrt. Nekateri uzurpatorji, med njimi Filip Arabec, so pri\xc5\xa1li na prestol z na\xc4\x8drtnim umorom zakonitega vladarja, v tem primeru Gordijana III.._NEWLINE_Uspe\xc5\xa1na uzurpacija oblasti je za uzurpatorja vedno pomenila nekoliko krhek politi\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj, ker je prestol dosegel z nasilnimi sredstvi. Nevarnost nove uzurpacije je bila vedno prisotna, zato je med prve ukrepe uzurpatorjev spadala postavitev zaupanja vrednih oseb na klju\xc4\x8dne polo\xc5\xbeaje v cesarstvu. Uzurpatorji so se pogosto sklicevali tudi na prednike, s katerimi so \xc5\xbeeleli potrditi svojo verodostojnost in pravico do prestola. Pogosto so se sklicevali na prikrite star\xc5\xa1evske povezave s priljubljenimi prej\xc5\xa1njimi cesarji, ki so nemalokrat zmedle zgodovinarje. Ve\xc4\x8dina uzurpatorjev je s podkupovanjem posku\xc5\xa1ala ohraniti zadovoljstvo in zvestobo svojih legij, ki so zagotavljale njihov obstanek na prestolu.\n_START_SECTION_\nPosledice\n_START_PARAGRAPH_\nPoplava uzurpatorjev v 3. stoletju je imela globoke posledice v upravni in voja\xc5\xa1ki organizaciji cesarstva. Strah pred morebitnimi tekmeci je postala glavna gonilna sila razvoja rimskega sveta od zgodnjega do poznega cesarstva._NEWLINE_Med najbolj opazne spremembe zagotovo spada delitev in ve\xc4\x8danje \xc5\xa1tevila rimskih provinc. Province so upravljali guvernerji, ki so bili bodisi prokonzuli, propretorji ali prokuristi, katerim so dodelili dolo\xc4\x8deno \xc5\xa1tevilo legij, odvisno od varnostnih razmer v provinci. Velike voja\xc5\xa1ke kontingente sta imeli na primer guvernerja na donavski meji v Meziji in Panoniji. Veliko \xc5\xa1tevilo legij je za guvernerje pomenilo mo\xc4\x8d in sku\xc5\xa1njavo, da bi se dokopali do cesarskega prestola. Trditev potrjuje dejstvo, da je ve\xc4\x8dina uzurpatorjev pri\xc5\xa1la iz obmejnih regij v Siriji in meji ob Renuu in Donavi, kjer je bilo prisotno najve\xc4\x8dje \xc5\xa1tevilo vojakov. Kriti\xc4\x8dne obmejne province so zato postopoma razdelili na ve\xc4\x8d manj\xc5\xa1ih in s tem prepre\xc4\x8dili kopi\xc4\x8denje mo\xc4\x8di v rokah enega \xc4\x8dloveka. Lep primer je Sirija, katero so sredi 3. stoletja razdelili na \xc5\xa1tiri province: Tri Dakije, Kapadokijo, Kelesirijo in Palestinsko Sirijo. Na podoben na\xc4\x8din so Mezijo radelili na Gornjo in Spodnjo Mezijo. Dardanijo sa kasneje lo\xc4\x8dili od Mezije. Panonijo so razdelili na \xc5\xa1tiri province: Prvo in Drugo Panonijo ter Valerijo in Savijo._NEWLINE_Stalen strah pred dr\xc5\xbeavljansko vojno je cesarje prisilil, da so imeli legije stalno v svoji bli\xc5\xbeini in pripravljene na morebitne gro\xc5\xbenje. Posledica je teh ukrepov bila geografska delitev legij na legije limitanei, ki so ostale na meji, in comitatenses, ki so bile nastanjene na strate\xc5\xa1kih to\xc4\x8dkah v notranjosti cesarstva. Med prvimi legijami comitatenses je bila II. partska legija, ki je bila v \xc4\x8dasu od Septimija Severja nastanjena v Albanskih hribih v bli\xc5\xbeini Rima._NEWLINE_Z umikom vojakov v notranjost cesarstva so postale meje manj varne. Vdori gotskih in drugih germanskih plemen \xc4\x8dez Ren in Donavo so bili vedno bolj pogosti, na vzhodu pa so cesarstvo vedno bolj ogro\xc5\xbeali Perzijci. Poleg tega je v \xc4\x8dasu, ko je bila uzurpacija obi\xc4\x8dajen postopek za prihod na prestolprestola, imenovanje kompetentnih generalov na klju\xc4\x8dne polo\xc5\xbeaje pomenilo izzivanje usode. Ljubosumje in strah so pogosto prepre\xc4\x8dili, da bi se s te\xc5\xbeavami ukvarjali pravi ljudje. Posledica tak\xc5\xa1ne politike so bili vedno pogostej\xc5\xa1i vdori, plenjenje ali celo osvojitve obmejnih provinc.\n_START_SECTION_\nUzurpatorji\n_START_PARAGRAPH_\nEdini uzurpatorji, katerih \xc5\xbeivljenjepisi in okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine upora so znani s precej\xc5\xa1njo zanesljivostjo, so tisti, ki so postali vladarji. Neuspe\xc5\xa1ni poskusi nasilnega prevzema oblasti so se neizogibno kon\xc4\x8dali z upornikovim umorom ali samomorom in kasnej\xc5\xa1im izbrisom njegovih podatkov iz vseh evidenc. Tak\xc5\xa1na praksa zgodovinarjem pogosto povzro\xc4\x8da nev\xc5\xa1e\xc4\x8dnosti, ker so podrobnosti dolo\xc4\x8denega upora v so\xc4\x8dasnih virih pogosto protislovne. Tak\xc5\xa1en je primer uzurpatorja Uranija, katerega nekateri viri ume\xc5\xa1\xc4\x8dajo v vladavino cesarja Elagabala, drugi pa v vladavino cesarja Galenija._NEWLINE_Vsak nov cesar, zakonit ali nezakonit, je za\xc4\x8detek svoje vladavine ovekove\xc4\x8dil s kovanjem novih kovancev, delno zaradi presti\xc5\xbea svoje razglasitve za avgusta, delno pa zaradi popla\xc4\x8dila zvestobe svojih vojakov. Ti kovanci so pogosto edini dokaz za dolo\xc4\x8deno uzurpacijo. \xc5\xa0tevilo razli\xc4\x8dnih kovancev s podobami uzurpatorjev seveda ni enako njihovemu skupnemu \xc5\xa1tevilu: nekateri so bili na oblasti premalo \xc4\x8dasa, da bi kovali svoj denar, drugi pa tega niso mogli zaradi oddaljenosti kovnic in pomanjkanja ustreznih orodij._NEWLINE_Kasnej\xc5\xa1e \xc5\xa1tudije uzurpacij so pokazale, da so nekatere vpra\xc5\xa1ljive ali celo izmi\xc5\xa1ljene. Cesar, ki je pre\xc5\xbeivel najve\xc4\x8d uzurpacij, je bil Galien, ki je v petnajst letih vladavine, brez galske odcepitve, pre\xc5\xbeivel kar \xc5\xa1tirinajst poskusov nasilnega prevzema oblasti. Trije poskusi so zanesljivo izmi\xc5\xa1ljeni, ker so z njimi \xc5\xbeeleli prikazati cesarjevo nepremagljivost, ali pa so si jih izmislili kasnej\xc5\xa1i pisci, da bi popestrili svojo prozo.'