b'\n_START_ARTICLE_\nTwyfelfontein\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nDolina Twyfelfontein je bila poseljena v kameni dobi z lovci in nabiralci s kamenodobno skupino wiltonske kulture \xc5\xbee pred pribli\xc5\xbeno 6000 leti. Naredili so ve\xc4\x8dino gravur in verjetno tudi vse slike. Pred 2000 do 2500 leti so Kojkoji, etni\xc4\x8dna skupina, povezana s Sani (Bu\xc5\xa1mani), zasedli dolino, ki je bila znana pod imenom Damara/Nama |Ui-\xc7\x81Ais (skakajo\xc4\x8da vodna kotanja). Kojkoji so bili mojstri kamnite umetnosti, ki se lahko jasno razlikuje od starej\xc5\xa1ih gravur. _NEWLINE_Evropejci so to obmo\xc4\x8dje naselili po drugi svetovni vojni, ko je huda su\xc5\xa1a povzro\xc4\x8dila, da so se beli afrikansko govore\xc4\x8di kmetje (Buri) naselili tu. Vlada apartheida je pozneje ustanovila kmetije kot del Odendaalovega na\xc4\x8drta in Twyfelfontein je postal del bantustana Damaraland. Beli priseljenci so prostor zapustili leta 1965._NEWLINE_Topograf Reinhard Maack, ki je odkril  Belo damo \xe2\x80\x93 skalno sliko na Brandbergu, je poro\xc4\x8dal o kamnitih gravurah leta 1921.  Podrobnej\xc5\xa1a raziskava je bila opravljena \xc5\xa1ele po tem, ko je David Levin leta 1947 prou\xc4\x8dil mo\xc5\xbenosti kmetovanja. Ponovno je odkril izvir, a se je boril, da je dobil dovolj vode za ohranjanje svoje dru\xc5\xbeine in svoje \xc4\x8drede. Po\xc4\x8dasi je postal obseden z dvomi o izviru in afrikansko govore\xc4\x8di prijatelj ga je v \xc5\xa1ali za\xc4\x8del klicati David Twyfelfontein (Davidov dvomljivi izvir). Ko je Levin leta 1948 kupil zemlji\xc5\xa1\xc4\x8de in vpisal kmetijo, ji je dal ime Twyfelfontein.  \xc4\x8ceprav se obi\xc4\x8dajno prevaja kot dvomljivi izvir, je natan\xc4\x8dnej\xc5\xa1i prevod besede twyfel "vpra\xc5\xa1ljiv" ali "negotov". _NEWLINE_Leta 1950 je znanstveno raziskavo skalne umetnosti za\xc4\x8del Ernst Rudolph Scherz, ki je opisal ve\xc4\x8d kot 2500 skalnih gravur na 212 pe\xc5\xa1\xc4\x8denjakovih plo\xc5\xa1\xc4\x8dah. Predvidevajo, da je ve\xc4\x8d kot 5000 posameznih prizorov.\n_START_SECTION_\nArheologija\n_START_PARAGRAPH_\nArheolo\xc5\xa1ko ime tega kraja je Twyfelfontein 534. Razdeljen je na 15 manj\xc5\xa1ih obmo\xc4\x8dij, ki jih je opisal Scherz leta 1975. Predmeti so razli\xc4\x8dno kamnito orodje,  ve\xc4\x8dinoma iz kvarcita. Vrsta in oblika orodja ka\xc5\xbeeta ne le na uporabo na skali, ampak tudi na lesu in usnju. Umetni\xc5\xa1ka dela, kot so obeski in kroglice iz nojevih lupin, so bili najdeni na ve\xc4\x8d krajih. Od predmetov za vsakodnevno uporabo, kot so oglje in kosti, so bili izkopani tudi neposlikani fragmenti lon\xc4\x8denine , ki izvira iz zgodnje dobe kmetovanja in kamenodobne kulture, v kateri so nastale skalne umetnine._NEWLINE_Arheolo\xc5\xa1ka vrednost obmo\xc4\x8dja ni primerljiva z zbirko skalne umetnosti. Najdbe kljub temu podpirajo \xc5\xa1amanisti\xc4\x8den izvor gravur, saj so bili  najdeni ostanki hrane, kot so kosti majhne antilope, rovke in tudi ku\xc5\xa1\xc4\x8darjev, ne pa prikazanih velikih vrst.\n_START_SECTION_\nZa\xc5\xa1\xc4\x8dita in priznanje\n_START_PARAGRAPH_\n15. avgusta 1952 je uprava Jugozahodne Afrike obmo\xc4\x8dje razglasila za narodni spomenik. Kljub zgodnjemu prepoznavanju je obmo\xc4\x8dje ostalo nevarovano do leta 1986, ko je bilo razgla\xc5\xa1eno za naravni rezervat. Mnogi petroglifi so po\xc5\xa1kodovani ali odstranjeni.  Leta 2007 je UNESCO razglasil Twyfelfontein za prvi kraj na seznamu svetovne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine v Namibiji. Poleg tega so doma\xc4\x8dini pustili svoje grafite na pe\xc5\xa1\xc4\x8denjakovih plo\xc5\xa1\xc4\x8dah._NEWLINE_Pod namibijsko upravo je bilo obmo\xc4\x8dje za\xc5\xa1\xc4\x8diteno v skladu z zakonom o dr\xc5\xbeavni dedi\xc5\xa1\xc4\x8dini, oddelek 54. Leta 2007 je UNESCO odobril Twyfelfontein kot prvo svetovno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino v Namibiji, kot eno najve\xc4\x8djih nahajali\xc5\xa1\xc4\x8d skalnih petroglifov v Afriki. Organizacija je ugotovila "usklajen, obse\xc5\xbeen in kakovosten zapis obredov, ki se nana\xc5\xa1ajo na lovske skupnosti [...] ve\xc4\x8d kot najmanj dveh tiso\xc4\x8dletij" (merilo iii) in "povezave med obrednimi in gospodarskimi praksami v o\xc4\x8ditno svetem zdru\xc5\xbeenju zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da, ki meji na vodonosnik" v skladu z merilom V za kulturni kriterij. Twyfelfontein je bil edina svetovna dedi\xc5\xa1\xc4\x8dina do leta 2013, ko je bilo na seznam uvr\xc5\xa1\xc4\x8deno \xc5\xa1e Namibsko pe\xc5\xa1\xc4\x8deno morje, ki v celoti le\xc5\xbei v narodnem parku Namib - Naukluft. _NEWLINE_Za vpis na Unescov seznam je vlada Namibije dolo\xc4\x8dila varovalni pas 91,9 km\xc2\xb2, da bi za\xc5\xa1\xc4\x8ditila vidna prizori\xc5\xa1\xc4\x8da. V pasu 0,6 km\xc2\xb2 je pa\xc5\xa1a omejena in turisti\xc4\x8dni objekti prepovedani. \xc4\x8ceprav se Twyfelfontein \xc5\xa1teje kot "splo\xc5\xa1no nedotaknjen", je Twyfelfontein Country Lodge na obmo\xc4\x8dju obredov v varovalnem pasu in Unesco skrbi, da "to resno ogro\xc5\xbea celovitost skalnih gravur na tem obmo\xc4\x8dju". Pohodna pot dovoljuje obiskovalcem nenadzorovan dostop in videti je, da je speljana preblizu umetninam. Upravljanje obmo\xc4\x8dja se je izbolj\xc5\xa1alo na zahtevo statusa svetovne kulturne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine, nenadzorovano pohodni\xc5\xa1tvo obiskovalcev je prepovedano.'