b'\n_START_ARTICLE_\nTank tip A\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek projekta in legenda\n_START_PARAGRAPH_\nDelo na tem projektu se je za\xc4\x8delo v prvi polovici leta 1948. Za potrebe projekta so bile oblikovane 3 projektne ekipe. Po legendi je Tito 26. februarja 1949 obiskal CTR Petar Drap\xc5\xa1in in vpra\xc5\xa1al delavce: Dali mogu proizvoditi tenk (lahko naredite tank), na kar je kolektiv enoglasno odgovoril:Mozemo druze Tito (lahko tovari\xc5\xa1 Tito). Nato je Tito odgovoril:Onda ste dobili zadatak (torej ste dobili nalogo).\n_START_SECTION_\nRazvoj in proizvodnja ter legenda\n_START_PARAGRAPH_\nV razvojnih kolektivih so sodelovali strokovnjaki CTR Petar Drap\xc5\xa1in iz Mladenovaca z nalogo izdelave projektne dokumentacije motorja, prenosov, gosenic s podvozjem in drugih agregatov. Koncern \xc4\x90uro \xc4\x90akovi\xc4\x87 iz Slavonskega Broda je imel nalogo izdelave dokumentacije kupole in oklepa tanka. Zavod \xc5\xa1t. 11 iz Kragujevaca je bil zadol\xc5\xbeen za proizvodnje glavnega topa. Voja\xc5\xa1ko-tehni\xc4\x8dni in\xc5\xa1titut je izdelal dokumentacijo za elektri\xc4\x8dne in\xc5\xa1talacije, optiko in kupolo. Osnovna zamisel je bila izdelati tank na osnovi sovjetskega T-34/85 iz leta 1946 po sistemu vizualnega kopiranja, saj ni bilo originalne tehni\xc4\x8dne dokumentacije T-34/85. Projekta so se lotili brez testiranja materiala in brez prora\xc4\x8duna. Med projektiranjem je bila predvidena menjava delov, ki so se pokazali na modelu T-34/85 kot slabe re\xc5\xa1itve, s tem predpogojem, da to ne vpliva na sklope oziroma module tanka. Eden klju\xc4\x8dnih ciljev projekta je bil, da je tank model A \xc4\x8dim manj podoben T-34/85, tako je bil vi\xc5\xa1ji in kupola je bila precej druga\xc4\x8dna. \xc5\xbdelezarna Jesenice je naredila plo\xc4\x8devino za oklep in ulila kupolo, v \xc4\x90uro \xc4\x90akovi\xc4\x87u so zvarili kupolo in dele oklepa, v Crvena Zastava so priskrbeli obto\xc5\xbeitev, v Ivo Lola Ribar in IMR pa so naredili sklope motorja in prenose, sodelovale so \xc5\xa1e mnoge ostale tovarne in obrati. \xc4\x8casa za proizvodnjo prototipov je bilo zelo malo, saj je bil dolo\xc4\x8den rok nastop tankov na Prvomajski paradi leta 1950. Kon\xc4\x8dna sestava tanka je bila narejena v remontnem zavodu CTR Petar Drap\xc5\xa1in kjer je delalo okrog 700 delavcev, upravnik zavoda je bil major Anton Kurt. Serija 5 tankov so naredili malo pred parado in jih testirali na hribu Kosmaj v \xc5\xa0umadiji. Cena tanka tipa A je zna\xc5\xa1ala 6.335.000 dinarjev na tank, za proizvodnjo pa je bilo vlo\xc5\xbeenih 19.200 delovnih ur na vozilo. Tanki so se peljali \xc4\x8dez ulice na Prvomajski paradi 1950 v Beogradu in ob tej priliki je major Kurt poro\xc4\x8dal pred sve\xc4\x8dano tribuno:Druze marsale zadatak je izvrsen (tovari\xc5\xa1 mar\xc5\xa1al naloga je opravljena). Tank je imel malo voja\xc5\xa1ko, ampak pomembno propagandno vlogo in je pokazal doma\xc4\x8di in mednarodni javnosti, da je Jugoslavija sposobna narediti lastno visoko tehnolo\xc5\xa1ko te\xc5\xbeko oro\xc5\xbeje kljub sporu s Sovjetsko zvezo. Poleg tega je tudi industrija dobila drgocene izku\xc5\xa1nje iz gradnje te\xc5\xbekih vozil. Nadaljnja proizvodnja tanka ni stekla, saj je le-ta imel kar nekaj konstruktorskih pomanjkljivosti, ki so odra\xc5\xbeale ob pregrevanju motorja, okvarah mehanizmov krmiljena ipd. Narejena je bila \xc5\xa1tudija o tipu B, vendar prototip ni bil narejen in vse ostalo zgolj na papirju. \xc5\xa0tudija se je \xc4\x8dez nekaj let uporabila na razvoju srednjega tanka M-320.\n_START_SECTION_\nOperativna uporaba\n_START_PARAGRAPH_\nPo kon\xc4\x8dani paradi so konec maja tri tanke preizkusili na vo\xc5\xbenji Mladenovac-Topola in dva tanka na poligonu pri Kragujevcu za preizkus strelne mo\xc4\x8di. Zaradi specifi\xc4\x8dnega proizvodnega procesa je bil vsak tank zase individualna celota z veliko posebnostmi. Ocenjeno je bilo, da je strelna mo\xc4\x8d ve\xc4\x8dja v primerjavi s T-34/85 ampak, da so manevrske sposobnosti tanka slab\xc5\xa1e. Dva tanka sta bila dodeljena \xc5\xa1olskemu centru oklepno-mehaniziranih enot v Banja Luki in po eden tank CTR Petar Drap\xc5\xa1in ter drugim dvema zavodoma. Danes je edini ohranjen primerek v Beograjskem vojnem muzeju.\n_START_SECTION_\nOprema in takti\xc4\x8dne karakteristike\n_START_PARAGRAPH_\nV posadki tanka je bilo 5 oseb. Voznik je sedel spredaj levo, desno od njega je sedel mitraljezec za njima pa so bili poveljnik tanka, polnilec topa in strelec. Tank je imel na\xc4\x8deloma imel mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i oklep v primerjavi s 32 tonskim T-34/85, vendar se je ta oklep odrazil tudi na masi tanka, ki je bil te\xc5\xbeji od 1,5 do 2,7 ton, to se je poznalo na specifi\xc4\x8dnemu tlaku na tla, ki je zna\xc5\xa1al od 0,91 kg/cm\xc2\xb2 do 1 kg/cm\xc2\xb2 v primerjavi s 0,85kg/cm\xc2\xb2 pri T-34/85. Kupola je imela popolnoma druga\xc4\x8dno obliko in je bila mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a, vendar je bila glavna slabost kupole, da bila preglednost iz nje za polovico manj\xc5\xa1a od T-34/85. Tank je lahko premagal vzpone do 35\xc2\xb0 in bo\xc4\x8dni nagib do 25\xc2\xb0, jarek \xc5\xa1irine 2,6m ter vertikalno oviro vi\xc5\xa1ine 0,73m. Imel je radio SET-19 WF z dosegom 10-15 km. Neposredni domet topa je zna\xc5\xa1al 4.000 m, posrednji pa 13.800 m. Top je bil sposoben z razli\xc4\x8dnim polnjenjem na razdalji od 500 do 1500 m pod kotom 90\xc2\xb0 na plo\xc4\x8devino prebiti 102-180 mm plo\xc4\x8devine. Pri razdalji 500 m in kotu 30\xc2\xb0 pa od 91 do 116 mm plo\xc4\x8devine.'