b'\n_START_ARTICLE_\nPrva svetovna vojna\n_START_SECTION_\nVzroki in za\xc4\x8detki prve svetovne vojne\n_START_PARAGRAPH_\nPo ve\xc4\x8d kot stotih letih od njenega za\xc4\x8detka si zgodovinarji \xc5\xa1e vedno niso enotni, kaj je povzro\xc4\x8dilo, da so se evropski imperiji podali v tako uni\xc4\x8devalno vojno ter s tem na pot lastnega uni\xc4\x8denja. Imperializem, kolonializem, nacionalizem, militarizem, boj za gospodarsko prevlado, sistem zavezni\xc5\xa1tev, tajna diplomacija, napa\xc4\x8dne politi\xc4\x8dne odlo\xc4\x8ditve, propaganda, nezaupanje med narodi, zgodovinske zamere in nepremi\xc5\xa1ljene odlo\xc4\x8ditve cesarskih dvorov v kriti\xc4\x8dnih trenutkih so samo eni od \xc5\xa1tevilnih vzrokov za nastanek velike vojne. Vzroke za vojno lahko i\xc5\xa1\xc4\x8demo v krvavi zgodovini Evrope, ki so jo stoletja pretresale vojne, revolucije, boji za oblast, nemiri, politi\xc4\x8dne spletke in vsesplo\xc5\xa1na dru\xc5\xbebena ter politi\xc4\x8dna nestabilnost. Vendar pa so dogodki iz poletja 1914 neposredno povezani z dogajanjem v Evropi v drugi polovici 19. stoletja, ko je pod vodstvom Otta von Bismarcka nastajala nova nem\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava. Bismarck, takrat pruski politik in diplomat, je \xc5\xbeelel nem\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeavice zdru\xc5\xbeiti v mo\xc4\x8dno Nem\xc5\xa1ko cesarstvo ter tako Nemcem zagotoviti \xc2\xbbprostor pod soncem\xc2\xab. S spretnimi politi\xc4\x8dnimi odlo\xc4\x8ditvami ter z vojno proti Avstriji in Franciji (avstrijsko-pruska vojna in francosko-pruska vojna) je januarja 1871 v zasedenem Versaillesu dosegel zdru\xc5\xbeitev vseh nem\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeav v enotno Nem\xc5\xa1ko cesarstvo pod vodstvom nem\xc5\xa1kega cesarja Viljema I., sam pa je zasedel mesto prvega kanclerja Nem\xc5\xa1kega cesarstva. Vendar pa s tem njegovo delo ni bilo kon\xc4\x8dano. Nem\xc4\x8diji in Evropi je bilo treba zagotoviti mir in stabilnost, zato si je umislil zapleten sistem zavezni\xc5\xa1tev, ki bi prepre\xc4\x8deval vojne. Najbolj se je bal vojne na dveh frontah proti Franciji in Rusiji, zato je leta 1873 sklenil trojno zavezni\xc5\xa1tvo med Nem\xc4\x8dijo, Rusijo in Avstro-Ogrsko (liga treh cesarstev). Vendar pa trojno zavezni\xc5\xa1tvo ni zdr\xc5\xbealo dolgo \xe2\x88\x92 leta 1878 je Rusija iz njega izstopila, ohranilo se je le dualno zavezni\xc5\xa1tvo med Nem\xc4\x8dijo in Avstro-Ogrsko, ki je trajalo do konca vojne 1918. Prav to zavezni\xc5\xa1tvo je bilo klju\xc4\x8dno za za\xc4\x8detek prve svetovne vojne, saj je bilo v sporazumu dolo\xc4\x8deno, da dr\xc5\xbeavi ena drugo brezpogojno voja\xc5\xa1ko podpreta, \xc4\x8de bo katera od njiju napadena, v najslab\xc5\xa1em primeru pa naj bi eden izmed zaveznikov ostal nevtralen. Leta 1881 se je zavezni\xc5\xa1tvu priklju\xc4\x8dila \xc5\xa1e Italija, s \xc4\x8dimer je nastalo trojno zavezni\xc5\xa1tvo. To naj bi prepre\xc4\x8devalo spopad Francije z Italijo, v primeru vojn med Nem\xc4\x8dijo in Francijo pa bi Italija voja\xc5\xa1ko podprla Nem\xc4\x8dijo. Zavezni\xc5\xa1tvo naj bi tudi prepre\xc4\x8devalo vojno med Italijo in Avstro-Ogrsko, saj je imela Italija do Avstro-Ogrske ozemeljske zahteve. To trojno zavezni\xc5\xa1tvo je sestavljalo centralne sile._NEWLINE_Francija med tem ni stala kri\xc5\xbeem rok, zaradi strahu pred Nem\xc4\x8dijo je sklenila zavezni\xc5\xa1tvo z Rusijo, to zavezni\xc5\xa1tvo je potrdila leta 1892 s t. i. francosko-rusko voja\xc5\xa1ko konvencijo. Zavezni\xc5\xa1tvo je zagotavljalo brezpogojno voja\xc5\xa1ko podporo, \xc4\x8de bi bila katera od njiju napadena s strani centralnih sil. Leta 1904 sta Velika Britanija in Francija podpisali Entente cordiale (Sr\xc4\x8dna zveza) \xe2\x88\x92 sporazum, s katerim sta re\xc5\xa1ili kolonialne spore ter vzpostavili tesnej\xc5\xa1e diplomatske in politi\xc4\x8dne stike. \xc4\x8ceprav sporazum ni bil voja\xc5\xa1ke narave, saj ni jam\xc4\x8dil voja\xc5\xa1ke pomo\xc4\x8di v primeru vojne, je Franciji in Veliki Britaniji kljub temu predstavljal neko varnost pred vedno ve\xc4\x8djo gospodarsko in politi\xc4\x8dno mo\xc4\x8djo Nem\xc4\x8dije ter njenimi pomorskimi in kolonialnimi ambicijami, ki so \xc5\xbee za\xc4\x8dele ogro\xc5\xbeati britanske prekomorske interese. Leta 1907 se je zavezni\xc5\xa1tvu pridru\xc5\xbeila \xc5\xa1e Rusija, s \xc4\x8dimer je nastala trojna antanta. Pet let kasneje se je zavezni\xc5\xa1tvo med Francijo in Veliko Britanijo dopolnilo s t. i. Anglo-francosko pomorsko konvencijo, ki je predvidevala voja\xc5\xa1ko posredovanje britanske mornarice pri obrambi francoske obale v primeru nem\xc5\xa1kega napada ter francosko pomo\xc4\x8d pri obrambi Sue\xc5\xa1kega prekopa. Poleg antante in centralnih sil so obstajala \xc5\xa1e druga zavezni\xc5\xa1tva; taki sta bili zavezni\xc5\xa1tvo med Srbijo in Rusijo ter zavezni\xc5\xa1tvo med Belgijo in Veliko Britanijo, kjer je Velika Britanija jam\xc4\x8dila za belgijsko nevtralnost. Obe zavezni\xc5\xa1tvi sta bili klju\xc4\x8dni za za\xc4\x8detek velike vojne._NEWLINE_Pomembno vlogo pri razvoju dogodkov, ki so pripeljali Evropo leta 1914 na rob vojne, so bile vojne na za\xc4\x8detku 20. stoletja. Rusko-japonska vojna 1904\xe2\x80\x931905 je s porazom Rusije \xc5\xa1okirala svet, s tem pa je bil tudi razbit mit o ruski nepremagljivosti, kar je Nemce deset let kasneje opogumilo, da so dosti la\xc5\xbeje stopili v vojno proti Rusije, kot bi sicer. Zaradi vojne in poraza je v Rusiji pri\xc5\xa1lo do upora, ki pa je bil krvavo zatrt, vendar je nezadovoljstvo ostalo, leta 1917 je zaradi vojne krize izbruhnil nov upor, ki je pomenil konec Ruskega cesarstva. Agadirska kriza ter incident z nem\xc5\xa1ko topnja\xc4\x8do SMS Panther je leta 1911 Francijo, Veliko Britanijo in Nem\xc4\x8dijo pripeljal skoraj na rob vojne, kriza je bila nato zadnji trenutek re\xc5\xa1ena po diplomatski poti, pokazala je kako dale\xc4\x8d so imperiji pripravljeni iti za dosego svojega cilja. Zaradi spora se je \xc5\xbee tako nizko nezaupanje med Francijo, Veliko Britanijo in Nem\xc4\x8dijo \xc5\xa1e poglobilo. Leta 1912 je izbruhnila italijansko-tur\xc5\xa1ka vojna in posledi\xc4\x8dno spro\xc5\xbeila prvo balkansko vojno ta pa drugo balkansko vojno. Prvi dve sta bili usmerjeni proti umirajo\xc4\x8demu Otomanskemu cesarstvu in sta ru\xc5\xa1ili vse dogovore med velesilami o izogibanju spopadov in zasedbi ozemelj. To je kazalo, da se v Evropi in na Bli\xc5\xbenjem vzhodu v bli\xc5\xbenji prihodnosti obeta nova prerazporeditev ozemelj in interesnih obmo\xc4\x8dij. Izguba ozemelj in poni\xc5\xbeanje sta Otomansko cesarstvo spodbudila, da je leta 1914 stopilo na stran centralnih sil. Iz obeh balkanskih vojn je Srbija izstopila kot zmagovalka in nova balkanska velesila, s tem pa je pri\xc5\xa1la v spor z Avstro-Ogrsko.\n_START_SECTION_\nSarajevski atentat\n_START_PARAGRAPH_\nMedtem ko je v Srednji Evropi mir zagotavljal zapleten sistem zavezni\xc5\xa1tev, to ni veljalo za nestabilni Balkan, ki so ga desetletja pretresale vojne, nemiri, politi\xc4\x8dna nestabilnost in tuja okupacija. Po umiku Otomanskega cesarstva z Balkana ter dveh balkanskih vojnah je Srbija postala nova balkanska velesila (v samo enem letu je podvojila povr\xc5\xa1ino svojega ozemlja). Zaradi rasto\xc4\x8dega srbskega in slovanskega nacionalizma, katerega cilj je bil uni\xc4\x8diti Avstro-Ogrsko in zdru\xc5\xbeitev vseh balkanskih narodov v enotno ju\xc5\xbenoslovansko dr\xc5\xbeavo, je Srbija pri\xc5\xa1la v resen spor z Avstro-Ogrsko, ki je imela Balkan za svoje interesno obmo\xc4\x8dje (Slovenija, Hrva\xc5\xa1ka, Bosna ter Hercegovina in deli Srbije so bili takrat del Avstro-Ogrske). V resen spor z Avstro-Ogrsko je pri\xc5\xa1la tudi Rusija, ki je vedno bolj odkrito kazala svoj vpliv na Balkanu._NEWLINE_Ker je bila Avstro-Ogrska sestavljena iz ve\xc4\x8d kot enajstih narodov, med katerimi so bili tudi Slovani, se je nacionalizma in odcepitvenih te\xc5\xbeenj najbolj bala. Da bi se zoperstavila Srbiji ter pokazala svojo mo\xc4\x8d in enotnost, je v okolici Sarajeva organizirala voja\xc5\xa1ke manevre, ki se jih je udele\xc5\xbeil prestolonaslednik Franc Ferdinand s svojo \xc5\xbeeno Sofijo. Po kon\xc4\x8danih manevrih se je par 28. junija 1914 odpravil v Sarajevo na prijateljski obisk. Tam ga je \xc4\x8dakalo sedem atentatorjev srbske nacionalisti\xc4\x8dne organizacije Mlada Bosna. Prvi napad na par se je zgodil ob 10:10, ko je eden izmed atentatorjev v kolono avtomobilov vrgel ro\xc4\x8dno bombo. V eksploziji je bilo ranjenih dvajset ljudi, med njimi ni bilo prestolonaslednika in njegove \xc5\xbeene. Kolona je kljub temu nadaljevala pot proti mestni hi\xc5\xa1i, kjer je par \xc5\xbee \xc4\x8dakal sprejem. Po kon\xc4\x8danem sprejemu se je par odlo\xc4\x8dil, da bo v bolni\xc5\xa1nici obiskal ranjene v bombnem napadu. Vodja protokolarne skupine se je odlo\xc4\x8dil, da bo zaradi varnosti spremenil na\xc4\x8drtovano pot avtomobilov, o tem pa ni obvestil voznika avtomobila, v katerem se je vozil prestolonaslednik z \xc5\xbeeno. Avtomobil je zato na enem izmed kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8d zavil v napa\xc4\x8dno smer. Voznik je to ugotovil, se ustavil in z vzvratno vo\xc5\xbenjo posku\xc5\xa1al popraviti smer. Kratek postanek avtomobila je izkoristil Gavrilo Princip, ki je ravno v tistem trenutku stal na kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8du. Stopil je proti avtomobilu in ve\xc4\x8dkrat ustrelil. Ena izmed krogel je zadela Sofio v trebuh, druga pa prestolonaslednika v zgornji del trupa. Principa so ujeli nekaj sekund po atentatu. Prestolonaslednik in njegova \xc5\xbeena sta umrla na poti k zdravniku. Atentat je pretresel Avstro-Ogrsko, Evropo in svet ter v naslednjih dneh povzro\xc4\x8dil politi\xc4\x8dno in diplomatsko krizo. Dogodek je kasneje postal povod za prvo svetovno vojno.\n_START_SECTION_\n11. ura 11. dan 11. mesec\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tiri krvava leta vojne so za seboj pustila ve\xc4\x8d milijonov mrtvih ranjenih in pogre\xc5\xa1anih ter povzro\xc4\x8dila ogromno gospodarsko \xc5\xa1kodo. Zaradi vedno ve\xc4\x8djega \xc5\xa1tevila mrtvih in splo\xc5\xa1nega pomanjkanja na vseh ravneh se je za\xc4\x8delo na fronti in v zaledju \xc5\xa1iriti nezadovoljstvo, ki je v letih 1917 in 1918 pripeljalo do dru\xc5\xbebenih in politi\xc4\x8dnih sprememb. Te so spomladi 1918 \xc5\xbee kazale prve obrise konca krvave vojna. Za\xc4\x8delo se je v Rusiji z oktobrsko revolucijo ter strmoglavljenjem ruskega carja Nikolaja II. Oblast so prevzeli bolj\xc5\xa1eviki pod vodstvom Vladimirja Ilji\xc4\x8da Lenina. Rusija je iz velike vojne izstopila s podpisom sporazuma iz Brest-Litovska, 3. marca 1918. Zahodni zavezniki so s tem izgubili svojo glavno zaveznico v boju proti centralnim silam. Rusiji so kmalu zatem sledile centralne sile, 29. septembra 1918 je v Solunu premirja podpisala Bolgarija. Tridesetega oktobra 1918 ji je sledilo Otomansko cesarstvo. Avstro-Ogrska je premirje podpisala 3. novembra 1918 v Villi Giusti blizu Padove, potem ko je izgubila bitko pri Vittoriu Venetu na reki Piavi ter so Mad\xc5\xbearska, \xc4\x8ce\xc5\xa1koslova\xc5\xa1ka, Slovenija in Hrva\xc5\xa1ka razglasili samostojnost s \xc4\x8dimer je Avstro-Ogrska kot enotna dr\xc5\xbeava razpadla in tako nehala obstajati._NEWLINE_Nem\xc4\x8dija je vztrajala do zadnjega. \xc5\xa0tiri leta vojne in britanska pomorska blokada so dr\xc5\xbeavo popolnoma iz\xc4\x8drpali tako, da je bila ta na za\xc4\x8detku leta 1918 tik pred zlomom. Za\xc4\x8delo je primanjkovati hrane, voja\xc5\xa1kega materiala in za boj sposobnih ljudi. Zato je Nem\xc4\x8dija 21. marca 1918 na zahodni fronti spro\xc5\xbeila \xc5\xa1e zadnjo t. i. spomladansko ofenzivo s katero je \xc5\xbeelela dokon\xc4\x8dno poraziti britanske in francoske sile ter prepre\xc4\x8diti prihod ameri\xc5\xa1kih \xc4\x8det na zahodno fronto. Sprva je ofenzivi dobro kazalo konec aprila pa se je vojna sre\xc4\x8da obrnila. Nemcem je enostavno zmanjkalo materiala in vojakov zaradi \xc4\x8desar se je ofenziva ustavila. Avgusta 1918 so zavezniki spro\xc5\xbeili protiofenzivo t. i. stodnevno ofenzivo v kateri so Nemce prisilili da so se umaknili iz zasedenih ozemelj, konec septembra in v za\xc4\x8detku avgusta je padla hindenburgova obrambna linija zadnja obramba pred Nem\xc4\x8dijo. V samo enem dnevu je bilo zajetih preko 100.000 nem\xc5\xa1kih vojakov ker je bil najbolj \xc4\x8drn dan za nem\xc5\xa1ko vojsko. Novica o porazu se je hitro raz\xc5\xa1irila med nem\xc5\xa1kimi oboro\xc5\xbeenimi silami, vojaki siti nesmiselne vojne so se za\xc4\x8deli upirati. Najprej so se uprli mornarji v pristani\xc5\xa1\xc4\x8du Kiel, zaradi upora je moral odstopiti poveljnik nem\xc5\xa1ke vojske Ludendorff. Upor se je nato raz\xc5\xa1iril \xc5\xa1e na civilno prebivalstvo, oblast v posameznih regijah in mestih so za\xc4\x8deli prevzemati revolucionarji in oboro\xc5\xbeene skupine. Posredovati je morala vojska potem ko reda in miru ni bilo mogo\xc4\x8de ve\xc4\x8d nadzorovati. Nem\xc5\xa1ka vlada je po zaostritvi razmer na fronti in doma uvidela, da so edina mo\xc5\xbenost za nadaljnji obstoj Nem\xc4\x8dije mirovna pogajanja z zavezniki. Obrnila se je na ameri\xc5\xa1kega predsednika Woodrowa Wilsona ter na njegovih \xc5\xa1tirinajst zahtev za kon\xc4\x8danje sovra\xc5\xbenosti, ki so bile predstavljene januarja 1918. Sprejetje teh zahtev je bila za Nemce edina mo\xc5\xbenost, da kon\xc4\x8dajo vojno in pre\xc5\xbeivijo. Devetega novembra je moral Viljem II. abdicirati, isto\xc4\x8dasno je nastala Weimarska republika._NEWLINE_Sedmega novembra so bili francoski vojaki v bli\xc5\xbeini vasi La Capelle pri\xc4\x8da nenavadnemu dogodku. Pred njihovo obrambno \xc4\x8drto se je pojavil konvoj avtomobilov z belimi zastavami. V avtomobilih je bila nem\xc5\xa1ka mirovna delegacija pod vodstvom nem\xc5\xa1kega politika Matthiasa Erzbergerja z namenom, da se z zavezniki pogaja o kon\xc4\x8danju vojne. Po pre\xc4\x8dkanju frontne \xc4\x8drte se je delegacija vkrcala na poseben vlak, ki jo je odpeljal do gozda pri Compiegne kjer je imel mar\xc5\xa1al Ferdinand Foch, vrhovni poveljnik zavezni\xc5\xa1ki sil na zahodni fronti, svojo poveljstvo. Foch, ki je v vojni pred kratkim izgubil sina in zeta na isti dan, je nem\xc5\xa1ko delegacijo sprejel hladno in ji \xc5\xbee takoj na za\xc4\x8detku dal vedeti, da ne bo nobenih pogajanj. Nemcem je posredoval 34 zahtev, ki jih morajo sprejeti v roku 72 ur, sicer se vojna nadaljuje z nezmanj\xc5\xa1ano mo\xc4\x8djo. Ker je bilo zahtev preve\xc4\x8d ter so nekatera presegala pooblastila mirovne delegacije, se je ta morala posvetovati z Berlinom. Ta je delegaciji, zaradi kriti\xc4\x8dnih razmer v Nem\xc4\x8diji, dal dovoljenje da sprejme vse zavezni\xc5\xa1ke zahteve. Premirje je bilo dokon\xc4\x8dno podpisano v poveljni\xc5\xa1kem vagonu generala Focha 11. novembra 1918 ob 5:10 (uradno je bila zabele\xc5\xbeena ura 5:00) s pri\xc4\x8detkom veljavnosti ob 11:00. V roku pol ure je novica o podpisu premirju obkro\xc5\xbeila svet, ljudje v Parizu, Londonu, New Yorku in drugih krajih po svetu so se pognali na ulice in za\xc4\x8deli proslavljati konec vojne. Njihovo veselje je bilo prehitro, do konca vojne je bilo \xc5\xa1e \xc5\xa1est krvavih ur. Novica o podpisu premirja je do vojakov v jarkih za\xc4\x8dela prihajati po\xc4\x8dasi, vendar tudi \xc4\x8de je pri\xc5\xa1la zanje to ni pomenilo konca vojne. Nekateri zavezni\xc5\xa1ki generali kot je bil npr. ameri\xc5\xa1ki John J. Pershing so zahtevali, da se zavezni\xc5\xa1ki napad nadaljuje do zadnje sekunde pritem pa so bili pripravljeni \xc5\xbertvovati ve\xc4\x8d tiso\xc4\x8d \xc5\xbeivljenj svojih vojakov tudi \xc4\x8de so vedeli, da bodo lahko po enajsti uri nasprotnikovo ozemlje zasedli brez odpora. Tako so Ameri\xc4\x8dani v zadnjih \xc5\xa1estih urah vojne pri pre\xc4\x8dkanju reke Meuse utrpeli velike izgube. Velike izgube so utrpeli tudi Britanci na severu fronte pri zavzetju belgijskega mesta Mons. Zavezni\xc5\xa1ki in nem\xc5\xa1ki vojaki so tako po nepotrebnem umirali dobesedno do zadnje sekunde pred veljavnostjo premirja. Zadnji britanski vojak, ki je padel v vojni je bil George Edwin Ellson, padel je ob 9:30, zadnji francoski vojak Augustin Tebuchon je padel ob 10:45, zadnji ameri\xc5\xa1ki vojak, Henry Gunther, je padel minuto pred za\xc4\x8detkom premirja. Zadnji kanadski vojak, ki je padel v prvi svetovni vojni je bil George Lawrence Price, v kraju Ville-sur Haine ga je ob 10:57 pred neko hi\xc5\xa1o ustrelil nem\xc5\xa1ki ostrostrelec, ob 10:58 je bil mrtev. Zadnjih \xc5\xa1est ur vojne so vse strani skupaj utrpele 10.944 mrtvih, ranjenih in pogre\xc5\xa1anih od tega je bilo na zavetni\xc5\xa1ki strani 2.738 mrtvih. To\xc4\x8dno ob 11:00 so topovi, pu\xc5\xa1ke in stojnice utihnile, po 1.568 krvavih dneh je bilo velike vojne konec. Njen konec je bil prav tako nenaden in nesmiseln kot njen za\xc4\x8detek, 1. avgusta 1914.'