b'\n_START_ARTICLE_\nAleksej Ivanovi\xc4\x8d Baksov\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nNi kon\xc4\x8dal srednje \xc5\xa1ole._NEWLINE_Leta 1926 je vstopil v Rde\xc4\x8do armado; leta 1929 je kon\xc4\x8dal voja\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo, leta 1935 napredne \xc5\xa1olske te\xc4\x8daje za poveljnike in leta 1939 \xc5\xa1e Voja\xc5\xa1ko akademijo Frunze._NEWLINE_\xc5\xbde pred drugo svetovno vojno je postal namestnik na\xc4\x8delnika Osrednjega administrativnega sveta armad v Ljudskem komisariatu za notranje zadeve ZSSR._NEWLINE_Od junija 1942 je sodeloval v bojih v sestavi Jugozahodne, Vorono\xc5\xbeenske, 1. baltske in 2. baltske fronte; tako je sodeloval v bitki pri Kursku in osvobajanju Ukrajine, Belorusije, Litve in Latvije. 22. julija 1944 je dobil naziv heroja Sovjetske zveze za njegovo poveljevanje 67. gardne strelske divizije._NEWLINE_Po vojni je kon\xc4\x8dal Voja\xc5\xa1ko akademijo Voro\xc5\xa1ilov; postal je prvi podpoveljnik, na\xc4\x8delnik \xc5\xa1taba Moskovskega okraja zra\xc4\x8dne obrambe. Leta 1958 je postal prvi podpoveljnik armad Ministrstva za notranje zadeve in leta 1962 je postal sovjetski predstavnik v \xc5\xa1tabu Zdru\xc5\xbeenih oboro\xc5\xbeenih sil Var\xc5\xa1avskega pakta._NEWLINE_Leta 1972 se je upokojil kot generalpolkovnik. Umrl je 26. novembra 1986; pokopan je v Moskvi.'