b'\n_START_ARTICLE_\nKvartar\n_START_SECTION_\nZgodovina raziskovanj\n_START_PARAGRAPH_\nIzraz Kvartar ("\xc4\x8detrti") je predlagal Giovanni Arduino leta 1759 za aluvialne sedimente v dolini reke Pad v severni Italiji. Uvedel ga je Jules Desnoyers leta 1829 za sedimente francoske kotline Sene, za katere je bilo o\xc4\x8ditno, da so mlaj\xc5\xa1i od terciarnih kamnin._NEWLINE_Obdobje kvartarja sledi neogenu in se razteza vse do danes. Kvartar zajema \xc4\x8dasovni razpon poledenitev razvr\xc5\xa1\xc4\x8denih kot pleistocen in vklju\xc4\x8duje sedanje medledeno dobo holocena._NEWLINE_To postavlja za\xc4\x8detek kvartarja ob nastopu poledenitve severne poloble pred pribli\xc5\xbeno 2,6 milijona let. Pred letom 2009 je bil pleistocen opredeljen kot izpred 1.805 milijona let do danes, tako da trenutna opredelitev pleistocena vklju\xc4\x8duje del, ki je bil pred letom 2009 pripisan pliocenu._NEWLINE_Kvartarni stratigrafi obi\xc4\x8dajno operirajo z regionalnimi pododdelki. Od leta 1970 je Mednarodna komisija za stratigrafijo (ICS) posku\xc5\xa1ala narediti enotno Geolo\xc5\xa1ko \xc4\x8dasovno lestvico, ki bi temeljila na GSSP (Global Boundary Stratotype Section and Point) in bi se lahko uporabljala na mednarodni ravni. Kvartarni pododdelki so bili opredeljeni na podlagi biostratigrafije namesto paleoklime._NEWLINE_To je pripeljalo do problema dolo\xc4\x8ditve za\xc4\x8detka pleistocena na 1.805 Mya, dolgo po za\xc4\x8detku glavne poledenitve na severni polobli. Na ICS so nato predlagali ukinitev uporabe imena kvartar na sploh, kar je bilo nesprejemljivo za Mednarodno zvezo za kvartarne raziskave (INQUA)._NEWLINE_V letu 2009 je bilo odlo\xc4\x8deno, da bo kvartar najmlaj\xc5\xa1e obdobje kenozojske ere s svojo bazo na 2.588 Mya, vklju\xc4\x8dno s stopnjo Gelasian, ki je bila prej v del neogena in pliocenske epohe. _NEWLINE_Antropocen je bil predlagan kot tretja epoha, kot znak antropogenega vpliva na globalno okolje, za\xc4\x8den\xc5\xa1i z industrijsko revolucijo ali pred pribli\xc5\xbeno 200 leti.  Antropocen se na ICS uradno \xc5\xa1e ne imenuje, pa vendar delovna skupina trenutno deluje s ciljem izpolniti predlog za ustanovitev epohe ali podobdobja do leta 2016.\n_START_SECTION_\nPregled\n_START_PARAGRAPH_\nZa 2,6 milijona let kvartarja predstavlja \xc4\x8das, v katerem so se razvili prepoznavni ljudje. V tem kratkem \xc4\x8dasu, je pri\xc5\xa1lo do razmeroma malo sprememb v porazdelitvi celin zaradi tektonike plo\xc5\xa1\xc4\x8d._NEWLINE_Kvartarni geolo\xc5\xa1ki zapis je ohranjen podrobneje, kot za pretekla obdobja._NEWLINE_Glavne geografske spremembe v tem \xc4\x8dasu vklju\xc4\x8dujejo nastanek Bosporske o\xc5\xbeine in Skagerraka med ledenimi obdobji, ki so spremenile \xc4\x8crno morje in Baltsko morje v jezera s sladko vodo, nato z njihovim poplavljanjem, z dvigom morske gladine, ponovno napolnile s slano vodo; periodi\xc4\x8dno polnjenje Rokavskega preliva, ki je tvoril most kopnega med Britanijo in celinsko Evropo; periodi\xc4\x8dno zapiranje Beringovega preliva, ki je tvoril most kopnega med Azijo in Severno Ameriko; in redno hitre poplave Scablanda na ameri\xc5\xa1kem severozahodu z ledeni\xc5\xa1ko vodo._NEWLINE_Sedanji obseg Hudson Baya, Velikih jezer in drugih ve\xc4\x8djih jezer v Severni Ameriki je posledica ponovne prilagoditve Kanadskega \xc5\xa1\xc4\x8dita na lego od zadnje ledene dobe; tekom kvartarja so obstajale razli\xc4\x8dne obale._NEWLINE_Podnebje se je prilagajalo periodi\xc4\x8dnim poledenitvam s kontinentalnimi ledeniki, ki so se gibali tudi do 40 stopinj zemljepisne \xc5\xa1irine. Nastalo je zelo malo novih \xc5\xbeivih bitij. V severnih deli je ob koncu pleistocena pri\xc5\xa1lo do velikega izumrtja velikih sesalcev._NEWLINE_Mnoge oblike \xc5\xbeivali, kot so sabljezobe ma\xc4\x8dke, mamuti, mastodoni, gliptodoni, itd. so izumrli po celem svetu. Drugi, vklju\xc4\x8dno konji, kamele in ameri\xc5\xa1ki gepardi so v Severni Ameriki izumrli.\n_START_SECTION_\nPoledenitve v kvartarju\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1821 je \xc5\xa1vicarski in\xc5\xbeenir Ignaz Venetz v \xc4\x8dlanku predlagal hipotezo o sledeh prehoda ledenikov preko Alp. To zamisel je najprej ovrgel drugi \xc5\xa1vicarski znanstvenik, Louis Agassiz, a je bil pri poskusu iskanja dokazov prisiljen potrditi teorije svojega kolega. Leto kasneje je Agassiz predlagal hipotezo o veliki ledeni dobi, ki bi lahko imela daljnose\xc5\xbene posledice. Ta ideja mu je prinesla svetovno slavo._NEWLINE_S\xc4\x8dasoma se je, zahvaljujo\xc4\x8d napredku geologije, potrdilo da je zares bilo nekaj obdobij pomikanja ledenikov v obe smeri, oziroma da so bile v preteklosti temperature na Zemlji bistveno druga\xc4\x8dne od dana\xc5\xa1njih. Tako so Milankovi\xc4\x87evi ciklusi temeljili na predpostavki, da so variacije v solarni radiaciji glavni faktor, ki kontrolira Zemljino klimo._NEWLINE_V \xc4\x8dasu kvartarja so debeli ledeniki napredovali in se umikali preko Severne Amerike in Evrope, delov Ju\xc5\xbene Amerike in Azije in cele Anktarktike. Nastala so Velika jezera, d delih Severne Amerike in Evrazije prekrite z ledom so \xc5\xbeiveli veliki sesalci. Ti sesalci so izumrli ob koncu ledene dobe pred 11.000 leti. Moderni \xc4\x8dlovek se je razvil pred ve\xc4\x8d kot 100.000 leti. Kopno so obvladovale poleg sesalcev \xc5\xa1e cveto\xc4\x8de rastline in \xc5\xbeu\xc5\xbeelke.'