b'\n_START_ARTICLE_\nImpresionizem\n_START_PARAGRAPH_\nImpresionizem je umetni\xc5\xa1ka smer, ki se je pojavila v evropski umetnosti v drugi polovici 19. stoletja. Nastala je predvsem kot posledica potrebe po pomirjenju strastnosti in pretiravanj romantike ter njene pogoste izumetni\xc4\x8denosti in pateti\xc4\x8dnosti. Gibanje, ki je nastalo v Parizu, je bilo poimenovano po sliki Clauda Moneta Impression, soleil levant (Impresija, vzhajajo\xc4\x8de sonce), ki je nastala v letih 1872/1873. Nekateri predstavniki impresionizma v slikarstvu so Edouard Manet, Claude Monet, Edgar Degas, Alfred Sisley in Pierre-Auguste Renoir, v glasbi Claude Debussy, Maurice Ravel, Aleksander Nikolajevi\xc4\x8d Skrjabin, v pesni\xc5\xa1tvu pa Paul Verlaine, Arthur Rimbaud, St\xc3\xa9phane Mallarm\xc3\xa9 in Maurice Maeterlinck. _NEWLINE_Impresionisti\xc4\x8dni slikarji so kr\xc5\xa1ili mnoga pravila, ki so jih postavile prej\xc5\xa1nje generacije. Do takrat je bila zgodovinska tematika v slikarstvu zelo raz\xc5\xa1irjena, impresionisti pa so navdih \xc4\x8drpali iz prizorov vsakdanjega \xc5\xbeivljenja. S tem so zavra\xc4\x8dali upodabljanje idealne lepote in raje slikali stvari take, kot so v tistem trenutku dejansko bile. Ujeli so sve\xc5\xbe in originalen vtis, ki se je obiskovalcem razstav pogosto zdel \xc4\x8duden in nedokon\xc4\x8dan, a so ga v kasnej\xc5\xa1ih \xc4\x8dasih vzljubili. Slikarji so zapu\xc5\xa1\xc4\x8dali ateljeje in odhajali v naravo, saj so tako lahko bolj neposredno opazovali predmete in minljive zna\xc4\x8dilnosti trenutka, \xc5\xa1e posebno son\xc4\x8dne svetlobe. Impresionisti so v naravi videli kombinacije barv, ki se nenehno menjavajo pod vplivom menjajo\xc4\x8de se svetlobe. Za njihove o\xc4\x8di je bilo \xc5\xbeivljenje po svojem zunanjem videzu samo vrsta trenutnih vtisov, njihov cilj pa je bil nekatere od teh impresij obele\xc5\xbeiti._NEWLINE_Pesniki simbolisti so se poglabljali v neraziskana podro\xc4\x8dja du\xc5\xa1evnega \xc5\xbeivljenja, v \xc4\x8dlovekove podzavestne reakcije, ob \xc4\x8demer so se izra\xc5\xbeali z nenavadnim besednjakom in ustvarjali nenavadne, pogosto simboli\xc4\x8dne zveze med besedami in dogodki. Predvsem pa so na poseben na\xc4\x8din poudarjali muzikalne elemente stiha in kitice._NEWLINE_"Klasi\xc4\x8dnih" impresionisti\xc4\x8dnih slik ni te\xc5\xbeko prepoznati. Kratke, odrezane poteze osnovnih barv dajo vtis iskrenosti in \xc5\xbeivahnosti, ki je zna\xc4\x8dilen za to obdobje. Povr\xc5\xa1ine slik so prekrite z debelim slojem barve, kar jih lo\xc4\x8di od njihovih predhodnikov. Kompozicije so poenostavljene in inovativne, poudarek pa je na celoti in ne na podrobnostih.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detki\n_START_PARAGRAPH_\nSredi 19. stoletja, v \xc4\x8dasu sprememb, ko je cesar Napoleon III. obnovil Pariz, je v umetni\xc5\xa1kem \xc5\xbeivljenju Francije vladala Kraljeva akademija slikarstva in kiparstva (l\' Acad\xc3\xa9mie Royale de Peinture et de Sculpture). Postavljali so standarde francoskega slikarstva in prirejali letno razstavo na Salonu (Salon de Paris). Umetniki so svoja dela lahko v Salonu razstavljali le, \xc4\x8de jih je odobrila \xc5\xbeirija Akademije in le-ta je imela zelo jasne ideje o tem, kaj je umetnost in kaj to ni. Acad\xc3\xa9mie je ohranila tradicionalne francoske standarde slikanja po vsebini in slogu. Cenjene so bile zgodovinske teme, verske teme in portreti; pokrajine in tiho\xc5\xbeitja ni bilo. Skrbno kon\xc4\x8dane slike so bile videti precej realisti\xc4\x8dne, ko so jih natan\xc4\x8dno pregledali. Slike v tem slogu so sestavljale natan\xc4\x8dne poteze \xc4\x8dopi\xc4\x8da, da bi skrile umetnikovo roko v delu. Barva je bila zadr\xc5\xbeana in se je pogosto zo\xc5\xbeila z zlatim lakom. Umetniki, katerih delo je bilo prikazano v razstavi na Salonu, so prejeli nagrade, pridobili naro\xc4\x8dila in pove\xc4\x8dali ugled. Standardi \xc5\xbeirije so predstavljali vrednote Acad\xc3\xa9mie, ki so jih predstavljala dela umetnikov, kot sta Jean-L\xc3\xa9on G\xc3\xa9r\xc3\xb4me in Alexandre Cabanel._NEWLINE_V za\xc4\x8detku 1860-ih so se \xc5\xa1tirje mladi slikarji - Claude Monet, Pierre-Auguste Renoir, Alfred Sisley in Fr\xc3\xa9d\xc3\xa9ric Bazille - sre\xc4\x8dali med \xc5\xa1tudijem pri akademskem umetniku Charlesu Gleyreju. Ugotovili so, da se zanimajo za slikanje krajine in sodobnega \xc5\xbeivljenja, ne pa za zgodovinske ali mitolo\xc5\xa1ke prizore. Po praksi, ki je postajala vse bolj priljubljena do sredine stoletja, so se pogosto odpravili na pode\xc5\xbeelje skupaj, da bi slikali na prostem, vendar ne z namenom, da bi se skice razvile v skrbno dokon\xc4\x8dana dela v studiu, ki je bila obi\xc4\x8dajna navada. S slikanjem na son\xc4\x8dni svetlobi neposredno iz narave in s krepko uporabo \xc5\xbeivahnih sinteti\xc4\x8dnih pigmentov, ki so postali dostopni \xc5\xbee od za\xc4\x8detka stoletja, so za\xc4\x8deli razvijati svetlej\xc5\xa1i in barvitej\xc5\xa1i na\xc4\x8din slikanja, ki je \xc5\xa1e pove\xc4\x8dal realizem Gustava Courbeta in Barbizonska \xc5\xa1ola. Najljub\xc5\xa1e sre\xc4\x8danje umetnikov je bila Caf\xc3\xa9 Guerbois na aveniji de Clichy v Parizu, kjer so razprave pogosto vodili \xc3\x89douard Manet, ki so ga mlaj\xc5\xa1i umetniki zelo ob\xc4\x8dudovali. Kmalu so se jim pridru\xc5\xbeili Camille Pissarro, Paul C\xc3\xa9zanne in Armand Guillaumin._NEWLINE_V letu 1863 je \xc5\xbeirija naredila veliko napako - odklonila je delo Edouarda Maneta Zajtrk na travi (Le d\xc3\xa9jeuner sur l\'herbe) predvsem zato, ker je predstavljalo dve goli \xc5\xbeenski in mo\xc5\xa1kega na pikniku. \xc5\xbdiriji se je zdela golota sprejemljiva v zgodovinskih in alegori\xc4\x8dnih upodobitvah, uporabljati jo v prizorih iz vsakdanjega \xc5\xbeivljenja pa je bilo po njihovih merilih strogo prepovedano. \xc5\xbdirija v oblikovanju zavrnitve ni bila najbolj prijazna, kar je Maneta zelo u\xc5\xbealilo._NEWLINE_V odgovor tem dogodkom je skupina umetnikov ustanovila neodvisno razstavo Salon zavrnjenih (Salon des Refus\xc3\xa9s). Razstavo so umetni\xc5\xa1ki kritiki raztrgali, saj so se ve\xc4\x8dinoma strinjali s pogledi Akademije. Leta 1874 je eden izmed kritikov, Louis Leroy, obiskal Salon zavrnjenih in svoj \xc4\x8dlanek naslovil Razstava impresionistov, s \xc4\x8dimer je hotel umetnike poni\xc5\xbeati. V tistem \xc4\x8dasu je namre\xc4\x8d veljajo, da pravi umetniki ne slikajo svojih vtisov, ampak ustvarjajo dobro zami\xc5\xa1ljene in na\xc4\x8drtovane slike s primerno vsebino. \xc4\x8clanek je bil napisan v obliki posmehljivega dialoga. Slika, ki je navdihnila Leroyev naslov, je bila Impresija, son\xc4\x8dni vzhod (Impression, soleil levant) Clauda Moneta. Leroy je izjavil, da je slika v najbolj\xc5\xa1em primeru skica in bi jo le ste\xc5\xbeka lahko imeli za dokon\xc4\x8dano delo._NEWLINE_V letih po Leroyevem \xc4\x8dlanku so impresionisti novo poimenovanje sprejeli z vso \xc4\x8dastjo in novo gibanje je bilo rojeno. Tehnike in standardi tega gibanja so se v \xc4\x8dasu njegovega obstoja spreminjali, tisto, kar pa je impresioniste ves \xc4\x8das dr\xc5\xbealo skupaj, je bil duh uporni\xc5\xa1tva in neodvisnosti. Tiraniji Akademije so bili \xc5\xa1teti dnevi.\n_START_SECTION_\nVsebine in kompozicije\n_START_PARAGRAPH_\nDo impresionizma so slikarji ve\xc4\x8dinoma upodabljali prizore zgodovinske in religiozne tematike. \xc5\xbde prej pa so bili slikarji, ki so slikali prizore iz vsakodnevnega \xc5\xbeivljenja, na primer nizozemski slikarji 17. stoletja, med drugim Jan Steen, a so v celoti njihova dela \xc5\xa1e odra\xc5\xbeala mo\xc4\x8dne vplive tradicionalnega pogleda na umetnost. J. M. W. Turner, angle\xc5\xa1ki umetnik romanti\xc4\x8dnega obdobja, pa je s svojim umetni\xc5\xa1kim delom predvideval slog impresionizma._NEWLINE_V \xc4\x8dasu vzpona impresionizma v Franciji, ob koncu 19. stoletja, se je zanimanje umetnikov za vsakodnevne motive spet pove\xc4\x8dalo. Tokrat pa tega niso izra\xc5\xbeali s slikami, ampak z novo smerjo umetnosti \xe2\x80\x93 fotografijo. Z izbolj\xc5\xa1anjem tehnologije se je izrazna mo\xc4\x8d fotografije pove\xc4\x8dala. Fotografija je postajala vse bolj priljubljena in ker so kamere postale bolj prenosljive, so fotografije postale bolj odkrite. Fotografija je navdihnila impresioniste, da predstavljajo trenutno dejanje, ne le v minljivi lu\xc4\x8di pokrajine, ampak v vsakodnevnem \xc5\xbeivljenju ljudi._NEWLINE_Na La Classe de Danse Edgarja Degasa sta vplivali tako fotografija kot trenutno priljubljena japonska umetnost. Zna\xc4\x8dilnosti le-teh so nenavadni vidni koti in nekonvencionalne kompozicije. Pri tej sliki si plesalka na levi popravlja kostum, spodnja desna polovica slike pa vsebuje le tla plesi\xc5\xa1\xc4\x8da. Razlika med tako kompozicijo in kompozicijami, kakr\xc5\xa1ne so uporabljali njegovi predhodniki, je o\xc4\x8ditna.'