b'\n_START_ARTICLE_\nVukovski dvor\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nPodolgovata, pravokotna, visokopritli\xc4\x8dna, delno podkletena 3 x 7 osna stavba. V rizalitu je poudarjena s tremi mansardnimi okni. Tu je vrh zidanega stopni\xc5\xa1\xc4\x8dnega dostopa kamniten baro\xc4\x8den portal z letnico 1739 v temenskem \xc5\xa1\xc4\x8ditcu. Okna imajo navadne maltaste okvire in so zaprta s kovanimi mre\xc5\xbeami. Na zahodni strani ima stavba baro\xc4\x8den, na treh parih zidanih stolpov slone\xc4\x8d prizidek, ki ima v odprtem podhodu oproge in \xc4\x8de\xc5\xa1ke kape. Skozi portal na prednji fasadi vstopimo v prostorno vhodno ve\xc5\xbeo, opremljeno z banjastim kri\xc5\xbenim obokom, ki je nekdaj zavzemal \xc5\xa1irino treh okenskih osi, a je zdaj precej prezidana. Drugod so stropi ravni, ohranjenih pa je \xc5\xa1e nekaj baro\xc4\x8dnih vratnic. Skozi podhod v zahodnem prizidku pridemo v klet, v katero dr\xc5\xbee preprosta vrata. Klet je vsa obokana \xe2\x80\x93 oboki so banjasti, prvi med njimi ima grebene. Eden od kletnih portalov je iz pe\xc5\xa1\xc4\x8denjaka, polkro\xc5\xbeno sklenjen, z na ajdovo zrno posnetimi robovi. Na vrhu ima letnico 1550._NEWLINE_Prvotna, v 16. stoletju pozidana stavba, je bila za dve okenski osi kraj\xc5\xa1a. Obsegala je zahodni del dana\xc5\xa1nje gra\xc5\xa1\xc4\x8dine \xe2\x80\x93 tu so na zunanj\xc5\xa1\xc4\x8dini vidni \xc5\xa1ivani vogali iz pe\xc5\xa1\xc4\x8denjaka. V baroku so stavbo podalj\xc5\xa1ali proti vzhodu, modernizirali so okna in prislonili k njej na slopih slone\xc4\x8di prizidek. V tem delu je zidava ope\xc4\x8dna.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nDel posestva je v 18. stoletju pre\xc5\xa1el pod jezuite, ko je takratni lastnik Ignac Franc Reiter stopil v njihov red. Od leta 1794 je bilo posestvo v lasti dru\xc5\xbeine Vi\xc5\xa1ner. V letih 1855 -1895 je dvorec dom v Gradcu rojenega akademskega slikarja Ferdinanda Mali\xc4\x8da (1820\xe2\x80\x931900), ki na mnogih slikah upodobi notranjost dvorca in njegovo okolico. Pred prvo svetovno vojno je lastnik Vukovskega dvora Edmund Olschofsky, ki se uspe\xc5\xa1no ukvarja z vzrejo in prodajo plemenskih svinj. 27. junija 1902 v jutranjih urah na posestvu pristane balon, ki je ve\xc4\x8der prej poletel z Dunaja z balonarjem Herbertom Silbererjem (kasnej\xc5\xa1im psihoanalitikom iz kroga Sigmunda Freuda) in grofomom Heinrichom Thunom. Herbert Silberer polet opi\xc5\xa1e v svoji knjigi \xc5\xa0tiri tiso\xc4\x8d kilometrov v balonu (Viertausend Kilometer im Ballon, Leipzig, 1903). Septembra 1907 dvorec zajame ve\xc4\x8dji po\xc5\xbear, a gasilcem uspe po\xc5\xbear pogasiti. Pred drugo svetovno vojno postane lastnik posestva Erik Suppanz, eden izmed treh sinov izredno uspe\xc5\xa1nega in bogatega veletrgovca z de\xc5\xbeelnimi pridelki in kolonialnim blagom, \xc5\xbeupana Pristave pri Mestinju Edvarda Suppanza, zaradi trgovine z jajci med ljudmi znanega tudi kot \xc2\xbbjaj\xc4\x8dni kralj\xc2\xab. Po drugi svetovni vojni so povojne oblasti premo\xc5\xbeenje Suppanzem zaplenile. Leta 1995 je bilo posestvo v denacionalizaciji vrnjeno Elizabeti Suppanz, vdovi Erika Suppanza. Zadnji stanovalci so dvorec zapustili leta 2009.'