b'\n_START_ARTICLE_\nStarost Zemlje\n_START_PARAGRAPH_\nStarost Zemlje je vpra\xc5\xa1anje, s katerim se je od nekdaj ukvarjalo veliko ljudi. Ker ni bilo o\xc4\x8ditnega na\xc4\x8dina, kako bi starost dolo\xc4\x8dili, so bile prve ocene narejene na osnovi verskih spisov o stvarjenju, v Evropi predvsem po Bibliji. Z razvojem fizike in znanstvenega mi\xc5\xa1ljenja se je vpra\xc5\xa1anja na razli\xc4\x8dne na\xc4\x8dine lotevalo tudi mnogo znanih fizikov, dokler ni v dvajsetem stoletju odkritje radioaktivnosti in z njo povezanega radiometri\xc4\x8dnega datiranja prineslo dana\xc5\xa1nje vrednosti \xe2\x80\x93 4,6 milijarde let.\n_START_SECTION_\nZgodnji pristop\n_START_PARAGRAPH_\nPrve civilizacije so sicer razvijale koledarje, niso pa se posve\xc4\x8dale dolo\xc4\x8danju starosti Zemlje. Prve ocene o starosti so temeljile na judovsko-kr\xc5\xa1\xc4\x8danski razlagi izvora Vesolja, ki ga je Bog po Bibliji ustvaril v sedmih dneh. Prvo pomembnej\xc5\xa1o oceno na za\xc4\x8detku tretjega stoletja na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja naredil Julius Africanus, ki je v svojem delu Chronographiai po preu\xc4\x8devanju Biblije in del rimskih, gr\xc5\xa1kih in judovskih zgodovinarjev pri\xc5\xa1el do zaklju\xc4\x8dka, da je Zemlja stara okrog 6000 let. Skliceval se je na 4. verz iz 90. psalma: \xc2\xbbZakaj v tvojih o\xc4\x8deh je tiso\xc4\x8d let kakor v\xc4\x8deraj\xc5\xa1nji dan, ki je minil, kakor no\xc4\x8dna stra\xc5\xbea.\xc2\xab\xc2\xa0En dan naj bi torej bil dolg 1000 let, Kristus pa naj bi se rodil sredi petega dne, torej v 5500 letu. Ta ocena je pre\xc5\xbeivela srednji vek in sredi 17. stoletja je irski nad\xc5\xa1kof James Ussher izra\xc4\x8dunal, da je bila Zemlja ustvarjena 23. oktobra leta 4004 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Izra\xc4\x8dun je temeljil na primerjanju zgodovine z zapisi v Bibliji in opazovanju Son\xc4\x8devih in Luninih ciklov. Iz tistega \xc4\x8dasa sta \xc5\xa1e oceni leta stvarjenja Philipa Melanchthona \xe2\x80\x93 3963 pr. n. \xc5\xa1t. in Johna Lightfoota z Univerze v Cambridgeu \xe2\x80\x93 \xc4\x8dlovek je bil ustvarjen 17. septembra 3928 pr. n. \xc5\xa1t. ob devetih zjutraj (1642)._NEWLINE_Prepri\xc4\x8danje, da je Zemlja stara okrog 6000 let, je \xc5\xa1e danes prisotno pri nekaterih skupinah Kristjanov, predvsem v Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah Amerike, ki razlagajo Biblijske zapise dobesedno in zavra\xc4\x8dajo sodobne fizikalne ter druge metode ocenjevanja starosti kamnin kljub vsesplo\xc5\xa1nem znanstvenem konsenzu o nasprotnem. Njihovega gibanja se je prijel izraz\xc2\xa0\xc2\xbbKreacionizem mlade Zemlje\xc2\xab\xc2\xa0(Young Earth creationism).\n_START_SECTION_\nPristop z ohlajanjem\n_START_PARAGRAPH_\nZ razvojem znanstvenega mi\xc5\xa1ljenja so se pojavile tudi prve ideje, da bi starost Zemlje dolo\xc4\x8dili s pomo\xc4\x8djo fizikalnih zakonov. Isaac Newton je opazoval, kako se razli\xc4\x8dna vro\xc4\x8da telesa ohlajajo. Privzel je, da je Zemlja \xc5\xbeelezna krogla, ki naj bi bila ob nastanku staljena. Newton je ocenil, da bi bilo potrebnih 50.000 let, da bi se ohladila do dana\xc5\xa1nje temperature (na povr\xc5\xa1ini). Ker pa je globoko verjel Bibliji, je oceno zavrnil kot nesprejemljivo. Newotonovo zamisel ohlajanju je razvil in dopolnil de Buffon. Upo\xc5\xa1teval je, da je Zemlja sestavljena iz razli\xc4\x8dnih materialov, ki se ohlajajo z razli\xc4\x8dnimi hitrostmi, dodal pa je tudi prispevek zaradi Son\xc4\x8devega ogrevanja. Tako je pri\xc5\xa1el do starosti okrog 70.000 let, \xc5\xbeivljenje pa naj bi se po njegovo za\xc4\x8delo pred 40.000 leti, ko se je Zemlja dovolj ohladila. _NEWLINE_\xc4\x8ceprav so bili Buffonovi izra\xc4\x8duni dale\xc4\x8d od pravih vrednosti, pa so pomembni, saj je bil med prvimi, ki je dokon\xc4\x8dno zavrgel sklicevanje na Biblijo in je uporabil fizikalne zakone kot osnovo. S podobnim pristopom se je problema lotil William Thomson, lord Kelvin. V njegovem \xc4\x8dasu so se pojavile zamisli, da je Zemlja neskon\xc4\x8dno stara, prav tako tudi Sonce in vse Vesolje. Kelvin je ob razvijanju entropijskega zakona spoznal, da mora Sonce imeti kon\xc4\x8dno \xc5\xbeivljenjsko dobo. Njegova prva ocena, temelje\xc4\x8d na predpostavki, da Sonce dobiva energijo s trki z meteorji, je bila nekaj deset tiso\xc4\x8d let. Potemtakem tudi Zemlja ni mogla biti starej\xc5\xa1a. Ko je Kelvin spoznal nesmiselnost ocene, se je odlo\xc4\x8dil za pristop Hermana von Helmholtza, ki je predlagal, da Son\xc4\x8deva energija prihaja od gravitacijske energije, ki se je spro\xc5\xa1\xc4\x8dala med zgo\xc5\xa1\xc4\x8devanjem plinov. Potem je Kelvin naredil nov izra\xc4\x8dun starosti. Predpostavil je, da je bila Zemlja zaradi spro\xc5\xa1\xc4\x8dene gravitacijske energije na za\xc4\x8detku staljena. Zaradi sevanja in konvekcijskih tokov v notranjosti naj bi se \xc4\x8dez \xc4\x8das ohladila in postala vro\xc4\x8da trdna krogla z enako temperaturo (7000 \xc2\xb0C). Ob upo\xc5\xa1tevanju toplotne prevodnosti kamnin in temperaturnega gradienta ob Zemljinem povr\xc5\xa1ju (ki ga je ocenil z merjenji v rudnikih), je Kelvin pri\xc5\xa1el do sklepa, da se je Zemljina skorja strdila pred pribli\xc5\xbeno 100 milijoni let. Kelvinovi izra\xc4\x8duni so se izkazali za napa\xc4\x8dne z odkritjem radioaktivnosti, saj v svojem modelu ni upo\xc5\xa1teval notranjih energijskih izvorov.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detki sodobne geologije\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0kotski geolog James Hutton, o\xc4\x8de sodobne geologije, ki je \xc5\xbeivel v 18. stoletju, se je ukvarjal z nastankom kamnin in procesi, ki oblikujejo zemeljsko povr\xc5\xa1je. Sklepal je, da so procesi, ki potekajo danes, potekali tudi v preteklosti. Po Huttonu celine nastajajo s po\xc4\x8dasno sedimentacijo in ognjeni\xc5\xa1ko dejavnostjo ter po\xc4\x8dasi razpadajo z erozijo. Tako je ugotovil, da mora biti Zemlja stara milijone let (ali pa kar neskon\xc4\x8dno stara)._NEWLINE_Charles Lyell je leta 1830 izdal knjigo Na\xc4\x8dela geologije, v kateri je \xc5\xa1e razvil Huttonove zamisli. Tako imenovana teorija uniformitarjanstva je po\xc4\x8dasi izpodrinila takrat priljubljeno teorijo katastrofizma, ki je trdila, da se je Zemljin relief izoblikoval v vrsti katastrof, kot je bil vesoljni potop.\n_START_SECTION_\nDrugi pristopi\n_START_PARAGRAPH_\nKonec 19. stoletja je Irec John Joly poizku\xc5\xa1al dolo\xc4\x8diti starost Zemlje na osnovi slanosti oceanov. Predpostavil je, da na za\xc4\x8detku oceani niso bili slani in da so reke skozi zgodovino z enako hitrostjo v njih prina\xc5\xa1ale raztopljene minerale. Iz dana\xc5\xa1nje koncentracije soli je starost Zemlje ocenil na 100 milijonov let. Seveda pa njegovi izra\xc4\x8duni niso bili pravilni, saj se \xc4\x8dasi za posamezne minerale zelo razlikujejo, ni upo\xc5\xa1teval oceanskega dna, sploh pa bi postopek izra\xc4\x8dunal kve\xc4\x8djemu, kako dolgo se soli nahajajo v oceanih. _NEWLINE_Da je Zemlja starej\xc5\xa1a kot 6000 let je na osnovi evolucijske teorije zaklju\xc4\x8dil tudi Charles Darwin, da bi se \xc5\xbeivljenje razvilo do dana\xc5\xa1nje raznolikosti, so bili potrebni milijoni let.'