b'\n_START_ARTICLE_\nMil\xc5\xa1tatski samostan\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nSamostan sta ustanovila, kot podru\xc5\xbeni\xc4\x8dni samostan Chiemgaua, grof Aribo II. (1024-1102), potomec rodbine Aribonidov in nekdanji palatinski grof Bavarske in njegov brat Poto na svojih posestih v novo ustanovljeni Koro\xc5\xa1ki vojvodini. \xc4\x8ceprav ni ohranjena nobena listina, kasnej\xc5\xa1a kronika omenja dogovor o desetini iz okoli 1070 med Aribom, ki je potem imel dve cerkvi v Mil\xc5\xa1tatu in nad\xc5\xa1kofom Gebhardom iz Salzburga. Ker je  nad\xc5\xa1kofa Gebharda kralj Henrik IV. izgnal v \xc4\x8dasu investiturnega boja leta 1077, se domneva, da se je ustanovitev zgodila pred tem._NEWLINE_Oba, Aribo in Poto, sta bila omenjena kot ustanovitelja (fundator huius ecclesie) v \xc5\xbeupnijskem registru iz 13. stoletja. \xc4\x8ceprav legenda karantanskega vojvode Domicijana ni bila nikoli potrjena, je cerkev na tem mestu morda \xc5\xbee obstajala iz \xc4\x8dasov Karla Velikega. Samostan je bil zagotovo ustanovljen pred 1122, ko je bil omenjen v listini, ki jo je izdal Pape\xc5\xbe Kalist II..\n_START_SECTION_\nRed svetega Benedikta\n_START_PARAGRAPH_\nBenediktinski menihi so se morda pri\xc5\xa1li iz opatije Hirsau na \xc5\xa0vamskem, ki jo je vodil neki Gaudentius. Vendar je bil okoli leta 1122 potrjen prvi opat Oton I., nekdanji prior Admontu na \xc5\xa0tajerskem, v samostanu, ki ga je ustanovil nad\xc5\xa1kof Gebhard iz Salzburga. V istem \xc4\x8dasu je palatinski grof Engelbert, \xc4\x8dlan rodbine Gori\xc5\xa1kih grofov in brat grofa Meinharda I., tik pred smrtjo dal samostan pod za\xc5\xa1\xc4\x8dito pape\xc5\xbea Kalista II. Potomci iz rodbine Meinhardov, grofje Tirolski od 1253 in tudi Koro\xc5\xa1ki vojvode od leta 1286, so imeli urad sekularnega vogt do izumrtja linije leta 1369._NEWLINE_Samostan je v prvih letih napredoval, u\xc5\xbeival je posebno pape\xc5\xa1ko za\xc5\xa1\xc4\x8dito, ki jo je leta 1177 ponovno potrdil pape\xc5\xbe Aleksander III.; nikoli ni bil uradno izvzet in ostal pod oblastjo Salzbur\xc5\xa1ke nad\xc5\xa1kofije. Prostori priklju\xc4\x8denega sosednjega samostana nun in znanega skriptorija, kjer so benediktinski menihi izdelali \xc5\xa1tevilne rokopise, \xc4\x8deprav najbolj znan srednjevisoko nem\xc5\xa1ki Millst\xc3\xa4tter Handschrift  (Mil\xc5\xa1tatski rokopis) verjetno ne izvira od tukaj. Samostan je imel tudi del za nune, ki je bil razpu\xc5\xa1\xc4\x8den v 15. stoletju. Leta 1245 je opat celo prejel pontifikatna liturgi\xc4\x8dna obla\xc4\x8dila od nad\xc5\xa1kofa Salzburga._NEWLINE_Dolg razkroj  benediktinskega samostana se je za\xc4\x8del v obdobju interregnuma v svetem rimskem cesarstvu po zadnjem cesarju Frideriku II. in boji Meinhardinerjev z vzponom Habsbur\xc5\xbeanov, ki so se kon\xc4\x8dno povezali s Koro\xc5\xa1ko po smrti vojvode Henrika VI. leta 1335. Od Meinhardinerjev je urad vogt pre\xc5\xa1el na grofe Ortenbur\xc5\xa1ke, kar je podedoval grof Herman II. Celjski leta 1418. Ko je bil njegov vnuk grof Ulrik II. Celjski ubit leta 1456, je vse njegove posesti in naslove, vklju\xc4\x8dno vogtei Mil\xc5\xa1tata, zasegel cesar Friderik III. kot vrnjeni fevd.\n_START_SECTION_\nVitezi svetega Jurija\n_START_PARAGRAPH_\nKer je imela samostanska skupnost le okoli deset menihov je cesar Friderik ugotovil, da so moralno degenerirani, da so zgradbe razpadle in da je opat prevarant. Ta je od\xc5\xa1el v Rim in 1. januarja 1469 dosegel pape\xc5\xa1ko bulo pape\xc5\xbea Pavla II. o procesu vzpostavitve voja\xc5\xa1kega reda vitezov svetega Jurija, da bi se borili proti voja\xc5\xa1kim napadom osmanskega cesarstva. Na protest salzbur\xc5\xa1kega nad\xc5\xa1kofa, je bil red osnovan na premo\xc5\xbeenju Mil\xc5\xa1tatskega samostana, benediktinski samostan pa je bil sve\xc4\x8dano ukinjen 14. maja 1469._NEWLINE_Veliki mojster je poveljeval samo nekaj vitezom, ki so se morali spoprijeti z velikimi dolgovi in ponovnim razvojem zanemarjenih prostorov. Friderikov dolgoletni nasprotnik Matija Korvin je bil leta 1487 ubit v vojni. Friderikov sin Maksimilijan I. je bil zadnji vitez promotor reda; to je bil \xc4\x8das ko je bilo srednjeve\xc5\xa1ko vite\xc5\xa1tvo v vzponu. Mo\xc4\x8d reda se je zmanj\xc5\xa1ala, kar je povzro\xc4\x8dilo nemire med okoli\xc5\xa1kimi kmeti in \xc5\xa1iritev novih protestantskih prepri\xc4\x8danj. Zadnji veliki mojster sploh ni stanoval v Mil\xc5\xa1tatu, od leta 1541 pa so bile posesti pod vladavino administratorjev  Notranje Avstrije in ve\xc4\x8dkrat dane v zastavo.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeba Jezusova\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1598 nadvojvoda Notranje Avstrije Ferdinand II., pobo\xc5\xbeen katolik, prenesel Dru\xc5\xbebo Jezusovo v Gradec z Mil\xc5\xa1tatom. V \xc4\x8dasu protireformacije, so jezuiti ustanovili kolegij v \xc5\xa1tajerski prestolnici (dana\xc5\xa1nja Univerza v Gradcu), kar so financirali z dohodkom iz Mil\xc5\xa1tata._NEWLINE_Jezuitski menihi so kmalu postali nepriljubljeni pri lokalnem prebivalstvu z njihovimi ukrepi, ki naj bi vodili iz teme nazaj v pravo veri in \xc5\xa1e bolj, zaradi svojega nepopustljivega izvr\xc5\xa1evanja javnih dajatev. Leta 1737 je nezadovoljstvo doseglo vrhunec v odprtem uporu, ko so se \xc5\xa1tevilni kmetje zarotili in vdrli v samostan. Kljub vsem prizadevanjem je imelo luteranstvo korenine, predvsem v okoli\xc5\xa1kih posestvih, ki jih je imela plemi\xc5\xa1ka dru\xc5\xbeina Khevenh\xc3\xbcller. \xc5\xa0e v 1750-ih, pod vladavino cesarice Marije Terezije, je bilo ve\xc4\x8d protestantskih kmetov izgnanih in odpeljanih v kne\xc5\xbeevino Transilvanijo. Oddaljene doline v regiji so ostale sredi\xc5\xa1\xc4\x8de kripto-protestantizma._NEWLINE_Oblast jezuitov se je nenadno kon\xc4\x8dala, ko je red, ki ga je zaviral pape\xc5\xbe Klemen XIV. in je bil samostan leta 1773 razpu\xc5\xa1\xc4\x8den pod cesarjem Jo\xc5\xbeefom II. Menihi so zapustili samostan, njihove posesti pa so pripadle javni upravi Habsbur\xc5\xa1ke monarhije.\n_START_SECTION_\nDomicijanova legenda\n_START_PARAGRAPH_\nPo tradiciji benediktinskih menihov, ki je bila \xc5\xbee dokazana v poznem 12. stoletju, samostanska cerkev sledi (drugi) kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu nazaj okoli leta 780, ko je obmo\xc4\x8dju vladal slovanski knez Domitian (Domicijan). Legenda pravi, da Domicijanov sin utonil v nevihti na Mil\xc5\xa1tatskem jezeru, nakar se je njegov \xc5\xbealujo\xc4\x8di o\xc4\x8de ukazal jezero izprazniti in ko so na\xc5\xa1li sinovo trupllo, se je dal krstil in zgradil prvo cerkev na mestu najdbe trupla. Nato je zbral tiso\xc4\x8d izrezljanih kipov \xe2\x80\x93 Mille statu\xc3\xa6 - poganskih bo\xc5\xbeanstev in jih vrgel v jezero v sveti jezi. Po vzoru rimskega Panteona, ki ga je obnovil cesar Domicijan je princ domnevno pretvoril tempelj v cerkev Vseh svetnikov._NEWLINE_Dejansko je bila dana\xc5\xa1nja Koro\xc5\xa1ka del zgodnje srednjeve\xc5\xa1ke kne\xc5\xbeevine Karantanije, ki je obsegala slovanska plemena naseljena v vzhodnih Alpah od konca 6. stoletja dalje. Vladar z imenom Domicijan ni omenjen v sodobnih kronikah, kot je Conversio Bagoariorum et Carantanorum, zato naj bi bilo njegovo \xc5\xbeivljenje ponaredek, kot trdijo zgodovinarji, kot je Robert Eisler. Po drugi strani pa ve\xc4\x8d najdenih artefaktov okoli samostana datira v karolin\xc5\xa1ko obdobje in ka\xc5\xbee na obstoj Mil\xc5\xa1tata v poznem 8. stoletju po naselitvi Slovanov okoli rimske naselbine Teurnije, ki jih je pokristjanil Modestus, ki ga je poslal \xc5\xa1kof Vergilius iz Salzburga._NEWLINE_Resnica ostaja sporna; v vsakem primeru pa so legendo uporabljali menihi Mil\xc5\xa1tata, da bi se osvobodili od ustanoviteljev opatije Aribonidov in njihovih naslednikov Meinhardinerjev. Ve\xc4\x8d stoletij kasneje se jezuiti sklicujejo na mit, da bi okrepili popularno predanost v \xc4\x8dasu protireformacije. Kljub temu niso uspeli Domicijana kanonizirati pri Svetem sede\xc5\xbeu. V Mil\xc5\xa1tatu  njegov praznik \xc5\xa1e vedno praznujejo 5. februarja.\n_START_SECTION_\nZgradbe\n_START_PARAGRAPH_\nStavba samostana, zdaj \xc5\xbeupnijska cerkev Kristusa Odre\xc5\xa1enika in vseh svetnikov, je bila postavljena v drugi \xc4\x8detrtini 12. stoletja. Zamenjala je prej\xc5\xa1njo cerkev iz \xc4\x8dasov Karolingov, katere nekatere kamenite plo\xc5\xa1\xc4\x8de so bile ponovno uporabljene. Zahodna fasada z zna\xc4\x8dilnima dvojnima stolpoma je bila narejena med letoma 1166 in 1177, baro\xc4\x8dna \xc4\x8debulasta kupola pa okoli 1470. Pod stolpoma je hodnik z romanskim rebrastim obokom in fresko iz leta 1428, ki prikazuje Kristusov pasjon._NEWLINE_Sedemlo\xc4\x8dna oblika romanskega portala iz leta 1170 ima \xc5\xa1tevilne figurativne dekoracije. Baro\xc4\x8dni visoki oltar je bil izdelan pod jezuiti leta 1648, dan na steno desno od sedanje velike freske Poslednje sodbe iz okoli leta 1515, ki je bila odstranjena iz prvotnega mesta na zunanji fasadi zahodnega dela. Med letoma 1490 in 1505 sta bili dodani dve kapeli na severu in jugu z  nagrobniki prvih dveh velikih mojstrov reda sv. Jurija._NEWLINE_V romanskem kri\xc5\xbenem hodniku ju\xc5\xbeno od cerkve nekateri stebri s kapiteli segajo v 12. stoletje. Zgrajena je s pozno gotskimi sod\xc4\x8dkastimi oboki in freskami Marije iz okoli 1500. Stavbe renesan\xc4\x8dnega samostana z arkadami so na zahodu in ju\xc5\xbeno od dvori\xc5\xa1\xc4\x8da. Od samostana vodi kri\xc5\xbeev pot do baro\xc4\x8dne kapele na Kalvariji, dedi\xc5\xa1\xc4\x8dina jezuitov, kot tudi na vzhodu mesta, spomenik visok kri\xc5\xbe iz 18. stoletja._NEWLINE_Od leta 1977 je cerkev v lasti lokalne \xc5\xbeupnije Kr\xc5\xa1ke \xc5\xa1kofije, medtem ko vse druge zgradbe prvega pripadajo avstrijski dr\xc5\xbeavi in jih upravlja Avstrijska dr\xc5\xbeavna gozdarska komisija (\xc3\x96sterreichische Bundesforste).'