b'\n_START_ARTICLE_\nKulturna ekonomika\n_START_PARAGRAPH_\nKulturna ekonomika je znanstveno podro\xc4\x8dje, ki se uvr\xc5\xa1\xc4\x8da v ekonomsko vedo (klasifikacija po Journal of Economic Literature: Z1). Ozna\xc4\x8duje ukvarjanje z ekonomskimi lastnostmi kulturne produkcije, distribucije in potro\xc5\xa1nje. Podro\xc4\x8dje vklju\xc4\x8duje in se navezuje na spoznanja kulturnih \xc5\xa1tudij, antropologije, sociologije, kulturne politike in mened\xc5\xbementa, prava ter ostalih dru\xc5\xbebenih ved._NEWLINE_Njeni za\xc4\x8detki so vidni \xc5\xbee pri ekonomskih klasikih, kot so Adam Smith, John Ruskin in John Maynard Keynes, prvi pa se sistemati\xc4\x8dno s podro\xc4\x8djem ukvarja John Kenneth Galbraith v traktatu Liberal Hour iz leta 1960. Za prvo pravo delo tega podro\xc4\x8dja \xc5\xa1tejemo \xc5\xa1tudijo Williama Baumola in Williama Bowena Performing Arts - The Economic Dilemma, izdano leta 1966. V njej sta avtorja predvidevala, da bo zaradi neusklajenosti v tehnolo\xc5\xa1kem napredku in primerjavi rasti pla\xc4\x8d v drugih sektorjih, sektor uprizoritvenih umetnosti obsojen na finan\xc4\x8dne probleme in bo dolgoro\xc4\x8dno pod vpra\xc5\xa1aj postavljen celo njegov obstoj. Problem, ki sta ga nakazala, je kasneje dobil ime\xc2\xa0\xc2\xbbBaumolova bolezen\xc2\xab. Njuna spoznanja so kasnej\xc5\xa1i avtorji sku\xc5\xa1ali ovre\xc4\x8di na \xc5\xa1tevilnih to\xc4\x8dkah: proti Baumolovi bolezni se institucije lahko borijo s politiko cen, z u\xc4\x8dinkovitej\xc5\xa1o razporeditvijo dela, z dohodki, pridobljenimi z uporabo novih medijev (predstave po televiziji, radiu, na internetu) ter hitrej\xc5\xa1im transportom, ki omogo\xc4\x8da umetnikom, da sodelujejo in hodijo na vaje ve\xc4\x8d projektov hkrati. Kljub temu avtorji (denimo Blaug, 2001) \xc5\xa1tejejo Baumolovo bolezen za kronski dragulj kulturne ekonomike in priznavajo, da je kot eno redkih spoznanj s tega podro\xc4\x8dja imelo mo\xc4\x8dan vpliv tudi na \xc5\xa1ir\xc5\xa1o ekonomsko znanost in dru\xc5\xbeboslovje._NEWLINE_Kulturna ekonomika se je kasneje raz\xc5\xa1irila po vsem svetu, zelo mo\xc4\x8dno je zastopana v ZDA, Kanadi, nekaterih zahodno-evropskih (Nizozemska, Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo, Italija, \xc5\xa0panija) in azijskih dr\xc5\xbeavah, vedno bolj pa prodira v akademsko sfero tudi v drugih dr\xc5\xbeavah po Evropi in svetu._NEWLINE_Krovna organizacija za kulturno ekonomiko je ACEI \xe2\x80\x93 Association for Cultural Economics International. Organizacija prireja bienalne konference, zadnja je potekala leta 2010 v K\xc3\xb8benhavnu na Danskem, pred tem pa so konferenco gostila izmeni\xc4\x8dno evropska in ameri\xc5\xa1ka mesta kot Boston (2008), Dunaj (2006), Chicago (2004) in Rotterdam (2002). Od leta 1973 izhaja tudi revija Journal of Cultural Economics (JCE), ki velja za osrednjo revijo s tega podro\xc4\x8dja._NEWLINE_Tudi v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini je prevedeno eno temeljnih del tega podro\xc4\x8dja Muze na trgu (angle\xc5\xa1ko Muses and Markets) ki sta ga napisala Bruno S. Frey in pokojni Werner W. Pommerehne. V letu 2010 je pri Zalo\xc5\xbebi FDV iz\xc5\xa1la prva slovenska monografija s tega podro\xc4\x8dja, Ekonomsko vrednotenje umetni\xc5\xa1kih dogodkov: umetnost med trgom in dr\xc5\xbeavo, ki jo je napisal kulturolog in kulturni ekonomist Andrej Srakar. Sicer pa se v Sloveniji s podro\xc4\x8djem ukvarja zelo malo strokovnjakov, med katerimi je potrebno omeniti predvsem ekonomista Bogomirja Kova\xc4\x8da, sociologa Alda Milohni\xc4\x87a in Majo Breznik, pred \xc4\x8dasom pa je o podro\xc4\x8dju pisal tudi ekonomist in fizik Mi\xc4\x87o Mrkai\xc4\x87.'