b'\n_START_ARTICLE_\nCharles-Fran\xc3\xa7ois Daubigny\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nDaubigny se je rodil v Parizu, v dru\xc5\xbeini slikarjev, umetnosti pa sta ga u\xc4\x8dila njegov o\xc4\x8de Edmond Fran\xc3\xa7ois Daubigny in njegov stric, miniaturist Pierre Daubigny._NEWLINE_Sprva je Daubigny slikal v tradicionalnem slogu, vendar se je to spremenilo po letu 1843, ko se je naselil v Barbizonu, da bi delal zunaj v naravi. \xc5\xa0e pomembnej\xc5\xa1e je bilo njegovo sre\xc4\x8danje s Camilleom Corotom leta 1852 v Optevozu (Is\xc3\xa8re). Na svojem znamenitem \xc4\x8dolnu Botin, ki ga je spremenil v atelje, je slikal ob Seni in Oise, pogosto v regiji okoli Auversa. Od leta 1852 naprej je pri\xc5\xa1el pod vpliv Gustava Courbeta._NEWLINE_Leta 1866 je Daubigny obiskal Anglijo in se na koncu leta 1870 vrnil zaradi francosko-pruske vojne. V Londonu je spoznal Clauda Moneta in skupaj sta od\xc5\xa1la na Nizozemsko. Ko se je vrnil v Auvers je spoznal Paula C\xc3\xa9zanna, \xc5\xa1e enega pomembnega impresionista. Domneva se, da je na te mlaj\xc5\xa1e slikarje vplival Daubigny.\n_START_SECTION_\nSlike\n_START_PARAGRAPH_\nNjegova najbolj ambiciozna platna so Pomlad (1857), v Louvru, Borde de la Cure, Morvan (1864), Villerville sur Mer (1864), Mese\xc4\x8dina (1865), Auvers-sur-Oise (1868) in Vrnitev jate (1878). Francoska vlada ga je odlikovala z redom legije \xc4\x8dasti._NEWLINE_Daubigny je umrl v Parizu. Njegovi posmrtni ostanki so na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du P\xc3\xa8re-Lachaise (oddelek 24). Njegovi sledilci in u\xc4\x8denci so bili njegov sin Karel (ki je tako dobro slikal, da se njegova dela ob\xc4\x8dasno zamenjajo z o\xc4\x8detovimi), Achille Oudinot, Hippolyte Camille Delpy, Albert Charpin in Pierre Emmanuel Damoye.\n_START_SECTION_\nV popularni kulturi\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdivljenje Daubignyja je bilo prilagojeno v grafi\xc4\x8dnem romanu belgijskega pisatelja stripov Bruna de Roovera in umetnika Luca Cromheeckeja. Pojavil se je pod naslovom De Tuin van Daubigny (Daubignyjev vrt), 2016).'