b'\n_START_ARTICLE_\nLignin\n_START_SECTION_\nEkonomska zna\xc4\x8dilnost\n_START_PARAGRAPH_\nVisoko lignificiran les je trajen in kakovosten material za \xc5\xa1iroko uporabo. Prav tako predstavlja odli\xc4\x8dno gorivo, kajti lignin spro\xc5\xa1\xc4\x8da ve\xc4\x8d energije pri gorenju kot pa celuloza._NEWLINE_Prva poro\xc4\x8danja o komercialni uporabi lignina so bila leta 1927, z avtorjem Marathon Corporation iz Rothschild, Wisconsin (ZDA).\n_START_SECTION_\nStruktura\n_START_PARAGRAPH_\nFenilpropanoidni prekurzorji lignina se iz glukoze sintetizirajo po poti \xc5\xa1ikimske kisline (biosinteza tirozina in fenilalanina). Dvojna vez a-b se tvori cinamatni biosintetski poti. Klju\xc4\x8dni encim sinteze je fenilalanin amonijak liaza (PAL), hidroksilacije in metilacije pa katalizirata hidroksilaza in o-metiltransferaza. Sintetska pot se kon\xc4\x8da z redukcijo derivatov cimetne kisline v ustrezen alkoholni prekurzor lignina. Ti prekurzorji se z enoelektronsko oksidacijo pretvorijo v resonan\xc4\x8dno stabilizirane fenoksi radikale. Radikali reagirajo med seboj neusmerjeno, kar pojasni raznolikost vezi ogljik-ogljik in estrskih vezi med monomeri v ligninskem matriksu.\n_START_SECTION_\nLignoliti\xc4\x8dni encimski sistem\n_START_PARAGRAPH_\nZa razkroj lignina do enostavnih organskih molekul je potrebno veliko razli\xc4\x8dnih ekstracelularnih encimov. Naprimer glive bele trohnobe razkrajajo lignin z ekstracelularnimi oksidazami in peroksidazami, ki v ligninu tvorijo proste kationske radikale. Ti so nestabilni, reaktivni in povzro\xc4\x8dijo \xc5\xa1tevilne spontane cepitve tega polimera. Glavni ekstracelularni encimi, ki posredno ali neposredno delujejo na lignin so lakaza (Lac), od mangana odvisna peroksidaza (mangan peroksidaza, MnP) in lignin peroksidaza (LiP). Vsi trije encimi lahko oksidirajo lignin tudi z mediatorji, ki so molekule z majhno relativno molekulsko maso.'