b'\n_START_ARTICLE_\nAtlantski losos\n_START_SECTION_\nAnatomija\n_START_PARAGRAPH_\nLosos je relativno velik salmonid, saj povpre\xc4\x8dni odrasli primerki v dol\xc5\xbeino merijo 71 do 76 cm in tehtajo med 3,6 in 5,4 kg. Najve\xc4\x8dji izmerjeni primerki so merili okoli 153\xc2\xa0cm (60\xc2\xa0in) in so tehtali 45\xc2\xa0kg (99\xc2\xa0lb). Obarvanost mladega lososa ni podobna odrasli stopnji. Ko \xc5\xbeivijo v sladki vodi, nosijo modre in rde\xc4\x8de pike. Med odra\xc5\xa1\xc4\x8danjem v morju dobijo srebrnkasto-moder sijaj. Ko popolnoma odrastejo, jih najla\xc5\xbeje prepoznamo po \xc4\x8drnih pikah nad bo\xc4\x8dno linijo, medtem ko repna plavut obi\xc4\x8dajno ostane brez pik. V razmno\xc5\xbeevalnem obdobju samci postanejo rahlo rde\xc4\x8dkasti ali zelenkasti. Lososovo telo je vretenaste oblike. Zobje so dobro razviti. Vse plavuti, razen ma\xc5\xa1\xc4\x8dobne, so \xc4\x8drno obrobljene.\n_START_SECTION_\nRazvojne stopnje in \xc5\xbeivljenjski prostor\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina atlantskih lososov sledi anadromnemu ribjemu migracijskemu vzorcu, saj najve\xc4\x8dji del hranilnega in rastnega \xc5\xbeivljenja pre\xc5\xbeivijo v slani vodi, odrasle ribe pa se za razmno\xc5\xbeevanje vra\xc4\x8dajo v sladkovodne vodotoke, kjer le\xc5\xbeejo ikre in kjer nato mladice pre\xc5\xbeivijo nekaj razvojnih faz. Sladkovodna faza traja od enega do osem let in se dalj\xc5\xa1a v odvisnosti od nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8de severne lege posameznega vodotoka. Po odhodu v morje pre\xc5\xbeivijo od ene do \xc5\xa1tirih let hitre rasti, nakar se nehajo prehranjevati in preko ovir navzgor ob toku vodotokov vrnejo v reke, na kraje za razmno\xc5\xbeevanje, obi\xc4\x8dajno tja, kjer so se izlegle. Po izleganju iker atlantski losos za razliko od pacifi\xc5\xa1kega ne pogine, temve\xc4\x8d si lahko opomore in razmno\xc5\xbeevalni cikel ponovi ve\xc4\x8dkrat, \xc4\x8deprav ve\xc4\x8dina primerkov zaradi hudih telesnih obremenitev med ciklom v \xc5\xbeivljenju obi\xc4\x8dajno izvede le enega ali dva cikla._NEWLINE_Atlantski losos ne zahteva slane vode - na severni polobli obstaja vrsta primerov izoliranih popolnoma sladkovodnih populacij.\n_START_SECTION_\nKomercialno izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje\n_START_PARAGRAPH_\nV svojih razmno\xc5\xbeevalnih vodotokih velja atlantski losos za cenjeno ribo pri rekreativnem ribolovu. Pri svojem razmno\xc5\xbeevalnem ciklu, ki poteka vsako leto ob pribli\xc5\xbeno enakem \xc4\x8dasu, ga najpogosteje lovijo s tehniko muharjenja. V preteklosti je bila riba pomembna za komercialni ribolov in spremljajo\xc4\x8do prehrambeno industrijo; toda zaradi prekomernega ribarjenja in uni\xc4\x8devanja naravnega okolja je gospodarski ribolov v naravi \xc5\xbeive\xc4\x8de populacije prakti\xc4\x8dno mrtev in divji primerki predstavljajo le \xc5\xa1e 0,5% tr\xc5\xbeno dostopnega atlantskega lososa. Ostalo je vzgojeno v ribogojnicah, zlasti na Norve\xc5\xa1kem, v \xc4\x8cilu, Kanadi, Zdru\xc5\xbeenem kraljestvu, Irskem, Ferskih otokih, Rusiji ter Tasmaniji in Avstraliji. Ribi\xc5\xa1ke dru\xc5\xbeine, zlasti z Islandije in iz Skandinavije, se tudi pridru\xc5\xbeujejo Severnoameri\xc5\xa1kemu skladu za lososa in skupaj odkupujejo kvote za odlov in s tem ohranjajo populacijo atlantskega lososa v divjini.'