b'\n_START_ARTICLE_\nHerbard VIII. Turja\xc5\xa1ki\n_START_SECTION_\nGrb (rodovni grb Turja\xc5\xa1kih)\n_START_PARAGRAPH_\nNa rde\xc4\x8dem \xc5\xa1\xc4\x8ditu vzpenjajo\xc4\x8di se tur (v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini\xc2\xa0\xc2\xbbAuerochse\xc2\xab), po katerem je rodbina dobila ime.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nHerbard se je rodil v \xc4\x8dasu, ko so \xc5\xbeivljenje na Kranjskem zaznamovali predvsem trije dejavniki: \xc5\xa1irjenje reformacije, tur\xc5\xa1ki vpadi in kme\xc4\x8dki upori. Kot mladeni\xc4\x8d se je \xc5\xa1olal na Dunaju. \xc5\xbde kmalu v mladosti se je sre\xc4\x8dal s protestantizmom in se spreobrnil k evangeli\xc4\x8danski veri. Tako kot sta mu narekovala voja\xc5\xa1ki talent in temperament, se je po zgledu mnogih svojih prednikov Turja\xc5\xa1kih, podal na voja\xc5\xa1ko pot. Pod izku\xc5\xa1enim vodstvom Ivana pl. Lenkovi\xc4\x87a, takratnega mejnega poveljnika \xc5\xa0tajerske in Slovenske krajine in organizatorja Vojne krajine na Hrva\xc5\xa1kem, je dobil mladi Auersperg prilo\xc5\xbenost, da se izka\xc5\xbee v neposrednih bojih s Turki. Njegove zasluge na voja\xc5\xa1kem polju so bile tako velike, da so ga leta 1548, ko je bil star komaj 20 let, izbrali za glavarja Uskokov v takrat strate\xc5\xa1ko pomembni mejni utrdbi Senj na dalmatinski obali. 14. marca 1550 je sledilo povi\xc5\xa1anje v svobodnega gospoda, leta 1557 pa \xc5\xa1e imenovanje za podpoveljnika na hrva\xc5\xa1ki meji. Leta 1556 je v dolini reke Une, blizu utrdbe Novi v dana\xc5\xa1nji zahodni Bosni premagal tur\xc5\xa1ko vojsko in ujel njenega poveljnika. Za to dejanje je bil imenovan za de\xc5\xbeelnega glavarja Kranjske, polo\xc5\xbeaj, ki je v tistih nemirnih \xc4\x8dasih predstavljal velik izziv. Funkcijo de\xc5\xbeelnega glavarja je obdr\xc5\xbeal in opravljal vse do svoje smrti leta 1575, po drugih virih do leta 1572. Leta 1569 je kot general-poveljnik prevzel tudi upravo nad celotno hrva\xc5\xa1ko Vojno krajino.\n_START_SECTION_\nSpodbujevalec protestantizma na Kranjskem\n_START_PARAGRAPH_\nV 16. stoletju je postajal, tako kot drugod po Evropi, tudi na Kranjskem vse glasnej\xc5\xa1i klic po \xc2\xb4Reformaciji Cerkve v glavi in udih`. Kot mnogo drugih kranjskih stanovskih kolegov, plemi\xc4\x8dev, je bil tudi Herbard Turja\xc5\xa1ki prepri\xc4\x8dan pripadnik in podpornik protestantizma. \xc5\xbde od mladosti dalje se je odprto priznaval za pripadnika evangeli\xc4\x8danske veroizpovedi in se na\xc4\x8delno upiral vsem protireformatorskim ukrepom, ki jih je izvajala takratna katoli\xc5\xa1ka hierarhija._NEWLINE_Protestantska rodbina Turja\xc5\xa1kih je tako vzdr\xc5\xbeevala prijateljske vezi s Primo\xc5\xbeem Trubarjem, piscem prve tiskane knjige v slovenskem jeziku in najvidnej\xc5\xa1im slovenskim protestantom tistega \xc4\x8dasa. Ko se je neko\xc4\x8d Trubar, po \xc5\xa1e enem od mnogih pregonov s strani katoli\xc5\xa1ke cerkve, iz Nem\xc4\x8dije vra\xc4\x8dal na rodno Kranjsko, mu je Herbardova \xc5\xbeena naproti poslala tri konje in ga povabila na Turja\xc5\xa1ki grad. Turja\xc5\xa1ki so podpirali tudi drugega od za\xc4\x8detnikov slovenske literature, magistra Jurija Dalmatina, avtorja prve Biblije v slovenskem jeziku._NEWLINE_V cerkvi Sv. Kancijana, v neposredni bli\xc5\xbeini Turjaka, so Turja\xc5\xa1ki od leta 1564 nastavili protestantskega duhovnika. Prav tako je lahko od takrat dalje tudi vse ma\xc5\xa1e v grajski kapeli daroval izklju\xc4\x8dno luteranski duhovnik._NEWLINE_Poleg nepravilnosti v Cerkvi tistega \xc4\x8dasa je bil Herbard kriti\xc4\x8den tudi do obna\xc5\xa1anja razvajenega kranjskega plemstva; videl je namre\xc4\x8d, da plemi\xc4\x8di le zelo neradi iz lastnega \xc5\xbeepa krijejo stro\xc5\xa1ke obrambe de\xc5\xbeele pred zunanjim sovra\xc5\xbenikom in da to breme s povi\xc5\xa1anjem davkov mnogo raje prelo\xc5\xbeijo na ple\xc4\x8da slovenskih kmetov. V tem je Turja\xc5\xa1ki zelo to\xc4\x8dno predvidel naslednjo nevarnost, ki de\xc5\xbeeli ni grozila od zunaj, temve\xc4\x8d od znotraj - kme\xc4\x8dke upore.\n_START_SECTION_\nPredpriprave\n_START_PARAGRAPH_\nV Brucku na Muri, \xc5\xa0tajerska, kjer so se na za\xc4\x8detku septembra 1575 zbrali odposlanci notranjeavstrijskih de\xc5\xbeel, da bi se posvetovali o obrambi meja pred Turki, je Herbard Turja\xc5\xa1ki prejel novico o koncentraciji ve\xc4\x8djih tur\xc5\xa1kih \xc4\x8det pri Biha\xc4\x87u v Bosni. Pet tur\xc5\xa1kih begov se je pripravljalo, da z dobro oboro\xc5\xbeeno vojsko pomendra Hrva\xc5\xa1ko. Turja\xc5\xa1ki je dejal:\xc2\xa0\xc2\xbbNe bom se izogibal bitki, \xc4\x8deprav vem, da me bo to tokrat stalo glave.\xc2\xab\xc2\xa0Kmalu nato se je s spremstvom podal na pot do meje. Poln smrtnih slutenj je nekaj dni pre\xc5\xbeivel \xc5\xa1e z dru\xc5\xbeino na Turja\xc5\xa1kem gradu in sestavil svojo oporoko. Kmalu zatem se je skupaj s svojim sinom Volkom Engelbertom in 50 drugimi vitezi podal na pot do Pobre\xc5\xbeja na Kolpi. Od tam je odposlal sporo\xc4\x8dilo vsem oficirjem Vojne krajine, naj nemudoma oboro\xc5\xbeijo svoje \xc4\x8dete in se v roku \xc5\xa1tirih dni priklju\xc4\x8dijo njegovi \xc4\x8deti pri utrdbi Buda\xc4\x8dki v dana\xc5\xa1njem Kordunu. Sam Turja\xc5\xa1ki s svojimi vitezi je bil 21. septembra \xc5\xbee pri hrva\xc5\xa1kem plemi\xc4\x8du Tu\xc5\xa1ilovi\xc4\x87u v bli\xc5\xbeini Buda\xc4\x8dkega in se tam utaboril.\n_START_SECTION_\nPotek bitke\n_START_PARAGRAPH_\nTurja\xc5\xa1kemu se je pridru\xc5\xbeilo okoli 1000 konjenikov in pribli\xc5\xbeno 1000 pe\xc5\xa1akov. Valvasor poro\xc4\x8da, da je Turja\xc5\xa1ki pred bitko pre\xc5\xbeivel nemirno no\xc4\x8d, kot da bi slutil, da bo kmalu izdan, obkoljen in izgubljen. \xc5\xa0e v temi je dal prebuditi svoje slu\xc5\xbeabnike, se oblekel v polno bojno opremo in poslal \xc5\xa1tiri hrva\xc5\xa1ke viteze v izvidnico. Bilo je 22. septembra 1575. Spregovoril je \xc5\xa1e nekaj vzpodbudnih besed s svojim sinom, zvestim soborcem Friderikom Vi\xc5\xa1njegorskim, poglavarjem strelcev, in drugimi. Nato se je namenil, da pregleda svoje \xc4\x8dete._NEWLINE_Takrat je napadla manj\xc5\xa1a enota Turkov. Turja\xc5\xa1ki je takoj poprijel in nagnal tur\xc5\xa1ko izvidnico v beg. Medtem pa se je taboru \xc5\xbee pribli\xc5\xbealo jedro tur\xc5\xa1ke vojske in pospe\xc5\xa1eno jezdilo na pomo\xc4\x8d svojim. Pritisk Turkov je postajal vse nevzdr\xc5\xbenej\xc5\xa1i in krog okoli Turja\xc5\xa1kega se je nezadr\xc5\xbeno o\xc5\xbeil. V \xc5\xbearu bitke, ko je Turja\xc5\xa1ki posku\xc5\xa1al pomagati hrva\xc5\xa1kemu soborcu Ivanu Voljkovi\xc4\x87u iz sovra\xc5\xbenikovega obro\xc4\x8da, so mu Turki ustrelili konja, ga potegnili iz sedla, umorili in obglavili._NEWLINE_Enote Turja\xc5\xa1kega, ki so bile \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno ve\xc4\x8dkratno podrejene tur\xc5\xa1kim (poro\xc4\x8dila govorijo o 10.000 do 12.000 tur\xc5\xa1kih bojevnikih) so bile uni\xc4\x8dene. Poleg Turja\xc5\xa1kega so padli tudi Friderik Vi\xc5\xa1njegorski, Daniel von Tettau in \xc5\xa1e 200 drugih iz najo\xc5\xbejega spremstva. Volk Engelbert Turja\xc5\xa1ki, Herbardov sin, Balthasar von Gusitsch, Volk Ensthaler, Toma\xc5\xbe \xc4\x8cade\xc5\xbe, Julius von Sara in Christoph Purgstaller so bili ujeti. Nekaj \xc4\x8dlanov odprave je pobegnilo nazaj na Pobre\xc5\xbeje, kjer so poro\xc4\x8dali o popolnem porazu.\n_START_SECTION_\nZmagoslavni pohod v Istanbulu\n_START_PARAGRAPH_\nZmaga nad Herbardom Turja\xc5\xa1kim, slavnim glavarjem vojvodine Kranjske in vrhovnim poveljnikom hrva\xc5\xa1ke Vojne krajine je bila za Turke velik uspeh. 9. decembra 1575 je Istanbul do\xc5\xbeivel zmagoslaven pohod tur\xc5\xa1kih \xc4\x8det, zmagovalk nad Turja\xc5\xa1kim, skozi mesto. Takratni odposlanec rimskega cesarja pri otomanskem sultanu je sprevod opisal nekako takole: v povorki so Turki slavnostno nosili na kopja nabodeni glavi Herbarda in njegovega tovari\xc5\xa1a, Friderika Vi\xc5\xa1njegorskega. Vsako kopje je nosil tisti, ki je umrlega dejansko obglavil. Turek Deli Peruana, ki je obglavil Turja\xc5\xa1kega, je bil imenovan za zaima, pla\xc4\x8do pa so mu povi\xc5\xa1ali na 250 zlatnikov. Imel je tudi mo\xc5\xbenost, da bo povzdignjen na rang alorija ali sansabega. Turek Deli Regiex, ki je obglavil Vi\xc5\xa1njegorskega, je bil prav tako povzdignjen za zaima in dodeljena mu je bila letna pla\xc4\x8da 2000 asperov. Odsekana glava kranjskega de\xc5\xbeelnega glavarja je delovala s svojo rde\xc4\x8de-sivo brado in osivelimi lasmi nekako\xc2\xa0\xc2\xbbprijateljsko\xc2\xab. Glava Vi\xc5\xa1njegorskega je delovala nekako bolj dolga in je bila brez brade.\n_START_SECTION_\nGlavi Herbarda Turja\xc5\xa1kega in Friderika Vi\xc5\xa1njegorskega\n_START_PARAGRAPH_\nGlavama Turja\xc5\xa1kega in Vi\xc5\xa1njegorskega so Turki odstranili ko\xc5\xbeo in ju balzamirali. V tak\xc5\xa1nem stanju so ju njuni sorodniki odkupili od Turkov za 20.000 zlatnikov. Valvasor, ki je Turja\xc5\xa1ki grad zelo dobro poznal, v svoji Slavi Vojvodine Kranjske poro\xc4\x8da, da sta bili naga\xc4\x8deni glavi shranjeni v skrinji iz cipresovega lesa v oro\xc5\xbearni gradu in \xc4\x8duvani kot dru\xc5\xbeinski relikviji. Po hudih bojih med slovenskimi belogardisti in partizani leta 1943, ko je bil grad Turjak prakti\xc4\x8dno razdejan, je izginila tudi skrinja. Obe naga\xc4\x8deni lobanji sta upodobljeni na nekaterih starih \xc4\x8drno-belih risbah, obstaja pa celo ena barvna fotografija; to bi lahko pomenilo, da skrinja iz cipresovega lesa \xc5\xa1e danes obstaja in se \xc5\xa1e vedno nekje hrani.\n_START_SECTION_\nMo\xc5\xa1eja Ferhadija\n_START_PARAGRAPH_\nZ denarjem, ki so ga Turki prejeli kot odkupnino za obe lobanji in osvoboditev Herbardovega sina Volka Engelberta, je Ferhad-Beg pla\xc4\x8dal gradnjo mo\xc5\xa1eje Ferhadija v Banja Luki. Mo\xc5\xa1ejo so dokon\xc4\x8dali leta 1580._NEWLINE_Leta 1993, med dr\xc5\xbeavljansko vojno v Bosni in Hercegovini so srbski nacionalisti mo\xc5\xa1ejo zravnali s tlemi. Obnova se je za\xc4\x8dela leta 2001.\n_START_SECTION_\nPosledice poraza pri Buda\xc4\x8dkem\n_START_PARAGRAPH_\nPo Herbardovi smrti je poveljstvo nad Vojno krajino prevzel njegov brat, Vajkard Turja\xc5\xa1ki. Ker mu je primanjkovalo denarja, je moral za nekaj \xc4\x8dasa razpustiti zbrano obmejno vojsko. Vojaki so se razpr\xc5\xa1ili na vse strani, po potrebi tudi ropali in morili med lokalnim kme\xc4\x8dkim prebivalstvom. Tako so - poleg Turkov - ti vojaki s\xc4\x8dasom predstavljali za lokalno prebivalstvo najve\xc4\x8djo nevarnost. To popolno razsulo Vojne krajine je omogo\xc4\x8dilo Turkom prakti\xc4\x8dno neoviran prehod preko Kolpe, kar so izkoristili za nove in nove roparske pohode po Kranjskem. Polo\xc5\xbeaj na meji je bil nevzdr\xc5\xbeen. Tako je habsbur\xc5\xa1ki nadvojvoda Karl kupil ozemlje hrva\xc5\xa1kega grofa Zrinjskega med rekami Kolpo, Korano in Dobrno in dal leta 1579 tam postaviti po njem poimenovano utrdbo Karlsstadt, dana\xc5\xa1nji Karlovac. Ta je kasneje predstavljal eno najpomembnej\xc5\xa1ih preprek nadaljnjemu prodoru Turkov v na\xc5\xa1e kraje.'