b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xa0panska humanisti\xc4\x8dna medicina v 20. stoletju\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc5\xa0paniji je v 20. stoletju vladalo protislovje. Ve\xc4\x8dina evropskih narodov je pre\xc5\xbeivljala globoko kulturno, socialno in politi\xc4\x8dno krizo, po drugi strani pa \xc5\xbeivela v zelo plodnem obdobju, ki ga je povzro\xc4\x8dil filozofski na\xc4\x8din razmi\xc5\xa1ljanja. (Abell\xc3\xa1n 1989:164); (Cerezo y Gal\xc3\xa1n 1993:150) Iz filozofskih krogov, ki niso podpirali vklju\xc4\x8devanja metode eksperimenta v raziskave o realnosti, so znanje \xc4\x8drpali tudi raziskovalci iz znanstvenega okolja. \xc5\xa0panija je v tistih \xc4\x8dasih delala prve korake modernizacije.\n_START_SECTION_\nRazvoj znanosti v \xc5\xa0paniji v prvi polovici 20. stoletja\n_START_PARAGRAPH_\nNa razvoj znanosti v \xc5\xa0paniji v prvi polovici 20. stoletja je najbolj vplivala ustava Odbora za \xc5\xa1iritev \xc5\xa1tudija (Junta de Ampliaci\xc3\xb3n de Estudios \xe2\x80\x93 JAE), katerega prvi predsednik je bil Santiago Ram\xc3\xb3n y Cajal. (Abell\xc3\xa1n 1972: 178) Glavni namen Odbora je bil osvestiti bodo\xc4\x8de in tedanje profesorje o kulturnem okolju drugih evropskih narodov. To je bil eden izmed ukrepov, s katerimi so \xc5\xbeeleli evropeizirati \xc5\xa0panijo in jo na ta na\xc4\x8din povle\xc4\x8di iz kulturne, politi\xc4\x8dne in socialne izolacije, v kateri se je nahajala. Ena izmed prvih iniciativ Odbora je bila podelitev \xc5\xa1tipendij \xc5\xa1tudentom za bivanje v tujini. S tem so pomagali tistim \xc5\xa1tudentom, ki so se nameravali posvetiti raziskavam in raziskovalnemu delu nasploh._NEWLINE_V prvi polovici 20. stoletja je za\xc4\x8del na podro\xc4\x8dju raziskovalnega dela in medicinske prakse rasti pozitivizem. Pojavil se je kot posledica branja revije Anales de Ciencias M\xc3\xa9dicas (Zbornik o medicinskih vedah), katerega prva \xc5\xa1tevilka je iz\xc5\xa1la leta 1876. Omenjena revija je bila predvsem medij preko katerega so se \xc5\xa1irile ideje pozitivizma.\xc2\xa0\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nSantiago Ram\xc3\xb3n y Cajal\n_START_PARAGRAPH_\nEden izmed raziskovalcev, ki so se ga dotaknile ideje pozitivizma je bil Santiago Ram\xc3\xb3n y Cajal. Svojo kariero je za\xc4\x8del kot docent anatomije na Univerzi v Valencii, pozneje pa se je usmeril predvsem k nevrohistologiji. Je eden izmed pomembnej\xc5\xa1ih znanstvenikov, saj je za svoje delo prejel tudi Nobelovo nagrado za podro\xc4\x8dje medicine leta 1906. Nagrado si je prislu\xc5\xbeil z raziskavami o strukturah \xc5\xbeiv\xc4\x8dnega sistema. Po prejetju Nobelove nagrade se je pri\xc4\x8del ukvarjati z literarnimi spisi, kjer je izra\xc5\xbeal svoja stali\xc5\xa1\xc4\x8da o pozitivizmu.\n_START_SECTION_\nGregorio Mara\xc3\xb1\xc3\xb3n\n_START_PARAGRAPH_\nOmembo si zaslu\xc5\xbei tudi endokrinolog Gregorio Mara\xc3\xb1\xc3\xb3n. Slednji ima po Alainu Guyu vodilno vlogo na podro\xc4\x8dju psihiatri\xc4\x8dne filozofije (Guy 1985: 355-357). Mara\xc3\xb1\xc3\xb3n je bil direktor oddelka za\xc2\xa0 medicinsko patologijo v Splo\xc5\xa1ni bolni\xc5\xa1nici v Madridu. S svojim delom je prispeval pomembne zaklju\xc4\x8dke in razmi\xc5\xa1ljanja ter tako pripravil pot do premi\xc5\xa1ljevanj o medicinski antropologiji. Velik pe\xc4\x8dat so pustili njegovi eseji v katerih, zahvaljujo\xc4\x8d znanju enkrinologije, slika patolo\xc5\xa1ko-biografske orise zgodovinskih in literarnih junakov, ki temeljijo na predhodni analizi \xc4\x8dustev in imajo psihosomatski pristop: na primer, Don Juan, ki ga predstavi kot nepopolnega \xc4\x8dloveka/mo\xc5\xa1kega, ki se je nesposoben osredoto\xc4\x8diti na zgolj en ljubezenski objekt (Mara\xc3\xb1\xc3\xb3n 1940); Fr\xc3\xa9d\xc3\xa9ric Amiel, pri katerem Mara\xc3\xb1\xc3\xb3n analizira pla\xc5\xa1nost oziroma srame\xc5\xbeljivost. Pomembne so tudi njegove slede\xc4\x8de raziskave: \xc5\xa1tudije o izvoru impotence, katere protagonist je \xc2\xa0Enrique IV de Castilla, o nasilnosti Tiberia in o \xc5\xbeelji po mo\xc4\x8di, kjer je glavni lik conde-duque de Olivares (Abell\xc3\xa1n 1972: 316-317).\n_START_SECTION_\nRazvoj znanosti v \xc5\xa0paniji v drugi polovici 20. stoletja\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc5\xa0paniji se je med letoma 1940 in 1950 posve\xc4\x8dalo veliko \xc4\x8dasa prevajanju del najve\xc4\x8djih predstavnikov nem\xc5\xa1ke antropolo\xc5\xa1ke medicine . Ob istem \xc4\x8dasu je Odbor (JAE) vlagal veliko truda v to, da bi se \xc5\xa0panci odlo\xc4\x8dili za izmenjave z Nemci, in tako odprli kulturni ambient \xc5\xa0panije evropskim tokovom. Najbolj prepoznavne osebnosti tistega \xc4\x8dasa, v okolju dialoga med filozofijo in medicino, sta bila Pedro La\xc3\xadn Entralgo in Juan Rof Carballo. Oba sta nekaj let delovala in ustvarjala na Dunaju in v K\xc3\xb6lnu in na ta na\xc4\x8din imela mo\xc5\xbenost pristnega stika z nem\xc5\xa1ko antropolo\xc5\xa1ko medicino.\n_START_SECTION_\nPedro La\xc3\xadn Entralgo\n_START_PARAGRAPH_\nPedro La\xc3\xadn Entralgo, zdravnik in zgodovinar, je veliko svojega \xc4\x8dasa posve\xc4\x8dal prebiranju del von Weizs\xc3\xa4ckerja, glavnega predstavnika nem\xc5\xa1ke antropolo\xc5\xa1ke medicine. Prav ta dela so mu olaj\xc5\xa1ala in omogo\xc4\x8dila oblikovanje biografskega pojma patologije oziroma bolezni (Entralgo 1950: XIII). La\xc3\xadn Entralgo je poznan, poleg iz\xc4\x8drpne zaloge del s podro\xc4\x8dja zgodovine medicine, tudi po svojih esejih, ki govorijo o antropolo\xc5\xa1ki medicini. V teh sku\xc5\xa1a predstaviti pravo antropolo\xc5\xa1ko teorijo bolezni. V \xc4\x8dloveku, po La\xc3\xadnu, bolezen ni zgolj enostavna patolo\xc5\xa1ka reakcija, temve\xc4\x8d tudi osebna realnost in biografski odgovor.\xc2\xa0Gre torej za to, da se zdru\xc5\xbeita skladnost bolnikovega telesa (prvine, ki ga sestavljajo), njegove nravi, pojmovanje tipi\xc4\x8dno za tradicijo Hipokratove medicine, kot bolnikova celostna osebnost (bolnik kot oseba). Ko obravnava bolnikove nravi, govori o tem, da je \xc5\xbeivo bitje podvr\xc5\xbeeno bolezni, ko pa govori o bolniku kot celostni osebi pride do zaklju\xc4\x8dka, da je oseba vir bolezni, kar pomeni, da bolezen nosi v sebi, da bolezen obvladuje njegovo telo, ker bolezen telo obsede na pozitivni ali negativni na\xc4\x8din (Gracia 1972: 134). La\xc3\xadn Entralgo je pokazal, kako je v bistvu antropologija edinstvena podlaga filozofije medicine, saj celotno videnje medicine sestoji iz dolo\xc4\x8dene slike \xc4\x8dloveka. Iz definicije antropolo\xc5\xa1ke medicine La\xc3\xadn Entralga je mo\xc5\xbeno izlu\xc5\xa1\xc4\x8diti dejstvo, da je podlaga njegovih teorij splo\xc5\xa1na antropologija, kar pomeni splo\xc5\xa1no filozofsko poznavanje \xc4\x8dloveka.\n_START_SECTION_\nJuan Rof Carballo\n_START_PARAGRAPH_\nJuan Rof Carballo je bil biokemi\xc4\x8dni patolog. Zanimala ga je predvsem psihosomatska medicina in razna vpra\xc5\xa1anja s podro\xc4\x8dja medicinske antropologije. Bil je prvi, ki je v \xc5\xa0paniji predstavil psihoanalizo, \xc4\x8deprav ni poznal celotne razse\xc5\xbenosti te metode v \xc4\x8dasu predstavitve odkritja publiki. Rof Carballo je ponotranjil razliko med odnosi razumevanja in vzro\xc4\x8dno-posledi\xc4\x8dnimi odnosi, ki jo je izumil K. Jaspers. Z razumevanjem teh odnosov je zdravil bolezni psihosomatskega izvora. Razlika med tema dvema tipoma odnosov vodi do dveh razli\xc4\x8dnih zvrsti psihopatologij: \xc2\xa0\xc2\xbbpsicopatolog\xc3\xada comprensiva\xc2\xab, ki uporablja \xc4\x8dlovekovo preteklost in genetsko determiniranost za razlago fenomena oziroma da bi pri\xc5\xa1la do trdnega notranjega dokaza, ter\xc2\xa0\xc2\xbbpsicopatolog\xc3\xada objetiva\xc2\xab, pri kateri prednja\xc4\x8di vzro\xc4\x8dno-posledi\xc4\x8dna povezava, preko katere se dose\xc5\xbee objektivni dokaz (Rof Carballo 1994: 35-37). Poleg Jaspersa Rof Carballo v svojih delih veliko omenja tudi Viktorja von Weizs\xc3\xa4ckerja. Iz njegovih del je galicijski zdravnik \xc4\x8drpal predstave o\xc2\xa0\xc2\xbbGestaltkreis\xc2\xab, oziroma o teoriji zaznavne in gibalne enotnosti, ki se nana\xc5\xa1a na spoznanja, ki jih mora zdravnik imeti o svojem pacientu oziroma o bolniku. Avtenti\xc4\x8dna os Rof Carballeve antropologije je tudi kategorija spleta oziroma prepleta \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega \xc5\xbeivljenja z genetskim materialom in odnosom z ljudmi, ki skrbijo za njegovo vzgojo.\n_START_SECTION_\nZaklju\xc4\x8dek\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav so \xc5\xa0panci v 20. stoletju iskali navdih v nem\xc5\xa1ki antropolo\xc5\xa1ki medicini, so uspeli razviti svojo razli\xc4\x8dico medicine s pristnimi potezami. Tako Juan Rof Carballo kot Pedro La\xc3\xadn Entralgo sta sku\xc5\xa1ala ohraniti in o\xc5\xbeiviti svojo kulturno tradicijo. Poleg tega sta se posve\xc4\x8dala tudi fenomenologiji in hermenevtiki. Da ima \xc5\xa1panska humanisti\xc4\x8dna medicina lastne poteze dokazuje tudi bolj odprt pogled, ki ga gojijo do nadnaravnih pojavov in do upanja kot del pozitivne psihologije. Stopnja sprejemanja je mnogo ve\xc4\x8dja kot pri drugih narodih.'