b"\n_START_ARTICLE_\nAlessandro Ferrero La Marmora\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je kot osmi otrok (in tretji od mo\xc5\xa1kih otrok) v dru\xc5\xbeini markiza Celestina Ferrera della Marmora, stotnika v Regimmento d'Ivrea in grofice Raffaelle Silver Bersazio, s katero sta imela 16 otrok. Tudi trije njegovi bratje so postali generali: Carlo Emanuele Ferrero La Marmora, Alfonso Ferrero La Marmora in Alberto Ferrero La Marmora._NEWLINE_\xc5\xbde zgodaj se je posvetil znanstvenemu preu\xc4\x8devanju novih metod, katere bi bile lahko uporabljene za izbolj\xc5\xa1anje voja\xc5\xa1ke mo\xc4\x8di. Tako se je odpravil na \xc5\xa1tudijsko potovanje po Franciji, Angliji, Bavarski, Sa\xc5\xa1ki, \xc5\xa0vici in Tirolski, kjer je \xc5\xa1tudiral njihovo oboro\xc5\xbeitev, organizacijo ter izobra\xc5\xbeevanje njihovih oboro\xc5\xbeenih sil. V svoji hi\xc5\xa1i je tako postavil delavnico, v kateri je sam eksperimentiral z razli\xc4\x8dnimi modeli oro\xc5\xbeja._NEWLINE_Leta 1831 je prvi\xc4\x8d predlagal ustanovitev tretje vrsti lahke pehote - bersaljerov. Slednji so bili ustanovljeni leta 1835, ko je svoj predlog bersaljerov in novega modela topa pokazal kralju Karlu Albertu Savojskemu. 1. julija 1836 so se bersaljeri prvi\xc4\x8d javno pokazali na paradi; kralj Karl Albert je bil z njihovim nastopom takoj zadovoljen, da je ukazal njihovo vklju\xc4\x8ditev v piemontsko redno vojsko._NEWLINE_Do konca \xc5\xbeivljenja je tako La Marmora poveljeval bersaljerjom, ki so opravljali dol\xc5\xbenost lovcev: pripadniki lahke pehote so izvajali izvidni\xc5\xa1tvo ter po potrebi delovali tudi kot juri\xc5\xa1ne enote. Prvotno jim je bila namenjena tudi vloga gorskih enot, ki pa je bila leta 1872 dodeljena novoustanovljenim Alpinom; od takrat med obema enotama obstaja rivalstvo._NEWLINE_Leta 1848 je sodeloval v bitki za Goito (1848) prve italijanske osamosvojitvene vojne, med katero je bil 8. aprila te\xc5\xbeko ranjen v \xc4\x8deljust. V \xc4\x8dasu okrevanja je napisal prvi priro\xc4\x8dnik za usposabljanje in uporabo bersaljerov. Ob piemontskem vstopu v krimsko vojno je 22. marca 1854 na prigovarjanje svojega brata Alfonsa (ki je bil poveljnik celotne ekspedicijske sile) prevzel poveljstvo 2. piemontske ekspedicijske divizije, a je kmalu po izkrcanju na Krim umrl za kolero. _NEWLINE_V njegovem rodnem mestu so mu leta 1867 postavili spomenik."