b'\n_START_ARTICLE_\nTeorija razbitih oken\n_START_PARAGRAPH_\nTeorija razbitih oken je kriminolo\xc5\xa1ka teorija o postavljanju norm in signalnega efekta v urbanih okoljih, kjer sta prisotna nered in vandalizem ter pove\xc4\x8dana kriminaliteta in nesocialno vedenje. Po tej teoriji prepre\xc4\x8devanje manj\xc5\xa1ih zlo\xc4\x8dinov, kot so vandalizem, pijan\xc4\x8devanje v javnosti in nepla\xc4\x8devanje cestnin, pomaga ustvariti okolje reda in zakonitosti in s tem prepre\xc4\x8duje nastanek huj\xc5\xa1ih zlo\xc4\x8dinov._NEWLINE_Teorijo sta leta 1982 formulirala dru\xc5\xbeboslovna znanstvenika James Q. Wilson in George L. Kelling. Od takrat je bila ta teorija predmet \xc5\xa1tevilnih debat, tako v dru\xc5\xbeboslovju, kot v javni sferi. Teorija je bila uporabljena kot podlaga za ve\xc4\x8d reform kriminalitetne politike, vklju\xc4\x8dno s sporno mno\xc5\xbei\xc4\x8dno uporabo t. i. metode\xc2\xa0\xc2\xbbustaviti, vpra\xc5\xa1ati in preiskati\xc2\xab\xc2\xa0policijskega oddelka v mestu New York.'