b'\n_START_ARTICLE_\nAfrika (rimska provinca)\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nOzemlje province Afrike je do tretje punske vojne pripadalo Kartagini. Drugi ve\xc4\x8dji mesti v regiji sta bili Hadrumetum, sedanji Sousse v Tuniziji, ki je bil kasneje prestolnica province Bizacene in Hippo regius, sedanja Annaba v Al\xc5\xbeiriji._NEWLINE_Prva rimska kolonija Africa Proconsularis (Prokonzulska Afrika) ali Africa Vetus (Stara Afrika) je obsegala najbolj plodni del prej\xc5\xa1njega karta\xc5\xbeanskega ozemlja. Provinco je upravljal prokonzul. Upravno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de kolonije je bila Utika v Tuniziji. Preostalemu ozemlju je vladal podlo\xc5\xbeni numidijski kralj Masinisa. V tistem \xc4\x8dasu \xc4\x8dasu je bil glavni cilj rimske politike prepre\xc4\x8diti rast \xc5\xa1e ene velike mo\xc4\x8di nedale\xc4\x8d od Sicilije. Leta 118 pr. n. \xc5\xa1t. je numidijski princ Jugurta posku\xc5\xa1al ponovno zdru\xc5\xbeiti manj\xc5\xa1a berberska kraljestva. Po njegovi smrti je ve\xc4\x8dina njegovega ozemlja pri\xc5\xa1lo pod oblast mavretanskega kralja Bokha I. in takrat se je rimska oblast v Afriki trdno zakoreninila. Ko se je leta 27 pr. n. \xc5\xa1t. Rimska republika preoblikovala v cesarstvo, je Afrika postala cesarska provinca._NEWLINE_Cesarja Avgust in kasneje Kaligula sta izvedla nekaj politi\xc4\x8dnih in ozemeljskih reform, Klavdij pa je dokon\xc4\x8dal ozemeljsko delitev na uradne rimske province. Afrika je postala senatorska provinca. Po Dioklecijanovih reformah dr\xc5\xbeavne uprave je bila provinca Afrika razdeljena Africo Zeguitano na severu, ki je obdr\xc5\xbeala ime Africa Proconsularis in jo je upravljal prokonzul, in Africo Byzaceno na jugu. Obe sta spadali v diocezo Afrika. Regija je ostala del Rimskega cesarstva do velikih germanskih preseljevanj v 5. stoletju._NEWLINE_Leta 429 so iz \xc5\xa0panije v severno Afriko vdrli Vandali in na ozemlju province ustanovili svoje kraljestvo, v katero je spadala tudi Sicilija, Sardinija in Baleari. Vandali so vladali kot voja\xc5\xa1ka elita, izvajali politiko strogega lo\xc4\x8devanja in zatirali lokalno prebivalstvo. Kot privr\xc5\xbeenci arijanstva so preganjali tudi kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko vero. Proti koncu 5. stoletja je vandalska dr\xc5\xbeava za\xc4\x8dela propadati. Vandali so ve\xc4\x8dino ozemlja v notranjosti celine prepustili Mavrom in drugim berberskim pu\xc5\xa1\xc4\x8davskim plemenom._NEWLINE_Leta 533 je cesar Justinijan I. izkoristil vandalske dinasti\xc4\x8dne spore kot pretvezo za napad nanje. V Afriko je poslal vojsko slavnega vojskovodja Belizarja, da bi ponovno osvojil Afriko. Belizar je v kratkem vojnem pohodu porazil Vandale, triumfalno vkorakal v Kartagino in v provinci ponovno vzpostavil rimsko oblast. Bizantinci so uspe\xc5\xa1no odbili napade pu\xc5\xa1\xc4\x8davskih plemen Amazigov in z ob\xc5\xa1irno mre\xc5\xbeo utrdb uspeli ponovno raz\xc5\xa1iriti svojo oblast v notranjost celine. Cesar Mavricij je severnoafri\xc5\xa1ke province in rimske posesti v \xc5\xa0paniji zdru\xc5\xbeili v Afri\xc5\xa1ki eksarhat. Eksarhat se je razcvetel in iz njega je Heraklij leta 610 strmoglavil tiranskega cesarja Fokasa. Stabilnost in mo\xc4\x8d eksarhata na za\xc4\x8detku 7. stoletja je razvidna tudi iz Heraklijevega razmi\xc5\xa1ljanja, da bi preselil cesarsko prestolnico iz Konstantinopla v Kartagino. Po letu 640 so eksarhat za\xc4\x8deli ogro\xc5\xbeati muslimani. Eksarhat se je upiral do leta 698, ko je muslimanska vojska iz Egipta osvojila Kartagino. Padac Kartagine je pomenil konec rimske in kr\xc5\xa1\xc4\x8danske vladavine v severni Afriki. 222 let po propadu Rima je propadla \xc5\xa1e zadnja provinca Zahodnega rimskega cesarstva.\n_START_SECTION_\nPrebivalstvo\n_START_PARAGRAPH_\nRimske afri\xc5\xa1ke province so bile med najbogatej\xc5\xa1imi regijami v cesarstvu, s katerimi so se kosali samo Egipt, Sirija in sama Italija, zato so se tja selili prebivalci iz celega cesarstva. Najpomembnej\xc5\xa1i so bili pred\xc4\x8dasno upokojeni vojni veterani, ki so za svoje voja\xc5\xa1ke zasluge tam dobili kmetijska zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da. Zgodovinar Theodore Mommsen ocenjuje, da je "v Hadrijanovem obdobju skoraj tretjina prebivalcev vzhodne Numidije, ki se pribli\xc5\xbeno ujema s sodobno Tunizijo, izvirala iz vojnih veteranov"._NEWLINE_\xc5\xa0tevilo rimskih vojakov v severni Afriki je bilo relativno majhno. Armada v Numidiji in dveh mavretanskih provincah je imela pribli\xc5\xbeno 28.000 vojakov in pomo\xc5\xbenega osebja. Od 2. stoletja n. \xc5\xa1t. dalje so voja\xc5\xa1ke posadke sestavljali ve\xc4\x8dinoma doma\xc4\x8dini, tudi Berberi. Razvilo se je \xc5\xa1tevilno latinsko govore\xc4\x8de prebivalstvo, ki je delilo ozemlje s punsko in berbersko govore\xc4\x8dimi doma\xc4\x8dini._NEWLINE_Abun-Nasr v svoji Zgodovini Magreba o so\xc5\xbeitju med doma\xc4\x8dini in Rimljani pravi: "Berberi so bili vedno bolj pripravljeni sprejeti rimski na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja, \xc4\x8deprav so tujci z oro\xc5\xbejem osvojili njihovo zemljo, ker Rimljani niso izvajali nobenega rasnega izklju\xc4\x8devanja in so bili izredno strpni do berberskh verskih kultov, tako doma\xc4\x8dih kot izposojenih od Karta\xc5\xbeanov. Rimska kultura je na zasedena ozemlja kljub temu prodirala neenakomerno in v notranjosti vzhodne Tunizije in Numidije so ostali \xc5\xbeepi neromaniziranih Berberov, ki so se ohranili skozi celo rimsko obdobje"._NEWLINE_Do propada Zahodnega rimskega cesarstva je bil skoraj ves Magreb popolnoma romaniziran. Rimski Afri\xc4\x8dani so \xc5\xbeiveli v precej\xc5\xa1nji blaginji, ki se je, poleg romanizacije, delno dotaknila tudi prebivalcev izven rimskega limesa, predvsem Garamantov in Getulov, ki so se sre\xc4\x8dali z rimskimi odpravami v Podsaharsko Afriko.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nRazcvet ve\xc4\x8dine mest je temeljil na poljedelstvu. Severno Afriko so imenovali "\xc5\xbeitnica cesarstva", ker je po eni od ocen pridelala milijon ton \xc5\xbeit letno. \xc4\x8cetrtino pridelkov so izvozili. Poleg \xc5\xbeita so pridelovali tudi stro\xc4\x8dnice, fige, grozdje in drugo sadje. V 2. stoletju so \xc5\xbeito izpodrinile oljke. Poleg tega so se ukvarjali s prodajo su\xc5\xbenjev, lovom in izvozom eksoti\xc4\x8dnih divjih \xc5\xbeivali, tekstila, marmorja, vina, lesa, \xc5\xbeivine, volne in afri\xc5\xa1ke rde\xc4\x8de lon\xc4\x8devine.'