b'\n_START_ARTICLE_\nEmirat Sicilija\n_START_SECTION_\nUpor Eufemija in postopna muslimanska zasedba otoka\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 826 je Eufemij, poveljnik bizantinske flote Sicilije, ga je prisilil nuno, da se je z njim poro\xc4\x8dila. Cesar Mihael II. je prevzel zadevo in odredil, da general Konstantin prekli\xc4\x8de zakonsko zvezo in odre\xc5\xbee nos Eufemiju. Eufemij se je uprl, umoril Konstantina in nato zasedel Sirakuze; kasneje je bil pora\xc5\xbeen in izgnan v Severno Afriko. Ponudil je vladavino Sicilije Ziyadat Allahu, aghlabidskemu emirju iz Tunizije v zameno za mesto generala in varnost; poslan je bil v arabsko vojsko._NEWLINE_Slednji so se strinjali, da bodo osvojili Sicilijo in obljubili, da bodo dali Eufemiju v zameno letno pokojnino in zaupali zasedbo 70-letnemu kadiju Asadu ibn al-Furatu. Muslimanska sila je \xc5\xa1tela 10.000 pe\xc5\xa1akov, 700 konjenikov in 100 ladij, ki so jih okrepile ladje Eufemija po pristanku v Mazari del Vallo. Prva bitka proti zvestim bizantinskim enotam se je zgodila 15. julija 827 v bli\xc5\xbeini Mazare zmagali so Aghlabidi. Asad je kasneje osvojil ju\xc5\xbeno obalo otoka in oblegal Sirakuze. Po letu obleganja in poskusu upora so njegovi vojaki premagali veliko vojsko, poslano iz Palerma, ki jo je podpirala tudi bene\xc5\xa1ka flota pod vodstvom do\xc5\xbea Giustiniana Participazia. Toda, ko je kuga ubila mnoge muslimanske vojske, pa tudi samega Asada, so se muslimani umaknili na grad Mineo. Kasneje so se vrnili v ofenzivo, vendar niso uspeli osvojiti Castrogiovannija (danes Enna, kjer je Eufemij umrl) in se umaknili nazaj v Mazaro._NEWLINE_Leta 830 so prejeli mo\xc4\x8dno okrepitev 30.000 pripadnikov Ifriqijcev in vojsko iz Andaluzije. Iberski muslimani so julija in avgusta istega leta premagali bizantinskega poveljnika Teodota, vendar jih je kuga ponovno prisilila, da so se vrnili v Mazaro in nato v Ifriqijo. Ifriqijske enote, poslane v obleganje Palerma, so ga uspele zajeti po dolgoletnem obleganju septembra 831.  Palermo je postal muslimanska prestolnica Sicilije, preimenovana v al Madinah ("mesto"). _NEWLINE_Osvojitev je bila afera; s precej\xc5\xa1njim uporom in \xc5\xa1tevilnimi notranjimi boj,i je bilo potrebno stoletje za prevzem bizantinske Sicilije. Sirakuze so se \xc5\xa1e dolgo upirale, vendar so padle leta 878, Taormina je padla leta 902, zadnja bizantinska postojanka pa leta 965.\n_START_SECTION_\nObdobje emirata\n_START_PARAGRAPH_\nNaslednja je Siciliji vladala dinastija sunitski Aglabidi iz Tunizije in \xc5\xa1iitski Fatimidi iz Egipta. Vendar pa so v tem obdobju sunitski muslimani oblikovali ve\xc4\x8dino muslimanske skupnosti na Siciliji , pri \xc4\x8demer je bila ve\xc4\x8dina ljudi v Palermu sunitov.  Sunitsko prebivalstvo na otoku je obnavljalo sekta\xc5\xa1ke upore iz severne Afrike od 943 do 947 proti fatimidskim krutim verskim politikam, kar je povzro\xc4\x8dilo ve\xc4\x8d valov beguncev, ki so pribe\xc5\xbeali na Sicilijo, da bi pobegnili fatimidskemu ma\xc5\xa1\xc4\x8devanju.  Bizantinci so izkoristili za\xc4\x8dasen razdor in \xc5\xa1e ve\xc4\x8d let zasedali vzhodni konec otoka._NEWLINE_Po zatrtju upora je fatimidski kalif Ismail al-Mansur postavil al-Hasana al-Kalbija (948-964) za emirja Sicilije. Uspe\xc5\xa1no je nadzoroval nenehne upore Bizantincev in ustanovil dinastijo Kalbid. Napadi v ju\xc5\xbeno Italijo so se nadaljevali pod Kalbidi v 11. stoletju, leta 982 je bila nem\xc5\xa1ka vojska pod Otom II., svetim rimskim cesarjem pora\xc5\xbeena blizu Crotona v Kalabriji. Z emirjem Yusufom al-Kalbijem (986-998) se je za\xc4\x8delo obdobje nazadovanja. Pod al-Akhalom (1017-1037) se je dinasti\xc4\x8dni konflikt okrepil, pri \xc4\x8demer so se frakcije v vladajo\xc4\x8di dru\xc5\xbeini razli\xc4\x8dno povezovale z bizantinskim cesarstvom in Zidri. Po tem obdobju je Al-Mu\'izz ibn Badis posku\xc5\xa1al priklju\xc4\x8diti otok Ziridsom, medtem ko je posegal v spopade med Muslimani; vendar pa poskus konec koncev ni uspel.\n_START_SECTION_\nSicilija pod arabsko vladavino\n_START_PARAGRAPH_\nNovi arabski vladarji so spro\xc5\xbeili zemlji\xc5\xa1ke reforme, kar je pove\xc4\x8dalo produktivnost in spodbudilo rast malih gospodinjstev. Arabci so dodatno izbolj\xc5\xa1ali namakalne sisteme s pomo\xc4\x8djo kanatov. Na Sicilijo so uvedli pomaran\xc4\x8de, limone, pistacije in sladkorni trs. Palermo je opisal Ibn Hawqal, popotnik in trgovec iz Bagdada, ki je leta 950 obiskal Sicilijo. Obmo\xc4\x8dje z obzidjem, imenovano Kasr (pala\xc4\x8da), je sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Palerma \xc5\xa1e danes, z veliko Petkovo mo\xc5\xa1ejo na mestu kasnej\xc5\xa1e rimske stolnice. Predmestje Al-Khalisa (Kalsa) je obsegalo sultanovo pala\xc4\x8do, kopali\xc5\xa1\xc4\x8de, mo\xc5\xa1ejo, vladne urade in zasebni zapor. Ibn Hawqual je ocenil 7000 posameznih mesarjev, ki so trgovali v 150 trgovinah. Do leta 1050 je imel Palermo 350.000 prebivalcev, kar je bilo eno najve\xc4\x8djih mest v Evropi, le v islamski \xc5\xa0paniji jih je imela C\xc3\xb3rdoba ve\xc4\x8d, to je 450.000. V naslednjem kr\xc5\xa1\xc4\x8danskem kraljestvu Sicilija se je prebivalstvo Palerma zmanj\xc5\xa1alo na 150.000, do leta 1330 pa je prebivalstvo Palerma upadlo na 51.000. _NEWLINE_Arabski popotnik, geograf in pesnik Ibn Jubair je obiskal obmo\xc4\x8dje konec 12. stoletja in opisal Al-Kasr in Al-Khaliso (Kalsa):_NEWLINE_Prestolnica je obdarjena z dvema dariloma, sijajem in bogastvom. Vsebuje vso resni\xc4\x8dno in domi\xc5\xa1ljeno lepoto, ki jo \xc5\xbeeli kdorkoli. Bli\xc5\xa1\xc4\x8d in eleganca krasijo trge in pode\xc5\xbeelje; ulice in ceste so \xc5\xa1iroke, o\xc4\x8di pa so zaslepljene z lepoto. To je mesto polno \xc4\x8dude\xc5\xbeev, s stavbami, podobnimi tistim iz C\xc3\xb3rdobe, zgrajenih iz apnenca. V mestu te\xc4\x8de stalen tok vode iz \xc5\xa1tirih izvirov. Obstaja toliko mo\xc5\xa1ej, da jih ni mogo\xc4\x8de pre\xc5\xa1teti. Ve\xc4\x8dina jih slu\xc5\xbei tudi kot \xc5\xa1ole. O\xc4\x8di so zaslepljene s tem sijajem._NEWLINE_V \xc4\x8dasu te vladavine so se nadaljevali vztrajni pobegi bizantinskih Sicilijancev, zlasti na vzhodu, del ozemlja pa je bil celo ponovno zaseden kot pred zatrtjem. _NEWLINE_Lokalno prebivalstvo, ki so ga osvojili muslimani, so bili romanizirani katoli\xc5\xa1ki Sicilijanci v zahodni Siciliji in gr\xc5\xa1ko govore\xc4\x8di kristjani ve\xc4\x8dinoma v vzhodni polovici otoka, bilo je tudi veliko Judov. _NEWLINE_Kristjani in Judje so pod muslimansko vlado obravnavali kot dimi (dobesedno pomeni\xc2\xa0\xc2\xbbza\xc5\xa1\xc4\x8diteno osebo\xc2\xab), vendar so bili podvr\xc5\xbeeni nekaterim omejitvam. Dimiji so morali pla\xc4\x8dati d\xc5\xbeizja ali volilni davek ter karaj ali zemlji\xc5\xa1ki davek, vendar so bili opro\xc5\xa1\xc4\x8deni davka, ki so ga morali pla\xc4\x8dati muslimani (zakat). Pod arabsko vlado so obstajale razli\xc4\x8dne kategorije pla\xc4\x8dnikov d\xc5\xbeizja, vendar je bil njihov skupni imenovalec pla\xc4\x8dilo kot znak podrejanja muslimanskemu vladanju v zameno za za\xc5\xa1\xc4\x8dito pred tujo in notranjo agresijo. Osvojeno prebivalstvo bi se lahko izognilo temu podrejenemu statusu s sprejetjem islama. Ali s po\xc5\xa1tenim verskim prepri\xc4\x8danjem ali dru\xc5\xbebeno prisilo so veliko \xc5\xa1tevilo doma\xc4\x8dinov spreobrnili v islam. Vendar pa so tudi po 100 letih islamske vladavine \xc5\xa1tevilne gr\xc5\xa1ko govore\xc4\x8de kr\xc5\xa1\xc4\x8danske skupnosti napredovale, zlasti na severovzhodu Sicilije, kot dimi. To je bilo predvsem posledica sistema d\xc5\xbeizja, ki je omogo\xc4\x8dal so\xc5\xbeitje. Ta so\xc5\xbeitje z osvojenim prebivalstvom se je skalilo po osvoboditvi Sicilije, zlasti po smrti kralja Viljema II. Sicilijskega leta 1189.\n_START_SECTION_\nUpad in "Taifa" obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nEmirat Sicilije se je za\xc4\x8del drobiti, ko so se znotraj muslimanskega re\xc5\xbeima odvijali dinasti\xc4\x8dni prepiri. Leta 1044 se je pod emirjem Hasir al-Samsamom otok razdrobil v \xc5\xa1tirih kadite ali majhne fevde: kadiji Trapani, Marsala, Mazara in Sciacca so pripadli Abdallah ibn Mankutu; Girgenti, Castrogiovanni in Castronuovo (Ibn al-Haww\xc3\xa0s); Palermo in Catania in Sirakuze (Ibn Thumna). Do leta 1065 so se vsi zdru\xc5\xbeili pod Ayyub ibn Tamimom, sinom Zidridovega emirja iz Ifriqije. Leta 1068 je zapustil Sicilijo in tisto, kar je ostalo pod muslimanskim nadzorom, se je razdelilo v dva kadita: enega je vodil Ibn Abbad (znan kot Benavert v zahodnih kronikah) v Sirakuzah, drugi pa pod Hammudom v Qas\'r Ianni (danes Enna._NEWLINE_Do 11. stoletja so kopenske ju\xc5\xbene italijanske sile najemale normanske pla\xc4\x8dance, ki so bili kr\xc5\xa1\xc4\x8danski potomci Vikingov. Normani so pod Rogerjem I. prevzeli Sicilijo od muslimanov. Norman Robert Guiscard, sin Tancreda, je leta 1060 napadel Sicilijo. Otok je bil razdeljen med tri arabske emirje in veliko kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega prebivalstva se je vdignilo proti vladajo\xc4\x8dim muslimanom.  Po prevzemu Apulije in Kalabrije je Roger I. zasedel Messino z vojsko 700 vitezov. Po tem je Zidri iz Severne Afrike poslal podporno silo, ki sta jo vodila Ali in Ayyub ibn Tamin. Sicilijanci in Afri\xc4\x8dani so se leta 1063 spopadli v bitki pri Cerami. Leta 1068 so se Roger de Hauteville (Roger I.) in njegovi mo\xc5\xbeje ponovno spopadali z muslimanskimi silami, ki jim je poveljeval Ayu ibn Tamim v Misilmeriju. Afri\xc4\x8dani so po porazu zapustili Sicilijo in Catania je leta 1071 padla pod Normane, nato pa po enem letu obleganja leta 1072 \xc5\xa1e Palermo. Istega leta je kapituliral tudi Trapani._NEWLINE_Izguba glavnih pristani\xc5\xa1kih mest je mo\xc4\x8dno prizadela muslimansko mo\xc4\x8d na otoku. Zadnja \xc5\xbeep aktivnega upora so bile Sirakuze, ki jih je vodil Ibn Abbad (znan od Normanov kot Benaverta). Porazil je Jordana, sina Rogerja Sicilijskega leta 1075, leta 1081 pa je zasedel Catanijo in kmalu zatem napadel Kalabrijo. Vendar je Roger leta 1086 oblegal Sirakuze, Ibn Abbad pa je posku\xc5\xa1al prekiniti obleganje s pomorsko bitko, v kateri je po naklju\xc4\x8dju umrl. Sirakuze so se po tem porazu predale. Njegova \xc5\xbeena in sin sta pobegnila v Noto in Butero. Medtem je mestu Qas\'r Ianni (Enna) \xc5\xa1e vedno vladal emir, Ibn Al-Hawas. Njegov naslednik, Hamud, se je predal in sprejel kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo leta 1087. Po tem je Ibn Hamud postal del kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega plemstva in se z dru\xc5\xbeino umaknil na posest v Kalabriji, ki mu jo je posredoval Roger I. Leta 1091 sta Butera in Noto na ju\xc5\xbeni konici Sicilije in otok Malta, zadnje arabske utrdbe, ki so ju kristjani z lahkoto osvojili. Po osvojitvi Sicilije so Normani odstranili lokalnega emirja Yusufa Ibn Abdallaha s silo, vendar so to storili tako, da so spo\xc5\xa1tovali arabske navade.\n_START_SECTION_\nPosledice\n_START_PARAGRAPH_\nNormansko kraljevino Sicilijo pod Rogerjem II. je bilo zna\xc4\x8dilno, da je ve\xc4\x8dnacionalna in religiozno strpna.  Normani, Judje, muslimanski Arabci, bizantinski Grki, Lombardi in doma\xc4\x8di Sicilijanci so \xc5\xbeiveli v relativni harmoniji.  Arab\xc5\xa1\xc4\x8dina je ostala jezik vlade in uprave vsaj stoletja v normanskem upravljanju, sledi pa ostajajo v jeziku Sicilije in o\xc4\x8ditno bolj v jeziku Malte \xc5\xa1e danes . Muslimani so ohranili svojo dominantno industrijo, maloprodajo in proizvodnjo, medtem ko so muslimanski obrtniki in strokovno znanje v vladi in upravi zelo iskani. _NEWLINE_Vendar, ko so Normani osvojili otok, so se muslimani soo\xc4\x8dili z izbiro prostovoljnega odhoda ali podrejanja kr\xc5\xa1\xc4\x8danski vladavini. Mnogi muslimani so se odlo\xc4\x8dili oditi, \xc4\x8de so imeli sredstva za to. "Preoblikovanje Sicilije v kr\xc5\xa1\xc4\x8danski otok", opozarja Abulafia, "je bilo, paradoksalno, tudi delo tistih, katerih kultura je bila ogro\xc5\xbeena".  Kljub navzo\xc4\x8dnosti arabsko govore\xc4\x8dega kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega prebivalstva so muslimanski kmetje dobili krst od rimskih in gr\xc5\xa1kih kristjanov ter sprejeli celo gr\xc5\xa1ka kr\xc5\xa1\xc4\x8danska imena; v ve\xc4\x8d primerih so kr\xc5\xa1\xc4\x8danski slu\xc5\xbeabniki z gr\xc5\xa1kimi imeni najdeni v registrih Monreale, imeli \xc5\xbeive muslimanske star\xc5\xa1e. _NEWLINE_Lombardski pogromi proti muslimanom so se za\xc4\x8deli v 1160-ih letih. Muslimanske in kr\xc5\xa1\xc4\x8danske skupnosti na Siciliji so postajale vse bolj geografsko lo\xc4\x8dene. Oto\xc5\xa1ke muslimanske skupnosti so bile ve\xc4\x8dinoma izolirane preko notranje meje, ki je razdelila jugozahodno polovico otoka s kr\xc5\xa1\xc4\x8danskim severovzhodom. Sicilijanski muslimani so bili odvisni od milosti njihovih kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih mojstrov, navsezadnje tudi zaradi kraljeve za\xc5\xa1\xc4\x8dite. Ko je kralj Viljem II. (Dobri) umrl leta 1189, je bila ta kraljeva za\xc5\xa1\xc4\x8dita odpravljena in vrata za napade na oto\xc5\xa1ke muslimane so bila na \xc5\xa1iroko odprta. To je uni\xc4\x8dilo vsakr\xc5\xa1no trajno upanje o soobstoju. Smrt Henrika VI. leta 1197 in njegove \xc5\xbeene Constance leto kasneje, je na Sicilijo prinesla v politi\xc4\x8dne nemire. Z izgubo kraljeve za\xc5\xa1\xc4\x8dite in s Friderikom II. \xc5\xa1e vedno otrokom v varstvu pape\xc5\xbea, je Sicilija postala boji\xc5\xa1\xc4\x8de za tekmece nem\xc5\xa1ke in pape\xc5\xa1ke vojske. Oto\xc5\xa1ki muslimanski uporniki so stali z nem\xc5\xa1kimi vojaki, kot je Markward von Anweiler. V odgovor je Inocenc III. razglasil kri\xc5\xbearsko vojno proti Markwardu, za katerega je zatrdil, da je naredil ne\xc4\x8dastno zavezni\xc5\xa1tvo s Saraceni na Siciliji. Kljub temu pa je isti pape\xc5\xbe leta 1206 posku\xc5\xa1al prepri\xc4\x8dati muslimanske voditelje, da ostanejo zvesti.  V tem \xc4\x8dasu je bil muslimanski upor kriti\xc4\x8den, Muslimani pa so nadzorovali Jato, Entella, Platani, Celso, Calatrasi, Corleone (leta 1208), Guastanella in Cinisi. Povedano druga\xc4\x8de, muslimanski upor se je raz\xc5\xa1iril na celotnem delu zahodne Sicilije. Poveljnike je vodil Muhammad Ibn Abb\xc4\x81d. Imenoval se je "princ vernikov", koval svoje kovance in posku\xc5\xa1al najti muslimansko podporo v drugih delih muslimanskega sveta. _NEWLINE_Friderik II., ki je odrasel, se je odzval z za\xc4\x8detkom akcije proti muslimanskim upornikom leta 1221. Sile Staufovcev so izkoreninile branilce Jata, Entella in drugih trdnjav. Namesto da bi iztrebili muslimane, so leta 1223 Friderik II. in kristjani za\xc4\x8deli prve deportacije muslimanov v Lucero v Apuliji. Leto kasneje so bile odprave poslane proti Malti in na Djerbo, da bi vzpostavili kraljev nadzor in prepre\xc4\x8dile njihovim muslimanskim prebivalcem pomagati upornikom. Paradoksalno je, da so bili saracenski lokostrelci v tej dobi sestavni del teh "kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih" vojsk. _NEWLINE_Staufovci in njihovi nasledniki (kapetinska hi\xc5\xa1a An\xc5\xbeu in Aragonci v Barceloni) sta v dveh stoletjih postopoma "latinizirali" Sicilijo in ta dru\xc5\xbebeni proces je postavil temelje za uvedbo latinskega (v nasprotju z bizantinskim) katolicizma. Proces latinizacije je v veliki meri spodbujala rimska cerkev in njena liturgija. Uni\xc4\x8denje islama na Siciliji je bilo dokon\xc4\x8dano do konca 1240-ih, ko so se kon\xc4\x8dale deportacije v Lucero.'