b'\n_START_ARTICLE_\nTetrarhija\n_START_PARAGRAPH_\nTetrarhija (iz gr\xc5\xa1kega \xce\xa4\xce\xb5\xcf\x84\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x81\xcf\x87\xce\xaf\xce\xb1, vladavina \xc5\xa1tirih [vladarjev]) je sistem vladanja, v katerem je mo\xc4\x8d razdeljena med \xc5\xa1tiri posameznike, ki se je v praksi zelo redko izvajala._NEWLINE_Najbolj slavna tetrarhija je bila tista, ki jo je leta 293 vzpostavil rimski cesar Dioklecijan in je trajala do leta 313. Vzpostavitev tetrarhije je pomenila re\xc5\xa1itev krize, ki je v 3. stoletju nastala v Rimskem cesarstvu in za\xc4\x8detek njegove ozdravitve.\n_START_SECTION_\nUstanovitev tetrarhije\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi korak k vzpostavitvi tetrarhije je bila diarhija, vladavina dveh [vladarjev]), ki se je za\xc4\x8dela leta 285 z imenovanjem generala Maksimijana za Dioklecijanovega so-cesarja. Dioklecijan je kot starej\xc5\xa1i cesar nosil naslov avgust, Maksimijan kot mlaj\xc5\xa1i cesar pa naslov cezar. Naslednje leto sta si cesarstvo razdelila: Maksimijan je prevzel oblast na Zahodu, Dioklecijan pa na Vzhodu. Leta 293 je bilo treba zaradi krize v cesarstvu re\xc5\xa1evati \xc5\xa1tevilne civilne in voja\xc5\xa1ke probleme, zato je Dioklecijan z Maksimijanovim soglasjem cesarski kolegij raz\xc5\xa1iril: Maksimijana je povi\xc5\xa1al v avgusta in imenoval dva nova cezarja - Galerija in Konstancija Klora in nastala je tetrarhija._NEWLINE_Leta 305 sta Dioklecijan in Maksimijan odstopila in se umaknila z oblasti. Konstancij in Galerij sta postala nova avgusta, za nova cezarja pa sta imenovala Severa II. in Maksimina Daja.\n_START_SECTION_\nJavna podoba\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je bila dr\xc5\xbeavna oblast v tetrarhiji razdeljena, so z javno podobo \xc5\xa1tirih cesarjev iz cesarskega kolegija skrbno manipulirali, tako da je dajala vtis, da je cesarstvo enotno (patrimonium indivisum). To je bilo \xc5\xa1e posebno pomembno po dr\xc5\xbeavljanski vojni v 3. stoletju._NEWLINE_Na uradnih portretih cesarjev je bila njihova podoba popolnoma enaka. Tako je bilo tudi na kovancih in samo iz napisov na njih je bilo razvidno, za katerega cesarja pravzaprav gre. Na enak na\xc4\x8din so prikazani tudi na porfirnem kipu, ki stoji na jugozahodnem vogalu bazilike sv. Marka v Benetkah: vsi imajo enako zunanjo podobo in enako voja\xc5\xa1ko opravo.\n_START_SECTION_\nVoja\xc5\xa1ki uspehi\n_START_PARAGRAPH_\nEden najve\xc4\x8djih problemov, s katerimi so se soo\xc4\x8dali rimski cesarji v 3. stoletju je bil, da so lahko osebno poveljevali vojski smo na eni fronti isto\xc4\x8dasno. Cesarja Avrelijan (270-275) in Prob (276-282) sta svojo vojsko spremljala tudi ve\xc4\x8d tiso\xc4\x8d kilometrov dale\xc4\x8d, toda ta re\xc5\xa1itev ni bila idealna. Poleg tega je bilo za cesarje nevarno, \xc4\x8de bi v svoji odsotnosti oblast predali kak\xc5\xa1nemu podrejenemu generalu: \xc4\x8de bi general zmagal, bi se s podporo vojske lahko proglasil za cesarja, kar se je pogosto dogajalo. V tetrarhiji je bilo stanje druga\xc4\x8dno: vsi \xc4\x8dlani cesarskega kolegija so bili prakti\xc4\x8dno enaki, \xc4\x8deprav sta bila dva cesarja po statusu uradno vi\xc5\xa1ja, dva pa ni\xc5\xbeja. Njihove obveznosti in poblastila so bili enaka._NEWLINE_V obdobju tetrarhije je cesarstvo doseglo ve\xc4\x8d pomemebnih voja\xc5\xa1kih zmag. Tako diarhi\xc4\x8dni kot tetrarhi\xc4\x8dni sistem sta omogo\xc4\x8dila, da so bili cesarji vedno v bli\xc5\xbeini kriti\xc4\x8dnih podro\xc4\x8dij in so lahko osebno re\xc5\xa1evali krize ali poveljevali vojski na ve\xc4\x8d frontah isto\xc4\x8dasno. Po porazu s Perzijci leta 296, je Galerij leta 298 porazil perzijskega kralja Narseha in prekinil niz rimskih porazov, ki so se dogajali celo stoletje. Ujel je \xc4\x8dlane njegove dru\xc5\xbeine in dobil obilen plen, potem pa je sklenil zelo ugodno mirovno pogodbo, ki je obema cesarstvoma zagotovila mir za nekaj generacij. Velike uspehe so imeli tudi drugi cesarji: Konstancij je porazil britanskega uzurpatorja Alekta, Maksimijan je pomiril Gale, Dioklecijan pa je zatrl Domicijanov upor v Egiptu.\n_START_SECTION_\nZmeda in propad\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 305 sta cesarja Dioklecijan in Maksimijan po dvajsetih letih vladanja odstopila. Njuna cezarja Galerij in Konstancij Klor sta postala avgusta in za svoja cezarja imenovala Maksimina (Galerij) in Flavija Valerija Severa (Konstancij). Nastala je druga tetrarhija._NEWLINE_Sistem se je kljub temu kmalu zatem zlomil. Ko je Konstancij leta 306 umrl, je Galerij v avgusta povi\xc5\xa1al svojega cezarja Severa, za avgusta pa se je s podporo o\xc4\x8detove vojske proglasil tudi Konstancijev sin Konstantin I. Isto\xc4\x8dasno je Maksimijanov sin Maksencij, ki je bil besen, ker so ga pri delitvi oblasti izpustili, porazil Severa in ga prisilil k odstopu, potem pa je leta 307 organiziral njegov umor. Maksencij in Maksimijan sta se potem razglasila za avgusta. Leta 308 so bili na oblasti kar \xc5\xa1tirje avgusti (Galerij, Konstantin, Maksimijan in Maksencij) in samo en cezar (Maksimin)._NEWLINE_Leta 308 je Galerij skupaj z upokojenim cesarjam Dioklecijanom in s podporo prav tako upokojenega Maksimijana sklical v Carnuntumu (voja\xc5\xa1ko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de med dana\xc5\xa1njim Dunajem in Bratislavo) cesarsko konferenco, na kateri so se dogovorili, da bo avgust na Zahodu postal Licinij, njegov cezar pa bo Konstantin. Oblast na Vzhodu se ni spremenila: Galerij je ostal avgust, Maksimin pa cezar. Maksimijan se je upokojil, Maksencij pa se je proglasil za uzurpatorja. Tak\xc5\xa1na delitev oblasti je bila za tetrarhijo usodna. Vladar v Italiji in Afriki je leta 308 de facto postal Maksencij, \xc4\x8deprav uradno ni bil cesar, niti Konstantin niti Maksimin, ki sta bila od leta 305 uradno cezarja, pa za svojega nadrejenega nista bila pripravljena sprejeti avgusta Licinija._NEWLINE_Po izjalovljenem poskusu, da bi Konstantinu in Maksiminu podelili nepomemben tola\xc5\xbeilni naslov filius Augusti (sin avgusta), ki naj bi bil alternativa za cezarja in naj bi jima dal pravico do nasledstva, so leta 309 obema priznali naslov avgusta. \xc5\xa0tirje avgusti so se potem za\xc4\x8deli prepirati za oblast.\n_START_SECTION_\nKonec tetrarhije\n_START_PARAGRAPH_\nOd leta 309 do 313 je ve\xc4\x8dina kandidatov za cesarski polo\xc5\xbeaj umrla ali bila ubita v medsebojnih spopadih: Konstantin je leta 310 pripravil Maksimijanov umor, Galerij je leta 311 umrl naravne smrti, Maksencija je leta 312 v bitki pri Milvjskem mostu porazil Konstantin, potem pa so ga ubili, Maksimin pa je po porazu z Licinijem leta 313 v Tarzu naredil samomor._NEWLINE_Leta 313 sta ostala \xc5\xbeiva samo \xc5\xa1e dva cesarja: Konstantin na Zahodu in Licinij na Vzhodu. Tetrarhi\xc4\x8dni sistem je razpadel, \xc4\x8deprav je uradno trajal do leta 324, ko je Konstantin dokon\xc4\x8dno porazil Licinija, zdru\xc5\xbeil obe polovici Rimskega cesarstva in se proglasil za edinega avgusta.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je tetrarhi\xc4\x8dni sistem kot tak leta 313 prenehal obstojati, je nekaj njegovih pojavov pre\xc5\xbeivelo. Delitev cesarstva na \xc5\xa1tiri regije se je nadaljevalo v obliki pretorijanskih prefektur, ki so jih upravljali pretorijanski prefekti. Prefekture so se delile na manj\xc5\xa1e upravne enote - dioceze. Ohranil se je tudi naslov magister militum, ki je bil naziv nad-provincijalnega voja\xc5\xa1kega poveljnika._NEWLINE_Ohranil se je tudi consortium imperii, ki je prvotno pomenil delitev cesarske oblasti, potem pa je pomenil, da je pridru\xc5\xbeeni vladar hkrati tudi cesarjev naslednik. Prenos oblasti je bil zato la\xc5\xbeji, toda dostikrat v nasprotju z dedovanjem po rojstvu ali s posvojitvijo._NEWLINE_Ponovno se je pojavila ideja o dveh polovicah cesarstva, zahodni in vzhodni, ki je po smrti cesarja Teodozija I. (379-395) pripeljala do resni\xc4\x8dne delitve Rimskega cesarstva. Treba je poudariti, da cesarstvo formalno nikoli ni bilo razdeljeno. Cesarja Vzhoda in Zahoda sta vse do padca Zahodnega Rimskega cesarstva vladala kot nekak\xc5\xa1na diarha, po padcu pa je kot edini neposredni naslednik cesarstva vlogo\xc2\xa0\xc2\xbbdrugega Rima\xc2\xab\xc2\xa0prevzel Bizanc.'