b'\n_START_ARTICLE_\nHannah Arendt\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nHannah Arendt  je bila h\xc4\x8derka Marthe in Paula Arendt. Rodila se je v lai\xc4\x8dni judovski dru\xc5\xbeini v Hannovru, otro\xc5\xa1tvo pa je pre\xc5\xbeivela v K\xc3\xb6nigsbergu in Berlinu. Hannah se je v mladosti po\xc4\x8dutila bolj Nemka kot Judinja in ob prihodu antisemitizma pa je svoje judovstvo definirala predvsem v negativnem smislu, vendar ga ni zanikala._NEWLINE_\xc5\xa0tudirala je filozofijo v Marburgu pri Martinu Heideggerju, s katerim se je zapletla v kratkotrajno in problemati\xc4\x8dno ljubezensko razmerje. Pozneje se je preselila v Heidelberg, kjer je pod mentorstvom Karla Jaspersa diplomirala ne temo ljubezni pri Svetem Avgu\xc5\xa1tinu.  Leta 1929 se je v Berlinu poro\xc4\x8dila z G\xc3\xbcntherjem Sternom, kasneje znanim kot G\xc3\xbcnther Anders.\n_START_SECTION_\nPariz\n_START_PARAGRAPH_\nPo prihodu nacistov na oblast je emigrirala v Francijo, kjer je sodelovala z organizacijo, ki je judovskim emigrantom pomagala pri begu v Palestino. V tem obdobju se je podrobneje seznanila tako s sionisti\xc4\x8dnimi kot z marksisti\xc4\x8dnimi idejami, kar je globoko vplivalo na poznej\xc5\xa1i razvoj njene misli. V istem \xc4\x8dasu je spoznala tudi Walterja Benjamina, bratrancem svojega prvega mo\xc5\xbea, s katerim je sklenila tesno prijateljstvo. S prvim mo\xc5\xbeem sta se lo\xc4\x8dila leta 1937 ko ji je bilo tudi po n\xc3\xbcrenber\xc5\xa1kih zakonih odvzeto dr\xc5\xbeavljanstvo. Leta 1940 se je poro\xc4\x8dila z nem\xc5\xa1kim pesnikom in marksisti\xc4\x8dnim filozofom Heinrichom Bl\xc3\xbccherjem. Kasneje tega leta, ko so Nemci voja\xc5\xa1ko okupirali severno Francijo, so pri\xc4\x8deli z izganjanjem tujih Judov v internacijska tabori\xc5\xa1\xc4\x8da na jugu Francije, kjer je bila Hannah zaprta v kampu Gurs kot tuji sovra\xc5\xbenik.\n_START_SECTION_\nNew York\n_START_PARAGRAPH_\nTako kot ve\xc4\x8dina je tudi Arendtova lahko zapustila Gurs po nekaj tednih. S svojo materjo in mo\xc5\xbeem je leta 1941 zapustila Francijo in prek Portugalske potovala v Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave Amerike. Potovali so z ilegalno izdanimi vizami, ki jim jih je priskrbel ameri\xc5\xa1ki diplomat Hiram Bingham, ki je pomagal 2.500 judom na tej poti. Ko so prispeli v New York, je Hannah postala aktivna v tamkaj\xc5\xa1nji nem\xc5\xa1kojudovski skupnosti. Od leta 1941 do leta 1945 je pisala kolumne za nem\xc5\xa1ko jezi\xc4\x8dni judovski \xc4\x8dasopis Aufbau.\n_START_SECTION_\nPo vojni\n_START_PARAGRAPH_\nPo drugi svetovni vojni se je Arendtova vrnila v Nem\xc4\x8dijo in delala za Youth Aliyah, sionisti\xc4\x8dno organizacijo, ki je pred holokavstom re\xc5\xa1ila na tiso\xc4\x8de otrok in jih nastanila v Britanskem delu Palestine. Postala je zelo dobra prijateljica z Karlom Jaspersom in njegovo \xc5\xbeeno, in z njim razvijala globoko intelektualno prijateljstvo. V tem \xc4\x8dasu je za\xc4\x8dela z dopisovanjem z Ameri\xc5\xa1ko avtorico Mary McCarthy. Leta 1950 je dobila ameri\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavljanstvo in za\xc4\x8dela sodelovati s \xc5\xa1tevilnimi ameri\xc5\xa1kimi univerzami in in\xc5\xa1tituti. Istega leta se je Hannah ponovno za\xc4\x8dela videvati z Heideggarjem, in imela \xe2\x80\x93 kot je to poimenoval Ameri\xc5\xa1ki pisatelj Adam Kirsh \xe2\x80\x93 \'kvazi-romanco\', ki je trajala dve leti. V temu \xc4\x8dasu je Arendtova Heideggerja branila kritik, ki jih je prejemal zaradi njegovih dejanj v Tretjem rajhu, ko je bil ponosen \xc4\x8dlan NSDAP. Prikazovala ga je kot naivnega mo\xc5\xa1kega in trdila, da njegove filozofije niso v nikakr\xc5\xa1ni povezavi z nacionalnim socializmom. V tem \xc4\x8dasu je oblikovala svoj pogled na svet, ki ga je razvijala skozi \xc5\xa1tevilne knjige in \xc4\x8dlanke ter za\xc4\x8dela predavati na \xc5\xa1tevilnih uglednih univerzah. _NEWLINE_Leta 1951 je izdala knjigo Izvori totalitarizma, v kateri je kriti\xc4\x8dno analizirala zgodovino nastanka totalitarizmov 20. stoletja: nacizma in stalinizma. V njej je razvila tezo, da je totalitarizem sistem, ki prek nenehnega uni\xc4\x8devalnega gibanja sku\xc5\xa1a izkoreniniti vsakr\xc5\xa1no obliko \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke svobode in nadomestiti \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko individualnost s povsem vodljivo masovno dru\xc5\xbebo. _NEWLINE_Hannah je sprva podpirala sionizem, ampak je postajala vse bolj kriti\xc4\x8dna, trdila je, da sionisti\xc4\x8dna gibanja odsevajo judovsko nemo\xc4\x8d \xe2\x80\x93 priznanje, da Judje kot manj\xc5\xa1ina niso zmo\xc5\xbeni uspeti in da za uspeh potrebujejo lastno dr\xc5\xbeavo \xe2\x80\x93 in zanjo je bila to zgolj druga oblika judovske \xc5\xa1ibkosti enakega tipa, kot slabost zaradi katere je pri\xc5\xa1lo do holokavsta._NEWLINE_V svojih poznej\xc5\xa1ih delih se je preusmerila k vpra\xc5\xa1anjem politi\xc4\x8dne svobode in javnega delovanja. Oddaljila se je od filozofske tradicije, iz katere je iz\xc5\xa1la, in sku\xc5\xa1ala na podlagi izku\xc5\xa1nje starogr\xc5\xa1ke politike in teorije na novo formulirati nekatera klasi\xc4\x8dna pojmovanja, predvsem v razmerju do politi\xc4\x8dnega delovanja. V letih 1951\xe2\x80\x931962 je objavila \xc5\xa1tevilna dela, v katerih je obravnavala tako aktualna kot teoreti\xc4\x8dna politi\xc4\x8dna vpra\xc5\xa1anja._NEWLINE_Leta 1960 je Arendtova kot dopisnica ameri\xc5\xa1kega \xc4\x8dasnika New Yorker iz Jeruzalema poro\xc4\x8dala o procesu proti nacisti\xc4\x8dnemu zlo\xc4\x8dincu Adolfu Eichmannu, ki je odlo\xc4\x8dilno sodeloval pri organizacijski izvedbi holokavsta. Na podlagi te izku\xc5\xa1nje je naslednje leto izdala knjigo Eichmann v Jeruzalemu: poro\xc4\x8dilo o banalnosti zla, v kateri je trdila, da Eichmann ni bil nikakr\xc5\xa1na \xc2\xbbpo\xc5\xa1ast\xc2\xab, kakor ga je sku\xc5\xa1alo prikazati izraelsko javno to\xc5\xbeilstvo, temve\xc4\x8d obi\xc4\x8dajen birokrat, ki je brez razmi\xc5\xa1ljanja opravil to, kar so od njega zahtevali nadrejeni. Knjiga je povzro\xc4\x8dila burne odzive, ki so se razvili v eno prvih ve\xc4\x8djih javnih polemik o naravi in pomenu holokavsta v zahodni javnosti._NEWLINE_V desetletju pred smrtjo se je Hannah Arendt, tudi na podlagi ponovnega premisleka o nacizmu in holokavstu, preusmerila k razmi\xc5\xa1ljanjem o problematiki etike in morale. V svojem zadnjem delu Life of Mind, ki je ostalo nedokon\xc4\x8dano, se je spet lotila filozofskih vpra\xc5\xa1anj v o\xc5\xbejem pomenu, od katerih se je oddaljila v prej\xc5\xa1njih desetletjih._NEWLINE_Hannah Arendt velja za eno najpomembnej\xc5\xa1ih politi\xc4\x8dnih teoretikov 20. stoletja. V Sloveniji se z njeno mislijo ukvarjata zlasti Vlasta Jalu\xc5\xa1i\xc4\x8d in Ton\xc4\x8di Kuzmani\xc4\x87. Umrla je  4. decembra 1975 v 69. letu starosti v New Yorku zaradi sr\xc4\x8dne kapi. Pokopana je s svojim mo\xc5\xbeem, Heinrichom Bl\xc3\xbccherjem, pri Bard Collegu v Annandale-on-Hudsonu v New Yorku.\n_START_SECTION_\nEichman v Jeruzalemu\n_START_PARAGRAPH_\nV svojem poro\xc4\x8dilu za The New Yorker, ki ga je pisala leta 1961 med sojenjem Adolfu Eichmannu, je Hannah Arendt izumila frazo "banalnost zla". Z njo je opisala Eichmannov fenomen. V \xc4\x8dlanku, ki je bil kasneje raz\xc5\xa1irjen v knjigo, ki je iz\xc5\xa1la leta 1963, se je vpra\xc5\xa1ala, ali je zlo radikalno, ali preprosto pomanjkanje razmi\xc5\xa1ljanja, tendenca navadnih ljudi, da upo\xc5\xa1tevajo ukaze in se podrejajo masovnemu mnenju in mi\xc5\xa1ljenju, brez kriti\xc4\x8dnega mi\xc5\xa1ljenja o posledicah svojih dejanj ali njihovi odsotnosti. Bila je zelo kriti\xc4\x8dna o na\xc4\x8dinu sojenja v Izraelu in nekaterih judovskih voditeljev med holokavstom. Zaradi svojega ostrega pogleda so bili njeni nazori predmet kritik. Njena dela pa zaradi ostrega pogleda niso bila prevedena v hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dino do leta 1999.\n_START_SECTION_\nIzvori totalitarizma\n_START_PARAGRAPH_\nV svojem zgodnjem delu Izvori totalitarizma (The Origins of Totalitarianism, 1951) je Hannah Arendt iskala vzroke za nastanek dveh totalitarizmov, ki sta uni\xc4\x8dila na desetine in desetine milijonov ljudi. V teh pojavih je videla nekaj bistveno novega, ne le ekstremnih oblik tiranije. To novo v politiki je na\xc5\xa1la v terorju in ideologiji. \xc4\x8ce se je v preteklosti teror pojavljal kot skrajno politi\xc4\x8dno sredstvo za prevzem ali utrjevanje oblasti, postane v totalitarnih sistemih cilj. Njegova nujnost sledi iz \xc5\xbeeleznih zakonov zgodovine, ki narekujejo dokon\xc4\x8dno zmago brezrazredne dru\xc5\xbebe. Izvori totalitarizma \xc5\xa1e danes veljajo za neprese\xc5\xbeeno delo o totalitarizmu.\n_START_SECTION_\nVita activa\n_START_PARAGRAPH_\nVita activa (The Human Condition 1958, Vita activa oder Vom t\xc3\xa4tigen Leben 1960) je bila izdana leta 1958. Glavno vpra\xc5\xa1anje, ki si ga avtorica postavlja v knjigi Vita activa, je: Kaj po\xc4\x8dnemo, ko smo dejavni? J V knjigi je predstavila kategorije kot so vita activa v modernem svetu. Definirala je tri glavne \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke dejavnosti: delo, ustvarjanje in delovanje.\n_START_SECTION_\nO nasilju\n_START_PARAGRAPH_\nV svoji knjigi O nasilju (On Violence, 1970) je Hannah Arendt ena\xc4\x8dbo \xc2\xbboblast je nasilje\xc2\xab\xc2\xa0postavila pod vpra\xc5\xa1aj. V uvodu v knjigo izpostavlja, da se je v razpravo spustila predvsem zato, ker je v zvezi z analizo in pojmom nasilja obstajala \xc2\xbbnepopisna zme\xc5\xa1njava\xc2\xab. Obenem je zaznala stra\xc5\xa1en razkorak med fascinacijo nove generacije z nasiljem in retori\xc4\x8dnim poveli\xc4\x8devanjem nasilja pri novi levici ter dejanskim potekom upora na univerzah, ki je zamajal temelje oblasti \xe2\x80\x93 vendar ne z nasilno dejavnostjo, pa\xc4\x8d pa, ravno nasprotno, s politi\xc4\x8dnim, nenasilnim delovanjem.\n_START_SECTION_\nHannah Ardent (film)\n_START_PARAGRAPH_\nFilm je postavljen v zgodnja 60. leta 20. stoletja ter se osredoto\xc4\x8di na dogodke, ki so Hanno Arendt privedli do njene najslavnej\xc5\xa1e teorije o banalnosti zla. Hannah Arendt izve, da je v Buenos Airesu v Argentini izraelska tajna slu\xc5\xbeba ugrabila nacista Adolfa Eichmanna. Odlo\xc4\x8di se, da bo poro\xc4\x8dala s sojenja. A med sojenjem spozna, da je Eichmann navaden \xc4\x8dlovek, kar privede do nastanka ene najbolj kontroverznih knjig o holokavstu. Film se zaklju\xc4\x8di s Hanninim predavanjem o banalnosti zla. Film iz leta 2012 je re\xc5\xbeirala Margarethe von Trotta, Barbara Sukowa pa je igrala Hanno Arendt. Film je dobil srebrno nagrado za najbolj\xc5\xa1i film na Nem\xc5\xa1kih filmskih nagradah leta 2013, bil pa je tudi na ve\xc4\x8d festivalih, med drugim Toronto in LIFFE.'