b'\n_START_ARTICLE_\nAlojz Knafelc\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPo kon\xc4\x8dani gimnaziji je slu\xc5\xbeboval kot u\xc4\x8ditelj, potem pa je kot risar sodeloval pri konstrukciji \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke povezave med Hrpeljami in Kozino, kjer je skrbel za razli\xc4\x8dne oznake in merne table. Ko je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v Beljak, je bil leta 1900 med ustanovitelji ziljske podru\xc5\xbenice SPD. Med 1906 in 1915 je slu\xc5\xbeboval v Trstu, potem pa do upokojitve leta 1922 na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem in v Zagrebu. Leta 1922 je postal na\xc4\x8delnik markacijskega odseka SPD, 1923 sam prebarval celoten Alja\xc5\xbeev stolp. Leto prej je za Planinski vestnik napisal navodila za markiranje poti in izdelavo smerokazov, ki so 1924 iz\xc5\xa1la v samostojni publikaciji. Knafel\xc4\x8dev seznam smerokazov je leta 1936 obsegal natan\xc4\x8dno 466 tabel. Od 1928 do smrti je bil oskrbnik Ko\xc4\x8de pri Triglavskih jezerih, na kar opozarja spominska plo\xc5\xa1\xc4\x8da na skali ob jezeru. Narisal je vrsto grebenskih kart, med drugim Julijcev, in Kamni\xc5\xa1kih Alp, ter zemljevida Bleda in Ro\xc5\xbea._NEWLINE_Knafel\xc4\x8deve markacije so bele pike, obdane z rde\xc4\x8dim kolobarjem. Njihova velikost je med 8 in 10 centimetri, medtem ko je razmerje med rde\xc4\x8do in belo piko v pre\xc4\x8dnem prerezu 1:2. Uporabljajo se za ve\xc4\x8dino slovenskih poti, razen za evropski pe\xc5\xa1poti E6 in E7, nanje naletimo tudi na planinskih poteh po dr\xc5\xbeavah nekdanje Jugoslavije. Predpisuje jih Zakon o planinskih poteh (2007). Po Knafelcu se imenujeta planinski priznanji Knafel\xc4\x8deva diploma (1960-) in Knafel\xc4\x8devo priznanje (2004-). Po\xc5\xa1ta Slovenije je ob 150-letnici njegovega rojstva izdala znamko in prilo\xc5\xbenostni \xc5\xbeig z njegovim imenom.'