b'\n_START_ARTICLE_\nJo\xc5\xbee \xc5\xa0erjak\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je kot zadnji od \xc5\xa1tirih otrok v kme\xc4\x8dki dru\xc5\xbeini na Trati pri Velesovem o\xc4\x8detu Janezu in materi Katarini, rojeni Ma\xc4\x8dek. Tri tedne pred rojstvom mu je nenadoma in nepri\xc4\x8dakovano umrl o\xc4\x8de. Tako je imela na njegovo vzgojo in \xc5\xbeivjenjsko usmeritev velik vpliv dobra mati. Osnovno \xc5\xa1olo (1925-29) je obiskoval v Velesovem. Na pobudo doma\xc4\x8dega \xc5\xbeupnika Be\xc5\xa1arja je nato od\xc5\xa1el na klasi\xc4\x8dno gimnazijo v Ljubljano, ta \xc4\x8das je stanoval v dija\xc5\xa1kem domu Marijani\xc5\xa1\xc4\x8de. Ker po dveh letih (1929-31) ni bilo ve\xc4\x8d mogo\xc4\x8de pla\xc4\x8devati mese\xc4\x8dnine v zavodu, se je moral vrniti domov in se oprijeti dela na kmetiji. Ker si je zelo \xc5\xbeelel, da bi lahko \xc5\xa1tudiral naprej, je doma veliko trpel. Takrat je s pomo\xc4\x8djo sestre, ki je postala usmiljenka, zvedel za Salezijance in za mo\xc5\xbenost, da gimnazijo obiskujejo \xc5\xbee starej\xc5\xa1i._NEWLINE_Jeseni 1933 je nadaljeval \xc5\xa1olanje pri Salezijancij v Ver\xc5\xbeeju. Vzporedno je delal izpite na gimnaziji v Mariboru. \xc4\x8ceprav je bil \xc5\xbee starej\xc5\xa1i, se je vklju\xc4\x8dil v skupino, sodeloval v zavodskem orkestru, kjer je igral violino in pripravljal predavanja na raznih akademijah. Po kon\xc4\x8dani peti gimnaziji je avgusta 1937 vstopil v noviciat na Radni pri Sevnici in naslednje leto postal salezijanec. Vi\xc5\xa1jo gimnazijo je delal na Radni. Ker se je leta 1940 preselil k Salezijancem na Rakovnik pri Ljubljani, je osmi razred opravil na ljubljanski klasi\xc4\x8dni gimnaziji. Po gimnaziji je najprej \xc5\xa1tudiral slavistiko na filozofski fakulteti, vendar se je leta 1943 prepisal na teolo\xc5\xa1ko fakulteto. Leta 1944 je bil mobiliziran. Za nekaj \xc4\x8dasa so ga poslali na domobransko postojanko v \xc5\xa0marju, nato pa so ga premestil na domobransko postojanko na Pijavi Gorici. Obe postojanki sta v neposredni bli\xc5\xbeini Gorenjega Blata, rojstne vasi njegovega o\xc4\x8deta Janeza. Ob koncu vojne se je maja 1945 z domobransko vojsko umikal na Koro\xc5\xa1ko, od koder je bil iz Vetrinja vrnjen in nato ubit v enem od mno\xc5\xbei\xc4\x8dnih mori\xc5\xa1\xc4\x8d. Zadnji\xc4\x8d so ga videli v tabori\xc5\xa1\xc4\x8du Teharje.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde doma, posebej pa \xc5\xa1e v \xc4\x8dasu \xc5\xa1olanja, je pokazal izredne ustvarjalne talente. Nekaj tega je prinesel iz dru\xc5\xbeine, s \xc5\xa1tudijem in izpopolnjevanjem je te talente razvijal. Verjetno je pisal \xc5\xbee na Radni, po prihodu v Ljubljano leta 1940 pa se je zelo dejavno vklju\xc4\x8dil v glasilo salezijanskih \xc5\xa1tudentov Na\xc5\xa1e delo, postal sodelavec verskih listov in pripravljal marijanske ter druge akademije. Imel je velike na\xc4\x8drte, a mu jih je uspelo uresni\xc4\x8diti le nekaj. Njegove pesmi so bile mnogim tako v\xc5\xa1e\xc4\x8d, da so se jih nau\xc4\x8dili na pamet in jih ponavljali kot molitev. To je veljalo na poseben na\xc4\x8din za njegovo pesem "Molitev". V sonetnem vencu "Mami v lep spomin" je izlil svojo ljubezen do doma\xc4\x8de grude, do matere in vseh svojih doma\xc4\x8dih ter izpovedal \xc5\xbeeljo, da bi postal duhovnik. Zaslutil je tudi bli\xc5\xbenji konec._NEWLINE_Sonetni venec sploh predstavlja osnovo za poznavanje njegove du\xc5\xa1evnosti in odnosa do okolice, je mejnik v njegovem \xc5\xbeivljenju, ko se je njegova \xc5\xbeivljenja pomlad prelila v poletje. Z nasilno smrtjo so zamrli veliki na\xc4\x8drti, ki jih je imel za prihodnje delo. \xc5\xbdelel je napisati roman o starodavnem romarskem kraju in samostanu Velesovo, pisati za mladino, postati zavzet duhovnik.'