b'\n_START_ARTICLE_\nViolina\n_START_PARAGRAPH_\nViolina (starinsko tudi gosli in \xc5\xa1kant) spada med najmanj\xc5\xa1e godalne instrumente, ki so danes v uporabi. Tako njena oblika kot ime (pomanj\xc5\xa1evalnica), izhaja iz renesan\xc4\x8dega instrumenta, imenovanega viola oz. viola da braccio. Ima \xc5\xa1tiri strune, ki jih \xc5\xa1tejemo in ozna\xc4\x8dujemo po vi\xc5\xa1ini tonske uglasitve navzdol (e2, a1, d1, g).\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nStarodavni glasbeni instrumenti s strunami so bili namenjeni brenkanju, na primer gr\xc5\xa1ka lira. Glasbila s strunami, na katere se igra z lokom, pa verjetno izvirajo iz osrednje Azije, kot na primer morin khur iz Mongolije. Na azijska glasbila se je, tako kot na moderno violino, igralo z lokom iz konjske \xc5\xbeime. Podobna glasbila so se postopoma raz\xc5\xa1irila na Kitajsko, v Indijo, preko Bizantinskega cesarstva v italijanska pristani\xc5\xa1\xc4\x8da (Genova in Benetke). V severni Italiji je v 16. stol. nastala violina, kot jo skoraj nespremenjeno poznamo \xc5\xa1e danes. Najzgodnej\xc5\xa1i evropski opis violine je iz leta 1556._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1o znano violino s \xc5\xa1tirimi strunami (starej\xc5\xa1e so imele tri) je izdelal Andrea Amati leta 1555. Vse ka\xc5\xbee, da so bile \xc5\xbee takrat dokaj popularne, saj je Karel IX. Francoski pri Amatiju leta 1560 naro\xc4\x8dil 24 violin. Ena od violin iz tega naro\xc4\x8dila se je ohranila in velja za najstarej\xc5\xa1o sploh._NEWLINE_Ljudje, ki izdelujejo godala, se imenujejo goslarji. Zlato obdobje goslarstva je zacvetelo v predvsem po zaslugi bene\xc5\xa1kih trgovcev. K oblikovanju violine so prispevale svoj dele\xc5\xbe skoraj vse evropske pokrajine, najbolj pa so bili uspe\xc5\xa1ni italijanski goslarji, in sicer dru\xc5\xbeini Amati in Guarneri, ter Antonio Stradivari._NEWLINE_Andrea Amati je svoje znanje prenesel na sinova, dru\xc5\xbeinsko tradicijo pa je nadaljeval njegov vnuk Nicola. Najbolj\xc5\xa1a u\xc4\x8denca Nicole sta bila Andrea Guarneri in Antonio Stradivari. Najslavnej\xc5\xa1e delavnice so bile v Cremoni v severni Italiji, kjer so omenjene dru\xc5\xbeine izdelovale violine ve\xc4\x8d kot dve stoletji. Njihovi in\xc5\xa1trumenti veljajo za najbolj\xc5\xa1e in posledi\xc4\x8dno najdra\xc5\xbeje instrumente na svetu. Ena od stradivark (Lady Blunt) je na dra\xc5\xbebi leta 2011 dosegla ceno 15,9 milijonov ameri\xc5\xa1kih dolarjev._NEWLINE_Stradivarke naj bi imele vrhunski zven zaradi lesa, v katerem so letnice bolj skupaj zaradi po\xc4\x8dasne rasti dreves v mali ledeni dobi (1645 - 1750), ali zaradi kemi\xc4\x8dne obdelave lesa. Kljub vsemu na \xc5\xa1tevilnih slepih testih poslu\xc5\xa1alci niso mogli lo\xc4\x8diti igranja na stradivarko od igranja na violine drugih izdelovalcev.\n_START_SECTION_\nSestavni deli\n_START_PARAGRAPH_\nViolina je sestavljena iz glave, vratu in trupa. Glavo sestavljajo zaklju\xc4\x8dek violine, t. i. pol\xc5\xbe, vija\xc4\x8dnica in vijaki za ugla\xc5\xa1evanje. Vrat vklju\xc4\x8duje ebenovinasto ubiralko, ob katero se s prsti pritiskajo strune, s \xc4\x8dimer se spreminja vi\xc5\xa1ina tonov. Trup je pravzaprav resonan\xc4\x8dna \xc5\xa1katla iz smrekovega lesa, ki jo sestavljajo zgoraj pokrov, ob strani obod in spodaj dno. Na sredini pokrova je postavljena lesena kobilica, ki podpira strune in pomaga pri nastanku zvoka, saj vibrira med tem, ko z lokom drsimo prek strun. Vibriranje kobilice lahko zmanj\xc5\xa1amo tako, da na kobilico pritrdimo sordino oziroma du\xc5\xa1ilec. Pod kobilico je strunik, na katerega so pripete strune in \xc5\xa1tirje mali kovinski vijaki za fino ugla\xc5\xa1evanje. Sledi gumb, ki z vezjo dr\xc5\xbei strunik, in du\xc5\xa1a (postavljena v notranjosti trupa violine kot podpora kobilici in tonska povezava pokrov\xe2\x80\x94dno ter kot oja\xc4\x8devalec zgornjih tonov). Na sredini pokrova sta prisotni dve re\xc5\xbei oz. zvo\xc4\x8dnici, f-odprtini (v obliki \xc4\x8drke f). Na zgornji del telesa violine se namesti podbradnik za la\xc5\xbejo dr\xc5\xbeo in na spodnji strani mosti\xc4\x8dek, ki se opira na ramo. Tega pripomo\xc4\x8dka ne uporabljajo vsi. Podbradek in mosti\xc4\x8dek omogo\xc4\x8data, da violino dr\xc5\xbeimo z brado na rami, roka violino samo rahlo podpira._NEWLINE_Lok je posebna palica, na katero je napeta konjska \xc5\xbeima, ki jo vle\xc4\x8demo po strunah. \xc5\xbdima je namazana s kolofonijo, smolo, ki ostane pri destilaciji terpentina. Deli loka so palica iz enega kosa brazilskega lesa pernambuka ali iz plastike, \xc5\xbeabica (spodnji del), gumb (na katerem je name\xc5\xa1\xc4\x8den vijak, s katerim napenjamo \xc5\xbeimo) in konica/\xc5\xa1pica (zgornji del)._NEWLINE_Violina obi\xc4\x8dajne velikosti je celinka (4/4). Otroci obi\xc4\x8dajno igrajo manj\xc5\xa1e violine, najpogosteje tri\xc4\x8detrtinke (3/4), polovinke (2/4) in \xc4\x8detrtinke (1/4). Manj\xc5\xa1e izvedbe so redke. Oznake ne pomenijo razmerja dol\xc5\xbeine glede na celinko. Obstajajo pa tudi manj\xc5\xa1e izvedbe violine za odrasle, na primer \xc5\xbeepna violina imenovana po\xc5\xa1et (pochette), ki so jo uporabljali predvsem plesni mojstri v Franciji._NEWLINE_Strune so bile prvotno iz raztegnjenih, posu\xc5\xa1enih in zvitih ov\xc4\x8djih \xc4\x8drev. Kasneje so bile narejene iz svile, aluminija ali jekla. Moderne strune so ve\xc4\x8dinoma narejene iz specialnih vrst jekla, v\xc4\x8dasih obdane s srebrom ali (struna e) z zlatom. Ugla\xc5\xa1evanje se za\xc4\x8dne s struno a (440 Hz).\n_START_SECTION_\nLeva roka\n_START_PARAGRAPH_\nZ levo roko nekoliko podpiramo vrat, predvsem pa s prsti pritiskamo strune na ubiralko. Roko lahko premikamo po violinskem vratu v razli\xc4\x8dne lege. To pomeni, da v tretji legi premaknemo roko tako, da s kazalcem pritiskamo na tisto to\xc4\x8dko, kjer smo v prvi legi imeli prstanec (tretji prst). Na ta na\xc4\x8din lahko zaigramo precej vi\xc5\xa1je tone na struni e. Obi\xc4\x8dajno s prstom pritiskamo na eno struno, lahko pa tudi na dve sosednji struni hkrati._NEWLINE_Pri tehniki vibrato s prstom ne dr\xc5\xbeimo strune pri miru na ubiralki, ampak z rahlim premikanjem prstne blazinice dose\xc5\xbeemo spreminjanje tona. Na harmoni\xc4\x8dnih to\xc4\x8dkah lahko igramo tudi flageolette, pri \xc4\x8demer se s prstom strune samo dotaknemo, torej je ne pritisnemo na ubiralko. Pri tril\xc4\x8dku pa hitro menjavamo glavni ton z zgornjim sosednjim tonom, se pravi da imamo en prst na glavnem tonu, z naslednjim prstom pa \xc4\x8dimve\xc4\x8dkrat v kratkem \xc4\x8dasu pritisnemo na vi\xc5\xa1je mesto.\n_START_SECTION_\nDesna roka\n_START_PARAGRAPH_\nNa violino igramo z lokom ali v na\xc4\x8dinu pizzicato, kjer po strunah brenkamo s prsti. V zelo redkih primerih se po strunah igra s palico violinskega loka, to je tehnika con legno (z lesom). Tehnike z lokom se razlikujejo predvsem v hitrosti in mo\xc4\x8di gibov, recimo martel\xc3\xa9 ali martellato (kot s kladivom), tremolo (zelo hitro ponavljanje iste note, samo z zgornjim delom loka) in podobno. Praviloma z lokom vle\xc4\x8demo po eni struni, lahko tudi po dveh sosednjih hkrati.\n_START_SECTION_\nGlasbeni stili\n_START_PARAGRAPH_\nV simfoni\xc4\x8dnem orkestru igrajo glavno vlogo godala, kamor poleg violine kot najmanj\xc5\xa1e \xc4\x8dlanice dru\xc5\xbeine sodijo \xc5\xa1e viole, \xc4\x8dela in kontrabasi. Violine predstavljajo najve\xc4\x8dji del orkestra, ki igra klasi\xc4\x8dno glasbo, obi\xc4\x8dajno so razdeljene na prvo (zahtevnej\xc5\xa1a melodija) in drugo violino (spremljava, obi\xc4\x8dajno ni\xc5\xbeji toni)._NEWLINE_Violina ima svojo vlogo tudi v jazzovskih zasedbah (Joe Venuti, St\xc3\xa9phane Grappelli), popularni glasbi, kot tudi v folklorni glasbi (rezijanska glasba). V zadnjih letih se je pojavila tudi elektri\xc4\x8dna violina (Vanessa Mae)._NEWLINE_Glasbenik, ki igra na violino, se imenuje violinist, gosla\xc4\x8d (predvsem za folklorno glasbo) ali na vrhunskem nivoju virtuoz. Znani virtuozi so bili Yehudi Menuhin, Giuseppe Tartini, Antonio Vivaldi in verjetno najbolj\xc5\xa1i Niccolo Paganini. Znana slovenska violinista sta Anja Bukovec in Igor Ozim.'