b'\n_START_ARTICLE_\nIvan No\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPo kon\xc4\x8dani osnovni \xc5\xa1oli in gimnaziji v rodnem mestu se je najprej zasebno u\xc4\x8dil igranja na klavir, od 1919 pa pri I. Brezov\xc5\xa1ku na novoustanovljenem konservatoriju Ljubljanske glasbene matice. Napredoval je tako hitro, da je bil na dunajskem konservatoriju sprejet v mojstrsko \xc5\xa1olo pri Kessissoglu in jo kon\xc4\x8dal v 2 letih ter napravil 1923 diplomski izpit z javnim koncertom v dunajski dvorani Musikvereina. Izpopolnjeval se je \xc5\xa1e pri drugih pianistih ter z uspehom nastopal tako v Jugoslaviji (v Ljubljani prvi\xc4\x8d 1923, v Beogradu prvi\xc4\x8d 1930) kot tudi drugje po Evropi. Kritika ga je \xc5\xa1tela za vodilnega jugoslovanskega pianista. Kot virtuoz dovr\xc5\xa1ene tehnike in ognjevitega temperamenta je svoj repertoar \xc4\x8drpal predvsem iz del romantike in klasike pa tudi iz obdobja baroka in skladateljev 20. stoletja. Za klavir je priredil ve\xc4\x8d orglskih skladb J.S. Bacha. V letih 1927\xe2\x88\x921930 je bil profesor na ljubljanskem konservatoriju, pozneja pa je pou\xc4\x8deval zasebno. Leta 1942 je od\xc5\xa1el v Italijo, 1950 pa se je izselil v ZDA.'