b'\n_START_ARTICLE_\nPierre Bourdieu\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in kariera\n_START_PARAGRAPH_\nPierre F\xc3\xa9lix Bourdieu se je rodil v Denguinu (Pyr\xc3\xa9n\xc3\xa9es-Atlantiques), v Ju\xc5\xbeni Franciji 1. avgusta 1930 v dru\xc5\xbeini po\xc5\xa1tarja. Njegov materni jezik je bil gaskonski. Leta 1962 se je poro\xc4\x8dil z Marie-Claire Brizard in imel z njo tri sinove._NEWLINE_\xc5\xa0olal se je na liceju v mestu Pau, nato pa se je prepisal na Lyc\xc3\xa9e Louis-le-Grand v Parizu. \xc5\xa0tudij je nadaljeval na \xc3\x89cole Normale Sup\xc3\xa9rieure, kjer je \xc5\xa1tudiral filozofijo. V istem \xc4\x8dasu je tam filozofijo \xc5\xa1tudiral tudi z Louisom Althusserjem. Po zaklju\xc4\x8denem \xc5\xa1tudiju je eno leto u\xc4\x8dil na liceju v Moulinsu, nato pa je bil vpoklican v vojsko in bil leta 1955 poslan v Al\xc5\xbeirijo, kjer je takrat potekala vojna za neodvisnost. Medtem ko je bil v Al\xc5\xbeiriji, je preu\xc4\x8deval navade lokalnih Berberov in svoja spoznanja objavil v knjigi Sociologie de l\'Algerie (Sociologija Al\xc5\xbeirije), s katero si je utrdil svoj sloves na podro\xc4\x8dju antropologije._NEWLINE_Leta 1960 se je Bourdieu vrnil na Pari\xc5\xa1ko univerzo, nato pa je postal predavatelj na Univerzi v Lillu. Leta 1964 je dobil profesorski naziv, leta 1981 je postal predavatelj na Coll\xc3\xa8ge de France. Bil je \xc4\x8dlan Francoske akademije znanosti._NEWLINE_Sledila je pestra akademska kariera, v kateri je prejel \xc5\xa1tevilna odlikovanja. Leta 1993 je prejel Zlato medaljo Nacionalnega centra za znanstvene raziskave, leta 1996 prejel Goffmanovo priznanje Univerze v Berkeleyu, leta 2001 pa Huxleyevo medaljo, ki jo podeljuje Royal Anthropological Institute. Umrl je zaradi raka, star 71 let.\n_START_SECTION_\nBourdieu kot javni intelektualec\n_START_PARAGRAPH_\nV devetdesetih letih dvajsetega stoletja se je Bourdieu vse bolj vklju\xc4\x8deval v politi\xc4\x8dne debate in postal eden od najbolj znanih intelektualcev v Franciji. Bil je kriti\xc4\x8den tako do neoliberalizma kot do tistih (npr. Sartra), ki so francosko politiko smatrali za neodgovorno in oportunisti\xc4\x8dno. Sociologijo je imel za resno znanost, ne pa za intelektualno razvedrilo. \xc4\x8ceprav je v svojih zgodnej\xc5\xa1ih delih pisal proti rabi sociologije v politi\xc4\x8dno-aktivisti\xc4\x8dne namene, se je kasneje v \xc5\xbeivljenju vklju\xc4\x8dil v politi\xc4\x8dne razprave z jasnimi politi\xc4\x8dnimi stali\xc5\xa1\xc4\x8di. V zgodnej\xc5\xa1ih delih je pisal, da je sociologija strogo znanstvena disciplina, v kasnej\xc5\xa1ih letih pa se je javno vklju\xc4\x8deval v manj znanstvene politi\xc4\x8dne razprave._NEWLINE_\xc4\x8ceprav je v svojih zgodnej\xc5\xa1ih delih obto\xc5\xbeeval javne intelektualce, na primer Sartra, je bilo njegovo sociolo\xc5\xa1ko delo \xc5\xbee od za\xc4\x8detka mo\xc4\x8dno politi\xc4\x8dno motivirano. V svojih poznih delih se je osredoto\xc4\x8dal predvsem na negativne posledice globalizacije. Bil je oster kritik neoliberalizma in njegovega vpliva na Francijo. Najpomembnej\xc5\xa1e delo s tega podro\xc4\x8dja je najverjetneje njegova knjiga Te\xc5\xbea sveta, s katero je zastavil ostro opozicijo tedanjemu javnemu diskurzu v Franciji. Med drugim je bil tudi organizator stavk in protestov, ki so pritegnili veliko pozornost medijev. Menil je, da je razlika med kriti\xc4\x8dnim sociologom in javnim intelektualcem v tem, da lahko slednji sodeluje tudi z mediji in ne samo z ozkim akademskim krogom. \xc4\x8ceprav je v svojih poznih letih postal javni intelektualec, se je zavedal negativnih posledic, ki jih lahko tak\xc5\xa1na vloga prinese v akademski diskurz, in se je zaradi tega otepal tak\xc5\xa1nega poimenovanja.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nBourdieu si je prizadeval svoje teoretske razprave podkrepiti z empiri\xc4\x8dnimi raziskavami. Njegovo delo lahko razumemo kot sociologijo kulture, ali, kot ga je sam opisal, "teorijo prakse". Njegov doprinos k sociologiji je bil tako prakti\xc4\x8den kot teoreti\xc4\x8den. Glavnimi termini, s katerimi je operiral, so habitus, kapital in polje._NEWLINE_Pojmovanje kapitala je raz\xc5\xa1iril na socialni, kulturni, finan\xc4\x8dni in simbolni kapital. Po Bourdieuju ima vsak posameznik svoje mesto v multidimenzionalnem socialnem prostranstvu. Posameznika ne definira samo socialni razred, pa\xc4\x8d pa vsaka vrsta kapitala, ki ga lahko izra\xc5\xbea med socialno interakcijo. Razli\xc4\x8dne vrste kapitala lahko po Bourdieuju pripomorejo k ve\xc4\x8danju neenakosti med ljudmi._NEWLINE_Za Bourdieuja ima vsako polje modernega \xc5\xbeivljenja, npr. ekonomija, politika, umetnost, novinarstvo, birokracija, znanost in izobrazba, specifi\xc4\x8dno strukturo socialnih odnosov, v katerih udele\xc5\xbeenci prakticirajo svojo vsakodnevno prakso. Skozi to prakso udele\xc5\xbeenci razvijejo dolo\xc4\x8dena nagnjenja za socialna dejanja, ki so pogojena z njihovim polo\xc5\xbeajem na polju. Ta nagnjenja, ki jih posameznik razvije s svojim delovanjem na multidimenzionalnem (sestavljenem iz veliko polj) socialnem svetu, postanejo t.i. smisel igre, subjektivno razumevanje polja in socialnega reda nasploh, mnenje, okus, ton glasu, na\xc4\x8din gibanja telesa itd. Tako postane socialno polje bolj kompleksno in avtonomno, posameznik pa razvije svoj habitus, tipi\xc4\x8den za njegov polo\xc5\xbeaj v socialnem polju. Tako bodo dejavniki pogosto priznavali, legitimizirali in reproducirali socialne forme dominacije (tudi predsodke) in splo\xc5\xa1na mnenja posameznega polja kot sama po sebi umevna ter izrinili iz zavesti in prakse zavest o mo\xc5\xbenosti drugih mogo\xc4\x8dih na\xc4\x8dinov produkcije (tudi simbolne) in razmerij mo\xc4\x8di._NEWLINE_\xc4\x8ceprav vzgajanje subjektivnih struktur habitusa ni deterministi\xc4\x8dno, ga lahko opazujemo skozi statisti\xc4\x8dne podatke. Selektivna afiniteta v kombinaciji z objektivnimi strukturami socialnega sveta pojasni kontinuiteto socialnega reda skozi \xc4\x8das. Kot individuum je habitus me\xc5\xa1anica multiplih vdejanjanj v socialnem svetu skozi \xc4\x8dlovekovo \xc5\xbeivljenje, medtem ko se socialna polja prakticirajo skozi dejanja posameznikov. Zaradi tega ne more biti nobeno socialno polje ali red pololnoma stabilno. \xc4\x8ceprav je povezava med posameznikovo predispozicijo in socialnimi strukturami mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a, kot se zdi, ni popolna._NEWLINE_Nekateri primeri njegovih empiri\xc4\x8dnih dokazov dokazujejo, da kljub navidezni svobodi pri izbiri umetnosti, so umetnostne preference ljudi (npr. rock, klasi\xc4\x8dna glasba, ljudska glasba) mo\xc4\x8dno vezane na njihov socialni polo\xc5\xbeaj. Tudi jezik (slovnica, naglas, na\xc4\x8din, na katerega govorimo) je del kulturnega kapitala in pomemben faktor socialne mobilnosti (na primer bolje pla\xc4\x8dana, bolj ugledna slu\xc5\xbeba)._NEWLINE_Bourdieu je v svojem delu pokazal, kako socialni razredi, \xc5\xa1e posebej vladajo\xc4\x8di intelektualni razredi, skozi generacije ohranjajo socialne privilegije, kljub zmotnemu prepri\xc4\x8danju, da nam postindustrijska dru\xc5\xbeba z izobrazbo ponuja mo\xc5\xbenosti socialne mobilnosti._NEWLINE_Bourdieu je bil izjemno dejaven avtor, objavil je stotine \xc4\x8dlankov, nekaj deset knjig, v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini jih je zdaj dostopnih osem.\n_START_SECTION_\nPolje\n_START_PARAGRAPH_\nNamesto, da bi omejil svoje raziskave socialnih odnosov in sprememb na prostovoljno delovanje ali samo na pomen razreda kot strukturalne relacije, je Bourdieu uporabil termin, ki povezuje subjetkivno delovanje in objektivno strukturo - polje.\xc2\xa0 Gre za vsako zgodovinsko, nehomogeno socialno-prostorno areno, v kateri ljudje delujejo in se borijo, da bi dobili za\xc5\xbeeljene vire. Veliko Bourdieujevega dela se osredoto\xc4\x8da na semi-samostojno vlogo izobra\xc5\xbeevalnih in kulturnih ustanov v izra\xc5\xbeanju delovanja posameznika. To dela njegovo delo dovzetno za liberalne in konzervativne prou\xc4\x8devalce. Morda je bil Bourdieu tudi zaradi svojega zaledja vedno pozitivno naravnan do marksisti\xc4\x8dnega pojmovanja ekonomije kot najpomembnej\xc5\xa1e komponente mo\xc4\x8di in delovanja v kapitalisti\xc4\x8dni dru\xc5\xbebi. Polje je okolje, v katerem so agensi in njihov socialni polo\xc5\xbeaj locirani. Polo\xc5\xbeaj vsakega agensa v polju je rezultat interakcije med specifi\xc4\x8dnimi pravili polja, agensovega habitusa in kapitala (socialnega, ekonomskega in kulturnega). Polja delujejo vzajemno in so razporejena hierarhi\xc4\x8dno: ve\xc4\x8dina je podrejenih ve\xc4\x8djemu polju mo\xc4\x8di in razrednih odnosov.\n_START_SECTION_\nHabitus\n_START_PARAGRAPH_\nBourdieuja je pri oblikovanju koncepta habitusa navdahnilo pisanje Marcela Maussa o telesni tehniki in hexisu. Besedo so uporabljali Norbert Elias, Max Weber, Edmund Husserl in Erwin Panofsky kot predelavo Aristotlovega koncepta. Za Bourdieuja je bil habitus zelo pomemben pri re\xc5\xa1evanju antinomije humanisti\xc4\x8dnih znanosti: objektivizma in subjektivizma. Habitus lahko definiramo kot sistem nagnjenj (trajajo\xc4\x8dih, priu\xc4\x8denih shem sprejemanja, mi\xc5\xa1ljenja in delovanja)._NEWLINE_Posamezni agens razvije ta nagnjenja kot odgovor na objektivne pogoje, na katere naleti. Na ta na\xc4\x8din Bourdieu teoretizira o vcepljanju objektivnih socialnih struktur v subjektivne mentalne izku\xc5\xa1nje dejavnikov. Objektivno socialno polje ima za potencialne udele\xc5\xbeence dolo\xc4\x8dene zahteve za udele\xc5\xbebo na polju. Ko udele\xc5\xbeenci tako absorbirajo objektivne socialne strukture v osebni niz kognitivnih in somatskih nagnjenj, postanejo subjektivne strukture delovanja udele\xc5\xbeenca enake objektivnimim strukturam in razmeram socialnega polja, in razvije se doksalno razmerje._NEWLINE_Habitus tako nekako vklju\xc4\x8duje pred njim obstajajo\xc4\x8de sociolo\xc5\xa1ke koncepte, kot so socializacija, se pa od njih tudi razlikuje na ve\xc4\x8d razli\xc4\x8dnih na\xc4\x8dinov. Sredi\xc5\xa1\xc4\x8dna to\xc4\x8dka habitusa je njegovo utele\xc5\xa1enje. Habitus ne deluje samo (niti predvsem) na nivoju eksplicitnega, diskurzivnega zavedanja. Interne strukture se utelesijo in delujejo na globlji in bolj prakti\xc4\x8den, razmi\xc5\xa1ljanju predhoden na\xc4\x8din. Ponazorili bi ga lahko z na\xc4\x8dinom delovanja \'mi\xc5\xa1i\xc4\x8dnega spomina\'.\n_START_SECTION_\nHabitus in doxa\n_START_PARAGRAPH_\nDoxa so nau\xc4\x8dena, temeljna, globoko zakoreninjena, nezavedna prepri\xc4\x8danja in vrednote, razumljene kot same po sebi umevne, ki informirajo agensovo delovanje znotraj posameznega polja. Doxa daje prednost uveljavljenim prepri\xc4\x8danjem polja in tako privilegira vladajo\xc4\x8de in razume njihovo pozicijo dominance kot samoumevno in splo\xc5\xa1no bolj\xc5\xa1o. Zaradi tega so kategorije razumevanja in dojemanja, ki tvorijo habitus, skladna z\xc2\xa0 objektivno organizacijo polja in reproducirajo prav tak\xc5\xa1no strukturo polja. Doksi\xc4\x8dna situacija nastopi tedaj, ko so objektivne, zunanje strukture in subjektivne notranje strukture habitusa v harmoniji. V doksi\xc4\x8dnem stanju je socialni svet razumljen kot naraven, samoumeven in razumen._NEWLINE_Bourdieu vidi habitus kot pomemben faktor, ki zaradi svoje pomembnosti pri generiranju in reguliranju praks, ki ustvarjajo socialno \xc5\xbeivljenje, prispeva k socialni reprodukciji . Posamezniki se nau\xc4\x8dijo \xc5\xbeeleti tisto, kar jim omogo\xc4\x8dajo okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine, in ne tistega, kar jim ni dostopno. Pogoji, v katerih posameznik \xc5\xbeivi, ustvarjajo nagnjenja, kompatibilna s temi pogoji (vklju\xc4\x8dno z okusom za glasbo, umetnost, literaturo in hrano). Najbolj neverjetna postopanja so zato izklju\xc4\x8dena kot nepredstavljiva. Tako je neizogibna podreditev redu, ki napeljuje agense, da ustvarijo vrlino nujnosti: no\xc4\x8dejo zanikanega in ho\xc4\x8dejo neizogibno.\n_START_SECTION_\nOdnos med objektivnim (poljem) in subjektivnim (habitusom)\n_START_PARAGRAPH_\nBourdieu je uporabil metodolo\xc5\xa1ke in teoretske koncepte habitusa in polja, da je lahko naredil epistemolo\xc5\xa1ki rez z uveljavljeno objektivno-subjektivno antinomijo socialnih znanosti. \xc5\xbdelel je efektivno zdru\xc5\xbeiti socialno fenomenologijo in strukturalizem. Zaradi\xc2\xa0 tega je ustvaril pojma polje in habitus._NEWLINE_Bourdieujevi poskusi zdru\xc5\xbeiti ti dve sociolo\xc5\xa1ki tradiciji, za kateri velja splo\xc5\xa1no prepri\xc4\x8danje, da je to nemogo\xc4\x8de, so bili dele\xc5\xbeni veliko kritik. Najpomembnej\xc5\xa1i koncept, ki ga uporablja, je habitus. Grobo re\xc4\x8deno, gre za sistem posameznikovih nagnjenj. Sociologi ve\xc4\x8dinoma lo\xc4\x8dijo socialne zakone (strukture) in individualne misli (agense), v katerih so ti zakoni zapisani. Ali je bolj pomembno prvo ali drugo, je bila tema veliko socilo\xc5\xa1kih debat med strukturalisti na eni in fenomenologi na drugi strani. Bourdieu pa raje govori o nagnjenjih, kjer se socialni zakoni in individualne misli sre\xc4\x8dajo, in meni, da bi prav ta nagnjenja morala biti sredi\xc5\xa1\xc4\x8dna to\xc4\x8dka sociolo\xc5\xa1kih raziskav._NEWLINE_Nagnjenja so tudi javno vidna in zaradi tega lahko opazljiva. \xc4\x8ce ima posameznik raje Union kot Guiness pivo, a tega ne poka\xc5\xbee v javnosti, to ni nagnjenje, pa\xc4\x8d pa preferenca. Nagnjenje performira preferenco in naj bo \xc5\xa1e tako obrobno (recimo piva), je nagnjenje javna deklaracija posameznikovega obstoja in njegovih preferenc. _NEWLINE_V vsaki dru\xc5\xbebi posameznikov tvori neprestano izra\xc5\xbeanje nagnjenj, tako pomembnih kot nepomembnih, opazno vrsto preferenc, tendenc in stali\xc5\xa1\xc4\x8d. Prostorsko metaforo lahko analizirajo socilogi in jo realizirajo v diagramati\xc4\x8dni obliki. \xc4\x8ce gledamo na dru\xc5\xbebo na ta na\xc4\x8din, jo lahko vidimo kot mre\xc5\xbeo interaktivno povezanih prostorov. To so socialna polja._NEWLINE_Za Bourdieuja lahko habitus in polje obstajata samo v medsebojni relaciji. Polje torej tvorijo razli\xc4\x8dni agensi (in s tem njihovi habitusi), ki na njem delujejo, habitus pa predstavlja prenos teh objektivnih struktur polja v subjektivne strukture dejanj in misli agensa._NEWLINE_Odnos med habitusom in poljem je dvosmeren. Polje obstaja samo, \xc4\x8de imajo agensi nagnjenja in percepcijsko shemo, ki dovoljuje obstoj polja in ga polni s pomenom. Isto\xc4\x8dasno pa agensi s tem, ko delujejo na polju, v svoj habitus vgrajujejo znanje, potrebno za obstoj polja. Habitus izra\xc5\xbea strukture polja, polje pa posreduje med habitusom in stvarnostjo._NEWLINE_Bourdieu uporablja pojma habitus in polje, da bi ukinil razlikovanje med subjektivnim in objektivnim. S tem je odprl nove mo\xc5\xbenosti debate. Meni, da mora vsaka raziskava biti sestavljena iz dveh elementov. Prvi naj bo objektivna raziskava, v kateri se opazuje relacije med socialnim prostorom in strukturami polja. Drugi element mora biti subjektivna analiza nagnjenj socialnih agensov k dolo\xc4\x8denim dejanjem in njihovih kategorij dojemanja in razumevanja, ki sta posledica njihovega bivanja v polju.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nVrste kapitala in simbolno nasilje\n_START_PARAGRAPH_\nBourdieu je kapitalu, tradicionalno pojmovanem kot vsota denarja ali premo\xc5\xbeenja, dodal nove pomene. Po njegovem lahko najdemo premo\xc5\xbeenje v razli\xc4\x8dnih oblikah. Lo\xc4\x8di ekonomski, simbolni, kulturni in socialni kapital. _NEWLINE_Za Bourdieuja je simbolni kapital (presti\xc5\xbe, \xc4\x8dast, pozornost) najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i vir mo\xc4\x8di. Gre za skupek socialnih vezi in poznanstev, ki jih ima posameznik, in hitrost, s katero se lahko te povezave aktivirajo. Simbolni kapital pa lahko rezultira tudi v simbolnem nasilju. Primer tega je lahko dekle, ki pripelje na ve\xc4\x8derjo k star\xc5\xa1em fanta, ki je po njihovem mnenju zanjo neprimeren. \xc4\x8ceprav svojega mnenja eksplicitno ne izrazita, so \xc5\xbee njuni neodobravajo\xc4\x8di pogledi, ki sporo\xc4\x8dajo, da zveza nima prihodnosti, oblika simbolnega nasilja. Dekle mora namre\xc4\x8d star\xc5\xa1e poslu\xc5\xa1ati._NEWLINE_Simbolno nasilje je vsiljevanje kategorij misli in dojemanja dominiranim socialnim agensom, ki nato to dojemajo kot normalno in pravi\xc4\x8dno.\xc2\xa0 Simbolno nasilje je veliko bolj efektivno kot fizi\xc4\x8dno, saj deluje na podzavestni ravni (razumevanje dru\xc5\xbebenega reda in institucij kot pravi\xc4\x8dnih in neizogibnih)._NEWLINE_V svojem delu je Bourdieu uporabljal tudi ekonomske termine, da bi z njimi bolje opisal proces socialne in kulturne reprodukcije, kako se kapital prena\xc5\xa1a iz generacije v generacijo. Za Bourdieuja je formalna izobrazba klju\xc4\x8dni element v tem procesu. S tem, ko dobimo izobrazbo, prevzamemo tudi poseben na\xc4\x8din obla\xc4\x8denja, govora in gibanja. Privilegirani otroci se tega nau\xc4\x8dijo \xc5\xbee doma ali od svojih u\xc4\x8diteljev, otroci iz nepriviligiranih okolij pa ne. Tako so otroci iz privilegiranih okolij sprejeti, saj se obna\xc5\xa1ajo skladno s pri\xc4\x8dakovanji svojih u\xc4\x8diteljev, tisti iz neprivilegiranih okolij pa so obravnavani kot problemati\xc4\x8dni, \xc4\x8deprav se oboji obna\xc5\xa1ajo v skladu s svojo vzgojo. Tako lahko vi\xc5\xa1je polo\xc5\xbeaje v dru\xc5\xbebi la\xc5\xbeje zasedejo posamezniki iz vi\xc5\xa1jih slojev, saj se obna\xc5\xa1anja, ki je v teh krogih pri\xc4\x8dakovano, nau\xc4\x8dijo \xc5\xbee doma._NEWLINE_Kulturni kapital se nana\xc5\xa1a na kompetence, sposobnosti in kvalifikacije, ki posameznikom omogo\xc4\x8dajo, da realizirajo svojo kulturno avtoriteto, ki je lahko tudi vir simbolnega nasilja. Tako, na primer, otroci iz delavskega razreda opazujejo uspehe otrok srednjega razreda v \xc5\xa1oli kot legitimne. Posledice razredne neenakosti vidijo kot rezultat trdega dela ali celo naravnih sposobnosti. Klju\xc4\x8dni element tega procesa je transformacija simbolne ali ekonomske dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine (na primer naglas ali bogastvo) v kulturni kapital (na primer univerzitetne kvalifikacije)._NEWLINE_Bourdieu meni, da se je kulturni kapital razvil v opoziciji do ekonomskega kapitala. To rezultira v konfliktu med nosilci kulturnega in ekonomskega kapitala, torej med nasprotujo\xc4\x8dima si poljema umetnosti in bekonomije. Umetnostno in njemu sorodna kulturna polja so si skozi zgodovino prizadevala za avtonomijo, ki je bila v razli\xc4\x8dnih obdobjih razli\xc4\x8dno uspe\xc5\xa1no dose\xc5\xbeena. Avtonomno umetnostno polje je opisano kot\xc2\xa0 na glavo\xc2\xa0 obrnjeno ekonomsko polje. Umetni\xc5\xa1ka dela, priznana na umetni\xc5\xa1kem polju, imajo po navadi visok kulturni kapital in malo oziroma ni\xc4\x8d ekonomskega kapitala. Za Bourdieuja je torej kulturno polje edino, ki se dandanes \xc5\xa1e "upira" logiki ekonomije dobi\xc4\x8dka.'