b'\n_START_ARTICLE_\nRadoslava Premrl\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je v dru\xc5\xbeini trgovca Franca in u\xc4\x8diteljice Silve Premrl rojene Balan\xc4\x8d v \xc5\xa0embidu pri Vipavi, sedaj Podnanos. Po kon\xc4\x8dani ljudski \xc5\xa1oli v rojstnem kraju je leta 1931 od\xc5\xa1la v Gorico, kjer je 1937 kon\xc4\x8dala trgovsko \xc5\xa1olo, potem pa se je vrnila domov in pomagala v trgovini ter vodila knjigovodstvo. Po italijanskem napadu na Kraljevino Jugoslavijo je sama vodila trgovino, ker so star\xc5\xa1e in brata Cirila, starej\xc5\xa1i brat Janko je tedaj slu\xc5\xbeil voja\xc5\xa1ki rok v ju\xc5\xbeni Italiji, aretirali. Jeseni 1941 je za\xc4\x8dela sodelovati z narodnoosvobodilno borbo, dala bratu Janku, ki je pozimi 1941 pri\xc5\xa1el na bolni\xc5\xa1ki dopust potrebne informacije, da je pri\xc5\xa1el v stik s partizani, katerim se je nato pridru\xc5\xbeil 3. februarja 1942. Na ve\xc4\x8der velikono\xc4\x8dne sobote 1942 ga je zadnji\xc4\x8d videla kot partizana, ker so jo 11. aprila 1942 z o\xc4\x8detom in mamo zaprli v gori\xc5\xa1ke sodnijske zapore. Konec junija 1942 so jo z mamo poslali v internacijo v Omegno (pokrajina Novara), tu je ostala do kapitulacije Italije, ko je pobegnila in se vrnila v Vipavo. Doma ni mogla \xc5\xbeiveti, ker so ji fa\xc5\xa1iti po\xc5\xbegali dom. Pre\xc5\xbeivljala se je s kmetovanjem, star\xc5\xa1i brat Ciril in sestra Bo\xc5\xbeena pa so se vrnili poleti 1944. Konec leta 1943 je bila imenovana za u\xc4\x8diteljico na partizanski enoletni razrednici v vaseh Lo\xc5\xbee in Man\xc4\x8de. Jeseni 1944 je organizirala pouk v enorazrednici v Podkraju, kasneje pa je do osvoboditve pou\xc4\x8devala v Lozicah. V \xc5\xa1olskem letu 1945/1946 je pri\xc4\x8dela pou\xc4\x8devati na osnovni \xc5\xa1oli v Vipavi. Leta 1947 je opustila pou\xc4\x8devanje in se kot uradnica zaposlila v Trstu, naprej na uvozno izvoznem zavodu UIVOD, kasneje pri pomorski agenciji Russo, nazadnje pa pri Adriaimpexu, od koder so odpustili spomladi 1954, ker je njen mo\xc5\xbe Boris Pahor pri\xc4\x8del leta 1953 izdajati neodvisno tr\xc5\xbea\xc5\xa1ko kulturno revijo Sidro._NEWLINE_Premrlova je \xc5\xbee med vojno sodelovala v bro\xc5\xa1uri Za Vojkom s kratkim \xc5\xbeivljenjepisom o bratu Janku. V reviji Zaliv je med leti 1966 \xc5\xa1tev. 23 do 1972 \xc5\xa1tev. 36/37 pod naslovom Moj brat Janko-Vojko objavljala spomine na dru\xc5\xbeino in brata Janka, v predzadnjem nadaljevanju je dostavila\xc2\xa0\xc2\xbbin njegova dru\xc5\xbeina\xc2\xab. Spomini so leta 1992 iz\xc5\xa1li v samostojni knjigi. (COBISS) V spominih je z veliko umetni\xc5\xa1ko mo\xc4\x8djo predstavila brata in vso dru\xc5\xbeino ter tragi\xc4\x8den konec sestre Bo\xc5\xbeene, ki so jo \xc4\x8detniki ob umiku iz na\xc5\xa1ih krajev 30. aprila 1945 odpeljali od doma, zabodli in ustrelili. Prav tako je natan\xc4\x8dno predstavila razmere v doma\xc4\x8dih krajih in v internaciji. Vrsto let je tudi sodelovala pri literarnih oddajah Radia Trst A ter prevajala pravljice in dalj\xc5\xa1e tekste. Prevedla je tudi spomine Renata Ferrarija Fabianovi iz Kobdilja. Prevajala je tudi za revijo Zaliv pri kateri je postala leta 1971 upravnica.'