b'\n_START_ARTICLE_\nStanislav \xc5\xa0krabec\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0krabec velja za najve\xc4\x8djega slovenskega jezikoslovca 19. stoletja._NEWLINE_Rodil se je kot prvorojenec kme\xc4\x8dke dru\xc5\xbeine, krstili so ga za Antona. Ljudsko \xc5\xa1olo je obiskoval v Ribnici, kjer je bil trikrat vpisan v Zlato knjigo odli\xc4\x8dnjakov, leta 1852, 1853, 1854, vselej na prvem mestu. Potem je \xc5\xa1el na gimnazijo v Ljubljano, kjer je leta 1863 maturiral in \xc5\xa1e istega leta stopil v fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanski red. Krstno ime Anton je zamenjal z imenom Stanislav. Ma\xc5\xa1ni\xc5\xa1ko posve\xc4\x8denje je prejel leta 1867._NEWLINE_Dve leti je bil suplent na ugledni fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanski gimnaziji v Novem mestu, kjer je pou\xc4\x8deval sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino, gr\xc5\xa1\xc4\x8dino in nem\xc5\xa1\xc4\x8dino, nato pa je od leta 1869 do 1872 v Gradcu \xc5\xa1tudiral klasi\xc4\x8dno in slovansko jezikoslovje ter leta 1876 opravil profesorski izpit. \xc5\xbde od leta 1873 je bil nastavljen na Kostanjevico pri Gorici, kjer je pou\xc4\x8deval na interni fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanski gimnaziji in tam ostal skoraj 43 let, vse do leta 1915, ko se je zaradi bli\xc5\xbeine so\xc5\xa1ke fronte med prvo svetovno vojno moral umakniti v Ljubljano, kjer je 6. oktobra leta 1918 tudi umrl._NEWLINE_Mo\xc4\x8dno je vplival na razvoj slovenskega jezika, tudi z jezikoslovnimi razpravami, ki jih je pisal na platnice revije Cvetje z vrtov svetega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka, ki jo je urejal od ustanovitve 1880 pa skoraj do smrti. \xc5\xa0ele nedavni simpoziji (od 1994 dalje) so kon\xc4\x8dno ovrednotili njegovo precej zamol\xc4\x8dano delo.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0krab\xc4\x8devo osrednje delo zajema predvsem glasoslovje in pravopis slovenskega knji\xc5\xbenega jezika, \xc4\x8deprav se je ukvarjal tudi z oblikoslovjem, skladnjo in stilistiko. Njegove jezikoslovne raziskave in normiranje so potekali v \xc5\xbeelji, da bi se Slovenci v \xc5\xa1oli in cerkvi nau\xc4\x8dili svojega knji\xc5\xbenega jezika, v katerem bi se med seboj sporazumevali ter pisali. _NEWLINE_\xc5\xa0krab\xc4\x8deva prva jezikoslovna razprava O glasu in naglasu slovenskega knji\xc5\xbenega jezika v izreki in pisavi je iz\xc5\xa1la leta 1870 v izvestju novome\xc5\xa1ke gimnazije in velja za za\xc4\x8detek slovenskega glasoslovja. V njej je odprl poglavitna jezikoslovna vpra\xc5\xa1anja, s katerimi se je ukvarjal v svojih kasnej\xc5\xa1ih spisih. Razprava se deli na poglavji Naglasi na\xc5\xa1e sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine in Glasovi na\xc5\xa1e sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine. V prvem poglavju je pisal o potisnjenem in potegnjenem naglasu ter o problemu naglasnih znamenj, v drugem pa je opisal nekatere slovenske glasove. \xc5\xbde tedaj se je skliceval na kontrastivno slovnico indoevropskih jezikov ter aktualni slovenski govor. _NEWLINE_Osem let kasneje je pripravil nove jezikoslovne spise in jih neuspe\xc5\xa1no sku\xc5\xa1al  objaviti pri Slovenski matici in v So\xc4\x8di. Njegova jezikoslovna stali\xc5\xa1\xc4\x8da so namre\xc4\x8d nasprotovala tedaj uveljavljenim Levstikovim nazorom, po katerih je normiranje sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine izhajalo iz zapisov stare cerkvene slovan\xc5\xa1\xc4\x8dine. Enako ostro je \xc5\xa0krabec nastopil proti panslavisti\xc4\x8dnim in iliristi\xc4\x8dnim idejam v jezikoslovju. Zaradi svojih nazorov je svoje razprave lahko objavljal \xc5\xa1ele od leta 1880, ko so fran\xc4\x8di\xc5\xa1kani na Kostanjevici pri\xc4\x8deli izdajati verski mese\xc4\x8dni list Cvetje z vertov sv. Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka. Od leta 1884 do leta 1915, ko je list pri\xc4\x8del izhajat v Kamniku, kamor so se fran\xc4\x8di\xc5\xa1kani zatekli pred so\xc5\xa1ko fronto, je bil \xc5\xa0krabec urednik lista. Jezikoslovne razprave je objavljal na platnicah \xc5\xbee od prvega letnika dalje. Svoja jezikovna dela je za knji\xc5\xbeno izdajo pri\xc4\x8del pripravljati \xc5\xa1ele proti koncu \xc5\xbeivljenja v Ljubljani. Izdajo njegovih Jezikovnih spisov je posthumno dokon\xc4\x8dal \xc5\xa0krab\xc4\x8dev u\xc4\x8denec in naslednik Anton Breznik. _NEWLINE_Zagovarjal je fonemski zapis, izhajajo\xc4\x8d iz sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine, ki jo v pogovoru uporabljajo izobra\xc5\xbeenci. Pisavo je obravnaval kot sekundarno ter izhajajo\xc4\x8do iz govorjenega jezika. Ker pravore\xc4\x8dna norma \xc5\xa1e ni bila dolo\xc4\x8dena, se je v najve\xc4\x8dji meri ukvarjal z glasoslovno stranjo jezika. Zapis slovenskega jezika naj bi temeljil na osrednjeslovenskem in dolenjskem govoru v 16. stoletju, ki naj bi ustrezal aktualni izgovorjavi. Odklanjal je umetne tvorbe, ki so kasneje nastale brez zgodovinske in etimolo\xc5\xa1ke utemeljitve. Preganjal je tudi nefoneti\xc4\x8dne zapise, ki so se v pisnem jeziku tedaj \xc5\xbee ustalili, pri \xc4\x8demer ni bil uspe\xc5\xa1en. Bil je prvi, ki je sistemati\xc4\x8dno zapisoval govor. _NEWLINE_\xc5\xbde v svojem prvem spisu je zapisal, da ima sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina premi\xc4\x8dni naglas. Strogo je lo\xc4\x8deval dol\xc5\xbeino in kakovost samoglasnika ter se zavzemal za nova naglasna znamenja, ki jih je kasneje uvedel Maks Pleter\xc5\xa1nik. \xc5\xa0krabec je opisal tonemski naglas, ki do tedaj ni bil sprejet v knji\xc5\xbeno sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino. Pomembno mesto v \xc5\xa0krab\xc4\x8devem delu ima dolo\xc4\x8ditev polglasnika kot samostojnega fonema slovenskega glasoslovnega sistema. V pravore\xc4\x8dju si je prizadeval za odpravo elkanja, ki naj bi bilo posledica branja po \xc4\x8drki in nefoneti\xc4\x8dnega zapisa. Razvil je svoj samoglasni\xc5\xa1ki sistem, ki je vseboval 9 samoglasni\xc5\xa1kih fonemov._NEWLINE_\xc5\xa0krabec je poljudno pisal predvsem o svetih bratih Cirilu in Metodu (1885 - 1887), v Cvetju z vrtov svetega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka pa je objavljal tudi nabo\xc5\xbene spise. Kriti\xc4\x8dno je pisal o umetnih jezikih, o esperantu in drugih, pri tem je izoblikoval svoj umetni jezik imenovan evlalija (1908 - 1910). Za stenografijo je predlo\xc5\xbeil svoj lastni sestav (1907 - 1910)._NEWLINE_Del njegove zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine - knji\xc5\xbenice je shranjen v knji\xc5\xbenici fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskega samostana v Kamniku._NEWLINE_Njegov hobi je bilo ukvarjanje z vrtnim cvetjem. Na Slovensko je prinesel in populariziral gladiole.\n_START_SECTION_\nPoimenovanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo njem je dobila ime \xc5\xa0krab\xc4\x8deva ulica v ljubljanski Ro\xc5\xbeni dolini in \xc5\xa0krab\xc4\x8deva pot v Novi Gorici ter \xc5\xa0krab\xc4\x8dev trg v Ribnici. Tudi samostanska knji\xc5\xbenica na Kostanjevici nad Gorico se danes imenuje po njem. Veliko knji\xc5\xbenega gradiva je vanjo pri\xc5\xa1lo v \xc4\x8dasu, ko je v samostanu deloval \xc5\xa0krabec, za potrebe priprave Cvetja ali pa je bilo \xc5\xa0krabcu poslano v dar ali oceno. V Novi Gorici na koncu Erjav\xc4\x8deve ulice pod Kostanjevico stoji \xc5\xa0krab\xc4\x8dev  doprsni kip.'