b'\n_START_ARTICLE_\nMatthias Gr\xc3\xbcnewald\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPodrobnosti iz njegovega \xc5\xbeivljenja so precej nejasne glede na pomembnost, ki je je bil slikar dele\xc5\xbeen, ko je \xc5\xbeivel. Verjetno je bil rojen v W\xc3\xbcrzburgu okoli sedemdesetih let 15. stoletja. Njegovo ime naj ne bi bilo Gr\xc3\xbcnewald, to naj bi bila napaka avtorja iz 17. stoletja Joachima von Sandrarta, ki naj bi ga zamenjal z drugim umetnikom. V starih dokumentih ga najdemo pod imenom Mathis der Maler in ve se, da je uporabljal dve imeni Gothart in Nithardt, njegov monogram pa je bil M.G.N. (Mathis Gothard Nithart). Kje in od koga se je nau\xc4\x8dil slikarstva, ni znano, njegovo delo pa razkriva, da je poznal slikarja Hansa Holbeina starej\xc5\xa1ega, Albrechta D\xc3\xbcrerja, Lucasa Cranacha starej\xc5\xa1ega, Hansa Burgkmairja starej\xc5\xa1ega in Albrechta Altdorferja ter nizozemska in italijanska slikarska dela._NEWLINE_Okoli leta 1500 je verjetno \xc5\xbeivel v Seligenstadtu, od leta 1510 do 1525 pa je delal na dvoru v Porenju. Leta 1510 bi moral popraviti vodnjak na gradu Klopp v Bingnu ob Renu, zato je bil eden tako imenovanih umetni\xc5\xa1kih ustvarjalcev vode (danes bi verjetno rekli hidravli\xc4\x8dni in\xc5\xbeenir). Kot glavni sodni uradnik je nadzoroval novogradnje in vodil obnovitvena dela na gradu Aschaffenburg, nekdanje stavba gradu Johannesburg. Kot veliko drugih umetnikov tedanjega \xc4\x8dasa se je ukvarjal z mnogimi dejavnostmi. Okoli leta 1516 je bil Gr\xc3\xbcnewald sodni slikar v slu\xc5\xbebi novega nad\xc5\xa1kofa iz Mainza, Albrechta Brandenbur\xc5\xa1kega. Odgovoren je bil za nadzor gradbenih projektov v kolegijski cerkvi Haibach Aschaffenburg._NEWLINE_Zaradi svojega verskega prepri\xc4\x8danja, simpatiziral je s protestantizmom, je to delo zapustil leta 1525 in se naselil v Frankfurtu. Poleti 1527 se je preselil nazaj v svoje nekdanje mesto Halle, kjer je umrl leta 1528.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nGr\xc3\xbcnewaldovo slikarstvo ima obliko pozne gotike, vsebuje pa tudi prvine renesanse (poznavanje perspektive), zato je v literaturi uvr\xc5\xa1\xc4\x8den med renesan\xc4\x8dne slikarje severne Evrope. Njegov osebni slog se spogleduje z naturalizmom, dramati\xc4\x8dno obliko, ekspresijo likov, \xc5\xbeivimi barvami in svetlobo._NEWLINE_Na \xc5\xbealost je ohranjen le manj\xc5\xa1i del njegovih del. Samo deset slik in 35 risb je pre\xc5\xbeivelo brodolom v Baltiku na poti na \xc5\xa0vedsko kot vojni plen. Med njimi je bil tudi Isenheimski oltar (nastal med letoma 1512 in 1516). Danes ga hranijo v muzeju Unterlinden v Colmarju v (Franciji)._NEWLINE_Devet slik na dvanajstih plo\xc5\xa1\xc4\x8dah je razporejenih na dvojnih krilih in omogo\xc4\x8dajo tri poglede (na odprtih in zaprtih krilih triptiha) glede na letni \xc4\x8das ali prilo\xc5\xbenost. Prvi pogled na zunanjih zaprtih krilih prikazuje kri\xc5\xbeanje, obdajata ga sveti Sebastijan in sveti Anton, preddel prikazuje pokopavanje. Ko je odprt prvi del kril, so prikazani oznanjenje, koncert angelov (v\xc4\x8dasih ga razlagajo kot rojstvo eklezije), Marijino umivanje Kristusa in vstajenje. Tretji pogled razkriva izklesan in pozla\xc4\x8den les ter oltarno sliko nem\xc5\xa1kega rezbarja Nicholasa de Hagenauerja z okronanim svetim Antonom na prestolu, obkro\xc5\xbeenega z leve s svetim Avgu\xc5\xa1tinom in svetim Jeronimom, ki ima v rokah leva. Pod njimi so na oltarni mizi Kristus in 12 apostolov.\n_START_SECTION_\nDrugi o slikarju\n_START_PARAGRAPH_\nSkladatelj Paul Hindemith (1895\xe2\x80\x931963) je napisal simfonijo in opero z naslovom Slikar Mathis (Mathis der Maler), katere osrednja tema je vloga umetnika v dru\xc5\xbebi. Nastala je po resni\xc4\x8dnih dogodkih, posebna pozornost pa je namenjena slikarju Matthiasu Gr\xc3\xbcnewaldu. Slikar v nekem obdobju dvomi o smislu svojega ustvarjanja, opusti slikanje, priklju\xc4\x8di se zatiranim kmetom, vendar kon\xc4\x8dno ugotovi, da je vendarle slikanje njegovo poslanstvo. Tedaj ustvari svojo najve\xc4\x8djo mojstrovino, krilni oltar v samostanski cerkvi svetega Antona v Isenheimu.'