b"\n_START_ARTICLE_\nNikolaj Kuzanski\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nNikolaj Kuzanski se je rodil v trgovski dru\xc5\xbeini kot sin ribi\xc4\x8da Johanna Krebsa. \xc5\xa0tudiral je pravo v Heidelbergu, potem pa pravo in matematiko na Univerzi v Padovi, kjer je iz kanonskega prava prejel doktorski naziv leta 1423 (1418)._NEWLINE_Potem je pravo opustil in \xc5\xa1tudiral teologijo v K\xc3\xb6lnu, kjer je pri\xc5\xa1el v stik s kr\xc5\xa1\xc4\x8danskim novoplatonizmom Mojstra Eckharta, kar ga je dodatno motiviral za nadaljnji \xc5\xa1tudij novoplatoni\xc4\x8dnih filozofov in mistikov. Bil je temeljito izobra\xc5\xbeen, znal je vse tri stare jezike, gr\xc5\xa1\xc4\x8dino, latin\xc5\xa1\xc4\x8dino in hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dino, bil pa je tudi izrazito matemati\xc4\x8dno nadarjen. Kot lie\xc5\xa1ki naddiakon (arhidiakon) je sodeloval na baselskem ekumenskem koncilu med letoma 1431 in 1449._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je napisal delo De concordantia catholica, zbirko razmi\xc5\xa1ljanj o Cerkvi. To delo je dolgo slu\xc5\xbeilo kritikom pape\xc5\xa1tva \xc5\xa1e dolgo po tem ko je Kuzanec zapustil Basel in se leta 1438 pridru\xc5\xbeil naporu pape\xc5\xbea Evgena IV. v pribli\xc5\xbeevanju zahodnih cerkva z vzhodnimi. Tega leta je pape\xc5\xbe Evgen IV. poslal Kuzanskega v okviru Koncila v Firencah v Konstantinopel, da bi zaradi \xc4\x8dedalje ve\xc4\x8dje nevarnosti pred tur\xc5\xa1kim prodiranjem, ki je ogro\xc5\xbealo Konstantinopel, prestolnico in zadnji ostanek neko\xc4\x8d mogo\xc4\x8dnega Bizantinskega cesarstva, pomagal pri spravi obeh kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih cerkva, rimske in gr\xc5\xa1ke, ki sta bili od vzhodnega razkola leta 1054 lo\xc4\x8deni. Kuzanskemu se poslanstvo v Konstantinoplu ni posre\xc4\x8dilo, dobil pa je mnogo ve\xc4\x8d. Videl je, da je v mestu velikanska zakladnica neprecenljivih zakladov starih gr\xc5\xa1kih rokopisov, ki so tam pozabljeni in neuporabljeni le\xc5\xbeali skozi stoletja. Veliko jih je vzel s seboj v Italijo, na primer znamenito Diofantovo knjigo Aritmetika. Spoznal pa je tudi gr\xc5\xa1kega vladiko v Nikeji, arhiepiskopa in strokovnjaka za Platonovo filozofijo Ivana Bessariona. Bessarion je pozneje spremljal predzadnjega bizantinskega cesarja Ivana VIII. Paleologa v Ferraro, da bi na koncilu pomagal zdru\xc5\xbeiti gr\xc5\xa1ko in rimsko cerkev, namesto tega pa je pod vplivom Kuzanskega prestopil k rimskokatoli\xc5\xa1ki cerkvi in postal kardinal. Tako je Kuzanec poleg gr\xc5\xa1kih rokopisov pripeljal s seboj tudi zelo dobrega poznavalca gr\xc5\xa1kega jezika._NEWLINE_Leta 1447 so v Italijo pri\xc5\xa1li tudi prvi begunci iz ogro\xc5\xbeenega Konstantinopla in drugih de\xc5\xbeel propadajo\xc4\x8dega Bizantinskega cesarstva, ki so ga takrat v zaklju\xc4\x8dni fazi osvajali Osmani. Tega leta so bolonjskega \xc5\xa1kofa Tommaso Parentucellija izvolili za pape\xc5\xbea Nikolaja V., ki je nasledil Evgena IV.. Leta 1453 je osmanski sultan Mehmed II. Osvajalec zavzel tudi Konstantinopel in mesto izbral za novo prestolnico Osmanskega cesarstva. V Italijo je takrat pribe\xc5\xbealo mnogo beguncev. Med njimi so bili tudi znanstveniki, ki so prinesli s seboj stare gr\xc5\xa1ke rokopise in raz\xc5\xa1irili znanje starogr\xc5\xa1kega jezika. Vsi so na\xc5\xa1li pri Nikolaju V. gostoljubno zaveti\xc5\xa1\xc4\x8de. Ta zelo izobra\xc5\xbeeni pape\xc5\xbe si je pridobil za razcvet znanosti posebne zasluge, saj si je ne glede na gmotne \xc5\xbertve priskrbel okoli 3000 starih rokopisov in ustanovil z njimi Vatikansko knji\xc5\xbenico. Nikolaj V. pa se ni zadovoljil samo s tem, da je priskrbel rokopise, ampak je zbral tudi poznavalce gr\xc5\xa1kega jezika, da bi ta dela prevedli v latin\xc5\xa1\xc4\x8dino. Prva njegova pomo\xc4\x8dnika pri tem sta bila prav Kuzanski in Bessarion. Za apostolskega tajnika je pape\xc5\xbe postavil celo gr\xc5\xa1ko-bizantinskega humanista in Bessarionovega u\xc4\x8ditelja Georgija Gemista Pletona iz Trapezunta (1355 \xe2\x80\x93 1452)._NEWLINE_Na povratku iz Kostantinopla je Kuzanski med burno vo\xc5\xbenjo veliko premi\xc5\xa1ljeval, kar ga je usmerilo k pisanju o bolj metafizi\xc4\x8dnih vsebinah. Nato je predstavljal pape\xc5\xbea v Nem\xc4\x8diji in postal znan kot Herkul Evgenove stvari. Po uspe\xc5\xa1ni zadol\xc5\xbeitvi kot pape\xc5\xa1ki nuncij, ga je Nikolaj V. leta 1448 ali 1449 povzdignil v kardinala. Leta 1450 so ga imenovali za brixen\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa. Njegovemu \xc5\xa1kofovanju je nasprotoval avstrijski nadvojvoda Sigismund. Nadvojvoda je leta 1460 Kuzanca zaprl, zaradi \xc4\x8desar je pape\xc5\xbe Pij II. izob\xc4\x8dil Sigismunda in izrekel interdikt nad njegovimi pokrajinami. Kuzanski se nikoli ni mogel vrniti v svojo \xc5\xa1kofijo._NEWLINE_Pokopali so ga v cerkvi svetega Petra v vezeh v Rimu. Kasneje so se njegovi posmrtni ostanki izgubili. Ostal je le spomenik, ki ga predstavlja kot kardinala.\n_START_SECTION_\nFilozofija\n_START_PARAGRAPH_\nNikolaj Kuzanski je znan po svojem u\xc4\x8denju o sovpadanju nasprotij (coincidentia oppositorum), ki sprevra\xc4\x8da Aristotelov zakon protislovnosti. Njegovo najpomembnej\xc5\xa1e delo je\xc2\xa0\xc2\xbbO u\xc4\x8deni nevednosti\xc2\xab\xc2\xa0(De docta ignorantia), objavljeno leta 1440._NEWLINE_Njegovo pisanje velja za globoko misti\xc4\x8dno, zlasti kar zadeva mo\xc5\xbenost poznavanja Boga prek bo\xc5\xbeanskega \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega uma; le-to pa ni mogo\xc4\x8de zgolj ob uporabi \xc4\x8dutil ali\xc2\xa0\xc2\xbbu\xc4\x8dene nevednosti\xc2\xab. Nekateri so pri njem zaznali panteisti\xc4\x8dna prepri\xc4\x8danja, njegovih spisov pa sicer niso nikoli obsodili za krivo vero.\n_START_SECTION_\nPrispevki k znanosti\n_START_PARAGRAPH_\nV nasprotju s prakti\xc4\x8dnim Regiomontanom je Nikolaj v\xc2\xa0\xc2\xbbU\xc4\x8deni nevednosti\xc2\xab, zatrjeval, da se Zemlja vrti okoli svoje osi in kro\xc5\xbei okoli Sonca. V Vesolju ni nobenega zgoraj ali spodaj. Svojih prepri\xc4\x8danj ni podprl z natan\xc4\x8dnim opazovanjem, ra\xc4\x8dunanjem ali sklicevanjem na znanstveno teorijo. Njegovih razmi\xc5\xa1ljanj o Vesolju ne moremo enostavno prevesti v preverljivo teorijo. Njega prepri\xc4\x8danja temeljijo izklju\xc4\x8dno na njegovih osebnih numerolo\xc5\xa1kih izra\xc4\x8dunih in metafiziki. Njegove misli niso bistveno vplivale na razvoj znanosti, sporno je tudi ali je zanj vedel Kopernik. Nasploh si je Kuzanski \xc5\xbeelel meriti fizikalne pojave, kar je kasneje storil Galilei. Zaradi svojih radikalnih pogledov pa ni imel te\xc5\xbeav kot Bruno, saj je lahko postal celo kardinal in \xc5\xa1kof. Svojim u\xc4\x8dencem, kuzijancem, je zapustil naravno filozofijo, ki jo lahko \xc5\xa1tejemo za temelj filozofske duhovne usmeritve renesanse. Kopernik, Galilei in Kepler naj bi poznali delo Kuzanskega. Kepler ga je v prvem poglavju svojega prvega objavljenega dela ozna\xc4\x8dil kot 'bo\xc5\xbeansko navdahnjenega'. Podobno kot Kepler za njim je Kuzanski menil, da v Vesolju ni popolnega kroga, kar je v nasprotju z aristotelskim modelom._NEWLINE_Ve\xc4\x8dino njegovih matemati\xc4\x8dnih zamisli je mo\xc4\x8d najti v delih: O u\xc4\x8deni nevednosti, O domnevah (De coniecturis) (1440) in O videnju Boga (De visione Dei) (1453). Razvil je pojem neskon\xc4\x8dno malih in velikih koli\xc4\x8din, ter pojem relativnega gibanja. Njegovi spisi so vplivali na Leibnizovo odkritje diferencialnega ra\xc4\x8duna in tudi na Cantorjevo poznej\xc5\xa1e delo o neskon\xc4\x8dnosti._NEWLINE_Za popravo kratkovidnosti je Kuzanski med prvimi uporabljal vbokle le\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nOntolo\xc5\xa1ke predpostavke in\xc2\xa0\xc2\xbbsovpadanje nasprotij\xc2\xab\n_START_PARAGRAPH_\nTemeljno izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de Nikolajeve filozofije je razlika med neskon\xc4\x8dnim in popolnim Bogom ter nepopolnostjo sveta. Univerzum je explicatio (izraz, razvoj, razvitje) Boga, zaznamovan z mno\xc5\xa1tvom, pri Bogu pa najdemo enotnost, ki zdru\xc5\xbeuje ne le razli\xc4\x8dne lastnosti (kot denimo neka re\xc4\x8d v svetu), temve\xc4\x8d tudi nasprotja. Bog je tako complicatio (zlo\xc5\xbeenost, zapognjenost, zavitje) sveta in transcendira nasprotja, ki jih v njem sre\xc4\x8dujemo._NEWLINE_V zvezi s tem sovpadanjem nasprotij (coincidentia oppositorum) v absolutu Kuzanec ponudi primer nasprotja med gibanjem in mirovanjem. Telo v gibanju ni nikdar na istem mestu, telo, ki miruje, pa ni nikoli izven svojega mesta. Toda \xc4\x8de zamislimo neko telo, ki kro\xc5\xbei z neskon\xc4\x8dno hitrostjo, bo to telo hkrati vselej na istem mestu in vselej nekje drugje. Iz tega paradoksa je po negaciji absurda izpeljal, da na svetu ne obstajata minimum in maksimum gibanja, da ne obstaja popolno mirovanje, (najpo\xc4\x8dasnej\xc5\xa1e gibanje) in ne neskon\xc4\x8dna hitrost (najhitrej\xc5\xa1e gibanje), saj sta obe lastnosti izven hitrosti in se torej ujemata._NEWLINE_Podobno bi se dalo razvijati na kakem drugem paru nasprotij. Vzemimo nasprotje majhno-veliko: ta par nasprotnih pojmov je smiseln le v svetu relativno bivajo\xc4\x8dih re\xc4\x8di, ki so ve\xc4\x8dje ali manj\xc5\xa1e druga od druge, ne more pa biti najve\xc4\x8djega in najmanj\xc5\xa1ega predmeta, saj oba predikata nekako izpadeta iz niza ve\xc4\x8djega in manj\xc5\xa1ega, ob tem pa sovpadeta drug z drugim. Nikolaj Kuzanski to nazorno poka\xc5\xbee na primeru iz geometrije, na nasprotju med ravno in krivo \xc4\x8drto. Imamo krog in tangento. Pove\xc4\x8dajmo ta krog v mislih do neskon\xc4\x8dnosti in tedaj bo tangenta sovpadla z obodom kroga. \xc4\x8ce pa krog pomanj\xc5\xa1amo do neskon\xc4\x8dno majhnega, se obod ujame s premerom. A obakrat se razblini smisel sredi\xc5\xa1\xc4\x8da: ujema se z obodom, je povsod ali ga ni nikjer.\n_START_SECTION_\nBog in svet: neskon\xc4\x8dnost nasproti brezkrajnosti\n_START_PARAGRAPH_\nOson\xc4\x8dje oziroma Son\xc4\x8dev sistem (kozmos) so si tedaj zami\xc5\xa1ljali kot zaporedje istosredi\xc5\xa1\xc4\x8dnih nebesnih sfer ali orbit (na vsaki je bil eden od planetov), ki so kro\xc5\xbeile okoli osrednje osi, sredi katere naj bi bila Zemlja._NEWLINE_Nikolaj svoja razmi\xc5\xa1ljanja nato po analogiji prenese na svet in pravi, da na podlagi opazovanja gibanja orbit ugotovimo,\xc2\xa0\xc2\xbbda ni mogo\xc4\x8de, da bi imel svetovni stroj fiksno in negibljivo sredi\xc5\xa1\xc4\x8de ... kajti v gibanju ni mogo\xc4\x8de najti nobenega absolutnega minimuma, to je fiksnega sredi\xc5\xa1\xc4\x8da, ker se mora minimum nujno ujemati z maksimumom.\xc2\xab\xc2\xa0 Sredi\xc5\xa1\xc4\x8de sveta in njegov obod se ujemata v tem, da uhajata iz na\xc5\xa1ega\xc2\xa0\xc2\xbbfizi\xc4\x8dnega\xc2\xab\xc2\xa0sveta, sta potemtakem metafizi\xc4\x8dna in sovpadata v Bogu:\xc2\xa0\xc2\xbbSvet torej nima oboda: kajti \xc4\x8de bi imel sredi\xc5\xa1\xc4\x8de in obod, bi imel tako sam v sebi svoj za\xc4\x8detek in konec in bi bil omejen glede na nekaj drugega, zunaj njega pa bi bilo nekaj drugega in prostor - stvari, ki sploh niso resni\xc4\x8dne. Ker ga torej ni mogo\xc4\x8de ujeti med telesno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de in obod, se sveta, katerega sredi\xc5\xa1\xc4\x8de in obod je Bog, ne da spoznati.\xc2\xab\xc2\xa0 Tako se tudi ne da re\xc4\x8di, ali je svet kon\xc4\x8den ali neskon\xc4\x8den:\xc2\xa0\xc2\xbb\xc4\x8ceprav ni neskon\xc4\x8den, si ga vendar ne moremo predstavljati kot kon\xc4\x8dnega, ker nima meja, med katere bi bil ujet... Tako kot Zemlja ni sredi\xc5\xa1\xc4\x8de sveta, niso niti sfere zvezd stalnic njegov obod.\xc2\xab\xc2\xa0 Oznako\xc2\xa0\xc2\xbbneskon\xc4\x8dno\xc2\xab\xc2\xa0(lat. infinitum) namre\xc4\x8d Nikolaj pripisuje le Bogu, za svet pa re\xc4\x8de, da je\xc2\xa0\xc2\xbbbrezkrajen\xc2\xab\xc2\xa0(lat. interminatum), kar lahko interpretiramo tudi kot\xc2\xa0\xc2\xbbnedolo\xc4\x8den\xc2\xab. Svet namre\xc4\x8d ni predmet natan\xc4\x8dne vednosti, ampak zgolj parcialne, domnevne vednosti, ki je v resnici rod, posebna vrsta nevednosti - je\xc2\xa0\xc2\xbbu\xc4\x8dena nevednost\xc2\xab._NEWLINE_Poudari tudi, da sta nepomi\xc4\x8dna pola\xc2\xa0\xc2\xbbzadnje sfere\xc2\xab\xc2\xa0le nami\xc5\xa1ljena: \xc4\x8de bi obstajala, bi lahko z Zemlje videli 2 zvezdi, ki se ne premikata. In to je \xc5\xa1e en argument, zakaj ne more biti sredi\xc5\xa1\xc4\x8da, ki bi moralo biti enako oddaljeno od obeh polov. Poleg tega sku\xc5\xa1a tudi razrahljati dotlej obi\xc4\x8dajno prepri\xc4\x8danje o temeljni razliki med Zemljo in drugimi\xc2\xa0\xc2\xbbzvezdami\xc2\xab. \xc4\x8ce na svetu ni\xc4\x8d ne more mirovati, je o\xc4\x8ditno, da se tudi Zemlja giblje kakor druge\xc2\xa0\xc2\xbbzvezde\xc2\xab. Po drugi strani pa ne Sonce ne Luna ne Zemlja ne morejo opisati resni\xc4\x8dnega kroga, ker se ne gibljejo okrog nepomi\xc4\x8dne to\xc4\x8dke (saj ta po njem ne more obstajati)."