b'\n_START_ARTICLE_\nPonikva\n_START_SECTION_\nLega\n_START_PARAGRAPH_\nNaselje le\xc5\xbei na odprtem, ve\xc4\x8dinoma zakrasnelem slemenu, vzhodno nad \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ko progo, speljano po dolini potoka Slom\xc5\xa1\xc4\x8dice.\n_START_SECTION_\nPrazgodovina, rimsko obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nO poselitvi obmo\xc4\x8dja dana\xc5\xa1nje Ponikve \xc5\xbee v mlaj\xc5\xa1i kameni dobi - neolitiku, dokazuje najdba kamnite sekire v Slatini, ki jo hrani Pokrajinski muzej v Celju.\n_START_SECTION_\nSrednji vek\n_START_PARAGRAPH_\nPonikva spada med najstarej\xc5\xa1e poseljene kraje na slovenskem \xc5\xa0tajerskem, naselje se prvi\xc4\x8d omenja leta 1203. Ponikovski gospodje se omenjajo v 13. stoletju. Stara cerkev sv. Martina se kot \xc5\xbeupnijska omenja \xc5\xbee leta 1263. \xc5\xbdupnija Ponikva je nekdaj obsegala obmo\xc4\x8dje sedanje \xc5\xa1marske dekanije. Ponikva je sprva spadala pod Oglejski patriarhat, od leta 1494 pa pod kolegialni kapitelj v Novem Mestu. Leta 1787 je \xc5\xbeupnija pripadla Lavantinski \xc5\xa1kofiji. Sedanja mogo\xc4\x8dna cerkvena stavba je iz prve polovice 18. stoletja._NEWLINE_Skozi ves srednji vek so naselja in zaselki celjskega obmo\xc4\x8dja do\xc5\xbeivljali mnoge naravne nesre\xc4\x8de, bolezni, pusto\xc5\xa1enja ter poplave, tudi naravne ujme, kot so kobilice. V letih 1644-46 je razsajala kuga. Od nje in od rde\xc4\x8de gri\xc5\xbee je umrlo 152 ljudi, od osepnic pa 43. Danes so ohranjena ku\xc5\xbena znamenja v Ser\xc5\xbeevici in Ponkvici. Ponikva je dvakrat pogorela 1768 in 1782. Za\xc4\x8del je goreti leseni farov\xc5\xbe in tako je zgorela dragocena dokumentacija o zgodovini cerkve. Pri po\xc5\xbearu je zgorela vsa vas, razen dveh hi\xc5\xa1 na koncu vasi.\n_START_SECTION_\nTur\xc5\xa1ki vpadi\n_START_PARAGRAPH_\nPreko Ponikve so trikrat divjali Turki. Leta 1473 so se Turki, vra\xc4\x8dajo\xc4\x8di s Koro\xc5\xa1ke, razdelili pri Slovenj Gradcu v dve skupini in ena je \xc5\xa1la preko Slovenskih Konjic in tudi Ponikve. Obe skupini sta preno\xc4\x8dili pod Rifnikom. Ponovno so \xc5\xa1li preko Ponikve v letih 1492 in 1529. V \xc4\x8dasih tur\xc5\xa1ke nevarnosti so \xc5\xbeupnijsko cerkev obdali s taborskim obzidjem s \xc5\xa1tirimi stolpi. Obzidje so odstranili \xc5\xa1ele sedi 19. stoletja.\n_START_SECTION_\nGra\xc5\xa1\xc4\x8dina Ponikva\n_START_PARAGRAPH_\nPrvotni lastniki gra\xc5\xa1\xc4\x8dine so bili gospodje s Ponikve, omenjeni \xc5\xbee (1197-1213). \xc5\xbde takrat je bila gra\xc5\xa1\xc4\x8dina sredi\xc5\xa1\xc4\x8de ve\xc4\x8djega gospodarstva. Pozneje so se posestniki menjavali. Leta 1493 je pripadla gra\xc5\xa1\xc4\x8dina v last celjskim grofom. Po izumrtju Celjskih, postane gra\xc5\xa1\xc4\x8dina last Habsbur\xc5\xbeanov, ki so imeli tu do 1585 svoj de\xc5\xbeelnokne\xc5\xbeji urad. Leta 1635 so gra\xc5\xa1\xc4\x8dino, ki je bila obdana z obzidjem in jarkom, razdejali uporni kmetje. Leta 1836 postane upravnik gra\xc5\xa1\xc4\x8dine polkovnik Viktor Guggenthall, ki je za\xc4\x8del razprodajati zemljo. Gra\xc5\xa1\xc4\x8dini je dozidal \xc5\xa1e eno nadstropje, zgradil na desni strani sodnijo z zapori. Njegov sin Aleksander je gra\xc5\xa1\xc4\x8dino leta 1876 prodal in se preselil v novozgrajeno sodnijo, ki jo je imenoval vila Rosenau. Zadnja lastnica gra\xc5\xa1\xc4\x8dine Ana Ernestina Auffarth je umrla leta 1944. Gra\xc5\xa1\xc4\x8dina je leta 1947 pogorela. Vilo Rosenau je kupil gostilni\xc4\x8dar \xc5\xa0tefan Gobec in v njej danes \xc5\xbeivijo njegovi potomci.\n_START_SECTION_\nKonec 19. stoletja\n_START_PARAGRAPH_\nPoliti\xc4\x8dno in upravno je bila Ponikva po odpravi podlo\xc5\xbeni\xc5\xa1tva z zakonom iz leta 1862 krajna ob\xc4\x8dina. Imela je svojega \xc5\xbeupana, dva svetovalca in \xc5\xa1estnajst odbornikov, razdeljene na tri volilne razrede. Vsak razred je volil po \xc5\xa1est mo\xc5\xbe in namestnike. Do leta 1848 so bili po dav\xc4\x8dnih okolicah krajni sodniki, ki so pomagali gospodi v gradu in na Blagovni. Morali so gledati, da so ceste popravljali, skrbeli so za red in varnost. Pomagali so loviti za voja\xc5\xa1\xc4\x8dino godne mladeni\xc4\x8de, ki so se skrivali pred naborom. Predlagali so mladeni\xc4\x8de za odkup voja\xc5\xa1\xc4\x8dine. Dvakrat tedensko so delali obhode. Sodnija je bila tudi v \xc5\xa0marju, vrhovna oblast pa okrajno glavarstvo v Celju. Na vasi je bila oro\xc5\xbena postaja s \xc5\xa1trasmojstrom in dvema oro\xc5\xbenikoma. Postaja je bila od leta 1880 naprej. Ob\xc4\x8dina je morala iz davkov vzdr\xc5\xbeevati \xc5\xa1olo, cerkev, farov\xc5\xbe. Sede\xc5\xbe ob\xc4\x8dine je bil v gra\xc5\xa1\xc4\x8dini._NEWLINE_Leta 1900 je \xc5\xa1tela ob\xc4\x8dina 2690 prebivalcev, 630 gospodinjstev, 19 vasi. Zanimiva je sestava prebivalstva: 2582 kmetov, 2 duhovnika, 4 u\xc4\x8ditelji, 1 tajnik ob\xc4\x8dine, 1 po\xc5\xa1tna upraviteljica, 3 oro\xc5\xbeniki, 1 sluga, 14 \xc4\x8duvajev, 6 zidarjev, 3 tesarji, 5 me\xc5\xbenarjev, 4 kova\xc4\x8di, 10 \xc5\xa1ivilj...\n_START_SECTION_\nMed obema vojnama do danes\n_START_PARAGRAPH_\nMed obema vojnama je bila Ponikva sede\xc5\xbe istoimenske ob\xc4\x8dine. Po drugi svetovni vojni so bili najprej formirani KLO Ponikva, Hotunje in Dolga gora. Nato se je KLO Dolga gora razformiral in priklju\xc4\x8dil delno k Ponikvi, delno pa k Lo\xc4\x8dam in Sladki Gori. Leta 1955 je bila ob\xc4\x8dina razformirana, danes je Ponikva ena izmed 10 krajevnih skupnosti ob\xc4\x8dine \xc5\xa0entjur. Ozemlje meri 33,1 km2, ima pet va\xc5\xa1kih skupnosti in 16 vasi, ter \xc5\xa1teje 2370 prebivalcev.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina prebivalcev je danes zaposlena v industriji, prometu ter storitvenih dejavnostih v \xc5\xa0entjurju in Celju, nekateri tudi na \xc5\xbeeleznici. V okolici je razvito kmetijstvo, zlasti \xc5\xbeivinoreja in sadjarstvo,, v manj\xc5\xa1i meri tudi vinogradni\xc5\xa1tvo.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0olstvo\n_START_PARAGRAPH_\nNa Ponikvi deluje osnovna \xc5\xa1ola od leta 1961.'