b"\n_START_ARTICLE_\nLuce Irigaray\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tudij in izobrazba\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1955 je diplomirala na Katoli\xc5\xa1ki univerzi v Leuvnu (Belgija). S \xc5\xa1tudijem je nadaljevala na Sorboni v Parizu in tam leta 1961 magistrirala iz psihologije in naslednjega leta diplomirala \xc5\xa1e iz psihopatologije. V Parizu je za\xc4\x8dela sodelovati v Lacanovih psihoanaliti\xc4\x8dnih seminarjih. Jacques Lacan je francoski psihiater, zdravnik in psihoanalitik, ki se je pri svojem delu zgledoval po Freudovi psihoanalizi. Leta 1968 je doktorirala iz lingvistike. V razdelitvi Sorbone je v sedemdesetih letih je nekaj \xc4\x8dasa pou\xc4\x8devala na Univerzi Pariz VIII (Vincennes \xe2\x80\x93 vzhodno predmestje Pariza). Takrat je \xc5\xa1e pripadala pari\xc5\xa1ki freudovski \xc5\xa1oli (Ecole Freudienne de Paris), ki jo je leta 1964 ustanovil Jacques Lacan. Z objavo svoje druge doktorske disertacije iz filozofije (Speculum de l'autre femme, 1974), v kateri je bila zelo kriti\xc4\x8dna do psihoanalize, zlasti Lacanove, je povsem prekinila vez s to \xc5\xa1olo in Lacanovim izro\xc4\x8dilom. Ustalila se je na Nacionalnem centru za znanstvene raziskave v Parizu (Centre National de Recherche Scientifique). V osemdesetih letih je bila nekaj \xc4\x8dasa na Erazmovi univerzi v Rotterdamu, kjer je nastalo eno njenih najbolj znanih del (An Ethics of Sexual Difference, 1982). Leta 2003 ji je Univerza v Londonu podelila \xc4\x8dastni doktorat, leta 2008 pa ji je \xc4\x8dastni doktorat iz literarnih ved podelil tudi londonski University College. Med letoma 2004 in 2006 je bila gostujo\xc4\x8da profesorica na Univerzi v Nottingamu, leta 2007 pa je postala \xc4\x8dlanica Univerze v Liverpoolu. Sedaj \xc5\xbeivi in dela v Parizu, njene knjige pa so prevedene v \xc5\xa1tevilne svetovne jezike._NEWLINE_Luce Irigaray je pomembno vplivala tudi na slovensko filozofijo, saj je v \xc5\xa1olskem letu 1995/96 kot gostujo\xc4\x8da profesorica predavala na podiplomskem \xc5\xa1tudiju, ki ga izvaja Institutium Studiorum Humanitatis v Ljubljani. Leta 2010 pa je gostovala tudi na konferenci Doba diha (The Age of Breat: Yoga, the Body and the Feminine, Portoro\xc5\xbe, Slovenija)._NEWLINE_Luce Irigaray v nekaterih svojih delih obravnava filozofijo Aristotela, Descartesa, Platona, Hegla, Levinasa in Merleau-Pontyija. Prav tako se nekatera njena dela navezujejo na spoznanja zahodnih filozofov, kot sta Nietzsche in Heidegger.\n_START_SECTION_\nFeminizem\n_START_PARAGRAPH_\nZ objavo njenega drugega doktorata Zrcalo druge \xc5\xbeenske (Speculum de l'autre femme, 1974) si je Irigaray pridobila ugled kriti\xc4\x8dne filozofinje, \xc4\x8deprav je imela objava tega dela negativen vpliv na njeno nadaljnjo poklicno kariero, je z odprtjem tega poglavja postala ena najbolj plodnih avtoric sodobne feministi\xc4\x8dne misli kakor tudi evropske filozofije._NEWLINE_Irigarayin projekt je paradigmati\xc4\x8den in zelo radikalen. Zaradi na videz \xca\xbaznanega\xca\xba feministi\xc4\x8dnega izra\xc5\xbeanja se zdi njena uvrstitev med feministi\xc4\x8dne avtorice smiselna re\xc5\xa1itev. Vendar gre za povsem drugo vpra\xc5\xa1anje. Njeno trditev, da dru\xc5\xbeba ne more delovati brez \xc5\xbeenske, ker \xc5\xbeenska ni priznana kot polna subjektiviteta, je najbr\xc5\xbe treba razumeti v druga\xc4\x8dnem vrstnem redu. Da bi lahko ugotovili, kot pravi filozofinja, da \xc5\xbeenska \xe2\x80\x93 kot subjektiviteta \xe2\x80\x93 ni bila spregledana naklju\xc4\x8dno, pa\xc4\x8d pa da je \xc5\xa1lo za namerno prekrivanje govorice o \xc5\xbeenski in za \xc5\xbertvovanje \xc5\xbeenske s pomo\xc4\x8djo njene materinske vloge. Povedano druga\xc4\x8de: materinstvo je bilo samo izgovor, ki pa je skoraj omogo\xc4\x8dil povsem prikriti pravi namen \xc5\xbertvovanja, na eni strani tako popredmetenja \xc5\xbeenske kot na drugi zamol\xc4\x8danje govorice o mo\xc5\xa1kem. Rezultat tega na\xc4\x8drta in njegove izvedbe je bilo izni\xc4\x8denje spola kot mo\xc5\xbenosti subjektivitete, to pa je imelo za posledico vrsto drugih vzorcev obna\xc5\xa1anja, ki segajo vse do izkori\xc5\xa1\xc4\x8danja otrok. Ker torej po njenem mnenju v zahodni kulturi obstaja ena sama oblika subjektivitete, to je mo\xc5\xa1ka, je z njo nekaj hudo narobe, saj namesto, da bi vklju\xc4\x8devala, izklju\xc4\x8duje. To po mnenju Luce Igiraray ni naklju\xc4\x8dje, zato se vra\xc4\x8da nazaj v vse \xc4\x8dlovekove odnose in preu\xc4\x8duje tudi vse druge odnose, ki so obremenjeni s tem neravnovesjem._NEWLINE_Irigaray se ne \xc5\xbeeli izpostaviti na ta na\xc4\x8din, da bi sama opredelila nov okvir za prepoznavanje identitete \xc5\xbeenske in mo\xc5\xa1kega, ali to, kaj je \xc5\xbeenska identiteta oziroma subjektiviteta. To bi bila ponovitev \xc5\xbee obstoje\xc4\x8dega miselnega vzorca, zaradi katerega je prekinila sodelovanje z Lacanom. To je tudi razlog, zakaj se nima za feministko, ampak za filozofinjo, \xc4\x8deprav se ji zdi tudi filozofija v marsi\xc4\x8dem preozek in neopredeljen pojem. \xc4\x8ceprav odgovornosti neposredno ne prepisuje evropski filozofiji, pa zelo poudarja, da bi slednja morala skozi katarzo in s tem postati nekak\xc5\xa1nem vzorec strukturnih sprememb tudi na drugih podro\xc4\x8djih. To niso kulturne ali statusne spremembe, prav tako niso povezane s sistemsko ureditvijo ali politiko. Spremenjene kulturne in dru\xc5\xbebene razmere bodo v prihodnosti odsev druga\xc4\x8dne percepcije narave ali okolja, ki je bila doslej predmet inteligentne manipulacije. Pri tem bi morala \xc5\xbeenska znova postati subjektiviteta, medtem ko bi se moralo spremeniti tudi razumevanje mo\xc5\xa1kega. Spremeniti se morata oba, \xc5\xbeenska in mo\xc5\xa1ki, da bosta lahko enakovredno pripadala naravi in kulturi._NEWLINE_Celoten Irigarayin opus del obravnava to vpra\xc5\xa1anje z razli\xc4\x8dnih vidikov. Njeno zahtevo po novi epistemologiji je najla\xc5\xbeje razumeti z zornega kota njenega dela z naslovom Zrcala druge \xc5\xbeenske, ki je posve\xc4\x8dena vzpostavitvi kulture dveh subjektivitet, mo\xc5\xa1ke in \xc5\xbeenske, ki sta razli\xc4\x8dni in hkrati nosilki enakega pomena pri udejanjanju vezi tako na zasebnem podro\xc4\x8dju kot tudi v javnosti. Nobenega razloga ni za domnevo o kakem \xc5\xbee prej obstoje\xc4\x8dem \xca\xbanaravnem zakonu\xca\xba, ki bi se mu moral \xc4\x8dlovek ukloniti zaradi bolj\xc5\xa1e organiziranosti, ali za domnevo o radodarnosti dru\xc5\xbebenega okolja, ki je nebi zaznavali zunaj sedanjih razmer. Celo nasprotno. Irigaray sedanjih razmer sploh nima za \xca\xbaneodvisne\xca\xba. Pomembno pri tem je, da je duhovnost, ki je tako zna\xc4\x8dilna za Irigarayina dela zaznamovana s telesnimi kretnjami popolne pozornosti oziroma prebujenosti, in v nekem smislu izra\xc5\xbeajo Irigarayino pojmovanje razmerja med mo\xc5\xa1kim in \xc5\xbeensko kot stvarnosti, ki povezuje \xe2\x80\x93 brez razloga in brez namenov. Irigaray ne daje vtisa, da bi hotela karkoli pojasniti v smislu sodobnega razumevanja razumnosti med \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih odnosov, ki so prekrili prvotni smisel medosebnega razmerja. Zato je v\xc4\x8dasih njen molk zgovornej\xc5\xa1i od njenih besed."