b'\n_START_ARTICLE_\nPravljica\n_START_PARAGRAPH_\nPravljica je ena izmed domi\xc5\xa1ljijskih pripovednih zvrsti ljudskega slovstva, ki s svojimi zapleti in razpleti pogosto odseva \xc5\xbeivljenje in mi\xc5\xa1ljenje ljudi tako danes kot v davni preteklosti. V pravljicah velikokrat nastopajo \xc5\xa1kratje, velikani, \xc4\x8darovnice in vile, saj gre za pripoved, ki s pravlji\xc4\x8dnimi liki, bralcu ali poslu\xc5\xa1alcu ustvari lastni pravlji\xc4\x8dni svet. Pravljice se lo\xc4\x8dijo od legend, verskih mitov in ljudskih pripovedk, predvsem po prikazovanju pravlji\xc4\x8dnih subjektov z izrazitim karakternim kontrastom ter \xc4\x8dasovno oziroma krajevno nedolo\xc4\x8dnostjo. Ohranjajo se v ustni in pisni obliki in \xc4\x8deprav so danes namenjene predvsem otrokom, so bile do 18. stoletja v zabavo skoraj izklju\xc4\x8dno odraslim poslu\xc5\xa1alcem.\n_START_SECTION_\nZgodovina pravljice\n_START_PARAGRAPH_\nPravljice so prava bogata in neiz\xc4\x8drpna zakladnica ljudske iznajdljivosti in duhovitosti. Po nastanku in izvoru so ena najstarej\xc5\xa1ih oblik besedne umetnosti. Zanimivo je dejstvo, da najdemo zgodbe, ki so podobne pravljici Lepotica in zver, \xc5\xbee v anti\xc4\x8dnih \xc4\x8dasih pri Grkih pa tudi v Indiji, pravljico Janko in Metka pa so odkrili tudi na Karibih. Mogo\xc4\x8de je presenetljivo, da je Pepelka stara nekaj tiso\xc4\x8dletij in obstaja v tiso\xc4\x8dih razli\xc4\x8dicah po vsem svetu. Pravljice so se \xc5\xa1irile z ustnim izro\xc4\x8dilom, zato je tudi razumljivo, da so se ves \xc4\x8das spreminjale. To je bilo odvisno od razmer, v katerih so nastajale, in tudi od zapisovalca, ki si je lahko ob tem privo\xc5\xa1\xc4\x8dil svojo umetni\xc5\xa1ko svobodo._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1e zapisane pravljice izhajajo iz Egipta in Indije. Najstarej\xc5\xa1a indijska zbirka pravljic se imenuje Pan\xc4\x8datantra ali Peteroknji\xc5\xbeje, saj obsega pet knjig. Velja za u\xc4\x8dbenik politi\xc4\x8dne modrosti, saj pesni\xc5\xa1ko podaja umetnost vladanja, prav tako pa tudi splo\xc5\xa1nega razumevanja sveta in \xc5\xbeivljenja. Naslednje zelo stare so arabske pravljice Tiso\xc4\x8d in ena no\xc4\x8d, ki so pri\xc5\xa1le v Evropo \xc5\xa1ele v 18. stoletju po zaslugi Francoza Gallada. Leta 1550 je v Benetkah iz\xc5\xa1la zbirka pripovedi z naslovom Prijetne no\xc4\x8di, ki jih je pisec, Giovan Francesco Straparola, pove\xc4\x8dini povzel iz ljudskega izro\xc4\x8dila. Leta 1634 pride v Neaplju do objave zbirke pravljic Giambattista Basileja z naslovom Pentameron. V zbirki se mo\xc4\x8d ljudskih pripovedi na o\xc4\x8darljiv na\xc4\x8din zdru\xc5\xbeuje z igrivostjo baro\xc4\x8dnega pisca, ki je tekste bogato okrasil ter jih zabelil z ironijo im humorjem. Stoletje zaklju\xc4\x8di Charles Perrault z zbirko osmih najbolj znanih ljudskih pravljic - Pravljice mame Goske. On je tudi prvi zapisal Rde\xc4\x8do kapico, Pepelko in Trnulj\xc4\x8dico. V 18. stoletju so ljudske pravljice postale prava moda. Poleg fantasti\xc4\x8dnih vilinskih zgodb, ki so jih vneto ustvarjale domiselne dame francoskega dvora, je novo modo mo\xc4\x8dno vzpodbudila zbirka Tiso\xc4\x8d in ena no\xc4\x8d. V 19. stoletju so pravljice do\xc5\xbeivele pravo zmagoslavje. Odlo\xc4\x8dilno besedo so imeli tokrat nem\xc5\xa1ki predstavniki. Brata Jakob in Wilhelm Grimm sta s svojo zbirko Kinder- und Hausmarchen, ki je iz\xc5\xa1la leta 1812, dvignila pravljice v obmo\xc4\x8dje literature in obenem v predmet znanosti. Njuno zanimanje za pravljice je bilo usmerjeno v dve smeri, in sicer v zbiranje, raziskovanje in objavljanje ljudksega izro\xc4\x8dila, hkrati pa sta tudi razmi\xc5\xa1ljala o njihovi naravi, izvoru, bistvu in funkciji. Zgled in uspeh bratov Grimm je vzpodbudilo \xc5\xbeivahno zbirateljsko dejavnost \xc5\xa1irom Evrope.\n_START_SECTION_\nPravljica na Slovenskem\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi zapisani sledovi na\xc5\xa1e ljudske prozne ustvarjalnosti segajo v 10. stoletje. Ve\xc4\x8d pri\xc4\x8devanj o njej je ohranila upodobljajo\xc4\x8da umetnost, predvsem freske po cerkvah. Primo\xc5\xbe Trubar je prvi poimenoval razli\xc4\x8dne zvrsti ljudske proze s perpuvidami, istorijami, zgodenami, eksemplani, perlihami in basnimi. Veliko pripovednega blaga je zbral in zapisal tudi Janez Vajkard Valvasor v Slavi vojvodine Kranjske, nekaj zgodb pa nam je ohranil v svojih pridigah Janez Svetokri\xc5\xa1ki. \xc5\xa0ele romantika je spro\xc5\xbeila ve\xc4\x8djo dejavnost na tem podro\xc4\x8dju, vendar je bilo navdu\xc5\xa1enje nad ljudsko prozo vseskozi v senci navdu\xc5\xa1enja nad ljudskim pesni\xc5\xa1tvom. Prozo so zbirali Vraz, Korytko in Ravnikar. Matev\xc5\xbe Ravnikar je prvi slovenski zbiralec pravljic in pripovedk. Leta 1843 je objavil v zagreb\xc5\xa1ki Danici zgodbo o spokorjenem gre\xc5\xa1niku Bajzisu iz okolice Ribnice na Kranjskem._NEWLINE_V 19. stoletju so mladi zbiralci Majar-Ziljski, Valjavec, Trdina prinesli spremembe. Zbiranje narodnega blaga se je mo\xc4\x8dno razmahnilo, \xc4\x8deprav neredno in brez trajnih na\xc4\x8drtnih pobud, v objavljanju pa je sodeloval tako reko\xc4\x8d ves slovenski tisk, od Novic, Slovenije, Ljubljanskega \xc4\x8dasnika in Slovenske b\xc4\x8dele do Slovenskega glasnika, Zore, Kresa, Ljubljanskega zvona, Doma in sveta in Mladike. Rezultat zbiranja ljudske proze je bilo nekaj splo\xc5\xa1noslovensko zasnovanih zbirk ljudske proze in lepo \xc5\xa1tevilo pokrajinskih, ki so zajele skoraj vse slovenske pokrajine. Veliko gradiva pa ostaja \xc5\xa1e neuporabljenega v Arhivu slovenskih ljudskih pripovedi ZRC SAZU na In\xc5\xa1titutu za slovensko narodopisje v Ljubljani._NEWLINE_V 20. stoletju je zaradi potreb po novem premiku na\xc5\xa1e nacionalne identitete in slovenskega nacionalnega preroda spet bolj na \xc5\xa1iroko o\xc5\xbeivel interes za zbiranje ljudskega blaga; predvsem po zaslugi nekaterih posameznikov, ki so navdu\xc5\xa1ili \xc5\xa1olarje za zbiranje zgodb iz svojega okolja. To delo je dalo \xc5\xbee kmalu prve rezultate, in sicer zbirko ljudskih pripovedi z naslovom Javorov hudi\xc4\x8d, ki jo je po zapisih otrok s Cola zbral in uredil pesnik in u\xc4\x8ditelj Franc \xc4\x8cernigoj. Na obmo\xc4\x8dju Istre je to nalogo opravljal u\xc4\x8ditelj in pisatelj Marjan Tom\xc5\xa1i\xc4\x8d. Tudi pri svojem umetni\xc5\xa1kem ustvarjanju se je opiral na ljudsko izro\xc4\x8dilo in nam v vrsti svojih knjig Olive in sol, \xc5\xa0avrinke, Ka\xc5\xbeun ohranjal slikovito in splo\xc5\xa1no kulturno zavest doslej neznane izseke iz na\xc5\xa1e ljudske polpreteklosti. Na teoreti\xc4\x8dnem podro\xc4\x8dju pa so se s pravljicami oz se \xc5\xa1e ukvarjajo Monika Kropej, Barbara Ivan\xc4\x8di\xc4\x8d-Kutina, Milena Mileva Bla\xc5\xbei\xc4\x8d itd.. Ivana Grafenauerja je kot raziskovalca folklore pritegnilo predvsem ljudsko pesni\xc5\xa1tvo. Podrobno je raziskal le sklop pripovedk o kralju Matja\xc5\xbeu, zgodbe o zmaju iz petelinjega jajca ter \xc5\xa1i\xc5\xa1ensko in mengle\xc5\xa1ko bajko o stvarjenju sveta in prvega \xc4\x8dloveka. Podobno usmerjen je bil tudi etnolog Milko Mati\xc4\x8dev, ki se je osredoto\xc4\x8dil predvsem na Rezijo in postal prvi zastopnik biologije pravljic pri nas. Rezultat tega so bile znane \xc5\xbeivalske pravljice Zverinice iz Rezije. Zelo znana je tudi knjiga Zlata ptica, zbirka pravljic in pripovedk z vsega sveta, ki jih je zbrala in uredila Kristina Brenkova._NEWLINE_Vsak narod vna\xc5\xa1a v svoje pravljice tudi svoje junake in simbole, ki so zanj zna\xc4\x8dilni. V slovenskih pravljicah tako prevladujejo: pal\xc4\x8dki, vile, zlata jabolka, steklene gore, ka\xc4\x8de, povodni mo\xc5\xbe itd. Pomembno vlogo v slovenskih pravljicah imajo tudi kraji dogajanja, ki ustvarijo napeto, v\xc4\x8dasih tudi grozljivo in stra\xc5\xa1ljivo ozra\xc4\x8dje (samotne hi\xc5\xa1ice sredi gozda, skrivnostno zakleti stari gradovi, samotna pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da s polno\xc4\x8dnimi strahovi, stari in zapu\xc5\xa1\xc4\x8deni mlini).\n_START_SECTION_\nAarne-Thompsonov klasifikacijski sistem\n_START_PARAGRAPH_\nAarne Antti je eden od ustanoviteljev tako imenovane finske \xc5\xa1ole, ki s svojimi deli pomeni vrhunec preu\xc4\x8devanja pravljic oz. ljudske pripovedi v na\xc5\xa1em \xc4\x8dasu. Metode te \xc5\xa1ole so zahtevale popis si\xc5\xbeejev, katerega se je lotil Aarne. Seznam je pre\xc5\xa1el v mednarodno rabo in je veliko pripomogel k preu\xc4\x8devanju pravljic. Njegov seznam, ki je iz\xc5\xa1el leta 1910, je omogo\xc4\x8dil kodiranje pravljic. Si\xc5\xbeeje je poimenoval tipi in vsak tip o\xc5\xa1tevil\xc4\x8dil. Ameri\xc5\xa1ki folklorist Stith Thompson je prevedel Aarnejev sistem motivov leta 1928 in s tem raz\xc5\xa1iril uporabo le-tega. Poleg tega se je leta 1961 oblikoval \xc5\xa1tevilski sistem AT (Aarne-Thompsonov sistem) Aarne\xe2\x80\x93Thompson classification system, ki se uporablja \xc5\xa1e danes.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivalske pravljice\n_START_PARAGRAPH_\n1.1.1 Divje \xc5\xbeivali_NEWLINE_1.1.2 Doma\xc4\x8de \xc5\xbeivali\n_START_SECTION_\nPravljice\n_START_PARAGRAPH_\n1.2.1 Nadnaravni nasprotniki_NEWLINE_1.2.2 Nadnaravni ali za\xc4\x8darani sorodniki_NEWLINE_1.2.3 Nadnaravne naloge_NEWLINE_1.2.4 Nadnaravni pomo\xc4\x8dniki_NEWLINE_1.2.5 Magi\xc4\x8dne predpostavke_NEWLINE_1.2.6 Nadnaravna mo\xc4\x8d ali znanje\n_START_SECTION_\nVerske pravljice\n_START_PARAGRAPH_\n1.3.1 Nagrade in kazni Boga 750-779_NEWLINE_1.3.2 Hudi\xc4\x8d\n_START_SECTION_\nRealisti\xc4\x8dne pravljice\n_START_PARAGRAPH_\n1.4.1 Mo\xc5\xa1ki se poro\xc4\x8di s princeso_NEWLINE_1.4.2 \xc5\xbdenska se poro\xc4\x8di s princem_NEWLINE_1.4.3 Roparji in morilci\n_START_SECTION_\nZgodbe o velikanih in hudi\xc4\x8du\n_START_PARAGRAPH_\n1.5.1 Dela pogodbe_NEWLINE_1.5.2 Partnerstvo med mo\xc5\xa1kim in velikanom_NEWLINE_1.5.3 Temovanje med mo\xc5\xa1kim in velikanom\n_START_SECTION_\nAnekdote in \xc5\xa1ale\n_START_PARAGRAPH_\n1.6.1 Zgodbe o bedakih_NEWLINE_1.6.2 Zgodbe o poro\xc4\x8denih parih_NEWLINE_1.6.3 Zgodbe o \xc5\xbeenskah_NEWLINE_1.6.4 Zgodbe o mo\xc5\xa1kih_NEWLINE_1.6.6 \xc5\xa0ale o duhovnikih in verskih likih\n_START_SECTION_\nOstale pravljice\n_START_PARAGRAPH_\n1.7.1 Skupne zgodbe_NEWLINE_1.7.2 Zgodbe o ulovu\n_START_SECTION_\nMorfologija\n_START_PARAGRAPH_\nVladimir Propp je ruski raziskovalec, ki se je preu\xc4\x8devanja pravljice lotil z oblikovne plati. Njegovo razmi\xc5\xa1ljanje se je omejilo le na eno skupino, na pravljice v pravem ali o\xc5\xbejem pomenu besede. Po njegovi analizi niti si\xc5\xbee niti motiv ne dolo\xc4\x8data specifi\xc4\x8dne strukturalne enotnosti pravljic; naj se posamezni motivi ali si\xc5\xbeeji \xc5\xa1e tako pogosto pojavljajo, so kljub vsemu le spremenljive koli\xc4\x8dine. Povezava in razporeditev motivov znotraj si\xc5\xbeeja je odvisna od strukture, ki je za pravljice tipi\xc4\x8dna in stalna. Ti konstantni elementi pravljic so funkcije delujo\xc4\x8dih oseb, njihovo \xc5\xa1tevilo je omejeno in njihov vrstni red zmeraj isti. Konstante dobimo, \xc4\x8de se vpra\xc5\xa1amo, kaj pravlji\xc4\x8dna oseba dela, medtem ko se odgovori na vpra\xc5\xa1anje, kdo in kako dela, spreminja od primera do primera. Za ilustracijo nam lahko slu\xc5\xbei slede\xc4\x8di primer: v pravljici junak nepri\xc4\x8dakovano sre\xc4\x8da nekoga, ki mu odlo\xc4\x8dilno pomaga do cilja. Ti pomo\xc4\x8dniki so dostikrat osebe s skrivnostno naravo (starke, starci, ki se na \xc4\x8dude\xc5\xbeen na\xc4\x8din pojavljajo in izginjajo). V\xc4\x8dasih so pomo\xc4\x8dnice vile, \xc4\x8darovnice ali pa celo velikan. Pogosti pomo\xc4\x8dniki so \xc5\xbeivali, ki junaku pomagajo premagovati pot, poiskati za\xc5\xbeelen predmet. Lahko pa nalogo pomo\xc4\x8dnika opravlja tudi predmet. V izmi\xc5\xa1ljanju najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih oblik so pravljice neutrudne, funkcija pomo\xc4\x8dnika je stalna in se ponavlja kot neke vrste zakon. Takih temeljnih funkcij ni ve\xc4\x8d kot 31. Vsako funkcijo v pravljici je potrebno gledati z vidika celote._NEWLINE_Leta 1928 je iz\xc5\xa1la Proppova Morfologija. Kritiki so mu o\xc4\x8ditali formalizem, pomanjkanje posluha za zgodovino ter mu zamerili nepartijnost in neanga\xc5\xbeiranost. Njegovo delo so ocenili kot politi\xc4\x8dno neprimerno, \xc4\x8de ne celo sumljivo, zato je ostalo tako reko\xc4\x8d neznano do leta 1958, ko je iz\xc5\xa1lo v angle\xc5\xa1kem prevodu. Strukturalizem, ki je bil prav tedaj na svojem zmagovitem pohodu, je vzel Proppa za svojega. Tekst, ki je pri\xc5\xa1el v angle\xc5\xa1\xc4\x8dino po tridesetih letih, je bil sprejet kot odkritje, kot vzor za strukturalno analizo na podro\xc4\x8dju folkloristike.\n_START_SECTION_\nPripovedka in pravljica\n_START_PARAGRAPH_\nPripovedka je ena izmed zvrsti ljudske proze, ki jo najpogosteje zamenjujemo s pravljico. Pripovedke govorijo o nenavadnih osebah in dogodkih, verjamejo v resni\xc4\x8dnost povedanega, njihovo oblikovanje je individualizirano in realisti\xc4\x8dno. Osebe imajo lastna imena, navajajo se \xc4\x8das in kraj, razne krajevne posebnosti v navadah, obi\xc4\x8dajih, hrani, obleki itd. Prikazujejo svet, v katerega vdirajo od onstran skrivnostne, demoni\xc4\x8dne sile, ki \xc4\x8dloveka presene\xc4\x8dajo, vznemirajajo, ga navdajajo z grozo, mu pretijo z uni\xc4\x8denjem. \xc4\x8clovek je razumeljen kot tragi\xc4\x8dno in minljivo, demon kot ve\xc4\x8dno in nadmo\xc4\x8dno bitje. Dogajanje je do\xc5\xbeiveto globoko, a je duhovno neobvladno, kar se odra\xc5\xbea v tem, da se prepad med tostranstvom in onostranstvom ne da premagati. Odprte so formalno, saj velikokrat sploh ne gre za zaklju\xc4\x8deno zgodbo, ampak zgolj za poro\xc4\x8dilo o nenavadnem, vznemirljivem._NEWLINE_Pravljica ima svojo posebnost, in sicer svobodnost. Pravljica ni zadol\xc5\xbeena stvarnosti kot pripovedka. Pravljica suvereno ignorira individulanost (njeni junaki po navadi nimajo niti lastnih imen), prostor (pomemben je le shemati\xc4\x8dni prostor), \xc4\x8das (tristo let mine kot en dan), njegovo minevanje. Pravlji\xc4\x8dni junaki se nenehno sre\xc4\x8dujejo s \xc4\x8dude\xc5\xbenim in demonskim, vendar ju jemljejo samoumevno, brez presene\xc4\x8denja ali strahu; onostransko brez napetosti stoji poleg tostranskosti in izgine takoj, ko je svojo vlogo opravilo. V pravlji\xc4\x8dnem svetu \xc4\x8dlovek zmeraj zmaga nad demonskim, kjer je vse na pravem mestu in ob pravem \xc4\x8dasu. Pri pripovedkah smo omenili, da konci velikokrat sploh niso dore\xc4\x8deni, kar pa ni zna\xc4\x8dilno za pravljico, kjer ne ostane ni\xc4\x8d nedolo\xc4\x8denega, skrivnostnega, negotovega.\n_START_SECTION_\nMit in pravljica\n_START_PARAGRAPH_\nV ve\xc4\x8dini kultur ni jasne meje med mitom na eni in ljudsko pripovedko ali pravljico na drugi strani; obe strani skupaj tvorita ljudsko slovstvo predpismenih dru\xc5\xbeb. Nordijski jeziki za oboje uporabljajo en sam izraz, in sicer saga. Nem\xc5\xa1\xc4\x8dina je besedo saga obdr\xc5\xbeala za mite, pravljica pa se imenuje M\xc3\xa4rchen. V angle\xc5\xa1kem (fairy tale) in francoskem jeziku (contee de f\xc3\xa9es) pa izraza za pravljico poudarjata vlogo vil._NEWLINE_Miti in pravljice imajo veliko skupnega. V mitih je junak neke kulture za razliko od pravljice poslu\xc5\xa1alcu predstvaljen kot lik, ki naj bi ga, kolikor je mogo\xc4\x8de, posnemal v lastnem \xc5\xbeivljenju. Mit lahko enako kot pravljica v simboli\xc4\x8dni obliki izra\xc5\xbea notranji konflikt in svetuje, kako je mogo\xc4\x8de re\xc5\xa1iti, vendar to ni nujno njegov poglavitni namen. Mit predstavlja svojo temo na vzvi\xc5\xa1en na\xc4\x8din, kjer naletimo na duhovno mo\xc4\x8d. Bo\xc5\xbeanstvo je navzo\xc4\x8de in do\xc5\xbeiveto v podobi nad\xc4\x8dlove\xc5\xa1kih junakov, ki so nenehen izziv navadnim smrtnikom. Osebe in dogodki v pravljicah ravno tako utele\xc5\xa1ujejo in ponazarjajo notranje konflikte, pri tem pa svetujejo, kako je mogo\xc4\x8de te konflikte re\xc5\xa1iti in kateri so naslednji koraki proti vi\xc5\xa1ji \xc4\x8dlove\xc5\xa1kosti. Miti predstavljajo idealno osebnost, ki sledi zahtevam nadjaza, medtem ko pravljice slikajo integracijo jaza, ki omogo\xc4\x8da ustrezno zadovoljevanje \xc5\xbeelja onega. Pravljice se pripoveduje na preprost, vsakdanji na\xc4\x8din. Od poslu\xc5\xa1alcev ni\xc4\x8desar ne terjajo, ampak opogumljajo, budijo upanje v prihodnost in obljubljajo sre\xc4\x8den konec. Ravno iz tega vidika jo je Lewis Carroll imenoval dar ljubezni - poimenovanje, ki bi ga te\xc5\xbeko uporabili za mit.'