b'\n_START_ARTICLE_\nRuhrstahl X-4\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nRaketa je nastala leta 1943 kot mo\xc5\xbena re\xc5\xa1itev pred nenehnim zavezni\xc5\xa1kim bombardiranjem Nem\xc4\x8dije. Razvili so jo v koncernu Ruhrstahl, pod vodstvom znanstvenika Maxa Kramerja. Razvojno ime rakete je bilo 8-344, kasneje pa so jo preimenovali v X-4. Do avgusta 1944 je bilo izdelanih 225 prototipov rakete, prvi preizkusi z njimi pa so se za\xc4\x8deli 11. avgusta istega leta in so trajali do februarja leta 1945. Predvideno je bilo, da bodo z raketo opremljena enosede\xc5\xbena lovska letala, vendar so kasneje ugotovili, da je zaradi \xc5\xbei\xc4\x8dnega vodenja rakete bolje, da z njo upravlja kopilot in so za\xc4\x8deli s testiranji na dvosede\xc5\xbenih bombnikih in lovcih. Do konca vojne so sicer izdelali okoli 1300 ohi\xc5\xa1ij za te rakete, ki pa jih niso mogli dokon\xc4\x8dati zaradi zavezni\xc5\xa1kega bombardiranja tovarne BMW v Stargardu, kjer so izdelovali motorje. To je bil tudi poglavitni razlog, da raketa ni bila nikoli uporabljena v boju.\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nRuhrstahl X-4 je bila \xc5\xbei\xc4\x8dno vodena raketa\xc2\xa0\xc2\xbbcigaraste\xc2\xab\xc2\xa0oblike s \xc5\xa1tirimi krili in \xc5\xa1tirimi repnimi stabilizatorji. Na konicah dveh nasproti le\xc5\xbee\xc4\x8dih kril sta bili pritrjeni dve shrambi za \xc5\xbeico, na drugih dveh pa dve bakli za la\xc5\xbeje spremljanje leta rakete. V nosu rakete je bila bojna glava, ki jo je detoniral poseben akusti\xc4\x8dni v\xc5\xbeigalnik, ki je bil nastavljen na frekvenco letalskih propelerjev in ki ga je izdelovalo podjetje Kranich. Raketa je bila na letalo pritrjena na podkrilne nosilce za bombe in izstreljena v smeri prihajajo\xc4\x8dih bombnikov. Po sedmih sekundah se je aktiviral v\xc5\xbeigalnik, ki je bil nastavljen tako, da je aktiviral bojno glavo na razdalji 40 metrov od bombnikov, ta pa je detonirala nekaj trenutkov kasneje. V\xc5\xbeigalnik je imel vgrajen tudi samouni\xc4\x8devalni mehanizem, ki je spro\xc5\xbeil bojno glavo po 30 sekundah leta, \xc4\x8de je le-ta zgre\xc5\xa1ila cilj. Vodenje je potekalo iz pilotske kabine s pomo\xc4\x8djo posebne pali\xc4\x8dice, ki je po \xc5\xbeici po\xc5\xa1iljala signale zakrilcem, ki so popravljala smer leta. Za stabilnost v zraku je poleg tega skrbel \xc5\xa1e \xc5\xbeiroskop v trupu rakete ter rotacija same rakete okoli lastne osi. To rotacijo so dosegli tako, da so krila rakete postavili pod rahlim kotom glede na trup._NEWLINE_V sredinskem delu trupa rakete sta bila, poleg motorja in akumulatorja, \xc5\xa1e dva lo\xc4\x8dena rezervoarja za kemijski snovi (snov R ali nem\xc5\xa1ko R-Stoff ter snov S ali nem\xc5\xa1ko S-Stoff), ki sta se v motorju zme\xc5\xa1ali in spontano v\xc5\xbegali, kar je ustvarilo pritisk, ki je poganjal raketo 33 sekund.'