b'\n_START_ARTICLE_\nMarja Bor\xc5\xa1nik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je v Ko\xc5\xa1utovi hi\xc5\xa1i v Borovnici. Leta 1925 je v Ljubljani maturirala na realni gimnaziji, nato pa se je vpisala na Filozofsko fakulteto v Ljubljani, kjer je 2. julija 1929 diplomirala iz zgodovine slovenske knji\xc5\xbeevnosti z ju\xc5\xbenoslovanskimi knji\xc5\xbeevnostmi, primerjalne knji\xc5\xbeevnosti s teorijo knji\xc5\xbeevnosti in zgodovine slovenskega jezika, narodne zgodovine in nem\xc5\xa1kega jezika s knji\xc5\xbeevnostjo. Med letoma 1930 in 1942 je pou\xc4\x8devala na gimnazijah na Ptuju, v Ljubljani, Leskovcu v Srbiji, Celju in spet v Ljubljani. Medtem je leta 1932 na Filozofski fakulteti opravila profesorski izpit, 30. septembra 1938 pa tam promovirala z disertacijo Razvoj in pomen A\xc5\xa1ker\xc4\x8deve socialne miselnosti in socialne pesmi._NEWLINE_Med drugo svetovno vojno je bila leta 1942 zaradi sodelovanja v OF aretirana in obsojena na 12 let te\xc5\xbeke je\xc4\x8de. Izpustili so jo leta 1943 po kapitulaciji Italije, skupaj s komaj nekaj mesecev staro h\xc4\x8derjo edinko Francko Premk, na katero je bila, kakor je ve\xc4\x8dkrat poudarila v spominih, v \xc5\xbeivljenju najbolj ponosna. Po vojni je bila med drugim in\xc5\xa1pektorica za srednje in visoke \xc5\xa1ole, strokovna in\xc5\xa1pektorica pri ministrstvu za prosveto LRS in referentka za u\xc4\x8dbenike na oddelku za \xc5\xa1olstvo. Organizirala je delo pri srednje\xc5\xa1olskih slavisti\xc4\x8dnih u\xc4\x8dbenikih in bila v uredni\xc5\xa1kem odboru zbirke Klasje. V letih 1947\xe2\x80\x931950, 1959 in 1969 je predsedovala Slavisti\xc4\x8dnemu dru\xc5\xa1tvu Slovenije in bila 1974 sprejeta med njegove \xc4\x8dastne \xc4\x8dlane._NEWLINE_Septembra 1948 je bila imenovana za docentko na oddelku za slavistiko ljubljanske Filozofske fakultete. Podedovala je tematiko, ki sta jo pred tem predavala Ivan Prijatelj in Anton Ocvirk, se pravi knji\xc5\xbeevnost druge polovice 19. stoletja in slovenske moderne ter novej\xc5\xa1o slovensko knji\xc5\xbeevnost. Leta 1958 se je upokojila, a se je \xc5\xbee 2. februarja 1959 vrnila kot redna profesorica za zgodovino slovenske knji\xc5\xbeevnosti. Bila je avtorica \xc5\xa1tevilnih \xc4\x8dlankov in znanstvenih monografij s podro\xc4\x8dja slovenske literarne zgodovine, urednica Slavisti\xc4\x8dne revije in revije Jezik in slovstvo. Na lastno \xc5\xbeeljo je bila 1. januarja 1964 upokojena, ker je \xc5\xbeelela svoje mesto odstopiti mlaj\xc5\xa1im slavistom. Od takrat se je popolnoma posvetila znanstvenemu delu. Leta 1976 je prejela Kidri\xc4\x8devo nagrado za \xc5\xbeivljenjsko delo na podro\xc4\x8dju slovenske literarne zgodovine, leta 1977 pa je bila izvoljena za dopisnega \xc4\x8dlana Slovenske akademije znanosti in umetnosti in imenovana za zaslu\xc5\xbeno profesorico Filozofske fakultete. Umrla je na Mljetu, pokopana je v rodnem kraju Borovnici. Njen grob urejajo u\xc4\x8denci in u\xc4\x8denke O\xc5\xa0 dr. Ivana Koro\xc5\xa1ca Borovnica.\n_START_SECTION_\nZnanstveno delo\n_START_PARAGRAPH_\nBor\xc5\xa1nikova je svojo prvo \xc5\xa1tudijo o Ernestini Jelov\xc5\xa1ek objavila leta 1926. V naslednjih nekaj letih je objavila \xc5\xa1tevilne knji\xc5\xbeevne ocene in strokovne \xc5\xa1tudije, s katerimi je zaradi svojih naprednih nazorov neredko dvigovala prah. Njeno prvo temeljno znanstveno delo je bilo A\xc5\xa1kerc, \xc5\xbeivljenje in delo (1939) z obse\xc5\xbeno bibliografijo v posebni knjigi (1936). So\xc4\x8dasno kot je za\xc4\x8dela \xc5\xa1tudirati delo A\xc5\xa1kerca, je pri \xc5\xbdenski zalo\xc5\xbebi Belo-modre knji\xc5\xbenice uredila Izbrano delo Vide Jerajeve (1935) in Izbrano delo Zofke Kveder (1938-1940), slednje skupaj z Eleonoro Kernc. Sledila sta Pregled slovenskega slovstva (1948) in Kratek bibliografski pregled slovenskega slovstva (1954), s katerima je zapolnila vrzel preglednega priro\xc4\x8dnika za pou\xc4\x8devanje slovenske knji\xc5\xbeevnosti za srednje\xc5\xa1olce in visoko\xc5\xa1olce. Zaradi uvrstitev avtoric in avtorjev, ki so bili v nemilosti takratnega re\xc5\xbeima, je imela ob izidu \xc5\xa1tevilne te\xc5\xbeave, pregleda pa nista kljub razprodanim izvodom nista mogla biti ponatisnjena. Leta 1957 je pri elitni beograjski zalo\xc5\xbebi Nolit iz\xc5\xa1el prevod monografije o Antonu A\xc5\xa1kercu, leta 1962 pa so v Beogradu pri zalo\xc5\xbebi Rad iz\xc5\xa1le \xc5\xa1e manj\xc5\xa1e knji\xc5\xbeice o Antonu A\xc5\xa1kercu, Janku Kersniku, Otonu \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8du in Franu Levstiku, vse v latinici in cirilici, vse so do\xc5\xbeivele ponatis. Napisala je tudi monografijo o delu Frana Celestina in prvi del monografije o Ivanu Tav\xc4\x8darju. V obliki literarnozgodovinskega intervjuja je objavila Pogovore s pesnikom Gradnikom, ki so 1954 iz\xc5\xa1li v knji\xc5\xbeni izdaji. Nekatere \xc5\xa1tudije iz obdobja realizma so bile vklju\xc4\x8dene v izbor \xc5\xa0tudije in fragmenti. V njem je na individualnih in generacijskih ritmih slovenskih avtoric in avtorjev predstavila znanstveno metodo, ki temelji na raziskavi ustvarjalnega ritma, v katerem se razberejo \xc4\x8dasovne cikli\xc4\x8dne faze. Poleg realizma se je ukvarjala tudi z avtorji naturalizma in moderne, posebej pa se je posve\xc4\x8dala pisateljicam in pesnicam. Poleg izbranih del Vide Jeraj, Zofke Kveder in Stanka Majcna je uredila tudi zbrana dela Antona A\xc5\xa1kerca in Ivana Tav\xc4\x8darja. Skupaj s svojimi \xc5\xa1tudenti je uredila in izdala Pre\xc5\xbeihov zbornik.'