b'\n_START_ARTICLE_\nVladimir Li\xc4\x8den\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nLjudsko \xc5\xa1olo je najprej obiskoval v rojstnem kraju, nadaljeval pa v Loki pri Zidanem mostu, kamor se je dru\xc5\xbeina preselila po 1. svetovni vojni. Maturiral je leta 1930 na v ljubljanski realki, diplomiral pa 1937 iz kemije na Filozofski fakulteti v Ljubljani. \xc5\xbde v dija\xc5\xa1kih letih je bil aktiven pri Sokolu, kot \xc5\xa1tudent pa je sodeloval tudi v raznih akademskih klubih. Po odslu\xc5\xbeenju voja\xc5\xa1kega roka je bil od 1938 do mobilizacije 1941 zaposlen v tovarni barv in lakov Medi\xc4\x87-Zankl v Medvodah. Po kapitulaciji Kraljevine Jugoslavije je bil aprila 1941 ujet v Sarajevu in odpeljan v nem\xc5\xa1ko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de Osnabr\xc3\xbcck. Po dogovoru med Kraljevino Italijo in Nem\xc4\x8dijo je bil jeseni istega leta preme\xc5\xa1\xc4\x8den v tabori\xc5\xa1\xc4\x8de za vojne ujetnike v Italijo. \xc4\x8cas do kapitulacije Italije je pre\xc5\xbeivljal na Reki, Sulmoni in Garresiu. Septembra 1943 je pobegnil iz tabori\xc5\xa1\xc4\x8da, se nekaj \xc4\x8dasa skrival v okolici Garresia nato pa krenil proti domu. Prispel je do Trsta, kjer so ga Nemci aretirali in poslali v Koncentracijsko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de Dachau. Konec maja 1944 so mu dovolili, da se je vrnil domov v Ljubljano, od avgusta istega leta do konca vojne pa je delal v tovarni \xc5\xa1pirita in kvasa v Celovcu. Po osvoboditvi se je vrnil v Ljubljano ter se ponovno zaposlil v tovarni v Medvodah, preimenovani v Color, najprej kot obratovodja in nato kot direktor. Delaven in navdu\xc5\xa1en nad svobodo je nastopal na sestankih in zborovanjih. 3. oktobra 1947 pa so ga po po\xc5\xbearu v tovarni nepri\xc4\x8dakovano aretirali, ga obto\xc5\xbeili sabota\xc5\xbee in sodelovanja z Nemci in na t. i. procesu proti Diehl-Oswaldu, ki je sodili v sklop Dachauskih procesov in obsodili na smrt. Skupaj z drugimi \xc5\xbertvami procesa je bil 27. julija 1976 spoznan za nekrivega in rehabilitiran.'