b'\n_START_ARTICLE_\nNezemeljsko \xc5\xbeivljenje\n_START_SECTION_\nMogo\xc4\x8de osnove in izvori nezemeljskega \xc5\xbeivljenja\n_START_PARAGRAPH_\nVse oblike \xc5\xbeivljenja, kot ga poznamo na Zemlji, temeljijo na ogljiku in vodi. Tak\xc5\xa1ne naj bi bile resni\xc4\x8dne oblike \xc5\xbeivljenja tudi na drugih svetovih v Vesolju. Kakorkoli \xc5\xbee, tudi drugi kemijski elementi bi lahko nudili osnovo za \xc5\xbeivljenje (Glej tudi Ne-ogljikova biologija). Silicij predstavlja najbolj\xc5\xa1o drugo mo\xc5\xbenost \xc5\xbeivljenju, ki temelji na ogljiku, vendar \xc5\xa1e vedno velja za neverjetno. \xc4\x8ce upo\xc5\xa1tevamo tudi te druge mo\xc5\xbenosti, lahko obstajajo tudi \xc5\xbeivljenjske oblike, ki temeljijo na du\xc5\xa1iku, ki ga imajo za bolj verjetno osnovo._NEWLINE_Znanstvene \xc5\xa1tudije mo\xc5\xbenih biokemi\xc4\x8dnih osnov za nezemeljsko \xc5\xbeivljenje se pogosto imenuje ksenobiologija - veda o tujih \xc5\xbeivljenjskih oblikah._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina znanstvenikov verjame v obstoj nezemeljskega \xc5\xbeivljenja, njegova evolucija (razvoj) se naj bi pojavila neodvisno tudi na drugih, nam neznanih podro\xc4\x8djih v Vesolju. Druga mo\xc5\xbena domneva, ki ima podporo manj\xc5\xa1ine, je panspermija, ki predlaga, da je \xc5\xbeivljenje pri\xc5\xa1lo na Zemljo od drugod v obliki spor. Obstajajo tudi tak\xc5\xa1ne bakterije, ki bi lahko pre\xc5\xbeivele v izjemnih pogojih v atmosferi Jupitra. V teh sporah bi bile torej vse potrebne zasnove za poznej\xc5\xa1i evolucijski boom, ko se je \xc5\xbeivljenje razmahnilo po vsej Zemlji v ne\xc5\xa1tetih oblikah. \xc4\x8ce dr\xc5\xbei, ta teorija predlaga, da je \xc5\xbeivljenje, ki se bolj ali manj razlikuje od zemeljskega, enakomerno razkropljeno po vsem Vesolju. Temu ne nasprotuje tudi temeljno na\xc4\x8delo, ki velja kot aksiom (trditev, ki se ne dokazuje) imenovano antropi\xc4\x8dno na\xc4\x8delo, ki pravi, da je Vesolje na dolo\xc4\x8deni stopnji moralo osnovati inteligentno \xc5\xbeivljenje, ki bi si zastavljalo vpra\xc5\xa1anja o nastanku, sedanjosti in prihodnosti Vesolja. \xc4\x8ce temu ne bi bilo tako, bi bilo celotno Vesolje velikanska potrata prostora.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje na osnovi silicija\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdivljenje na osnovi silicija se zdi vsej znanstveni srenji za neverjetno \xc5\xa1e danes. Na prvi pogled je kemija ogljika in silicija podobna. Tako, kot npr. ogljik tvori metan (CH4), lahko podobno spojino tvori tudi silicij (SiH4), poleg tega oba elementa lahko tvorita dolge verige polimerov. Vendar pa silicij namesto kisika pomeni, da ni ravno primeren za dihanje, medtem ko se ogljikov dioksid (CO2) z lahkoto s presnovo odtuji z \xc5\xbeivega organizma, SiO2 pa je trden in se v trenutku ve\xc5\xbee in oblikuje v mre\xc5\xbeasto (kristalinasto) zgradbo, se strdi in se ga le te\xc5\xbeko spravi ven iz organizma. Po vrhu vsega, silicij ne uspe vezati toliko dodatnih kemijskih spojin, ki bi se z lahkoto razdvojile in razbile med procesi presnove. Pri molekulah, ki temeljijo na ogljiku, pa je to povsem obi\xc4\x8dajna zna\xc4\x8dilnost, ki je bistvenega pomena za primerno delovanje encimov, da se kasneje ve\xc5\xbeejo v aminokisline, ki so osnova dalj\xc5\xa1ih genetskih verig._NEWLINE_Obstajajo tudi astronomski dokazi, ki predlagajo, da je na siliciju temelje\xc4\x8de \xc5\xbeivljenje zelo malo verjetno. Kamorkoli so astronomi in astrofiziki pogledali, niso uzrli najpreprostej\xc5\xa1e silicijeve spojine, na drugi strani pa so na\xc5\xa1li veliko ogljikovodikov. Zapletene ogljikovodike pa se da v izobilju najti v Vesolju, a v primeru silicija, ve\xc4\x8dino vsega, kar smo opazovali v Vesolju so preprosti silicijevi oksidi, zabele\xc5\xbeili pa niso niti enega primera zapletene molekule silanov ali silikonov._NEWLINE_Eno izmed najbolj znanih, na siliciju temelje\xc4\x8dih \xc5\xbeivljenjskih oblik, lahko vidimo v izvirni epizodi Zvezdnih stez, pod naslovom Hudi\xc4\x8d v temi, v kateri silicijevo \xc5\xbeivljenje, t. i. Horta napade minerje, ki kopljejo za njegovim gnezdom z jajci.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje na osnovi amonijaka\n_START_PARAGRAPH_\nVse \xc5\xbeivljenje na Zemlji temelji na vodi in na njenih \xc5\xa1tevilnih kemijskih lastnostih. Dejansko je velik dele\xc5\xbe sodobne kemije podvr\xc5\xbeen \xc5\xa1tudiju vodnih raztopin. Kakorkoli \xc5\xbee, \xc5\xa1tevilne kemijske reakcije so mogo\xc4\x8de tudi v amonijakovih raztopinah, in teko\xc4\x8di amonijak ima nekatere podobnosti z vodo. Amonijak lahko raztopi ve\xc4\x8dino organskih molekul najmanj tako dobro, kot to po\xc4\x8dne voda, in je poleg tega sposoben raztopiti tudi veliko kovinskih elementov. \xc4\x8ce podamo vse te kemijske amonijak nekaj te\xc5\xbeav kot osnova za \xc5\xbeivljenje. Vro\xc4\x8dinsko izhlapevanje du\xc5\xa1ika je samo polovico od vodnega in njegova povr\xc5\xa1inska napetost je trikrat manj\xc5\xa1a. To pomeni, da so vodikove vezi med amonijakovimi molekulami vedno \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1e, kot tiste v vodi, zatorej  je amonijak manj sposoben zbrati ne-polarne molekule skozi vodni u\xc4\x8dinek. Iz tega razloga, vodilni tok znanstvenih vpra\xc5\xa1anj kako dobro bi amonijak tvoril in zbral pred\xc5\xbeivljenjske molekule v razporejenosti, ki bi dovolila odkritje samo-razmno\xc5\xbeevalnega sistema._NEWLINE_Biosfera, ki bi temeljila na amonijaku, bi po vsej verjetnosti obstajala pri temperaturah ali zra\xc4\x8dnem tlaku, ki bi bil izjemno neprikladen za \xc5\xbeivljenje, kot ga poznamo na Zemlji. Zemeljsko \xc5\xbeivljenje vedno obstaja znotraj temperaturnih okvirov med ledi\xc5\xa1\xc4\x8dem in vreli\xc5\xa1\xc4\x8dem vode pri obi\xc4\x8dajnem zra\xc4\x8dnem tlaku, med 0\xc2\xa0\xc2\xb0C (273\xc2\xb0K) in 100\xc2\xa0\xc2\xb0C (373\xc2\xb0K); pri obi\xc4\x8dajnem tlaku so amonijakovo ledi\xc5\xa1\xc4\x8de in vreli\xc5\xa1\xc4\x8de med \xe2\x88\x9278\xc2\xa0\xc2\xb0C (195\xc2\xb0K) in \xe2\x88\x9233\xc2\xa0\xc2\xb0C (240\xc2\xb0K). Te\xc5\xbeave z biosfero pri izjemno hladnih temperaturah so zaradi grozne upo\xc4\x8dasnitve biokemijskih reakcij kot tudi dejstva, da so nekatere biokemijske reakcije zunaj prej omenjenih temperaturnih okvirov v zvezi z veliko vi\xc5\xa1jim vreli\xc5\xa1\xc4\x8dem. Amonijak je lahko teko\xc4\x8d pri obi\xc4\x8dajnih temperaturah le pri veliko ve\xc4\x8djem zra\xc4\x8dnem tlaku, npr. pri 60.-ih atmosferah (60 krat ve\xc4\x8dji pritisk kot je pri nadmorski vi\xc5\xa1ini 0) amonijak vre pri 98\xc2\xa0\xc2\xb0C in se topi pri \xe2\x88\x9277\xc2\xa0\xc2\xb0C. Vodna raztopina s primesmi amonijaka lahko nudi osnovo za vodi podobno biokemijo pri ni\xc5\xbejih temperaturah, kot jo voda podpira obi\xc4\x8dajno. Tak\xc5\xa1ni pogoji obstajajo pod povr\xc5\xa1jem Saturnovega najve\xc4\x8djega satelita Titana [1].\n_START_SECTION_\nVerovanja v nezemeljsko \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nVerovanje v nezemeljsko \xc5\xbeivljenje je bilo navzo\xc4\x8de \xc5\xbee v starem anti\xc4\x8dnem Egiptu, Babiloniji in Sumeriji. Prva najpomembnej\xc5\xa1a zahodna misleca, ki sta se ukvarjala z mislijo o naseljenih svetovih sta bil anti\xc4\x8dni gr\xc5\xa1ki pisatelj Tales in njegov u\xc4\x8denec Anaksimander v 7. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. Gr\xc5\xa1ki atomisti so se lotili same zamisli in razpravljali, da ima neskon\xc4\x8dno Vesolje neskon\xc4\x8dno veliko naseljivih svetov. Aristotelova kozmologija (ki je postavila Zemljo v sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Vesolja, geocentri\xc4\x8dni sistem, ki ga je uveljavil Ptolemej) je bila v nasprotju z zamislijo nezemeljskega \xc5\xbeivljenja. Ko se je kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo raz\xc5\xa1irilo po Zahodni Evropi, so zamisel samo razglasili za herezijo (krivoverstvo). Najbolj znan in dokumentiran primer razlage zunajoson\xc4\x8dnih planetov in raz\xc5\xa1irjenosti \xc5\xbeivljenja tudi drugod kot na Zemlji pred sodobno je bila razlaga Giordana Bruna, ki so ga na podlagi njegovih nepravovernih zamisli \xc5\xbeivega se\xc5\xbegali v letu 1600._NEWLINE_Sedaj pravijo nekateri zanesenjaki, ki se spoznajo na to temo, da verjamejo v obstoj nezemeljskega \xc5\xbeivljenja, ki naj bi v rednih presledkih obiskalo oziroma je obiskalo Zemljo. Nekateri trdijo, da so mnogi NLP-ji, ki jih lahko sedaj opazujemo na no\xc4\x8dnem in dnevnem nebu dejansko videnja vesoljskih ladij inteligentnih nezemljanov. Nekateri celo trdijo, da so videli tak\xc5\xa1na bitja. Nekateri torej pripisujejo nekaterim okroglim vzorcem na nebu nezemeljsko naravo. Ker je najmanj ena resna, spo\xc5\xa1tljiva znanstvena revija, izdana v dnevniku z velikim krogom bralcev, nagovorila k ponovni oceni pojava NLP-jev, in to je prepri\xc4\x8danje glavnega toka znanstvenih mnenj, ki se dr\xc5\xbeijo tak\xc5\xa1nih so nevzdr\xc5\xbenih zahtev s strani dokazov, ki so bili pred kratkim dosegljivi in je zelo malo verjetno, da so resni\xc4\x8dni. Mogo\xc4\x8di obstoj primitivnega \xc5\xbeivljenja zunaj Zemlje je najmanj tako nasprotujo\xc4\x8da glavnemu toku znanstvenikov, vse dokler niso odkrili posrednega dokaza tak\xc5\xa1nega nezemeljskega \xc5\xbeivljenja v meteoritu, ki naj bi pri\xc5\xa1el z Marsa. Posredni dokazi so razkrili obstoj primitivnega \xc5\xbeivljenja na Marsu. Kakorkoli \xc5\xbee, sklepi, ki naj bi jih tak\xc5\xa1en dokaz spro\xc5\xbeil pa so \xc5\xa1e vedno predmet razprav.\n_START_SECTION_\nZnanstveno iskanje nezemeljskega \xc5\xbeivljenja\n_START_PARAGRAPH_\nZnanstvenega iskanja nezemeljskega \xc5\xbeivljenja so se znanstveniki lotili na dva razli\xc4\x8dna na\xc4\x8dina, neposredno in posredno.\n_START_SECTION_\nNeposredno iskanje\n_START_PARAGRAPH_\nZnanstveniki neposredno i\xc5\xa1\xc4\x8dejo dokaze za enoceli\xc4\x8dno \xc5\xbeivljenje znotraj Oson\xc4\x8dja, izpeljane raziskave povr\xc5\xa1ja Marsa in pregledi meteorjev, ki so padli na Zemljo. NASA v kasnej\xc5\xa1em obdobju namerava odposlati tudi sondo do Jupitrovega Galilejevega satelita Evrope. Evropa ima pod debelim ledenim povr\xc5\xa1jem teko\xc4\x8do vodo, ki bi lahko vseboval \xc5\xbeivljenje._NEWLINE_Obstaja tudi nekaj omejenih dokazov, da so mikroorganizmi po vsej verjetnosti obstajali in obstajajo \xc5\xa1e danes na Marsu. Poskus na sondi Viking, ki je pristala na Marsu, poro\xc4\x8da o plinih, ki so za\xc4\x8deli izhlapevati iz vzorca Marsovih tal, ko so ga segrevali. Marsovska zemlja v nekaterih primerih vsebuje navzo\xc4\x8de mikrobe. Kakorkoli \xc5\xbee, primanjkovanje dodatnih dokazov od drugih poskusov na sondi Viking nakazuje, da so bile navzo\xc4\x8de samo neorganske reakcije. Ta domneva je bolj verjetna, v letu 1996 so v meteoritu ALH84001 odkrili zgradbe podobne bakterijam, ki so bile izvr\xc5\xbeene z Marsa, ko je vanj v daljni preteklosti tr\xc4\x8dil ogromen meteor. Udarec je izvrgel prej omenjeni meteor in \xc5\xa1e mnogo drugih. Spet je bilo poro\xc4\x8dilo zelo sporno._NEWLINE_Februarja 2005 sta dva Nasina znanstvenika poro\xc4\x8dala, da sta na\xc5\xa1la mo\xc4\x8dne dokaze za navzo\xc4\x8dnost \xc5\xbeivljenja na Marsu (Berger, 2005). Dva znanstvenika, Carol Stoker in Larry Lemke iz Nasinega sredi\xc5\xa1\xc4\x8da, na osnovi njunih zahtev, da so ostanki metana v Marsovi atmosferi preostanek spro\xc5\xa1\xc4\x8denega metana, podobno kot to po\xc4\x8dno nekatere primitivne oblike \xc5\xbeivljenja na Zemlji. Njuna \xc5\xa1tudija primitivnega \xc5\xbeivljenja blizu reke Rio Tinto v \xc5\xa0paniji. Nasini uradniki so kmalu zanikali znanstvenikove trditve, in Stoker sam je vzel njune za\xc4\x8detne zagovore (spacetoday.net, 2005) nazaj. Kakorkoli \xc5\xbee, samo nekaj dni kasneje, ko sta Stoker in Lemke postavila svoje zahteve, so znanstveniki od ESA-e (European Space Agency) poro\xc4\x8dali o njunih lastnih merjenjih metana na Marsu, ki predpostavlja organski izvor (Michelson, 2005)._NEWLINE_Zaradi tak\xc5\xa1nih najdb pa \xc5\xa1e vedno te\xc4\x8dejo razprave, vendar pa nara\xc5\xa1\xc4\x8da podpora znanstvenikov, ki verjamejo v obstoj \xc5\xbeivljenja na Marsu. Na neformalni oceni so znanstveniki, ki so obiskali konferenco, na katerih je ESA predstavila njihove najdbe, 75 odstotkov znanstvenikov so na konferenci poro\xc4\x8dajo, da je neko\xc4\x8d \xc5\xbeivljenje na Marsu dejansko obstajalo; 25 odstotkov jih verjame, da \xc5\xbeivljenje obstaja tam \xc5\xa1e sedaj (Michelson, 2005).\n_START_SECTION_\nPosredne raziskave in iskanja\n_START_PARAGRAPH_\nZnanstveniki teoretizirajo, da bi morala katerakoli tehnolo\xc5\xa1ka dru\xc5\xbeba v Vesolju oddajati informacije. Projekti, kot je npr. SETI zbirajo astronomska iskanja dejavnih radijskih valov, ki bi jih lahko pripisali in bi potrdili navzo\xc4\x8dnost inteligentnega \xc5\xbeivljenja._NEWLINE_Astronomi pa i\xc5\xa1\xc4\x8dejo tudi za zunajoson\xc4\x8dnimi planeti, ki bi lahko bili primerni za \xc5\xbeivljenje. Obstoje\xc4\x8di postopki zaznave s pomo\xc4\x8djo radijskih valov so neprimerni za tak\xc5\xa1no iskanje. Kot re\xc5\xa1itev tega problema bo potrebna veliko bolj izpopolnjena tehnologija, saj je sedanja neprimerna za podrobno analizo in \xc5\xa1tudijo zunajoson\xc4\x8dnih planetarnih teles. Daljnogledi v prihodnosti naj bi bili sposobni uzreti planete okoli bli\xc5\xbenjih zvezd, kar naj bi razkrilo navzo\xc4\x8dnost \xc5\xbeivljenja (ali neposredno prek spektrografije, ki bi razkrila klju\xc4\x8dne informacije kot je npr. navzo\xc4\x8dnost prostega kisika v planetovi atmosferi). Predvidevajo, da naj bi nekateri najbolj\xc5\xa1i kandidati za odkritje planetov, ki bi nudili pogoje za \xc5\xbeivljenje, navzo\xc4\x8di v sistemu Alfe Kentavra, Zemlji najbli\xc5\xbeji zvezdni sistem, ki ga sestavljajo celo tri zvezde: Alfa Kentavra A, Toliman; Alfa Kentavra B in zelo medla Proksima Kentavra.'