b'\n_START_ARTICLE_\nVikanje\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nSpo\xc5\xa1tljivo ogovarjanje v obliki vikanja je primerljivo z drugimi evropskimi jeziki, kar ni presenetljivo, saj naj bi se vikanje sprva pojavilo v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini ter se od tam preneslo s trgovanjem, diplomacijo in drugimi jezikovnimi stiki v druge jezike.\n_START_SECTION_\nSprememba v slovni\xc4\x8dnem \xc5\xa1tevilu/osebi\n_START_PARAGRAPH_\nV sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini se pri obi\xc4\x8dajnem vikanju namesto 2. osebe ednine (ti) uporablja 2. oseba mno\xc5\xbeine (vi), kot velja za franco\xc5\xa1\xc4\x8dino. V nem\xc5\xa1\xc4\x8dini je pri\xc5\xa1lo poleg spremembe slovni\xc4\x8dnega \xc5\xa1tevila tudi do spremembe slovni\xc4\x8dne osebe (Sie namesto du - podobno kot pri slovenskem onikanju). \xc5\xa0pan\xc5\xa1\xc4\x8dina in italijan\xc5\xa1\xc4\x8dina, na primer, pa pri spo\xc5\xa1tljivem ogovarjanju namesto 2. osebe ednine uporabljata 3. osebo ednine. V nekaterih jezikih se v vsakdanji rabi vikanje opu\xc5\xa1\xc4\x8da, na primer v \xc5\xa1ved\xc5\xa1\xc4\x8dini in se tudi v formalnem ogovarjanju uporablja druga oseba ednine.\n_START_SECTION_\nVikanje v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini\n_START_PARAGRAPH_\nV sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini velja za formalno obliko naslavljanja vikanje, pri \xc4\x8demer nekateri zapisujejo zaimek vi z veliko za\xc4\x8detnico (tudi v neimenovalni\xc5\xa1kih sklonih ter svojilni zaimek va\xc5\xa1)._NEWLINE_Pri vljudnostnem naslavljanju dveh oseb se uporablja bodisi druga oseba mno\xc5\xbeine (Boste pri\xc5\xa1li?) bodisi druga oseba dvojine (Bosta pri\xc5\xa1la? oz. Bosta pri\xc5\xa1li?).\n_START_SECTION_\nDruge oblike naslavljanja\n_START_PARAGRAPH_\nV govoru raz\xc5\xa1irjena oblika naslavljanja je tudi polvikanje, pri katerem je naslovljena oseba izra\xc5\xbeena z mno\xc5\xbeinsko obliko, pridevni\xc5\xa1ko povedkovo dolo\xc4\x8dilo pa ostane v ednini. Ta oblika razkriva spol ogovorjenega, uporablja pa se v manj formalnih govornih situacijah. Primer: Zakaj pa niste pri\xc5\xa1la? Poleg omenjenega pogovornega polvikanja pa obstaja tudi onikanje, ki je sicer zastarelo in se v dana\xc5\xa1njem govoru rabi le \xc5\xa1e redko. Gre za uporabo tretje osebe mno\xc5\xbeine, podobno kot v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini \xe2\x80\x93 ni raziskano, ali gre za jezikovno prvino, ki jo je sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina zares prevzela iz nem\xc5\xa1\xc4\x8dine ali gre za samostojen izum. Onikanje je (bilo) v rabi v neposrednem in tudi v posrednem ogovoru (oz. govorjenjem o odsotni osebi).'