b'\n_START_ARTICLE_\nBoris Pahor\n_START_SECTION_\nMladost in \xc5\xa1olanje\n_START_PARAGRAPH_\nPahor je rojen v slovenski dru\xc5\xbeini v Trstu, tedaj v Avstro-Ogrski. Njegov o\xc4\x8de Franc se je v mesto preselil iz Kostanjevice na Krasu in je bil zaposlen kot uradnik avstrijske uprave; leta 1919 ga je nova italijanska oblast odpustila in je delal kot uli\xc4\x8dni prodajalec. Mati Marija Ambro\xc5\xbei\xc4\x8d je bila iz Male Pristave pri \xc5\xa0entpetru (danes Pivka), rodila pa se je v Materiji._NEWLINE_V otro\xc5\xa1kih in mladostni\xc5\xa1kih letih je bil Boris Pahor pri\xc4\x8da rasti nacionalisti\xc4\x8dne ideologije, leta 1920 npr. po\xc5\xbeigu slovenskega Narodnega doma v Trstu, ki so ga izvedli italijanski fa\xc5\xa1isti. Spomin nanj je popisan v zbirki Kres v pristanu in v romanu Trg Oberdan (na tem trgu, poimenovanem po Guglielmu Oberdanu, italijanskem iredentistu iz 19. stoletja, je namre\xc4\x8d stal Narodni dom). O nasilju nad sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino nazorno pi\xc5\xa1e v \xc4\x8drtici Metulj na obe\xc5\xa1alniku iz zbirke Grmada v pristanu, kjer fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dni u\xc4\x8ditelj malo Julko obesi za kite na kavelj obe\xc5\xa1alnika, ker je govorila slovensko._NEWLINE_V slovensko osnovno \xc5\xa1olo v Trstu je za\xc4\x8del hoditi leta 1919. 1923 je vse slovenske in hrva\xc5\xa1ke \xc5\xa1ole v Julijski krajini odpravila Gentilejeva \xc5\xa1olska reforma in je \xc5\xa1olanje nadaljeval v italijan\xc5\xa1\xc4\x8dini. 1930 se je vpisal na klasi\xc4\x8dno gimnazijo v \xc5\xa1kofijskem semeni\xc5\xa1\xc4\x8du v Kopru, kjer je maturiral leta 1935. Za tem je v Gorici \xc5\xa1tudiral teologijo, vendar je \xc5\xa1tudij leta 1938 opustil. Med \xc5\xa1tudijem ga je mo\xc4\x8dno \xc5\xa1okiral brutalni napad na slovenskega zborovodjo Lojzeta Bratu\xc5\xbea, ki so ga fa\xc5\xa1isti na bo\xc5\xbei\xc4\x8dni ve\xc4\x8der leta 1936 ugrabili in mu\xc4\x8dili in je za posledicami mu\xc4\x8denja v gori\xc5\xa1ki bolni\xc5\xa1nici umrl.  _NEWLINE_Med \xc5\xa1tudijem se je za\xc4\x8del zavzemati za slovenski knji\xc5\xbeni jezik. V tem \xc4\x8dasu je bila prepovedana vsakr\xc5\xa1na javna in zasebna raba sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine v Julijski krajini. Pahor je zato objavil svojo prvo prozo v celjski reviji Mladika pod psevdonimom Jo\xc5\xbeko Ambro\xc5\xbei\xc4\x8d. Leta 1939 je navezal pisemski stik s pesnikom Edvardom Kocbekom. Ta ga je seznanil s sodobnimi literarnimi smermi in mu pomagal pri knji\xc5\xbenem jeziku. V Trstu je bil v tesnem stiku s slovenskimi antifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnimi intelektualci in tigrovci, ki so delovali podtalno, npr. s pesnikom Stankom Vukom. Iz tega \xc4\x8dasa je tudi njegovo urednikovanje revij Malajda (1939) in Dvignjeni iz nedelje strmimo v zemeljski krog (1940); slednja si je naslov izposodila iz Kocbekove pesmi Slovenska zemlja v zbirki Zemlja.\n_START_SECTION_\nVojna in ujetni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1940 je bil Pahor vpoklican v italijansko vojsko in 1941 poslan v Libijo (Gars Garabulli, Garian, Tripolis, Cirenaika, Bengazi, Derna). O libijski izku\xc5\xa1nji in osebni preobrazbi, ki so jo spro\xc5\xbeila sre\xc4\x8danja z arabskim svetom in istrskimi voja\xc5\xa1kimi sotrpini, pri\xc4\x8da v romanu Nomadi brez oaze. Pred vrnitvijo v Italijo je ponovno maturiral v Bengaziju, ker mu mature iz koprskega zavoda niso priznali. Leta 1941 je bil kot voja\xc5\xa1ki prevajalec s \xc4\x8dinom narednika preme\xc5\xa1\xc4\x8den v tabori\xc5\xa1\xc4\x8de za ujete \xc4\x8dastnike jugoslovanske vojske v Bogliacu pri Gardskem jezeru. Na Univerzi v Padovi je vpisal \xc5\xa1tudij italijanske knji\xc5\xbeevnosti._NEWLINE_Po propadu Mussolinijeve Italije in kapitulaciji Italije se je septembra 1943 vrnil v Trst, ki je \xc5\xbee bil pod nem\xc5\xa1ko okupacijo, in se pridru\xc5\xbeil osvobodilni fronti. Leta 1955 je to obdobje popisal v romanu Mesto v zalivu. 21. januarja 1944 so ga aretirali domobranci in ga predali gestapu. Ti so ga strpali v zapor Coroneo v Trstu in ga 28. februarja 1944 skupaj s 600 drugimi deportiranci poslali v nacisti\xc4\x8dna koncentracijska tabori\xc5\xa1\xc4\x8da (Natzweiler-Struthof, Markirch, Dachau, Mittelbau-Doro, Harzungen in Bergen-Belsen), ki je bil osvobojen 15. aprila 1945. Izku\xc5\xa1nje iz koncentracijskih  tabori\xc5\xa1\xc4\x8d so postale tema Pahorjevih del (npr. Nekropola), zaradi \xc4\x8desar so ga primerjali s Primom Levijem, Imrom Kerteszem in Jorgejem Sempr\xc3\xbanom. Med aprilom 1945 in decembrom 1946 je bil zaradi jetike (hemoptiza iz desne polovice plju\xc4\x8d) prepeljan v sanatorij Rde\xc4\x8dega kri\xc5\xbea Calmette par Charly v francoskem zdravili\xc5\xa1\xc4\x8du v Villers-sur-Marne v regiji \xc3\x8ele-de-France (o tem pi\xc5\xa1e v romanu Onkraj pekla so ljudje).\n_START_SECTION_\nPo drugi svetovni vojni\n_START_PARAGRAPH_\nPahor se je v Trst vrnil konec leta 1946, ko je bilo obmo\xc4\x8dje pod zavezni\xc5\xa1ko upravo. Leta 1947 je na Univerzi v Padovi  pri profesorju Arturu Cronii diplomiral s temo Ekspresionizem in neorealizem v liriki Edvarda Kocbeka in pesnika istega leta prvi\xc4\x8d sre\xc4\x8dal. Navezala sta tesno prijateljstvo, ki je trajalo vse do Kocbekove smrti. Nekaj let je \xc5\xbeivel kot svobodni knji\xc5\xbeevnik. Prejel je pisateljsko \xc5\xa1tipendijo in objavljal v Bevkovi reviji Razgledi. Konec leta 1951 se je v Primorskem dnevniku postavil v bran Kocbekove zbirke Strah in pogum, ki je do\xc5\xbeivljala kriti\xc5\xa1ki pogrom. Posledica tega je bil razkol tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega levi\xc4\x8darskega kroga, v katerem je Pahor deloval od leta 1946, in konec Pahorjevega sodelovanja s Primorskim dnevnikom. 1953 je po prenehanju Razgledov poskusil z izdajanjem svoje revije Sidro (skupaj s Pavletom Merkujem in Alojzom Rebulo) in nato Tokovi, ki pa sta bili kratkega diha. Zbli\xc5\xbeal se je z liberalnimi demokrati in leta 1966 ustanovil Zaliv (njen odgovorni urednik je bil do konca pisatelj Milan Lipovec), v katerem je zagovarjal tradicionalno demokrati\xc4\x8dno politiko proti enopartijskemu sistemu takratne socialisti\xc4\x8dne Jugoslavije. \xc4\x8casopis je bil do konca izhajanja leta 1990 prostor za polemi\xc4\x8dne objave slovenskih opore\xc4\x8dnikov. _NEWLINE_Med letoma 1953 in 1975 je Pahor pou\xc4\x8deval kot profesor italijanske knji\xc5\xbeevnosti na slovenski srednji \xc5\xa1oli v Trstu. Bil je aktiven \xc4\x8dlan in \xc4\x8dastni podpredsednik Mednarodnega zdru\xc5\xbeenja za za\xc5\xa1\xc4\x8dito ogro\xc5\xbeenih jezikov in kultur AIDLCM (Association internationale pour la d\xc3\xa9fense des langues et cultures menac\xc3\xa9es). V tej funkciji je prepotoval Evropo in odkrival njeno kulturno raznovrstnost. Poleg sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine in italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine teko\xc4\x8de govori tudi francosko. Politi\xc4\x8dno je podprl stranko Slovenska skupnost in za splo\xc5\xa1ne in lokalne volitve kandidiral na njeni listi. _NEWLINE_Leta 1952 se je poro\xc4\x8dil z Radoslavo Premrl (umrla 2009), sestro slovenskega protifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnega borca in narodnega heroja Janka Premrla - Vojka._NEWLINE_1993 je bil izvoljen za dopisnega, 2009 pa za rednega \xc4\x8dlana (v razredu za umetnosti) Slovenske akademije znanosti in umetnosti (SAZU).\n_START_SECTION_\n\xc2\xbbAfera Zaliv\xc2\xab\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1975 sta Pahor in Alojz Rebula v Trstu izdala bro\xc5\xa1uro Edvard Kocbek: pri\xc4\x8devalec na\xc5\xa1ega \xc4\x8dasa z intervjujem s slovenskim pesnikom in mislecem Edvardom Kocbekom, v katerem je obsodil zunajsodni poboj 11.000 na Koro\xc5\xa1ko prebeglih slovenskih domobrancev, ki so jih Britanci vrnili Jugoslaviji. Knjiga je v Jugoslaviji dvignila veliko prahu, Kocbek je bil anatemiziran in izlo\xc4\x8den iz javnega \xc5\xbeivljenja. Zaliv, ki je knjigo izdal, je bil v Jugoslaviji prepovedan, vstop v dr\xc5\xbeavo so za eno leto in potem \xc5\xa1e za dve leti, vse do leta 1979, prepovedali tudi Pahorju, ki je spet prestopil mejo leta 1981, ko se je udele\xc5\xbeil Kocbekovega pogreba. Leta 1989 je Pahor pri Slovenski matici izdal spomine na Kocbeka v knjigi Ta ocean stra\xc5\xa1n\xc3\xb3 odprt, s \xc4\x8dimer je pripomogel k pesnikovi rehabilitaciji.\n_START_SECTION_\nPojavljanje v medijih in politi\xc4\x8dno delovanje\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 2004 so v tr\xc5\xbea\xc5\xa1kem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du Cristallo uprizorili dramatizacijo Pahorjeve novele Ro\xc5\xbee za gobavca iz zbirke Grmada v pristanu in pripravili razstavo avtorjevih knjig v veliki dvorani stare borzne pala\xc4\x8de, 2006 pa so v Slovenskem stalnem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du v Trstu uprizorili predstavo po dramatizaciji njegovega romana Spopad s pomladjo. Januarja 2008 je bilo v \xc4\x8dasopisu La Repubblica v \xc4\x8dlanku z naslovom Il caso Pahor (Primer Pahor) izra\xc5\xbeeno ob\xc5\xbealovanje, da je bil avtor v Italiji zaradi italijanske nacionalisti\xc4\x8dne atmosfere v Trstu tako dolgo neznan:_NEWLINE_ 40 let je bilo potrebnih za tako pomembnega avtorja, da postane znan v svoji dr\xc5\xbeavi ... Predolgo je bilo v nekem interesu, da se prikrije, da v \xc2\xbbabsolutno italijanskem\xc2\xab\xc2\xa0Trstu nekdo ustvarja velike odli\xc4\x8dne stvari v jeziku, druga\xc4\x8dnem od italijanskega._NEWLINE_Februarja 2008 je imel v popularni sobotni pogovorni oddaji Che tempo che fa na dr\xc5\xbeavni televiziji RAI intervju, kjer je opozoril na zlo\xc4\x8dine, ki jih je italijanski fa\xc5\xa1izem storil nad Slovenci na Tr\xc5\xbea\xc5\xa1kem in drugje. Leta 2010 je bila Nekropola uprizorjena na gledali\xc5\xa1kem odru v Trstu. Marca 2010 je Radiotelevizija Slovenija posnela dokumentarni film o Pahorjevem \xc5\xbeivljenju Trmasti spomin, v katerem sodelujejo Marta Verginella, Jo\xc5\xbee Pirjevec, Claudio Magris, Antonie Spire, Paolo Rumiz in Miran Ko\xc5\xa1uta._NEWLINE_Leta 2007 je Pahor javno podprl kandidata LDS Mitja Gasparija za predsednika Slovenije. Leta 2009 je kandidiral na listi Ju\xc5\xbenotirolske ljudske stranke za Evropski parlament. 2010 je posegel v slovensko politiko z izjavami, ki so nekatere njegove ob\xc4\x8dudovalce razo\xc4\x8darale: z nasprotovanjem arbitra\xc5\xbenemu sporazu s Hrva\xc5\xa1ko, s predlogom za spremembo slovenske himne in z negodovanjem zaradi izvolitve priseljenega temnopoltega Petra Bossmana za piranskega \xc5\xbeupana.  _NEWLINE_Boris Pahor je \xc4\x8dastni predsednik edine slovenske stranke v Italiji, SSk- Slovenska skupnost.\n_START_SECTION_\nLeposlovje\n_START_PARAGRAPH_\nPahorjev stil ozna\xc4\x8dujejo kot nacionalno in humanisti\xc4\x8dno anga\xc5\xbeirani realizem z idealnima vrednotama erosa in etosa.  Avtor poudarja, da je ljubezen edina vrednota, ki lahko \xc4\x8dloveka v osebnem in \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo v socialnem smislu odre\xc5\xa1i zla. Jo\xc5\xbee Poga\xc4\x8dnik ga ima za dedi\xc4\x8da nove romantike, simbolizma, ekspresionizma, socialnega oz. novega realizma. Njegova proza je poudarjeno liri\xc4\x8dna. Pod francoskim vplivom je razvil slogovni postopek asociativnega toka zavesti. V svetovnonazorskem pogledu je agnostik, vitalist, aktivist in pluralist. Venomer poudarja nacionalno zavest, ki je nujna za pre\xc5\xbeivetje Slovencev v Italiji ter \xc4\x8dloveka in \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva v svetu. Njegova knjiga Nekropola po vseh prevodih (za\xc4\x8den\xc5\xa1i s francoskim, ki je odprl pot prevodom \xc5\xa1e v druge jezike) in ponatisih velja za eno najbolj\xc5\xa1ih pri\xc4\x8devanj o tabori\xc5\xa1\xc4\x8dnem \xc5\xbeivljenju v svetovnem merilu.\n_START_SECTION_\nOdklonjene \xc4\x8dasti\n_START_PARAGRAPH_\nDecembra 2009 je tr\xc5\xbea\xc5\xa1ki \xc5\xbeupan Roberto Dipiazza ponudil Pahorju \xc4\x8dastno me\xc5\xa1\xc4\x8danstvo za njegovo vlogo na kulturnem podro\xc4\x8dju, trpljenje med nacisti\xc4\x8dno okupacijo in nasprotovanje jugoslovanskemu komunisti\xc4\x8dnemu re\xc5\xbeimu. Pahor je \xc4\x8dastno priznanje zavrnil, ker v utemeljitvi ni bilo omembe njegovega nasprotovanja italijanskemu fa\xc5\xa1izmu; sprejel ga je \xc5\xa1ele 2013 od (levega) \xc5\xbeupana Roberta Cosolinija. Italijanski levi\xc4\x8darski intelektualci (npr. Margherita Hack) so takrat podprli Pahorjevo odlo\xc4\x8ditev. Marca 2010 je bil Pahor predlagan za \xc4\x8dastnega me\xc5\xa1\xc4\x8dana Ljubljane, vendar komisija za nagrade Mestne ob\xc4\x8dine Ljubljana predloga ni poslala mestnim svetnikom, ker je Pahor izjavil, da si te \xc4\x8dasti ne \xc5\xbeeli, ker se je Ljubljana po prvi svetovni vojni do slovenske Primorske obna\xc5\xa1ala ma\xc4\x8dehovsko.'