b'\n_START_ARTICLE_\nBegunci (Minka Krejan)\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nAndrej in Kristina oktobra leta 1941 povijeta najmlaj\xc5\xa1ega otroka. Celotna dru\xc5\xbeina Robidovih \xc5\xa1teje deset \xc4\x8dlanov. Nem\xc5\xa1ki okupator napove selitev prebivalcev v \xc5\xa0lezijo. Na poti v Nem\xc4\x8dijo bi se dru\xc5\xbeina morala lo\xc4\x8diti. Odlo\xc4\x8di se za pobeg h Kristinini sestri Terezi v \xc5\xa0kocjan. Andrejevo bolno mater morajo pustiti v doma\xc4\x8dem kraju, saj se svoji zemlji ni pripravljena odpovedati; grunt ima zanjo korenine do pekla._NEWLINE_K Terezi pridejo brez vsega. V \xc5\xa0korjancu niso edini begunci. Zaradi zime in mraza ni dela, gnetejo se in trpijo. Najstarej\xc5\xa1i h\xc4\x8derki Pavla in Katica greta za pomo\xc4\x8dnici k znanki v \xc5\xa0marjeto, eden izmed sinov pa za hlapca h kmetu. Andrej in Kristina ostaneta sama s petimi majhnimi otroki._NEWLINE_Andrej pomaga regulirati potok in s to slu\xc5\xbebo podpira dru\xc5\xbeino. Spomladi se ponudi prilo\xc5\xbenost, da bi dobili zemljo v Ko\xc4\x8devju, ampak le za ceno tega, da se odre\xc4\x8dejo svoji doma\xc4\x8diji. Tega ne storijo, saj je dom en sam in pri \xc5\xbeivljenju jih ohranja upanje, da se bodo lahko neko\xc4\x8d vrnili tja, kamor spadajo._NEWLINE_Na Otoku pri \xc5\xa0kocjanu potrebujejo me\xc5\xbenarja. Andrej slu\xc5\xbebo sprejme in dru\xc5\xbeina se preseli v dvosobno hi\xc5\xa1o s kuhinjo. Dobijo tudi zemljo. Sestra Andreju sporo\xc4\x8di, da so njo in mater preselili v Nem\xc4\x8dijo. Kristina hudo zboli  in vsi se bojijo za njeno \xc5\xbeivljenje. Katica se vrne domov in skrbi za gospodinjstvo. Kmalu se vrne tudi Pavla, krhka Kristina rodi \xc5\xa1e enega otroka._NEWLINE_Maja 1945 se pod pripekajo\xc4\x8dim soncem vra\xc4\x8dajo domov. Doma\xc4\x8dija je razdejana in izropana, Kristina izmu\xc4\x8dena in postarana. Sre\xc4\x8dni so, ker so doma. Vrne se celo Andrejeva mati, a ob \xc5\xbeetju ajde izdihne \xe2\x80\x93 na doma\xc4\x8dih tleh._NEWLINE_O knjigi ni v periodiki zaslediti zapisov ali ocen.\n_START_SECTION_\nMarta Kmet\n_START_PARAGRAPH_\nMarta Kmet, rojena \xc4\x8ce\xc5\xa1njevar, se je rodila 4. novembra leta 1929 v kme\xc4\x8dki dru\xc5\xbeini v vasi Lomno v ob\xc4\x8dini Kr\xc5\xa1ko. Po ni\xc5\xbeji gimnaziji v Novem mestu in Kr\xc5\xa1kem se je vpisala na vi\xc5\xa1jo pedago\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo v  Ljubljani. Kot prosvetna delavka je slu\xc5\xbebovala na Selih pri Hinjah v Suhi krajini, v \xc5\xa0entrupertu na Dolenjskem in v Ljubljani. Povest Begunci je njeno prvo in edino dalj\xc5\xa1e pripovedno delo, kraj\xc5\xa1e prozne sestavke je objavljala v \xc4\x8dasopisih. V Mohorjevem koledarju je objavila prispevke: Mene pa ne bo imel kdo pokopavat, Smrt se je napovedala, Pot in Pri\xc5\xa1el sem. Leta 1988 je napisala kratko pripoved U\xc4\x8diteljica, leta 1996 pa povest Da, Gospod.'