b'\n_START_ARTICLE_\nStolnica svetega Vida, Praga\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nSedanja stolnica je tretja v skupini verskih objektov, vse so posve\xc4\x8dene svetemu Vidu. Prva cerkev je bila zgodnja romanska rotunda, ki jo je ustanovil Ven\xc4\x8deslav I. \xc4\x8ce\xc5\xa1ki leta 930. Vid je bil kot svetnik izbran zato, ker je Ven\xc4\x8deslav od cesarja Henrika I. dobil sveto relikvijo \xe2\x80\x93 roko svetega Vida. Prav tako je mogo\xc4\x8de, da je Ven\xc4\x8deslavu, ki je \xc5\xbeelel ljudi spremeniti v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, pomagalo, ker se je odlo\xc4\x8dil za svetnika, katerega ime (Svat\xc3\xbd V\xc3\xadt v \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8dini) zveni zelo podobno imenu slovanskega son\xc4\x8dnega boga Svetovida. Dve verski skupini, ve\xc4\x8dja kr\xc5\xa1\xc4\x8danska in manj\xc5\xa1a poganska skupnost, sta \xc5\xbeiveli v pra\xc5\xa1kem gradu isto\xc4\x8dasno vsaj do 11. stoletja._NEWLINE_Leta 1060 je bila ustanovljena \xc5\xa1kofija Praga. Princ Spitihnev II. je za\xc4\x8del graditi prostornej\xc5\xa1o cerkev, saj je bila rotunda premajhna za vse vernike. Zgrajena je bila veliko ve\xc4\x8dja in uglednej\xc5\xa1a romanska bazilika. \xc4\x8ceprav \xc5\xa1e vedno ni popolnoma prenovljena, se ve\xc4\x8dina strokovnjakov strinja, da je bila to triladijska bazilika z dvema koroma in parom stolpov, priklju\xc4\x8denih na zahodni transept. Zasnova stolnice je bila podobna romanski arhitekturi Svetega rimskega cesarstva, predvsem pa opatijski cerkvi v Hildesheimu in stolnici v Speyerju. Ju\xc5\xbena apsida rotunde je bila vklju\xc4\x8dena v vzhodni transept nove cerkve, kjer je tudi grobnica svetega Ven\xc4\x8deslava, ki je postal zavetnik \xc4\x8de\xc5\xa1kih knezov. \xc5\xa0kofov dvorec je bil zgrajen ju\xc5\xbeno od nove cerkve in je bil precej raz\xc5\xa1irjen in podalj\xc5\xa1an v sredini 12. stoletja.\n_START_SECTION_\nGotska stolnica\n_START_PARAGRAPH_\nDana\xc5\xa1nja gotska stolnica je bila ustanovljena 21. novembra 1344, ko je bila pra\xc5\xa1ka \xc5\xa1kofija povzdignjena v nad\xc5\xa1kofijo. Njeni pokrovitelji so bili kapitelj stolnice (z dekanom na \xc4\x8delu), nad\xc5\xa1kofom Arno\xc5\xa1tom iz Pardubic in predvsem \xc4\x8de\xc5\xa1kim kraljem Karlom IV., kmalu zatem svetim rimskim cesarjem, ki je namenil novo stolnico za kronanje, dru\xc5\xbeinsko grobnico, zakladnico za najdragocenej\xc5\xa1e relikvije kraljestva, zadnje po\xc4\x8divali\xc5\xa1\xc4\x8de in romarski kraj zavetnika Ven\xc4\x8deslava. Prvi mojster graditelj je bil Francoz Matija iz Arrasa, ki ga je poklical iz pape\xc5\xa1ke pala\xc4\x8de v Avignonu. Matija je zasnoval celotno postavitev objekta kot uvoz francoske gotske triladijske bazilike z zunanjimi oporniki, kratkimi transepti, petbanjastim obokim korom, desetkotno apsido z ambulatorijem in \xc5\xbearkasto razporejenimi kapelami okrog njega. Zgrajeni pa so bili le najvzhodnej\xc5\xa1i deli kora z arkadami in ambulatorijem do vi\xc5\xa1ine triforija. Vitka vertikalnost pozne francoske gotike in jasna, skoraj toga v razmerjih se danes razlikuje od njegovega dela._NEWLINE_Po Matijevi smrti leta 1352 je delo prevzel nov mojster graditelj. Verjetno \xc5\xbee leta 1353 ali najpozneje 1356 je cesar izbral za glavnega arhitekta Petra Parlerja, takrat starega le 23 let, sina arhitekta cerkve svetega Kri\xc5\xbea v Schw\xc3\xa4bisch Gm\xc3\xbcndu. Parler je sprva delal po na\xc4\x8drtih, ki jih je zapustil njegov predhodnik, gradnjo zakristije na severni strani kora in kapelo na jugu. Ko je kon\xc4\x8dal celotno Matijevo levo nedokon\xc4\x8dano stran, je nadaljeval po lastnih zamislih. Parlerjeva drzna in inovativna zasnova je prinesla enkratno novo sintezo gotskih elementov v arhitekturi. To je najbolje ponazorjeno v obokih, namenjenih koru. Tako imenovane Parlerjeve oboke sestavlja mre\xc5\xbea dveh vzporedno teko\xc4\x8dih reber (ne eno kot v klasi\xc4\x8dnih visokogotskih kri\xc5\xbenih obokih), ki zavzemajo \xc5\xa1irino kornega stropa in se ne delijo na traveje. Prekri\xc5\xbeani pari reber ustvarijo mre\xc5\xbeasto konstrukcijo, ki precej okrepi obok. Prav tako daje \xc5\xbeivahen okras na stropu, saj prepletenost obokanih pol ustvarja dinami\xc4\x8den cikcak vzorec po celi dol\xc5\xbeini stolnice. Parler je leta 1385 dokon\xc4\x8dal kor, pred tem izpeljal prehod v pre\xc4\x8dno ladjo, sezidal njen ju\xc5\xbeni krak z znamenito Ven\xc4\x8deslavovo kapelo (1367) ter za\xc4\x8del graditi stolp ob ju\xc5\xbeni pre\xc4\x8dni ladji (1396). Novost je dinami\xc4\x8dna povezanost triforija in svetlobnega nadstropja, ki daje vtis, kot da sta nadstropji zdru\xc5\xbeeni v eno stekleno steno. Ker je triforij odprt in okna velika, stena navidezno povsem izgine. Na ta na\xc4\x8din arkade triforija delujejo kot okrasen, lahkoten parapet, nad katerim se dvigajo velika okna, zaklju\xc4\x8dena s krogovi\xc4\x8djem. Edini element, ki lo\xc4\x8di triforij od svetlobnega nadstropja, je fino klesana balustrada._NEWLINE_Medtem ko je bil Matija iz Arrasa geometer in je dajal poudarek togemu sistemu razmerij in jasne, matemati\xc4\x8dne kompozicije v svoji zasnovi, je bil Parler kipar in rezbar. Arhitekturo je obravnaval kot skulpturo, kot da bi se igral s strukturnimi oblikami v kamnu. Poleg njegovih precej drznih obokov se posebnost njegovega dela ka\xc5\xbee tudi pri oblikovanju stebrov (s klasi\xc4\x8dno zvonasto obliko stebra, ki je bila skoraj pozabljena v visoki gotiki), iznajdljivem kupolastem oboku nove kapele svetega Ven\xc4\x8deslava, valovitih stenah svetlobnega nadstropja, izvirnem oknu s krogovi\xc4\x8djem (niti dve njegovi okni nista enaki, ornamenti so vedno druga\xc4\x8dni) in slepem krogovi\xc4\x8dju opornikov. Arhitekturna skulptura je dobila pomembno vlogo v obdobju, ko je bil Parler odgovoren za gradnjo, kot je mogo\xc4\x8de videti na konzolah, podhodih preklad in zlasti pri doprsnih kipih na triforiju, ki prikazujejo obraze kraljeve dru\xc5\xbeine, svetnike, pra\xc5\xa1ke \xc5\xa1kofe in dva mojstra, tudi Parlerja._NEWLINE_Dela pa so se nadaljevala precej po\xc4\x8dasi, saj je cesar naro\xc4\x8dil Parlerju \xc5\xa1e mnoge druge projekte, kot so gradnja novega Karlovega mostu v Pragi in \xc5\xa1tevilne cerkve po vsej \xc4\x8ce\xc5\xa1ki. Leta 1397, ko je Peter Parler umrl, so bili kon\xc4\x8dani \xc5\xa1ele kor in deli pre\xc4\x8dne ladje._NEWLINE__NEWLINE_ _NEWLINE_Po Parlerjevi smrti leta 1399 sta njegova sinova Mihael Parler in zlasti Jan Parler nadaljevala delo; za nekatera dela jima je uspelo pripeljati \xc5\xa1e mojstra Petrilka, ki je bil tudi \xc4\x8dlan Parlerjeve delavnice. Ti trije mojstri so dokon\xc4\x8dali transept in velik stolp na ju\xc5\xbeni strani. Tako je nastalo \xc4\x8delo, ki povezuje stolp z ju\xc5\xbenim transeptom. Zlata vrata (verjetno zaradi zlatega mozaika poslednje sodbe, upodobljene na njem) so bila portal, skozi katerega so kralji vstopali v stolnico na slovesnost kronanja._NEWLINE_Nastajanje stavbe je bilo ustavljeno z za\xc4\x8detkom husitskih vojn v prvi polovici 15. stoletja. Vojna je uni\xc4\x8dila delavnice, ki so delovale skoraj celo stoletje,  pohi\xc5\xa1tvo iz stolnice, veliko slik in kipov je bilo uni\xc4\x8denih zaradi husitskega ikonoklazma. Kot da to ni bilo dovolj, je velik po\xc5\xbear leta 1541 precej po\xc5\xa1kodoval stolnico.\n_START_SECTION_\nKapela svetega Ven\xc4\x8deslava\n_START_PARAGRAPH_\nMorda najbolj izstopajo\xc4\x8da je kapela svetega Ven\xc4\x8deslava, v kateri se hranijo relikvije svetnika. Prostor je zgradil Peter Parler med letoma 1344 in 1364 in ima rebrast obok. Spodnji del stene je \xc4\x8dudovito okra\xc5\xa1en z ve\xc4\x8d kot 1300 poldragimi kamni in slikami iz Kristusovega pasijona, okrasje je datirano v 1372 in 1373. Zgornji del stene prikazuje slike o \xc5\xbeivljenju svetega Ven\xc4\x8deslava, ki ga je ustvaril mojster litomerskega oltarja med 1506 in 1509. V sredini stene je gotski kip svetega Ven\xc4\x8deslava, ki je delo Jind\xc5\x99icha Parlerja (Petrovega ne\xc4\x8daka) iz leta 1373. Kapela ni odprta za javnost, vendar pa se da videti od vrat._NEWLINE_Majhna vrata s sedmimi klju\xc4\x8davnicami v jugozahodnem kotu kapele pripeljejo do zakladnice, v kateri so shranjeni \xc4\x8de\xc5\xa1ki kronski dragulji, ki so na ogled javnosti le enkrat vsakih (pribli\xc5\xbeno) osem let.\n_START_SECTION_\nRenesansa in barok\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dino naslednjih stoletij je bila stolnica na pol kon\xc4\x8dana. Zgrajena je bila do velikega stolpa in pre\xc4\x8dne ladje, ki je bila zaprta z za\xc4\x8dasno steno. Kjer je bil triladijski objekt, je stala lesena streha in obredi so potekali lo\xc4\x8deno v notranjosti kora. Poskusi, da bi nadaljevali delo, so bili ve\xc4\x8dinoma neuspe\xc5\xa1ni. V drugi polovici 15. stoletja je kralj Vladislav Jagelonski naro\xc4\x8dil znanemu renesan\xc4\x8dno-gotskemu arhitektu Benediktu Rajtu nadaljevati delo, a se je skoraj takoj, ko se je delo za\xc4\x8delo, tudi kon\xc4\x8dalo zaradi pomanjkanja sredstev. Poznej\xc5\xa1i poskusi so prinesli nekaj renesan\xc4\x8dnih in baro\xc4\x8dnih elementov v gotsko stavbo, predvsem o\xc4\x8ditno druga\xc4\x8den baro\xc4\x8dni zvonik na ju\xc5\xbenem stolpu in velike orgle v severnem krilu pre\xc4\x8dne ladje.\n_START_SECTION_\nDokon\xc4\x8danje v 19. in 20. stoletju\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1844 je V\xc3\xa1clav Pe\xc5\xa1ina, odlo\xc4\x8den kanonik svetega Vida, skupaj z neogotskim arhitektom Josefom Krannerjem predstavil program za obnovo in dokon\xc4\x8danje velike stolnice na sre\xc4\x8danju nem\xc5\xa1kih arhitektov v Pragi. Isto leto je bila ustanovljena Unija za dokon\xc4\x8danje stolnice svetega Vida v Pragi, katere cilj je bil popraviti, dopolniti in se znebiti "vsega zastarelega in slogovno sovra\xc5\xbenega". Josef Kranner je vodil predvsem popravila  od leta 1861 do leta 1866, znebil se je baro\xc4\x8dnih okraskov, ki so se zdeli nepotrebni in obnovil notranjost. Leta 1870 je postavil temelje nove ladje. Leta 1873 je umrl in delo je prevzel arhitekt Josef Mocker. Zasnoval je zahodno fasado v tipi\xc4\x8dno klasi\xc4\x8dnem gotskem slogu z dvema stolpoma. Njegovo zasnovo je po njegovi smrti sprejel ter nadaljeval tretji in zadnji arhitekt obnove Kamil Hilbert._NEWLINE_Leta 1920 je kipar Vojt\xc4\x9bch Sucharda delal fasado, slavni \xc4\x8de\xc5\xa1ki slikar art nouveauja Alfons Mucha je uredil nova okna v severnem delu ladje. Okno rozeta je oblikoval Franti\xc5\xa1ek Kysela v letih 1925 do 1927. To okno nad portalom upodablja prizore iz svetopisemske zgodbe o stvarjenju. Do jubilejnega leta 1929 je bila stolnica svetega Vida kon\xc4\x8dana, skoraj 600 let po tem, ko se je gradnja za\xc4\x8dela. Kljub temu da je celotna zahodna polovica stolnice neogotski dodatek, je bilo pri obnovi in nadaljevanju del upo\xc5\xa1tevanih veliko zamisli Petra Parlerja, kar daje stolnici usklajen in enoten videz.\n_START_SECTION_\nVplivi\n_START_PARAGRAPH_\nStolnica svetega Vida je imela ogromen vpliv na razvoj pozne gotike, zna\xc4\x8dilne za srednjo Evropo. \xc4\x8clani Parlerjeve delavnice in seveda dru\xc5\xbeina Parler so zasnovali \xc5\xa1tevilne cerkve in stavbe po vsej srednji Evropi, opaznej\xc5\xa1e so \xc5\xa0efanova stolnica na Dunaju, stolnica v Strasbourgu, cerkev svetega Marka v Zagrebu in Cerkev svete Barbare, Kutn\xc3\xa1 Hora na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem. Regionalni gotski slog v Sloveniji, na severu Hrva\xc5\xa1ke, Avstriji, \xc4\x8ce\xc5\xa1ki in ju\xc5\xbeni Nem\xc4\x8diji je bil mo\xc4\x8dno pod vplivom Parlerjevega oblikovanja._NEWLINE_Posebnega pomena so Parlerjevi mre\xc5\xbeasti rebrasti oboki. Poznogotska srednja Evropa je bogato okra\xc5\xa1ena in izjemno obokana, kar se je za\xc4\x8delo z razvojem Parlerjevega lastnega sistema obokov za kor v stolnici svetega Vida. Drug regionalni gotski slog ka\xc5\xbee tudi neverjetno iznajdljivost in krasitev v zasnovi obokov v perpendikularnem slogu angle\xc5\xa1ke gotike. Vpra\xc5\xa1anje ostaja, kaj je vplivalo na kaj. Nekateri britanski umetnostni in arhitekturni zgodovinarji menijo, da je morda Peter Parler odpotoval v Anglijo na \xc5\xa1tudij velikih angle\xc5\xa1kih gotskih stolnic, kar je nato navdihnilo njegovo delo pri svetem Vidu. Ob upo\xc5\xa1tevanju, da sta se perpendikularni ali pali\xc4\x8dasti slog in uporaba resni\xc4\x8dno nenavadnih obokov v angle\xc5\xa1ki gotiki za\xc4\x8dela ob koncu 14. stoletja, je povsem mogo\xc4\x8de, da je stolnica svetega Vida v Pragi vplivala na razvoj angle\xc5\xa1ke gotike.\n_START_SECTION_\nNajnovej\xc5\xa1e obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1997, ob 1000-letnici smrti svetega Vojteha, patrona cerkve, se je patronat ponovno raz\xc5\xa1iril na svetega Ven\xc4\x8deslava in svetega Vojteha (tudi znan kot Adalbert). Prej\xc5\xa1nja romanska bazilika je imela trojni patronat glavnih \xc4\x8de\xc5\xa1kih pokroviteljev od leta 1038, ko so dali sem relikvije svetega Vojteha._NEWLINE_Leta 1954 je vlada z odlokom celoten pra\xc5\xa1ki grad prepustila "vsem \xc4\x8de\xc5\xa1koslova\xc5\xa1kim ljudem" in ga dala v upravljanje uradu predsednika republike. Po \xc5\xbeametni revoluciji leta 1992 je bilo ve\xc4\x8d cerkvenih peticij, vlo\xc5\xbeili so zahtevo, da se ugotovi, kdo je pravi lastnik. Po 14 letih, junija 2006, je mestno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de v Pragi odlo\xc4\x8dilo, da odlok iz leta 1954 ni spremenil lastni\xc5\xa1tva stolnice in da je lastnik Metropolitanski kapitelj svetega Vida. Septembra 2006 je urad predsednika predal upravo Metropolitanskemu kapitlju, vendar pa je februarja 2007 vrhovno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de v Pragi preklicalo odlo\xc4\x8ditev mestnega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da in vrnilo zadevo okro\xc5\xbenemu sodi\xc5\xa1\xc4\x8du. Septembra 2007 je okro\xc5\xbeno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de v Pragi odlo\xc4\x8dilo, da je stolnica v lasti \xc4\x8ce\xc5\xa1ke republike, to odlo\xc4\x8ditev je potrdilo tudi mestno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de v Pragi, ustavno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de je zavrnilo prito\xc5\xbebo Metropolitanskega kapitlja. Metropolitanski kapitelj je \xc5\xbeelel vlo\xc5\xbeiti prito\xc5\xbebo na Evropsko sodi\xc5\xa1\xc4\x8de za \xc4\x8dlovekove pravice. Notranja oprema stolnice pa je nedvomno last cerkve._NEWLINE_Maja 2010 sta nov pra\xc5\xa1ki nad\xc5\xa1kof Dominik Duka in \xc4\x8de\xc5\xa1ki predsednik V\xc3\xa1clav Klaus skupaj izjavila, da ne \xc5\xbeelita nadaljevati sodnih sporov. Dolo\xc4\x8dila sta sedem oseb imetnikov klju\xc4\x8dev zakladnice svetega Ven\xc4\x8deslava s \xc4\x8de\xc5\xa1kimi kronskimi dragulji ter odbor za usklajevanje in organiziranje upravljanja in uporabo stolnice. Polemika o lastni\xc5\xa1tvu nekaterih povezanih hi\xc5\xa1 se nadaljuje.\n_START_SECTION_\nZunanjost\n_START_PARAGRAPH_\nTriladijska gotska stolnica francoskega tipa oklepa obro\xc4\x8d kapel in bogat podporni sistem, ki se razteza okoli velikega kora. Na ju\xc5\xbeni strani stoji na dvori\xc5\xa1\xc4\x8du kapela svetega Ven\xc4\x8deslava, sosednja je dvorana ju\xc5\xbeno od zlatih vrat, ki stoji pred ju\xc5\xbeno fasado transepta. V vogalu je poznogotsko spiralno stopni\xc5\xa1\xc4\x8de. Na jugu je velik stolp, pri dnu gotski, na vi\xc5\xa1ini 55 metrov, na kateri naj bi stolp pre\xc5\xa1el v osmerokotni tloris, je galerija z renesan\xc4\x8dno in baro\xc4\x8dno kupolo. Na dnu stolpa je kamnita plo\xc5\xa1\xc4\x8da iz leta 1394, ki opisuje nastanek srednjeve\xc5\xa1ke stavbe. V primerjavi s prvotnim projektom, ki bi omogo\xc4\x8dil simetri\xc4\x8dni severni stolp, so arhitekti izbrali sodoben zaklju\xc4\x8dek z dvema stolpoma na zahodni fasadi. Prav tako zahodni del meji na obeh straneh na venec kapel.\n_START_SECTION_\nMozaik poslednje sodbe\n_START_PARAGRAPH_\nMozaik poslednje sodbe je delo iz obdobja 1370\xe2\x80\x931372 in ka\xc5\xbee kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko sodbo nad ljudmi ob sodnem dnevu, ko je treba presojati, kam kdo gre, ali v nebesa ali pekel. Mozaik je bil obnovljen leta 1961 in 2000. Enota je razdeljena na tri dele. V sredini je upodobljen Kristus kot sodnik, obkro\xc5\xbeen z angeli, ki nosijo predmete Kristusovega trpljenja, pod skupino je \xc5\xa1est pripro\xc5\xa1njikov \xe2\x80\x93 \xc4\x8de\xc5\xa1kih pokroviteljev, ozna\xc4\x8denih z njihovimi imeni: kle\xc4\x8dita Karel IV. in njegova \xc4\x8detrta \xc5\xbeena Elizabeta Pomeranska na vrhu tako imenovane veraikone (resni\xc4\x8dna podoba Kristusa), za njima so \xc5\xa1e drugi v skupini. Devica Marija in sveti Janez Krstnik posredujeta za \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo, od apostolov sta lo\xc4\x8dena z o okni. Na spodnji levi strani mrtvi vstajajo iz grobov, sprejemajo jih trije angeli. Na nasprotni desni strani je skupina gre\xc5\xa1nikov, ki jim z me\xc4\x8dem sodi nadangel Mihael, modri hudi\xc4\x8di pa jih sprejemajo v peklenske plamene.\n_START_SECTION_\nNotranjost stolnice\n_START_PARAGRAPH_\nNotranjost glavne ladje je navpi\xc4\x8dno razdeljena s triforijem, ki kro\xc5\xbei po vsej stolnici. Na stebrih kora je 21 doprsnih kipov monarhov, \xc5\xa1kofov, kraljic in gradbenikov iz delavnice Petra Parlerja. Za glavnim oltarjem so grobnice prvih \xc5\xa1kofov in kip kardinala Schwarzenberga,  Josefa V\xc3\xa1clava Myslbeka. Na ju\xc5\xbeni galeriji je monumentalen srebrn grob svetega Janeza Nepomuka iz leta 1736, ki ga je zasnoval E. Fischer von Erlach. Na obodu visokega kora najdemo dve veliki baro\xc4\x8dni rezbariji, ki prikazujeta opusto\xc5\xa1enje cerkve leta 1619 in pobeg Zimskega kralja 1620. V sredini ladje je renesan\xc4\x8dni mavzolej (grobnica) Maksimilijana II., Ferdinanda I. in njegove \xc5\xbeene Ane Jagelonske, delo Nizozemca Alexandra Collina, kon\xc4\x8dan 1589. Mavzolej je za\xc5\xa1\xc4\x8diten z renesan\xc4\x8dno okrasno re\xc5\xa1etko, ob strani so upodobljeni \xc4\x8de\xc5\xa1ki kralji in kraljice, ki so zakopani v kripti pod njim._NEWLINE_Omeniti je treba \xc5\xa1e zgodnjebaro\xc4\x8dno pri\xc5\xbenico, renesan\xc4\x8dno Wohlmuthovo mansardo v severni pre\xc4\x8dni ladji, kamor so ob dokon\xc4\x8danju cerkve prenesli baro\xc4\x8dne orgle namesto renesan\xc4\x8dnih, uni\xc4\x8denih v pruskem bombardiranju leta 1757. Poleg tega je \xc5\xa1e ve\xc4\x8d predvsem baro\xc4\x8dnih nagrobnikov, leseno Kri\xc5\xbeanje Franti\xc5\xa1ka B\xc3\xadlka z oltarno menzo in vitraji vodilnih umetnikov zgodnjega 20. stoletja.\n_START_SECTION_\nKapela svetega Ven\xc4\x8deslava\n_START_PARAGRAPH_\nOsrednji in najsvetej\xc5\xa1i prostor v stolnici je kapela svetega Ven\xc4\x8deslava. Zgrajena je nad prvotnim grobom svetega Ven\xc4\x8deslava kot lo\xc4\x8deno sveti\xc5\xa1\xc4\x8de, vstavljeno v cerkev, njegova zasnova spominja na skrinjo relikvij. Spodnji del kapele je okra\xc5\xa1en s slikami iz pasijona in dragimi kamni, zasajenimi v pozla\xc4\x8den omet. Zunanjost je v nasprotju s sijajno notranjostjo podobna karl\xc5\xa1tejnski kapeli svetega Kri\xc5\xbea. Nad mre\xc5\xbeo tik ob oltarju, kjer je bilo shranjeno mazilno olje med kronanjem, je naslikan portret Karla IV. Slike so bile spremenjene v 70. letih 15. stoletja, ko so v zgornjem delu kapele naslikali tudi angele in pokrovitelje. Druge slike v tem prostoru predstavljajo prizore iz legend o svetem Ven\xc4\x8deslavu. Avtor je lahko mojster litomerskega oltarja, ideolo\xc5\xa1ki avtor pa je predstojnik Jan iz Vartenberka. Nadaljnje spremembe in dopolnitve so slike Daniela Alekseja iz Kv\xc4\x9btne. Nad oltarjem je naslikan ve\xc4\x8dbarvni sveti Ven\xc4\x8deslav, obdan z angeli, s sulico in \xc5\xa1\xc4\x8ditom. Izvira iz 70. let 14. stoletja, avtorja sta verjetno Peter Parler in njegov ne\xc4\x8dak Henrik. Je najstarej\xc5\xa1i ohranjen prostostoje\xc4\x8d kip svetnika. Na desni strani ju\xc5\xbene stene so vrata zaprta s sedmimi klju\xc4\x8davnicami, ki vodijo do stopni\xc5\xa1\xc4\x8da v zakladnico, v kateri so shranjeni \xc4\x8de\xc5\xa1ki kronski dragulji.'