b'\n_START_ARTICLE_\nVerdunski oltar\n_START_PARAGRAPH_\nVerdunski Oltar, imenovan tudi Klosterneubur\xc5\xa1ki oltar je oltarni nastavek iz leta 1181, ki jo je izdelal Nikolaj iz Verduna. Delo, ki ga hranijo v  samostanu Klosterneuburg, predstavlja vrhunec srednjeve\xc5\xa1ke poznoromanske in zgodnjegotske zlatarske umetnosti.\n_START_SECTION_\nZgodovina nastanka\n_START_PARAGRAPH_\nV prvotnem delu Nikolaja iz Verduna (francosko Nicolas de Verdun) niso videli oltarja, ampak okras za pri\xc5\xbenico v romanski samostanski cerkvi v Klosterneuburgu. V ta namen - verjetno v obdobju pribli\xc5\xbeno 10 let (1171-1181) - je umetnik pripravil 45 emajliranih plo\xc5\xa1\xc4\x8d (vro\xc4\x8de pozla\xc4\x8dene bakrene plo\xc5\xa1\xc4\x8de v tehniki champlev\xc3\xa9 - izdolbena ali dvignjena polja se izpolnijo z emajlom) in jih montiral na leseno ogrodje. Plo\xc5\xa1\xc4\x8de je naro\xc4\x8dil predstojnik samostana Wernher (1168-1185), kot posvetilni napis. Vsebinski koncept, za katerega je bil verjetno odgovoren  njegov predhodnik, predstojnik Rudiger (1167-1168), je bil v zvezi s cerkvenim reformatorjem Gerhoch von Reichersbergom in se je ukvarjal s spisi teologa Hugha von Saint-Victorja. _NEWLINE_Na oltarju so se plo\xc5\xa1\xc4\x8de sestavljale med 1330/1331. Po po\xc5\xbearu leta 1330, ki je uni\xc4\x8dil velik del samostana Klosterneuburg, je nekdanji predstojnik Stephan von Sierndorf (1317-1335), prinesel plo\xc5\xa1\xc4\x8de na Dunaj, da bi moda naredili triptih. Za la\xc5\xbeje zapiranje krila, je bilo delo dopolnjeno s \xc5\xa1estimi novimi, slogovno usklajenimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami, tako da oltarni nastavek zdaj obsega skupno 51 plo\xc5\xa1\xc4\x8d. Hrbet je naslikan s \xc5\xa1tirimi velikimi tempera slikami.\n_START_SECTION_\nSlog\n_START_PARAGRAPH_\nV umetni\xc5\xa1kem in tehni\xc4\x8dnem smislu je Verdunski Oltar absolutna mojstrovina. Slogovno so plo\xc5\xa1\xc4\x8de narejene \xc5\xa1e vedno pod vplivom bizantinske umetnosti, pa tudi pri oblikovanosti figur je opaziti mo\xc4\x8dan vpliv anti\xc4\x8dnih modelov. Figure so upodobljene v gibanju in anatomsko pravilne. Poleg tega je nenavadno za 12. stoletje pridihom \xc4\x8dustvenih impulzov. Tudi najzahtevnej\xc5\xa1i postopek champlev\xc3\xa9 tehnike je Nikolaj iz Verduna izvedel na zelo visoki ravni. Ozadja so dejansko ve\xc4\x8dinoma modra, a je umetnik iskal vsako prilo\xc5\xbenost, da je ustvaril privla\xc4\x8dne barvne prehode z ve\xc4\x8d odtenki. V umetni\xc5\xa1ki kakovosti najdemo podobno delo Dreik\xc3\xb6nigenschrein v K\xc3\xb6lnu.\n_START_SECTION_\nHrbtna stran\n_START_PARAGRAPH_\nOzna\xc4\x8den kot mojster hrbtne strani Verdunskega oltarja je neznan gotski slikar ustvaril leta 1330/1331 slike na hrbtni strani. To je eden od najstarej\xc5\xa1ih ohranjenih primerov tabelnega slikarstva severno od Alp in je povezan s pretvorbo krilnega oltarja z emajliranimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami Nikolaja iz Verduna. \xc5\xa0ele v 20. stoletju so bile podvr\xc5\xbeene konzervatorskim posegom. V srednjem delu na levi strani je smrt Marije in kronanja Marije. Na levem krilu je kri\xc5\xbeanje Kristusa, na katerem je lahko celo name\xc5\xa1\xc4\x8den predstojnika Stephana von Sierndorfa portret. Desno krilo ka\xc5\xbee vstajenje Kristusa, pri \xc4\x8demer so bile upodobljene tri Marije v grobu in Noli me tangere- scene zajete na sliki. Slogovno so slike francoske (kompozicija, draperija) in italijanske (arhitekturni elementi, ikonografske podrobnosti).'