b'\n_START_ARTICLE_\nInkrustacija\n_START_PARAGRAPH_\nInkrustacija (iz latin\xc5\xa1\xc4\x8dine crusta - okrasni vlo\xc5\xbeek, ~ di marmo - marmorna inkrustacija) je umetni\xc5\xa1ki izdelek v gradbeni\xc5\xa1tvu oziroma arhitekturi, pri katerem ve\xc4\x8dje povr\xc5\xa1ine tal ali dele sten prekrijemo z oblikovanimi - razrezanimi deli iz razli\xc4\x8dnih kamnitih materialov, predvsem marmornih plo\xc5\xa1\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nUmetnost oblaganj so zelo razvili \xc5\xbee Rimljani. Skupni u\xc4\x8dinek je temeljil predvsem na \xc5\xa1iroki uporabi razli\xc4\x8dnih barv, najbolj dragocenih vrst kamnin, ki so jih prinesli iz razli\xc4\x8dnih rimskih provinc v Sredozemlju. Rde\xc4\x8di porfir, najdragocenej\xc5\xa1i od vseh kamnov, je pri\xc5\xa1el izklju\xc4\x8dno iz Egipta, zeleni porfir, imenovan tudi serpentin iz Lakonije, druga\xc4\x8de zelen serpentin iz Tesalije, beli marmor iz Carrare, rumen marmor (giallo antico) iz Simitthu v Tuniziji ali ve\xc4\x8dbarvni oniks iz Hierapolisa v Frigiji._NEWLINE_Umetnost inkrustacije se je nadaljevala po padcu rimskega imperija v Bizantinskem cesarstvu, na Zahodu pa je bila to pozabljena spretnost._NEWLINE_\xc5\xa0ele v \xc4\x8dasu proto-renesanse po letu 1000 - zlasti v Firencah - je ta umetnost oblaganja zidov na novo zacvetela (Krstilnica San Giovanni, San Thumbato al Monte). V 12. stoletju jo najdemo v Franciji, zlasti v regionalnih \xc5\xa1olah romanike (opatijska cerkev Notre-Dame du Port v Clermont-Ferrandu ali \xc5\xa1kofijska cerkev St-Julien v Chauriat), pa tudi v nekaterih ju\xc5\xbenih francoskih cerkvah (\xc3\x89glise Saint-Pierre-de-Rh\xc3\xa8des v Lamalou-les-Bains). V Italiji je bila zelo priljubljena v naslednjih umetnostno-zgodovinskih obdobjih gotike (cerkev Santa Maria Novella, Firence|Santa Maria Novella), renesanse (stolnica Santa Maria del Fiore) in v baroku. \xc4\x8ce ni bilo denarja za kamnite plo\xc5\xa1\xc4\x8de, je bila pogosto uporabljena navidezna \xc5\xa1tukatura ali stensko slikarstvo.\n_START_SECTION_\nPredelovalna dejavnost\n_START_PARAGRAPH_\nProizvodnja pogosto le nekaj centimetrov debelih marmornih plo\xc5\xa1\xc4\x8d, je bila v anti\xc4\x8dnem svetu zelo te\xc5\xbeka in draga. Za proizvodnjo tanke plo\xc5\xa1\xc4\x8de iz marmorja je bil na zgornjem delu bloka marmorja najprej narejen utor, ki je bil nato napolnjen s peskom; s pomo\xc4\x8djo vrvi ali rezila so nato tanko plo\xc5\xa1\xc4\x8do razrezali. Vsak dan bi se na ta na\xc4\x8din izdelalo le okoli pet centimetrov. Proizvodnja majhnih poliranih kamnitih ko\xc5\xa1\xc4\x8dkov je bila izvedena predvsem z bru\xc5\xa1enjem.\n_START_SECTION_\nPritrjevanje\n_START_PARAGRAPH_\nZa pritrditev plo\xc5\xa1\xc4\x8d so bile v steno izvrtane luknje in vanjo vstavljeni kovinski mozniki. Na te moznike so obesili plo\xc5\xa1\xc4\x8de, ki so bile odmaknjene od kon\xc4\x8dne stene, vmesni prostor pa so napolnili z mavcem ali malto. Za manj\xc5\xa1e okraske je bila ta tehnika neprimerna. Take ko\xc5\xa1\xc4\x8dke so na steno ali dele opeke prilepili.\n_START_SECTION_\nIndija\n_START_PARAGRAPH_\nVerjetno po zgledu bizantinskih modelov, so indijski arhitekti ustvarili nagrobnike, \xc5\xa1e posebej v \xc4\x8dasu mogulske arhitekture, razli\xc4\x8dnih geometrijski povr\xc5\xa1in, kasneje zelo razdrobljenih z rastlinskimi kamnitimi inkrustacijami (Vrtovi Lodi, grobnica Humayun, grobnica Itimad- ud-Daula, Taj Mahal). V drugih regijah islamske arhitekture (Maroko, Tur\xc4\x8dija, Iran, itd), so dekorativne stenske obloge izdelane iz plo\xc5\xa1\xc4\x8dic.'