b'\n_START_ARTICLE_\nKemija\n_START_PARAGRAPH_\nKemija (koptsko/egip\xc4\x8dansko k\xc4\x93me - (\xc4\x8drna) zemlja, gr\xc5\xa1ko \xcf\x87\xce\xb7\xce\xbc\xce\xb5\xce\xaf\xce\xb1: himia - umetnost (predelave) kovin, arabsko \xd8\xa7\xd9\x84\xd8\xae\xd9\x8a\xd9\x85\xd9\x8a\xd8\xa7\xd8\xa1: al-k\xc4\xabmiy\xc3\xa1 - umetnost pretvarjanja) je znanost, ki preu\xc4\x8duje sestavo, zgradbo in lastnosti snovi ter spremembe, do katerih pride med kemijskimi reakcijami. Kemija je tudi fizikalna znanost, ki preu\xc4\x8duje zgradbo atomov, molekul, kristalov in drugih oblik snovi in energetske spremembe, do katerih pride med kemijskimi reakcijami. Sodobna kemija se je razvila iz alkimije po \xc2\xbbkemijski revoluciji\xc2\xab\xc2\xa0leta 1773. _NEWLINE_Kemija se je s\xc4\x8dasoma razdelila na ve\xc4\x8d disciplin, ki jih ni mogo\xc4\x8de natan\xc4\x8dno razmejiti. Mednje spadajo anorganska kemija, ki preu\xc4\x8duje snovi neorganskega izvora, organska kemija, ki preu\xc4\x8duje organske snovi (kemijo ogljika), biokemija, ki preu\xc4\x8duje snovi v \xc5\xbeivih organizmih, fizikalna kemija, ki preu\xc4\x8duje predvsem energetske spremembe ter analizna kemija, ki ugotavlja sestavo in zgradbo neznanih vzorcev. V zadnjih letih so se pojavile tudi zelo specializirane poddiscipline, na primer nevrokemija, ki preu\xc4\x8duje kemijo \xc5\xbeiv\xc4\x8dnega sistema \xc5\xbeivali (predvsem \xc4\x8dloveka).\n_START_SECTION_\nUvod\n_START_PARAGRAPH_\nKemija je znanost, ki preu\xc4\x8duje vzajemno delovanje kemi\xc4\x8dnih spojin, ki so sestavljene iz atomov, ti pa iz subatomskih delcev: protonov, elektronov in nevtronov. Atomi se spajajo in tvorijo molekule in kristale. Kemijo pogosto imenujemo \xc2\xbbosrednja\xc2\xab\xc2\xa0znanost, ker povezuje druge naravoslovne znanosti, na primer astronomijo, fiziko, ekologijo, biologijo in geologijo._NEWLINE_Razvoj kemije sega dale\xc4\x8d v zgodovino, v \xc4\x8das pred za\xc4\x8detkom alkimije, ki se je ve\xc4\x8d stoletij prakticirala v razli\xc4\x8dnih delih sveta, predvsem na Bli\xc5\xbenjem vzhodu. Prvi kemiki so bili verjetno Egip\xc4\x8dani, ki so \xc5\xbee pred 4000 leti uporabljali kozmeti\xc4\x8dne preparate, ki so bili produkt kemijske sinteze. Do leta 1000 pr. n. \xc5\xa1t. so stare civilizacije znale pridobivati kovine z rud in izdelovati keramiko, glazure, steklo, barvila in pigmente. Poznale so tudi fermentacijo vina in piva, strojenje usnja, barvanje tkanin in kuhanje mila. _NEWLINE_Stvari, ki nas obdajajo, so tak\xc5\xa1ne zaradi lastnosti snovi, iz katerih so zgrajene: jeklo je tr\xc5\xa1e od \xc5\xbeeleza, ker so v njem atomi povezani v bolj togo kristalno strukturo, les se vname, ker se nad neko temperaturo spontano ve\xc5\xbee s kisikom iz zraka in tako naprej. Kemi\xc4\x8dne spojine se delijo glede na njihovo zgradbo, agregatno stanje in kemijsko sestavo. Z ugotavljanjem sestave in zgradbe snovi se ukvarja analizna kemija._NEWLINE_Pretvorbo snovi v eno ali ve\xc4\x8d drugih snovi imenujemo kemijska reakcija, ki jo zapi\xc5\xa1emo s simboli v kemijski ena\xc4\x8dbi. \xc5\xa0tevilo atomov vseh elementov na levi in desni strani ena\xc4\x8dbe je zaradi zakona o ohranitvi mase. Kemijsko reakcijo obi\xc4\x8dajno spremljajo tudi energetske spremembe, na primer oddajenje in sprejemanje toplote, ki se podrejajo nekim osnovnim pravilom \xe2\x80\x93 kemijskim zakonom. _NEWLINE_Kemija je u\xc4\x8dni predmet na vseh osnovnih in srednjih \xc5\xa1olah. Na teh nivojih se pou\xc4\x8duje tako imenovana splo\xc5\xa1na kemija, ki zajema osnovne pojme kemije in spoznavanje orodij in ve\xc5\xa1\xc4\x8din, ki so potrebne za za\xc4\x8detek \xc5\xa1tudija kemije na univerzitetnem nivoju. Na najvi\xc5\xa1jem nivoju se s kemijo ukvarjajo znanstveniki \xe2\x80\x93 kemiki, ki so obi\xc4\x8dajno specialisti za eno ali ve\xc4\x8d poddisciplin.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nKemija se je za\xc4\x8dela verjetno z opazovanjem gorenja, ki je pripeljalo do odkritja keramike, stekla in metalurgije \xe2\x80\x93 ve\xc5\xa1\xc4\x8dine pridobivanja kovin iz rud. Zaradi pomanjkljivega znanja je ogenj postal tista misti\xc4\x8dna sila, ki je pretvarjala snov v drugo snov (gorenje lesa, izparevanje vode) in isto\xc4\x8dasno dajala toploto in svetlobo. Filozofski poskusi, da bi pojasnili, zakaj imajo razli\xc4\x8dne snovi razli\xc4\x8dne lastnosti (barvo, gostoto, vonj...), zakaj obstojajo v treh agregatih stanjih (trdno, teko\xc4\x8de in plinasto) in pri enakih pogojih reagirajo razli\xc4\x8dno, so pripeljali do prvih teorij. Po prvih razlagah so svet sestavljali \xc5\xa1tirje glavni elementi: voda, ogenj, zemlja in zrak._NEWLINE_Gr\xc5\xa1ka atomista Demokrit (470-400 pr. n. \xc5\xa1t.) in Levkip (prva polovica 5. stoletja pr. n. \xc5\xa1t.) sta bila prva, ki sta trdila, da so snovi sestavljene iz majhnih nedeljivih delcev \xe2\x80\x93 atomov. Zaradi pomanjkanja znanstvenih dokazov je bilo njuno teorijo o obstoju atomov zelo lahko ovre\xc4\x8di. Teorija o \xc5\xa1tirih elementih se je \xc5\xa1e dolgo obdr\xc5\xbeala, verjetno tudi zato, ker jo je zagovarjal Aristotel (384 \xe2\x80\x94 322 pr. n. \xc5\xa1t.). Aristotel je obstoje\xc4\x8dim \xc5\xa1tirim elementom dodal \xc5\xa1e petega \xe2\x80\x93 eter \xe2\x80\x93 ki je predstavljal bo\xc5\xbeansko silo. Tak\xc5\xa1no u\xc4\x8denje je kasneje sprejela tudi Cerkev. Gr\xc5\xa1ki atomizem je v delu De Rerum Natura (O naravi stvari) leta 50 pr. n. \xc5\xa1t. napisal rimski filozof Tit Lukrecij Kar._NEWLINE_Pohlep po zlatu je pripeljal do postopkov za njegovo rafiniranje. Zaradi pomanjkljivega znanja so bili ljudje prepri\xc4\x8dani, da je rafiniranje pretvarjanje snovi in ne pove\xc4\x8devanje njene \xc4\x8disto\xc4\x8de. Mnogi u\xc4\x8denjaki tistega \xc4\x8dasa so bili zato prepri\xc4\x8dani, da obstoja na\xc4\x8din, s katerim bi cenene kovine pretvorili v plemenite. Rodila se je alkimija in iskanje kamna modrosti, za katerega so menili, da tak\xc5\xa1no pretvorbo opravi s preprostim dotikom. Ve\xc4\x8dino takrat znanih metod rafiniranja je v svojem delu Naturalis Historia (Prirodopis) opisal Plinij Starej\xc5\xa1i._NEWLINE_Mnogi poznavalci trdijo, da so bili prvi kemiki Arabci in Perzijci, ki so v kemijo vpeljali natan\xc4\x8dno opazovanje in nadziranje eksperimentov ter odkrili mnogo kemi\xc4\x8dnih spojin. Najvplivnej\xc5\xa1i islamski kemiki so bili D\xc5\xbeabir ibn Hajjan (721-815), v Evropi znan kot Geber, al-Kindi (umrl 873), al-Razi (umrl 925) in al-Biruni (umrl 1048). Geberjeva dela so postala v Evropi znana v 14. stoletju, ko jih je v latin\xc5\xa1\xc4\x8dino prevedel \xc5\xa1panski kemik psevdo-Geber. Na podro\xc4\x8dju metalurgije so bili v tistem \xc4\x8dasu zelo pomembni indijski alkimisti in metalurgi. _NEWLINE_V Evropi se je kemija za\xc4\x8dela razvijati v zgodnjem srednjem veku po ve\xc4\x8d epidemijah kuge. Ljudje so za\xc4\x8deli iskati zdravila zanjo in verjeli v obstoj eliksirja \xc5\xbeivljenja oziroma eliksirja ve\xc4\x8dne mladosti, ki ga, tako kot kamna modrosti, niso nikoli odkrili. _NEWLINE_Z alkimijo so se za\xc4\x8deli intenzivno ukvarjali tudi zdravniki, med katerimi je najbolj znan Paracelzij (1492-1541). Paracelzij je sicer verjel v teorijo \xc5\xa1tirih elementov (voda, ogenj, zrak in zemlja), vendar je kljub temu vpeljal novo idejo, da je kozmos sestavljen iz treh duhovnih snovi: \xc5\xbeivega srebra, \xc5\xbevepla in soli. Te snovi niso bile enostavne snovi, kakor jih pojmujemo danes, pa\xc4\x8d pa principi, ki so dali predmetom notranje bistvo in zunanjo obliko. \xc5\xbdivo srebro je predstavljalo pretvorbeni agens (taljivost in hlapnost), \xc5\xbeveplo je predstavljalo povezovalni agens med snovjo in pretvorbo (gorljivost), sol pa je predstavljala agens strjevanja/uresni\xc4\x8devanja (stalnost in negorljivost). Sistem, ki je za na\xc5\xa1e predstave zelo zapleten, najbolje ilustrira naslednji primer: ko kos lesa zgori, produkti gorenja odra\xc5\xbeajo njegovo sestavo: dim odra\xc5\xbea \xc5\xbeivo srebro, plamen odra\xc5\xbea \xc5\xbeveplo, pepel pa odra\xc5\xbea sol._NEWLINE_Pod vplivom filozofov, med katerimi sta izstopala Francis Bacon (1561 \xe2\x80\x93 1626) in Ren\xc3\xa9 Descartes (1596-1650), ki so zahtevali v matematiki in drugih znanostih ve\xc4\x8d to\xc4\x8dnosti in manj predsodkov do znanstvenih opazovanj, je pri\xc5\xa1lo do znanstvene revolucije, ki se je v kemiji za\xc4\x8dela z Robertom Boyleom (1627-1691) in njegovim zakonom o obna\xc5\xa1anju plinov. Sodobna kemija se je za\xc4\x8dela z Lavoisierovim (1743-1794) odkritjem zakona o ohranitvi mase leta 1783, Proustovim (1754\xe2\x80\x931826) zakonom o stalnih masnih razmerjih (1799) in Daltonovo (1766-1844) atomsko teorijo, ki je nastala okrog leta 1800. Zakon o ohranitvi mase in teorija zgorevanja, ki je temeljila predvsem na Lavoisierovih delih, sta kemijo povsem preoblikovali. Lavoisierovi temeljni prispevki h kemiji so bili rezultat njegovih naporov, da rezultate poskusov uskladi s teorijo. Ugotovil je, da je gorenje reakcija s kisikom, s \xc4\x8dimer je ovrgel flogistonsko teorijo, vzporedno pa je razvil nov sistem kemijske nomenklature. Arhai\xc4\x8dni in tehni\xc4\x8dni jezik kemije je prevedel v nekaj, kar so razumeli tudi manj izobra\xc5\xbeeni, s \xc4\x8demer se je zanimanje za kemijo mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8dalo. Zaradi teh dose\xc5\xbekov Lavoisier velja za o\xc4\x8deta sodobne kemije. Naslednji velik korak v kemiji je naredil W\xc3\xb6hler, ki je odkril in dokazal, da se v laboratoriju lahko proizvedejo tudi snovi, ki so sicer naravni organski proizvodi. _NEWLINE_Odkrivanje kemi\xc4\x8dnih elementov, ki je staro toliko kot alkimija, je doseglo svoj vi\xc5\xa1ek s periodnim sistemom elementov Dimitrija Mendelejeva (1834-1907) in s kasnej\xc5\xa1im odkritjem nekaterih sinteti\xc4\x8dnih elementov.\n_START_SECTION_\nOsnovni pojmi\n_START_PARAGRAPH_\nZa razumevanje kemije je treba poznati vsaj nekaj osnovnih pojmov.\n_START_SECTION_\nSnov\n_START_PARAGRAPH_\nKemi\xc4\x8dna snov je vrsta snovi, ki ima to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8deno sestavo ter fizikalne in kemi\xc4\x8dne lastnosti. Zmes snovi, elementov in spojin v strogem pomenu besede torej ni kemi\xc4\x8dna snov. Ve\xc4\x8dina homogenih snovi, s katerimi se sre\xc4\x8dujemo v vsakdanjem \xc5\xbeivljenju, na primer zrak, morska voda in zlitine, so pravzaprav zmesi. _NEWLINE_Kriti\xc4\x8den del kemijskega jezika je poimenovanje snovi \xe2\x80\x93 kemijska nomenklatura. V preteklosti je mnogo snovi dobilo ime po svojem odkritelju, kar je pogosto pripeljalo do zmede in te\xc5\xbeav. Dana\xc5\xa1nji standardizirani sistem poimenovanja, ki ga je zasnovala IUPAC, omogo\xc4\x8da nedvoumno poimenovanje katere koli snovi iz milijonske mno\xc5\xbeice znanih snovi. Organske spojine se poimenujejo skladno z nomenklaturo organske kemije, anorganske spojine pa skladno z nomenklaturo anorganske kemije._NEWLINE_CAS (Chemical Abstracts Service), oddelek Zdru\xc5\xbeenja ameri\xc5\xa1kih kemikov (American Chemical Society), je lo\xc4\x8deno od IUPAC razvil svoj sistem ozna\xc4\x8devanja, v katerem ima vsaka kemi\xc4\x8dna snov svojo karakteristi\xc4\x8dno registracijsko \xc5\xa1tevilko, imenovano CAS registracijska \xc5\xa1tevilka.'