b'\n_START_ARTICLE_\nRoman I. Lekapen\n_START_SECTION_\nPoreklo\n_START_PARAGRAPH_\nRoman Lekapen, rojen v Lekapi (Laqabin) med Meliteno on Samosato, od koder izvira njegovo ime, je bil sin armenskega kmeta z zvene\xc4\x8dim imenom  Teofilakt Neznosni (Asbastaktos). Teofilakt je kot vojak re\xc5\xa1il cesarja Bazilija I. v bitki pri Tefriki in bil zato nagrajen s polo\xc5\xbeajem v cesarski gardi._NEWLINE_Roman se je kljub temu, da ni imel nobene izobrazbe, kar je kasneje zlorabil njegov zet Konstantin VII., med vladanjem cesarja Leona VI. Modrega vztrajno vzpenjal po voja\xc5\xa1ki hierarhi\xc4\x8dni lestvici. Leta 911 je postal general samo\xc5\xa1ke pomorske teme. Kasneje je slu\xc5\xbeil kot admiral ladjevja (droungarios tou ploimou) in leta 917 verjetno sodeloval v bizantinskih operacijah proti Bolgariji na Donavi. Po katastrofalnem bizantinskem porazu v bitki z Bolgari  pri Aheleju leta 917 je odplul proti Konstantinoplu. Leta 919 je izvedel dr\xc5\xbeavni udar in odstavil cesarico Zojo Karbonopsino in njenega podpornika Leona Fokasa in sam prevzel regentstvo nad mladoletnim  Konstantinom VII..\n_START_SECTION_\nVzpon na prestol\n_START_PARAGRAPH_\n25. marca 919 je Roman Lekapen na \xc4\x8delu svojega ladjevja zasedel konstantinopelsko  pala\xc4\x8do Bukoleon in odstavil  vlado. Na za\xc4\x8detku je prevzel polo\xc5\xbeaj  magistra (magistros, na\xc4\x8delnik vseh dr\xc5\xbeavnih uradov) in  poveljnika cesarske stra\xc5\xbee (megas hetaireiarches), vendar se je hitro povzpel in utrdil svoj polo\xc5\xbeaj. 19. aprila je h\xc4\x8derko Heleno poro\xc4\x8dil s Konstantinom VII. in privzel naslov bazileopator  (cesarjev o\xc4\x8de). 24. septembra se je za\xc4\x8del naslavljati s cezar (mlaj\xc5\xa1i cesar) in se 17. decembra okronal za starej\xc5\xa1ega cesarja. _NEWLINE_V naslednjih letih je za socesarje imenoval svoje sinove Kristoforja (921) ter Stefana in Konstantina (924), \xc4\x8deprav je bil v tem \xc4\x8dasu Konstantin VII. po polo\xc5\xbeaju drugi v cesarstvu. Konstantinov polo\xc5\xbeaj je ostal nedotaknjen in nesporen, zato so Romana I. imenovali tudi mehki uzurpator. Svoj polo\xc5\xbeaj je utrdil s porokama svojih h\xc4\x8dera v mo\xc4\x8dni aristokratski dru\xc5\xbeini Argiros in Museles, odpoklicem  odstavljenega patriarha Nikolaja Mistika in kon\xc4\x8danjem  spora s pape\xc5\xbeem zaradi \xc5\xa1tirih porok cesarja Leona VI. Modrega._NEWLINE_Na za\xc4\x8detku vladanja je do\xc5\xbeivel ve\xc4\x8d zarot, zaradi katerih je odstavil svoja glavna zaupnika  Ivana Reiktorja  in Ivana Mistika. Od 925 pa vse do konca njegovega vladanja  je polo\xc5\xbeaj  komornika in glavnega svetovalca zasedal Teofan.\n_START_SECTION_\nVojna in mir z Bolgarijo\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi izziv za novega cesarja je bila vojna z Bolgarijo, ki se je za\xc4\x8dela \xc5\xbee leta 913 in ponovno razvnela med Zojinim regentstvom. Roman se je po prihodu na prestol odlo\xc4\x8dil, da bi omejil na\xc4\x8drte Simeona I. Bolgarskega za zavezni\xc5\xa1tvo s Konstantinom VII. in preklical nepriljubljene koncesije, ki so zru\xc5\xa1ile \xc5\xbee dve bizantinski vladi. Naslednja \xc5\xa1tiri leta njegove vladavine je zato zaznamovala vojna z Bolgarijo. \xc4\x8ceprav je bil Simeon na splo\xc5\xa1no v premo\xc4\x8di, zaradi nepremagljivega konstantinopelskega obzidja ni mogel pridobiti odlo\xc4\x8dilne prednosti. Ko je leta 924 znova na kopnem blokiral bizantinsko prestolnico, je Romanu uspelo za\xc4\x8deti pogajanja.  _NEWLINE_S Simeonom se je osebno sre\xc4\x8dal v Kosmidionu in domnevno kritiziral njegovo nespo\xc5\xa1tovanje obi\xc4\x8dajev in pravoslavnega kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega bratstva in ga osramotil s trditvijo, da se posku\xc5\xa1a pomiriti in hkrati oblega Konstatinopel.  Pogovor se je v resnici kon\xc4\x8dal s sklenitvijo miru in Romanovim tihim priznanjem Simeona za bolgarskega carja. Odnosi med dr\xc5\xbeavama so se nadaljevali s prerekanji za cesarske naslove, ker se je Simeon imel tudi za cesarja Rimljanov (Bizantincev), mir med dr\xc5\xbeavama pa je kljub temu obveljal._NEWLINE_Po Simeonovi smrti maja 927 je novi bolgarski cesar Peter I. za\xc4\x8del razkazovati svojo mo\xc4\x8d in napadel bizantinsko Trakijo, vendar se je bil hkrati pripravljen pogajati za bolj trajen mir. Roman je izkoristil prilo\xc5\xbenost in predlagal spravno poroko med obema vladarskima hi\xc5\xa1ama in isto\xc4\x8dasno obnovil srbsko-bizantinsko zavezni\xc5\xa1tvo s \xc4\x8caslavom Srbskim, kateremu je priznal neodvisnost. Peter I. se je septembra 927 v Konstantinoplu poro\xc4\x8dil s h\xc4\x8derko Romanovega najstarej\xc5\xa1ega sina Kristoforja in Romanovo vnukino Marijo Lekapeno, ki se je po poroki simboli\xc4\x8dno preimenovala v Ireno (mir).  Kristofor je s poroko pridobil polo\xc5\xbeaj nad svojim svakom Konstantinom VII., kar je morda povzro\xc4\x8dilo kasnej\xc5\xa1e nerazpolo\xc5\xbeenje do Lekapenov, Bolgarov in cesarskih porok z nepomembne\xc5\xbei.  _NEWLINE_Roman je s poroko odpravil neposredno voja\xc5\xa1ko konfrontacijo z Bolgarijo. Mir je kljub temu, da so Bizantinci podprli upor Srbov proti Bolgarom, Bolgari pa dovolili Ogrom, da preko njihovega ozemlja vdirajo v Bizantinsko cesarstvo, trajal \xc5\xa1tirideset let do napada Svjatoslava I. Kijevskega na  Bolgarijo.\n_START_SECTION_\nPohodi na vzhodu\n_START_PARAGRAPH_\nRoman je za poveljnika kopenske vojske (domestikos ton scholon) na vzhodu imenoval briljantnega generala Ivana Kurkuasa. General je zatrl upor v  Haldiji in leta 924 interveniral v Armeniji. Od leta 926 se je odpravljal na pohode proti Abasidskemu kalifatu in njegovim vazalom in leta 934 izvojeval pomembno zmago v bitki pri Meliteni. Na osvojitev Melitene se pogosto  gleda kot na prvi veliki bizantinski dose\xc5\xbeek v vojni proti muslimanom._NEWLINE_Leta 941 je moral  med odsotnostjo kopenske vojske protovestiarij Teofan s 15 zastarelimi ladjami  braniti Konstantinopel pred napadom Kijev\xc4\x8danov. Rusi so bili zaradi uporabe gr\xc5\xa1kega ognja pora\xc5\xbeeni. Kasneje so do\xc5\xbeiveli poraz tudi na kopnem, ko jih je po izkrcanju v Bitiniji napadla vojska generala Kurkuasa. Leta 944 je Roman sklenil mir s kijevskim knezom Igorjem. Kriza je minila in Kurkuas se je z vojsko vrnil na vzhodno mejo._NEWLINE_Kurkuas je leta 943 vdrl v severno Mezopotamijo in leta 944 oblegal Edeso.  V zameno za umik je dobil mandilion, prt s Kristusovo podobo in  eno od najbolj cenjenih bizantinskih relikvij, katero naj bi sam Jezus Kristus poslal kralju Abgarju V. Ede\xc5\xa1kemu. Ivana Kurkusa, na katerega nekateri gledajo kot na drugega Trajana ali drugega Belizarja,  so po padcu Lekapenov leta 945 odpustili.  Njegovi dose\xc5\xbeki na vzhodni meji so utrli pot k \xc5\xa1e ve\xc4\x8djim bizantinskim  osvojitvam sredi in v drugi polovici 10. stoletja.\n_START_SECTION_\nNotranja politika\n_START_PARAGRAPH_\nRoman I. Lekapen je posku\xc5\xa1al okrepiti bizantinsko cesarstvo in zato sklepal mir, kjer je bilo mogo\xc4\x8de. Za za\xc5\xa1\xc4\x8dito bizantinske Trakije pred vpadi Ogrov, zlati takih v letih 934 in 943, jim je pla\xc4\x8deval vojni davek in iskal diplomatske re\xc5\xa1itve. Na svojo stran je dobil Hazare, ki so ostali njegovi zavezniki, dokler ni za\xc4\x8del v cesarstvu preganjati Judov. Po podatkih v Schechterjevem pismu  se je hazarski vladar Jo\xc5\xbeef na preganjanje odzval tako, da je  \xc2\xbbpokon\xc4\x8dal mnogo kristjanov\xc2\xab, Roman pa se mu je ma\xc5\xa1\xc4\x8deval tako, da je nanj na\xc5\xa1\xc4\x8duval Olega Novgorodskega._NEWLINE_Na  podoben na\xc4\x8din je vzpostavil mir v Cerkvi  in se izognil novemu konfliktu s pape\xc5\xbeem, tako da je leta 920 objavil Razglas o zedinjenju.  Leta 933 je izkoristil izpraznjeno mesto konstantinopelskega patriarha in za patriarha imenoval svojega mlaj\xc5\xa1ega sina Teofilakta. Novi patriarh ni zaslovel s svojo pobo\xc5\xbenostjo in duhovnostjo, ampak s tem, da je v bizantinsko bogoslu\xc5\xbeje  vnesel pompozne elemente in bil  navdu\xc5\xa1en rejec konj. Ko se je ena od njegovih najljub\xc5\xa1ih kobil \xc5\xberebila, je menda zapustil mno\xc5\xbeico svojih vernikov  in ji pomagal pri porodu._NEWLINE_Roman je bil tudi dejaven zakonodajalec, ki je objavil niz zakonov za za\xc5\xa1\xc4\x8dito malih zemlji\xc5\xa1kih posestnikov pred pogoltnim veleposestni\xc5\xa1kim plemstvom (dynatoi). K novi zakonodaji sta morda pripomogla pomanjkanje in lakota leta 927  in upor Bazilija Bakrenorokega, ki je sledil. Cesarju je uspelo dvigniti davke aristokraciji, s \xc4\x8dimer je postavil dr\xc5\xbeavne finance na bolj trdne temelje. Uspe\xc5\xa1no je zatrl upore v ve\xc4\x8d provincah, med katerimi so bili najbolj znani upori v Haldiji, ju\xc5\xbeni Italiji in na Peloponezu._NEWLINE_V Konstantinoplu si je ob Marmarskem morju zgradil pala\xc4\x8do Mirelaion. Ob njej je zgradil sveti\xc5\xa1\xc4\x8de, ki je postalo prvi primer zasebne pogrebne cerkve bizantinskega cesarja. Pri Bakrenih vratih, mogo\xc4\x8dnem vhodu v cesarsko pala\xc4\x8do, je dal zgraditi kapelo, posve\xc4\x8deno  Kristusu.\n_START_SECTION_\nZadnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nZadnja leta Romanove vladavine je zaznamovalo pove\xc4\x8dano zanimanje za bo\xc5\xbeo sodbo in vedno ve\xc4\x8dji ob\xc4\x8dutek krivde zaradi njegovo vloge v uzurpaciji prestola Konstantina VII.. Po smrti dale\xc4\x8d najbolj kompetentnega sina Kristoforja leta 931 svojih mlaj\xc5\xa1ih sinov ni povi\xc5\xa1al na polo\xc5\xbeaje nad Konstantinom VII.. Zaradi strahu, da bo Roman omogo\xc4\x8dil Konstantinu VII. naslediti bizantinski prestol, sta ga mlaj\xc5\xa1a sinova Stefan in Konstantin odpeljala na Prin\xc4\x8deve otoke v Marmarskem morju in prisilila, da je postal menih. Prebivalci Konstantinopla so se zaradi ogro\xc5\xbeenega polo\xc5\xbeaja Konstantina VII. uprli, bratoma odvzeli cesarska polo\xc5\xbeaja in ju izgnali k njunemu o\xc4\x8detu. _NEWLINE_Roman je umrl junija 948. Pokopali so ga kot druge \xc4\x8dlane njegove dru\xc5\xbeine v cerkvi Mirelaion.  Konstantin VII., ki je dolgo \xc5\xbeivel pod stalno gro\xc5\xbenjo, da ga bodo odstavili ali celo ubili,  je bil z Lekapeni v veliki zameri.  V svojem priro\xc4\x8dniku De administrando imperio, ki ga je napisal za sina in naslednika Romana II., o pokojnem  tastu nima dobrega mnenja: \xc2\xbbCesar Roman je bil nepismen idiot brez dvorne vzgoje, ki od samega za\xc4\x8detka ni upo\xc5\xa1teval bizantinskih obi\xc4\x8dajev, ki ni bil niti cesarskega niti plemi\xc5\xa1kega porekla in bil zato pri ve\xc4\x8dini stvari grob in avtoritativen. V svojih prepri\xc4\x8danjih je bil neotesan, trdovraten, neveden in brez ob\xc4\x8dutka, kaj je dobro, pravilno in primerno\xc2\xab.'