b"\n_START_ARTICLE_\nRico Rodriguez\n_START_SECTION_\nOdra\xc5\xa1\xc4\x8danje in glasbeni za\xc4\x8detki: 1940\xe2\x80\x931969\n_START_PARAGRAPH_\nGlasbeno pot je za\xc4\x8del pri \xc5\xa1estih letih, med \xc5\xa1olanjem v Alpha Boys School, ustanovi pod vodstvom nun, kjer so se \xc5\xa1olali predvsem otroci mater samohranilk, ki druga\xc4\x8de ne bi pri\xc5\xa1li do osnovne izobrazbe. V \xc5\xa1oli, kjer je bil dan velik poudarek na glasbeno izobrazbo (predvsem takratni ameri\xc5\xa1ki jazz in swing), ga je vzel pod okrilje in nau\xc4\x8dil igrati pozavno dve leti starej\xc5\xa1i so\xc5\xa1olec Don Drummond, kasneje tudi sam eden vidnej\xc5\xa1ih predstavnikov prvega ska vala, kot \xc4\x8dlan skupine The Skatalites._NEWLINE_V petdesetih je Rodriguez najprej nadgradil glasbeno znanje na glasbeni \xc5\xa1oli Stoney Hill Music School, kjer je pri\xc5\xa1el v stik z ameri\xc5\xa1ko jazz sceno, iz katere so nanj izrazito vplivali pozavnisti J.J. Johnson, Kai Winding in Frank Rosolino. V tem \xc4\x8dasu se je s skupinami Clue J And The Blues Blasters, Eric Deans Orchestra in Vere John's Opportunity Hour za\xc4\x8del vse bolj uveljavljati v razvijajo\xc4\x8dem se ska gibanju. V ta \xc4\x8das segajo Ricovi prvi znani posnetki, sodeloval je med drugim s slavnim jamaj\xc5\xa1kim producentom Clementom Seymourjem \xc2\xbbSirom Coxsoneom\xc2\xab Doddom. Kasneje se je tesneje glasbeno povezal z vsestranskim glasbenikom in duhovnim vodjo Countom Ossiejem, ter se pridru\xc5\xbeil njegovemu rastafarijaskemu taboru v jamaj\xc5\xa1kem hribovju Wareika._NEWLINE_V poznih petdesetih se je Rodriguez \xc5\xbee dodobra ustalil v doma\xc4\x8di glasbeni sceni, poleg Ossiejeve skupine Count Ossie's Group je sodeloval \xc5\xa1e v zasedbah Smith All Stars in Drumbago And His All Stars ter sodeloval s producenti kot so Dodd Duke Reid, Lloyd Daley, Harry Mudie, Prince Buster in Vincent Chin. Prav slednji mu je omogo\xc4\x8dil prvo samostojno izdajo - singel Rico Special. Leta 1961 izdana 7-in\xc4\x8dna vinilka je leto pozneje do\xc5\xbeivela izid tudi v Londonu, kamor je Rodriguez, razo\xc4\x8daran nad nizkimi prihodki poklicnega glasbenika na Jamajki (na pobudo China in veliko \xc5\xbealost Ossieja), konec leta emigriral.\n_START_SECTION_\nPrvi uspehi in mednarodna slava: 1970\xe2\x80\x931985\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi selitve v britansko prestolnico mu ni bilo treba prekinjati svojega glasbenega ustvarjanja, saj ga je tam sprejela \xc5\xbee dobro ustaljena jamaj\xc5\xa1ka manj\xc5\xa1ina, ki je poznala njegovo glasbo. V \xc5\xa1estdesetih je tako ve\xc4\x8dino \xc4\x8dasa pre\xc5\xbeivel razpet med delom studijskega glasbenika in igranjem v londonski ska sceni. Po trditvah Sira Coxsonea Dodda naj bi v tem \xc4\x8dasu Rico celo vplival na odlo\xc4\x8ditev mladih Beatlesov, da so si po njegovem vzgledu pustili dolge lase, po tem ko so ga videli igrati na eni izmed\xc2\xa0\xc2\xbbzahodnoindijskih\xc2\xab\xc2\xa0zabav. Igral je z veliko glasbeniki, med drugim s skupino Georgieja Famea Blue Flamers in se pojavljal na raznoraznih izdajah klju\xc4\x8dnih ska izvajalcev, kot so Prince Buster in Laurel Aitken._NEWLINE_Kljub temu, da je Rodriguez v letu 1969 izdal kar dva samostojna singla, Reco in Reggaeland in Blow Your Horn, mu glasbena kariera ni zagotavljala dovolj prihodkov, zato je bil stalno primoran poprijemati \xc5\xa1e za ob\xc4\x8dasna druga dela. Prvo polovico sedemdesetih je ve\xc4\x8dino \xc4\x8dasa pre\xc5\xbeivel na poti s skupino The Undivided, ki so igrali kot podporna skupina znanim imenom reggaeja. S ponovnim prodorom zalo\xc5\xbebe Island Records na tr\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de reggaeja, ki je bil takrat na vrhuncu, pa se je Rico spet za\xc4\x8del pojavljati v studijih, na primer na osmem albumu znamenitih Toots & the Maytals, Reggae Got Soul. V sodelovanju z omenjeno zalo\xc5\xbebo je spoznal glasbenika Dicka Cuthella, ki mu je v vlogi tonskega tehnika pomagal posneti demo\xc2\xa0\xc2\xbbAfrica\xc2\xab. Pesem je prepri\xc4\x8dala lastnika zalo\xc5\xbebe Chrisa Blackwella, da mu je omogo\xc4\x8dil snemanje samostojne plo\xc5\xa1\xc4\x8de na Jamajki, kamor se je Rodriguez vrnil prvi\xc4\x8d po petnjastih letih._NEWLINE_Album Man from Wareika je bil posnet leta 1976, izdan pa leto kasneje, 1977. Na njem je sodelovala obilica najbolj\xc5\xa1ih jamaj\xc5\xa1kih glasbenikov, kot so Ansell Collins (klaviature), Bobby Ellis (trobenta), Richard \xc2\xbbDirty Harry\xc2\xab Hall (tenorski saksofon), Herman Marquis (altovski saksofon) in ena najbolj znanih ritem sekcij v zgodovini reggaeja, tandem Sly and Robbie (Sly Dunbar na bobnih in Robert Shakespeare na bas kitari); za tehni\xc4\x8dno (tonsko) podobo zvoka sta poleg Dicka Chutella skrbela Karl Pitterson in Errol Thompson, \xc5\xa1e dve znani imeni jamaj\xc5\xa1ke glasbe. Devet pesmi na plo\xc5\xa1\xc4\x8di (dodana je tudi Africa, vendar se slogovno od drugih pesmi precej razlikuje) predstavlja do takrat \xc5\xa1e neznano glasbeno smer, ki sestoji iz tipi\xc4\x8dnih jamaj\xc5\xa1kih ritmov in Ricovega melodi\xc4\x8dnega, jazzovskega igranja pozavne. Nastali zvok tako pogosto ozna\xc4\x8dujejo kot jamaj\xc5\xa1ki jazz ali ska jazz._NEWLINE_Rodriguez si je odprl vrata na mednarodno glasbeno sceno, o \xc4\x8demer pri\xc4\x8data povabilo Boba Marleya na evropsko turnejo in izid albuma Man from Wareika v ZDA, pod okriljem svetovno znane jazz zalo\xc5\xbebe Blue Note Records. Osemdeseta so pomenila zanj sodelovanje v izoblikovanju \xc5\xa1e enega glasbenega toka, tokrat preporoda skaja, ki se je ve\xc4\x8dinoma dogajal pod zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1ko hi\xc5\xa1o 2 Tone Records. Na povabilo The Specials je igral pri priredbi pesmi Rudy, A Message To You (sam je sodeloval \xc5\xbee pri izvirniku Danndyja Livingstona), kar je kmalu preraslo v stalno delovanje v skupini (ne pa tudi v \xc4\x8dlanstvo), kamor je pripeljal tudi, sedaj \xc5\xbee ve\xc4\x8d letnega glasbenega spremljevalca, Dicka Cuthella. S skupino The Specials je tako izdal dva albuma, sodeloval pa je s \xc5\xa1e eno velikih skupin gibanja 2 Tone, The Selecter._NEWLINE_Po tem, ko z mati\xc4\x8dno zalo\xc5\xbebo Island Records, zaradi nezadovoljstva z njihovim delom, ni obnovil pogodbe, so zagrabili prilo\xc5\xbenost tekmeci 2 Tone in Chrysalis, kjer je Rico, pod ob\xc4\x8dutno bolj\xc5\xa1imi pogoji, najprej leta 1980 izdal singel Sea Cruise, leto pozneje pa \xc5\xa1e album That Man Is Forward. V naslednjih dveh letih je koncertiral s svojo skupino in \xc5\xa1e naprej sodeloval z znanimi imeni reggaeja (Linton Kwesi Johnson, Mickey Dread, Burning Spear, The Congos) in popa (Joan Armatrading, John Martyn, Paul Young). V komercialnem smislu je najbolj odmevala skladba slednjega, Love Of The Common People, na kateri je Rico prispeval solisti\xc4\x8dni vlo\xc5\xbeek; prav tako pa je v ponovnem sodelovanju z The Specials zaigral solo za pesem Ghost Town, ki \xc5\xa1e danes velja za enega najbolj\xc5\xa1ih trobilskih solov v zgodovini popularne glasbe. Leta 1982 se je, naveli\xc4\x8dan stalnih turnej in slave, vrnil \xc5\xbeiveti v hribovje Wareika na Jamajki in se umaknil iz javnega \xc5\xbeivljenja.\n_START_SECTION_\nPovratek v Evropo in zadnja leta: od 1985\n_START_PARAGRAPH_\nPo \xc5\xa1estih letih Ricove odsotnosti z glasbenega prizoro\xc5\xa1\xc4\x8da, ga je na Jamajki poiskala skupina \xc5\xa1vicarskih glasbenikov, s predlogom o sodelovanju, kar se je usresni\xc4\x8dilo leto dni pozneje, ko je zaigral z njimi v \xc5\xa0vici pri projektu Heart Beat Band. Pot ga je vodila nazaj v Londonu, kjer pa do devetdesetih let ni nastopal, temve\xc4\x8d je, po lastnih besedah,\xc2\xa0\xc2\xbbzgolj raziskoval glasbo\xc2\xab. Leta 1990 se je pridru\xc5\xbeil skupini Jazz Jamaica, ki jo je ustanovil znani britanski jazzist z jamaj\xc5\xa1kimi koreninami Gary Crosby, kot \xc5\xbee pove ime skupine samo, pa so igrali me\xc5\xa1anico jazza in reggaeja._NEWLINE_Pozneje je koncertiral in snemal po celem svetu, med drugim tudi v Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah Amerike in na Japonskem, kjer ima mnogo obo\xc5\xbeevalcev. V Nem\xc4\x8diji je iz\xc5\xa1el tudi posnetek samostojnega koncerta, prvi album\xc2\xa0\xc2\xbbv \xc5\xbeivo\xc2\xab\xc2\xa0v njegovi karieri, You must be crazy. Do leta 2007 se je v glavnem pojavljal na manj\xc5\xa1ih nastopih, potem pa je oznanil konec odrske kariere. 12. julija istega leta je v Buckinghamski pala\xc4\x8di prejel Red britanskega imperija, kar je tretje najvi\xc5\xa1je odlikovanje v Zdru\xc5\xbeenem kraljestvu. \xc5\xbdivel je v Londonu, kjer je 9. septembra 2015 umrl, star 80 let."