b'\n_START_ARTICLE_\nProtipape\xc5\xbe Klemen VII.\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nRobert grof \xc5\xbdenevski, se je rodil 1342 v Annecyju kot najmlaj\xc5\xa1i sin star\xc5\xa1em plemenitega rodu; o\xc4\x8de je bil grof Amadej III. (Am\xc3\xa9d\xc3\xa9e), mati pa Mahaut d\xe2\x80\x99Auvergne. \xc5\xa0tudiral je na Sorboni v Parizu._NEWLINE_ _NEWLINE_\xc5\xa0kof v Cambrai  in kardinal je bil 1371 legat pape\xc5\xbea Gregorja XI. v Italiji. _NEWLINE__NEWLINE_Aprila 1378 je sodeloval v konklavu , kjer je v kardinalskem zboru prevladovala francoska ve\xc4\x8dina; vendar so kardinali pod pritiskom italijanskih nacionalistov izvolili Italijana Bartolomeja Prignana, ki si je nadel ime Urban VI.. Za\xc4\x8del se je obna\xc5\xa1ati svojeglavo, nasilno in nestrpno ne le do svojih nasprotnikov, ampak tudi do svojih o\xc5\xbejih sodelavcev in kardinalov; zato so menili, da mu je \xc4\x8dast stopila v glavo, da ni ve\xc4\x8d \xc4\x8disto pri pravi in da kot tak potrebuje varstvo kardinalov.\n_START_SECTION_\nProtipape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nKo je Robert 1371 postal kardinal, je kot poslanec Gregorja XI. je zadu\xc5\xa1il vstajo v Ceseni. Kardinali, ki so zaradi njegovega \xc4\x8dudnega obna\xc5\xa1anja preklicali Urbanovo izvolitev, so ga izvolili v Fondiju 20. septembra 1378. Po neuspelem poskusu, da si osvoji Rim, je rezidenco prenesel v Avignon. Za pape\xc5\xbea so ga priznavale Francija, Aragonija, Kastilija, Navarra, \xc5\xa0kotska, Irska, Neapelj in nekateri nem\xc5\xa1ki knezi \xe2\x80\x93 medtem ko so se mu pozneje pridru\xc5\xbeile \xc5\xa1e nekatere de\xc5\xbeele zaradi nespametnih in diktatorskih izpadov Urbana VI. celo proti njegovim sodelavcem-kardinalom. _NEWLINE__NEWLINE_Sodobni slikar miniaturist Giac Master nam je nazorno prikazal pogovor med an\xc5\xbeujskim vojvodom in pape\xc5\xbeem Klemenom VII. v Avignonu 1379. Obdajata ga kardinala v svojih rde\xc4\x8dih klobukih; protipape\xc5\xbe Klemen, kronan s pape\xc5\xa1ko tiaro (trojno krono ali diademom), sedi na prestolu ogrnjen z modrim pokrivalom izvezenim z rde\xc4\x8dimi resami, ki so zna\xc4\x8dilne za kardinale. Sprejema kneza Ludvika I. An\xc5\xbeujskega, brata francoskega kralja Karla Modrega, ki je oble\xc4\x8den v modro obleko z zlatimi lilijami. Protipape\xc5\xbe je podpiral Ludvikov vzpon na Neapeljski prestol leta 1382._NEWLINE_Bil je izobra\xc5\xbeen mo\xc5\xbe, posebno nadarjen za jezike, vendar bolj vojskovodja kot duhovnik. Odlikoval se je v nasprotju s pravim pape\xc5\xbeem Urbnaom z vsemi lastnostmi, ki so bile Francozom pogodu: bistroumnost, prilagodljivost, ljubezen do umetnosti in sijaja, velikodu\xc5\xa1nost. Avinjonski dvor je postal razko\xc5\xa1en in sijajen, da so se po njem zgledovali tudi drugi evropski vladarji. Zaradi razsipnega \xc5\xbeivljenja na pape\xc5\xa1kem dvoru so ga grajali tudi njegovi prista\xc5\xa1i.\n_START_SECTION_\nZahodni razkol\n_START_PARAGRAPH_\nZahodni razkol \xe2\x80\x93 po nekaterih tudi Veliki razkol \xe2\x80\x93 kar pa ne ustreza, ker ga zlahka zamenjamo z Vzhodnim razkolom (ki ga nekateri imenujejo tudi Veliki razkol ali Veliki vzhodni razkol) \xe2\x80\x93 imenujemo razkol v katoli\xc5\xa1ki Cerkvi, ki je trajal 1378-1417 \xe2\x80\x93 torej skoraj \xc5\xa1tirideset let. Ni \xc5\xa1lo za vpra\xc5\xa1anje vere ali morale; \xc5\xa1lo je marve\xc4\x8d za vpra\xc5\xa1anje oseb in politikov oziroma politike. _NEWLINE__NEWLINE_Neposredni povod za izvolitev drugega pape\xc5\xbea in torej razkol je bilo nepri\xc4\x8dakovano svojeglavo, arogantno in diktatorsko obna\xc5\xa1anje v dokaj nenavadnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah pravkar izvoljenega Urbana VI., ki se je vedno bolj stopnjevalo. _NEWLINE_Vse je kazalo, da se bodo razmere umirile, ko so nasprotovanja med njim in kardinali prerasla v upor. Vsi francoski kardinali, ki so se jim kasneje pridru\xc5\xbeili tudi trije italijanski, so od\xc5\xa1li iz Rima pod pretvezo, \xc4\x8de\xc5\xa1 da njihovemu zdravju \xc5\xa1koduje \xc2\xbbpu\xc5\xa1\xc4\x8davski in nezdravi Rim, ter da bi mogli zadihati veselje mesta na Roni\xc2\xab. Ko so pri\xc5\xa1li v Anagni, so vsemu kr\xc5\xa1\xc4\x8danskemu svetu poslali sporo\xc4\x8dilo: zaradi oboro\xc5\xbeenega nasilja rimske sodrge se kardinali v konklavu niso mogli svobodno odlo\xc4\x8dati, zato razgla\xc5\xa1ajo izvolitev Urbana VI. za neveljavno. Poleg tega so kardinali zatrdili, da Urban zaradi du\xc5\xa1evnih motenj ni sposoben za najvi\xc5\xa1jo slu\xc5\xbebo v Cerkvi; \xc4\x8de namre\xc4\x8d pape\xc5\xbe ni pri\xc5\xa1teven, po cerkvenem pravu ne more ve\xc4\x8d opravljati svoje slu\xc5\xbebe. _NEWLINE_20. septembra 1378 so v Fondiju na ozemlju Neapeljskega kraljestva izvolili drugega \xc2\xbbzakonitega\xc2\xab\xc2\xa0pape\xc5\xbea, kardinala grofa Roberta \xc5\xbdenevskega, ki si je izbral ime Klemen VII.. Tudi nekateri italijanski kardinali, ki pri volitvah niso sodelovali, so ga priznali za pape\xc5\xbea. Kljub pomirjevalnim pobudam sv. Katarine Sienske se je Urban VI. odzval neobvladano: imenoval je 29 kardinalov razli\xc4\x8dnih narodnosti in s pomo\xc4\x8djo najemnika Alberika Barbianskega _NEWLINE_29. aprila 1379 porazil pri Marinu Klemenovo vojsko. Klemen VII. se je takoj odpravil v Avignon, kjer si je uredil svoj pape\xc5\xa1ki sede\xc5\xbe \xe2\x80\x93 in tako je pri\xc5\xa1lo do zahodnega razkola, ki je trajal skoraj \xc5\xa1tiri desetletja. Francija, Neapelj, Savoja, \xc5\xa0panija in Portugalska, kakor tudi Sicilija in \xc5\xa0kotska, so priznavali Klemena; Sveto rimsko cesarstvo, srednja Italija, Anglija, Ogrska, Skandinavija, Poljska in druge slovanske de\xc5\xbeele pa so priznavali Urbana. To nenaravno stanje je trajalo skoraj \xc5\xa1tiri desetletja (1378-1417) in prizadejalo ugledu pape\xc5\xa1tva nepopravljivo \xc5\xa1kodo. Dvojni pape\xc5\xa1ki dvor je terjal nove dajatve in tudi podelitve nadarbin so postale podvr\xc5\xbeene podkupovanju. _NEWLINE_Razkol je v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo vnesel nepopisno zmedo; nih\xc4\x8de ni vedel, kdo je pravi pape\xc5\xbe in kon\xc4\x8dalo se je z medsebojnim izob\xc4\x8denjem, da je bilo tako reko\xc4\x8d celo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo izob\xc4\x8deno. Tudi veliki ljudje tistega \xc4\x8dasa so se razli\xc4\x8dno odlo\xc4\x8dali: npr. sv. Katarina Sienska (1347-1380) in sv. Katarina \xc5\xa0vedska (1331-1381) sta zagovarjali Urbana, medtem ko so smatrali za zakonitega pape\xc5\xbea Klemena sv. Vincenc Fererski (1350-1419),  bl. Peter Luksembur\xc5\xa1ki (1369-1387) in sv. Koleta  (1381-1447)._NEWLINE_Med seboj so bili razdeljeni narodi in \xc5\xa1kofije. Nekateri redovi so imeli dva vrhovna predstojnika, enega pod rimskim, drugega pod avignonskim pape\xc5\xbeem. Kakor tega vpra\xc5\xa1anja niso mogli razre\xc5\xa1iti sodobniki, tako ga vse do danes niso mogli razjasniti ne pravniki ne zgodovinarji; mnogi od njih so postavljali pod vpra\xc5\xa1aj veljavnost pape\xc5\xa1kih volitev pod takim nasiljem in pritiskom. Dana\xc5\xa1nji uradni seznam navaja med zakonitimi pape\xc5\xbei Urbana VI. in njegove naslednike, Klemena VII. in njegovega naslednika Benedikta XIII. pa med protipape\xc5\xbee. O rimski pape\xc5\xa1ki veji ne vemo veliko, ker jim \xc5\xa1e ni uspelo urediti finan\xc4\x8dnega in arhivskega sistema, medtem ko je avinjonska veja imela sedemdesetletno do podrobnosti izdelano izro\xc4\x8dilo. _NEWLINE__NEWLINE_Urban VI. je takoj po nastopu razkola na hitro imenoval 29 kardinalov, vendar je v takih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah sprejelo to \xc4\x8dast le 22 kardinalov, med katerimi je bilo 20 Italijanov in le 2 Francoza. Sicer pa je njegov pontifikat potekal v znamenju stalnih sporov z neapeljsko kraljico Ivano in s kardinali, ki so te\xc5\xbeko prena\xc5\xa1ali njegove nerazsodne nastope. \xc5\xa0est kardinalov in oglejskega \xc5\xa1kofa, ki so se mu bili prej zvesti, vendar so se mu zaradi njegovih nespametnih potez postavili po robu in ga hoteli vzeti pod varstvo, je dal razlastiti, zapreti, mu\xc4\x8diti in usmrtiti vse razen enega, \xc4\x8de\xc5\xa1 da so zoper njega kovali zaroto. Ta surovost je \xc5\xa1e pet drugih kardinalov nagnila, da so pre\xc5\xa1li na stran pape\xc5\xbea Klemena. Ko so nem\xc5\xa1ki knezi zahtevali njegov odstop zaradi nesposobnosti za vzvi\xc5\xa1eno slu\xc5\xbebo, je odgovoril z napovedjo kri\xc5\xbearske vojne zoper avinjonskega protipape\xc5\xbea. _NEWLINE__NEWLINE_Kako te\xc5\xbeko je bilo razlo\xc4\x8diti, ali je bil konklave 1378 pod zunanjim pritiskom ali ne, in posledi\xc4\x8dno, kateri pape\xc5\xbe je bil torej "ta pravi" \xe2\x80\x93 dokazuje toledski nad\xc5\xa1kof Pedro , ki je pro\xc5\xa1njo v ma\xc5\xa1nem kanonu, ki omenja pape\xc5\xbea, oblikoval takole: \xe2\x80\x9d\xe2\x80\xa6 molimo za tistega, ki je pravi pape\xc5\xbe\xe2\x80\x9d. Zaradi iste negotovosti je menjavala portugalska vlada skoraj letno svojo naklonjenost: 1380 je Portugalska dr\xc5\xbeala s Klemenom, 1381 z Urbanom, 1382 zopet s Klemenom in od 1385 dokon\xc4\x8dno z Urbanom. Razkol je \xc5\xa1el pogosto skozi dru\xc5\xbeino in se ni kon\xc4\x8dal niti tedaj, ko je eden od pape\xc5\xbeev umrl.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nZmedo \xc4\x8dasov je izkoristil Raymond grof Turennski, gospodar gradu Baux de Provence, ki je uporabljal razbojni\xc5\xa1ke tolpe, da so ropale po de\xc5\xbeeli. Tudi pape\xc5\xbe mu je bil prisiljen pla\xc4\x8dati odkupnino, da je lahko \xc5\xbeivel in deloval v miru. _NEWLINE__NEWLINE_Ko je Klemen VII. umrl 16. septembra 1394, kljub pokazani dobri volju ni uspel zdru\xc5\xbeiti razdeljene Cerkve ali pridobiti odlo\xc4\x8dilne prednosti pred svojim tekmecem Urbanom VI. in Bonifacijem IX..'