b'\n_START_ARTICLE_\nMemetika\n_START_PARAGRAPH_\nMemetika je teorija \xc5\xa1irjenja kulturnih informacij po analogiji z Darwinovo biolo\xc5\xa1ko evolucijsko teorijo. Zasnoval jo je Richard Dawkins leta 1976 v knjigi Sebi\xc4\x8dni gen. Mem je \xc2\xbbenota kulture\xc2\xab\xc2\xa0(ideja, prepri\xc4\x8danje, vzorec obna\xc5\xa1anja itd.), ki se, tako kot gen v biologiji, lahko sam reproducira. Dolo\xc4\x8deni mem je uspe\xc5\xa1en, kadar prispevka k u\xc4\x8dinkovitosti svojega nosilca.\n_START_SECTION_\nRichard Dawkins in Sebi\xc4\x8dni gen\n_START_PARAGRAPH_\nV knjigi Sebi\xc4\x8dni gen (1976) Richard Dawkins pojasni, da osrednje vloge pri naravnem izboru nimajo posamezni organizmi ali skupine organizmov, na primer vrste, ampak so glavni igralci v veliki drami \xc5\xbeivljenja posamezni geni. Organizmi so le nekak\xc5\xa1ni stroji, ki so jih ustvarili geni. Sebi\xc4\x8dni cilj vsakega posameznega gena je njegovo pre\xc5\xbeivetje, vendar posamezni gen ne more pre\xc5\xbeiveti. Ljudje imamo pribli\xc5\xbeno dvajset tiso\xc4\x8d genov in pre\xc5\xbeivetje vsakega od njih je odvisno od kar se da uspe\xc5\xa1nega medsebojnega sodelovanja vseh. \xc4\x8ce ho\xc4\x8de torej gen dose\xc4\x8di svoj sebi\xc4\x8dni namen (ohranitev in prenos v naslednji rod), mora znati nesebi\xc4\x8dno sodelovati z vsemi drugimi geni posameznega organizma. Sebi\xc4\x8dnosti pri genih ne smemo razumeti v \xc4\x8dlove\xc5\xa1kem smislu te besede, saj so geni le delci molekule DNK. S sebi\xc4\x8dnostjo genov lahko pojasnimo nesebi\xc4\x8dno po\xc5\xbertvovalnost organizmov, ki se na prvi pogled zdi protislovna. Posamezni gen ni samo v enem telesu, ampak so njegovi dvojniki \xc5\xa1e v \xc5\xa1tevilnih drugih telesih, najve\xc4\x8d pa jih je v sorodnikih. Za dosego svojega sebi\xc4\x8dnega cilja se torej lahko posamezni izvod gena tudi nesebi\xc4\x8dno \xc5\xbertvuje. Dawkins v Sebi\xc4\x8dnem genu zapi\xc5\xa1e, da smo ljudje edina bitja, ki smo se sposobna upreti diktatu svojih lastnih genov.\n_START_SECTION_\nMemi\n_START_PARAGRAPH_\nDawkins je v javnosti znan tudi kot \xc2\xbbizumitelj\xc2\xab\xc2\xa0mema. Izraz je skoval \xc5\xbee v Sebi\xc4\x8dnem genu in z njim ozna\xc4\x8dil osnovno enoto kulturne informacije. Memi naj bi v \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki kulturi predstavljali nekaj podobnega kot geni v biologiji. Tudi memi se lahko spreminjajo, pri \xc4\x8demer tako kot pri genih pre\xc5\xbeivijo le najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1i. Memi so lahko posamezna beseda, dobra \xc5\xa1ala, pregovor, popevka, melodija, politi\xc4\x8dna ali znanstvena teorija, religija \xe2\x80\xa6 V marsikaterem primeru pravzaprav nimamo opravka le z enim memom, temve\xc4\x8d z ve\xc4\x8djimi ali manj\xc5\xa1imi skupinami memov, ki jim memetiki pravijo memski kompleksi ali mempleksi. Dawkins se z memi ni podrobneje ukvarjal. Uporabil jih le kot primer, da geni niso edine stvari, ki se lahko podvajajo in na katere lahko deluje naravni izbor oziroma evolucija. _NEWLINE_Dawkins bolj kot s svojimi pogledi na evolucijo buri duhove s svojim ateizmom. V eseju Miselni virusi s pomo\xc4\x8djo memetike dokazuje, da je vera mem, ki kot nekak\xc5\xa1en virus oku\xc5\xbei vernika, ta pa nato svojo \xc2\xbbbolezen\xc2\xab\xc2\xa0\xc5\xa1iri naprej. Miselni virusi in drugi eseji v knjigi Hudi\xc4\x8dev kaplan so bili predhodnica Dawkinsove knjige Bog kot zabloda (2006, slovenski prevod 2007).\n_START_SECTION_\nKritika mememtike\n_START_PARAGRAPH_\nMemetika se ni uspela in\xc5\xa1titucionalno zasidrati, tudi \xc4\x8dasopis Journal of Memetics \xe2\x80\x93 Evolutionary Models of Information Transmission je 2005 prenehal izhajati, prestavniki memetike Douglas Hofstadter, Richard Brodie, Aaron Lynch, Susan Blackmore so se posvetili drugim znanstvenim temam ali umrli. Veda je do\xc5\xbeivela mo\xc4\x8dno kritiko, \xc4\x8de\xc5\xa1 da ne upo\xc5\xa1teva dognanj psihologije in sociologije in da je pravzaprav psevdoznanost, ki zaradi preproste analogije z genetiko priteguje popularni interes.\n_START_SECTION_\nJack Zipes in razlaga pravljic\n_START_PARAGRAPH_\nAmeri\xc5\xa1ki literarni teoretik Jack Zipes je memetiko uporabil pri razlagi \xc5\xa1irjenja Grimmovih pravljic iz zbirke Otro\xc5\xa1kih in hi\xc5\xa1nih pravljic, v katerih so najbolj poznani tipi/motivi/memi Rde\xc4\x8da kapica, Snegulj\xc4\x8dica, Trnulj\xc4\x8dica, Janko in Metka, volk in sedem kozli\xc4\x8dkov, Pal\xc4\x8dek. Pravlji\xc4\x8dni mem definira kot enoto kulturne transmisije, ki je lahko preprosta ideja, zgodba, fraza oz. pomembna informacija, vezana na pravljico. Memi so relevantni ne glede na kulturo, saj obravnavajo ob\xc4\x8de\xc4\x8dlove\xc5\xa1ka vpra\xc5\xa1anja. Zipes meni, da so pravlji\xc4\x8dni memi preprosti, kompleksna pa je njihova interakcija. Mutacije pravlji\xc4\x8dnega mema kreativno i\xc5\xa1\xc4\x8dejo nove mo\xc5\xbenosti in kombinacije. Variantnost vedno istega pravlji\xc4\x8dnega mema je zna\xc4\x8dilnost ljudskega izro\xc4\x8dila. Kulturno selekcijo so pre\xc5\xbeiveli samo relevantni pravlji\xc4\x8dni memi, ki imajo univerzalno jedro in prilagodljivo ovojnico, ki se prilagaja specifi\xc4\x8dni kulturi. V procesu kulturne evolucije se univerzalni pravlji\xc4\x8dni memi prilagodijo specifi\xc4\x8dni kulturi pod pogojem, da so relevantni in prispevajo k variantnost od ustnega do pisnega izro\xc4\x8dila. Memetika lahko pomaga tudi pri razlagi \xc5\xa1irjenja Grimmovih pravljic med Slovenci.'