b"\n_START_ARTICLE_\nAnton Bezen\xc5\xa1ek\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je o\xc4\x8detu Toma\xc5\xbeu Vezen\xc5\xa1ku - (Anton se je odrasel sam preimenoval v Bezen\xc5\xa1ek) in materi Marjeti rojeni Kranjc v Bukovju pri Frankolovem kot najstarej\xc5\xa1i med osmimi sinovi. O\xc4\x8de Toma\xc5\xbe je bil dober gospodar in razgledan kmet, ugleden je bil v svoji okolici tudi kot dober pevec, cerkveni klju\xc4\x8dar in glasbenik. Zavedal se je pomena \xc5\xa1olske izobrazbe in je vse svoje sinove spodbujal k u\xc4\x8denju. Anton je \xc5\xbee v Ljudski \xc5\xa1oli na Frankolovem pokazal svojo nadarjenost. Takratni u\xc4\x8ditelj Filip Koderman ga je v popoldanskem \xc4\x8dasu \xc5\xa1e dodatno pou\xc4\x8deval nem\xc5\xa1\xc4\x8dino, tako da se je Tonej, kakor so ga klicali doma\xc4\x8di, lahko v jeseni leta 1865 vpisal v \xc4\x8detrti razred ljudske \xc5\xa1ole v Celju. Tu je dopolnil svoje znanje in se vpisal na Gimnazijo v Celju. Postal je eden od najbolj\xc5\xa1ih u\xc4\x8dencev \xc4\x8detrtega letnika, zato je bil leta 1870, zaradi u\xc4\x8dnega uspeha in vzornega vedenja, sprejet v celjsko Opatijo na brezpla\xc4\x8dno hrano in stanovanje. Takratni opat Matija Vodu\xc5\xa1ek ga je spodbujal k literarnemu ustvarjanju. Tonej je \xc5\xbee kot gimnazijec po\xc5\xa1iljal svoje leposlovne spise pod psevdonimom v mladinski \xc4\x8dasopis Vrtec in leposlovni list Zora.\n_START_SECTION_\nBezen\xc5\xa1kov visoko\xc5\xa1olski \xc5\xa1tudij\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cas njegovega \xc5\xa1olanja na Gimnaziji v Celju je sovpadal z dobo narodnih taborov in uspe\xc5\xa1nim delovanjem \xc4\x8ditalnic, to je izoblikovalo odlo\xc4\x8dno narodno mi\xc5\xa1ljenje in ljubezen do slovenske besede. Leta 1873 je bil glavni pobudnik in ustanovitelj Besede prvega slovenskega dija\xc5\xa1kega dru\xc5\xa1tva na celjski gimnaziji. Postal je prvi predsednik in zelo dejaven \xc4\x8dlan tega dru\xc5\xa1tva. To mu je nakopalo mnogo te\xc5\xbeav z nem\xc5\xa1ko usmerjenimi profesorji, zlasti od profesorja matematike, ki mu je zagrozil da ne bo opravil mature. Bezen\xc5\xa1ek se je takrat povezal s svojimi prijatelji, ki so bili v podobnem polo\xc5\xbeaju, prijavili so se na zrelostni izpit leta 1874 v Zagreb, kjer je uspe\xc5\xa1no maturiral. Oktobra leta 1874 se je vpisal na filozofsko fakulteto, novoustanovljene zagreb\xc5\xa1ke univerze. Obiskoval je predavanja iz slavistike, klasi\xc4\x8dne filologije in filozofije. Tu se je seznanil tudi z Slovencem prof. Franjem Magdi\xc4\x8dem, ki velja za za\xc4\x8detnika hrva\xc5\xa1ke stenografije. Ve\xc4\x8dina takratnih slovenskih \xc5\xa1tudentov na visokih \xc5\xa1olah se je morala pre\xc5\xbeivljati sama, tako tudi Bezen\xc5\xa1ek, ki si je nekaj sredstev pridobil z instrukcijami premo\xc5\xbenej\xc5\xa1ih \xc5\xa1tudentov, veliko ve\xc4\x8d pa s pou\xc4\x8devanjem stenografije, hrva\xc5\xa1kih dijakov na veliki Zagreb\xc5\xa1ki gimnaziji. Organiziral je te\xc4\x8daje stenografije in v petih letih \xc5\xa1tudija navdu\xc5\xa1il ter usposobil cele generacije hrva\xc5\xa1kih srednje\xc5\xa1olcev, jih zbiral, spodbujal, bodril, navdu\xc5\xa1eval. V \xc5\xa1olskem letu 1878/79 je zaklju\xc4\x8dil svoj \xc5\xa1tudij in postal honorarni u\xc4\x8ditelj na gimnaziji v Zagrebu, kjer je poleg stenografije pou\xc4\x8deval \xc5\xa1e nem\xc5\xa1\xc4\x8dino in matematiko. Na univerzi v Zagrebu si je vztrajno prizadeval da bi odprli lektorsko mesto za stenografijo. Njegovi pro\xc5\xa1nji je hrva\xc5\xa1ka vlada 15.septembra 1878 ugodila, vendar je to mesto tako nizko ovrednotila, da je razo\xc4\x8darani Bezen\xc5\xa1ek slu\xc5\xbebo zavrnil.\n_START_SECTION_\nBezen\xc5\xa1kovo ukvarjanje s stenografijo\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo sre\xc4\x8danje s stenografijo je Bezen\xc5\xa1ek do\xc5\xbeivel \xc5\xbee v petem razredu gimnazije v Celju. Na gimnaziji je nem\xc5\xa1ko stenografijo po Gabelsbergerjevem sistemu, pou\xc4\x8deval kot neobvezen predmet \xc4\x8ceh dr. Gustav Lindner, navdu\xc5\xa1eval je zanjo dijake, med njimi tudi Bezen\xc5\xa1ka. \xc5\xbde leta 1875 je Bezen\xc5\xa1ek izdal prvo stenografsko knjigo na slovanskem jugu- Stenografsko \xc4\x8ditanko. Postal je dopisni \xc4\x8dlan stenografskih dru\xc5\xa1tev na Dunaju in v Toplicah na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem. Leta 1876 je popolnoma samostojno za\xc4\x8del izdajati prvi strokovni \xc4\x8dasopis Jugoslovanski stenograf, namenjen slovenskim in hrva\xc5\xa1kim bralcem. Istega leta je Bezen\xc5\xa1ek potoval po \xc4\x8ce\xc5\xa1ki in Nem\xc4\x8diji, v Pragi je en semester poslu\xc5\xa1al predavanja iz slavistike in opravil izpit iz nem\xc5\xa1ke stenografije. Tako je pridobil uradni certifikat za pou\xc4\x8devanje tega predmeta na srednjih \xc5\xa1olah. Med svojim bivanjem v Pragi in Dresdenu je navezal stike z znanimi nem\xc5\xa1kimi, poljskimi in \xc4\x8de\xc5\xa1kimi stenografi, ki so vplivali na to, da je kasneje svoj prenos stenografije v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino prilagodil \xc4\x8de\xc5\xa1kemu stenografskemu sistemu. Na Slovensko matico v Ljubljani se je obrnil s predlogom da izdajo njegovo slovensko oziroma jugoslovansko stenografijo, vendar so to zaradi slabega finan\xc4\x8dnega stanja za\xc4\x8dasno odlo\xc5\xbeili. Na lastne stro\xc5\xa1ke je nato izdal konec septembra 1876 svojo knjigo Nauk o stenografiji za hrvatski in slovenski jezik. Med slovenskimi razumniki in dijaki je knjiga na\xc5\xa1la veliko navdu\xc5\xa1encev, stenografija se je pri\xc4\x8dela \xc5\xa1iriti po slovenskih de\xc5\xbeelah. Stenografijo je Bezen\xc5\xa1ek v \xc4\x8dasopisu Jugoslovanski stenograf ozna\xc4\x8dil za\xc2\xa0; tisto plemenito in vzvi\xc5\xa1eno sredstvo, ki narode zbli\xc5\xbeuje in jih dru\xc5\xbei, odpravlja razlike med latinico in cirilico. Bil je dober slavist in poznavalec vseh jugoslovanskih jezikov in je hotel ustvariti enotno stenografijo za vse ju\xc5\xbene Slovane, vzor mu je bila \xc4\x8de\xc5\xa1ka stenografija. Po odhodu na \xc5\xa1tudije v Zagreb je poleg organiziranja te\xc4\x8dajev stenografije na Gimnaziji v Zagrebu in na Univerzi, deloval tudi kot stenograf v hrva\xc5\xa1kem saboru, kjer je postal celo vodja saborskega stenografskega urada. Poleti leta 1879, predno je \xc5\xa1el na po\xc4\x8ditnice domov, je prejel brzojavko bolgarskega finan\xc4\x8dnega ministra Gligorija Na\xc4\x8dovi\xc4\x8da z vabilom, naj pride v Sofijo, kjer mu nudijo mesto gimnazijskega profesorja s pla\xc4\x8do 3000 \xc5\xa1vicarskih frankov s pogojem, da priredi stenografijo za bolgarski jezik in vzgoji stenografe za bolgarsko sobranje. Po rusko-tur\xc5\xa1ki vojni in 3. marca 1878 podpisani Mirovni pogodbi pri San Stefanu med Rusijo in Tur\xc4\x8dijo, je demokrati\xc4\x8dna dr\xc5\xbeava Bolgarija \xc5\xa1ele nastajala. Odlo\xc4\x8ditev za Bezen\xc5\xa1ka ni bila lahka, vendar je bil prepri\xc4\x8dan slovanofil, zato se je odlo\xc4\x8dil da vabilo sprejme. Podpisal je pogodbo za pet let in bil prepri\xc4\x8dan da bo le za\xc4\x8dasna. Prvo predavanje o razvoju stenografije pri evroskih narodih je imel 25. septembra 1879 v prostorih Bolgarskega Sobranja v Sofiji. To je rojstni dan bolgarske stenografije, istega dne je tudi pri\xc4\x8del s prvimi te\xc4\x8daji stenografije za Bolgare. Prvi u\xc4\x8dbenik z naslovom B'lgarska stenografija po sistemata na Fr.Ks. Gabelsberg je izdal leta 1880 in ga kasneje \xc5\xa1e popravjal ter dopolnjeval do popolnosti. Med njegovimi u\xc4\x8denci so bili vi\xc5\xa1ji uradniki, \xc4\x8dastniki, duhovniki in mnogi drugi poklici. Po prvem kon\xc4\x8danem letniku \xc5\xa1olanja je med te\xc4\x8dajniki izbral pet najbolj\xc5\xa1ih in jih zaposlil kot pomo\xc5\xbene stenografe v svojem uradu. Na klasi\xc4\x8dni gimnaziji v Sofiji je postal tudi profesor klasi\xc4\x8dnih jezikov in nem\xc5\xa1\xc4\x8dine. Dejaven je bil tudi v dru\xc5\xbebenem \xc5\xbeivljenju Sofije. Opazil je pomanjkljivo dru\xc5\xa1tveno \xc5\xbeivljenje Bolgarov in kot dober organizator, po vzoru celjskega dija\xc5\xa1kega dru\xc5\xa1tva, ustanovil prvo kulturno-prosvetno dru\xc5\xa1tvo Slavjanska beseda. Dru\xc5\xa1tvo je kmalu postalo sredi\xc5\xa1\xc4\x8de dru\xc5\xbeabnega, prosvetnega in narodnega \xc5\xbeivljenja v mestu. \xc5\xbdivel je v hotelu, vendar se je tam po\xc4\x8dutil utesnjen, zato si je v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du Sofije ob Alabinski ulici, kupil razmeroma veliko parcelo na kateri si je sezidal vilo. Poleg vseh svojih dejavnosti je Bezen\xc5\xa1ek veliko pisal za razne slovanske \xc4\x8dasopise, postal je stalni dopisnik slovenskih- Slovenski narod, hrva\xc5\xa1kih, srbskih, bolgarskih in nem\xc5\xa1kega dunajskega \xc4\x8dasopisa Vaterland. Njegovi \xc4\x8dlanki so bili objektivni in aktualni, dajali so pregled nad politi\xc4\x8dnim, gospodarskim in kulturnim polo\xc5\xbeajem v takratni Bolgariji.\n_START_SECTION_\nNepri\xc4\x8dakovana odpoved dela v Sofiji\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1884 je od\xc5\xa1el Bezen\xc5\xa1ek na poletne po\xc4\x8ditnice, domov v Slovenijo. Pre\xc5\xbeivel jih je zelo aktivno, po vrnitvi konec meseca septembra v Sofijo, ga je tam pri\xc4\x8dakalo \xc5\xa1okantno presene\xc4\x8denje. Bolgarska vlada mu je poslala sporo\xc4\x8dilo da ne bo podalj\xc5\xa1ala njegovo pogodbo za delo v stenografskem uradu, ukaz je podpisal novoizvoljeni minister Karavelov. Bezen\xc5\xa1ka je ta odpoved prizadela, vendar je takoj pogledal okoli za novo zaposlitvijo. Odprlo se mu je ve\xc4\x8d mo\xc5\xbenosti, ena celo na Kranjskem, zaposlitev pri kranjskem de\xc5\xbeelnem odboru v Ljubljani. V Bolgariji je bil \xc5\xbee precej poznan in povabili so ga v Plovdiv, ki je postal po Berlinskem kongresu, oblastno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Vzhodne Rumelije, ki ni pripadala severni Bolgariji in jo je upravljal guverner. Ta ponudba mu je bila ljub\xc5\xa1a, ker mu je omogo\xc4\x8dala poleg vodenja stenografskega urada \xc5\xa1e profesuro na tamkaj\xc5\xa1nji gimnaziji, katero je cenil kot svoje poslanstvo. V Plovdivu je bil zelo lepo sprejet, njegov stenografski urad pa ni imel dolge \xc5\xbeivljenjske dobe, saj je oblastna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina prenehala delovati 18. septembra 1885. Tedaj je pri\xc5\xa1lo do zdru\xc5\xbeitve severne in ju\xc5\xbene Bolgarije. Bezen\xc5\xa1ku se je odprla mo\xc5\xbenost da se vrne nazaj v stenografski urad v Sofijo, vendar se je tako v\xc5\xbeivel v svoje delo na Gimnaziji v Plovdivu, da te prilo\xc5\xbenosti ni izkoristil. Za\xc4\x8delo se je njegovo 20- letno \xc5\xbeivljenje in delo v Plovdivu. Svojim mlaj\xc5\xa1im bratom je redno pomagal, Dominiku finan\xc4\x8dno da je doma na Frankolovem lahko odprl gostilno in trgovino, Arno\xc5\xa1tu \xc5\xbee prej med \xc5\xa1tudijem v Zagrebu, potem ga je povabil v Bolgarijo in tam skrbel za njegovo vzgojo, po nekaj letih bivanja v Plovdivu pa je bratu Ignacu, ki je kon\xc4\x8dal kmetijsko-vinarsko \xc5\xa1olo na Grmu pri Novem mestu, priskrbel mesto vinarskega nadzornika v Plovdivu, bratu Alojzu pa je pomagal v Plovdivu ustanoviti knjigarno in zalo\xc5\xbebo P\xc4\x8dela, ta zalo\xc5\xbeba si je v Bolgariji pridobila velik ugled. Leta 1895 je iz ljubiteljskih nagibov do petja v Plovdivu ustanovil Mestni pevski zbor, katerega predsednik je postal. Dal je tudi pobudo za ustanovitev zveze vseh pevskih dru\xc5\xa1tev, delujo\xc4\x8dih na slovanskem jugu. Zveza ju\xc5\xbenoslovanskih pevskih zborov je bila pod njegovim predsedstvom ustanovljena leta 1896 v Plovdivu._NEWLINE_Leta 1906 se je vrnil v Sofijo, kjer je ostal do svoje smrti. V tem \xc4\x8dasu je izdal veliko publikacij in prevodov, do leta 1911 pa je predaval na Univerzi v Sofiji."