b"\n_START_ARTICLE_\nMo\xc5\xbegani\n_START_SECTION_\nAnatomija\n_START_PARAGRAPH_\nOblika in velikost mo\xc5\xbeganov razli\xc4\x8dnih vrst se zelo razlikujeta. Navadno je te\xc5\xbeko identificirati skupne zna\xc4\x8dilnosti. Kljub temu obstaja ve\xc4\x8d na\xc4\x8del mo\xc5\xbeganske arhitekture, ki so skupne \xc5\xa1irokemu naboru vrst. Nekatere zna\xc4\x8dilnosti mo\xc5\xbeganske strukture so skupne skoraj vsem \xc5\xbeivalskim vrstam. Preostale napravijo razliko med \xc2\xbbvi\xc5\xa1jimi\xc2\xab\xc2\xa0in primitivnimi mo\xc5\xbegani \xe2\x80\x93 med vreten\xc4\x8darji in nevreten\xc4\x8darji._NEWLINE_Opazovanje je najla\xc5\xbeji na\xc4\x8din pridobivanja informacij o anatomiji mo\xc5\xbeganov, obstajajo pa tudi bolj sofisticirane tehnike. Mo\xc5\xbegansko tkivo je v svojem naravnem stanju premehko za obravnavo, zato ga utrdijo v alkoholu ali drugih fiksacijskih sredstvih. Nato ga nare\xc5\xbeejo za makroskopski pregled notranjosti. Notranjost mo\xc5\xbeganov sestavljata siva mo\xc5\xbeganovina, ki je temne barve, in bela mo\xc5\xbeganovina, ki je svetlej\xc5\xa1a. Ve\xc4\x8d informacij daje barvanje tkivnih rezin z razli\xc4\x8dnimi barvili. Ta prika\xc5\xbeejo regije, kjer so specifi\xc4\x8dni tipi molekul prisotni v visokih koncentracijah. Mo\xc5\xbeno je tudi pregledati mikrostrukturo mo\xc5\xbeganskega tkiva z mikroskopom in slediti vzorcem povezanosti mo\xc5\xbeganskih regij.\n_START_SECTION_\nCeli\xc4\x8dna struktura\n_START_PARAGRAPH_\nMo\xc5\xbegane vseh \xc5\xbeivali sestavljata dva glavna tipa celic \xe2\x80\x93 nevroni in glialne celice. Slednje imenujejo tudi glija ali nevroglija in so razli\xc4\x8dnih vrst. Nudijo strukturno in presnovno podporo, so izolatorji in usmerjajo razvoj. Nevroni veljajo za najpomembnej\xc5\xa1e celice mo\xc5\xbeganov._NEWLINE_Edinstvena za nevrone je njihova sposobnost po\xc5\xa1iljanja signalov specifi\xc4\x8dnim tar\xc4\x8dnim celicam na dolge razdalje. Signale po\xc5\xa1iljajo po nevritih do drugih obmo\xc4\x8dij, v\xc4\x8dasih bli\xc5\xbejih, v\xc4\x8dasih do oddaljenih delov mo\xc5\xbeganov ali telesa. Dol\xc5\xbeina nevrita je lahko nenavadna \xe2\x80\x93 \xc4\x8de bi piramidno celico mo\xc5\xbeganske skorje pove\xc4\x8dali na velikost \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega telesa, bi njen nevrit, enako pove\xc4\x8dan, postal kabel, ki bi meril v premeru nekaj centimetrov in bil dalj\xc5\xa1i od kilometra. Nevriti prena\xc5\xa1ajo signale v obliki elektrokemi\xc4\x8dnih pulzov \xe2\x80\x93 akcijskih potencialov. Ti trajajo manj kot tiso\xc4\x8dinko sekunde in potujejo vzdol\xc5\xbe nevrita s hitrostjo 1\xe2\x80\x93100 m/s. Nekateri nevroni oddajajo akcijske potenciale stalno, od 10 do 100-krat na sekundo, navadno v nepravilnih vzorcih. Drugi nevroni so ve\xc4\x8dino \xc4\x8dasa nemi, le vsake toliko \xc4\x8dasa oddajajo \xc2\xbbizbruhe\xc2\xab\xc2\xa0akcijskih potencialov._NEWLINE_Nevriti prena\xc5\xa1ajo signale do drugih nevronov preko specializiranih stikov \xe2\x80\x93 sinaps. Posamezen nevrit lahko tvori tudi ve\xc4\x8d tiso\xc4\x8d sinapti\xc4\x8dnih povezav z drugimi celicami. Ko akcijski potencial, ki potuje vzdol\xc5\xbe nevrita, dospe do sinapse, povzro\xc4\x8di sprostitev nevrotransmitorja. Ta se ve\xc5\xbee na receptor na membrani tar\xc4\x8dne celice in vpliva na nastanek akcijskih potencialov v njej._NEWLINE_Sinapse so klju\xc4\x8dni funkcionalni element mo\xc5\xbeganov. Osnovna funkcija mo\xc5\xbeganov je komunikacija med celicami in sinapse so mesto, kjer se to dogaja. Ocenjujejo, da imajo \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki mo\xc5\xbegani pribli\xc5\xbeno 100\xc2\xb710\xc2\xb9\xc2\xb2 sinaps. Mo\xc5\xbegani vinske mu\xc5\xa1ice imajo ve\xc4\x8d milijonov sinaps. Funkcije sinaps so zelo raznolike \xe2\x80\x93 nekatere so ekscitatorne (vzburjajo tar\xc4\x8dno celico), druge so inhibitorne (zavirajo tar\xc4\x8dno celico). Nekatere delujejo preko aktivacije sistema drugotnega prena\xc5\xa1alca, ki spremeni notranjo kemijo tar\xc4\x8dne celice na zelo zapletene na\xc4\x8dine. Velik dele\xc5\xbe sinaps je dinami\xc4\x8dno prilagodljiv. Od aktivnosti odvisna prilagodljivost sinaps velja za primarni mehanizem mo\xc5\xbeganov, ki omogo\xc4\x8da u\xc4\x8denje in spomin._NEWLINE_Ve\xc4\x8dino mo\xc5\xbeganskega prostora zavzemajo nevriti, ki se pogosto povezujejo v \xc5\xbeiv\xc4\x8dne proge. Mnogo nevritov obdaja ma\xc5\xa1\xc4\x8dobna snov mielin, ki pove\xc4\x8duje hitrost potovanja signala. Mielin je bel, zato so deli mo\xc5\xbeganov, ki jih izpolnjujejo le \xc5\xbeiv\xc4\x8dna vlakna, svetlej\xc5\xa1i. Imenujemo jih bela mo\xc5\xbeganovina. Sivo mo\xc5\xbeganovino oblikujejo obmo\xc4\x8dja z ve\xc4\x8djo gostoto teles nevronov.\n_START_SECTION_\nSplo\xc5\xa1na zgradba \xc5\xbeiv\xc4\x8devja dvobo\xc4\x8dno somernih \xc5\xbeivali\n_START_PARAGRAPH_\nRazen nekaj primitivnih tipov \xc5\xbeivali, kot so spu\xc5\xbeve (nimajo \xc5\xbeiv\xc4\x8devja) in o\xc5\xbeigalkarji (njihovo \xc5\xbeiv\xc4\x8devje sestavlja difuzna \xc5\xbeiv\xc4\x8dna mre\xc5\xbea), so vse danes \xc5\xbeive\xc4\x8de \xc5\xbeivali dvobo\xc4\x8dno somerne. To pomeni, da je oblika njihovega telesa simetri\xc4\x8dna (leva in desna polovica sta si pribli\xc5\xbeni zrcalni sliki). Vse dvobo\xc4\x8dno somerne \xc5\xbeivali so se razvile iz skupnega prednika, ki je verjetno \xc5\xbeivel v zgodnjem kambriju, pred 550 do 600 milijoni let. Hipoteza trdi, da je imel skupni prednik obliko preprostega \xc4\x8drva s \xc4\x8dlenjenim telesom. Na shematski ravni se osnovna \xc4\x8drvasta oblika odra\xc5\xbea v zgradbi telesa in \xc5\xbeiv\xc4\x8devja vseh dvobo\xc4\x8dno somernih \xc5\xbeivali, vklju\xc4\x8dno z vreten\xc4\x8darji. Temeljna dvobo\xc4\x8dno somerna oblika telesa je cev s \xc4\x8drevesno votlino, ki poteka od ust do anusa in s hrbtno struno z raz\xc5\xa1iritvijo (ganglijem) za vsak telesni \xc4\x8dlen. Posebno velik ganglij je na za\xc4\x8detku \xe2\x80\x93 imenujemo ga mo\xc5\xbegani. Mo\xc5\xbegani so pri dolo\xc4\x8denih skupinah, kot so gliste, majhni in preprosti. Pri drugih skupinah \xc5\xbeivali, vklju\xc4\x8dno z vreten\xc4\x8darji, so najkompleksnej\xc5\xa1i organ. Nekatere \xc4\x8drvaste \xc5\xbeivali, kot so pijavke, imajo pove\xc4\x8dan ganglij na koncu hrbtne strune, \xc4\x8demur pravimo repni mo\xc5\xbegani._NEWLINE_Nekateri tipi dvobo\xc4\x8dno somernih \xc5\xbeivali nimajo prepoznavnih mo\xc5\xbeganov. To so igloko\xc5\xbeci, pla\xc5\xa1\xc4\x8darji in skupina primitivnih ploskih \xc4\x8drvov Acoelomorpha. Ni dokon\xc4\x8dno pojasnjeno, ali obstoj teh skupin brez mo\xc5\xbeganov ka\xc5\xbee, da so bili zgodnej\xc5\xa1i nevreten\xc4\x8darji brez mo\xc5\xbeganov, ali pa so se njihovi predniki razvili na na\xc4\x8din, ki je vodil v izgubo predhodno obstoje\xc4\x8de mo\xc5\xbeganske strukture.\n_START_SECTION_\nSesalci\n_START_PARAGRAPH_\nNajve\xc4\x8dja razlika med mo\xc5\xbegani sesalcev in drugih vreten\xc4\x8darjev je v velikosti. Sesalec ima mo\xc5\xbegane povpre\xc4\x8dno pribli\xc5\xbeno dvakrat ve\xc4\x8dje od enako velikega pti\xc4\x8da in desetkrat ve\xc4\x8dje od plazilca enake velikosti._NEWLINE_Velikost ni edina razlika, saj obstajajo tudi razlike v obliki. Rombencefalon in mezencefalon sesalcev sta podobna kot pri drugih vreten\xc4\x8darjih. Najve\xc4\x8dja razlika je v prozencefalonu, ki je veliko ve\xc4\x8dji in ima druga\xc4\x8dno strukturo. Mo\xc5\xbeganska skorja je del mo\xc5\xbeganov, po katerem se sesalci najbolj razlikujejo od drugih skupin. Pri nesesalcih je povr\xc5\xa1ina velikih mo\xc5\xbeganov povezana z razmeroma preprosto strukturo iz treh plasti, ki jo imenujemo pallium. Skorja pri sesalcih obsega kompleksno \xc5\xa1estplastno strukturo, ki jo imenujemo neokorteks ali izokorteks. Ve\xc4\x8d regij na robu neokorteksa, vklju\xc4\x8dno s hipokampusom in amigdalo, je mnogo bolj razvitih pri sesalcih kot pri drugih vreten\xc4\x8darjih._NEWLINE_Izpopolnjenost mo\xc5\xbeganske skorje prina\xc5\xa1a spremembe tudi v drugih mo\xc5\xbeganskih regijah. Zgornji kolikel, ki je pomemben pri vizualnem nadzoru vedenja ve\xc4\x8dine vreten\xc4\x8darjev, je pri sesalcih zelo majhen. \xc5\xa0tevilne njegove funkcije prevzamejo temu namenjene regije mo\xc5\xbeganske skorje. Mali mo\xc5\xbegani sesalcev vsebujejo velika obmo\xc4\x8dja (neocerebellum), ki podpirajo mo\xc5\xbegansko skorjo, \xc4\x8desar pri drugih vreten\xc4\x8darjih ne najdemo.\n_START_SECTION_\nFiziologija\n_START_PARAGRAPH_\nFunkcije mo\xc5\xbeganov temeljijo na sposobnosti nevronov prena\xc5\xa1ati elektrokemi\xc4\x8dne signale do drugih celic in njihovi sposobnosti, da primerno odgovorijo na elektrokemi\xc4\x8dni signal, ki ga prejmejo od drugih celic. Membranske potenciale nevronov nadzorujejo mnogi biokemi\xc4\x8dni in presnovni procesi, od katerih so najpomembnej\xc5\xa1e interakcije med \xc5\xbeiv\xc4\x8dnimi prena\xc5\xa1alci in receptorji, ki potekajo v sinapsah.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdiv\xc4\x8dni prena\xc5\xa1alci in receptorji\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdiv\xc4\x8dni prena\xc5\xa1alci so snovi, ki se spro\xc5\xa1\xc4\x8dajo v sinapsah, ko jih aktivira akcijski potencial. Ve\xc5\xbeejo se na receptor na sinapti\xc4\x8dni membrani tar\xc4\x8dne celice, s tem pa spremenijo elektri\xc4\x8dne in kemi\xc4\x8dne lastnosti receptorja._NEWLINE_Razen nekaj izjem vsak nevron v mo\xc5\xbeganih spro\xc5\xa1\xc4\x8da enake \xc5\xbeiv\xc4\x8dne prena\xc5\xa1alce ali njihovo kombinacijo na vseh sinapsah, kar imenujemo Daleovo na\xc4\x8delo. Zato se nevron lahko poimenuje po \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih prena\xc5\xa1alcih, ki jih spro\xc5\xa1\xc4\x8da. Velika ve\xc4\x8dina psihoaktivnih snovi deluje tako, da spreminja specifi\xc4\x8dne \xc5\xbeiv\xc4\x8dnoprena\xc5\xa1alske sisteme. Te snovi so med drugim tudi marihuana, nikotin, heroin, kokain, alkohol, fluoksetin in klopromazin._NEWLINE_V mo\xc5\xbeganih vreten\xc4\x8darjev sta najpogostej\xc5\xa1a \xc5\xbeiv\xc4\x8dna prena\xc5\xa1alca glutamat, ki na tar\xc4\x8dne celice deluje vzbujevalno (ekscitatorno), in GABA, ki je skoraj vedno deluje zaviralno (inhibitorno). Nevroni s tema prena\xc5\xa1alcema so v skoraj vseh predelih mo\xc5\xbeganov. Zdravila, ki delujejo na glutamatni ali GABA-ergi\xc4\x8dni sistem, imajo ve\xc4\x8d mo\xc4\x8dnih u\xc4\x8dinkov, saj sta ta sistema prisotna povsod. Nekateri splo\xc5\xa1ni anestetiki zmanj\xc5\xa1ajo u\xc4\x8dinek glutamata. Ve\xc4\x8dina pomirjeval deluje tako, da spodbuja u\xc4\x8dinke spojine GABA._NEWLINE_Nekateri \xc5\xbeiv\xc4\x8dni prena\xc5\xa1alci so prisotni v bolj omejenem obsegu, pogosto v regijah, ki opravljajo dolo\xc4\x8deno funkcijo. Serotonin je primarna tar\xc4\x8da antidepresivov in ve\xc4\x8d prehranskih dodatkov. Nastaja izklju\xc4\x8dno v jedru rafe v mo\xc5\xbeganskem deblu. Noradrenalin, ki vpliva na budnost, se tvori le v lokusu coeruleusu. Drugi \xc5\xbeiv\xc4\x8dni prena\xc5\xa1alci, kot sta acetilholin in dopamin, se tvorijo v ve\xc4\x8d predelih mo\xc5\xbeganov, vendar niso tako raz\xc5\xa1irjeni, kot sta glutamat in GABA.\n_START_SECTION_\nElektri\xc4\x8dna aktivnost\n_START_PARAGRAPH_\nStranski u\xc4\x8dinek elektrokemi\xc4\x8dnih procesov, ki jih nevroni uporabljajo za signaliziranje, je elektri\xc4\x8dno polje. Tvori ga aktivno mo\xc5\xbegansko tkivo. Ko veliko \xc5\xa1tevilo nevronov ka\xc5\xbee sinhronizirano aktivnost, je mogo\xc4\x8de elektri\xc4\x8dno polje, ki ga tvorijo, zaznati tudi zunaj lobanje. Za to se uporabljata elektroencefalografija (EEG) ali magnetoencefalografija (MEG). Posnetki EEG-ja, skupaj s posnetki preko elektrod, vstavljenih v mo\xc5\xbegane poskusnih \xc5\xbeivali, kot so podgane, ka\xc5\xbeejo, da so mo\xc5\xbegani \xc5\xbeivih \xc5\xbeivali neprestano aktivni, tudi med spanjem. Vsak del mo\xc5\xbeganov ka\xc5\xbee me\xc5\xa1anico ritmi\xc4\x8dne in neritmi\xc4\x8dne aktivnosti, ki se razlikuje glede na vedenje. Pri sesalcih ka\xc5\xbee mo\xc5\xbeganska skorja velike in po\xc4\x8dasne valove delta med spanjem, hitrej\xc5\xa1e valove alfa, ko je \xc5\xbeival budna, a nepozorna in na videz kaoti\xc4\x8dno aktivnost, ko opravlja dolo\xc4\x8deno nalogo. Med epilepti\xc4\x8dnim napadom mo\xc5\xbeganski nadzor inhibicije odpove. Elektri\xc4\x8dna aktivnost naraste na patolo\xc5\xa1ko raven in ka\xc5\xbee na EEG-ju vzorce, ki jih v zdravih mo\xc5\xbeganih ni. Koreliranje vzorcev z ra\xc4\x8dunskimi funkcijami posameznih nevronov je eno osrednjih raziskovalnih podro\xc4\x8dij sodobne nevrofiziologije.\n_START_SECTION_\nPresnova\n_START_PARAGRAPH_\nVsi vreten\xc4\x8darji imajo krvno-mo\xc5\xbegansko pregrado, ki omogo\xc4\x8da, da presnova v mo\xc5\xbeganih poteka druga\xc4\x8de kot v drugih delih telesa. Najpomembnej\xc5\xa1e so celice nevroglije, saj nadzorujejo kemijsko sestavo teko\xc4\x8dine, ki obdaja nevrone, vklju\xc4\x8dno z ravnjo ionov in hranil._NEWLINE_Mo\xc5\xbegansko tkivo porabi glede na svojo prostornino veliko koli\xc4\x8dino energije. Veliki mo\xc5\xbegani so za \xc5\xbeival velika presnovna obremenitev. Potreba po omejitvi telesne mase, da bi \xc5\xbeival lahko npr. letela, je pri nekaterih \xc5\xbeivalih (na primer netopirjih) vodila v zmanj\xc5\xa1anje velikosti mo\xc5\xbeganov. Mo\xc5\xbegani porabijo ve\xc4\x8dino energije za vzdr\xc5\xbeevanje membranskega potenciala nevronov. Pri vreten\xc4\x8darjih predstavlja bazalna presnova mo\xc5\xbeganov 2\xe2\x80\x938\xc2\xa0% celotne bazalne presnove. Pri prvakih je ta dele\xc5\xbe ve\xc4\x8dji in pri \xc4\x8dloveku predstavlja 20\xe2\x80\x9325\xc2\xa0%. Poraba energije se \xc4\x8dasovno ne spreminja bistveno. Aktivne regije mo\xc5\xbeganske skorje porabijo ve\xc4\x8d energije kot neaktivne. To je osnova funkcionalnih slikovnih preiskav mo\xc5\xbeganov, kot so pozitronska emisijska tomografija (PET), funkcionalna magnetna resonanca (fMR) in bli\xc5\xbenja infrarde\xc4\x8da spektroskopija._NEWLINE_Pri \xc4\x8dloveku in mnogih drugih vrstah dobijo mo\xc5\xbegani ve\xc4\x8dino energije iz oksidativne razgradnje glukoze. Pri nekaterih drugih vrstah so mo\xc5\xbeni alternativni viri energije, kot so laktat, ketoni, aminokisline, glikogen in tudi lipidi.\n_START_SECTION_\nFunkcije\n_START_PARAGRAPH_\nIz evolucijsko-biolo\xc5\xa1ke perspektive je funkcija mo\xc5\xbeganov izvajati koherenten nadzor nad dejanji \xc5\xbeivali. Centralizirani mo\xc5\xbegani omogo\xc4\x8dajo hkratno aktivacijo skupin mi\xc5\xa1ic v kompleksnih vzorcih. Centraliziran nadzor omogo\xc4\x8da, da dogajanje v enem delu telesa izzove odziv v drugih delih in tudi prepre\xc4\x8di navzkri\xc5\xbeno delovanje razli\xc4\x8dnih telesnih delov._NEWLINE_Da bi mo\xc5\xbegani tvorili namensko in usklajeno delovanje, najprej prenesejo signal iz \xc4\x8dutil v sredi\xc5\xa1\xc4\x8de. Te grobe podatke obdelajo in izlu\xc5\xa1\xc4\x8dijo informacije o strukturi okolja. Obdelane senzori\xc4\x8dne informacije uskladijo z informacijami o trenutnih potrebah \xc5\xbeivali in s spominom na pretekle okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine. Na podlagi rezultata tvorijo motori\xc4\x8dne vzorce, ki so najbolj\xc5\xa1i za \xc5\xbeival. Obdelava signalov je zahtevna interakcija med ve\xc4\x8d funkcionalnimi podsistemi.\n_START_SECTION_\nProcesiranje informacij\n_START_PARAGRAPH_\nIznajdba elektronskih ra\xc4\x8dunalnikov v 40. letih 20. stoletja in razvoj matemati\xc4\x8dne informacijske teorije sta privedla so odkritja, da se lahko mo\xc5\xbegane razume kot sisteme, ki procesirajo informacije. Ta koncept je osnova kibernetike. Omogo\xc4\x8dil je tudi pojav ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1ke nevroznanosti. Najzgodnej\xc5\xa1e te\xc5\xbenje kibernetike so bile precej okorne, saj so mo\xc5\xbegane obravnavale kot da so le preobleka digitalnega ra\xc4\x8dunalnika. Eden tak\xc5\xa1nih primerov je Neumannova knjiga Ra\xc4\x8dunalnik in mo\xc5\xbegani (The Computer and the Brain) iz leta 1958. Skozi leta so informacije o elektri\xc4\x8dnih odgovorih mo\xc5\xbeganskih celic, ki so jih posneli na \xc5\xbeivalih, premikale teoreti\xc4\x8dne koncepte v smer ve\xc4\x8djega realizma._NEWLINE_Bistvo pristopa informacijskega procesiranja je razumeti mo\xc5\xbegansko funkcijo v pojmih informacijskega toka in izvr\xc5\xa1evanja algoritmov. Eden najbolj vplivnih zgodnjih prispevkov je What the frog's eye tells the frog's brain. Napisan je bil leta 1959. Preverjali so vizualne odgovore nevronov v mre\xc5\xbenici in opti\xc4\x8dnem tektumu \xc5\xbeab. Zaklju\xc4\x8dili so, da so nekateri tektalni nevroni povezani tako, da kombinirajo elementarne odzive na na\xc4\x8din, da delujejo kot \xc2\xbbdetektorji hro\xc5\xa1\xc4\x8dev\xc2\xab. Nekaj let kasneje sta David Hubel in Torsten Wiesel v primarni vidni skorji opic odkrila celice, ki se aktivirajo, ko se ostrorobi objekt premakne \xc4\x8dez dolo\xc4\x8deno to\xc4\x8dko v vidnem polju. Za to odkrije sta prejela Nobelovo nagrado. Nadaljnje \xc5\xa1tudije vi\xc5\xa1jih vizualnih podro\xc4\x8dij so odkrile celice, ki zaznavajo binokularno dispariteto, barvo, gibanje in obliko. Z oddaljevanjem teh podro\xc4\x8dij od primarne vidne skorje se pove\xc4\x8duje kompleksnost odgovorov. Druge raziskave mo\xc5\xbeganskih podro\xc4\x8dij, nepovezanih z vidom, so razkrile \xc5\xa1irok razpon povezav s spominom in nekaterimi abstraktnimi kognitivnimi kategorijami, kot je prostor._NEWLINE_Teoretiki so posku\xc5\xa1ali razumeti vzorce odzivanja tako, da so sestavili matemati\xc4\x8dne modele nevronskih mre\xc5\xbe, ki se jih da ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1ko simulirati. Nekateri uporabni modeli so abstraktni. Bolj so osredoto\xc4\x8deni na konceptualno strukturo nevronskih algoritmov kot na to, kako so vgrajeni v mo\xc5\xbegane. Drugi modeli te\xc5\xbeijo k vklju\xc4\x8devanju podatkov o biofizi\xc4\x8dnih lastnostih resni\xc4\x8dnih nevronov. Noben model na nobeni ravni \xc5\xa1e ni dovolj razvit, da bi bil popolnoma veljaven opis mo\xc5\xbeganske funkcije. Osnovna te\xc5\xbeava je, da sofisticirana komputacija nevronskih mre\xc5\xbe zahteva distribuirane procese, v katerih sodeluje stotine ali tiso\xc4\x8de nevronov. Trenutne snemalne metode pa omogo\xc4\x8dajo snemanje le izoliranih akcijskih potencialov nekaj deset nevronov hkrati.\n_START_SECTION_\nSenzorika\n_START_PARAGRAPH_\nEna primarnih funkcij mo\xc5\xbeganov je pridobivati biolo\xc5\xa1ko pomembne informacije iz senzori\xc4\x8dnih vnosov. \xc4\x8clove\xc5\xa1ki mo\xc5\xbegani dobivajo informacije o svetlobi, zvoku, kemi\xc4\x8dni sestavi ozra\xc4\x8dja, temperaturi, orientaciji glave, polo\xc5\xbeaju okon\xc4\x8din, kemi\xc4\x8dni sestavi krvi. Druge \xc5\xbeivali lahko imajo tudi dodatne \xc4\x8dute, kot je infrarde\xc4\x8di termoreceptor ka\xc4\x8d, \xc4\x8dut za magnetno polje nekaterih pti\xc4\x8dev ali \xc4\x8dut za elektri\xc4\x8dno polje nekaterih tipov rib. Nekatere \xc5\xbeivali so razvile senzori\xc4\x8dne sisteme na nove na\xc4\x8dine \xe2\x80\x93 netopirji so adaptirali slu\xc5\xa1ni sistem v obliko sonarja. Vse senzori\xc4\x8dne modalitete uvodoma zazna specializirano \xc4\x8dutilo, ki prenese signal v mo\xc5\xbegane._NEWLINE_Vsak senzori\xc4\x8dni sistem se za\xc4\x8dne s specializiranimi receptorskimi celicami, kot so pali\xc4\x8dnice v mre\xc5\xbenici o\xc4\x8desa, na vibracijo ob\xc4\x8dutljivi nevroni v u\xc5\xa1esnem pol\xc5\xbeu, na pritisk ob\xc4\x8dutljivi nevroni v ko\xc5\xbei. Nevriti senzori\xc4\x8dnih receptorjev potekajo do hrbtenja\xc4\x8de ali do mo\xc5\xbeganov, kjer prenesejo signal do svojih primarnih senzori\xc4\x8dnih jeder. Ta prenesejo informacije v vi\xc5\xa1ja senzori\xc4\x8dna podro\xc4\x8dja. Skozi talamus se signali prenesejo v mo\xc5\xbegansko skorjo. Tam se s procesiranjem pridobi biolo\xc5\xa1ko pomembne podatke. Te se integrira s signali, ki prihajajo iz drugih senzori\xc4\x8dnih sistemov.\n_START_SECTION_\nBudnost\n_START_PARAGRAPH_\nEden o\xc4\x8ditnej\xc5\xa1ih vidikov vedenja vsake \xc5\xbeivali je dnevni cikel med spanjem in budnostjo. Budnost in zavedanje usmerja velika mre\xc5\xbea mo\xc5\xbeganskih podro\xc4\x8dij._NEWLINE_Klju\xc4\x8dni del sistema budnosti je suprakiazmati\xc4\x8dno jedro. Le\xc5\xbei v hipotalamusu, to\xc4\x8dno nad kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8dem opti\xc4\x8dnih \xc5\xbeivcev iz o\xc4\x8di. Suprakiazmati\xc4\x8dno jedro vsebuje centralno biolo\xc5\xa1ko uro telesa. Nevroni v tem podro\xc4\x8dju izkazujejo raven dejavnosti, ki se pove\xc4\x8da ali upade v obdobju 24 ur. To so cirkadiani ritmi. Spremembe aktivnosti narekujejo ritmi\xc4\x8dne spremembe v izra\xc5\xbeanju skupka genov clock. Suprakiazmati\xc4\x8dno jedro ohranja \xc4\x8das, \xc4\x8detudi je izrezano iz mo\xc5\xbeganov in name\xc5\xa1\xc4\x8deno v posodo s toplo teko\xc4\x8dino in hranili. V organizmu prejema vnose iz opti\xc4\x8dnih \xc5\xbeivcev, in sicer preko retinohipotalami\xc4\x8dne proge. Ta omogo\xc4\x8da dnevno-no\xc4\x8dnim ritmom umerjati biolo\xc5\xa1ko uro._NEWLINE_Projekcije suprakiazmati\xc4\x8dnega jedra vodijo v hipotalamus in v mo\xc5\xbegansko deblo. Vklju\xc4\x8dene so v izvr\xc5\xa1itev ciklov budnosti in spanja. Pomemben del sistema je retikularna formacija. Retikularni nevroni po\xc5\xa1iljajo signale do talamusa. Ta nato po\xc5\xa1ilja signale, ki nadzorujejo raven aktivnosti, v predele skorje. Po\xc5\xa1kodba retikularne formacije lahko povzro\xc4\x8di trajno komatozno stanje._NEWLINE_Med spanjem se dogajajo velike spremembe v mo\xc5\xbeganski aktivnosti. Do leta 1950 so mislili, da mo\xc5\xbegani med spanjem mirujejo. Sedaj se ve, da je to dale\xc4\x8d od resnice. Mo\xc5\xbeganska aktivnost se nadaljuje tudi v spanju, vendar se vzorci zelo razlikujejo. Obstajata 2 fazi spanja: REM (Rapid eye movement), spanje s hitrim premikanjem o\xc4\x8desnih zrkel (s sanjami) in NREM (Non-rapid eye movement), brez hitrega premikanja o\xc4\x8desnih zrkel (navadno brez sanj). Pojavljata se v razli\xc4\x8dnih vzorcih skozi epizodo spanja. Mo\xc5\xbeno je meriti 3 tipe razli\xc4\x8dnih vzorcev mo\xc5\xbeganske aktivnosti: REM, plitki NREM in globoki NREM. Med globokim NREM spanjem, imenovanim tudi spanje po\xc4\x8dasnih valov, se mo\xc5\xbeganska aktivnost v skorji ka\xc5\xbee v obliki velikih sinhroniziranih valov, ki so v budnem stanju burni in desinhronizirani. Raven nevrotransmitorjev noradrenalina in serotonina med to obliko spanja upade in med REM fazo pade skoraj na ni\xc4\x8d. Ravni acetilholina ka\xc5\xbeejo ravno obraten vzorec.\n_START_SECTION_\nHomeostaza\n_START_PARAGRAPH_\nZa pre\xc5\xbeivetje vsake \xc5\xbeivali je nujno vzdr\xc5\xbeevanje mnogih parametrov telesnega stanja. Ti parametri so med drugimi telesna temperatura, vsebnost vode, koncentracija natrija v krvi, raven krvnega sladkorja in raven kisika. Zmo\xc5\xbenost, da \xc5\xbeivali regulirajo svoje notranje okolje, je znana kot homeostaza. Vzdr\xc5\xbeevanje homeostaze je klju\xc4\x8dna funkcija mo\xc5\xbeganov. Osnovni princip homeostaze je negativna povratna zveza. Vsaki\xc4\x8d, ko se parameter razlikuje od svoje nastavljene vrednosti, nevroni generirajo signal, ki javi napako. Ta signal izzove odgovor, ki povzro\xc4\x8di, da se parameter uravna s svojo nastavljeno vrednostjo (ta princip se pogosto uporablja v in\xc5\xbeenirstvu, na primer v nadzoru temperature s termostatom)._NEWLINE_Pri vreten\xc4\x8darjih je najpomembnej\xc5\xa1i del mo\xc5\xbeganov, ki skrbi za homeostazo, hipotalamus. To je majhno podro\xc4\x8dje na bazi prozencefalona, katerega velikost ne odseva njegove kompleksnosti ali pomena njegove funkcije._NEWLINE_Hipotalamus je zbirka majhnih jeder. Ve\xc4\x8dina jih sodeluje pri temeljnih biolo\xc5\xa1kih funkcijah. Nekatere so povezane z budnostjo ali s socialnimi interakcijami, kot so seksualnost, agresija ali materinsko vedenje, ve\xc4\x8dina pa jih je povezanih s homeostazo. Ve\xc4\x8d hipotalami\xc4\x8dnih jeder prejema vnose iz \xc4\x8dutil, ki obdajajo krvne \xc5\xbeile in zbirajo informacije o temperaturi, ravni natrija, glukoze ter kisika. Ta hipotalami\xc4\x8dna jedra po\xc5\xa1iljajo iznose do motori\xc4\x8dnih podro\xc4\x8dij, ki tvorijo dejanja, ki uravnavajo razlike. Nekaj signalov se prenese tudi v hipofizo. To je drobna \xc5\xbeleza, pritrjena na mo\xc5\xbegane, neposredno pod hipotalamusom. Hipofiza izlo\xc4\x8da hormone v krvni obtok. Hormoni kro\xc5\xbeijo po telesu in povzro\xc4\x8dajo spremembe v celi\xc4\x8dni aktivnosti.\n_START_SECTION_\nMotivacija\n_START_PARAGRAPH_\nPo razvojni teoriji so \xc5\xbeivali genetsko programirane tako, da sku\xc5\xa1ajo pre\xc5\xbeiveti in imeti potomce. Na ravni posamezne \xc5\xbeivali se cilja genetske prilagodljivosti prevedeta v skupek vedenja, ki omogo\xc4\x8da pre\xc5\xbeivetje. \xc5\xbdival i\xc5\xa1\xc4\x8de hrano, vodo, zaveti\xc5\xa1\xc4\x8de in partnerja. Motivacijski sistem mo\xc5\xbeganov nadzoruje trenutno stanje zadovoljitve teh ciljev. Ko se pojavi potreba, aktivira vedenje, da bi jo zadovoljil. Motivacijski sistem ve\xc4\x8dinoma deluje preko mehanizma kaznovanja in nagrajevanja. Ko dolo\xc4\x8denemu vedenju sledijo ugodne posledice, se aktivira mehanizem za nagrado. To vklju\xc4\x8duje mo\xc5\xbeganske strukturne spremembe. Te povzro\xc4\x8dijo, da se dolo\xc4\x8deno vedenje ponovi vsaki\xc4\x8d, ko se pojavi enaka situacija. Kadar vedenju sledijo neprijetne posledice, se aktivira sistem kaznovanja. Ko se ponovi enaka situacija, se dolo\xc4\x8deno vedenje zavre zaradi strukturnih mo\xc5\xbeganskih sprememb._NEWLINE_Mo\xc5\xbegani vseh \xc5\xbeivali, ki so jih doslej prou\xc4\x8devali, imajo mehanizem kaznovanja in nagrajevanja. Celo \xc4\x8drvi in \xc5\xbeu\xc5\xbeelke lahko spremenijo svoje vedenje, ko i\xc5\xa1\xc4\x8dejo hrano ali se izogibajo nevarnosti. Pri vreten\xc4\x8darjih se mehanizem kaznovanja in nagrajevanja izvr\xc5\xa1uje v posebnem mo\xc5\xbeganskem podro\xc4\x8dju, katerega center so bazalni gangliji. To je skupek medsebojno povezanih podro\xc4\x8dij na bazi prozencefalona. Bazalni gangliji so center odlo\xc4\x8danja in izkazujejo stalni zaviralni nadzor nad ve\xc4\x8dino motori\xc4\x8dnih mo\xc5\xbeganskih sistemov. Ko sprostijo zaviranje, lahko motori\xc4\x8dni sistem izvede na\xc4\x8drtovano dejanje. Nagrajevanje in kaznovanje delujeta preko spreminjanja razmerja med vnosi, ki jih prejemajo bazalni gangliji in med odlo\xc4\x8ditvami \xe2\x80\x93 signali, ki jih oddajajo. Mehanizem nagrajevanja je bolje razumljen kot mehanizem kaznovanja. Vlogo slednjega pri zlorabi razli\xc4\x8dnih snovi bo treba \xc5\xa1e raziskati. Raziskave ka\xc5\xbeejo, da je najpomembnej\xc5\xa1i dopamin. Snovi, ki povzro\xc4\x8dajo odvisnost (na primer kokain, amfetamini, nikotin), dvigujejo raven dopamina ali okrepijo njegove u\xc4\x8dinke v mo\xc5\xbeganih.\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\nRazvoj mo\xc5\xbeganov poteka v ve\xc4\x8d zaporednih fazah. Mo\xc5\xbegani spreminjajo svojo obliko iz preproste izbokline na sprednjem delu nevralne cevi v najzgodnej\xc5\xa1em embrionalnem obdobju do celostnega sistema podro\xc4\x8dij in povezav. Nevroni nastajajo v posebnih podro\xc4\x8djih, ki vsebujejo zarodne celice in nato migrirajo skozi tkiva, da dose\xc5\xbeejo svoje dokon\xc4\x8dno mesto. Ko se namestijo, njihovi nevriti vzniknejo in se usmerjajo skozi mo\xc5\xbegane. Spotoma se vejijo in raz\xc5\xa1irjajo, vse dokler ne dose\xc5\xbeejo svojih tar\xc4\x8d in ustvarijo sinapti\xc4\x8dnih povezav. Nevroni in sinapse v zgodnjih obdobjih v ve\xc4\x8d predelih \xc5\xbeiv\xc4\x8devja nastanejo v prese\xc5\xbeku. Odve\xc4\x8dni se nato odstranijo._NEWLINE_Pri vseh vreten\xc4\x8darjih so zgodnja razvojna obdobja podobna. Ko se zarodek preoblikuje iz mehur\xc4\x8dka celic v strukturo, podobno \xc4\x8drvu, se ozek trak ektoderma, ki poteka vzdol\xc5\xbe sredine hrbta, za\xc4\x8dne spreminjati v nevralno plo\xc5\xa1\xc4\x8do. Ta je predhodnik \xc5\xbeiv\xc4\x8devja. Nevralna plo\xc5\xa1\xc4\x8da se zvije navznoter in tvori nevralni \xc5\xbeleb. Nato se gubi, ki obdajata \xc5\xbeleb, zdru\xc5\xbeita in oblikujeta nevralno cev. To je kanal, ki ima v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du prekat, napolnjen s teko\xc4\x8dino. V sprednjem delu se prekat in kanal pove\xc4\x8data in tvorita tri mehur\xc4\x8dke, ki so predhodniki prozencefalona, mezencefalonaa in rombencefalona. V naslednji fazi se prozencefalon razdeli v dva mehur\xc4\x8dka. To sta telencefalon (sestavljajo ga mo\xc5\xbeganska skorja, bazalni gangliji in povezane strukture) in diencefalon (sestavljata ga talamus in hipotalamus). V istem obdobju se rombencefalon razdeli v metencefalon (iz njega se bodo razvili mali mo\xc5\xbegani in most) in miencefalon (iz njega se bo razvila podalj\xc5\xa1ana hrbtenja\xc4\x8da). Vsako od teh podro\xc4\x8dij vsebuje proliferativne cone, kjer se tvorijo nevroni in glialne celice. Celice nato migrirajo, v\xc4\x8dasih na dolge razdalje, do svojih kon\xc4\x8dnih mest._NEWLINE_Ko nevron pripotuje na svoje mesto, po\xc5\xbeene dendrite in nevrit. Nevriti se raztezajo na velike razdalje in morajo dose\xc4\x8di svoje specifi\xc4\x8dne tar\xc4\x8de, zato je njihova rast zelo zapletena. Vrh rasto\xc4\x8dega nevrita sestavlja mehur\xc4\x8dek protoplazme, ki se imenuje rastna cona. Obdan je s kemi\xc4\x8dnimi receptorji. Ti zaznavajo lokalno okolje in povzro\xc4\x8dajo, da razli\xc4\x8dni celi\xc4\x8dni elementi rastno cono privla\xc4\x8dijo ali odbijajo. To nevrit usmerja v dolo\xc4\x8deno smer na vsaki to\xc4\x8dki vzdol\xc5\xbe njegove poti. Rezultat iskanja poti je, da rastna cona i\xc5\xa1\xc4\x8de pot skozi mo\xc5\xbegane, dokler ne dose\xc5\xbee svojega cilja. Tam drugi kemi\xc4\x8dni vplivi povzro\xc4\x8dijo tvorbo sinaps. V celotnih mo\xc5\xbeganih je ve\xc4\x8d tiso\xc4\x8d genov, ki kodirajo snovi, ki vplivajo na potovanje nevrita._NEWLINE_Sinapti\xc4\x8dna mre\xc5\xbea je le delno pogojena z geni. V mnogih predelih mo\xc5\xbeganov je uvodoma nevritov preve\xc4\x8d. Nato njihovo \xc5\xa1tevilo zmanj\xc5\xa1ajo mehanizmi, ki temeljijo na nevronski aktivnosti. V projekcijah, ki potekajo od o\xc4\x8desa do mezencefalona so zrele strukture mapirane zelo natan\xc4\x8dno. Vsaka to\xc4\x8dka na povr\xc5\xa1ini mre\xc5\xbenice se povezuje z ustrezno to\xc4\x8dko v mezencefalonu. V prvi fazi razvoja vodijo kemi\xc4\x8dni vplivi vsak mre\xc5\xbeni\xc4\x8dni nevrit do pravega mesta v mezencefalonu. Nevrit se nato mo\xc4\x8dno razveji in pride v stik s \xc5\xa1tevilnimi nevroni mezencefalona. Mre\xc5\xbenica pred rojstvom vsebuje posebne mehanizme, ki tvorijo valove aktivnosti. Ti se pro\xc5\xbeijo spontano na dolo\xc4\x8deni to\xc4\x8dki in se nato po\xc4\x8dasi \xc5\xa1irijo skozi mre\xc5\xbeni\xc4\x8dne plasti. Povzro\xc4\x8dijo isto\xc4\x8dasno aktivacijo sosednjih nevronov. Tvorijo vzorec nevronske aktivnosti, ki vsebuje informacije o prostorski ureditvi nevronov. To informacijo uporabi mezencefalon. \xc4\x8ce nevritski aktivnosti vzdol\xc5\xbe nevrita ne sledi aktivnost tar\xc4\x8dne celice, poseben mehanizem povzro\xc4\x8di, da sinapsa oslabi ali celo izgine. Rezultat procesa je postopno izoblikovanje mre\xc5\xbee v njeno zrelo obliko._NEWLINE_Podobno se dogaja v drugih podro\xc4\x8djih mo\xc5\xbeganov. Za\xc4\x8detni sinapti\xc4\x8dni matriks je rezultat genetsko dolo\xc4\x8denega kemi\xc4\x8dnega vodstva. Nato ga postopoma pre\xc4\x8disti od aktivnosti odvisen mehanizem, ki ga delno vodi notranja dinamika, delno pa zunanji senzori\xc4\x8dni dra\xc5\xbeljaji. V nekaterih primerih, kot je v sistemu mre\xc5\xbenica-mezencefalon, vzorci aktivnosti temeljijo na mehanizmih, ki delujejo le v razvijajo\xc4\x8dih se mo\xc5\xbeganih in obstajajo le, da vodijo razvoj._NEWLINE_Pri \xc4\x8dloveku in mnogih drugih sesalcih se novi nevroni tvorijo ve\xc4\x8dinoma pred rojstvom. Mo\xc5\xbegani otroka vsebujejo precej ve\xc4\x8d nevronov kot mo\xc5\xbegani odraslega. V nekaj podro\xc4\x8djih novi nevroni nastajajo celo \xc5\xbeivljenje. Pri odraslih nevrogeneza poteka v olfaktornem bulbusu (omogo\xc4\x8da voh) in v dentatni vijugi hipokampusa. Dokazali so, da novi nevroni omogo\xc4\x8dajo shranjevanje novih spominov. Razen teh dveh izjem je zbir nevronov, ki je prisoten v zgodnjem otro\xc5\xa1tvu, vse\xc5\xbeivljenjski. Glialne celice so druga\xc4\x8dne. Vse \xc5\xbeivljenje se obnavljajo, podobno kot ve\xc4\x8dina drugih celic._NEWLINE_Razprave, ali na lastnosti uma, osebnosti in inteligence vpliva predvsem dednost ali predvsem vzgoja, so trajale dolgo. \xc4\x8ceprav je treba marsikaj \xc5\xa1e raziskati, je nevroznanost jasno dokazala, da sta pomembna oba dejavnika. Geni dolo\xc4\x8dajo splo\xc5\xa1no obliko mo\xc5\xbeganov in njihovo odzivnost na izku\xc5\xa1njo. Izku\xc5\xa1nja je potrebna, da se pre\xc4\x8disti matriks sinapti\xc4\x8dnih povezav. Ta v svoji razviti obliki vsebuje mnogo ve\xc4\x8d informacij, kot jih nosi genom. V\xc4\x8dasih \xc5\xa1teje le prisotnost ali odsotnost izku\xc5\xa1nje med kriti\xc4\x8dnim obdobjem razvoja. V\xc4\x8dasih sta pomembni koli\xc4\x8dina in kakovost izku\xc5\xa1nje. \xc5\xbdival, ki je odra\xc5\xa1\xc4\x8dala v za razvoj mo\xc5\xbeganov spodbudnem okolju, ima debelej\xc5\xa1o mo\xc5\xbegansko skorjo, kar ka\xc5\xbee na ve\xc4\x8djo gostoto sinapti\xc4\x8dnih povezav. Mo\xc5\xbeganska skorja \xc5\xbeivali, ki je odra\xc5\xa1\xc4\x8dala v nespodbudnem okolju, je tanj\xc5\xa1a.\n_START_SECTION_\nRaziskovanje\n_START_PARAGRAPH_\nNevroznanost obsega vse pristope, ki ho\xc4\x8dejo razumeti mo\xc5\xbegane in ostalo \xc5\xbeiv\xc4\x8devje. Psihologija ho\xc4\x8de razumeti um in vedenje. Nevrologija je veja medicine, ki diagnosticira in zdravi bolezni \xc5\xbeiv\xc4\x8devja. Mo\xc5\xbegane prou\xc4\x8duje tudi psihiatrija, ki raziskuje, prepre\xc4\x8duje in zdravi du\xc5\xa1evne motnje. Kognitivna znanost posku\xc5\xa1a zdru\xc5\xbeiti nevroznanost in psihologijo z drugimi podro\xc4\x8dji, ki se ukvarjajo z mo\xc5\xbegani, kot sta ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1tvo (umetna inteligenca) in filozofija._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1a raziskovalna metoda je anatomska. Do sredine 20. stoletja je ve\xc4\x8dina nevroznanstvenih spoznanj izvirala iz izbolj\xc5\xa1av barvanja celic in izbolj\xc5\xa1av mikroskopov. Nevroanatomi so \xc5\xa1tudirali makroskopski videz in mikroskopsko strukturo nevronov in njihovih sestavnih delov, zlasti sinaps. Uporabljali so mnogo barvanj, ki so razkivala nevronsko strukturo, kemijo in povezanost. V zadnjih letih je razvoj imunohistokemi\xc4\x8dnih tehnik omogo\xc4\x8dil \xc5\xa1tudij nevronov, ki izra\xc5\xbeajo specifi\xc4\x8dni skupek genov. Funkcionalna nevroanatomija povezuje razli\xc4\x8dice v mo\xc5\xbeganski strukturi \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih mo\xc5\xbeganov s spremembami v vedenju s pomo\xc4\x8djo metod slikovne diagnostike._NEWLINE_Nevrofiziologi \xc5\xa1tudirajo kemi\xc4\x8dne, farmakolo\xc5\xa1ke in elektri\xc4\x8dne lastnosti mo\xc5\xbeganov. Njihova osnovna orodja so kemi\xc4\x8dne u\xc4\x8dinkovine in snemalne naprave. Tiso\xc4\x8de eksperimentalno razvitih snovi vpliva na \xc5\xbeiv\xc4\x8devje, nekatere na visoko specifi\xc4\x8dne na\xc4\x8dine. Posnetke mo\xc5\xbeganske aktivnosti pridobivajo preko elektrod. Te so lahko prilepljene na lasi\xc5\xa1\xc4\x8de (na primer pri elektroencefalografiji), lahko pa so vstavljene v mo\xc5\xbegane \xc5\xbeivali. Slednje omogo\xc4\x8da zunajceli\xc4\x8dno snemanje, ki lahko zazna akcijske potenciale, ki jih pro\xc5\xbeijo posamezni nevroni. Mo\xc5\xbegani nimajo receptorjev za bole\xc4\x8dino, zato je na budnih \xc5\xbeivalih mogo\xc4\x8de izvajati te meritve, ne da bi jim povzro\xc4\x8dili bole\xc4\x8dino. Enako tehniko v\xc4\x8dasih uporabljajo za \xc5\xa1tudij mo\xc5\xbeganske aktivnosti pri bolnikih z neobvladljivo epilepsijo. Poslu\xc5\xbeijo se je za ugotavljanje mo\xc5\xbeganskega podro\xc4\x8dja, odgovornega za epilepti\xc4\x8dne napade. Za \xc5\xa1tudij mo\xc5\xbeganske aktivnosti so uporabne tudi metode funkcionalne slikovne diagnostike. Ve\xc4\x8dinoma se jih uporablja na ljudeh, saj mora biti preiskovanec zavesten in mirujo\xc4\x8d dlje \xc4\x8dasa. Velika prednost slikovnih metod je, da so neinvazivne._NEWLINE_Drug pristop k mo\xc5\xbeganski funkciji je \xc5\xa1tudij posledic po\xc5\xa1kodb dolo\xc4\x8denih mo\xc5\xbeganskih podro\xc4\x8dij. \xc4\x8ceprav so zavarovani z lobanjo in mo\xc5\xbeganskimi ovojnicami, obliti z likvorjem in jih od krvi lo\xc4\x8duje krvno-mo\xc5\xbeganska pregrada, so zaradi svoje ob\xc4\x8dutljivosti dovzetni za \xc5\xa1tevilne bolezni in ve\xc4\x8d tipov po\xc5\xa1kodb. Pri \xc4\x8dloveku so bili u\xc4\x8dinki mo\xc5\xbeganske kapi in drugih tipov mo\xc5\xbeganskih po\xc5\xa1kodb klju\xc4\x8dni vir informacij o delovanju mo\xc5\xbeganov. Te informacije je navadno te\xc5\xbeko interpretirati, saj narave po\xc5\xa1kodbe ni mogo\xc4\x8de eksperimentalno nadzorovati. Na \xc5\xbeivalih, obi\xc4\x8dajno podganah, uporabljajo elektrode ali lokalno injicirajo snovi, da izzovejo natan\xc4\x8den vzorec po\xc5\xa1kodbe. Nato analizirajo posledice._NEWLINE_Ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1ka nevroznanost zdru\xc5\xbeuje dva pristopa. Prvi je uporaba ra\xc4\x8dunalnikov za \xc5\xa1tudij mo\xc5\xbeganov. Drugi je \xc5\xa1tudij tega, kako mo\xc5\xbegani izvajajo komputacijo. Mogo\xc4\x8de je napisati ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1ki program tako, da posnema delovanje skupine nevronov. To storijo tako, da uporabijo sisteme ena\xc4\x8db, ki opisujejo elektri\xc4\x8dno aktivnost skupine nevronov. Tak\xc5\xa1ne simulacije so znane kot biolo\xc5\xa1ke nevronske mre\xc5\xbee. Prav tako pa je s simulacijami ali matemati\xc4\x8dno analizo mogo\xc4\x8de \xc5\xa1tudirati algoritme \xc5\xbeiv\xc4\x8dne komputacije. Te operacije delujejo na principu poenostavljenih enot. Te imajo nekaj lastnosti nevronov, vendar so \xc5\xa1e pomembnej\xc5\xa1i podatki, ki jih pridobijo zaradi biolo\xc5\xa1ke kompleksnosti nevronov. Komputacijske funkcije mo\xc5\xbeganov prou\xc4\x8dujejo ra\xc4\x8dunalni\xc4\x8darji in nevroznanstveniki._NEWLINE_V zadnjih letih pri \xc5\xa1tudiju mo\xc5\xbeganov nara\xc5\xa1\xc4\x8da aplikacija genetskih in genomskih tehnik. Najpogosteje \xc5\xa1tudirajo mi\xc5\xa1i, saj je tehnologija dostopna. Mogo\xc4\x8de je izbiti (knock-out) ali mutirati ve\xc4\x8d genov in nato \xc5\xa1tudirati u\xc4\x8dinke na mo\xc5\xbegansko funkcijo. Uporabljajo se tudi bolj sofisticirani pristopi. Tehnologija Cre-loxP omogo\xc4\x8da aktivirati ali deaktivirati gene v specifi\xc4\x8dnih delih mo\xc5\xbeganov ob dolo\xc4\x8denem \xc4\x8dasu.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZgodnji filozofi se niso mogli zediniti, ali je sede\xc5\xbe du\xc5\xa1e v mo\xc5\xbeganih ali v srcu. Aristotel je trdil, da je v srcu in menil, da je funkcija mo\xc5\xbeganov predvsem hlajenje krvi. Demokrit, utemeljitelj atomske teorije snovi, je predlagal tridelno du\xc5\xa1o \xe2\x80\x93 z intelektom v glavi, \xc4\x8dustvi v srcu in po\xc5\xbeelenjem blizu jeter. Hipokrat, o\xc4\x8de medicine, je nedvoumno trdil, da so to mo\xc5\xbegani. V svoji razpravi o epilepsiji je zapisal:_NEWLINE_Morali bi vedeti, da le iz mo\xc5\xbeganov prihajajo veselje, radost, smeh in razvedrilo ter trpljenje, \xc5\xbealost, potrtost in \xc5\xbealovanje. Isti organ povzro\xc4\x8di, da smo nepri\xc5\xa1tevni in delirantni, da nas napadajo strahovi in groza \xe2\x80\x93 nekateri podnevi, drugi pono\xc4\x8di. Tudi sanje, tavanje in neustrezne skrbi, preziranje trenutnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8din, zanemarjanje in nespretnost. Vse to prihaja iz mo\xc5\xbeganov, kadar niso zdravi._NEWLINE_\xe2\x80\x94\xe2\x80\x89Hipokrat: O sveti bolezni_NEWLINE_Rimski zdravnik Galen je poudarjal pomen mo\xc5\xbeganov in se poglabljal v njihovo delovanje. Nakazal je anatomske odnose med mo\xc5\xbegani, \xc5\xbeivci in mi\xc5\xa1icami. Pokazal je, da so vse mi\xc5\xa1ice povezane z mo\xc5\xbegani preko razvejane mre\xc5\xbee \xc5\xbeivcev. Predpostavljal je, da \xc5\xbeivci mehansko aktivirajo mi\xc5\xa1ice, in sicer tako, da nosijo skrivnostno snov, ki jo je poimenoval pneumata psychikon, \xc2\xbb\xc5\xbeivalska du\xc5\xa1a\xc2\xab. Galenove ideje so poznali tudi v srednjem veku. Razcvet je pri\xc5\xa1el z renesanso. Takrat so ponovno za\xc4\x8deli s podrobnim prou\xc4\x8devanjem anatomije, ki so jo zdru\xc5\xbeevali s teoreti\xc4\x8dnimi domnevami Descartesa in njegovih naslednikov. Podobno kot Galen je tudi Descartes o \xc5\xbeiv\xc4\x8devju razmi\xc5\xa1ljal v hidravli\xc4\x8dnih pojmih. Verjel je, da nefizi\xc4\x8dne res cognitans omogo\xc4\x8dajo izvajanje vi\xc5\xa1jih kognitivnih funkcij, vendar je ve\xc4\x8dino \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega vedenja mogo\xc4\x8de razlo\xc5\xbeiti mehanicisti\xc4\x8dno._NEWLINE_Prvi resni\xc4\x8dni napredek v smeri sodobnega razumevanja delovanja \xc5\xbeiv\xc4\x8devja so prinesle raziskave Luigija Galvanija. Odkril je, da lahko sunek stati\xc4\x8dne elektrike, ki ga je usmeril na izpostavljeno \xc5\xbeiv\xc4\x8dno vlakno mrtve \xc5\xbeabe, povzro\xc4\x8di skr\xc4\x8denje okon\xc4\x8dine. Od takrat je napredek v razumevanju delovanja \xc5\xbeiv\xc4\x8devja sledil razvoju novih raziskovalnih tehnik. Do zgodnjih let 20. stoletja je ve\xc4\x8dina spoznanj izhajala iz novih metod barvanja celic. Dokaj pomembno je bilo barvanje po Golgiju. To obarva le del\xc4\x8dke nevronov, vendar jih prika\xc5\xbee v vsej njihovi kompleksnosti. Prika\xc5\xbee celi\xc4\x8dno telo, dendrite in nevrit. Brez tega barvanja je mo\xc5\xbegansko tkivo pod mikroskopom le nerazlo\xc4\x8den klob\xc4\x8di\xc4\x8d protoplazemskih vlaken, ki jim ni mogo\xc4\x8de dolo\xc4\x8diti strukture. Camillo Golgi in \xc5\xa1panski nevroanatom Santiago Ram\xc3\xb3n y Cajal sta uspe\xc5\xa1no uporabila novo metodo. Opisala sta stotine vrst nevronov, od katerih ima vsaka zna\xc4\x8dilno dendritsko strukturo in vzorec povezanosti._NEWLINE_V prvi polovici 20. stoletja so dose\xc5\xbeki v elektroniki omogo\xc4\x8dili raziskovanje elektri\xc4\x8dnih potencialov \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih celic. To se je odrazilo na biofiziki akcijskega potenciala, ki sta jo prou\xc4\x8devala tudi Alan Hodgkin in Andrew Huxley, in na elektrokemi\xc4\x8dnosti sinapse, s katero se je ukvarjal Bernard Katz. Te \xc5\xa1tudije so dopolnile anatomsko sliko s konceptom mo\xc5\xbeganov kot dinami\xc4\x8dne entitete._NEWLINE_V drugi polovici 20. stoletja je razvoj kemije, elektronske mikroskopije, genetike, ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1tva, funkcijskih slikovnih preiskav mo\xc5\xbeganov in drugih podro\xc4\x8dij omogo\xc4\x8dal nova spoznanja o strukturi in funkciji mo\xc5\xbeganov. V ZDA so bila 90. leta uradno razgla\xc5\xa1ena kot desetletje mo\xc5\xbeganov, da bi se poklonili napredku v raziskovanju mo\xc5\xbeganov in spodbudili tovrstne raziskave._NEWLINE_V 21. stoletju se ti trendi nadaljujejo. Uveljavilo se je ve\xc4\x8d novih pristopov, med njimi je tudi metoda z multielektrodo, ki omogo\xc4\x8da snemanje aktivnosti ve\xc4\x8d mo\xc5\xbeganskih celic hkrati. Genetsko in\xc5\xbeenirstvo omogo\xc4\x8da eksperimentalno spreminjanje molekularnih komponent mo\xc5\xbeganov. Genomika omogo\xc4\x8da koreliranje razli\xc4\x8dic v mo\xc5\xbeganski strukturi z razli\xc4\x8dicami v lastnostih DNK."