b'\n_START_ARTICLE_\nMarija (umetnost)\n_START_PARAGRAPH_\nMarija (italijansko Madonna) je predstavitev Marije, bodisi same ali z njenim otrokom Jezusom. Njene slike so osrednje ikone katoli\xc5\xa1ke in pravoslavne cerkve. Beseda je iz italijanske ma donna, kar pomeni \'moja gospa\'. Vrsta Marija in otrok je zelo raz\xc5\xa1irjena v kr\xc5\xa1\xc4\x8danski ikonografiji, razdeljena na \xc5\xa1tevilne tradicionalne podvrste, zlasti v vzhodni pravoslavni ikonografiji, pogosto znana po lokaciji znamenite ikone, kot so Vladimirska Marija, Agiosoritissa, Blachernitissa, itd. ali opisno o prikazani dr\xc5\xbei, kot v Odigitriji, Eleusi, itd._NEWLINE_Izraz Marija v smislu \'slike ali kipa Device Marije\' vstopa v angle\xc5\xa1ko uporabo v 17. stoletju, predvsem v zvezi z deli italijanske renesanse. V vzhodnem pravoslavnem kontekstu so take podobe obi\xc4\x8dajno znane kot Theotokos. \'Marija\' se lahko na splo\xc5\xa1no uporablja za predstavitve Marije z ali brez otroka Jezusa, je osrednji lik slike, ki jo lahko obkro\xc5\xbeajo angeli ali svetniki. Druge vrste Marijinih slik imajo pripovedni kontekst, ki prikazuje prizore iz \xc5\xbdivljenja Device, npr. Marijino oznanjenje._NEWLINE_Najzgodnej\xc5\xa1e upodobitve Marije so \xc5\xa1e vedno iz zgodnjega kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva (2. do 3. stoletja) in jih najdemo v katakombah v Rimu. So v narativnem kontekstu. Klasi\xc4\x8dni posnetki \'Marije\' ali \'Theotokos\' so se razvili v 5. stoletju, saj se je \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje Marije pove\xc4\x8dalo po tem, ko je leta 431 koncil v Efezu formalno potrdil njen status kot \xc2\xbbMati Bo\xc5\xbeja\xc2\xab\xc2\xa0ali Theotokos (\'prina\xc5\xa1alka Boga\'). Ikonografija Theotokos, ki se je razvila v 6. do 8. stoletju, je v srednjem veku (12. do 14. stoletje) v vzhodnem pravoslavnem in latinskem okolju postala zelo pomembna. Po tradiciji iz 8. stoletja se je Marijina ikonografija vrnila k portretu, ki ga je o\xc5\xbeivil  evangelist Luka, s \xc5\xa1tevilnimi ikonami (kot je Panagia Portaitissa), ki so trdile, da predstavljajo to izvirno ikono ali jo neposredno kopirajo. V zahodni tradiciji so upodobitve Marije mo\xc4\x8dno raz\xc5\xa1irili renesan\xc4\x8dni mojstri, kot so Duccio, Leonardo da Vinci, Michelangelo, Rafael Santi, Giovanni Bellini, Caravaggio in Peter Paul Rubens (nadalje pa nekateri modernisti, kot sta Salvador Dal\xc3\xad in Henry Moore), medtem ko se vzhodna pravoslavna ikonografija bolj dr\xc5\xbei podedovanih tradicionalnih tipov._NEWLINE_Med najbolj znanimi upodobitvami na Slovenskem je upodobitev Marije (pogosto tudi Brezjanska Marija) v baziliki Marije Pomagaj na Brezjah na Gorenjskem (Leopold Layer, domnevno 1814).\n_START_SECTION_\nTerminologija\n_START_PARAGRAPH_\nLiturgija, ki prikazuje Marijo kot mo\xc4\x8dnega posrednika (liturgi\xc4\x8dne hvalnice akatist jo \xc4\x8dastijona ikonah), se je v 8. stoletju prenesla iz gr\xc5\xa1ke v latinsko tradicijo. Gr\xc5\xa1ki naslov \xce\x94\xce\xb5\xcf\x83\xcf\x80\xce\xbf\xce\xb9\xce\xbd\xce\xb1 (Despoina) je bil sprejet kot latinska Domina \'gospa\'. Srednjeve\xc5\xa1ka italijanska Ma Donna (\'moja gospa\') odra\xc5\xbea Mea Domina, medtem ko je bila Nostra Domina (\xce\xb4\xce\xb5\xcf\x83\xcf\x80\xce\xbf\xce\xb9\xce\xbd\xce\xaf\xcf\x82 \xe1\xbc\xa1\xce\xbc\xe1\xbf\xb6\xce\xbd) sprejeta v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini, kot Nostre Dame (\'Na\xc5\xa1a gospa\') ._NEWLINE_Ta imena ka\xc5\xbeejo na pove\xc4\x8dano pomembnost kulta device in pomembnost umetnosti v slu\xc5\xbebi Marijinega \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denja v poznem srednjeve\xc5\xa1kem obdobju. V 13. stoletju, \xc5\xa1e posebej s pove\xc4\x8danim vplivom vite\xc5\xa1tva in aristokratske kulture na poezijo, pesmi in vizualne umetnosti, je Marija zastopana kot kraljica nebes, pogosto ustoli\xc4\x8dena. Marija je pomenila, da je ve\xc4\x8d ljudi opozorila na teolo\xc5\xa1ki koncept, ki daje visoko vrednost \xc4\x8distosti ali nedol\xc5\xbenosti. To je tudi barva njenega obla\xc4\x8dila. Modra barva simbolizira \xc4\x8distost, nedol\xc5\xbenost in kraljevskost. _NEWLINE_Italijanski izraz Madonna je posebej ozna\xc4\x8deval marijansko umetnost italijanske renesanse. V tem smislu se Madonna ali Madonna z otrokom uporablja za posebna umetni\xc5\xa1ka dela, zgodovinsko ve\xc4\x8dinoma italijanskih del. Madonna se lahko imenuje tudi Devica ali Na\xc5\xa1a gospa, vendar se Madonna obi\xc4\x8dajno ne uporablja za vzhodna dela.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1a predstavitev Marije in otroka je lahko stenska slika v katakombah v Priscilli v Rimu, v kateri sede\xc4\x8da Marija doji otroka, ki obra\xc4\x8da glavo proti gledalcu. _NEWLINE_Prve dosledne predstavitve Matere in otroka so se razvile v vzhodnem cesarstvu, kjer je kljub ikonoklasti\xc4\x8dnim naporom v kulturi, ki je zavra\xc4\x8dala fizi\xc4\x8dno predstavitev idolov, spo\xc5\xa1tovanje \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denih podob izra\xc5\xbeeno v ponovitvi ozkega nabora zelo konvencionalnih tipov, ponavljajo\xc4\x8de se slike poznane kot ikone (gr\xc5\xa1ko \'slika\'). Ob obisku v Konstantinoplu leta 536 je bil Pape\xc5\xbe Agapit I. obto\xc5\xbeen, da nasprotuje \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denju bo\xc5\xbeanstva in predstavitvi njene podobe v cerkvah . Vzhodni primeri ka\xc5\xbeejo, da je ob kronanju Marija celo oble\xc4\x8dena v zaprto bizantinsko biserno krono z obeski, z otrokom Jezusom na naro\xc4\x8dju. _NEWLINE_Na zahodu so v zgodnjem srednjem veku modeli pozorno sledili hierarhi\xc4\x8dnim bizantinskim modelom, toda s pove\xc4\x8danim pomenom kulta Device v 12. in 13. stoletju se je razvilo veliko razli\xc4\x8dnih tipov, da bi zadovoljili poplavo bolj intenzivno osebnih oblik pobo\xc5\xbenosti. V obi\xc4\x8dajnih gotskih in renesan\xc4\x8dnih tipih Devica Marija sedi z dojen\xc4\x8dkom Jezusom v naro\xc4\x8dju ali ga obdaja z rokami. V zgodnjih predstavitvah je Devica kronana, otroka pa se lahko popolnoma zaveda, dviga roko v blagoslov. V italijanski varianti iz 15. stoletja otroka gleda Janez Krstnik._NEWLINE_Pozne gotske skulpture Device in otroka lahko prikazujejo stoje\xc4\x8do devico z otrokom v rokah. Ikonografija se razlikuje med javnimi in zasebnimi slikami, ki so na voljo v manj\xc5\xa1em obsegu in so namenjene osebnemu \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denju v prostoru: Doje\xc4\x8da Devica (kot je Madonna Litta, pripisana Leonardu da Vinciju) je slika, ki je bila v veliki meri omejena na zasebne prostore.\n_START_SECTION_\nZgodnje upodobitve\n_START_PARAGRAPH_\nPo Efe\xc5\xa1kem koncilu leta 431, ko je bil potrjen njen status Theotokos (\'Prina\xc5\xa1alka Boga\') se je za\xc4\x8delo veliko \xc5\xa1irjenje kulta Marije; do takrat je bila predmet nekega spora, \xc4\x8deprav predvsem zaradi razlogov, povezanih z argumenti nad naravo Kristusa. V mozaikih v cerkvi Santa Maria Maggiore (Bazilika Marije Sne\xc5\xbene, Rim) v Rimu iz let 432-40, takoj po koncilu, \xc5\xa1e ni prikazana s svetni\xc5\xa1kim sijem, prav tako pa ni prikazana v prizorih Kristusovega rojstva, \xc4\x8deprav je vklju\xc4\x8dena v Poklon sv. Treh kraljev._NEWLINE_Do naslednjega stoletja je bil uveljavljena ikonska upodobitev kronane Device, ki nosi otroka Jezusa, kot v primeru edine skupine ikon, ki so ohranjene iz tega obdobja, v samostanu svete Katarine na Sinaju v Egiptu. Ta vrsta upodobitve, s prefinjenimi spreminjajo\xc4\x8dimi se razlikami poudarkov, je ostala glavni vzorec prikazov Marije do dana\xc5\xa1njih dni. Podoba na gori Sinaj uspeva zdru\xc5\xbeiti dva vidika Marije, opisana v Magnificatu, njeno poni\xc5\xbenost in njeno vzvi\xc5\xa1enost nad drugimi ljudmi in ima nad samo Bo\xc5\xbejo roko, ki jo gledajo nadangeli. Zgodnja ikona Device kot kraljice je v cerkvi Santa Maria v Trastevereju v Rimu, ki je bila 705-707 podkrepljena s kle\xc4\x8de\xc4\x8do figuro pape\xc5\xbea Janeza VII., pomembnega promotorja kulta Device, ki mu dojen\xc4\x8dek Jezus podaja svojo roko. Ta tip je bil dolgo omejen na Rim. Pribli\xc5\xbeno pol ducata razli\xc4\x8dnih ikon Device in otroka v Rimu od 6. do 8. stoletja predstavljata ve\xc4\x8dino upodobitev, ki so se ohranile iz tega obdobja. _NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je ikonografija Kristusovega rojstva imela obliko, osredoto\xc4\x8deno na Marijo, ki se je ohranila v dana\xc5\xa1njem \xc4\x8dasu v vzhodnem pravoslavju in so zahodne upodobitve ostale do srednjega veka. Razvijali so se drugi pripovedni prizori bizantinskih ciklov \xc5\xbdivljenje Device, ki so se nana\xc5\xa1ali na apokrifne vire, da bi napolnili Marijino \xc5\xbeivljenje pred oznanjenjem. V tem \xc4\x8dasu je politi\xc4\x8dni in gospodarski propad zahodnega rimskega cesarstva pomenil, da se zahodna, latinska cerkev ni mogla soo\xc4\x8diti z razvojem tak\xc5\xa1ne prefinjene ikonografije in se je mo\xc4\x8dno oprla na bizantinski razvoj._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1a ohranjena podoba v zahodnem iluminiranem rokopisu Marija in otrok prihaja iz Knjige iz Kellsa iz okoli leta 800 (podobna je gravirana podoba na pokrovu krste sv. Kutberta iz leta 698) in \xc4\x8deprav je veli\xc4\x8dastno okra\xc5\xa1ena v slogu oto\xc5\xa1ke keltske umetnosti, lahko risanje figur opisujemo kot precej surove v primerjavi z bizantinskim obdobjem. To je bila pravzaprav nenavadna vklju\xc4\x8ditev v knjigo evangelijev. Slike Device so se po\xc4\x8dasi pojavljale v velikem \xc5\xa1tevilu v rokopisni umetnosti, dokler ni bila v 13. stoletju oblikovana Knjiga ur (latinsko Liber horarum)._NEWLINE_Marija v poni\xc5\xbenosti, ki jo je naredil Domenico di Bartolo leta 1433, velja za eno najbolj inovativnih podob \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denja iz zgodnje renesanse.\n_START_SECTION_\nBizantinski vplivi na zhodu\n_START_PARAGRAPH_\nZelo malo zgodnjih podob Device Marije je ohranjenih, \xc4\x8deprav ima upodobitev Marije korenine v starih slikovnih in kiparskih tradicijah najzgodnej\xc5\xa1e kr\xc5\xa1\xc4\x8danske skupnosti po vsej Evropi, Severni Afriki in na Bli\xc5\xbenjem vzhodu. Pomembne v italijanski tradiciji so bizantinske ikone, \xc5\xa1e posebej tiste iz Konstantinopla (danes Carigrad), sredi\xc5\xa1\xc4\x8da najdalj\xc5\xa1e, trdo\xc5\xbeive srednjeve\xc5\xa1ke civilizacije, katerih ikone so sodelovale v \xc5\xbeivljenju ljudi in so slovele po svojih \xc4\x8dude\xc5\xbenih lastnostih. Bizanc (324-1453) se je videl kot pravi Rim, \xc4\x8de gr\xc5\xa1ko govore\xc4\x8di kr\xc5\xa1\xc4\x8danski imperij s kolonijami Italijanov, ki so \xc5\xbeiveli med dr\xc5\xbeavljani in so sodelovali v kri\xc5\xbearskih vojnah na mejah dr\xc5\xbeave in na koncu, plenili cerkve, pala\xc4\x8de in samostane. Pozneje v srednjem veku, je bila kretska \xc5\xa1ola glavni vir ikon za Zahod in umetniki so lahko prilagodili svoj slog zahodni ikonografiji kadar je bilo to potrebno._NEWLINE_\xc4\x8ceprav so bile tatvine eden od na\xc4\x8dinov pridobivanja bizantinskih slik, ki so na\xc5\xa1le svojo pot na zahod v Italijo, je razmerje med bizantinskimi ikonami in italijanskimi podobami Marije veliko bolj bogata in zapletena. Bizantinska umetnost je igrala dolgo in klju\xc4\x8dno vlogo v zahodni Evropi, \xc5\xa1e posebej ko so bila bizantinska ozemlja vklju\xc4\x8dena v dele vzhodne Evrope, v Gr\xc4\x8dijo in samo Italijo. Bizantinski rokopisi, slonovina, zlato, srebro in razko\xc5\xa1ne tkanine so potovali skozi Zahod. V Bizancu je bilo obi\xc4\x8dajno Marijino ime Bogorodica (Theotokos) ali Mati Bo\xc5\xbeja, namesto Devica Marija in verjeli so, da je odre\xc5\xa1enje v \xc4\x8dasu Bo\xc5\xbejega u\xc4\x8dlove\xc4\x8denja, bilo poslano vernikom.. Ta teolo\xc5\xa1ki koncept ima sliko v podobi Marije, ki dr\xc5\xbei svojega otroka sina._NEWLINE_Najbolj pomembno za bizantinsko dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino Marije je: prvi\xc4\x8d, najzgodnej\xc5\xa1a ohranjena samostojna podobe Device Marije se nahaja v Rimu, sredi\xc5\xa1\xc4\x8du kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva srednjeve\xc5\xa1kega Zahoda. Ena od njih je pomembna posest bazilike Santa Maria v Trastevere, eni od \xc5\xa1tevilnih rimskih cerkva, posve\xc4\x8denih Mariji. Drugo, razbit, prebarvan duh svojega nekdanjega jaza, je bil \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8den v  Panteonu, tem velikem arhitekturnem \xc4\x8dudu starega rimskega imperija, ki je bil posve\xc4\x8den Mariji, kot izraz zmagoslavja Cerkve. Obe povezujeta bizantinsko tradicijo v smislu medija, se pravi, tehnike in materialov slik, prvotno pobarvanih v temperi (rumenjak in zemeljski pigmenti) na lesenih plo\xc5\xa1\xc4\x8dah. V tem pogledu delijo starodavno rimsko dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino bizantinske ikone. Drugi\xc4\x8d, deljenje ikonografije ali vsebine. Vsaka slika poudarja vlogo matere Marije, jo predstavlja v odnosu do svojega sina otroka. Te\xc5\xbeko je oceniti datume teh najzgodnej\xc5\xa1ih podob, zdi pa se, da so v prvi vrsti dela 7. in 8. stoletja.\n_START_SECTION_\nPozno srednjeve\xc5\xa1ko obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nDo o\xc5\xbeivitve monumentalnega tabelnega slikarstva v Italiji med 12. in 13. stoletja, so bile te podobe Marije v ospredju izven Rima, \xc5\xa1e posebej v vsej Toskani. Medtem ko so \xc4\x8dlani fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskih in dominikanskih bera\xc5\xa1kih redov naro\xc4\x8dali prve table, so te postale priljubljene v samostanih, \xc5\xbeupnijskih cerkvah in domovih. Nekatere podobe Marije so bile pla\xc4\x8dane za lai\xc4\x8dne organizacije imenovane bratov\xc5\xa1\xc4\x8dine, ki so se sre\xc4\x8devali in peli hvalnice Marije v kapelah v novo obnovljenih, prostornih cerkvah v\xc4\x8dasih posve\xc4\x8deni njej. Pla\xc4\x8devanje za tak\xc5\xa1no delo se lahko obravnava tudi kot oblika \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denja. Za okrasitev oltarjev, pa tudi okvirjev Marijinih slik so uporabljali zlato in osvetlitev z oljnimi svetilkami in sve\xc4\x8dami. \xc5\xa0e bolj dragocen je svetlo moder pla\xc5\xa1\xc4\x8d obarvan z lapisom lazuli, kamnom, uvo\xc5\xbeenim iz Afganistana._NEWLINE_To velja za eno najbolj znanih, inovativnih in monumentalnih del, ki jih je Duccio izdelal za Laudesije v Santa Maria Novella v Firencah. Pogosto obseg dela pove veliko o njegovi prvotni funkciji. Pogosto je navedeno da bi Rucellian Madonna (c. 1285), tabelna slika na gledalca ponujala vizualni fokus na \xc4\x8dlane bratov\xc5\xa1\xc4\x8dine Laudesi, ko so peli hvalnice sliki. Duccio je naredil podobo kronane Marije za visoki oltar stolnice v Sieni, njegov doma\xc4\x8di kraj. Znana kot Maesta (1308-11), slika predstavlja par v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du gosto poseljenega dvora v osrednjem delu, s kompleksnim mizarskim delom dvignjenim na podlagi predele (podstavek za oltar) z naturalisti\xc4\x8dnim prizorom in stoje\xc4\x8dimi figurami prerokov in svetnikov. Po drugi strani pa je v Narodni galeriji v Londonu najdena skromna slika Marije kot poldolge figure, ki jo dr\xc5\xbei v nepozabnem intimnem prikazu. To je o\xc4\x8ditno zasebno \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega bogata\xc5\xa1a, ki naj bi najel enega od najpomembnej\xc5\xa1ih italijanskih umetnikov tistega \xc4\x8dasa._NEWLINE_Privilegiranemu lastniku ni treba iti v cerkev, da bi izrekel svoje molitve ali se spovedal za odre\xc5\xa1itev; moral je le odpreti tabernakelj v zasebnosti. Duccio in njegovi sodobniki so podedovali zgodnje slikarske navade, ki so se ohranjale, da bi s svojim avtorstvom dali avtoriteto tradiciji._NEWLINE_Kljub vsem novostim Marijinih slikarjev v 13. in 14. stoletju se lahko Marjo navadno prepozna na podlagi njene obleke. Ona je mati novorojen\xc4\x8dka, nosi moder pla\xc5\xa1\xc4\x8d nad rde\xc4\x8dim obla\xc4\x8dilom. Ta pla\xc5\xa1\xc4\x8d tipi\xc4\x8dno pokriva njeno glavo, kjer v\xc4\x8dasih lahko vidimo prosojno tan\xc4\x8dico. Ima otroka Jezusa, ki si deli njen svetni\xc5\xa1ki sij in njeno kraljevsko dr\xc5\xbeo. Pogosto pogled usmerja na gledalca, slu\xc5\xbei kot posrednik za molitve, ki izhajajo iz kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva, nanjo in \xc5\xa1ele nato njenemu sinu. Poznosrednjeve\xc5\xa1ki italijanski umetniki so sicer sledili trendom bizantinske ikonografije, a so razvili svoje lastne metode prikazovanja Marije. V\xc4\x8dasih je Marija s kompleksno vezjo prevzela obliko tesnega, intimnega trenutka ne\xc5\xbenosti, ki je v \xc5\xbealosti nagnjena in ima o\xc4\x8di samo zanj._NEWLINE_Medtem ko je ta prispevek osredoto\xc4\x8den na upodobitev Marije v slikarstvu, je treba omeniti tudi  stenske dekoracije, mozaik ali freske na zunanjih in notranjih sveti\xc5\xa1\xc4\x8dih. Najdena je visoko nad apsido ali vzhodnim koncem cerkve, kjer se liturgija praznuje na zahodu. Oblikovana je lahko bodisi kot majhen kipec za zasebno \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje, kot tudi velik kiparski relief in samostojna skulptura. Giottov narativni cikel v kapeli Arena, poleg Scrovegnijeve dru\xc5\xbeinske pala\xc4\x8de v Padovi, je kot sveta drama, njena podoba pa navdihuje enega najpomembnej\xc5\xa1ih freskantov v italijanskem slikarstvu. Ta program datira v prvo desetletje 14. stoletja._NEWLINE_Italijanski umetniki 15. stoletja so nadalje hvale\xc5\xbeni za tradicije, ustanovljene v predstavitvi Marije v 13. in 14. stoletju.\n_START_SECTION_\nRenesansa\n_START_PARAGRAPH_\nMedtem ko sta bila 15. in 16. stoletje \xc4\x8das, ko so italijanski slikarji raz\xc5\xa1irili svoj repertoar z zgodovinskimi dogodki, samostojnimi portreti in mitolo\xc5\xa1kimi predmeti, je kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo ohranilo mo\xc4\x8dno zavzetost za svojo slu\xc5\xbebo. Ve\xc4\x8dina umetni\xc5\xa1kih del iz tega obdobja je sveta. Medtem ko je obseg verskih predmetov vseboval predmete iz Stare zaveze in podobe svetnikov, katerih kulti datirajo po kodifikaciji Biblije, je Marija ostala prevladujo\xc4\x8d subjekt v ikonografiji renesanse._NEWLINE_Leonardo da Vinci, Michelangelo in Rafael, Giorgione, Giovanni Bellini in Tizian so bili nekateri najbolj ugledni italijanski slikarji 16. stoletja, ki so obdelovali to temo. Marijine slike Fra Angelica, fra Filippo Lippija, Mantegne in Piera della Francesca \xc5\xa1e zlasti, med ne\xc5\xa1teto drugimi. Tema je bila enako priljubljena v zgodnjem nizozemskem slikarstvu kot v preostalem delu Severne Evrope._NEWLINE_Predmet, ki je ohranil najve\xc4\x8djo mo\xc4\x8d vseh teh ljudi, je ostala materinska vez, \xc4\x8deprav so drugi subjekti, zlasti blagoslov in kasneje koncept Brezmade\xc5\xbene, pripeljali do ve\xc4\x8djega \xc5\xa1tevila slik, ki so predstavljale samo Marijo, brez njenega sina. Kot spominska podoba je Piet\xc3\xa0 postala pomemben subjekt, ki je na novo osvobojen svoje nekdanje vloge v pripovednih ciklusih, deloma tudi izrastek popularnih \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denih kipov v Severni Evropi. Tradicionalno je Marija prikazana ko izra\xc5\xbea so\xc4\x8dutje, \xc5\xbealost in ljubezen, po navadi v zelo obremenjenih, \xc4\x8dustvenih umetni\xc5\xa1kih delih, \xc4\x8deprav najbolj znano, zgodnje Michelangelovo delo uni\xc4\x8di znake \xc5\xbealovanja. Ne\xc5\xbenost, ki bi jo navadna mati \xc4\x8dutila do svojega ljubljenega otroka je ujeta, izzvanjajo\xc4\x8d trenutek, ko je prvi\xc4\x8d dr\xc5\xbeala svojega otroka sin Kristusa. Gledalec, po vsem tem so\xc4\x8dustvuje, deli obup matere, ki dr\xc5\xbei telo svojega kri\xc5\xbeanega sina.\n_START_SECTION_\nSodobne slike\n_START_PARAGRAPH_\nV nekaterih evropskih dr\xc5\xbeavah, kot so Nem\xc4\x8dija, Italija in Poljska so kipi Matere bo\xc5\xbeje na voljo na zunanji strani mestnih hi\xc5\xa1 ali ob cestah v manj\xc5\xa1ih ograjenih prostorih._NEWLINE_V Nem\xc4\x8diji je kip na zunanji strani stavbe imenovan Hausmadonna (hi\xc5\xa1na Marija). Nekateri segajo v srednji vek, nekateri so narejeni danes. Obi\xc4\x8dajno jih najdemo na nivoju drugega nadstropja ali vi\xc5\xa1je in pogosto na vogalu hi\xc5\xa1e. V mnogih mestih so bile tak\xc5\xa1ne skulpture najdene v ve\xc4\x8djih koli\xc4\x8dinah; Mainz na primer, naj bi jih imel ve\xc4\x8d kot 200, ve\xc4\x8dina pred drugo svetovno vojno ._NEWLINE_V Italiji je obcestna Marija pogosta na strani stavb in ob cestah v majhnih zaprtih prostorih. Od njih se pri\xc4\x8dakuje, da bodo prinesli duhovno olaj\xc5\xa1avo ljudem, ki bodo \xc5\xa1li mimo . Nekateri Marijini kipi so postavljeni okoli italijanskih mest in vasi kot varuhi ali kot spomin na poro\xc4\x8dilo o \xc4\x8dude\xc5\xbeu. _NEWLINE_Leta 1920, so H\xc4\x8dere ameri\xc5\xa1ke revolucije polo\xc5\xbeile kipe imenovane Madonna of the Trail od obale do obale, ki naj bi ozna\xc4\x8devale pot Staro dr\xc5\xbeavno cesto in Santa Fe Trail.\n_START_SECTION_\nIslamski pogled\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi pomemben stik med islamom in podobo Marije pravijo, da se je zgodil med preroka Mohamedovem osvajanju Meke. Na vrhuncu svoje misije leta 629, je Mohamed osvojil Meko z muslimansko vojsko, pri \xc4\x8demer je bil prvi ukrep "\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje" Kabe, pri \xc4\x8demer je odstranil vse predislamske poganske slike in idole iz notranjosti templja. Po poro\xc4\x8dilih, ki so jih zbrali Ibn Ishaq in al-Azraqi, pa je Mohamed z roko za\xc5\xa1\xc4\x8ditil sliko Marije in Jezusa in fresko Abrahama in ju ukazal pustiti. Po besedah zgodovinarja Barnaby Rogersona je \xc2\xbbMohamed dvignil roko za za\xc5\xa1\xc4\x8dito ikone Device z detetom in Abrahamove slike, sicer pa so njegovi tovari\xc5\xa1i razbili notranjost, o\xc4\x8distili kup votivnih zakladov, kultnih pripomo\xc4\x8dkov, kipcev in vise\xc4\x8dih obeskov\xc2\xab. Islamski u\xc4\x8denjak Martin Lings pripoveduje o dogodku v svoji biografiji o preroku: \xc2\xbbKristjani so v\xc4\x8dasih pri\xc5\xa1li \xc4\x8dastiti sveti\xc5\xa1\xc4\x8de Abrahama in so bili dobrodo\xc5\xa1li tako kot vsi ostali. Poleg tega je bil enemu kristjanu dovoljeno in bil je celo vzpodbujen, da je na notranjo steno Kabe naslikal ikono Device Marije in otroka Kristusa, ki je ostro nasprotovala vsem ostalim slikam. Toda Kurej\xc5\xa1 je bil bolj ali manj neob\xc4\x8dutljiv na ta kontrast: za njih je bilo preprosto vpra\xc5\xa1anje pove\xc4\x8danja mno\xc5\xbeice idolov za \xc5\xa1e dva; in delno je bila njihova strpnost, ki jih je naredila tako nepopravljiva ... Poleg ikone Device Marije in otroka Jezusa in slike starega \xc4\x8dloveka, ki je rekel, da je Abraham, so bile stene v notranjosti prekrite s slikami poganskih bo\xc5\xbeanstev. Prerok, ki je z roko za\xc5\xa1\xc4\x8ditil  ikono, je Osmanu ibn Affanu povedal, da so bile vse druge slike, razen Abrahama, izbrisane.\xc2\xab'