b'\n_START_ARTICLE_\nSen kresne no\xc4\x8di (Mendelssohn)\n_START_PARAGRAPH_\nSen kresne no\xc4\x8di je naslov programske glasbe Felixa Mendellssohna. Celotna skladba sestoji iz dveh delov, Uverture in Scenske glasbe, ki sta bila komponirana v razmiku 17-ih let. Drugi del, ki je naslovljen kot Scenska glasba, sestoji iz 12- ih stavkov. Celotno glasbeno delo se izvaja redko, ve\xc4\x8dinoma le kot izbor posameznih stavkov te slavne skladbe.\n_START_SECTION_\nUvertura\n_START_PARAGRAPH_\nUvertura je zgrajena kot popolna sonatna oblika in spominja na prvi stavek simfoni\xc4\x8dnega dela. \xc5\xa0tirje uvodni akordi pihalnih instrumentov nas prestavijo v \xc4\x8darobni svet vilinskih bitij. (Akordi sestavljajo E-durovo kadenco, ki se namesto s toniko za\xc4\x8dne s subdominanto, in se ponovijo \xc5\xa1e pred reprizo in na koncu uverture.) Sledi jim lahkotni ples \xc5\xa1kratov v godalih. Ta preide v tako imenovano Oberonovo temo. Krepko melodijo v odprtem E-duru odigra ves orkester. Za njo pride na vrsto liri\xc4\x8dna stranska tema, ki predstavlja \xc4\x8dustva zaljubljencev. Tretji del ekspozicije predstavlja vesel ljudski ples, v katerem lahko prepoznamo tudi oslovsko ogla\xc5\xa1anje mojstra tkalca v ponovljenem intervalu velike none navzdol. Uvertura je imela \xc5\xbee ob svojem nastanku velikanski uspeh. Hvalili so jo tudi mojstri, kot sta Schumann in Berlioz in pomeni prvo veliko zmagoslavje v karieri skladatelja, dirigenta, pianista, pedagoga in glasbenega organizatorja, ki se ji je Mendelssohn predajal do zadnjega vlakna svoje mo\xc4\x8di in mu je poleg svetovne slave prinesla tudi iz\xc4\x8drpanost in prerani grob.\n_START_SECTION_\nScenska glasba\n_START_PARAGRAPH_\nScensko glasbo za Sen kresne no\xc4\x8di je ustvaril leta 1843, ko je deloval kot glasbeni direktor v Berlinu. Uverture ni ve\xc4\x8d spreminjal. Napisal je \xc5\xa1e dvanajst stavkov, celotno delo pa ve\xc4\x8dinoma ilustrira pravlji\xc4\x8dni del dramskega zapleta. Stavka Scherzo in Kora\xc4\x8dnica pal\xc4\x8dkov spremljata prvi nastop vilinskih bitij in utripanje glasbe vsebuje poleg rahlosti \xc4\x8darobnega sveta tudi gro\xc5\xbenjo, ko se na odru pojavi \xc5\xa0krat, ki bo priklical temne sile iz du\xc5\xa1evnosti spe\xc4\x8dih mladih ljudi. Nastop Oberona in njegovega spremstva naznani kratka kora\xc4\x8dnica pal\xc4\x8dkov, nastop Titanije pa vilinska bitja spremljajo z uspavanko. Pesem naj bi odgnala od njihove kraljice zle sile in jo zazibala v sladke sanje. \xc4\x8cetrti stavek, Andante \xe2\x80\x93 Allegro molto zaznamuje zli u\xc4\x8dinek Oberonove in \xc5\xa0kratove \xc4\x8darovnije, Hermijino nesre\xc4\x8do in zmedeno strast vilinske kraljice. Nokturno prikazuje trenutek, ko se v Oberonovem srcu zgane usmiljenje do nesre\xc4\x8dne zmedenosti uro\xc4\x8denih zaljubljencev in Titanije. Spevna melodija v rogovih spada med najlep\xc5\xa1a mesta romanti\xc4\x8dne glasbe. Urok se zlomi in zdru\xc5\xbeitev parov proslavi najslavnej\xc5\xa1a med poro\xc4\x8dnimi kora\xc4\x8dnicami._NEWLINE_Dogajanje se preseli v Atene. \xc5\xbdaloigro o Piramu in Tisbi v izvedbi mojstrov obrtnikov spremlja \xc5\xbealna kora\xc4\x8dnica, tej pa sledi veseli ples klovnov. V njem prepoznamo tretjo temo iz uverture z zna\xc4\x8dilnim stiliziranim oslovskim krikom. Rajanje ob trojni svatbi sklene kratka ponovitev poro\xc4\x8dne kora\xc4\x8dnice, potem pa se s pesmijo od nas poslovijo tudi vilinska bitja. Sen kresne no\xc4\x8di nas zapusti zasanjane in zami\xc5\xa1ljene nad nestalnostjo in neobvladljivostjo na\xc5\xa1ega notranjega sveta._NEWLINE_Scenska glasba je bila z velikim uspehom prvi\xc4\x8d izvedena ob uprizoritvi Sna kresne no\xc4\x8di 14. oktobra 1843 v dvornem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du pruskega kralja v Potsdamu. Predstavo je re\xc5\xbeiral sam prevajalec Ludwig Tieck. Po poro\xc4\x8dilih iz tistega \xc4\x8dasa sode\xc4\x8d so v romanti\xc4\x8dnih uprizoritvah v gledali\xc5\xa1\xc4\x8du predvsem poudarjali pravlji\xc4\x8dnost Shakespearove igre. V na\xc5\xa1em \xc4\x8dasu re\xc5\xbeiserji pri interpretaciji tega dramskega besedila radi potencirajo igro seksualnih simbolov in manifestacije neukro\xc4\x8denega libida, ki obvladuje \xc4\x8dlovekovo nezavedno. V Mendelssohnovi glasbi so te prvine sublimirane v estetiki visoke romantike. Njegova umetnost odkriva lepoto v skladnosti in spravi med neugla\xc5\xa1enimi plastmi \xc4\x8dlovekove osebnosti. Vero v uresni\xc4\x8dljivost te ubranosti je \xc5\xbee naslednja generacija evropskih romantikov za vedno izgubila in prav zaradi nje nas Mendelssohnova glasba vedno znova o\xc4\x8dara in potola\xc5\xbei.'