b"\n_START_ARTICLE_\nCarlos \xc5\xa0akal\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nIlich Ram\xc3\xadrez S\xc3\xa1nchez se je rodil v Micheleni v Venezueli. Njegov o\xc4\x8de je bil premo\xc5\xbeen odvetnik mo\xc4\x8dno poudarjenega marksisti\xc4\x8dnega in komunisti\xc4\x8dnega svetovnega nazora. Tako je svojega sina poimenoval Ilich po svojem vzorniku Vladimirju Ilj\xc3\xad\xc4\x8du Leninu, kljub pro\xc5\xa1njam matere, da bi dobil kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko ime. Njegovima mlaj\xc5\xa1ima bratoma je ime Lenin in Vladimir._NEWLINE_Obiskoval je \xc5\xa1olo v Caracasu in se pri desetih letih pridru\xc5\xbeil podmladku venezuelske komunisti\xc4\x8dne partije. Januarja 1966 naj bi se z o\xc4\x8detom udele\xc5\xbeil predavanj in treningov gverilskega vojskovanja, ki jih je organizirala kubanska obve\xc5\xa1\xc4\x8devalna slu\xc5\xbeba. _NEWLINE_Naslednje leto sta se star\xc5\xa1a lo\xc4\x8dila in Ilich se je z mamo preselil v London. Tam je nadaljeval \xc5\xa1olanje na Stafford House Tutorial Collegeu v Kensingtonu in London School of Economics. To mu je precej pomagalo pri njegovih jezikovnih sposobnostih. Tako naj bi poleg \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dine govoril tudi rusko in arabsko ter angle\xc5\xa1ko in francosko. Leta 1968 je o\xc4\x8de posku\xc5\xa1al njega in brata vpisati na pari\xc5\xa1ko Sorbono, a je na koncu izbral moskovsko univerzo Patrice Lumumba. V \xc4\x8dasu \xc5\xa1tudija v Moskvi naj bi ga za sodelovanje pridobil KGB. Leta 1970 je bil izklju\xc4\x8den iz univerze, ker je sodeloval na uli\xc4\x8dnih demonstracijah arabskih \xc5\xa1tudentov, kar je veljalo za protisovjetsko.\n_START_SECTION_\nLjudska fronta za osvoboditev Palestine\n_START_PARAGRAPH_\nIz Moskve je odpotoval v Bejrut, kjer se je julija 1970 pridru\xc5\xbeil Ljudski fronti za osvoboditev Palestine (PFLP).  Poslan je bil na \xc5\xa1olanje v kamp za urjenje gverilcev, ki je le\xc5\xbeal na obrobja Amana v Jordaniji._NEWLINE_Tam je tudi dobil svoj vzdevek Carlos. Po koncu urjenja je aktivno sodeloval v PFLP in se bojeval proti jordanski vojski med \xc4\x8drnim septembrom v Jordaniji. Po izgonu palestinskih organizacij iz Jordanije se je vrnil v Bejrut. Poslan je na trening pod vodstvom Vadija Hadada, ki je bil vodja PFLP-ja. _NEWLINE_Toda Carlos je kmalu zapustil Libanon in se vrnil v London, kjer je \xc5\xa1tudiral na \xc5\xa1oli Polytechnic of Central London in \xc5\xa1e naprej delal za PFLP. Leta 1973 je izvedel svojo prvo nalogo za PFLP, ko je posku\xc5\xa1al umoriti judovskega poslovne\xc5\xbea in podpredsednika Britanske sionisti\xc4\x8dne federacije Josepha Sieffa kot ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje za umor gledali\xc5\xa1kega upravnika Mohameda Boudio in vodjo evropskih operacij PFLP-ja, ki ga je ubil izraelski Mosad._NEWLINE_Carlos je priznal odgovornost tudi za spodletel bombni napad na v londonsko banko Hapoalim in podstavitve bomb pod avtomobile treh francoskih novinarjev, ki so jih obto\xc5\xbeili proizraelskih te\xc5\xbeenj.Prav tako trdi, da je kriv tudi za bombni napad restavracije v Parizu, kjer sta v napadu umrla dva \xc4\x8dloveka, 30 ljudi pa je bilo ranjenih. Kasneje je sodeloval pri dveh neuspe\xc5\xa1nih raketnih napadih na letali izraelskega prevoznika El Al na letali\xc5\xa1\xc4\x8du Orly pri Parizu. Napada sta se zgodila 13. in 15. januarja 1975._NEWLINE_27. junija 1975 so francoski agenti ujeli in uspe\xc5\xa1no zasli\xc5\xa1ali Michela Muharbala, Carlosovo kontaktno osebo s PFLP-jem. Ko so trije neoboro\xc5\xbeeni francoski agenti sku\xc5\xa1ali Carlosa prijeti med zabavo v Parizu, je ta na njih streljal in 2 agenta ubil. Ustrelil in ubil je tudi Muharbala. Iz Francije je nato preko Bruslja pobegnil v Bejrut.\n_START_SECTION_\nNapad na OPEC\n_START_PARAGRAPH_\nV Bejrutu je sodeloval pri na\xc4\x8drtovanju napada na sede\xc5\xbe OPEC-a na Dunaju. Tako je 21. decembra 1975 vodil \xc5\xa1est\xc4\x8dlansko skupino, ki je med sre\xc4\x8danjem ministrov za nafto dr\xc5\xbeav ministrov za nafto dr\xc5\xbeav OPEC-a, zajela ve\xc4\x8d 60 talcev, med njimi 11 ministrov. Pri tem so bili med vsesplo\xc5\xa1nim streljanjem ubiti 3 ljudje; avstrijski policist, \xc4\x8dlan libijske delegacije in na OPEC-u zaposleni Ira\xc4\x8dan._NEWLINE_Carlos je zahteval, da avstrijske oblasti objavijo sporo\xc4\x8dilo o palestinski stvari po radiu in televiziji vsaki dve uri. Da bi izognili zagro\xc5\xbeeni usmrtitvi enega talca vsakih 15 minut, je avstrijska vlada privolila v zahtevo in sporo\xc4\x8dilo je bilo predvajano. 22. decembra so teroristi dobili letalo, s katerim so skupaj z 42 talci odleteli v Al\xc5\xbeir. Tam je bilo 30 talcev izpu\xc5\xa1\xc4\x8denih. Drugi pa so skupaj s teroristi poleteli v Libijo, kjer bil del talcev izpu\xc5\xa1\xc4\x8den. Letalo se je nato s preostankom talcev vrnilo v Al\xc5\xbeir, kjer so bili dokon\xc4\x8dno izpu\xc5\xa1\xc4\x8deni vsi talci. Teroristi pa so v Al\xc5\xbeiriji dobili politi\xc4\x8dni azil._NEWLINE_Carlos je kmalu od\xc5\xa1el iz Al\xc5\xbeira preko Libije v Aden, kjer se je sre\xc4\x8dal z nadrejenimi iz PFLP-ja. Na sestanku jim je moral pojasnjevati, zakaj ni ubil iranskega in savdijskega ministra za nafto, ki sta bila med talci. Vodja PFLP-ja Vadi Hadad ga je zaradi tega in kr\xc5\xa1itve dogovora, da se morajo talci streljati, ko zahteve niso izpolnjene, izgnal iz organizacije. _NEWLINE_V letih, ki so sledila napadu na OPEC, sta Hans-Joachim Klein in Basam Abu \xc5\xa0arif trdila, da je Carlos za varno izpustitev talcev prejel ogromno koli\xc4\x8dino denarja, ki pa ga je zadr\xc5\xbeal zase. \xc5\xa0lo naj bi za od 20 do 50 milijonov ameri\xc5\xa1kih dolarjev. Po Kleinu naj bi denar izpla\xc4\x8dal neki arabski predsednik. Kasneje je Carlos svojim odvetnikom povedal, da so denar nakazali Savdijci v imenu Irancev, ter da je bil porabljen za revolucijo.\n_START_SECTION_\nPo letu 1975\n_START_PARAGRAPH_\nSeptembra 1976 je bil aretiran v beograjskem hotelu Metropol na podlagi tiralice, ki jo je izdala Nem\xc4\x8dija zaradi suma, da prav on stoji za umorom izraelskih \xc5\xa1portnikov na olimpijskih igrah leta 1972 v M\xc3\xbcnchnu. Toda do izro\xc4\x8ditve Nem\xc4\x8diji ni pri\xc5\xa1lo, saj je Carlos \xc5\xbee po 4 dneh zapustil Jugoslavijo in od\xc5\xa1el v Bagdad. To mu je omogo\xc4\x8dila jugoslovanska Slu\xc5\xbeba dr\xc5\xbeavne varnosti, ki mu je priskrbela la\xc5\xbeno identiteto in dokumente jugoslovanskega gradbenega delavca, napotenega na delo v Irak. Takratna Jugoslavija je namre\xc4\x8d bila naklonjena \xc5\xa0akalu zaradi podpore bli\xc5\xbenjevzhodnih in afri\xc5\xa1kih osvobodilnih gibanj kljub temu, da so ga zaradi teroristi\xc4\x8dnih dejanj iskala pravosodja \xc5\xa1tevilnih evropskih dr\xc5\xbeav._NEWLINE_Kmalu se je naselil v Adnu, kjer je ustanovil svojo skupino, ki so jo sestavljali Libanonci, Sirci in Nemci. Skupina se je kmalu povezala s Stasijem, tajno slu\xc5\xbebo Vzhodne Nem\xc4\x8dije._NEWLINE_Ta mu je zagotovila ve\xc4\x8d varnih lokacij v vzhodnem Berlinu, osebje, dovoljenje za no\xc5\xa1enje oro\xc5\xbeja v javnosti. Iz Berlina je na\xc4\x8drtoval \xc5\xa1tevilne teroristi\xc4\x8dne napade, med drugim tudi na poslopje radia Svobodna Evropa v M\xc3\xbcnchnu, ki se je zgodil 21. februarja. V napadu so bili tri ljudje ranjeni. Napad je verjetno naro\xc4\x8dila romunska tajna slu\xc5\xbeba Securitate. Ta naj bi Carlosa tudi najela za likvidacije romunskih disidentov v Franciji. S podporo ira\xc5\xa1kega re\xc5\xbeima je po Hadadovi smrti svoje usluge spet ponudil PFPL-ju in drugim skupinam._NEWLINE_Eden izmed prvih napadov njegove skupine se je zgodil 18. januarja 1982, ko se ji je ponesre\xc4\x8dil napad na francosko jedrsko elektrarno v Superph\xc3\xa9nixu. Februarja 1982 so v Parizu aretirali njegovo dekle in kasnej\xc5\xa1o \xc5\xbeeno Magdaleno Kopp, ter \xc5\xa1vicarskega sodelavca Bruna Bregueta. Temu je sledila serija bombnih napadov po vsej Franciji. Glavni pobudnik napadov naj bi bil Carlos \xc5\xa0akal, ki je hotel izsiliti izpustitev svojih dveh sodelavcev. Izpu\xc5\xa1\xc4\x8dena sta bila leta 1985._NEWLINE_Prva bomba je eksplodirala 29. marca 1982 na ekspresnem vlaku Le Capitole, ki vozi iz Pariza v Toulouse. V napadu je umrlo 5 ljudi, 28 pa je bilo ranjenih. Odgovornost za napad je prevzela skupina\xc2\xa0\xc2\xbbCarlosovi mednarodni teroristi\xc4\x8dni prijatelji\xc2\xab. 22. aprila je v Parizu pred poslopjem protisirijsko nastrojenega \xc4\x8dasnika Al Watan al eksplodiral avtomobil bomba. V eksploziji je bilo 60 ljudi po\xc5\xa1kodovanih, umrl pa en \xc4\x8dlovek._NEWLINE_Avgusta je eksplodiralo na francoskem kulturnem centru v Zahodnem Berlinu, pri \xc4\x8demer je bil ubit en \xc4\x8dlovek, 21 pa je bilo ranjenih. Sledila sta \xc5\xa1e dva bombna napada, ki sta se zgodila 31. decembra 1983. Naprej je eksplodiralo na hitrem vlaku med Marseillem in Parizom, pri \xc4\x8demer so umrli trije ljudje, 13 je bilo ranjenih. Nato pa \xc5\xa1e na \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ki postaji v Marseillu, kjer sta umrla dva \xc4\x8dloveka._NEWLINE_Ti napadi so pripeljale do mednarodnega pritiska na vzhodnoevropske dr\xc5\xbeave, ki so tolerirale Carlosove dejavnosti. Carlos se je kmalu preselil v Budimpe\xc5\xa1to, kjer \xc5\xbeivel malo ve\xc4\x8d kot dve leti. Leta 1984 naj bi ga jugoslovanske oblasti najele za varovanje zimskih olimpijskih iger v Sarajevu. Njegova naloga je bila varovati igre pred teroristi. Nekdanji sodelavci SDB pravijo, da je svoje naloge opravil z odliko. Kasneje v devetdesetih pa naj bi prepre\xc4\x8dil atentat na srbskega voditelja Slobodana Milo\xc5\xa1evi\xc4\x87a, ki so ga nanj pripravljali Albanci._NEWLINE_Proti koncu leta 1985 je bil izgnan iz Mad\xc5\xbearske. Irak, Libija in Kuba pa so mu zavrnile pomo\xc4\x8d, nato je na\xc5\xa1el podporo v Siriji, ter se skupaj z \xc5\xbeeno in h\xc4\x8derko preselil v Damask. Sirijska vlada je Carlosa prisilila, da je prenehal s teroristi\xc4\x8dnimi akcijami, kot tak pa ni ve\xc4\x8d veljal za gro\xc5\xbenjo. Kljub temu se je na Carlosa obrnila ira\xc5\xa1ka vlada, zaradi tega je bil septembra 1991 izgnan iz Sirije. Za kratek \xc4\x8das je ostal v Jordaniji, nato pa mu je bila ponujena bolj\xc5\xa1a za\xc5\xa1\xc4\x8dita v Sudanu, zato se je preselil v Kartum.\n_START_SECTION_\nPrijetje in sojenje\n_START_PARAGRAPH_\nFrancoske in ameri\xc5\xa1ke tajne slu\xc5\xbebe so v naslednjih letih sudanskim oblastem ponudile \xc5\xa1tevilne sporazume, da bi jim te izro\xc4\x8dile Carlosa \xc5\xa0akala. Eno od takih ponudb so sudanske islamske oblasti sprejele, ker so bile zgro\xc5\xbeene nad Carlosom, ki je \xc5\xbeivel kot plejboj._NEWLINE_Leta 1994 je bil Carlos na manj\xc5\xa1i operaciji testisov.  Dva dni po operaciji so mu sudanski uradniki povedali, da ga treba zaradi za\xc5\xa1\xc4\x8dite pred atentatom preseliti v vilo, ki jo bodo varovali osebni varnostniki. No\xc4\x8d pozneje pa so ga ti varnostniki zajeli med spanjem, ga uspavali in zvezali.  14. avgusta 1994 je Sudan Carlosa predal francoskim agentom, ki so ga z zasebnim letalom prepeljali v Pariz. Obto\xc5\xbeili so ga za umor dveh francoskih agentov in Michela Muharbala leta 1975. Naslednja 3 leta je pre\xc5\xbeivel v samici v pari\xc5\xa1kem zaporu La Sant\xc3\xa9. Sojenje se je za\xc4\x8delo 12. decembra 1997, kon\xc4\x8dalo pa 23. decembra. Obsojen je bil na dosmrtno je\xc4\x8do._NEWLINE_Leta 2001 se je spreobrnil v islam. Po islamskih obi\xc4\x8dajih se je poro\xc4\x8dil s svojo tretjo \xc5\xbeeno Isabello Coutant-Peyre, ki je tudi njegova odvetnica. Od prej\xc5\xa1nje \xc5\xbeene se ni lo\xc4\x8dil, zato francoske oblasti te poroke ne priznavajo. _NEWLINE_Leta 2003 je izdal svojo knjigo z naslovom Revolucionarni islam. V knjigi orisal svoje zveze z levi\xc4\x8darskimi sekularnimi skupinami, katerih vizijo konflikta oblikujejo razredne razlike in ki islam opisujejo kot edino transnacionalno silo sposobno, da se upre 'zasu\xc5\xbenjenju narodov. V knjigi je tudi podprl Osamo bin Ladna in njegove napade na Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave Amerike._NEWLINE_Leta 2009 ga je venezuelski predsednik Hugo Chavez v govoru ozna\xc4\x8dil za po krivem zaprtega, ter da ni terorist tem ve\xc4\x8d revolucionarni borec.\n_START_SECTION_\nNovo sojenje\n_START_PARAGRAPH_\nNovembra 2011 so mu spet sodili zaradi bombnih napadov v Franciji 80. letih. Sojenje se za\xc4\x8delo 7. novembra, poleg Carlosa so bili obto\xc5\xbeeni \xc5\xa1e trije njegovi sodelavci: Nemca Johannes Weinrich in Christa Frolich ter Palestinec Ali Kamal al Isavi, ki so jim sodili v odsotnosti._NEWLINE_Carlos \xc5\xa0akal je obto\xc5\xbebe zanikal in v odgovoru na obto\xc5\xbebe dejal: Jaz sem poklicni revolucionar. Sojenje se je kon\xc4\x8dalo 15. decembra. Sodi\xc5\xa1\xc4\x8de je Carlosa znova obsodilo na dosmrtno je\xc4\x8do. Pred izrekom sodbe je imel Carlos 5 ur dolg nagovor sodi\xc5\xa1\xc4\x8da, ki ga je zaklju\xc4\x8dil z besedami Naj \xc5\xbeivi revolucija in Alah akbar!._NEWLINE_Kljub zanikanju krivde pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8dem pa je v intervjuju, ki ga je dal za venezuelski \xc4\x8dasnik El Nacional pred za\xc4\x8detkom sojenja, priznal, da je odgovoren za vrsto napadov po vsem svetu, v katerih je bilo ubitih med 1500 in 2000 ljudi. Po njegovih besedah naj bilo med njimi okoli deset odstotkov civilistov."