b"\n_START_ARTICLE_\nKolizej, Ljubljana\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi vse ve\xc4\x8djega pomena Ljubljane kot tranzitnega mesta in potreb po nastanitvi voja\xc5\xa1tva na poti preko Ljubljane je leta 1844 gra\xc5\xa1ki tovarnar in arhitekt Josef Benedict Withalm ljubljanskemu mestnemu svetu predlagal, da na svoje stro\xc5\xa1ke zgradi poslopje za namestitev voja\xc5\xa1kih enot; t. i. tranzitno voja\xc5\xa1nico (Transenal-Kaserne). Withalm je za osnovo vzel gra\xc5\xa1ki Kolizej, ki ga je tudi sam zasnoval in imel v lasti. Mestnemu svetu je predlagal, da ustanovi Zavod za zavarovanje voja\xc5\xa1kih namestitev (nem\xc5\xa1ko Milit\xc3\xa4r-Einquartirungs-Assecuranz-Anstallt), ki bi zbiral namestitveno zavarovanje od me\xc5\xa1\xc4\x8danov, ki so bili dol\xc5\xbeni name\xc5\xa1\xc4\x8dati vojake v lastnih objektih. Zavezati pa se je moral tudi, da bo uredil vrt, oskrbovalno skladi\xc5\xa1\xc4\x8de, mestni park, zimsko jahalno \xc5\xa1olo in restavracijo. Mesto mu je tako podarilo biv\xc5\xa1o gramozno jamo izven mesta, kjer so 31. maja 1845 postavili \xc5\xa1tiri temeljne kamne; to so storili grof Welsperg (namestnik de\xc5\xbeelnega glavarja), grof Wolfgang Liehtenberg (predstavnik kranjskih de\xc5\xbeelnih stanov), Franc Langer (kresijski komisar) in Janez Nepomuk Hradecky (\xc5\xbeupan Ljubljane). _NEWLINE_Gradnja objekta, ki je le\xc5\xbeal na obmo\xc4\x8dju katastrske in politi\xc4\x8dne Ob\xc4\x8dine Spodnja \xc5\xa0i\xc5\xa1ka, je potekala do leta 1848. \xc5\xbde leta 1846 pa je bilo na voljo 21 sob in po eno \xc5\xa1est-, dvo- in trisobno stanovanje, vsako z delom zelenjavnega vrta, hleva in remize. Istega leta so v poslopju ustanovili \xc5\xa1e jahalno \xc5\xa1olo, dogradili gostilni\xc5\xa1ke prostore, vrt in plesno dvorano. 20. decembra 1847 je poslopje zajel po\xc5\xbear in ga mo\xc4\x8dno po\xc5\xa1kodoval; po\xc5\xa1kodovani so bili predvsem leseni notranji deli, tako da so ga \xc5\xbee \xc4\x8dez 10 dni ponovno odprli za javnost. Nadaljevala se je gradnja, tako da so marca 1848 zgradili voja\xc5\xa1ke hleve in maja istega leta \xc5\xa1e Dvorano slavnih me\xc5\xa1\xc4\x8danov. Tega leta je Withalm oddal v najem kavarno, ki je obsegala dve biljardni sobi, dve igralnici, dve damski sobi, dolg zastekljen hodnik, arkadni hodnik, kuhinjo, klet, dve veliki bivalni sobi, okrasni vrt in dve terasi; vsaka je lahko sprejela 1500 ljudi. Ob zaklju\xc4\x8deni gradnji je objekt obsegal okoli 15.000 bruto kvadratnih metrov, kjer se je nahajalo 126 sob za vojake, pivnica, kavarna, pekarna, jahalnica ter \xc5\xa1est dvoran. Objekt je bil dolg 121,5 m in \xc5\xa1irok 28,9 m. V pritli\xc4\x8dju je bilo za 1156 kvadratnih klafter obokanega prostora, namenjenih za oskrbo vojakov. Zgornja tri nadstropja so imela \xc5\xa1est dvoran, namenjenih za nastanitev navadnih vojakov in 126 individualnih sob, namenjenih \xc4\x8dastnikom. Notranjost Kolizeja je poslikal Adalbert Uetz, diplomant dunajske akademije. Tega leta (1849) pa je v Ljubljano pri\xc5\xa1la tudi \xc5\xbeeleznica in Withalm je organiziral omnibus, ki je dvakrat dnevno peljal med Kolizejem in \xc5\xbdelezni\xc5\xa1ko postajo Ljubljana._NEWLINE_Po smrti Withalma leta 1865 je Kolizej pri\xc5\xa1el v last njegovega sina Victorja Withalma. 22. januarja 1886 je Kranjski de\xc5\xbeelni zbor Ob\xc4\x8dini Spodnja \xc5\xa0i\xc5\xa1ka odvzel parcele, na katerih so se nahajali grad Tivoli, Rudolfinum, vile Mayer, Cambiaggio in Vollheim ter Kolizej, in jih dodelil mestu Ljubljana._NEWLINE_Z gradnjo novih voja\xc5\xa1nic v Ljubljani (Topni\xc5\xa1ka voja\xc5\xa1nica: 1860, Belgijska voja\xc5\xa1nica: 1882-95, Domobranska voja\xc5\xa1nica: 1891-99) je Kolizej izgubljal pomembnost za voja\xc5\xa1ki transport, tako da so biv\xc5\xa1e voja\xc5\xa1ke prostore pri\xc4\x8deli oddajati stanovalcem, obrtnikom in trgovcem. V ljubljanskem potresu leta 1895 je bila zgradba po\xc5\xa1kodovana, tako da je bilo potrebno delno ru\xc5\xa1enje. Tako so v 19. stoletju bili v Kolizeju vozni\xc5\xa1ka \xc5\xa1ola, trgovina z moko, branjarija, mesnica, vinoteka, \xc5\xbeganjarija ... Leta 1906 je Withalm prodal Kolizej podjetju Gebruder Dedhendi, Malusa & Co., slednje pa je leto 1921 prodala zgradbo dru\xc5\xbeini Heinrichar. Ta je obdr\xc5\xbeala zgradbo vse do leta 1961, ko je bila nacionalizirana, \xc4\x8deprav se je pri\xc4\x8dela nacionalizacija \xc5\xbee leta 1945. Do leta 1960 je bila zgradba \xc5\xa1e dobro vzdr\xc5\xbeevana, saj so jo naseljevali predvojni stanovalci; z nacionalizacijo pa so v zgradbo naselili delavske dru\xc5\xbeine in pripadnike ni\xc5\xbejih slojev, ki niso vzdr\xc5\xbeevali objekta, tako da je do leta 1986 bivanje postalo skoraj nemogo\xc4\x8de. Leta 1993 je bil Kolizej denacionaliziran in razgla\xc5\xa1en za kulturni spomenik lokalnega pomena.\n_START_SECTION_\nRu\xc5\xa1itev objekta\n_START_PARAGRAPH_\nMarca 1995 se je del Kolizeja zaradi podrtja enega nosilnih stebrov poru\xc5\xa1il. Razlog, da se je sesula tretjina strehe objekta, pri \xc4\x8demer so umrli trije ljudje, so bili samovoljni gradbeni posegi v objektu s strani upravnika; stanovalci so upravnika o nastalih razpokah ve\xc4\x8dkrat opozorili, a se dela kljub temu niso ustavila. Streho so samo zasilno zakrpali. Do leta 2006 so se iz zgradbe odselili vsi stalni stanovalci, nato pa je zgradba postala zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de za brezdomce in narkomane. Leta 2003 so dedi\xc4\x8di prodali zgradbo Kranjski investicijski dru\xc5\xbebi oz. Jo\xc5\xbeetu Anderli\xc4\x8du, ki si je od nakupa naprej prizadeval zgradbo poru\xc5\xa1iti in zgraditi nov Kolizej z visoko stolpnico. Slednje so mu za\xc4\x8dasno prepre\xc4\x8dili septembra 2005, ko je takratni kulturni minister Vasko Simoniti Kolizej za\xc4\x8dasno razglasil za kulturni spomenik dr\xc5\xbeavnega pomena. Zaradi tega je Anderli\xc4\x8d hotel maja 2008 prodati zgradbo za 22,5 milijona evrov, a ni na\xc5\xa1el kupca. Simonitijeva naslednica, Majda \xc5\xa0irca, je leta 2009 podpisala kulturno-varstveno soglasje za raziskavo in odstranitev kulturnega spomenika. Pri tem se je Anderli\xc4\x8d zavezal, da bo ohranil pomembne arhitekturne elemente zgradbe ter v skladu z izravnalnim ukrepom namenil osrednji prostor nove zgradbe kulturnim dejavnostim. 10. avgusta 2011 se je pri\xc4\x8delo ru\xc5\xa1enje Kolizeja, kljub nasprotovanju Mednarodnega sveta za spomenike in spomeni\xc5\xa1ka obmo\xc4\x8dja (ICOMOS), Slovenskega umetnostnozgodovinskega dru\xc5\xa1tva in Zveze ekolo\xc5\xa1kih gibanj Slovenije. Ru\xc5\xa1enje so podprli Zoran Jankovi\xc4\x87 (\xc5\xbeupan Ljubljane), Peter Kre\xc4\x8di\xc4\x8d (direktor Arhitekturnega muzeja Ljubljana), Mitja Rotovnik (direktor Cankarjevega doma) in \xc5\xa1tevilni drugi.\n_START_SECTION_\nZanimivosti\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1845, \xc5\xa1e v \xc4\x8dasu gradnje, je France Pre\xc5\xa1eren pisal o Kolizeju v dveh kiticah Nebe\xc5\xa1ke procesije:_NEWLINE_Re\xc4\x8de z\xc3\xaddat' koloseum;_NEWLINE__NEWLINE_tam Ljubljan\xc4\x8dani vsi vprek _NEWLINE__NEWLINE_peli bodo mu \xc2\xbbTe Deum!\xc2\xab_NEWLINE__NEWLINE_da se bo razlegal jek._NEWLINE_Koloseum pot k neb\xc3\xa9sam_NEWLINE__NEWLINE_bo zaz\xc3\xaddal kr\xc5\xa1en'cam;_NEWLINE__NEWLINE_trl bo v njem se um s kol\xc3\xa9sam,_NEWLINE__NEWLINE_nova S\xc3\xb3doma bo tam."