b'\n_START_ARTICLE_\nPaul Val\xc3\xa9ry\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPravo je \xc5\xa1tudiral v Montpellieru. Leta 1891 se je v Parizu seznanil z Mallarm\xc3\xa9jem, ki je imel nanj velik vpliv. Po letu 1893 je pri\xc5\xa1el za stalno v Pariz, slu\xc5\xbeil najprej v vojnem ministrstvu, nato v \xc4\x8dasopisni agenciji Havas. Potem ko vrsto let ni objavil ni\xc4\x8desar, je leta 1917 naenkrat zaslovel. Odslej je veljal za najve\xc4\x8djega \xc5\xbeive\xc4\x8dega francoskega lirika. Njegovo knji\xc5\xbeevno delo obsega pomembne esejisti\xc4\x8dne spise v katerih je raziskoval pojavne oblike duha Razli\xc4\x8dnost (Vari\xc3\xa9t\xc3\xa9, 1933-1944) in v Mojem Faustu (Mon Faust, 1946) posku\xc5\xa1al dose\xc4\x8di popolno avtonomijo, ki zavra\xc4\x8da sleherno transcedenco. Pesmi je objavil \xc5\xa1e v knjigah Mala Parka (La Jeune Parque, 1917), Morsko pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de (Le Cimeti\xc3\xa9re Marin, 1920), \xc4\x8cari (Charmes, 1922) in v Spevih (Charmes, 1922). V sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini je v prevodu Boris A. Novaka leta 1992 iz\xc5\xa1el izbor njegovih pesmi.(COBISS)'