b'\n_START_ARTICLE_\nMatija \xc4\x8cop\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0olanje\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi pouk je Matija dobil (tako kakor nekaj let pozneje Pre\xc5\xa1eren) v \xc5\xbeupni\xc5\xa1\xc4\x8du na Rodinah, ker prave \xc5\xa1ole takrat \xc5\xa1e ni bilo niti na Rodinah niti na Breznici. Jeseni leta 1807 je od\xc5\xa1el v Ljubljano v prvi razred tedanje ljudske \xc5\xa1ole. Doma ni imel stika z nem\xc5\xa1\xc4\x8dino, zato je imel v obeh razredih te\xc5\xbeave zaradi nem\xc5\xa1kega jezika. Zgodaj spomladi leta 1809 so zaradi bli\xc5\xbeajo\xc4\x8dih se francoskih \xc4\x8det vse \xc5\xa1ole v Ljubljani zaprli in \xc4\x8cop se je vrnil domov v \xc5\xbdirovnico. Kakor se \xc4\x8dudno sli\xc5\xa1i, je bila to zanj sre\xc4\x8da. V Mostah, v sosednji vasi, je tedaj \xc5\xbeivel stari o\xc4\x8de pisatelja Janka Kersnika, Janez Krstnik Kersnik, ki je bil sicer profesor na ljubljanskem liceju, je bil takrat star 26 let. Ta je malega Matijo v mesecih od spomladi do pozne jeseni leta 1809 pou\xc4\x8deval tisto snov, ki mu je v \xc5\xa1oli delala te\xc5\xbeave, zlasti nem\xc5\xa1ki jezik. Kersnik je bil odli\xc4\x8den u\xc4\x8ditelj, saj je bil \xc4\x8cop od tretjega razreda dalje vseskozi odli\xc4\x8den u\xc4\x8denec. _NEWLINE_Jeseni leta 1810 se je vpisal na gimnazijo, jo leta 1814 dokon\xc4\x8dal z najbolj\xc5\xa1im uspehom in nato v naslednjih dveh letih na ljubljanskem liceju dovr\xc5\xa1il \xc5\xa1e prva dva razreda filozofije. \xc5\xbde v Ljubljani se je temeljito nau\xc4\x8dil franco\xc5\xa1\xc4\x8dine, z italijan\xc5\xa1\xc4\x8dino pa se je seznanil \xc5\xbee v ljubljanskih gimnazijskih razredih. Jeseni leta 1816 je od\xc5\xa1el na Dunaj in do\xc5\xa1tudiral \xc5\xa1e tretji letnik filozofije. To je bil eden od pogojev, ki jih je \xc4\x8cop moral izpolniti, \xc4\x8de je hotel postati gimnazijski profesor. To leto je temeljito izkoristil; bil je stalni gost dunajskih knji\xc5\xbenic, prebral vse tisto, kar mu v Ljubljani ni bilo dostopno, se ukvarjal z estetiko. Na Dunaju se je seznanil z Jernejem Kopitarjem, ki so ga imeli tedaj za najbolj izobra\xc5\xbeenega Slovenca._NEWLINE_Iz \xc4\x8copovih zapiskov vemo, da se je med drugim v tem \xc4\x8dasu ukvarjal s staro provansalsko trubadursko literaturo, ker so ga prav stare knji\xc5\xbeevnosti (\xc5\xbee zaradi poznanja latinske in gr\xc5\xa1ke literature, obeh jezikov se je nau\xc4\x8dil na ljubljanski gimnaziji) nadvse privla\xc4\x8dile, seznanjal se je tudi z angle\xc5\xa1ko in \xc5\xa1pansko knji\xc5\xbeevnostjo. Posebno ga je navdu\xc5\xa1ila lepota romanskih pesni\xc5\xa1kih oblik, a ne samo oblika, tudi vsebina italijanskih (\xc5\xbee ob koncu gimnazijskih let je bral Danteja), \xc5\xa1panskih in provansalskih pesni\xc5\xa1kih stvaritev, ki jih ni dojemal samo kot \xc4\x8dlovek, ampak predvsem z estetskih stali\xc5\xa1\xc4\x8d. Zato je hotel vsako delo brati v izvirniku, poznati je moral vse jezike, v katerih je bral tako stara kot sodobna literarna dela._NEWLINE_Po vrnitvi z Dunaja konec poletja 1817 se je odlo\xc4\x8dil za \xc5\xa1tudij bogoslovja, a kot privatist. V tem \xc4\x8dasu se je seznanil s hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dino, se izpopolnil v znanju gr\xc5\xa1\xc4\x8dine, poslu\xc5\xa1al Metelkova predavanja o metriki in poetiki. Ves \xc4\x8das je \xc4\x8dutil, da duhovni\xc5\xa1ki poklic ni zanj, zato je leta 1818 napravil potrebne izpite za profesorja na gimnaziji. _NEWLINE_Medtem ko je leta 1820 \xc4\x8dakal na ugodno re\xc5\xa1itev svoje pro\xc5\xa1nje za profesorja klasi\xc4\x8dnih jezikov, se mu je ponudila izjemna prilika, da se nau\xc4\x8di portugalskega jezika in te mesece \xc4\x8dakanja je izkoristil za u\xc4\x8denje pri portugalskem menihu v samostanu v \xc5\xa0kofji Loki. _NEWLINE_V jeseni leta 1820 se je Matiji uresni\xc4\x8dila \xc5\xbeelja in dobil je mesto profesorja na gimnaziji na Reki. Zaposlil se je, vendar \xc5\xa1olanja jezikov nikoli ni opustil. Kadar se mu je ponudila prilo\xc5\xbenost za u\xc4\x8denje novega tujega jezika, jo je nemudoma izkoristil.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nKo je Matija \xc4\x8cop dobil slu\xc5\xbebo profesorja na gimnaziji na Reki, je tam ostal dve leti. V tem \xc4\x8dasu se je posvetil nekaterim najvidnej\xc5\xa1im zastopnikom romanti\xc4\x8dne sodobne poezije: Goetheju, Lamartinu, Mooru, zlasti \xc5\xa1e Byronu, a tudi pisateljem, kakr\xc5\xa1na sta bila Walter Scott in Alessandro Manzoni. Na Reki je spoznal angle\xc5\xa1ko trgovsko dru\xc5\xbeino Mossington, pri njih u\xc4\x8dil franco\xc5\xa1\xc4\x8dino (tudi h\xc4\x8derko Mary, s katero se je \xc5\xbeelel poro\xc4\x8diti, vendar mu ni uspelo)._NEWLINE_Ker je leta 1822 Reka pri\xc5\xa1la pod ogrsko upravo, je \xc4\x8cop moral misliti na novo slu\xc5\xbebeno mesto. Sre\xc4\x8da mu je bila naklonjena, dobil je dobro pla\xc4\x8dano mesto na gimnaziji v Lvovu, v avstrijski Galiciji, kjer je bila tudi univerza. Pri tem mu je pomagalo znanje jezikov. Zanj je izvedel galicijski guverner, ki je tisto poletje obiskal Dalmacijo in Reko. Navezala sta stike in \xc4\x8cop je s svojo pro\xc5\xa1njo uspel. Pet let je bil v Lvovu, tri leta je pou\xc4\x8deval klasi\xc4\x8dna jezika na gimnaziji, nato pa je leta 1825 postal na lvovski univerzi suplent za klasi\xc4\x8dno filologijo, a s tem mestom ni bil zadovoljen. Je pa v tem mestu navezal tesne stike s Poljaki in se tako nau\xc4\x8dil poljskega jezika. Zraven se je poglabljal, kakor \xc5\xbee prej na Reki, v Danteja, Manzonija, Goetheja in v Mickiewicza. V Lvovu se je tudi u\xc4\x8dil ru\xc5\xa1\xc4\x8dine, poleg tega se je ukvarjal s \xc4\x8de\xc5\xa1ko poezijo. Tako se je nau\xc4\x8dil tudi slovanskih jezikov, ki jih do prihoda na Reko \xc5\xa1e ni znal._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu se je zelo verjetno ukvarjal tudi z nekaterimi drugimi jeziki, npr. retoroman\xc5\xa1\xc4\x8dino. _NEWLINE_Matija \xc4\x8cop je bil z znanjem 19 jezikov (tudi albanskega) najbolj izobra\xc5\xbeen Slovenec tistega \xc4\x8dasa. S temi zna\xc4\x8dilnostmi je vplival na svoje prijatelje in znance, \xc5\xa1e posebej na Franceta Pre\xc5\xa1erna, ki se je pod \xc4\x8copovim vodstvom usmeril v uporabo romanskih pesni\xc5\xa1kih oblik in v romanti\xc4\x8dno klasiko._NEWLINE_Ker v Lvovu ni ve\xc4\x8d \xc5\xbeelel ostati in so mu spodleteli upi in pro\xc5\xa1nje za mesto profesorja estetike in poetike na univezi (pri tem je zlasti mislil Padovo), se je obrnil na Ljubljano in zaprosil za mesto gimnazijskega profesorja. Slu\xc5\xbebo je dobil, toda glede na pisma, ki jih je izmenjaval s svojimi znanci, lahko sklepamo, da s svojo slu\xc5\xbebo ni bil preve\xc4\x8d zadovoljen. V tem \xc4\x8dasu se je \xc4\x8cop ukvarjal s svojimi najljub\xc5\xa1imi avtorji, ob njih in drugih razmi\xc5\xa1ljal, kako v \xc4\x8dim bolj estetskem okviru vpeljati vse bogastvo in lepoto anti\xc4\x8dnih in starej\xc5\xa1ih romanskih pesni\xc5\xa1kih oblik v sodobne evropske knji\xc5\xbeevnosti._NEWLINE_\xc5\xa0ola je za \xc4\x8copa pomenila vse ve\xc4\x8dji napor, obremenitve so bili tudi postranski opravki, in\xc5\xa1trukcije, s katerimi si je posku\xc5\xa1al prislu\xc5\xbeiti denar za knjige (kakor je dela \xc5\xbee na Reki). Svoje \xc5\xbeivljenje si je predstavljal druga\xc4\x8de, saj v nekem pismu pravi: \xc2\xbb\xc5\xbdivim le zase in za (svoje) knjige.\xc2\xab_NEWLINE_\xc4\x8cop je bil povezan tudi s Krajnsko \xc4\x8dbelico. V \xc4\x8dasu njenega nastajanja je bil cenzor, zato je zbornik lahko delno varoval pred njegovimi nasprotniki, posebno pred Jernejem Kopitarjem. Z ob\xc5\xa1irnim spisom v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini Slovenska abecedna vojna(Slowenischer ABC-Krieg) je leta 1833 posegel tudi v \xc4\x8drkarsko pravdo. Zavzemal se je za visoko slovensko knji\xc5\xbeevnost, namenjeno izobra\xc5\xbeencem in zavra\xc4\x8dal mnenja, da je sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina primerna le za ni\xc5\xbeji sloj._NEWLINE_Pomembno je \xc4\x8copovo delo bibliotekarja. Ko je leta 1828 umrl stari knji\xc5\xbeni\xc4\x8dar licejske knji\xc5\xbenice Matija Kalister, je bil \xc4\x8cop, ki je \xc5\xbee kot dijak na gimnaziji Kalistru pomagal pri njegovem delu, pravzaprav edini, ki je knji\xc5\xbenico resni\xc4\x8dno dobro poznal in jo mogel urediti. Dve leti je moral vzporedno opravljati oboje: pou\xc4\x8devati na gimnaziji in obenem voditi knji\xc5\xbenico. Vso praznino, ki je nastala zaradi smrti knji\xc5\xbeni\xc4\x8darja licejske knji\xc5\xbenice, je izpolnil strokovno usposobljen Matija \xc4\x8cop. S tem delom so se mu gmotne razmere bistveno izbolj\xc5\xa1ale, la\xc5\xbeje je \xc5\xbeivel, si nabavljal nove knjige in izdatneje pomagal sorodnikom (predvsem bratu Janezu). _NEWLINE_Novo delo mu je zelo ustrezalo, zato je 5. februarja 1829 zaprosil za definitivno namestitev v knji\xc5\xbenici. Pri tem ga je podprl tedanji gimnazijski prefekt Franc Hladnik. \xc5\xa0ele z dekretom 8. junija 1830 je \xc4\x8cop postal pravi bibliotekar in ni ve\xc4\x8d pou\xc4\x8deval, imenovan je bil za vodjo ljubljanske licejske knji\xc5\xbenice. Gubernijski dekret o imenovanju je bil izdan 17. avgusta, novi prejemki v vi\xc5\xa1ini 800 goldinarjev letno so mu tekli od 22. septembra dalje, naslednji dan, 23.septembra 1830, pa je pri bogu in cesarju prisegel zaobljubo kot novi slovenski predstojnik - bibliotekar licejske knji\xc5\xbenice v Ljubljani. Zavezal se je, da bo licejsko knji\xc5\xbenico upravljal natanko po veljavnih predpisih, da bo skrbel za postavitev, hrambo in vzdr\xc5\xbeevanje reda med knjigami, pravilno izdeloval in vzdr\xc5\xbeeval kataloge, pazil, da bo knji\xc5\xbena zaloga evidentirana ter dajal bralcem na razpolago knjige, ki si jih \xc5\xbeelijo. Prisegel je, da bo za knji\xc5\xbenico kupoval le knjige, ki jih resni\xc4\x8dno potrebuje, da ne bo favoriziral posami\xc4\x8dnih strok in da bo vedno delal v splo\xc5\xa1no dobro ustanove. Novega dela se je lotil z veliko vnemo; \xc5\xbee kot namestnik je spoznal, da je knji\xc5\xbeni\xc4\x8dno gradivo neurejeno in da bo moral marsikaj postoriti. Dotok knjig je bil slab, dol\xc5\xbenostni izvodi \xc5\xbee nekaj let v ustanovo niso ve\xc4\x8d prihajali, vendar so navzklic vsemu po sobah v pritli\xc4\x8dju \xc4\x8dakali na obdelavo celi kupi knjig. Knji\xc5\xbenica je bila brez osnovnega in lokalnega kataloga, gradivo ni bilo ozna\xc4\x8deno s signaturo in omare ne z etiketami. _NEWLINE_\xc4\x8cop je uredil neobdelani del gradiva. 20. marca 1831 je na gubernijsko zahtevo predlo\xc5\xbeil na\xc4\x8drt za temeljito reformo knji\xc5\xbenice in za novo postavitev knji\xc5\xbeni\xc4\x8dnega gradiva. Gubernija mu je na\xc4\x8drt odobrila in zlasti po tem dejanju je licejska knji\xc5\xbenica za\xc4\x8dela dobivati povsem novo podobo. O delu na podlagi svojega na\xc4\x8drta je \xc4\x8cop konec oktobra leta 1833 ljubljanskemu guberniji natan\xc4\x8dneje poro\xc4\x8dal. V poro\xc4\x8dilu pi\xc5\xa1e, da je kon\xc4\x8dal z \xc2\xbbnovo sistemati\xc4\x8dno postavitvijo celtonega knji\xc5\xbenega gradiva\xc2\xab, in nadalje, da je potem, ko je za glavno dvorano v novembru leta 1832 dobil nove knji\xc5\xbene omare, moral ve\xc4\x8dji del gradiva prestaviti in prurediti, pri tem pa je \xc2\xbbneprekinjeno\xc2\xab\xc2\xa0izdeloval tudi osnovni katalog vsega gradiva. V poro\xc4\x8dilu med drugim podrobno pi\xc5\xa1e o tem, kako je moral stare, neobdelane knji\xc5\xbene fonde najprej o\xc4\x8distiti prahu in trohnobe, ki so se \xc2\xbbdesetletja\xc2\xab\xc2\xa0nabirali na njih, potem pa jih postaviti na ustrezna mesta in jih primerno obdelati. Celotno gradivo je bilo v tistem \xc4\x8dasu shranjeno v \xc5\xa1tirih sobah s sedemdesetimi omarami, v posameznih omarah je bilo gradivo postavljeno po abecednem redu, upo\xc5\xa1tevani so bili tudi razli\xc4\x8dni formati, \xc5\xa1e posebna pozornost pa je bila namenjna slovanskim tekstom, Zoisovi knji\xc5\xbeni zbirki ter inkunabulam. Poro\xc4\x8dilo pa se kon\xc4\x8duje z besedami: "Z novo in na splo\xc5\xa1no sistemati\xc4\x8dno, v nekaj primerih pa z ve\xc4\x8dinoma alfabetsko postavitvijo knjig, je postala uporaba knji\xc5\xbenice bistveno la\xc5\xbeja. Sedaj bomo nadaljevali s sestavljanjem osnovnega kataloga."_NEWLINE_\xc4\x8cop ni delal sam, izdatno mu je pomagal skriptor Miha Kastelic (tudi s pisanjem katalo\xc5\xbenih listkov). Celoten knji\xc5\xbeni fond, razdeljen po strokah, je bil v tistem \xc4\x8dasu \xc5\xbee precej\xc5\xa1en. V letnem poro\xc4\x8dilu za leto 1834 beremo, da je tedaj zna\xc5\xa1al 21.128 zvezkov, obetalo pa se je ve\xc4\x8dje nara\xc5\xa1\xc4\x8danje, kajti obvezni izvodi so spet redno prihajali. Ko je leta 1835 Matija \xc4\x8cop utonil v Savi, je z gubernijskim dekretom 8. avgusta 1835 namestnik licejske knji\xc5\xbenice postal Miha Kastelic. _NEWLINE_Matija \xc4\x8cop je bil knji\xc5\xbeni\xc4\x8dar evropskega formata. Vedel je, kako je treba urediti tak\xc5\xa1no ustanovo, da bo \xc4\x8dim bolj uporabna, in temu urejanju je skoraj sedem let posve\xc4\x8dal vse svoje mo\xc4\x8di. Tudi doma so se mu knjige nabirale in narasle v knji\xc5\xbenico, ki je na koncu \xc5\xa1tela blizu 4.000 zvezkov v skoraj vseh evropskih jezikih. Matijo \xc4\x8copa upravi\xc4\x8deno \xc5\xa1tejemo za prvega slovenskega bibliotekarja in upravi\xc4\x8deno je danes po njem imenovano najvi\xc5\xa1je priznanje na podro\xc4\x8dju na\xc5\xa1ega bibliotekarstva: \xc4\x8copova diploma.'