b'\n_START_ARTICLE_\nGrad Sforzesco, Milano\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nOriginalno zgradbo je naro\xc4\x8dil lokalni vladar Galeazzo II. Visconti v 1358 - okoli 1370 , ko je bil ta grad znan kot Castello di Porta Giova (ali Porta Zubia), iz imena vrat v obzidju, ki se nahajajo v bli\xc5\xbeini.  Njegovi nasledniki Gian Galeazzo, Giovanni Maria in Filippo Maria Visconti so ga raz\xc5\xa1irili tako, da je postal kvadratnega tlorisa z 200 m dolgimi stranicami, \xc5\xa1tirimi stolpi na vogalih in do 7 m debelimi zidovi. Grad je bil glavna rezidenca v mestu gospodov Viscontijev in bil uni\xc4\x8den v \xc4\x8dasu kratkotrajne Zlate Ambro\xc5\xbeeve republike (italijansko Aurea Repubblica Ambrosiana - 1447\xe2\x80\x931450), ki jih je izrinila leta 1447._NEWLINE_Leta 1450 je Francesco Sforza, ko je uni\xc4\x8dil republikance, za\xc4\x8dela obnovo gradu, da se je spremenil v kne\xc5\xbeje prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de. Leta 1452 je najel kiparja in arhitekta Filareteja za oblikovanje in okrasitev osrednjega stolpa, ki je \xc5\xa1e vedno znan kot Torre del Filarete. Po Francescovi smrti, je gradnjo nadaljeval njegov sin Galeazzo Maria, pod vodstvom arhitekta Benedetto Ferrinija. Dekoracijo so izvajali lokalni slikarji. Leta 1476, v \xc4\x8dasu regentstva Bone Savojske, je bil zgrajen stolp z njenim imenom._NEWLINE_Leta 1494 je gospodar Milana postal Ludovico Sforza in poklical \xc5\xa1tevilne umetnike, da so dekorirali grad. To sta bila tudi Leonardo da Vinci (ki je poslikal ve\xc4\x8d prostorov, v sodelovanju z  Bernardinom Zenalejem in  Bernardinom Butinonejem) in Bramante, ki je naslikal freske v Sala del Tesoro . Sala della Balla je bila okra\xc5\xa1ena z dejanji Francesca Sforze. Okoli 1498 je Leonardo delal na stropu Sala delle Asse in naslikal rastlinske motive. V naslednjih letih pa je bil grad po\xc5\xa1kodovan zaradi napadov italijanskih, francoskih in nem\xc5\xa1kih vojakov. Dogradili so bastijon, znan kot tenaglio, morda ga je zasnoval Cesare Cesariano. Po francoski zmagi leta 1515 v bitki pri Marignano, so se premagani Maximilian Sforza, njegovi \xc5\xa1vicarski pla\xc4\x8danci in kardinal-\xc5\xa1kof Siona, umaknili v grad. Toda kralj Franc I. Francoski jim je sledil v Milano in njegovi in\xc5\xbeenirci so postavili mine pod grajske temelje, nakar so branilci kapitulirali. Leta 1521, v obdobju, v katerem je bil uporabljen kot skladi\xc5\xa1\xc4\x8de oro\xc5\xbeja, je Torre del Filarete eksplodiral. Ko se je Francesco II. Sforza vrnil v Milanu na kratko na oblast, je bila trdnjava obnovljena in pove\xc4\x8dana in del prilagojen za prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de njegove \xc5\xbeene, Kristine Danske._NEWLINE_Pod \xc5\xa1pansko prevlado, ki je sledila, je grad postal citadela, saj se je sede\xc5\xbe guvernerja preselil v vojvodske pala\xc4\x8de (1535). Njegova posadka je \xc5\xa1tela med 1.000 do 3.000 ljudi, ki jih je vodil \xc5\xa1panski castellan. Leta 1550 so za\xc4\x8deli grad prilagajati slogu sodobne utrdbe, kot \xc5\xa1esterokotnik (prvotno pentagon) v obliki zvezdaste utrdbe, z 12 bastijoni. Zunanje obzidje je obsegalo 3 km v dol\xc5\xbeino in zajemalo povr\xc5\xa1ino 25,9 ha.  Grad je ostal v uporabi kot utrdba tudi po tem, ko so \xc5\xa0pance v Lombardiji nadomestili Avstrijci._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina zunanjih utrdb je bila v \xc4\x8dasu Napoleonove vladavine v Milanu pod Cisalpinsko republiko poru\xc5\xa1ena. Polkro\xc5\xbeni Piazza Castello je bil zgrajena okoli mestne strani gradu, ki ga obdajajo radialna ureditev ulic novih urbanih blokov, ki jih omejuje Foro Buonaparte. Obmo\xc4\x8dje na strani "grajskega pode\xc5\xbeelja" je bil dolo\xc4\x8den kot 700 m krat 700 m velik kvadratni trg za parade, znan kot Piazza d\'armi._NEWLINE_Po zdru\xc5\xbeitvi Italije v 19. stoletju je bil grad spremenjen iz voja\xc5\xa1kih namenov in predan mestu Milano. Parco Sempione, eden najve\xc4\x8djih parkov v mestu, je nastal na obmo\xc4\x8dju nekdanjega prostora za parade._NEWLINE_Milanska vlada se je zavezala restavratorskim posegom v re\xc5\xbeiji  Luce Beltramija. Via Dante je prerezala srednjeve\xc5\xa1ko ureditev ulic leta 1880 in zagotovila neposredno promenado med gradom in stolnico na osi pri glavnih vratih. Osrednji stolp nad glavnim vhodom mesta, znan kot Torre Filarete, je bil obnovljen med letoma 1900 in 1905 kot spomenik kralja Umberta I., na podlagi iz 16. risb stoletja, _NEWLINE_Bombardiranje Milana leta 1943, med drugo svetovno vojno, je mo\xc4\x8dno po\xc5\xa1kodovalo grad. Povojno obnovo objekta za muzejske namene je opravilo arhitekturno partnerstvo BBPR (Gianluigi Banfi (1910-1945), Lodovico Barbiano di Belgiojoso (1909-2004), Enrico Peressutti (1908-1976) in Ernesto Nathan Rogers (1909-1968)).\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nGrad ima \xc5\xa1tirioglat tloris, znotraj mestnih zidov. Zid, ki je neko\xc4\x8d mejil na pode\xc5\xbeelje severno od Milana, ima kvadratne stolpe in \xc5\xa1ilasta vrata. Ta so bila neko\xc4\x8d dostopna preko dvi\xc5\xbenega mostu. Severni stolp je znan kot Torre della Corte, medtem ko se zahodni imenuje Torre del Tesoro: oba sta dobila v \xc4\x8dasu Sforza \xc5\xa1iroka okna._NEWLINE_Za vogalni stolp Torre Ducale je zna\xc4\x8dilna mostna lo\xc5\xbea, pripisana Bramanteju in jo je Ludovico Sforza naro\xc4\x8dil v poznem 15. stoletju, za povezavo Corte Ducale (dvora, ki se je uporabljal kot vojvodsko prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de) in Cortile della Ghirlanda. Ta girlanda se nana\xc5\xa1a na zid, ki je bil zavarovan z jarkom, napolnjenem z vodo, in je bil zgrajen v \xc4\x8dasu Francesca Sforze, in od katerega je danes ostalo \xc5\xa1e nekaj sledi, vklju\xc4\x8dno z Porta del Soccorso. Ostanki dveh kasnej\xc5\xa1ih ravelinov (izpostavljenih delov) je mogo\xc4\x8de videti v ujemajo\xc4\x8di to\xc4\x8dki, v kateri je bil grad povezan z mestnim obzidjem (v bli\xc5\xbeini vrat Porta Comasina) in Porta del Carmine. Vrata Porta della Ghirlanda, ki so peljala skozi ravelin (sedaj izgubljena) so imela dva vhoda dostopna preko steze, in so vodila k podzemnim hodnikom, ki so se nadaljevali ob zidovju._NEWLINE_Zunanja stran, ki je bila neko\xc4\x8d obrnjena proti mestu ima dva okrogla stolpa, ki ju je Francesco Sforza zamenjal s prej\xc5\xa1njima kvadratnima, ki sta postala manj primerni za obrambo pred ognjenim oro\xc5\xbejem. Osrednji stolp, ki se imenuje Torre del Filarete, je sodobno obnovljen. Okrogla stolpa sta izgubila zgornji del pod Avstrijci, ki so potrebovali odprt prostor za svoje topni\xc5\xa1tvo. Dana\xc5\xa1nji zgornji del je tudi sodobno obnovljen. Torre del Filarete in Porta del Santo Spirito, ki se nahajajo bolj proti jugu, imata oba pred seboj ravelin._NEWLINE_Glavna vrata pripeljejo do velikega dvori\xc5\xa1\xc4\x8da, iz katerega je mogo\xc4\x8de videti ve\xc4\x8d notranjih elementov. To so stolp Bonze Savojskega (1476) in Rocchetta, neke vrste notranji obrambni ridotto s svojimi vrati. Na desni strani Porta del Carmine so ostanki dveh dvori\xc5\xa1\xc4\x8d iz 15. stoletja. Rocchetta, katere dostopna vrata vodijo iz glavnega dvori\xc5\xa1\xc4\x8da (sodoben dodatek), ima grb Sforze, ima notranje dvori\xc5\xa1\xc4\x8de in na treh straneh ob vhodu z 15. stoletja arkade. Corte Ducale je krilo gradu, prvotno uporabljeno kot vojvodsko prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de; ima dvori\xc5\xa1\xc4\x8de z dvema lo\xc5\xbeama, manj\xc5\xa1a na levi in ve\xc4\x8dja na koncu, ki se imenuje Loggiato dell\'Elefante zaradi prisotnosti freske slona.'