b'\n_START_ARTICLE_\nAmerikanci\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\n1. dejanje: V gostilni pri Dolencu \xc5\xbeene \xc4\x8dakajo mo\xc5\xbee, da se vrnejo z dela na Hrva\xc5\xa1kem. Leto je slabo, kriza povsod, kmetje se vra\xc4\x8dajo \xc5\xbee pred bo\xc5\xbei\xc4\x8dem brez zaslu\xc5\xbeka. Tudi Pe\xc4\x8darica \xc4\x8daka, sin Lojz je \xc5\xa1el na Hrva\xc5\xa1ko, da bi zaslu\xc5\xbeil revni An\xc4\x8dki, svoji ljubici, doto, zdaj pa ima! \xc4\x8ce ho\xc4\x8de vzeti bogato nevesto, bi mu grunt takoj prepisala, An\xc4\x8dka pa ne bo pri\xc5\xa1la k hi\xc5\xa1i in ne! Sosedje majejo z glavo nad njeno trmo - pa saj je Lojz \xc4\x8disto po njej, tudi on ne popusti: An\xc4\x8dko ali nobene! - Vrnitev mo\xc5\xbe je \xc5\xbealostna, vse tarejo skrbi, kako bodo pretolkli zimo, brez pesmi se odpravijo domov. Tedaj prihiti v gostilno \xc5\xa1e An\xc4\x8dka, skrbi jo o\xc4\x8de, ki ga ni in ni. Lojz pove, da je imel o\xc4\x8de la\xc5\xbejo nesre\xc4\x8do, da pride pozneje, in ne\xc5\xbeno tola\xc5\xbei prestra\xc5\xa1eno dekle. V Pe\xc4\x8darici izbruhne sovra\xc5\xa1tvo, An\xc4\x8dko obdol\xc5\xbei, da je lova\xc4\x8da, in jo udari. Dekle jokajo\xc4\x8d pobegne, Lojz vr\xc5\xbee materi nekaj hudih besed in odide za An\xc4\x8dko._NEWLINE_2. dejanje: Semanji dan je, pri Dolencu sedita tudi Pe\xc4\x8darica in Lojz, a vsak pri svoji mizi, Lojz je od\xc5\xa1el od doma za dninarja. Med goste pride Amerikanec, poln je besed o bogastvu in svobodi Amerike: doma je ozko in zaspano, tam pa vse \xc5\xbeivi in se giblje, vse je dostopno, bera\xc4\x8d lahko postane milijonar, vsi so enaki! \xc4\x8ce vidi\xc5\xa1 tisto \xc5\xbeivljenje, te obide ponos, da si \xc4\x8dlovek - \xc4\x8dlovek vse premore, vse premaga, je gospodar nad vsem ... Kmetje, ki kljub garanju otepajo rev\xc5\xa1\xc4\x8dino in jih "od vseh strani ti\xc5\xa1\xc4\x8di nekaj nevidnega, trdosr\xc4\x8dnega in hudobnega", se navdu\xc5\xa1ijo; Lojz zaroti mater, naj mu da denar za pot - v Ameriki bo prislu\xc5\xbeil An\xc4\x8dki doto, tu je \xc5\xbeivljenje pasje in ne\xc4\x8dlove\xc5\xa1ko! Pe\xc4\x8darica mu da denar: naj gre, naj spozna, katera pamet je bolj\xc5\xa1a, njegova ali njena! U\xc4\x8ditelj, ki je pri\xc5\xa1el kmete vabit na veselico z igro o narodu, o\xc4\x8dita Amerikancu, da ljudi zapeljuje; prepri\xc4\x8duje kmete, naj ostanejo: tujina jim bo vzela jezik, narodnost in domovino, revno, a sladko, ker je doma\xc4\x8da! Kmetje u\xc4\x8ditelja zavra\xc4\x8dajo, la\xc4\x8dni so in brez perspektive, Amerikanec pa poka\xc5\xbee svoji zgarani roki: to je moja domovina!_NEWLINE_3. dejanje: Kmetje se zadol\xc5\xbeujejo, da bi dobili denar za pot, misel na Ameriko je obsedla vse vasi. An\xc4\x8dka Lojzu na vso mo\xc4\x8d brani, obhajajo jo slutnje o smrti, ljubemu prigovarja, naj jo pusti in se o\xc5\xbeeni po materini volji, le doma naj ostane. - Medtem Amerikanec snubi Emo; od otro\xc5\xa1kih let je mislil nanjo, hlap\xc4\x8di\xc4\x8d na gospodi\xc4\x8dno, zdaj se je vrnil s tiso\xc4\x8daki v \xc5\xbeepu, zaradi nje, ponjo ... Ema ga zavrne, zaro\xc4\x8dena je z u\xc4\x8diteljem. On ne popusti: u\xc4\x8ditelj je slabi\xc4\x8d, govoril bo, storil pa ni\xc4\x8d, on pa lahko prerodi ves kraj, postavi tovarne, da ljudem delo, ne bo jim treba v Ameriko - le \xc4\x8de ona ho\xc4\x8de! Mo\xc4\x8d njegove volje Emo skoraj premaga, a se v grozi zate\xc4\x8de k zaro\xc4\x8dencu: le on ji bo dal mirno in tiho \xc5\xbeivljenje ... Amerikanec sklene, da bo od\xc5\xa1el za vedno, kljbovalno nazdravi Ameriki in boju. - Za pot se odlo\xc4\x8di tudi Metka, \xc4\x8deprav je nose\xc4\x8da; Matij\xc4\x8de jo je bil zaradi bogate neveste brezobzirno zapustil; svojo nesre\xc4\x8do bo skrila v Ameriko, drugega ji ne ostane._NEWLINE_4. dejanje: Amerikanci se pri Dolencu zbirajo, da bi jih voz odpeljal na vlak, no\xc4\x8d je viharna in ledena. U\xc4\x8ditelj jih pregovarja, jih opozarja na razo\xc4\x8daranje, na neuspeh itn. A kmetje vztrajajo: ne gre jim samo za denar, radi bi postali ljudje, s svojo glavo in s svojo pametjo, navdaja jih ob\xc4\x8dutek, da za\xc4\x8denjajo \xc5\xbeivljenje na novo. A slovo je te\xc5\xbeko, \xc5\xbeene in otroci, ki so spremili popotnike, to\xc5\xbeijo in jokajo kakor na pogrebu. Zadnji pride Lojz z An\xc4\x8dkinim o\xc4\x8detom, zamudil se je bil pri slovesu od hudo bolne ljubice; materi se zaroti, da se nikoli ve\xc4\x8d ne vrne, \xc4\x8de bi se An\xc4\x8dki kaj zgodilo. Ko voz z Amerikanci odpelje, plane v gostilno An\xc4\x8dka: v predsmrtnem obupu o\xc4\x8dita \xc5\xbeenskam, zakaj so mo\xc5\xbee pustile na pot, Pe\xc4\x8darici vr\xc5\xbee v obraz, da je zver, morilka lastnega sina - nobenega ne bo nazaj, vsi bodo poginili! Navzo\xc4\x8de prevzame groza, An\xc4\x8dka pa se hrope\xc4\x8d in ka\xc5\xa1ljajo\xc4\x8d zgrudi.'