b'\n_START_ARTICLE_\nJo\xc5\xbeef Poto\xc4\x8dnik\n_START_SECTION_\nRodbinske vezi\n_START_PARAGRAPH_\nPoto\xc4\x8dnik Jo\xc5\xbeef, mlaj\xc5\xa1i brat slikarja J. Poto\xc4\x8dnika, je bil rojen 5. febr. 1753 v Kropi v hi\xc5\xa1i \xc5\xa1t,32 (sedaj 58) kot tretji sin fu\xc5\xbeinarja Gregorja Poto\xc4\x8dnika in njegove druge \xc5\xbeene Marijane Toman.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi pouk mu je dal kurat Gliha, nato je obiskoval jezuitsko gimnazijo v Ljubljani ter na Dunaju 1778 doktoriral iz prava. Konec leta 1778 je odprl v Ljubljani odvetni\xc5\xa1ko pisarno, 1781 pa prevzel za umrlim dr. Janezom Bleybergom kot mestni\xc2\xa0\xc2\xbbsindicus\xc2\xab\xc2\xa0vodstvo magistralne pisarne in mesto aktuarja pri meni\xc4\x8dnem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du. Ob preosnovi ljubljanskega mestnega odbora je 26. sept. 1786 postal \xc5\xbeupan ter vodil \xc5\xbeupanske posle do 24. jun. 1787. Kot \xc5\xbeupan je pokazal svoje odli\xc4\x8dne organizatorske sposobnosti. Njegova dela so bila med drugimi tudi odprava starega mestnega obzidja z Vodnimi in \xc5\xa0pitalskimi vrati in prelo\xc5\xbeitev \xc5\xbeivinskih sejmov z Marijinega na Kapucinski (sedaj Kongresni) trg. Prodaji mestnih nepremi\xc4\x8dnin (zlasti na Prulah), ki jih je zahteval Jo\xc5\xbeefu II. se je sicer upiral, vendar jih je moral izvr\xc5\xa1iti. Te razmere so mu zagrenile nadaljnje delovanje in mu olaj\xc5\xa1ale sprejeti sklep, da se umakne z mesta \xc5\xbeupana in sprejeti ponudeno mu mesto apelacijskega svetnika pri apelacijskem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du v Celovcu. Tu je slovel kot izvrsten pravnik, kateremu so se poverili posebno ko\xc4\x8dljivi in te\xc5\xbeavni primeri. Ostal je sicer v statusu apelac. sodi\xc5\xa1\xc4\x8da v Celovcu do 1799, toda \xc5\xbee od 1790 dalje je deloval kot dvorni komisar ve\xc4\x8dinoma zunaj okoli\xc5\xa1a celovskega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da, tako na Predarlskem, kjer je odpravil vzroke nemirov, nastalih zaradi tamkaj\xc5\xa1nih nevzdr\xc5\xbenih sodnih razmer. Enako uspe\xc5\xa1no je poravnal podobne nev\xc5\xa1e\xc4\x8dnosti na Tirolskem. V priznanje za te zasluge mu je bilo okt. 1790 podeljeno plemstvo. Leta 1793 je slu\xc5\xbeboval kot dvorni organizacijski komisar v Gorici, 1795 pa v Trstu. Tam je bil 1801 imenovan za predsednika trgovskega in meni\xc4\x8dnega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da, kjer si je pridobil spo\xc5\xa1tovanje in ugled gospodarskih krogov. Zaradi vojnih dogodkov pa je bil \xc5\xbee konec istega leta postavljen za predsednika civilnega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da v Benetke, kjer je ostal do 1805. Od tod bi moral oditi na vodilno mesto na Dunaj, pa je bil na pro\xc5\xa1njo tr\xc5\xbea\xc5\xa1kih trgovcev, takrat kot pravi dvorni svetnik, zopet imenovan za predsednika trg. in meni\xc4\x8dn. sodi\xc5\xa1\xc4\x8da v Trstu ter tam slu\xc5\xbebovat do svoje smrti. Pri obisku sorodnika Jo\xc5\xbeefa Zupana, \xc5\xbeupnika v \xc5\xa0martnem pod \xc5\xa0marno goro, ga je v no\xc4\x8di od 7. na 8. avg. 1808 zadela kap. Pokopan je na \xc5\xa1martinskem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du._NEWLINE_Poto\xc4\x8dnik je bil eden najve\xc4\x8djih juridi\xc4\x8dnih talentov, kar smo jih imeli v dobi pred 1848. Bil je tudi \xe2\x80\x94 kar je izjema za to dobo \xe2\x80\x94 zaveden Slovenec, ki tudi v Trstu ni nikoli zatajil svojega rodu in bil v stalni zvezi z rodoljubnimi krogi na Kranjskem. Vseeno je bil med Italijani v Trstu in Benetkah izredno priljubljen, kar izpri\xc4\x8duje dejstvo, da ga je mesto Trst sprejelo med svoje patricije. Spomin na njega je ostal \xc5\xa1e dolgo \xc4\x8dasa po njegovi smrti \xc5\xbeiv med sodobniki. Jakob Zupan se ga spominja v svoji prigodnici ob imenovanju Mateja Ravniharja za tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa. V sodobnih nem\xc5\xa1kih posmrtnicah se Poto\xc4\x8dnik opisuje kot\xc2\xa0\xc2\xbbizredno nadarjen in delaven pravnik, ki je zdru\xc5\xbeeval ob\xc5\xa1irno strokovno znanje z najve\xc4\x8djo osebno po\xc5\xa1tenostjo\xc2\xab. Wurzbach ga ozna\xc4\x8duje za\xc2\xa0\xc2\xbbpravo diko avstrijskega uradni\xc5\xa1tva in enega najbolj\xc5\xa1ih kranjskih sinov\xc2\xab. Poto\xc4\x8dnikovo doktorsko in plemi\xc5\xa1ko diplomo hrani Narodni muzej Slovenije v Ljubljeni.'