b'\n_START_ARTICLE_\nImenjska knjiga\n_START_PARAGRAPH_\nImenjska knjiga (nem\xc5\xa1ko G\xc3\xbcltbuch) je dav\xc4\x8dna evidenca, ki so jo vodili de\xc5\xbeelni stanovi v habsbur\xc5\xa1kih dednih de\xc5\xbeelah, od 15.-19. stoletja. Bila je dav\xc4\x8dni kataster zemlji\xc5\xa1kih gospostev v de\xc5\xbeeli, vendar ni popisovala komorne (de\xc5\xbeelnokne\xc5\xbeje) posesti. Pisana je bila v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini. Vsak zemlji\xc5\xa1ki gospod je na podlagi urbarjev sam izra\xc4\x8dunal svojo imenjsko rento (davek). Imenjska knjiga se je vodila v de\xc5\xbeelnem knjigovodstvu de\xc5\xbeelnih stanov, vpise v njej pa so uporabljali za dolo\xc4\x8ditev de\xc5\xbeelnega davka na vsakokratnem de\xc5\xbeelnem zboru._NEWLINE_Imenjske knjige ostanejo v veljavi do terezijansko-jo\xc5\xbeefinskih reform v 18. stoletju, ko nastavijo Terezijanski kataster, in novo imenjsko knjigo, preko katere je bila obdav\xc4\x8dena tudi dominikalna (zemlji\xc5\xa1kogosposka) zemlja. Po zemlji\xc5\xa1ki odvezi leta 1848 so v imenjsko knjigo vpisovali samo \xc5\xa1e dominikalno posest, z uvedbo nove zemlji\xc5\xa1ke knjige leta 1871 pa imenjske knjige ukinejo.'