b'\n_START_ARTICLE_\nOrientalizem\n_START_PARAGRAPH_\nV umetnostni zgodovini, literaturi in kulturologiji je orientalizem posnemanje ali prikaz vidikov v vzhodnem svetu. Te upodobitve obi\xc4\x8dajno delajo pisatelji, oblikovalci in umetniki z zahoda. Zlasti orientalisti\xc4\x8dno slikarstvo, ki je natan\xc4\x8dneje upodabljalo \xc2\xbbBli\xc5\xbenji vzhod\xc2\xab, je bil eden od \xc5\xa1tevilnih posebnosti akademske umetnosti 19. stoletja, literatura zahodnih dr\xc5\xbeav pa se je podobno zanimala za orientalske teme._NEWLINE_Od objave knjige Orientalism Edwarda Saida leta 1978 se je za\xc4\x8delo veliko akademskega diskurza uporabljati z izrazom orientalizem, da se nana\xc5\xa1a na splo\xc5\xa1no pokroviteljski zahodni odnos do dru\xc5\xbeb Bli\xc5\xbenjega vzhoda, Azije in Severne Afrike. V Saidovi analizi zahod te dru\xc5\xbebe dojema kot stati\xc4\x8dne in nerazvite - s tem pa tvori pogled na orientalsko kulturo, ki jo je mogo\xc4\x8de prou\xc4\x8devati, upodabljati in reproducirati. V tej izmi\xc5\xa1ljotini, pi\xc5\xa1e Said, je ideja, da je zahodna dru\xc5\xbeba razvita, racionalna, pro\xc5\xbena in superiorna.\n_START_SECTION_\nEtimologija\n_START_PARAGRAPH_\nOrientalizem se sklicuje na Orient, v nasprotju z Occident (vzhod); Vzhod in Zahod. Beseda Orient je v angle\xc5\xa1ki jezik vstopila kot srednje francoski orient. Korenska beseda ori\xc4\x93ns iz latinske Ori\xc4\x93ns ima sinonimna poimenovanja: Vzhodni del sveta; nebo, od koder prihaja sonce; vzhod; vzhajajo\xc4\x8de sonce, itd .; vendar se je poimenovanje spremenilo kot izraz geografije. Geoffrey Chaucer je v Zgodbi o menihih (1375) zapisal: \xc2\xbbDa so osvojili veliko regnes grete / v orientu, z mnogimi sejemskimi mesti.\xc2\xab\xc2\xa0Izraz \'orient\' se nana\xc5\xa1a na dr\xc5\xbeave vzhodno od Sredozemskega morja in ju\xc5\xbene Evrope. In Place of Fear (1952) je Aneurin Bevan uporabil raz\xc5\xa1irjeno ozna\xc4\x8dbo Orienta, ki je zavzemal vzhodno Azijo: \xc2\xbbprebujanje Orienta pod vplivom zahodnih idej\xc2\xab. Edward Said je dejal, da orientalizem \xc2\xbbomogo\xc4\x8da politi\xc4\x8dno, gospodarsko, kulturno in dru\xc5\xbebeno prevlado zahoda, ne le v kolonialnih \xc4\x8dasih, ampak tudi v sedanjosti.\xc2\xab\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nUmetnost\n_START_PARAGRAPH_\nV umetnostni zgodovini se izraz orientalizem nana\xc5\xa1a na dela zahodnih umetnikov, ki so se v 19. stoletju specializirali za orientalske teme, nastala na potovanjih po zahodni Aziji. Umetniki in u\xc4\x8denjaki so bili v tistem \xc4\x8dasu opisani kot orientalisti, zlasti v Franciji, kjer je odklonilno uporabo izraza \xc2\xbborientalist\xc2\xab\xc2\xa0priljubil umetni\xc5\xa1ki kritik Jules-Antoine Castagnary. Kljub tako dru\xc5\xbebenemu zani\xc4\x8devanju do sloga reprezentativne umetnosti je bilo leta 1893 ustanovljeno Francosko dru\xc5\xa1tvo orientalisti\xc4\x8dnih slikarjev, Jean-L\xc3\xa9on G\xc3\xa9r\xc3\xb4me pa je bil \xc4\x8dastni predsednik, medtem ko so v Britaniji izraz orientalist ozna\xc4\x8dili za \'umetnika\'._NEWLINE_Ustanovitev Francoskega dru\xc5\xa1tva orientalisti\xc4\x8dnih slikarjev je proti koncu 19. stoletja spremenila zavest praktikov, saj so umetniki zdaj lahko sebe videli kot del izrazitega umetni\xc5\xa1kega gibanja. Kot umetni\xc5\xa1ko gibanje se orientalisti\xc4\x8dno slikarstvo na splo\xc5\xa1no obravnava kot ena izmed mnogih vej akademske umetnosti 19. stoletja; vendar je bilo v dokazovanju veliko razli\xc4\x8dnih slogov orientalisti\xc4\x8dne umetnosti. Umetnostni zgodovinarji po navadi identificirajo dve \xc5\xa1iroki vrsti orientalisti\xc4\x8dnega umetnika: realiste, ki so skrbno slikali to, kar so opazili in tiste, ki so si zamislili orientalisti\xc4\x8dne prizore, ne da bi kdaj zapustili studio. Francoski slikarji, kot sta Eug\xc3\xa8ne Delacroix (1798\xe2\x80\x931863) in Jean-L\xc3\xa9on G\xc3\xa9r\xc3\xb4me (1824\xe2\x80\x931904), veljata za vodilna v orientalisti\xc4\x8dnem gibanju .\n_START_SECTION_\nOrientalistika\n_START_PARAGRAPH_\nV 18. in 19. stoletju je izraz orientalist opredelil u\xc4\x8denjaka, ki se je specializiral za jezike in knji\xc5\xbeevnosti vzhodnega sveta. Med tak\xc5\xa1nimi u\xc4\x8denjaki so bili britanski uradniki iz East India Company, ki so dejali, da je treba arabsko kulturo, kulturo Indije in islamske kulture prou\xc4\x8devati kot enake kulturam Evrope . Med tak\xc5\xa1nimi u\xc4\x8denjaki je filolog William Jones, katerega \xc5\xa1tudij indoevropskih jezikov je uveljavil sodobno filologijo. Britanska imperialna strategija v Indiji je naklonila orientalizem kot tehniko za razvoj dobrih odnosov z domorodci - vse do 1820-ih, ko je vpliv "anglikistov", kot sta Thomas Babington Macaulay in John Stuart Mill, privedel do spodbujanja anglocentri\xc4\x8dnega izobra\xc5\xbeevanja._NEWLINE_Poleg tega sta hebraizem in judovske \xc5\xa1tudije pridobila priljubljenost med britanskimi in nem\xc5\xa1kimi u\xc4\x8denjaki v 19. in 20. stoletju . Akademsko podro\xc4\x8dje orientalskih \xc5\xa1tudij, ki je spoznavalo kulture Bli\xc5\xbenjega in Daljnega vzhoda, je postalo podro\xc4\x8dje azijskih in bli\xc5\xbenjevzhodnih \xc5\xa1tudij.\n_START_SECTION_\nKriti\xc4\x8dne \xc5\xa1tudije\n_START_PARAGRAPH_\nKoncept je razvil politi\xc4\x8dni filozof Edvard Said v istoimenskem delu leta 1978. Predstavi ga kot \xc2\xbbnekak\xc5\xa1no zahodno projekcijo Orienta\xc2\xab, ki je zahodu pomagala opredeliti Evropo in lastno podobo, pri tem pa je raz\xc5\xa1irjala in utrjevala sliko Vzhoda kot \xc2\xbbnegibne, ahistori\xc4\x8dne in naravne danosti\xc2\xab, ki jo ozna\xc4\x8dujejo trajne \xc2\xbborientalne\xc2\xab\xc2\xa0lastnosti in zna\xc4\x8dilnosti: od posebne \xc2\xbbvzhodnja\xc5\xa1ke \xc4\x8dutnosti\xc2\xab, po\xc4\x8dasnosti in nagnjenosti k despotizmu do drugih oblik zaostalosti in neenakosti z Zahodom. _NEWLINE_Teza orientalizma je obstoj \xc2\xbbsubtilnih in vztrajnih evrocentri\xc4\x8dnih predsodkov proti arabsko-islamskim ljudem in njihovi kulturi\xc2\xab. Said si je s svojim orientalizmom naglo pridobil \xc5\xa1tevilne somi\xc5\xa1ljenike in privr\xc5\xbeence, ki so na osnovi njegovih tez in trditev ne le problematizirali pretekle in sodobne \xc2\xbborientalske \xc5\xa1tudije\xc2\xab\xc2\xa0in akademske raziskave, temve\xc4\x8d na novo in neredko z nekriti\xc4\x8dno epigonsko vnemo ocenjevali in razlagali vse po vrsti \xe2\x80\x93 od znanih zahodnoevropskih knji\xc5\xbeevnih del s tematiko Orienta prek slikarstva in kinematografije do gledali\xc5\xa1\xc4\x8de in opere. Saidova knjiga je imela, kar je vsekakor zanimivo, ve\xc4\x8dji odmev v zahodnih in ameri\xc5\xa1kih akademskih krogih kakor v Aziji in Afriki._NEWLINE_Saidov orientalizem je tako postal \xe2\x80\x93 kljub ognjevitim kritikam s strani njegovih nasprotnikov \xe2\x80\x93 pravi mejnik v razvoju ameri\xc5\xa1kih, delno pa tudi evropskih humanisti\xc4\x8dnih \xc5\xa1tudij, spro\xc5\xbeil je analiziranje in raz\xc4\x8dlenjevanje zahodnja\xc5\xa1kega diskurza o Orientu, ki je zajelo razli\xc4\x8dne humanisti\xc4\x8dne stroke od antropologije in zgodovine do  umetnostne zgodovine in geografije. Med dela, ki so nastala pod vplivom teh prizadevanj, spada tudi knjiga Narije Todorove o Balkanu, \xc4\x8deprav se avtorica, ko omenja svoj dolg Saidu, z njim tudi \xc5\xbee odlo\xc4\x8dno razhaja.\n_START_SECTION_\nV evropski arhitekturi in oblikovanju\n_START_PARAGRAPH_\nMoreskanski slog renesan\xc4\x8dnega ornamenta je evropska priredba islamske arabeske, ki se je za\xc4\x8dela v poznem 15. stoletju in naj bi se uporabljala pri nekaterih vrstah dela, kot je na primer knjigovezni\xc5\xa1tvo, skoraj do danes. Zgodnja arhitekturna uporaba motivov, dvignjenih z indijske podceline, je znana kot indo-saracenska arhitektura. Eden najzgodnej\xc5\xa1ih primerov je fasada Guildhall (Cehovske hi\xc5\xa1e) v Londonu (1788\xe2\x80\x931789). Slog je na zahodu za\xc5\xbeivel z objavo pogledov na Indijo Williama Hodgesa in Williama in Thomasa Daniella iz okoli leta 1795. Primeri "Hindoo" arhitekture so Sezincote House (pribli\xc5\xbeno 1805) v Gloucestershireu, zgrajena za naboba - bogata\xc5\xa1a, vrnjenega iz Bengalije in Kraljevi paviljon v Brightonu._NEWLINE_Turkerije, ki se je za\xc4\x8dela \xc5\xbee v poznem 15. stoletju, se je nadaljevala vsaj do 18. stoletja in je vklju\xc4\x8devala tako uporabo \'tur\xc5\xa1kih\' slogov v dekorativni umetnosti, v\xc4\x8dasih uporaba tur\xc5\xa1kega kostuma in zanimanje za umetnost, ki upodablja Osmansko cesarstvo samo. Benetke, tradicionalni trgovinski partner Osmanov, so bile najzgodnej\xc5\xa1e sredi\xc5\xa1\xc4\x8de, Francija je v 18. stoletju postala vidnej\xc5\xa1a._NEWLINE_Chinoiserie je modni izraz za kitajske teme v dekoraciji zahodne Evrope, ki se za\xc4\x8dne v poznem 17. stoletju in dose\xc5\xbee vrhunec v valovih, zlasti rokoko chinoiserie, c. 1740\xe2\x80\x931770. Od renesanse do 18. stoletja so zahodni oblikovalci posku\xc5\xa1ali posnemati tehni\xc4\x8dno prefinjenost kitajske keramike le z delnim uspehom. Zgodnji namigi chinoiserie so se pojavili v 17. stoletju pri narodih z aktivnimi podjetji v vzhodni Indiji: Angliji (Vzhodnoindijska dru\xc5\xbena), na Danskem (danska vzhodnoindijska dru\xc5\xbeba), na Nizozemskem (nizozemska vzhodnoindijska dru\xc5\xbeba) in Franciji (francoska vzhodnoindijska dru\xc5\xbeba). Lon\xc4\x8dene glazirane posode iz Delfta in drugih nizozemskih krajev so od zgodnjega 17. stoletja prevzele pristni modro-beli porcelan iz obdobja dinastije Ming. Zgodnji kerami\xc4\x8dni izdelki, izdelani v Meissenu in drugih sredi\xc5\xa1\xc4\x8dih pravega porcelana, so posnemali kitajske oblike za jedilni servis, vaze in \xc4\x8dajne izdelke._NEWLINE__NEWLINE_Paviljoni u\xc5\xbeitka v "kitajskem okusu" so se pojavili v formalnih parterjih poznobaro\xc4\x8dnih in rokoko nem\xc5\xa1kih pala\xc4\x8d ter v plo\xc5\xa1\xc4\x8dicah panelov v Aranjuezu blizu Madrida. Zlasti mize za \xc4\x8daj iz mahagonija Thomasa Chippendala in kitajske omare so bile okra\xc5\xa1ene s steklenimi zasteklitvami in ograjami, c. 1753\xe2\x80\x9370. Tudi pu\xc5\xa1\xc4\x8dobno pohi\xc5\xa1tvo zgodnjih Xingovih u\xc4\x8denjakov je bilo naturalizirani, saj se je tang razvil v srednjegruzijsko mizo in v kvadratne naslanja\xc4\x8de, ki so ustrezali angle\xc5\xa1kim gospodom in kitajskim u\xc4\x8denjakom. Vsaka prilagoditev kitajskih na\xc4\x8del oblikovanja ne spada v chinoiserie. Materiali so vklju\xc4\x8devali imitacije laka in poslikanih kositrnih posod, ki so posnemale japanning, zgodnje poslikane tapete ter kerami\xc4\x8dne figurice in namizne okraske. Majhne pagode so se pojavile na dimnikih in polne velikosti na vrtovih. Kew ima \xc4\x8dudovito vrtno pagodo, ki jo je oblikoval William Chambers. Wilhelma (1846) v Stuttgartu je primer mavrske preporodne arhitekture. Leighton House, ki je bila zgrajena za umetnika Frederica Leightona, ima obi\xc4\x8dajno fasado, vendar prefinjeno notranjost v arabskem slogu, vklju\xc4\x8dno z originalnimi islamskimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dicami in drugimi elementi, pa tudi viktorijansko orientalizirano delo._NEWLINE_Po letu 1860 je japonizem, spro\xc5\xbeen z uvozom ukiyo-e (japonska \xc5\xa1ola slikanja), postal pomemben vpliv v zahodni umetnosti. Zlasti na \xc5\xa1tevilne sodobne francoske umetnike, kot sta Claude Monet in Edgar Degas je vplival japonski slog. Mary Cassatt, ameri\xc5\xa1ka umetnica, ki je delala v Franciji, je v svojih slikah uporabljala elemente kombiniranih vzorcev, ploskih ravnin in premikajo\xc4\x8de se perspektive japonskih odtisov. Slike Jamesa Abbotta McNeilla Whistlerja The Peacock Room so pokazale, kako je uporabil vidike japonske tradicije in so nekaj najbolj\xc5\xa1ih del \xc5\xbeanra. Kalifornijska arhitekta Greene in Greene sta bila v oblikovanju Gamble House in drugih stavb navdihnjena z japonskimi elementi._NEWLINE_Neoegiptovska arhitektura je postala priljubljena v zgodnjem in sredi 19. stoletja in se nadaljevala kot manj pomemben slog v zgodnjem 20. stoletju. Neomavrska arhitektura se je za\xc4\x8dela v za\xc4\x8detku 19. stoletja v nem\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeavah in je bila \xc5\xa1e posebej priljubljena za gradnjo sinagog. Indo-saracenska arhitektura je bila \xc5\xbeanr, ki je nastal konec 19. stoletja v Britanski Indiji.\n_START_SECTION_\nPred 19. stoletjem\n_START_PARAGRAPH_\nUpodobitve islamskih \'Mavrov\' in \'Turkov\' (natan\xc4\x8dno poimenovane muslimanske skupine ju\xc5\xbene Evrope, severne Afrike in zahodne Azije) najdemo v srednjeve\xc5\xa1ki, renesan\xc4\x8dni in baro\xc4\x8dni umetnosti. V svetopisemskih prizorih v zgodnjem nizozemskem slikarstvu so sekundarnim osebnostim, zlasti Rimljanom, podelili eksoti\xc4\x8dne no\xc5\xa1e, ki so oddaljeno odra\xc5\xbeale obla\xc4\x8dila Bli\xc5\xbenjega vzhoda. Pri tem so bili posebej poudarjeni Sveti trije kralji v bo\xc5\xbei\xc4\x8dnem prizori\xc5\xa1\xc4\x8du. Splo\xc5\xa1na umetnost z biblijskimi motivi ne bi veljala za orientalisti\xc4\x8dno, razen \xc4\x8de je sodobna ali zgodovinsko bli\xc5\xbenjevzhodna podrobnost ali motiv zna\xc4\x8dilnost del, kot pri nekaterih slikah Gentila Bellinija in drugih ter v \xc5\xa1tevilnih delih iz 19. stoletja. Renesan\xc4\x8dne Benetke so bile v slikarstvu in grafiki \xc5\xa1e posebej zanimive za upodobitve Osmanskega cesarstva. Gentile Bellini, ki je potoval v Konstantinopel in slikal sultana in Vittore Carpaccio sta bila vodilna slikarja. Upodobitve so bile od takrat natan\xc4\x8dnej\xc5\xa1e, mo\xc5\xa1ki so bili obi\xc4\x8dajno oble\xc4\x8deni v belo. Prikaz orientalskih preprog v renesan\xc4\x8dnem slikarstvu v\xc4\x8dasih \xc4\x8drpa iz orientalisti\xc4\x8dnega zanimanja, vendar pogosteje odra\xc5\xbea presti\xc5\xbe, ki so ga imeli ti dragi predmeti v obdobju._NEWLINE_Jean-\xc3\x89tienne Liotard (1702\xe2\x80\x931789) je obiskal Konstantinopel in slikal \xc5\xa1tevilne pastele tur\xc5\xa1kih doma\xc4\x8dih prizorov; prav tako je ve\xc4\x8dino \xc4\x8dasa, ko je bil spet v Evropi, nosil tur\xc5\xa1ko obla\xc4\x8dilo. Ambiciozni \xc5\xa1kotski umetnik iz 18. stoletja Gavin Hamilton je na\xc5\xa1el re\xc5\xa1itev problema uporabe moderne obleke, ki se \xc5\xa1teje za neheroi\xc4\x8dno in neelegantno, v zgodovinskem slikarstvu z uporabo  bli\xc5\xbenjevzhodnih predmetov z Evropejci, ki nosijo lokalno no\xc5\xa1o, kot so svetovali popotnikom. Njegov ogromen James Dawkins in Robert Wood odkrivata ru\xc5\xa1evin Palmire (1758, zdaj v Edinburghu) povzdigujeta turizem v juna\xc5\xa1tvo, dva popotnika pa sta nosila obleke zelo podobne togam. Mnogi popotniki so se ob vrnitvi slikali v eksoti\xc4\x8dnih vzhodnja\xc5\xa1kih oblekah, vklju\xc4\x8dno z lordom Byronom, prav tako mnogi, ki \xc5\xa1e nikoli niso zapustili Evrope, vklju\xc4\x8dno z Madame de Pompadour. Nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8de zanimanje Francozov za eksoti\xc4\x8dno orientalsko razko\xc5\xa1je in pomanjkanje svobode v 18. stoletju je do neke mere odra\xc5\xbealo poudarjeno analogijo s francosko absolutno monarhijo  Byronova poezija je imela zelo velik vpliv na to, da je Evropa v eksoti\xc4\x8dnih orientalskih okoljih uvedla koktajl romantike, ki naj bi prevladovala v orientalski umetnosti 19. stoletja.\n_START_SECTION_\nFrancoski orientalizem\n_START_PARAGRAPH_\nFrancosko orientalisti\xc4\x8dno slikarstvo je spremenila Napoleonova dokon\xc4\x8dno neuspe\xc5\xa1na invazija na Egipt in Sirijo v letih 1798\xe2\x80\x931801, kar je spodbudilo veliko zanimanje javnosti za egiptologijo, v naslednjih letih pa so ga zabele\xc5\xbeili tudi Napoleonovi dvorni slikarji, zlasti Antoine-Jean Gros, \xc4\x8deprav bli\xc5\xbenjevzhodni pohod ni bil tisti, na katerem je spremljal vojsko. Dve njegovi najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1i sliki, Bonaparte ob obisku ku\xc5\xbenih \xc5\xbertev pri Jaffi (1804) in Bitka pri Abukirju (1806), se osredoto\xc4\x8data na cesarja, kot je bil do takrat, vendar vklju\xc4\x8dujeta \xc5\xa1tevilne egip\xc4\x8danske figure, kot tudi manj u\xc4\x8dinkovitega Napoleon v bitki pri piramidah (1810). Anne-Louis Girodet de Roussy-Triosonova slika La R\xc3\xa9volte du Caire (1810) je bil \xc5\xa1e en velik in viden primer. Francoska vlada je med letoma 1809 in 1828 v dvajsetih zvezkih objavila dobro ilustriran Description de l\'\xc3\x89gypte s poudarkom na starinah. _NEWLINE_Prvi velik uspeh Eugena Delacroixa, Pokol na Kiosu (1824) je bil naslikan, preden je obiskal Gr\xc4\x8dijo ali Vzhod in sledil prijatelju Th\xc3\xa9odore G\xc3\xa9ricaultu Splav Meduze, ko je pokazal nedavni incident v oddaljenih krajih, ki je vzbudil javno mnenje. Gr\xc4\x8dija se je \xc5\xa1e vedno borila za neodvisnost od Osmanov in je bila prav tako eksoti\xc4\x8dna kot bli\xc5\xbenji vzhodni deli cesarstva. Delacroix je nadaljeval z Gr\xc4\x8dija na ru\xc5\xa1evinah Missolonghija (1827), ko je spomnil na obleganje prej\xc5\xa1njega leta in Sardanapalova Smrt, ki ga je navdihnil lord Byron, ki je bil, \xc4\x8deprav \xc5\xbee v antiki, zaslu\xc5\xbeen za za\xc4\x8detek me\xc5\xa1anice seksa, nasilja, pomanjkanja in eksoti\xc4\x8dnosti, ki sega skozi veliko francosko orientalisti\xc4\x8dno slikarstvo.  Leta 1832 je Delacroix kon\xc4\x8dno obiskal Al\xc5\xbeirijo, ki so jo nedavno osvojili Francozi in Maroko, kot del diplomatske misije pri maro\xc5\xa1kem sultanu. Zelo ga je presenetilo to, kar je videl, saj je primerjal severnoafri\xc5\xa1ki na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja z na\xc4\x8dinom starih Rimljanov in ob vrnitvi v Francijo \xc5\xa1e naprej slikal predmete s potovanja. Kot mnogi poznej\xc5\xa1i orientalisti\xc4\x8dni slikarji je bil tudi on frustriran zaradi te\xc5\xbeav s skiciranjem \xc5\xbeensk in tudi v mnogih njegovih prizori\xc5\xa1\xc4\x8dih so bili predstavljeni Judje ali bojevniki na konjih. Vendar je o\xc4\x8ditno lahko stopil v \xc5\xbeensko \xc4\x8detrt ali harem, da bi skiciral, kar so postale Al\xc5\xbeirke; nekaj poznej\xc5\xa1ih prizorov harema je bilo pristnih._NEWLINE_Ko je Ingres, direktor francoske Acad\xc3\xa9mie de peinture, narisal zelo obarvano vizijo tur\xc5\xa1ke kopeli, je svoj erotizirani Orient javno sprejel z razpr\xc5\xa1enim posplo\xc5\xa1evanjem \xc5\xbeenskih oblik (ki so bile morda vse enaki modeli). Bolj odprta \xc4\x8dutnost je bila v eksoti\xc4\x8dnem Orientu sprejemljiva. Ta podoba se je v umetnosti obdr\xc5\xbeala v zgodnjem 20. stoletju, kar dokazujejo orientalisti\xc4\x8dne polgole Henrija Matissa iz obdobja Nice in uporaba orientalskih kostumov in vzorcev. Ingresov u\xc4\x8denec Th\xc3\xa9odore Chass\xc3\xa9riau (1819\xe2\x80\x931856) je \xc5\xbee dosegel uspeh s svojo golo Esterina toaleta (1841, Louvre) in konjeni\xc5\xa1kim portretom Ali-Ben-Hamet, kalif Konstantina in vodja Haractas, ki mu je sledil njegov spremljevalec (1846), preden je prvi\xc4\x8d obiskal Vzhod, toda v poznej\xc5\xa1ih desetletjih so parniki olaj\xc5\xa1ali potovanje in vse ve\xc4\x8d umetnikov je potovalo na Bli\xc5\xbenji vzhod in onstran, slikajo\xc4\x8d \xc5\xa1iroko paleto orientalskih prizorov._NEWLINE_V mnogih od teh del so Orient prikazali kot eksoti\xc4\x8dno, barvito in \xc4\x8dutno, da ne re\xc4\x8dem stereotipno. Ta dela so po navadi osredoto\xc4\x8dena na arabsko, judovsko in druge semitske kulture, saj so jih umetniki obiskali, ko se je Francija bolj ukvarjala s severno Afriko. Francoski umetniki, kot so Eug\xc3\xa8ne Delacroix, Jean-L\xc3\xa9on G\xc3\xa9r\xc3\xb4me in Jean-Auguste-Dominique Ingres, so naslikali \xc5\xa1tevilna dela, ki upodabljajo islamsko kulturo, pogosto med njimi tudi prelepe odaliske. Poudarili so tako \xc5\xa1ibkost kot vizualni spektakel. Za druge prizore, zlasti v \xc5\xbeanrskem slikarstvu, se zdi, da so bodisi tesno primerljivi z njihovimi ustrezniki, postavljenimi v sodobni ali zgodovinski Evropi ali kot odra\xc5\xbeajo orientalisti\xc4\x8dno miselnost v saidskem pomenu tega izraza. G\xc3\xa9r\xc3\xb4me je bil predhodnik in pogosto tudi mojster \xc5\xa1tevilnih francoskih slikarjev v poznej\xc5\xa1em delu stoletja, katerih dela so bila pogosto odkrito opolzka, pogosto so prikazovala prizore v haremih, javnih kopali\xc5\xa1\xc4\x8dih in na su\xc5\xbeenjskih dra\xc5\xbebah (zadnja dva sta na voljo tudi s klasi\xc4\x8dnim dekorjem ) in z drugimi odgovorna za \xc2\xbbena\xc4\x8dbo orientalizma z aktom v pornografskem na\xc4\x8dinu\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nBritanski orientalizem\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je bil britanski politi\xc4\x8dni interes na ozemljih razkosanega Osmanskega cesarstva tako intenziven kot v Franciji, se je ve\xc4\x8dinoma bolj diskretno uveljavljal. Poreklo britanskega orientalisti\xc4\x8dnega slikarstva iz 19. stoletja ve\xc4\x8d dolguje religiji kot voja\xc5\xa1kim osvajanjem ali iskanju verjetnih lokacij za gole \xc5\xbeenske. Vodilni britanski slikar \xc5\xbeanra, sir David Wilkie je imel 55 let, ko je leta 1840 odpotoval v Konstantinopel in Jeruzalem, ko je med povratkom umrl pri Gibraltarju. \xc4\x8ceprav ni bil zaznan kot religiozni slikar, je Wilkie potoval s protestantsko agendo, da bi reformiral versko slikarstvo, saj je menil, da je \xc2\xbbMartin Luther v slikarstvu toliko pozvan kot v teologiji, da odstrani zlorabe, s katerimi je na\xc5\xa1e bo\xc5\xbeansko zasledovanje  obremenjeno\xc2\xab, s \xc4\x8dimer je mislil na tradicionalno kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko ikonografijo. Upal je, da bo na izvorni lokaciji na\xc5\xa1el pristnej\xc5\xa1e nastavitve in dekor za svetopisemske predmete, \xc4\x8deprav je njegova smrt prepre\xc4\x8dila ve\xc4\x8d kot \xc5\xa1tudij. Tudi drugi umetniki, vklju\xc4\x8dno s predrafaelitom Williamom Holmanom Huntom in Davidom Robertsom, so imeli podobne motive, ki so \xc5\xbee od vsega za\xc4\x8detka poudarjali realizem v britanski orientalisti\xc4\x8dni umetnosti. Francoski umetnik James Tissot je sodobne bli\xc5\xbenjevzhodne pokrajine in dekor uporabljal tudi za svetopisemske predmete, pri \xc4\x8demer je malo upo\xc5\xa1teval zgodovinske kostume ali drugo opremo._NEWLINE_William Holman Hunt je ustvaril \xc5\xa1tevilne ve\xc4\x8dje slike biblijskih predmetov, ki so jih risali na svojih potovanjih po Bli\xc5\xbenjem vzhodu, improvizirali razli\xc4\x8dice sodobne arabske no\xc5\xa1e in opremo, da bi se izognili posebej islamskim slogom, pa tudi nekaterim pokrajinam in \xc5\xbeanrskim temam. Med svetopisemske teme so spadali Scapegoat (1856), Najdba odre\xc5\xa1enika v templju (1860) in Senca smrti (1871). \xc4\x8cude\xc5\xbe svetega ognja (1899) je bil zami\xc5\xa1ljen kot slikovita satira na lokalne vzhodne kristjane, na katere je Hunt, tako kot ve\xc4\x8dina angle\xc5\xa1kih obiskovalcev, zelo slabo gledal. Njegov Uli\xc4\x8dni prizor v Kairu; zapeljevanje izdelovalca lantern (1854\xe2\x80\x9361) je redek sodobni pripovedni prizor, saj mladeni\xc4\x8d \xc4\x8duti obraz svoje zaro\xc4\x8denke, ki jo skozi tan\xc4\x8dico ni dovoljeno videti, saj zahodnjak v ozadju ropota po ulici s palico. To je redek vdor o\xc4\x8ditno sodobnega lika v orientalisti\xc4\x8dno sceno; ve\xc4\x8dinoma trdijo slikovitost zgodovinske slike, ki je bila takrat tako priljubljena, brez te\xc5\xbeav raziskovanja pristnih kostumov in postavitev._NEWLINE_Ko je G\xc3\xa9r\xc3\xb4me razstavljal Na prodaj; su\xc5\xbenji v Kairu na Kraljevi akademiji v Londonu leta 1871, je bilo \'splo\xc5\xa1no znano \xc5\xbealjivo\', morda deloma tudi zato, ker so Britanci radi mislili, da so uspe\xc5\xa1no zatrli trgovino s su\xc5\xbenji v Egiptu, tudi zaradi surovosti in \xc2\xbbpredstavljajo meso zaradi sebe\xc2\xab. Toda Rana Kabbani verjame, da se \xc2\xbbfrancosko orientalisti\xc4\x8dno slikarstvo, kot ga navajajo dela G\xc3\xa9r\xc3\xb4ma, morda zdi bolj \xc4\x8dutno, pohotno, gole in seksualno nazorno kot njegov britanski kolega, vendar je to razlika v slogu ne vsebinska ... Podobna naloga o\xc4\x8daranosti in odbojnosti je zmedla njihove umetnike.\xc2\xab\xc2\xa0Kljub temu sta golota in nasilje bolj vidna na britanskih slikah, postavljenih v starodavnem svetu, in \xc2\xbbikonografiji odaliske ... orientalski spolni su\xc5\xbenji, katere podoba se gledalcu ponuja kot prosta kot na razpolago za svojega gospoda - je skoraj v celoti francoskega porekla\xc2\xab, \xc4\x8deprav so ga italijanski in drugi slikarji z navdu\xc5\xa1enjem prevzeli._NEWLINE_John Frederick Lewis, ki je nekaj let \xc5\xbeivel v tradicionalnem dvorcu v Kairu, je slikal zelo podrobna dela, ki prikazujejo tako realisti\xc4\x8dne \xc5\xbeanrske prizore \xc5\xbeivljenja na Bli\xc5\xbenjem vzhodu kot tudi bolj idealizirane prizore v egiptovskih interierjih vi\xc5\xa1jega razreda, na katerih \xc5\xa1e ni vidnih sledi zahodnega kulturnega vpliva. Njegova skrbna in na videz ljube\xc4\x8da predstavitev islamske arhitekture, oprema, zasloni in kostumi so postavili nov standard realizma, kar je vplivalo na druge umetnike, vklju\xc4\x8dno z G\xc3\xa9r\xc3\xb4mejem v njegovih poznej\xc5\xa1ih delih. Nikoli ni slikal akta, njegova \xc5\xbeena pa je bila model ve\xc4\x8d njegovim prizorom v haremu , ki si z redkimi primeri slikarja klasicista lorda Leightona predstavljajo, da je \xc2\xbbharem kraj skoraj angle\xc5\xa1ke doma\xc4\x8dnosti, ... [kjer] ... v celoti oble\xc4\x8dena spo\xc5\xa1tljivost \xc5\xbeensk nakazuje na moralno zdravje, ki bo ustrezalo naravnemu dobrrmu videzu.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nPrikazi evropskega harema\n_START_PARAGRAPH_\nDrugi umetniki so se osredoto\xc4\x8dili na krajinsko slikanje, pogosto pu\xc5\xa1\xc4\x8davskih prizorov, med njimi Richard Dadd in Edward Lear. David Roberts (1796\xe2\x80\x931864) je ustvaril arhitekturne in krajinske poglede, \xc5\xa1tevilne starine in iz njih izdal zelo uspe\xc5\xa1ne knjige litografij.\n_START_SECTION_\nDrugje\n_START_PARAGRAPH_\nRuska orientalisti\xc4\x8dna umetnost se je v veliki meri ukvarjala z obmo\xc4\x8dji Srednje Azije, ki jih je Rusija v stoletju osvajala in tudi v zgodovinskem slikarstvu z Mongoli, ki so prevladovali v Rusiji ve\xc4\x8dji del srednjega veka, in so bili redko prikazani v dobri lu\xc4\x8di. Nacionalisti\xc4\x8dno zgodovinsko slikarstvo v srednji Evropi in na Balkanu je premlevalo tur\xc5\xa1ko zatiranje, prizori\xc5\xa1\xc4\x8da bitk in posiljenih deklet._NEWLINE_Saidanova analiza ni prepre\xc4\x8dila mo\xc4\x8dnega o\xc5\xbeivljanja zanimanja za zbiranje orientalisti\xc4\x8dnih del 19. stoletja in zbiranja njih od 1970-ih, zadnja dela pa so v veliki meri vodili kupci na Bli\xc5\xbenjem vzhodu.'