b'\n_START_ARTICLE_\nLa Regenta\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdanr\n_START_PARAGRAPH_\nTradicionalno se je roman uvr\xc5\xa1\xc4\x8dalo med naturalisti\xc4\x8dna dela, a se vendarle ne sklada v celoti s kanoni te literarne smeri. \xc5\xa0e posebej \xc4\x8de delo postavimo ob bok Zolajevim ali Maupassantovim romanom, opazimo, da nekateri klju\xc4\x8dni vidiki ortodoksnega naturalizma umanjkajo. Tu je treba poudariti predvsem dejstvo, da se avtor na primer ne dr\xc5\xbei dogme o popolni objektivnosti, kljub temu da te\xc5\xbei k temu, da ostane neopazen v trenutkih, ko se pripovedovalec, morda iz nekega neizogibnega impulza, obra\xc4\x8da neposredno k bralcu._NEWLINE__NEWLINE_V svojem \xc4\x8dlanku \xc2\xbbDel naturalismo\xc2\xab, objavljenem v La Diana leta 1882, Clar\xc3\xadn deloma zagovarja Zolajev opus, s tem da zavra\xc4\x8da znanstvene temelje te knji\xc5\xbeevne smeri, se pravi pozitivizem, in raje kot to poveli\xc4\x8duje emocionalno plat naturalizma. Spet v drugih se v svojem pogledu na naturalizem osredoto\xc4\x8da na deterministi\xc4\x8dno komponento:_NEWLINE_\xc2\xbbtak\xc5\xa1en determinizem obvezuje avtorja, da se odvrne od predstavljanja tipov in se posveti \xc4\x8dlove\xc5\xa1kim zna\xc4\x8dajem, jih obda s tako stvarnim svetom kot so oni sami ter jih s tem izpostavi enakim vplivom kot v resni\xc4\x8dnem \xc5\xbeivljenju in omogo\xc4\x8di naraven razvoj dogajanja, kar je Taine imenoval \xc2\xbbla logique du milieu\xc2\xab\xc2\xa0(neuraden prevod citata)._NEWLINE_V La Regenti se determinizem odra\xc5\xbea v neizbe\xc5\xbenosti mesta, ki pritiska na knji\xc5\xbeevne osebe. Alasovo delo dejansko na zelo strog na\xc4\x8din aplicira naturalizem v pripovedni\xc5\xa1tvo. Nekatere teoreti\xc4\x8dne zadr\xc5\xbeke do naturalizma, o katerih je mo\xc4\x8d govoriti zaradi dolo\xc4\x8dene oblike duhovnosti, ki jo roman obravnava in hkrati kritizira, Clar\xc3\xadn omenja \xc5\xbee v svojih teoreti\xc4\x8dnih spisih. La Regenta je zavesten in pretehtan produkt teh razumevanj naturalizma, ki predpostavljajo razumsko analizo stvarnosti. Clar\xc3\xadn je v resnici ve\xc4\x8d naturalista kot si je sam mislil.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nV provincialnem mestu Vetusta \xc5\xbeivi Ana Ozores, mlada \xc5\xbeenska iz finan\xc4\x8dno in deloma tudi socialno propadle plemi\xc5\xa1ke dru\xc5\xbeine, po sili okoli\xc5\xa1\xc4\x8din poro\xc4\x8dena z don V\xc3\xadctorjem Quintanarjem, predsednikom okrajnega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da (\xc5\xa1p. regente), od koder nadimek la Regenta (gospa sodnikova). Precej mlaj\xc5\xa1a od svojega mo\xc5\xbea, do katerega goji prej \xc4\x8dustva prijateljstva in hvale\xc5\xbenosti kot pa partnersko ljubezen, svoje \xc5\xbeivljenje prebija v samoti in naveli\xc4\x8danosti. Gre za \xc5\xbeensko, ki se umika iz javnega \xc5\xbeivljenja in se raje zateka v lastno samoto, ki trpi zaradi spolne in deloma tudi materinske neizpolnjenosti in ki hrepeni po ne\xc4\x8dem nedolo\xc4\x8denem in nepoznanem, kar bi se zmoglo povzpeti nad vsesplo\xc5\xa1no vladajo\xc4\x8do povpre\xc4\x8dnost in prepro\xc5\xa1\xc4\x8dino mesta Vetuste._NEWLINE_Mesto Vetusta v romanu nastopa kot simbol nizkotnosti, nekultiviranosti in farizejstva, deloma se to podobo ustvarja \xc5\xbee z zunanjim izgledom mesta (sivo ozra\xc4\x8dje, nenehen de\xc5\xbe, ozke in umazane ulice). Ana Ozores je tip literarne osebe, ki trpi za tipi\xc4\x8dnimi znaki duhovne bolezni, ki jo poznamo pod imenom bovarizem. Hkrati pa je Ana utele\xc5\xa1enje skupka vseh mogo\xc4\x8dih idealov, ki se zoperstavljajo Vetusti kot kolektivni literarni osebi in ki v hinavski in sovra\xc5\xbeno nastrojeni dru\xc5\xbebi tega mesta postopoma propadejo. V soo\xc4\x8denju teh dveh sil Vetusta, ki je med drugim verodostojen odsev \xc5\xa1panskega provincialnega \xc5\xbeivljenja (predvsem vladajo\xc4\x8dih dru\xc5\xbebenih krogov, ki tedaj vklju\xc4\x8dujejo tako aristokrate kot me\xc5\xa1\xc4\x8dane) v obdobju restavracije konca 19. stoletja, kon\xc4\x8da kot kruta in neusmiljena zmagovalka._NEWLINE_Brez dvoma gre za literarno mojstrovino, eno izmed najpomembnej\xc5\xa1ih del \xc5\xa1panske knji\xc5\xbeevnosti. V njem najdemo potret \xc5\xa1panske dru\xc5\xbebe omenjenega \xc4\x8dasa v vsej svoji kompleksnosti zna\xc4\x8dajev (po eni strani najbolj povpre\xc4\x8dnih, po drugi strani tudi tistih brez\xc4\x8dasnih, vseskozi prisotnih v \xc5\xa1panski knji\xc5\xbeevnosti, kot je npr. donhuanski literarni lik), dru\xc5\xbebenih polo\xc5\xbeajev ter politi\xc4\x8dnih in svetovnonazorskih prepri\xc4\x8danj. Clar\xc3\xadn prav vse dru\xc5\xbebene sloje mesta podvr\xc5\xbee ironi\xc4\x8dni kritiki: dekadentno plemstvo, skorumpirano duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino, visoko me\xc5\xa1\xc4\x8danstvo in njen zbor hinavskih plemenitih gospa, nasprotujo\xc4\x8de si politi\xc4\x8dne struje, malome\xc5\xa1\xc4\x8dane - trgovce in obrtnike..., \xc4\x8demur skupni imenovalec je predvsem vsesplo\xc5\xa1na dvojna morala v mi\xc5\xa1ljenju in delovanju. Vse to oblikuje zadu\xc5\xa1ljivo in stiskajo\xc4\x8de dru\xc5\xbebeno ozra\xc4\x8dje, ob katerega tr\xc4\x8dijo romanti\xc4\x8dni nazori Ane Ozores. Njen ob\xc4\x8dutljivi in sanja\xc5\xa1ki temperament za\xc4\x8dne iskati uteho in osvoboditev v misticizmu, tj. v poti proti vrlini in veri, ki jo ubere pod budnim o\xc4\x8desom svojega spovednika, duhovnika Ferm\xc3\xadna de Pasa, v prepri\xc4\x8danju, da mu lahko popolnoma zaupa in jo lahko njegova pomo\xc4\x8d privede do moralno neopore\xc4\x8dne re\xc5\xa1itve iz zakonsko in dru\xc5\xbebeno nezadovoljive situacije. S\xc4\x8dasoma se poka\xc5\xbee, da je navezanost, ki jo don Ferm\xc3\xadn goji do Ane Ozores, vse prej kot nedol\xc5\xbena vez med duhovnikom in vernico, da se lahko, potem ko je enkrat \xc5\xbee prerasla v ljubezen platoni\xc4\x8dnega tipa, kaj kmalu pou\xc5\xbeije v telesnosti. _NEWLINE_Ana Ozores ima v Vetusti sloves neuklonljive trdnjave \xc4\x8distosti in ideala poro\xc4\x8dene \xc5\xbeenske. Kljub svojim frustracijam ne opusti brezhibnega vedenja, ki je k tak\xc5\xa1nemu slovesu prispevalo, kar povzro\xc4\x8di nemalo zavisti med some\xc5\xa1\xc4\x8dani, predvsem damami iz visoke dru\xc5\xbebe in jih dra\xc5\xbei do te mere, da Ani privo\xc5\xa1\xc4\x8dijo padec, celo konspirirajo, da bi uspeli dokazati Anino moralno brezmade\xc5\xbenost za zmotno. Tako Ano postopoma, premi\xc5\xa1ljeno, nevsiljivo in s tiho podporo zaveznikov iz visoke dru\xc5\xbebe osvaja \xc3\x81lvaro Mes\xc3\xada, lokalni donhuan precej povpre\xc4\x8dnih adutov, katerih povpre\xc4\x8dnost skriva pod oblekami po prvi modi in s francosko obarvano govorico. Ano razkritje ljubosumja, ki ga v Ferm\xc3\xadnu kot v mo\xc5\xa1kem iz mesa in krvi in ne kot v spovedniku in duhovnem vodniku, vzbudijo nameni don \xc3\x81lvara, popolnoma presune in odbije od njunega razmerja. V begu, gnusu, razo\xc4\x8daranosti in ob\xc4\x8dutkih prevaranosti pade v roke donhuanovskega Mes\xc3\xadje in z njim za\xc5\xbeivi ljubezenski odnos, ki ga sprva dojema kot izpolnitev dolgotrajnih romanti\xc4\x8dnih hrepenenj, ne vedo\xc4\x8d da profesionalni ljubimec v resnici le igra eno izmed \xc5\xa1tevilnih vlog, s katerimi zna ugajati \xc5\xbeenski. Zavist in pokvarjenost slu\xc5\xbein\xc4\x8dadi ho\xc4\x8deta, da se Anino skrivno razmerje z Mes\xc3\xadjo razkrije, \xc4\x8demur sledi propad glavne junakinje in vseh njenih poskusov, da se povzdigne nad povpre\xc4\x8dnost Vetuste. V dvoboju, ki ga bijeta Ana in Vetusta, bo prva iz\xc5\xa1la kot pora\xc5\xbeenka in bo posledi\xc4\x8dno obsojena na dru\xc5\xbebeno izklju\xc4\x8denost. Dejstvo, da sta vpliv in pritisk okolja ter dru\xc5\xbebe klju\xc4\x8dna za zgodbo romana, to delo pribli\xc5\xbeuje naturalisti\xc4\x8dnim teorijam._NEWLINE_Razplet - zaklju\xc4\x8dna katastrofa - se odvije kot dvoboj med prevaranim mo\xc5\xbeem in ljubimcem, v katerem \xc3\x81lvaro smrtno rani Quintanarja in pobegne v Madrid. Ana je pahnjena v finan\xc4\x8dno in socialno mizerijo, kjer ji, kot je mo\xc4\x8d predvideti iz sklepnega poglavja, ne bo v uteho niti vera ve\xc4\x8d, saj ne najde poti nazaj do iskrenega verskega \xc4\x8dustva, kot je tudi nemogo\xc4\x8de, da bi se obnovil odnos, ki ga je imela z don Ferm\xc3\xadnom. Dogajanje se po vseh zunanjih indicih sode\xc4\x8d (vreme, nenaklonjenost dru\xc5\xbebenega okolja ipd.) zavrti nazaj na za\xc4\x8detno to\xc4\x8dko, s \xc4\x8dimer je obsodba glavne junakinje, ki si je prizadevala za spremembo svoje usode, \xc5\xa1e bolj dokon\xc4\x8dna in neizprosna.\n_START_SECTION_\nOsebe\n_START_PARAGRAPH_\nV romanu nastopa ve\xc4\x8d kot sto oseb. Ob njegovem izidu je bilo za prebivalce mesta Oviedo izredno zanimivo opa\xc5\xbeanje podobnosti med resni\xc4\x8dnimi prebivalci in liki, ki nastopajo v Clar\xc3\xadnovem romanu, kar je v \xc4\x8dlanku, objavljenem v El Imparcial (1895), na primeru potrdil tudi avtor sam: _NEWLINE_\xc2\xbbV [\xe2\x80\xa6] La Regenti, nastopa \xc5\xa1kof, Fortunato Camoir\xc3\xa1n [\xe2\x80\xa6] je posnetek [\xe2\x80\xa6] don Benita Sanza y For\xc3\xa9sa, \xc5\xa1kofa iz mojega doma\xc4\x8dega kraja\xc2\xab\xc2\xa0(neuraden prevod citata)._NEWLINE_Glavni osebi, Ana Ozores in don Ferm\xc3\xadn de Pas, sta izvirni Clar\xc3\xadnovi stvaritvi. _NEWLINE_Zaradi \xc5\xa1tevilnosti literarnih oseb je nemogo\xc4\x8de kriti\xc4\x8dno analizirati vsako izmed njih, zato si poglejmo le glavne \xc5\xa1tiri, okoli katerih je zgrajena osrednja zgodba romana in ki so psiholo\xc5\xa1ko najbolj izdelane.\n_START_SECTION_\nAna Ozores\n_START_PARAGRAPH_\nAna je naslovna junakinja pripovedi. V romanu predstavlja omahovanje med dvema razli\xc4\x8dnima, nasprotnima si \xc4\x8dlove\xc5\xa1kima nagnjenjema. V tem liku pride do preobrazbe oz. spremembe v samih temeljih osebnosti, prehoda iz ene skrajnosti v drugo: iz za\xc4\x8detnega polo\xc5\xbeaja - misticizma, k njemu nasprotnemu - erotizmu. Prav erotizem, prisoten skozi celotno pripoved, le da na za\xc4\x8detku v veliki meri \xc5\xa1e zavit v simboliko, je ena glavnih zna\xc4\x8dilnosti romana in eden od razlogov, da je ob izidu konec 19. stoletja povzro\xc4\x8dil toliko polemik._NEWLINE_Karakterno je Ana oseba, ki nenehno \xc5\xbeivi v neke vrste \xc4\x8dustveni zanesenosti (najsi bo verski, ljubezenski\xe2\x80\xa6) \xe2\x80\x93 njen\xc2\xa0zna\xc4\x8daj potrebuje in i\xc5\xa1\xc4\x8de skrajne bivanjske polo\xc5\xbeaje, v katerih najde omenjeno \xc4\x8dustveno eksaltacijo \xe2\x80\x93 hkrati pa ponavljajo\xc4\x8de se trpi za nevroti\xc4\x8dnimi motnjami. Dogodki iz njene \xc5\xbeivljenjske zgodbe (ko hrepeni po materi, ki je nikoli ni imela in posku\xc5\xa1a zapolniti primanjkljaj materinske ljubezni, je \xc5\xbertev hudobije in grdega ravnanja svoje doma\xc4\x8de vzgojiteljice, dalj\xc5\xa1a obdobja pre\xc5\xbeivi lo\xc4\x8dena od svojega o\xc4\x8deta, je \xc5\xbee kot otrok osamljena, dele\xc5\xbena despotske vzgoje) ter zna\xc4\x8dilnosti, ki jih Ana razvije kot odziv na vse svoje poznej\xc5\xa1e \xc5\xbeivljenjske tegobe, so deterministi\xc4\x8dni dejavniki, ki sooblikujejo omenjeni razburkani zna\xc4\x8daj glavne junakinje. Hkrati pa se Ana v zgodnji mladosti predaja branju Izpovedi sv. Avgu\xc5\xa1tina ter del sv. Janeza od Kri\xc5\xbea, brata Luisa de Le\xc3\xb3na in Chateaubrianda ter drugih religioznih tekstov, ki vsi skupaj obogatijo njeno vizijo sveta in v njej vzbudijo celo lastna pisateljska nagnjenja, a njene srame\xc5\xbeljive literarne poskuse kaj kmalu zatrejo togi konvencionalizmi okolja, v katerem \xc5\xbeivi, kjer je \xc5\xbeenska knji\xc5\xbeevnica izklju\xc4\x8dno le nekaj slabega, celo najslab\xc5\xa1ega. _NEWLINE_Ko je enkrat \xc5\xbee poro\xc4\x8dena, \xc5\xbeivi ujeta v lastne toge nazore o \xc4\x8distosti (ki ji jih je v dolo\xc4\x8deni meri narekovala dru\xc5\xbeba) in v frustrirajo\xc4\x8dih ob\xc4\x8dutkih neizpolnjenih spolnih ter reproduktivnih potreb (mo\xc5\xbe jo dojema kot h\xc4\x8der in ne kot \xc5\xbeeno). Iz vseh teh razlogov se zate\xc4\x8de v vero, kjer i\xc5\xa1\xc4\x8de neke vrste duhovno o\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje in kjer upa, da bodo njeni naravni nagoni sublimirali. Svoj polo\xc5\xbeaj dojema kot nekaj veli\xc4\x8dastnega zaradi trpljenja, ki ga zanjo predstavlja zvestoba mo\xc5\xbeu, ki jo dojema kot ob\xc4\x8dudovanja vredno \xc5\xbertvovanje, vendar pa med du\xc5\xa1evnimi stiskami, ki se je pogosto polastijo, tega bremena \xc5\xbee ne zna ve\xc4\x8d nositi._NEWLINE_Glede na to, da je bil\xc2\xa0izraz regenta kot poimenovanje za sodnikovo \xc5\xbeeno \xc5\xbee v \xc4\x8dasu izida romana malodane iz rabe, kot opa\xc5\xbea Yvan Lissorgues v svojem predgovoru k francoski izdaji, je po vsej verjetnosti Clar\xc3\xadn s takim naslovom (poleg tega, da je razkril, kdo bo glavna junakinja romana) nakazal tudi, da je njegova ost kritike nastrojena predvsem proti zaostali, konzervativni in pobo\xc5\xbenjakarski visoki dru\xc5\xbebi (plemstva in visokega me\xc5\xa1\xc4\x8danstva). S tem nadimkom gospa sodnikova deluje povzdignjena nad svoje okolje, \xc5\xbee v sami zasnovi zami\xc5\xa1ljena kot \xc4\x8disto \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko bitje, ki\xc2\xa0se bori proti nizkotni Vetusti.\n_START_SECTION_\nFerm\xc3\xadn de Pas\n_START_PARAGRAPH_\nKanonik, glavni pridigar stolnega kapitlja in upravitelj \xc5\xa1kofije Vetuste. Je najvplivnej\xc5\xa1i duhovnik v Vetusti (kot spovednik ima posest nad du\xc5\xa1ami Vetuste), izobra\xc5\xbeen, inteligenten, odli\xc4\x8den govornik, nadut, pretkan in ambiciozen. Tudi njegova vloga v romanu je spremenljiva in nikakor ne enozna\xc4\x8dna. Iz strogega spovednika se prelevi v razne\xc5\xbeenega zaljubljenca in iz du\xc5\xa1nega brata Regente v malodane pravega in skrbnega (nadomestnega) mo\xc5\xbea, ki ga na koncu po\xc5\xbere ljubosumje. Sprva se zdi, da ga bo ljubezen do Ane lahko osvobodila hlastajo\xc4\x8dih cerkvenih ambicij po polo\xc5\xbeaju, vplivu in oblasti, v njem uti\xc5\xa1ala po\xc5\xbere\xc5\xa1nost in tiranstvo, a ga ob Aninem postopnem predajanju v roke \xc3\x81lvaru Mes\xc3\xadji pograbi uni\xc4\x8devalno ljubosumje, ki na koncu prispeva k propadu glavne junakinje (on sam sodeluje v izdajstvu). Ferm\xc3\xadn je mo\xc5\xa1ko utele\xc5\xa1enje Aninih zna\xc4\x8dilnosti, njena paralelna mo\xc5\xa1ka verzija, kar avtor nakazuje \xc5\xbee z vzporednostjo njunih biografij. Tudi on, tako kot Ana, je v mladosti do\xc5\xbeivel kratko obdobje globoke religioznosti in misticizma, kmalu u\xc4\x8dinkovito zatrto s strani njegove matere, ki iz njega naredi skrajno stremu\xc5\xa1ko in neusmiljeno prera\xc4\x8dunljivo osebo.\n_START_SECTION_\n\xc3\x81lvaro Mes\xc3\xada\n_START_PARAGRAPH_\nPrivla\xc4\x8den, svetovljanski mo\xc5\xa1ki, vetrnjak, zapeljivec, ki se poklicno ukvarja s politiko - je vodja liberalne stranke in predsednik casina (gl. spodaj) - v prostem \xc4\x8dasu pa z \xc5\xbeenskami. Ko si dolo\xc4\x8di Ano Ozores za svojo naslednjo donhuansko trofejo, v njenih o\xc4\x8deh s\xc4\x8dasoma postaja groze\xc4\x8da sku\xc5\xa1njava. Ana se trdno odlo\xc4\x8di, da nikoli ne bo podlegla Mes\xc3\xadjinemu zapeljevanju, ali vsaj ne dopustila, da bi se med njima zgodilo kaj ve\xc4\x8d kot le platoni\xc4\x8dna simpatija in spogledovanja. Mes\xc3\xada je tudi glavni vzrok Aninega dojemanje same sebe v smislu dualizma, njenega strogega lo\xc4\x8devanja na du\xc5\xa1o in telo, pri \xc4\x8demer telo neizpodbitno pripada mo\xc5\xbeu, du\xc5\xa1o pa si dovoli izro\xc4\x8diti ljubimcema (Ferm\xc3\xadnu oz. \xc3\x81lvaru). _NEWLINE_Mes\xc3\xada je na nek na\xc4\x8din Vetusta - kolektivna literarna oseba \xe2\x80\x93 v tem primeru individualizirana v enem junaku. Mes\xc3\xada je duhovno, vrednostno, svetovnonazorsko nasprotni pol, protiute\xc5\xbe Ane Ozores. Je dejavna Vetusta, aktivno gonilo, ki Ano pahne v poni\xc5\xbeanje (predvsem moralno) in propad. Anina dotedanja realnost (\xc4\x8distost in zakonska zvestoba) se razkroji, njena razpetost med dvema poloma se izni\xc4\x8di, duhovno in telesno, dobro in slabo, vse postane eno v kon\xc4\x8dni izrojenosti (predaji telesnim u\xc5\xbeitkom - predaji ljubimcu).\n_START_SECTION_\nV\xc3\xadctor Quintanar\n_START_PARAGRAPH_\nAna Ozores in V\xc3\xadctor Quintanar, upokojeni sodnik, \xc5\xbeivita v zakonski zvezi, ki je izklju\xc4\x8dno le uradni dogovor. \xc5\xbdivita pod isto streho, a spita v lo\xc4\x8denih sobah.  _NEWLINE_Clar\xc3\xadn je iz Quintanarja pravzaprav naredil karikaturo (je najbolj karikirana oseba v romanu) v donkihotskem stilu. Don V\xc3\xadctor je prav tako pora\xc5\xbeenec v Vetusti, pora\xc5\xbeen v njeni prozai\xc4\x8dnosti. \xc5\xbdivi nekak\xc5\xa1no vzporedno \xc5\xbeivljenje, saj je domi\xc5\xa1ljijsko (prek branja, a tudi v realnosti, ko branje aplicira na \xc5\xbeivljenjske dogodke) ves \xc4\x8das v obdobju \xc5\xa1panskega zlatega veka(16. in 17. stoletje), za kar je krivo njegovo \xc5\xbee kar bolezensko navdu\xc5\xa1enje nad dramskimi deli iz tega obdobja. Je nesposoben soo\xc4\x8diti se z realnostjo svojega \xc4\x8dasa, kar se najbolj o\xc4\x8ditno potrdi ob razkritju \xc5\xbeeninega pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tva, ko reakcijo, ki bi jo od prevaranega mo\xc5\xbea pri\xc4\x8dakovali v skladu z na\xc4\x8deli njegovega \xc4\x8dasa, popa\xc4\x8dijo v dramah nau\xc4\x8deni vite\xc5\xa1ki na\xc4\x8dini delovanja in odzivanja na svet. S tem don V\xc3\xadctor ne deluje ni\xc4\x8d manj zapra\xc5\xa1ena in nazadnja\xc5\xa1ka oseba kot Vetusta, ki ga obdaja. Don V\xc3\xadctor je hkrati Vetusta (duhovno reven) in ni Vetusta (idealist). Donkihotski so tudi: zanimanje za oro\xc5\xbeje (redno hodi na lov), sme\xc5\xa1na zunanja pojava (slog obla\xc4\x8denja) in starinsko obarvani besednjak ter vrsta situacij, v katerih deluje izrazito karikirano, sme\xc5\xa1no in nedol\xc5\xbeno. _NEWLINE_Izklju\xc4\x8dno le na koncu dobi Quintanarjev lik ve\xc4\x8dje idejne in estetske razse\xc5\xbenosti. Ko jasno ugleda vso te\xc5\xbeo resni\xc4\x8dnosti, ki ga je na lepem postavila v vlogo rogonosca in \xc5\xa1e posebej, ko stopa v dvoboj z Mes\xc3\xado, ki ga je moral kot prevarani mo\xc5\xbe izzvati, gleda smrti v o\xc4\x8di in si postavlja intimna splo\xc5\xa1no\xc4\x8dlove\xc5\xa1ka eksistencialna vpra\xc5\xa1anja.\n_START_SECTION_\nPre\xc5\xa1u\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nVeliko je romanov 19. stoletja, ki se ukvarjajo s temo pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tva. V \xc4\x8dasu, ko je romanti\xc4\x8dna ob\xc4\x8dutljivost pogosto tr\xc4\x8dila ob izrazito ekonomsko in reproduktivno dojemanje zakonske zveze in ko so \xc5\xbeenske, ki so bile dele\xc5\xbene precej skope izobrazbe, pre\xc5\xbeivljale \xc4\x8das z branjem feljtonskih romanov, so avtorji, kot so Tolstoj, Flaubert ali E\xc3\xa7a de Queir\xc3\xb3s slikali pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tvo kot socialno dramo, logi\xc4\x8dno posledico trka romanti\xc4\x8dnih idealov, v kakr\xc5\xa1ni se je vzgajalo deklice, z neprijazno resni\xc4\x8dnostjo, s suhoparnostjo vsakdana, ki je bil tako zelo druga\xc4\x8den od tega, kar je prikazovala sentimentalna knji\xc5\xbeevnost. Emma Bovary, ena najbolj znanih pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tnic te vrste, je neke vrste \xc5\xbeenski Don Kihot, oseba, ki je zasvojena z branjem romanti\xc4\x8dnih romanov o sre\xc4\x8dnih ljubeznih in prekipevajo\xc4\x8dih strasteh in ki so jo knji\xc5\xbeevne fantazije privedle do nekak\xc5\xa1ne ljubezenske norosti. Ne glede na podobnost lika Ane Ozores z Gospo Bovary in drugih vzporednic med enim in drugim delom bi pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tvo te\xc5\xbeko smatrali za glavno temo La Regente. S\xc3\xa1mo dejanje pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tva se zgodi komajda v zadnjih dveh poglavjih, zaradi \xc4\x8desar se nam prej kot kritika morale roman ponuja kot metafora posameznikovega upiranja zatiralskemu dru\xc5\xbebenemu kodeksu, kot razkol med poezijo srca in njemu nasprotno prozo \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih odnosov in naklju\xc4\x8dja, kateremu so podvr\xc5\xbeene zunanje okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdensko vpra\xc5\xa1anje\n_START_PARAGRAPH_\nV Clar\xc3\xadnovem opusu je mo\xc4\x8d najti tako zagovor izobrazbe \xc5\xbeensk, zgrajen na temeljih krausizma (ideja, ki je mo\xc4\x8dno prisotna tudi v La Regenti) kot tudi ekstremno mizoginijo (ki se odra\xc5\xbea npr. v njegovem eseju Psicolog\xc3\xada del sexo ali v romanu Su \xc3\xbanico hijo). V romanu La Regenta je Ana Ozores ve\xc4\x8d kot o\xc4\x8ditno naslikana z izredno veliko mero empatije, kot edino zares \xc4\x8disto in neopore\xc4\x8dno \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko bitje, a ki je na koncu kljub vsemu kaznovano za svoja dejanja. Po drugi strani pa je feministi\xc4\x8dna kritika, ki temelji na humanisti\xc4\x8dnih in realisti\xc4\x8dnih predpostavkah, opozorila na stereotipiziran karakter Ane Ozores. Schiftler na primer opisuje Ano Ozores kot tragi\xc4\x8dni arhetip \xc5\xbeenskega, Lisa Gerrard jo dojema kot \xc5\xbeensko frustracijo v ma\xc4\x8disti\xc4\x8dni dru\xc5\xbebi._NEWLINE_Nekateri avtorji so mnenja, da je Ana Ozores, ki se du\xc5\xa1i v zahrbtni in nepristni dru\xc5\xbebi Vetuste, v resnici projekcija Clar\xc3\xadna samega in njegovega razo\xc4\x8daranja zaradi odnosa, ki ga imajo njegovi sodobniki do umetnosti in literature. Na ta na\xc4\x8din je delo prej kot feministi\xc4\x8den zagovor metafora avtorjevih osebnih preokupacij.\n_START_SECTION_\nVzgoja\n_START_PARAGRAPH_\nVzgoja je eden izmed dejavnikov determinizma, s katerimi naturalizem razlaga vedenje literarnih oseb in v La Regenti zagotovo eden izmed klju\xc4\x8dnih. V romanu se tema vzgoje in izobra\xc5\xbeevanja odra\xc5\xbea kot konflikt med dvema, tisti \xc4\x8das nasprotujo\xc4\x8dima si vzgojnima usmeritvama. Na eni strani je tu krausisti\xc4\x8dna pedagogika, ki se uresni\xc4\x8duje preko Instituci\xc3\xb3n Libre de Ense\xc3\xb1anza in se posku\xc5\xa1a zoperstaviti prevladujo\xc4\x8di klerikalni vzgoji in izobra\xc5\xbeevanju. Slednja sta pomenila zatrtje posameznikovih potencialov, \xc5\xa1e preden bi se ti sploh lahko razvili, dogmati\xc4\x8dno, avtoritarno in zaprto izobra\xc5\xbeevanje. Na drugi strani so krausisti zagovarjali liberalno, znanstveno, pluralisti\xc4\x8dno in odprto izobra\xc5\xbeevanje, ki omogo\xc4\x8da razvoj posameznikovih vrojenih potencialov._NEWLINE_V romanu imamo na eni strani prikaz vpliva vzgoje na zna\xc4\x8daj oseb, kar ka\xc5\xbee na izrazite naturalisti\xc4\x8dne poteze tega dela, po drugi strani pa ostro kritiko klerikalne vzgoje. V \xc4\x8detrtem in petem poglavju, ko se Ana ob pripravi na spoved retrospektivno spominja otro\xc5\xa1tva, je o\xc4\x8ditno, da se jasno zaveda notranje razdelitve, ki jo ob\xc4\x8duti \xc5\xbee od otro\xc5\xa1tva, tj. razdelitev na \xc5\xbeensko, ki se odlo\xc4\x8da svobodno in vede naravno ter na \xc5\xbeensko, ki se je nau\xc4\x8dila uti\xc5\xa1ati svoje naravne nagone in se podrediti pravilom dru\xc5\xbebeno ustreznega in primernega. Ta razdeljenost na \xc5\xbeeljo in stvarnost, na svobodno odlo\xc4\x8danje in podrejenost je hrbtenica Anine zgodbe._NEWLINE_Anina vzgoja se odvije v treh etapah: najprej je pod okriljem krute in nasilne doma\xc4\x8de vzgojiteljice donje Camile, nato skrb za njeno vzgojo prevzame njen lastni o\xc4\x8de, zadnja etapa pa priti\xc4\x8de njenima dvema tetama. Donja Camila Ano vzgaja v nasprotju z naravnimi nagoni, ki jih zatira in v njej skorajda izni\xc4\x8di vso spontanost in avtonomnost. Ko se njen o\xc4\x8de, don Carlos, vrne iz politi\xc4\x8dne emigracije, se osebno posveti vzgoji deklice. Kot svobodomislec \xc5\xbeeli izni\xc4\x8diti u\xc4\x8dinke \xc5\xa1kodljive vzgoje, ki je je bila Ana dele\xc5\xbena od svoje vzgojiteljice, mra\xc4\x8dnja\xc5\xa1tvo nadomestiti z nevtralno vzgojo, ki bi dopustila, da se Anin zna\xc4\x8daj in sposobnosti svobodno razvijejo, nekak\xc5\xa1na vsestranska in harmoni\xc4\x8dna vzgoja, v kateri je mo\xc4\x8d zaznati odmeve krausizma. Prav v tem obdobju Ana prebere za svojo prihodnost klju\xc4\x8dna dela, na primer zgodbe iz starogr\xc5\xa1ke mitologije in \xc5\xbee zgoraj na\xc5\xa1teta religiozna in religiozno obarvana dela. Po o\xc4\x8detovi smrti je Ana nekaj \xc4\x8dasa pod okriljem svojih dveh neporo\xc4\x8denih in pobo\xc5\xbenjakarskih tet in ponovno podvr\xc5\xbeena mra\xc4\x8dnja\xc5\xa1tvu in zatiranju. Tu je Ana ravno v starosti, ko za\xc4\x8dne jasno izra\xc5\xbeati lastna nagnjenja in osebne \xc5\xbeelje, ki pa so vsi po vrsti nemudoma uti\xc5\xa1ani._NEWLINE_Ko se Ana poro\xc4\x8di z V\xc3\xadcotrjem Quintanarjem, je \xc5\xbee popolnoma spremenjena oseba, ki se je odrekla vsem lastnim \xc5\xbeeljam in nagnjenjem ter se oblikovala po meri vzorcev, ki so ji jih narekovale njeni teti skupaj z dru\xc5\xbebo mesta Vetuste.\n_START_SECTION_\nVera\n_START_PARAGRAPH_\nV La Regenti se sre\xc4\x8damo z ljubezenskim trikotnikom, kjer je eden izmed rivalov duhovnik (pogost element v literaturi tega \xc4\x8dasa). Ta element ustvarja zanimivo vzporednico med pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tvom in bogoskrunstvom. Hkrati se tu skriva velika tragi\xc4\x8dnost zgodbe: dva superiorna duha, dve sorodni du\xc5\xa1i, obsojeni na nezmo\xc5\xbenost realizacije njune medsebojne ljubezni (Ferm\xc3\xadn zaradi zavezanosti celibatu, Ana zaradi zavezanosti zakonu)._NEWLINE_Cerkev je zelo pomemben element v romanu in je odraz velikega vpliva, ki ga je imela tisti \xc4\x8das v \xc5\xa1panski dru\xc5\xbebi duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina. Po mnenju Birut\xc3\xa9 Ciplijauskait\xc3\xa9 se Clar\xc3\xadn odlo\xc4\x8di za ljubezenski \xc5\xa1tirikotnik (dva rivala, mo\xc5\xbe ter \xc5\xbeena), namesto trikotnika, ker tako v ospredje postavi soo\xc4\x8denje civilne in cerkvene oblasti, ki se zrcali v dveh tekmecih (Mes\xc3\xadji in don Ferm\xc3\xadnu), pri \xc4\x8demer je tudi o\xc4\x8ditno, da gre bolj kot za osvojitev \xc5\xbeenske za potegovanje za prevladujo\xc4\x8do oblast nad mestom._NEWLINE_Clar\xc3\xadn sam je v svojem \xc5\xbeivljenju gojil iskreno religiozno \xc4\x8dustvo. \xc5\xbde zaradi tega je malo verjetno, da bi bil roman izklju\xc4\x8dno le neusmiljena kritika duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine in religioznosti. Roman izra\xc5\xbea predvsem spopad med duhom in materijo, med du\xc5\xa1o in telesom, med moralnimi imperativi in dru\xc5\xbebeno stvarnostjo. Niti Ana Ozores ni pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tnica po svoji naravi, niti don Ferm\xc3\xadn de Pas ni moralno izprijen mo\xc5\xa1ki: oba sta \xc5\xbertvi dru\xc5\xbebe, v kateri \xc5\xbeivita. V nepristni in hinavski dru\xc5\xbebi ni prostora za avtenti\xc4\x8dna \xc4\x8dustva, vsak posameznik je zavezan izklju\xc4\x8dno le k temu, da ustvarja spodobno zunanjo podobo, kar je edini obraz, ki ga ka\xc5\xbee svetu. Ni prostora za resnico. Ravno zaradi tega bodo Ano Ozores po razkritju njenega pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tva prav vsi po vrsti zapustili. Nih\xc4\x8de namre\xc4\x8d v resnici ne oporeka pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tvu samemu, a le dokler se na zunaj ohranjata diskretnost in spodobnost. Ni vrlina tisto, kar se ceni v Vetusti, temve\xc4\x8d \xc4\x8dim bolj spretno prikrivanje izprijenosti.\n_START_SECTION_\nPolitika\n_START_PARAGRAPH_\nLa Regenta je tudi z obilo ironije za\xc4\x8dinjena kritika institucij in politi\xc4\x8dnega sistema, ki so iz\xc5\xa1li iz obdobja \xc5\xa1panske restavracije v drugi polovici 19. stoletja. Restavracijski sistem, ki naj bi bil parlamentaren, zaznamuje vladavina t. i. lokalnih vodij, a v Vetusti sta vodja konservativne struje (markiz de Vegallana) in vodja liberalne (\xc3\x81lvaro Mes\xc3\xada), ki bi si sicer morala nasprotovati in braniti vsak svoja na\xc4\x8dela, velika tovari\xc5\xa1a in se odli\xc4\x8dno razumeta. Tako postane jasno, da je Vetusta (in s tem takratna \xc5\xa0panija) dvojno skorumpirani sistem._NEWLINE_Prizori\xc5\xa1\xc4\x8de soo\xc4\x8denj razli\xc4\x8dnih politi\xc4\x8dnih prepri\xc4\x8danj in drugih mnenj, ki se ti\xc4\x8dejo javnega \xc5\xbeivljenja, je v romanu t.i. casino, v takratni \xc5\xa0paniji nekak\xc5\xa1no kulturno dru\xc5\xa1tvo s \xc4\x8ditalnico, igralnico ipd., kjer se odvija vsakodnevno dru\xc5\xbeabno \xc5\xbeivljenje mo\xc5\xa1kih (ki se v Vetusti velik del dneva predajajo brezdelju).\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nClar\xc3\xadn je svoj roman La Regenta na nek na\xc4\x8din razvil tudi kot apologijo t. i. kulta dru\xc5\xbeine. Materinstvo, ki je Ani odtegnjeno, in hkrati odsotnost materine figure v njenem otro\xc5\xa1tvu so lahko razumljeni kot po\xc4\x8delo za njeno nesre\xc4\x8do: kjer torej ni dru\xc5\xbeine, ni odre\xc5\xa1itve. S tem se povezuje tudi Anino nenavadno nagnjenje, da z osebami, ki jim je na poseben na\xc4\x8din naklonjena, sama pri sebi ustvarja sorodstvene vezi (don V\xc3\xadctorja ljubi kot neke vrste o\xc4\x8deta, Ferm\xc3\xadna kot brata, ju tako tudi imenuje\xe2\x80\xa6). Tak\xc5\xa1na ideologija se bo pozneje pri Clar\xc3\xadnu razvila v spiritualisti\xc4\x8dno mi\xc5\xa1ljenje, podobno Tolstojevemu v romanu Vstajenje.\n_START_SECTION_\nObjava in recepcija\n_START_PARAGRAPH_\nPreden je Clar\xc3\xadn izdal svoje prvo knji\xc5\xbeevno delo, je bil v intelektualnih krogih poznan kot ugleden kritik izredne ostrine in pronicljivosti. Z objavo romana, ki ga je pisal malodane skrivaj, je presenetil svoje kolege in \xc5\xa1ir\xc5\xa1o javnost. Mnogi so dvomili, ali sploh premore zadosti pisateljske spretnosti za pisanje romanov, a je pomenljiva izjava \xc5\xa1panskega literarnega zgodovinarja Men\xc3\xa9ndeza Pelaya, v kateri pohvali Clar\xc3\xadnovo pisavo, jo ozna\xc4\x8di za v celoti zrelo, gibko in precizno, uti\xc5\xa1ala morebitne pomisleke s strani drugih sodobnikov._NEWLINE_Prva objava La Regente je vzbudila veliko polemik, v Oviedu je na primer \xc5\xa1kof v pastirskem pismu ostro nastopil proti avtorju, Clar\xc3\xadn se je branil s svojimi argumenti in tako sta si bila s \xc5\xa1kofom na koncu bot. Poleg spornosti zaradi izrazitega antiklerikalizma, ki je prisoten v romanu, je bilo delo dele\xc5\xbeno tudi obto\xc5\xbeb plagiata zaradi podobnosti s Flaubertovim romanom Gospa Bovary. Objava romana je tako povzro\xc4\x8dila precej me\xc5\xa1ane odzive in kljub temu, da je bila prepoznana velika umetni\xc5\xa1ka vrednost tega dela, je La Regenta kmalu za\xc4\x8dela toniti v pozabo, kar \xc5\xa1e posebej velja za obdobje Francove diktature, ko je bila prepovedana.\n_START_SECTION_\nLa Regenta v \xc4\x8dasu Francove diktature\n_START_PARAGRAPH_\nClar\xc3\xadnova prepri\xc4\x8danja v njegovih delih so bila, tako kot velja \xc5\xa1e za mnoge druge liberalne avtorje 19. stoletja, v \xc4\x8dasu diktature smatrana za nevarna in neprimerna, saj se niso skladala z na\xc4\x8deli \xc5\xa1panskega katoli\xc5\xa1kega nacionalizma. La Regenta naj sicer ne bi neposredno napadala katoli\xc5\xa1ke dogme, pa\xc4\x8d pa naj bi bila nedvomno nastrojena proti Cerkvi in njenim uslu\xc5\xbebencem. Cenzorji so sicer menili, da je delo pravi biser literature, a zaradi vsesplo\xc5\xa1no prisotne avtorjeve antiklerikalne fobije niso dopustili objave. Leta 1962, ko se je tudi delovanje cenzure nekoliko zrahljalo, je La Regenta le do\xc4\x8dakala ponovno objavo in to izklju\xc4\x8dno le zaradi velike umetni\xc5\xa1ke vrednosti dela ter zaradi dejstva, da se zavoljo njene zahtevnosti (gre za "elitno" literaturo) ni pri\xc4\x8dakovalo \xc5\xa1irokega kroga bralcev.\n_START_SECTION_\nV sodobnem \xc4\x8dasu\n_START_PARAGRAPH_\nK temu, da se je La Regento prepoznalo za delo, ki je po svoji veli\xc4\x8dini primerljivo s Cervantesovim Don Kihotom, sta poglavitno prispevala romanopisec Mario Vargas Llosa in kritik Gonzalo Sobejano. Prav tako se je v letih 1984 in 1985 v \xc5\xa1panskih ter ameri\xc5\xa1kih (ZDA) akademskih krogih proslavilo stoletnico prve izdaje romana._NEWLINE_\xc5\xa0e do nedavnega je bilo delo v mednarodnem prostoru prakti\xc4\x8dno nepoznano, k \xc4\x8demur je nedvomno prispevalo dejstvo, da ni bilo brano niti v (Francovi) \xc5\xa0paniji, kjer je bilo popolnoma izklju\xc4\x8deno iz literarnih kanonov. Prvi prevodi v druge jezike so se pri\xc4\x8deli \xc5\xa1ele v \xc5\xa1estdesetih in sedemdesetih letih prej\xc5\xa1njega stoletja (slovenskega \xc5\xa1e nismo do\xc4\x8dakali).\n_START_SECTION_\nEkranizacije\n_START_PARAGRAPH_\nPo zgodbi romana so leta 1974 posneli filmsko adaptacijo, v re\xc5\xbeiji Gonzala Su\xc3\xa1reza in z Emmo Penello v glavni vlogi. Naloga je bila sprva zaupana re\xc5\xbeiserju Luisu Bu\xc3\xb1uelu, a je takratna \xc5\xa1panska cenzura predstavljala preveliko oviro za realizacijo projekta._NEWLINE_Seveda je smiselnost ekranizacij v primeru romanov, kjer se ve\xc4\x8dji del zgodbe odvije v zavesti junakov, ta pa se nam posreduje prek polpremega govora, zmeraj vpra\xc5\xa1ljiva. Po mnenju filmskega kritika Miguela Mar\xc3\xadasa ne gre le za to, da je Clar\xc3\xadnov roman nemogo\xc4\x8de preliti v film, tudi re\xc5\xbeiser (Gonzalo Su\xc3\xa1rez), ki je bil izbran, je bil eden najmanj ustreznih za tovrstno nalogo._NEWLINE_Kasnej\xc5\xa1a je televizijska serija iz leta 1995 v re\xc5\xbeiji Fernanda M\xc3\xa9ndeza Leite in z Aitano S\xc3\xa1nchez-Gij\xc3\xb3n (Ana Ozores) ter Carmelom G\xc3\xb3mezom (don Ferm\xc3\xadn de Pas) v glavnih vlogah, ki so jo predvajali na \xc5\xa1panski nacionalni televiziji (TVE) in se je v spomin zapisala kot ena najbolj gledanih serij tistega leta.'