b'\n_START_ARTICLE_\nGandara\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nDolina reke Kabul je s severne, zahodne in ju\xc5\xbene strani obdana z gorami, preko katerih vodi le nekaj gorskih prelazov. Gandara je ravno zato postala pomemben vezni \xc4\x8dlen med Mezopotamijo in Indijo. Najstarej\xc5\xa1e povezave med Bli\xc5\xbenjim in Daljnim vzhodom so stare kak\xc5\xa1nih \xc5\xa1est tiso\xc4\x8d let. _NEWLINE_Pot, ki je vodila iz doline Inda proti severu in nato ob reki Kabul proti zahodu, se je kak\xc5\xa1nih petdeset kilometrov vzhodno od dana\xc5\xa1njega Kabula razcepila. Ena od poti je vodila proti jugozahodu ob reki Logwar preko prelaza Altimur in nato ob reki Tarnak v Arahozijo. Druga pot je peljala proti severozahodu ob reki Ghorband. Tu se je ponovno razcepila. Zahodni krak je preko prelaza Hajigak peljal v zgornjo dolino reke Etymandrus (dana\xc5\xa1nja Helmand) in naprej do Drangijane, severni krak pa preko ve\xc4\x8d prelazov v Hinduku\xc5\xa1u v dolino reke Amu Darje, se pravi v Baktrijo._NEWLINE_Gandara je imela zaradi kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8d poti tudi izredno velik strate\xc5\xa1ki pomen, zato je bila vzrok za kar nekaj velikih vojn: v prvi polovici 2. tiso\xc4\x8dletja pr. n. \xc5\xa1t. so bili osvajalci Indo-Iranci, v 6. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. Perzijci, leta 329 pr. n. \xc5\xa1t. Makedonci Aleksandra Velikega, leta 184 pr. n. \xc5\xa1t. Baktrijci, leta 110 pr. n. \xc5\xa1t. Saki in nato Ku\xc5\xa1ani._NEWLINE_Srce Gandare je bila vedno dolina reka Pe\xc5\xa1avar.\n_START_SECTION_\nKamena doba\n_START_PARAGRAPH_\nDokaze o prebivalcih Gandare iz kamene dobe, vklju\xc4\x8dno s kamnitimi orodji in kostmi, so odkrili v Sanghao pri Mardanu v obmo\xc4\x8dnih jamah. Artefakti so stari pribli\xc5\xbeno 15.000 let. Novej\xc5\xa1a izkopavanja ka\xc5\xbeejo na 30.000 let pred sedanjostjo.\n_START_SECTION_\nVedska Gandara\n_START_PARAGRAPH_\nGandhara je bila starodavno kraljestvo doline Pe\xc5\xa1avar, ki se je raztezala med dolino Svat in planoto Potohar v Pakistanu, pa tudi v okro\xc5\xbeju Jalalabad severovzhodnega Afganistana. V arheolo\xc5\xa1kem kontekstu vedsko obdobje v Gandari ustreza grobni kulturi Gandara._NEWLINE_Ime Gandh\xc4\x81ris je potrjeno v Rigvedi (RV 1.126.7). Gandh\xc4\x81ris, skupaj z Balhikami (Baktrijci), M\xc5\xabjavanti, Angasi in Magadhami, so omenjeni tudi v Atarvavedi (AV 5.22.14), kot oddaljeni ljudje. Gandarci so vklju\xc4\x8deni v Utarapatovo delitev puranskih in budisti\xc4\x8dnih tradicij. Aitareja brahmana se nana\xc5\xa1a na kralja Nagnajita iz Gandare, ki je bil sodobnik Janake, kralja Videhe.\n_START_SECTION_\nAhemenidska Gandara\n_START_PARAGRAPH_\nGlavna vedska plemena, ki so ostala v dolini Inda 550 let pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, so bili Kamboja, Sindu, Taksas iz Gandare, Madras in Katas ob reki Chenab, Mallas ob reki Ravi in \xe2\x80\x8b\xe2\x80\x8bTugre ob reki Sutlej. Ta plemena in kne\xc5\xbeevine so se do te mere borile drug proti drugemu, da dolina Inda ni imela ve\xc4\x8d mo\xc4\x8dnega vedskega plemenskega kraljestva, da bi se branila pred zunanjimi vdori in da bi se spopadla z bojevitimi plemeni v eno organizirano kraljestvo. Obmo\xc4\x8dje je bilo bogato in rodovitno, a so se spopadali z bedo in obupom. Kralj Pu\xc5\xa1karasakti iz Gandare je bil vpleten v borbe za oblast proti svojim lokalnim tekmecem in kot tak je Kiberjev prelaz ostal slabo branjen. Kralj Darej I. iz Ahemenidskega cesarstva je izkoristil prilo\xc5\xbenost in na\xc4\x8drtoval invazijo. Dolina Inda je bila v Perziji legendarna zaradi zlata in rodovitne zemlje, osvajanje pa je bil glavni cilj njegovega predhodnika Kira Velikega. Leta 542 pr. n. \xc5\xa1t. je Kir vodil svojo vojsko in osvojil makransko obalo v ju\xc5\xbenem Balo\xc4\x8distanu. Vendar pa je znano, da je vodil pohode izven Makrana (v regijah Kalata, Kuzdar, Panjgur) in izgubil ve\xc4\x8dino svoje vojske v pu\xc5\xa1\xc4\x8davi Gedrosian (domnevali so, da je danes to pustinja Kharan)._NEWLINE_Po perzijski zasedbi je bil v dolino Inda prvi\xc4\x8d uveden sistem centralizirane uprave z birokratskim sistemom. Pokrajine ali satrapije so bile ustanovljene s pokrajinskimi prestolnicami._NEWLINE_Satrapija Gandara je bila ustanovljena 518 pr. n. \xc5\xa1t. s prestolnico v Pu\xc5\xa1kalavitu (Charsadda), v regiji stare grobne kulture Gandara, v dana\xc5\xa1njem Khyber Pakhtunkhwa._NEWLINE_Gr\xc5\xa1ki raziskovalec Herodot iz Halikarnasa (5. stoletje pr. n. \xc5\xa1t.) pravi, da so Gandarci skupaj z Satagidijci, Dadijci in Apariti pripadali sedmemu, najbolj revnemu dav\xc4\x8dnemu okro\xc5\xbeju Ahemenidskega cesarstva (satrapija Severni Ind). Herodot je svoj seznam dav\xc4\x8dnih okrajev napisal med vladanjem kralja Dareja. Iz tistega obdobja je znano tudi to, da je Darej poslal nekega Karijca z imenom Skilaks iz Karijande na vzhod, da bi opisal njegove vzhodne pokrajine. Skilaks je svoje potovanje za\xc4\x8del v mestu Kaspatirus, ki je bilo verjetno nekje ob reki Kabul. V tistem \xc4\x8dasu je Gandari vladal satrap Megabaz, ki se je po letu 513 pr. n. \xc5\xa1t. bojeval tudi v Evropi. _NEWLINE_Gandara je omenjena tudi nekaj desetletij kasneje. Herodot pravi, da se je leta 480 pr. n. \xc5\xa1t. v Gr\xc4\x8diji bojeval oddelek Gandarcev in Dadikancev, potem pa Gandara za kak\xc5\xa1nih sto petdeset let izgine iz vseh zgodovinskih zapisov. Edina izjema je podatek, da so iz Gandare in Karmanije v Suso preva\xc5\xbeali les drevesa yaka (najbr\xc5\xbe tikovina), ki je bil o\xc4\x8ditno zelo dragocen. Podobe Gandarcev najdemo tudi v pala\xc4\x8di v Perzepolisu. Oboro\xc5\xbeeni so z me\xc4\x8di in \xc5\xa1\xc4\x8diti in svojemu kralju \xc5\xbeenejo bivole._NEWLINE_Napis na Darejevi grobnici (521\xe2\x80\x93486 pr. n. \xc5\xa1t.) v Naqsh-i-Rustamu blizu Perzepolisa opisuje Gad\xc4\x81ro (Gand\xc4\x81ro) skupaj s Hindu\xc5\xa1em (H\xc9\x99ndu\xc5\xa1, Sindh) na seznamu satrapij. Pribli\xc5\xbeno leta 380 pr. n. \xc5\xa1t. je v Gandhari nastalo veliko malih kraljestev. Leta 327 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem je Aleksander Veliki zavzel Gandaro in indijske satrapije Perzijskega imperija. Pohode Aleksandra so zabele\xc5\xbeili njegovi dvorni zgodovinarji in Arijan (okoli leta 175)\n_START_SECTION_\nObdobje Aleksandra Velikega\n_START_PARAGRAPH_\nSpomladi leta 336 pr. n. \xc5\xa1t. je Ahemenidsko cesarstvo, ki je trpelo zaradi dinasti\xc4\x8dnih sporov, napadla makedonsko-gr\xc5\xa1ka vojska, vendar je Perzijcem uspelo napad odbiti. Leta 334 pr. n. \xc5\xa1t. se je vojski pridru\xc5\xbeil novi makedonski kralj Aleksander Veliki, ki je novembra 333 pr. n. \xc5\xa1t. pri Isu v dana\xc5\xa1nji Siriji in nato 1. oktobra 331 pr. n. \xc5\xa1t. pri Gavgameli v Asiriji dvakrat porazil perzijskega kralja Dareja III. Kodomana. Gandarci v Darejevi vojski niso posebej omenjeni, kar se lahko pojasni na ve\xc4\x8d na\xc4\x8dinov: ali je Aleksander presenetil Perzijce, \xc5\xa1e preden so uspeli zbrati svojo vojsko ali Darej Gandarcev sploh ni vpoklical v vojsko ali so se Gandarci imenovali kako druga\xc4\x8de ali pa Gandara takrat ni bila ve\xc4\x8d del Ahemenidskega cesarstva. _NEWLINE_Prva razlaga je malo verjetna, saj je med invazijo Grkov in odlo\xc4\x8dilno bitko pri Gavgameli minilo ve\xc4\x8d kot pet let. Tudi druga razlaga ni mo\xc5\xbena, ker je kralj rekrutiral vojake prav iz vseh satrapij. To mu je omogo\xc4\x8dalo, da je tako sovra\xc5\xbeniku kot doma\xc4\x8di eliti razkazoval vojo mo\xc4\x8d. Kralj Kserks je, na primer, v Gr\xc4\x8dijo odpeljal mnogo ve\xc4\x8d vojakov, kot jih je potreboval, tako da je bilo mnogo vojakov popolnoma neuporabljenih. Tretja razlaga je zelo verjetna, ker so v zgodovinskih zapisih omenjeni \xc2\xbbgorski Indijci\xc2\xab, ki so bili sicer neznani, a bi lahko bili Gandarci. Najbli\xc5\xbee resnici je verjetno \xc4\x8detrta razlaga, ker Aleksandrovi biografi ne omenjajo gandarskih satrapov. _NEWLINE_Na za\xc4\x8detku leta 329 pr. n. \xc5\xa1t. je Aleksander obnovil Kapiso, jo preimenoval v Aleksandrijo in ji dal pridevek \xc2\xbbna Kavkazu\xc2\xab. Poleg Aleksandrije je bilo \xc5\xa1e nekaj drugih mest, ki so ostala \xc5\xa1e nekaj stoletij prepoznavno gr\xc5\xa1ka. _NEWLINE_V letih 329-327 pr. n. \xc5\xa1t. se je Aleksander vojskoval v Baktriji in Sogdiji. Leta 326 pr. n. \xc5\xa1t. se je vrnil v Gandaro, kjer se je sestal z indijskimi odposlanci, ki so ga povabili v Pand\xc5\xbeab. Aleksander je pred pohodom v Indijo svojo vojsko razdelil v dve skupini: general Hefestijon je svoj del vojske odpeljal v dolino Inda ob reki Kabul in preko prelaza Khyber. Aleksander je \xc5\xa1el na pot bolj severno ob rekah Kunar (vzhodni Afganistan) in Swat (severni Pakistan) in po poti pobil vse Gandarce, na katere je naletel, tako da je njegov pohod mejil na genocid. _NEWLINE_Med vojno v dolini reke Kabul so Makedonci zavzeli tudi mesto Peucelaotis (dana\xc5\xa1nja Charsadda). Mesto je bilo perzijsko upravno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de, vendar ga Aleksandrovi zgodovinarji opisujejo kot indijsko mesto. To ponovno ka\xc5\xbee na to, da je bila Gandara neodvisna. Mesto Peucelaotis je v indijskih virih znano kot Puskal\xc3\xa2vat\xc3\xae, kar pomeni \xc2\xbbmesto lotosovih cvetov\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nGora Meru\n_START_PARAGRAPH_\nBiografi Aleksandra Velikega opisujejo predvsem njegovo vojskovanje, vmes pa je tudi nekaj podatkov o Gandarcih. Njihova mesta so imela obzidja iz opeke. Bojevali so se s kopji in loki. Me\xc4\x8di in oklepi sploh niso omenjeni, oklepe do pasu so nosili samo njihovi poveljniki. Redili so tako lepe bivole, da jih je hotel Aleksander nekaj poslati celo v Makedonijo. Mestom so vladali aristokrati, med katerimi je omenjena tudi kraljica. Svoje pokojnike so pokopavali v lesenih krstah na okoli\xc5\xa1kih kribih. Ta navada se je do danes ohranila pri Kafirjih, lokalnemu plemenu iz okolice Chitrala (danes severni Pakistan). _NEWLINE_Ena najbolj nenavadnih dogodkov na Aleksandrovem pohodu v Gandaro je odkritje mesta Nysa in gore Meros, ki se jih ne da lokalizirati z absolutno natan\xc4\x8dnostjo. Po makedonskih in gr\xc5\xa1kih opisih je bilo to mesto, kjer se je rodil gr\xc5\xa1ki bog Dioniz. Goro Meru, na kateri sloni svet, omenjajo tudi indijski viri. Bog, ki so ga \xc4\x8dastili na gori in so ga istovetili z Dionizom, bi lahko bil \xc5\xa0iva oziroma Vi\xc5\xa1nu.\n_START_SECTION_\nObdobje po Aleksandru Velikemu\n_START_PARAGRAPH_\nKo je Aleksander osvojil dolino Inda, se je vrnil na zahod, kjer je 11. junija 323 pr. n. \xc5\xa1t. umrl, kraljestvo pa so si razdelili njegovi generali. Vzhodne perzijske province je, vklju\xc4\x8dno z Gandaro, nasledil Selevk I. Nikator, kasnej\xc5\xa1i kralj Selevkidskega cesarstva. Ker je bila zahodna meja njegovega kraljestva stalno voja\xc5\xa1ko ogro\xc5\xbeena, sam pa ni imel dovolj vojakov, da bi jo branil, se je leta 304 za\xc4\x8del pogajati z indijskim kraljem Chandragupto (321-297 pr. n. \xc5\xa1t.) iz Patne v dolini Gangesa. Selevk mu je odstopil svoje vzhodne satrapije, v zameno pa je dobil vojsko s pet sto sloni, ki je bila v tistem \xc4\x8dasu nepremagljiva. _NEWLINE_Gandara je postala del Indijskega cesarstva, znana po mavrijskih kraljih. Kljub zamenjavi oblastnikov je ostala odprta za gr\xc5\xa1ke vplive, tako da so si tudi nasledniki Chandragupte in Selevka izmenjavali ambasadorje. _NEWLINE_Mavrijski kralj Ashoka (272-232 pr. n. \xc5\xa1t.), ki je osvojil skoraj ves indijski podkontinent in ga spreobrnil v budizem, svojih \xc2\xbbskalnih ediktov\xc2\xab\xc2\xa0ni pisal samo v indijskem jeziku. V Gandari in Arahoziji, morda pa tudi kje drugje, so napisani tudi v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini, kar ka\xc5\xbee na \xc5\xa1e vedno mo\xc4\x8dno prisotnost Yavancev, se pravi Grkov._NEWLINE_Po letu 240 pr. n. \xc5\xa1t. so se baktrijski vladarji, ki so bili gr\xc5\xa1kega porekla, uprli nadoblasti Selevkidov, vendar je kralj Antioh III. Veliki leta 206 pr. n. \xc5\xa1t. ponovno vzpostavil red. Kmalu zatem so Antioha porazili Rimljani in baktrijski vladar Evtidem je razglasil neodvisnost. Leta 184 pr. n. \xc5\xa1t. je gr\xc5\xa1ko-baktrijskemu kraljestvu priklju\xc4\x8dil Drangijano, Gandaro in Pand\xc5\xbeab, kjer je oblast Mavrijcev mo\xc4\x8dno oslabela. _NEWLINE_Priklju\xc4\x8ditev k Baktriji je na ozemljih ju\xc5\xbeno od Hinduku\xc5\xa1a ponovno o\xc5\xbeivila gr\xc5\xa1ko kulturo. Dimitrijev sin Evtidem je ustanovil novo kraljestvo, ki so ga sestavljale Gandara, Arahozija, Pand\xc5\xbeab in del doline Gangesa (Delhi). Dr\xc5\xbeava je bila multietni\xc4\x8dna. V njej so \xc5\xbeiveli Grki, Baktrijci, zahodni Perzijci in Indijci, vsak s svojo kulturo in religijo, gr\xc5\xa1kimi in iranskimi kulti, hinduizmom in budizmom. Imeli so svoj denar, ki se je zgledoval po atenski drahmi, vendar je pogosto vseboval tudi indijske motive. Glavno mesto Taxilo so obnovili v gr\xc5\xa1kem slogu._NEWLINE_Dimitrij je vladal od leta 184 do 170 pr. n. \xc5\xa1t. Po njegovi smrti so si kraljestvo razdelili sinovi Evtidem, Dimitrij, Pantaleon in Agatoklej. _NEWLINE_Indijsko-gr\xc5\xa1ko kraljestvo je okrog leta 125 pr. n. \xc5\xa1t. ponovno zdru\xc5\xbeil kralj Menander in osvojil ostanek Mavrijskega cesarstva in glavno mesto Patno. Menander je v indijskih virih znan kot Minedra. Eden od budisti\xc4\x8dnih tekstov se celo imenuje Milindapa\xc3\xb1ha, kar pomeni \xc2\xbbMenandrova vpra\xc5\xa1anja\xc2\xab._NEWLINE_Gr\xc5\xa1ke renesanse v Gandari je bilo kmalu konec. Po Menandrovi smrti je kraljestvo razpadlo v najmanj \xc5\xa1tirideset pritlikavih kraljestev. \xc5\xa0e pred koncem 2. st. pr. n. \xc5\xa1t. so ve\xc4\x8dino kraljestev zavzeli Saki, kot so imenovali indo-skitska nomanska plemena iz osrednje Azije. Saki so \xc5\xbee pred tem ve\xc4\x8dkrat poskusili osvojiti ozemlje Baktrije, vendar so jih vedno uspe\xc5\xa1no odbili. Leta 130 pr. n. \xc5\xa1t. so opusto\xc5\xa1ili gr\xc5\xa1ko-baktrijsko kraljestvo in se dokon\xc4\x8dno ustalili v Drangijani. Preimenovali so jo Sakestan (dana\xc5\xa1nji Sistan) in po letu 110 pr. n. \xc5\xa1t. za\xc4\x8deli vdirati v Gandaro in ju\xc5\xbeno dolino Inda. _NEWLINE_V 1. st. pr. n. \xc5\xa1t. so se za ozemlja v dana\xc5\xa1njem vzhodnem Afganistanu za\xc4\x8deli zanimati Parti in se s Saki vojskovati za preostala mala kraljestva v Gandari, za njimi pa so se pojavili \xc5\xa1e nomadski Ku\xc5\xa1ani. Njim je uspelo ponovno zdru\xc5\xbeiti regijo, \xc4\x8deprav ni povsem jasno kdaj (slavni kralj Kani\xc5\xa1ka je verjetno vladal v prvi polovici 2. stoletje pr. n. \xc5\xa1t.|2. stoletja pr. n. \xc5\xa1t.). Glavno mesato Gandare je postalo Pe\xc5\xa1avar, od koder so njihovi kralji vladali mo\xc4\x8dnemu budisti\xc4\x8dnemu cesarstvu, v katerem so bili zdru\xc5\xbeeni indijski, iranski, sakanski, partski in gr\xc5\xa1ki kulturni elementi._NEWLINE_Zanimivo je, da so prav oni prvi za\xc4\x8deli postavljati Budove spomenike, na katerih je bil Buda oble\xc4\x8den v indijska obla\xc4\x8dila, a je po vzoru gr\xc5\xa1kih bogov stal. Spomeniki so stali ve\xc4\x8dinoma v Gandari. Najbolj znani so tisti iz doline Bamyan, ki je sicer v Baktriji, in so jih spomladi leta 2001 uni\xc4\x8dili Talibani.\n_START_SECTION_\nPonovno odkritje\n_START_PARAGRAPH_\nDo takrat, ko je bila Gandara vklju\xc4\x8dena v imperij Mahmuda Gaznija, so bile budisti\xc4\x8dne zgradbe \xc5\xbee v ru\xc5\xa1evinah in umetnost Gandare pozabljena. Po Al-Biruniju je Ka\xc5\xa1mirski pisatelj Kalha\xe1\xb9\x87a leta 1151 napisal svojo knjigo Rajatarangini. Zabele\xc5\xbeil je nekaj dogodkov, ki so se zgodili v Gandari in podal podrobnosti o njegovi zadnji kraljevi dinastiji in prestolnici Udabhandapuri._NEWLINE_V 19. stoletju so se britanski vojaki in upravitelji za\xc4\x8deli zanimati za starodavno zgodovino indijske podceline. V 1830-ih so odkrili kovance postaha\xc5\xa1kega obdobja, v istem obdobju pa so bili prevedeni kitajski potopisi. Charles Masson, James Prinsep in Alexander Cunningham so de\xc5\xa1ifrirali pisavo Kharosthi leta 1838. Kitajski dokumenti so zagotovili lokacije in na\xc4\x8drte za budisti\xc4\x8dne sveti\xc5\xa1\xc4\x8da. Skupaj z odkritjem kovancev so ti zapisi dali podatke, ki so bili potrebni za opis zgodovine Gandare. Leta 1848 je Cunningham na\xc5\xa1el gandarske skulpture severno od Pe\xc5\xa1avarja. Prav tako je identificiral mesto Taksila v 1860-ih. Od takrat je bilo v dolini Pe\xc5\xa1avar odkritih veliko budisti\xc4\x8dnih kipov._NEWLINE_Arheolog John Marshall je izkopaval v Taksili med letoma 1912 in 1934. Odkril je lo\xc4\x8dena gr\xc5\xa1ka, partska in ku\xc5\xa1anska mesta ter veliko \xc5\xa1tevilo stup in samostanov. Ta odkritja so pomagala zdru\xc5\xbeiti veliko ve\xc4\x8d kronologije zgodovine Gandare in njene umetnosti._NEWLINE_Po letu 1947 je Ahmed Hassan Dani in Oddelek za arheologijo na Univerzi v Pe\xc5\xa1avarju odkril \xc5\xa1tevilna nova odkritja v dolinah Pe\xc5\xa1avar in Svat. Izkopavanja mnogih krajev civilizacije Gandare opravljajo raziskovalci iz Pe\xc5\xa1avarja in ve\xc4\x8d univerz po svetu.\n_START_SECTION_\nTalibansko uni\xc4\x8denje budisti\xc4\x8dnih relikvij\n_START_PARAGRAPH_\nDolina Svat v Pakistanu ima \xc5\xa1tevilne budisti\xc4\x8dne rezbarije in stupe, Jehanabad pa kip sede\xc4\x8dega Bude. Budisti\xc4\x8dne stupe in kipi iz ku\xc5\xa1anskega obdobja v dolini Svat so bili poru\xc5\xa1eni v dveh poskusih talibanov in razpadu obraza Jehanabad Bude. Samo Buda Bamijana je bil ve\xc4\x8dji od izklesanih velikanskih kipov Bude v Svatu pri Mangloreju, ki so jih napadli talibani. Vlada ni storila ni\xc4\x8desar, da bi za\xc5\xa1\xc4\x8ditila kip po prvih poskusih uni\xc4\x8denja, ki niso povzro\xc4\x8dili trajne \xc5\xa1kode. Ko pa je pri\xc5\xa1lo do drugega napada na kip, so bile poru\xc5\xa1ene noge, ramena in obraz. Islamisti, kot so talibani in plenilci, so uni\xc4\x8dili veliko pakistanskih budisti\xc4\x8dnih artefaktov iz budisti\xc4\x8dne civilizacije Gandare, zlasti v dolini Svat. Kr\xc5\xa1\xc4\x8danski nad\xc5\xa1kof iz Lahoreja, Lawrence John Saldanha, je pakistanski vladi napisal pismo, v katerem je obsodil delovanje talibanov v dolini Svat, vklju\xc4\x8dno z uni\xc4\x8denjem kipov Bude in njihovim napadom na kristjane, sike in hindujce. Gadarine budisti\xc4\x8dne artefakte so nezakonito plenili tihotapci. Skupina Italijanov je pomagala popraviti Budo.'