b'\n_START_ARTICLE_\nGuy de Chauliac\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je manj premo\xc5\xbeni dru\xc5\xbeini leta 1298 v kraju Chaulhac, grofija Toulouse, v ju\xc5\xbeni Franciji. O njegovem otro\xc5\xa1tvu se ne v veliko. Kljub temu je zelo znana legenda o mladem, pametnem fantu, Chauliacu, ki naj bi baronici Mercoeur oskrbel zlomljeno nogo in ji tako ponovno omogo\xc4\x8dil hojo. Takrat naj bi bila baronica prepoznala v mladeni\xc4\x8du nadarjenost za medicino in mu finan\xc4\x8dno omogo\xc4\x8dila \xc5\xa1olanje in \xc5\xa1tudij. Svoje \xc5\xa1olanje je najverjetneje za\xc4\x8del v Malzieu, ter ga nadaljeval v Mendu. S \xc5\xa1tudijem je pri\xc4\x8del na Univerzi v Toulousu, nadaljeval pa na Univerzi v Montpellieru, evropskem sredi\xc5\xa1\xc4\x8du medicine 14. stoletja, kjer je \xc5\xa1tudiral med letoma 1315 in 1320. Tam je prepoznal svojo strast za medicino in se odlo\xc4\x8dil za specializacijo na podro\xc4\x8dju anatomije. Do leta 1325 je nadaljeval \xc5\xa1tudij pod mentorstvom Raymonda de Moli\xc3\xa8resa, ki ga je zaklju\xc4\x8dil z magisterijem iz medicine. Leto kasneje se je odpravil \xc5\xa1tudirati anatomijo na Univerzo v Bologni. Tam je pod vodstvom Nicole Bertuccia poglobil in izpopolnil svoje znanje. Od njega naj bi se Chauliac tudi nau\xc4\x8dil razli\xc4\x8dnih kirur\xc5\xa1kih tehnik. S \xc5\xa1olanjem je kon\xc4\x8dal leta 1330. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju v Bologni, je Chauliac pre\xc5\xbeivel kratek \xc4\x8das v Parizu. Viri o tem obdobju njegovega \xc5\xbeivljenja so precej skopi. Chauliac naj bi se po Parizu odpravil na jug, na poti pa naj bi opravljal razne kirur\xc5\xa1ke storitve, da si je lahko financiral pot. Kasneje se je za kratek \xc4\x8das preselil v mesto Mende, in nato v Lyon, kjer je izvajal kirur\xc5\xa1ke posege, medtem pa postal tudi posve\xc4\x8deni \xc4\x8dlan duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine. Chauliac se je tudi dr\xc5\xbeal celibata in se ni nikoli poro\xc4\x8dil. Najve\xc4\x8d \xc4\x8dasa je pre\xc5\xbeivel v Avignonu, kjer je slu\xc5\xbeboval kot osebni zdravnik vi\xc5\xa1je duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine. Najprej pri pape\xc5\xbeu Klemnu VI. (1342 \xe2\x80\x93 1352), in \xc5\xa1e naslednjima pape\xc5\xbeema, najprej Inocencu VI. (1352 - 1362) in kasneje tudi Urbanu V. (1362 \xe2\x80\x93 1370). Zaradi svojega visoko cenjenega dela pri pape\xc5\xbeih je bil imenovan za pape\xc5\xa1kega uradnika. V Avignonu je umrl 25. julija 1368.\n_START_SECTION_\nObdobje kuge\n_START_PARAGRAPH_\nOb izbruhu prve in najbolj uni\xc4\x8dujo\xc4\x8de epidemije  kuge med letoma 1347 in 1352, je Guy de Chauliac slu\xc5\xbeboval v Avignonu. Kuga je mesto zadela v za\xc4\x8detku leta 1348. Bil je edini zdravnik, ki si je upal ostati v mestu, kajti vsi njegovi kolegi so pobegnili v strahu pred oku\xc5\xbebo. Medtem je Chauliac poskusil zdraviti obolele, hkrati pa je natan\xc4\x8dno dokumentiral simptome kuge. Chauliac je za boj proti bolezni priporo\xc4\x8dal \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje zraka, veneziranje (odpiranje vene za odstranitev krvi) in hranjenje obolelih z zdravo prehrano. Trdil je celo, da je sam bil oku\xc5\xbeen in je pre\xc5\xbeivel bolezen. Kot previdnostni ukrep je pape\xc5\xbeu Klemenu VI. naro\xc4\x8dil, naj v svojo sobo ne spu\xc5\xa1\xc4\x8da obiskovalcev, a je ta kljub temu zbolel. S svojimi opazovanji je Chauliac razlikoval med dvema oblikama bolezni: bubonsko kugo in plju\xc4\x8dno kugo. O njiju je kasneje pisal v Chirurgii Magni.'