b'\n_START_ARTICLE_\nJo\xc5\xbeef Poga\xc4\x8dnik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPoga\xc4\x8dnik je gimnazijo in maturo kon\xc4\x8dal kot gojenec Marijani\xc5\xa1i\xc4\x8da leta 1922. Potem je \xc5\xa1tudiral bogoslovje in modroslovje v Innsbrucku, tam je bil 25. julija 1927 tudi posve\xc4\x8den v duhovnika. Dve leti zatem pa je dosegel doktorat iz bogoslovja in modroslovja. Bil je odli\xc4\x8den du\xc5\xa1ni pastir, pridigar in spovednik, duhovnik \xc5\xa1irokih obzorij, pesnik, kritik in predavatelj. Od leta 1929 je bil kaplan v Kranju in pou\xc4\x8deval verouk na gimnaziji. Po treh letih pa je pri\xc5\xa1el za kaplana v ljubljansko \xc5\xa1kofijo v Trnovo, \xc5\xbeupnik je bil Fran Sale\xc5\xa1ki Fin\xc5\xbegar. Od leta 1935 do 1945 je bil profesor verouka na u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8du. 1. septembra 1937 je postal ravnatelj Marijani\xc5\xa1i\xc4\x8da v Ljubljani. V za\xc4\x8detku leta 1945 je postal kanonik Codellijevega kanonikata, nato arhidiakon, \xc5\xa1kofijski cenzor, referent za pastoralne konference in \xc4\x8dlan cerkvenega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da. Januarja 1946 je bil atetiran in zaprt do oktobra 1950, ponovno \xc5\xa1e leta 1952 in 1953/54. _NEWLINE_Leta 1950 je kot odli\xc4\x8den jurist postal tudi na\xc4\x8delnik oficial. Konec oktobra 1950 je bil imenovan za prorektorja semeni\xc5\xa1\xc4\x8da v Ljubljani, 19. marca 1951 pa za \xc5\xa1kofovega delegata ali namestnika in za predsednika cerkvenega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da. To je ostal vse do imenovanja Antona Vovka za rezidencialnega ljubljanskega \xc5\xa1kofa leta 1959, ko je ta Jo\xc5\xbeefa Poga\xc4\x8dnika imenoval za generalnega vikarja- 28. februarja 1963 ga je pape\xc5\xbe imenoval za ljubljanskega  pomo\xc5\xbenega (naslovnega irenopolskega) \xc5\xa1kofa, pove\xc4\x8den pa je bil  7. aprila. Po smrti nad\xc5\xa1kofa Antona Vovka je bil 12. julija istega leta imenovan za upravitelja (apostolskega administratorja) ljubljanske \xc5\xa1kofije. 2. marca 1964 imenovan za ljubljanskega nad\xc5\xa1kofa, 5. aprila 1964 pa je bil na to mesto ume\xc5\xa1\xc4\x8den. Formalno je bil upokojen je bil 23. februarja 1980, pribli\xc5\xbeno mesec dni pred svojo smrtjo, tako da ni do\xc4\x8dakal niti umestitve oz. posvetitve naslednjega nad\xc5\xa1kofa in metropolita Alojzija \xc5\xa0u\xc5\xa1tarja._NEWLINE_Jo\xc5\xbeef Poga\xc4\x8dnik se je kot ljubljanski nad\xc5\xa1kof leta 1967 udele\xc5\xbeil prve redne \xc5\xa1kofovske sinode v Rimu. Redno se je udele\xc5\xbeeval tudi drugih zborov, mdr. zasedanj 2. Vatikanskega koncila. Prizadeval si je, da bi ljubljanska nad\xc5\xa1kofija postala metropolija, kar mu je uspelo dose\xc4\x8di med dejanskim predsedovanjem jugoslovanski \xc5\xa1kofovski konferenci (1968-70), katere podpredsednik je sicer bil. Ljubljansko cerkveno pokrajino je ustanovil je pape\xc5\xbe Pavel VI. 22. novembra 1968 in s tem je tudi Poga\xc4\x8dnik postal metropolit, ki je bil ume\xc5\xa1\xc4\x8den v to vlogo 19. marca 1969. Leta 1977 je po ponovni ustanovitvi in vklju\xc4\x8ditvi koprske \xc5\xa1kofije le-ta postala dejansko (vse)slovenska cerkvena pokrajina, saj je zaobsegla celotno ozemlje tedanje SR Slovenije oz. dana\xc5\xa1nje Republike Slovenije. Od leta 1925 je sodeloval z Mohorjevo dru\xc5\xbebo ter dosegel, da smo Slovenci med prvimi dobili ma\xc5\xa1no knjigo - Rimski misal.'