b'\n_START_ARTICLE_\nFran\xc3\xa7ois-No\xc3\xabl Babeuf\n_START_SECTION_\nPred revolucijo\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov o\xc4\x8de je bil amnestirani dezerter, ki je po vrnitvi v Francijo pre\xc5\xbeivljal dru\xc5\xbeino z ob\xc4\x8dasnim delom. Izobrazil je tudi sina, Fran\xc3\xa7oisa-No\xc3\xabla, vendar je tudi sina o\xc4\x8detovo poreklo prisililo v pre\xc5\xbeivljanje s fizi\xc4\x8dnim delom \xc5\xbee s \xc5\xa1tirinajstimi leti. Kljub nizkemu socialnemu poreklu mu je z vztrajnostjo in trudom uspelo pridobiti pravni\xc5\xa1ko izobrazbo in poklic zemljemerca fevdista, katerega delo je bilo legaliziranje lastninskih zahtev prvih dveh stanov (plemstva in duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine), da sta lahko izvajala tlako nad nekaterimi posestvi. Med opravljanjem tega dela iz neposredne bli\xc5\xbeine opazoval in do\xc5\xbeivljal krizo fevdalnega sistema poznega ancien r\xc3\xa9gima in socialno odtujenostjo med priviligiranima prvima dvema stanovoma in tretjim stanom (ljudstvom). Imel je neposreden vpogled v iskanje novih na\xc4\x8dinov priviligiranih stanov, ki so hoteli brez napora obogateti s pomo\xc4\x8djo zastarelih urbarjev. Med revolucijo pa se je njegova pozornost preusmelila na segregacijo znotraj tretjega stanu med pe\xc5\xa1\xc4\x8dico priviligiranih, ki so med revolucijo obogateli na ra\xc4\x8dun razlastitve prvih dveh stanov, in obubo\xc5\xbeano proletarsko ter polploretarsko ve\xc4\x8dino, ki jo je bila kljub druga\xc4\x8dnim obljubam \xc5\xa1e naprej izklju\xc4\x8dena iz politi\xc4\x8dnega delovanja, primorana pa je bila prena\xc5\xa1ati dav\xc4\x8dna bremena._NEWLINE_Poleg neposrednih \xc5\xbeivljenjskih izku\xc5\xa1enj so na oblikovanje Babeufovega revolucionarnega pogleda vplivala dela Rousseauja, Malbya in Morellya. Za razliko od Rousseuja, ki je opozarjal prevsem na nelegitimnost zasebne lastnine, sta Malby in Morelly zavzeta zagovornika komunisti\xc4\x8dnega egalitarizma, v skladu s katerim se zavzemata za popolno odpravo vsake lastnine in razdelitev dobrin po potrebah. Babeuf v veliki meri povzema od svojih predhodnikov, razlika se pojavi v pripravljenosti revolucionarnega anga\xc5\xbemaja v pogojih, ki jih je ustvarila turbolentna francoska revolucija.\n_START_SECTION_\nRevolucionarni agitator\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1789 se je odpravil v Pariz, da bi francoski Narodni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini predlo\xc5\xbeil svoje ambiciozno delo\xc2\xa0\xc2\xbbVe\xc4\x8dni kataster\xc2\xab\xc2\xa0(Cadastre perpetuel), ki ga je sicer napisal dve leti prej, v njem pa je zdru\xc5\xbeil svoje izku\xc5\xa1nje iz opravljanja dela fevdista z na\xc4\x8drtom za dru\xc5\xbebeno reformo, ki je usmerjena predvsem v razlastitev fevdalnih institucij dedovanja in zasnovo nove kolektivne blaginje. Delo je naletelo na ugoden sprejem, vendar je revolucija v procesih (raz)lastninjenja \xc5\xa1la svojo pot. Fevdalno lastnino so preko revolucionarnih oblasti (pod)kupovali razni \xc5\xa1pekulanti, medtem ko je lahko obubo\xc5\xbeana ve\xc4\x8dina lahko le nemo opazovala njihovo po\xc4\x8detje. Med letoma 1789 in 1793, ko se je ponovno vrnil v Pariz, se je uveljavil kot zagovornik interesov majhnih cehov in kmetov s pisanjem prito\xc5\xbeb Narodni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini proti novim neupravi\xc4\x8denim davkom. Septembra 1792 je bil izvoljen za upravitelja in arhivista v departmaju Somme, zatem pa \xc5\xa1e zadol\xc5\xbeen za prodajo dr\xc5\xbeavnega in duhovni\xc5\xa1kega imetja v okro\xc5\xbeju Montdidier. Med opravljnjem te funkcije je bil obto\xc5\xbeen korupcije, vendar je sam zase trdil, da je \xc5\xbertev spletk. \xc5\xa0e pred izvr\xc5\xa1bo sodbe, ki ga je obsojala na 20 let je\xc4\x8de, se je umaknil v Pariz, kjer si je na\xc5\xa1el somi\xc5\xa1ljenike med \xc4\x8dlani revolucionarnega kluba Kordeljerjev. Po Robespierrjevem obglavljenju je septembra leta 1794 za\xc4\x8del izdajati revolucionarni \xc4\x8dasopis\xc2\xa0\xc2\xbbJournal de la Libert\xc3\xa9 de la Presse\xc2\xab, ki ga je \xc5\xbee naslednji mesec preimenoval v\xc2\xa0\xc2\xbbLe Tribun du Peuple\xc2\xab, Tribun ljudstva, svoje \xc4\x8dlanke pa za\xc4\x8del podpisovati z imenom Gaius Gracchus Babeuf. Kriti\xc4\x8den je bil predvsem nad nasiljem jakobinske diktature. Njegovo delo\xc2\xa0\xc2\xbbVendejska vojna in sistem razljudenja\xc2\xab\xc2\xa0(La Guerre de la Vend\xc3\xa9e et la syst\xc3\xa8me de d\xc3\xa9population) je kritika revolucionarnega nasilja jakobinskega vladanja in \xc4\x8dezmerne uporabe barbarskega terorja zoper ljudstvo, ki je pogosto simpatiziralo z rojalisti\xc4\x8dnimi kontrarevolucionarji. Toda med bivanjem v zaporu od februarja do oktobra 1795 se je seznanil z nekaterimi zaprtimi jakobinci in prihodnjimi somi\xc5\xa1ljeniki, ki so ga spodbudili v kritiko in kon\xc4\x8dno odpravo protirevolucionarne oblasti istega leta na novo ustanovljenega direktorija, ki je smatral revolucijo za kon\xc4\x8dano.\n_START_SECTION_\nZarota enakih\n_START_PARAGRAPH_\nBabeuf se je upiral misli, da je revolucija \xc5\xbee kon\xc4\x8dana. Sam se je imel za zadnjega tribuna, vsekakor pa mu je ekonomska kriza, ki je vodila v mno\xc5\xbei\xc4\x8dno siroma\xc5\xa1enje prebivalstva, omogo\xc4\x8dala dostop do poslu\xc5\xa1alstva. V \xc4\x8dasniku\xc2\xa0\xc2\xbbTribun ljudstva\xc2\xab\xc2\xa0je objavljal svoje komunisti\xc4\x8dno utopi\xc4\x8dne na\xc4\x8drte (npr.\xc2\xa0\xc2\xbbPlebejski manifest\xc2\xab, 1795,\xc2\xa0\xc2\xbbManifest enakih\xc2\xab, 1796) poleg tega pa se je \xc5\xa1e politi\xc4\x8dno anga\xc5\xbeiral. Potem ko je Napoleon Bonaparte leta 1796 po nalogu direktorija razgnal klub postjakobinskih revolucionarjev skupaj z Babeufovimi somi\xc5\xa1ljeniki, ki so se zbirali v pari\xc5\xa1kem Panteonu, so se Babeuf in njegovi somi\xc5\xa1ljeniki organizirali v\xc2\xa0\xc2\xbbZdru\xc5\xbebo enakih\xc2\xab\xc2\xa0(Societ\xc3\xa9 des \xc3\xa9gaux). 30. marca 1796 so se glavni voditelji kluba Panteon, med njimi, Sylvain Mar\xc3\xa9chal, F\xc3\xa9lix Le Peletier, Pierre-Antoine Antonelle, Augustin Darth\xc3\xa9, Charles Germain in kasnej\xc5\xa1i klju\xc4\x8dni nadaljevalec babeuvizma Philippe Buonarroti zdru\xc5\xbeili z Babeufom in osnovali podtalno zdru\xc5\xbebo enakih, ki bi preko Babeufovega glasila\xc2\xa0\xc2\xbbTribun ljudstva\xc2\xab\xc2\xa0dosegla mno\xc5\xbeice in ponovno aktivirala revolucijo. V zadnji \xc5\xa1tevilki\xc2\xa0\xc2\xbbTribuna\xc2\xab, ki je iz\xc5\xa1la aprila 1796, je Babeuf spodbujal vojake k uporu proti vladi direktorija. Politi\xc4\x8dne razmere, ki jih je spodbujala gospodarska kriza, so se nevarno bli\xc5\xbeale vreli\xc5\xa1\xc4\x8du, prav tako je bila vojska nezadovoljna s svojim polo\xc5\xbeajem._NEWLINE_Direktoriju je s pomo\xc4\x8djo izdajstva uspelo zaroto odkriti, sojenje zarotnikom so zaradi napetosti v Parizu prestavili v Vend\xc3\xb4me. Kon\xc4\x8dalo se je 26. maja 1797, ko so Babeufa in Darth\xc3\xa9ja obsodili na smrtno kazen z giljotiniranjem. \xc5\xa0e pred izvr\xc5\xa1itvijo kazni sta oba brez uspeha posku\xc5\xa1ala izvr\xc5\xa1iti samomor. Ostali zarotniki so bili pomilo\xc5\xa1\xc4\x8deni ali pa izgnani.\n_START_SECTION_\nPomen\n_START_PARAGRAPH_\nPogojno lahko smatramo\xc2\xa0\xc2\xbbbabeuvizem\xc2\xab\xc2\xa0za prvi poskus realizacije komunisti\xc4\x8dne dru\xc5\xbebe v praksi, \xc4\x8deprav ostaja zgodovinsko nedore\xc4\x8deno, v kak\xc5\xa1ni meri je \xc5\xa1lo pri\xc2\xa0\xc2\xbbzaroti enakih\xc2\xab\xc2\xa0za politi\xc4\x8dno dejanje, ki bi bilo sposobno izvesti tako radikalne dru\xc5\xbebene spremembe, oziroma koliko je \xc5\xa1lo zgolj za izzivanje oblasti, ki se je od vseh revolucionarnih gesel najbolj odtujila geslu\xc2\xa0\xc2\xbbenakosti\xc2\xab. Oblasti direktorija je uspelo zaroto razkriti, glavne akterje vklju\xc4\x8dno z Babeufom usmrtiti, somi\xc5\xa1ljenike pa politi\xc4\x8dno uti\xc5\xa1ati. \xc5\xa0ele pomilo\xc5\xa1\xc4\x8deni somi\xc5\xa1ljenik Buonarroti je \xc4\x8dez kak\xc5\xa1no desetletje ponovno obudil zanimanje za Babeufa in njegovo komunisti\xc4\x8dno zaroto enakih.'