b'\n_START_ARTICLE_\nMarquis de Condorcet\n_START_SECTION_\nZgodnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nCondorcet se je rodil v naselju Ribemont v francoski regiji Pikardiji, kjer je odra\xc5\xa1\xc4\x8dal pri pobo\xc5\xbeni materi samohranilki. Izobra\xc5\xbeeval se je v jezuitski \xc5\xa1oli v Reimsu in kasneje v College de Navarre v Parizu, kjer se je uveljavil kot dober u\xc4\x8denec in izjemen matematik. Njegove sposobnosti so mu prinesle pohvale \xc5\xa1tevilnih pomembnih znanstvenikov, med drugim tudi znanega matematika in filozofa Jeana le Rond d\'Alemberta, ki mu je kasneje pomagal pri \xc5\xa1tudiju._NEWLINE_Leta 1765 je objavil svoje prvo delo Essai sur le calcul int\xc3\xa9gral, ki ozna\xc4\x8duje za\xc4\x8detek njegove uspe\xc5\xa1ne kariere. Po \xc5\xa1e nekaj izdanih esejih so mu leta 1769 ponudili mesto v Francoski akademiji znanosti._NEWLINE_Kmalu po objavi naslednjega dela o integralih je spoznal Jacquesa Turgota, ekonomista in administratorja Kralja Ludvika XV. Condorcet je sodeloval tudi z Leonhardom Eulerjem in Benjaminom Franklinom. Bil je \xc4\x8dastni \xc4\x8dlan \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnih doma\xc4\x8dih in tujih akademij in dru\xc5\xa1tev.\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dna kariera\n_START_PARAGRAPH_\nV nasprotju z njegovimi dose\xc5\xbeki v znanosti so bili njegove politi\xc4\x8dne ideje podvr\xc5\xbeene strogi kritiki. Predvsem John Adams je v svojih glavnih dveh delih o politi\xc4\x8dni filozofiji nasprotoval idejam o enodomnem parlamentu in radikalni demokraciji, ki jih je zagovarjal Condorcet._NEWLINE_Po imenovanju za generalnega in\xc5\xa1pektorja v Pari\xc5\xa1kem Mintu leta 1774, se Condorcet ni ve\xc4\x8d zanimal izklju\xc4\x8dno za matematiko, za\xc4\x8del je preu\xc4\x8devati filozofijo in politologijo. Kmalu se je uveljavil kot borec za \xc4\x8dlovekove pravice, pravice \xc5\xbeensk in \xc4\x8drncev, ter odpravo su\xc5\xbeenjstva. Podpiral je razsvetljenske ideale in zahteval reforme, ki bi Francijo pribli\xc5\xbeale novonastali ZDA._NEWLINE_Leta 1777 je postal Sekretar Francoske akademije znanosti. Delo je opravljal do leta 1793, ko so akademijo ukinili. V tem \xc4\x8dasu je deloval tudi kot sekretar Acad\xc3\xa9mie fran\xc3\xa7aise.\n_START_SECTION_\nCondorcetov paradoks in Condorcetova metoda\n_START_PARAGRAPH_\nCondorcet je bil eden izmed prvih, ki so uporabili matematiko za razlago in nadgradnjo sociolo\xc5\xa1kih pojmov. Leta 1785 je Condorcet objavil eno njegovih najpomembnej\xc5\xa1ih esejisti\xc4\x8dnih analiz, v kateri je kriti\xc4\x8dno razmi\xc5\xa1ljal o optimizaciji volilnega sistema. V delu je uvedel paradoks, danes znan kot Condorcetov paradoks, kjer poka\xc5\xbee da ima lahko volilno telo raje kandidata A kot kandidata B, B kot C in hkrati C kot A. V istem eseju predstavi tudi svojo volilno metodo, ki je izhajala iz paradoksa, in bi namesto sistema preferen\xc4\x8dnega glasovanja  in rangiranja, ki ga je takrat podpiral Charles de Bord, raje naredil iz\xc4\x8drpno primerjavo po parih med vsemi kandidati. Na volitvah tako zmaga kandidat, ki \xe2\x80\x9cpremaga\xe2\x80\x9d vse ostale kandidate v volitvah, ki primerjajo samo kandidata A z B, B s C, B z D in tako dalje. S to metodo zaradi Condorcetovega paradoksa zmagovalec ni vedno zagotovljen.\n_START_SECTION_\nDruga dela\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1781 je Condorcet pod psevdonimom objavil pamflet, v katerem je napadel \xc4\x8drnsko su\xc5\xbeenjstvo, ozna\xc4\x8dil su\xc5\xbenjelastni\xc5\xa1ki sistem kot zlo\xc4\x8din nad \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvom in pozval k njegovi ukinitvi. Ukinitev su\xc5\xbeenjstva je povezoval z vrednotami in reformami, ki so privedle do pravic za \xc5\xbeenske in protestante._NEWLINE_Leta 1786 je svoja razmi\xc5\xa1ljanja spet usmeril v matematiko, in za\xc4\x8del pisati kraj\xc5\xa1e delo o diferencialih in integralih, ter njihovo vpeljavo v infinitezimalne koli\xc4\x8dine, a dela ni nikoli objavil._NEWLINE_Leta 1789 je objavil Vie de Voltaire (1789), kjer je izrazil podporo Voltairu in odpor proti Cerkvi._NEWLINE_V letu 1791 je iz\xc5\xa1el \xc4\x8dasopis Le Republicain, ki so ga skupaj objavili  Condorcet, Thomas Paine, Etienne Dumont, Jacques-Pierre Brissot, Achilles Duchastellet in Sophie de Grouchy. \xc4\x8casopis je bil izrazito kriti\xc4\x8den do ustavne monarhije, ki naj bi predstavljala inherentno izgubo svobode ljudstva, ne glede na voditelja. Kot je razvidno iz imena \xc4\x8dasopisa, so z njim zagovarjali sistem republike in odlo\xc4\x8danja ljudstva kot edini pravi\xc4\x8den sistem._NEWLINE_Leta 1795 je iz\xc5\xa1la njegova knjiga O\xc4\x8drt zgodovinske slike napredka \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega duha.\n_START_SECTION_\nFrancoska revolucija in smrt\n_START_PARAGRAPH_\nCondorcet je bil pod Rousseaujevim vplivom mo\xc4\x8den podpornik revolucije, saj je v njej videl mo\xc5\xbenost liberalizacije dru\xc5\xbebe ter reform, ki bi izbolj\xc5\xa1ale socialni polo\xc5\xbeaj takrat najbolj marginaliziranih slojev. Kmalu si je prislu\xc5\xbeil sede\xc5\xbe sekretarja v zakonodajni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini._NEWLINE_Leta 1792 je predstavil svojo idejo o reformah \xc5\xa1olskega sistema, v katerega je hotel vpeljati hierarhijo in sistem vladajo\xc4\x8dih strokovnjakov, ki bi slu\xc5\xbeila ohranjanju razsvetljenskih vrednot in ciljev ter zagotavljala javne svobo\xc5\xa1\xc4\x8dine. Reforme so naletele na mo\xc4\x8dan odpor, kritiki so bili ve\xc4\x8dinoma zagovorniki egalitarizma, ki so nasprotovali \xc5\xa1olskemu sistemu, ki bi ga vodila pe\xc5\xa1\xc4\x8dica. Condorcet je imel takrat \xc5\xbee dovolj mo\xc4\x8di in ugleda, da so bile njegove reforme kmalu sprejete._NEWLINE_Condorcet se ni nikoli pridru\xc5\xbeil katerikoli \xc5\xbee prej ustanovljeni stranki, deloval je bolj kot samostojen borec za svoje vrednote. Prijateljeval je z veliko \xc5\xbeirondici, a se z njimi nikoli ni povezal, saj mu ni bila v\xc5\xa1e\xc4\x8d njihova frakcionalizirana notranja ureditev._NEWLINE_Bil je glasen nasprotnik smrtne kazni, nastopil je celo na sojenju kralja Ludvika XVI, kjer je kot alternativo eksekuciji predlagal slu\xc5\xbeenje kazni na francoskih galejah._NEWLINE_Condorcet je v obdobju opravljanja svoje funkcije na \xc4\x8delu zakonodajne skup\xc5\xa1\xc4\x8dine posku\xc5\xa1al napisati tudi \xc5\xbdirondinsko ustavo, a ga je prehitel Jakobinski udar, jakobinci pa so leta 1793 napisali svojo ustavo. Condorcet je glasno kritiziral novo ustavo in bil ozna\xc4\x8den za izdajalca. Oktobra 1793 je bil izdan nalog za njegovo aretacijo._NEWLINE_Condorcet se je pred oblastmi skrival pribli\xc5\xbeno pol leta v Parizu. V tem \xc4\x8dasu \xc4\x8dasom je napisal   Esquisse d\'un tableau historique des progr\xc3\xa8s de l\'esprit humain (Sketch for a Historical Picture of the Progress of the Human Spirit). Delo obravnava tematiko \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega in znanstvenega napredka ter njegove povezave s pojavom \xc4\x8dlovekovih in dru\xc5\xbebenih pravic, dotakne se tudi ideje \xe2\x80\x9cdru\xc5\xbebe prihodnosti\xe2\x80\x9d, v kateri naj bi imela znanost vedno ve\xc4\x8djo veljavo. Delo je danes obravnavano kot eno najpomembnej\xc5\xa1ih iz \xc4\x8dasa razsvetljenstva._NEWLINE_25 Marca 1794 je Condorcet \xc5\xbee tako dvomil o svoji varnosti, da je zapustil skrivali\xc5\xa1\xc4\x8de in iskal zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de pri prijatelju Jean-Baptiste Suardu, ki pa ga je zavrnil. Suardovi so se bali morebitne izdaje slu\xc5\xbeabnikov, ki bi pomenila kazen tudi za njih. Dva dni pozneje so ga oblasti aretirale v Clamartu in zaprle v Bourg-la-Reine. \xc5\xbde \xc4\x8dez dva dni so ga na\xc5\xa1li mrtvega v celici._NEWLINE_Vzrok smrti nikoli ni bil potrjen. Najverjetnej\xc5\xa1a je teorija, da je Condorcet od prijatelja prejel strup, ki ga je nato vzel sam. Nekateri zgodovinarji so mnenja, da so ga skrivoma ubile oblasti, saj naj bi bil Condorcet v \xc4\x8dasu smrti \xc5\xa1e preve\xc4\x8d vpliven za javno usmrtitev._NEWLINE_Leta 1989 je bila kot obele\xc5\xbeenje dvestoletnice francoske revolucije in Condorcetove velike vloge v njej njegova krsta simboli\xc4\x8dno premaknjena v Pantheon. Krsta je bila prazna, saj so bili njegovi ostanki izgubljeni \xc5\xbee v osemnajstem stoletju.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1786 se je poro\xc4\x8dil s Sophie de Grouchy, danes bolj znano kot Madame de Condorcet, priznano prevajalko, inteligentno in izobra\xc5\xbeeno \xc5\xbeensko, ki je teko\xc4\x8de govorila angle\xc5\xa1ko in italijansko. Kljub dobremu zakonu, Sophie je namre\xc4\x8d mo\xc5\xbea redno obiskovala tudi, ko se je  skrival, sta se januarja 1794 lo\xc4\x8dila in sicer na pobudo Condorceta, ki je hotel zagotoviti dobro finan\xc4\x8dno stanje za Sophie in njuno \xc5\xa1tiriletno h\xc4\x8derko z imenom Louise \xe2\x80\x9cEliza\xe2\x80\x9d Alexandrine._NEWLINE_Obe sta \xc5\xbeiveli \xc5\xa1e po Condorcetovi smrti. Sophie je umrla leta 1822, nikoli se ni znova poro\xc4\x8dila, objavila pa je vsa mo\xc5\xbeeva dela med leti 1801 in 1804. Njeno delo je nadaljevala tudi Eliza Condorcet-O\xe2\x80\x99Connor.\n_START_SECTION_\nEnakost spolov\n_START_PARAGRAPH_\nCondorcet je na revolucionaren na\xc4\x8din pisal o enakosti spolov. V svojem delu "De l\'admission des femmes au droit de cit\xc3\xa9" (\xe2\x80\x9cSprejetje pravice do dr\xc5\xbeavljanstva za \xc5\xbeenske\xe2\x80\x9d) iz leta 1790 se zavzema za volilno pravico \xc5\xbeensk in izpostavi, da bi morale le-te imeti tudi druge osnovne politi\xc4\x8dne in socialne pravice. Bil je eden izmed prvih s takim predlogom in je kot vizionar zavra\xc4\x8dal biolo\xc5\xa1ko determiniranost kot razlog za razlike med spoloma v dru\xc5\xbebi. Prav tako ni odobraval izkori\xc5\xa1\xc4\x8devanja \xc5\xbeensk po povsod prisotnih patriarhalnih normah. Kot razsvetljenec je veliko te\xc5\xbeo pripisovall izobrazbi in jo tudi navajal kot razlog za razlike med spoloma ter kot mo\xc5\xbenost \xc5\xbeensk, da bi z inteligenco in razumom dosegle enakost. Njegov vpliv na podro\xc4\x8dju sodelovanja \xc5\xbeensk v politiki  je navdihnil nove feministe, ki so v 19. stoletju Condorcetovo vizijo tudi izpolnili.'