b'\n_START_ARTICLE_\nSlava vojvodine Kranjske\n_START_SECTION_\nKazalo\n_START_PARAGRAPH_\nCelotno delo Slava vojvodine Kranjske ne vsebuje skupnega stvarnega kazala. Tako je Oskar Gratzy-Wardengg naknadno napisal Repertorium zu J. W. Freiherrn von Valvasors \xc2\xbbDie Ehre des Herzogthums Krain\xc2\xab\xc2\xa0(1689) \xe2\x80\x93 stvarno kazalo k vsem \xc5\xa1tirim knjigam Slave vojvodine Kranjske, ki je iz\xc5\xa1lo leta 1901 in ki vsebuje 112 strani.\n_START_SECTION_\nOstali avtorji\n_START_PARAGRAPH_\nPoleg Janeza Vajkarda Valvasorja velja kot avtorja omeniti tudi Erazma Franciscija, ki je Valvasorjeve sestavke uredil in oblikoval, dodal je tudi razna pojasnila in pripombe, obenem pa je tudi sam sestavil prvo in peto knjigo. \xc5\xbde omenjene pesmi pa je spesnilo kar osem pesnikov, med njimi je bila tudi \xc5\xbeenska avtorica \xe2\x80\x93 baronica Katarina Regina von Greiffenberg-Seisenegg. Ostali avtorji pesmi so \xc5\xa1e: Pavel Ritter-Vitezovi\xc4\x87, Jo\xc5\xbeef Sisentschelli, Janez Ludvik Prasch, Janez Gregor Dolni\xc4\x8dar (Thalnitscher), Janez Krstnik Petermann, Kri\xc5\xa1tof Wegleiter in Janez Gabrijel Majer. _NEWLINE_Slava vojvodine Kranjske je okra\xc5\xa1ena s podobami in zemljevidi, ki so jih kot risarji prispevali poleg Valvasorja \xc5\xa1e: Janez Koch, Peter in Ivan Werex, Boener in Matija Greischer. Bakrorezci so bili: Andrej Trost, Peter Mungersdorf, Pavao Vitezovi\xc4\x87-Ritter in Atzelt, nekatere podobe pa so anonimne.\n_START_SECTION_\nPonatisi\n_START_PARAGRAPH_\nPrva dva zvezka ponatisa sta iz\xc5\xa1la v letu 1877, druga dva pa med letoma 1887 in 1879. Urednika izvoda sta poleg prvotnega, Erasmusa Franciscija, Janez Krajec, ki je obenem tudi zalo\xc5\xbenik in tiskar ter Josip Pfeifer, avtor dodanega besedila pa je Peter Radics. V primerjavi s prvo izdajo se je spremenil format, ilustracije in priloge se ne ujemajo vedno z izvirnikom._NEWLINE_Faksimile je izhajal med letoma 1971 in 1973 pri Mladinski knjigi. Urednik in avtor dodanega besedila je Branko Reisp.\n_START_SECTION_\nPrevodi\n_START_PARAGRAPH_\nMirko Rupel je leta 1951 pri Mladinski knjigi izdal Valvasorjevo berilo, kjer je zbral in uredil posamezne odlomke oziroma  posamezna poglavja. To je do sedaj edini prevod, ki je bil izdan in predstavljen \xc5\xa1ir\xc5\xa1i javnosti._NEWLINE_15. aprila 2009, ob 320-i obletnici prve izdaje knjige, sta Zavod De\xc5\xbeela Kranjska in Javni zavod Bogen\xc5\xa1perk na gradu Bogen\xc5\xa1perk predstavila projekt celotnega prevoda knjige v \xc5\xa1tirih zvezkih. Glavni prevajalci iz nem\xc5\xa1\xc4\x8dine so bili Doris, Bo\xc5\xbeidar in Primo\xc5\xbe Debenjak, iz latin\xc5\xa1\xc4\x8dine Ale\xc5\xa1 Maver, pobudnik, urednik in vodja projekta pa Toma\xc5\xbe \xc4\x8ce\xc4\x8d.  Prevod je v celoti izdal  Zavod De\xc5\xbeela Kranjska in pripravil tudi zbornik strokovnih \xc5\xa1tudij, Studia Valvasoriana (urednik Janez Weiss), ki je iz\xc5\xa1el konec leta 2014.'