b'\n_START_ARTICLE_\nGrad \xc5\xbdu\xc5\xbeemberk\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nGlede na letnico \xc2\xbb1000\xc2\xab, ki je bila vklesana na vhodnem grajskem portalu, naj bi dal prvo utrdbo na tem mestu pozidati mo\xc5\xbe svete Eme, Viljem I., tedaj kraji\xc5\xa1nik Savinjske krajine. Sicer je bil grad prvi\xc4\x8d pisno omenjen leta 1295, ko ga je kot \xc2\xbbcastrum Sausenberc in marchia Sclauica\xc2\xab\xc2\xa0od Heinzelina pl.Lupoglavskega (von Mahrenfels) kupil gori\xc5\xa1ki grof Albert I.. Leta 1374, po izumrtju istrske veje rodbine gori\xc5\xa1kih grofov, je grad pre\xc5\xa1el v last Celjskih. Ko je Ulrik II. Celjski leta 1456 umrl brez dedi\xc4\x8dev, je z njim izumrl tudi rod Celjskih grofov. Po dedni pogodbi med Celjskimi in Habsbur\xc5\xbeani so si slednji pridobili vse premo\xc5\xbeenje prvih. Med ostalim tako tudi \xc5\xbeu\xc5\xbeember\xc5\xa1ki grad. Leta 1538 pa ga je cesar Ferdinand kot de\xc5\xbeelnokne\xc5\xbejo posest prodal rodbini Auerspergov (Turja\xc4\x8danom). Kupila sta ga brata Wolf Engelbert in Jurij. V 16. stoletju so zgradili obrambne stolpe in mogo\xc4\x8dni bastiji. Leta 1559 je grad za kratek \xc4\x8das zavzel nezakonski sin Jurija Turja\xc5\xa1kega, Gregor. S svojo vojsko je bil v bli\xc5\xbeini Herbart Turja\xc5\xa1ki, ki je grad pridobil nazaj, z napadalci pa kruto obra\xc4\x8dunal, saj so jih vrgli \xc4\x8dez obzidje, nato pa so trupla odnesli v gozd zverem. Leta 1575 je na grajskem dvori\xc5\xa1\xc4\x8du udoma\xc4\x8dena medvedka ubila \xc5\xbeeno Ivana Turja\xc5\xa1kega, Ano von Eck. V spomin na tragi\xc4\x8dni dogodek so sredi dvori\xc5\xa1\xc4\x8da zasadili lipo, ki je vztrajala 424 let (leta 1999 so jo posekali). _NEWLINE_Knez Janez Vajkard I. Turja\xc5\xa1ki, ki je bil sv\xc3\xa9tnik in prvi minister v Habsbur\xc5\xa1ki monarhiji (tudi vzgojitelj cesarja Ferdinanda III., je leta 1699 ustanovil neprodajno dedno posestvo (primogeniturni fidejkomis). \xc5\xbdu\xc5\xbeember\xc5\xa1ki grad je bil v lasti Auerspergov do 2. svetovne vojne. V gradu je bilo tudi okrajno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de in zapori. Ko se je sodi\xc5\xa1\xc4\x8de leta 1893 umaknilo iz gradu, je ta po\xc4\x8dasi za\xc4\x8del propadati. Med drugo svetovno vojno je bila v njem nastanjena italijanska garnizija, po italijanski kapitulaciji pa so ga za kratek \xc4\x8das zavzeli partizani. Leta 1944 se je v gradu nastanila domobranska posadka, zaradi \xc4\x8desar so ga leta 1945 zavezni\xc5\xa1ka letala raketirala in ostal je le \xc5\xa1e skelet zidovja. Postopna obnova gradu se je za\xc4\x8dela v 1960.-ih, od leta 1996 pa v poletnem \xc4\x8dasu v njem potekajo t. i. \xc2\xbbsrednjeve\xc5\xa1ki dnevi\xc2\xab\xc2\xa0in druge kulturne prireditve.\n_START_SECTION_\nGrb\n_START_PARAGRAPH_\nNa (domnevni) zeleni tinkuri je upodobljen zlat ris v pozi rampant. Ris predstavlja mo\xc4\x8d, jezo, \xc4\x8dast in soo\xc4\x8danje z lastnimi strahovi. Njegova zlata kovinska tinkura predstavlja veli\xc4\x8dastnost, ugled, vrhovnost, dostojanstvo in bogastvo, ter se podeljuje za posebne zasluge. Poza rampant predstavlja pripravljenost na boj. Zelena tinkura \xc5\xa1\xc4\x8dita predstavlja svobodo, veselje, upanje in zdravje_NEWLINE_.'