b'\n_START_ARTICLE_\nGerard Peter Kuiper\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nKuiper je leta 1927 diplomiral na Univerzi v Leidnu in tukaj leta 1933 doktoriral. Tega leta se je odselil v ZDA in je postal znanstveni sodelavec Observatorija Lick Univerze Kalifornije._NEWLINE_Leta 1936 je od\xc5\xa1el na Univerzo v Chicago, kjer je leta 1943 postal profesor astronomije. Od leta 1936 je delal na Observatoriju Yekes v Williams Bayu v Wisconsinu. V letu 1937 je postal ameri\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavljan._NEWLINE_V Oson\xc4\x8dju je odkril veliko naravnih satelitov (lun) planetov. Bil je odli\xc4\x8den spektroskopist in leta 1944 je odkril, da ima najve\xc4\x8dji Saturnov satelit Titan atmosfero, ki vsebuje metan in amonijak. To je edini naravni satelit, za katerega danes vemo, da ima atmosfero. Teorije so ga pripeljale na misel, da ima morda tudi Neptunov satelit Triton atmosfero. Vendar je Triton tako dale\xc4\x8d, da tega ni mogo\xc4\x8de ugotoviti. Mase drugih satelitov so premajhne, temperature pa previsoke, da bi lahko zadr\xc5\xbeali atmosfere._NEWLINE_Od leta 1947 do 1949 in ponovno med 1957 do 1960 je bil predstojnik Observatorija Yerkes. Leta 1948 je zaznal CO\xe2\x82\x82 v Marsovi atmosferi in ugotovil, da je Marsova atmosfera sestavljena ve\xc4\x8dinoma iz CO\xe2\x82\x82, kar je pozneje potrdila vesoljska sonda Mariner. Z raziskovanjem infrarde\xc4\x8de svetlobe je pokazal, da sta Marsovi polarni kapi iz ledu in ne iz zmrznjenega CO\xe2\x82\x82, kot so nekateri mislili, in kar sta pozneje potrdili sondi Viking. Istega leta je z 2.080 mm zrcalnim daljnogledom na Observatoriju McDonald v Catalini v Teksasu odkril Uranov 5. satelit Mirando, ki je najmanj\xc5\xa1a in planetu najbli\xc5\xbeja, leta 1949 pa majhen Neptunov 2. satelit Nereido, ki ima izsredni tir. Istega leta je postavil podobno teorijo o nastanku Oson\xc4\x8dja kot je bila von Weizs\xc3\xa4ckerjeva. Tega leta je ustanovil in bil tudi prvi predstojnik Laboratorija za prou\xc4\x8devanje Lune in planetov (Lunar and Planetary Laboratory) v Tusconu v Arizoni. Za razliko od drugih sodobnih astronomov se je Kuiper zanimal predvsem za Luno in planete._NEWLINE_Leta 1951 je utrdil in raz\xc5\xa1iril Weizs\xc3\xa4ckerjevo teorijo o nastanku Oson\xc4\x8dja, ki je v osnovi delno podobna Laplaceovi in je v glavnem zamenjala dramati\xc4\x8dno sliko Georga Darwina o tem, kako se je Luna odtrgala od Zemlje. Meglica, polna prahu in plinov, ki je kro\xc5\xbeila okoli mladega Sonca je postala s \xc4\x8dasom nestabilna in se je razbila na manj\xc5\xa1e plinske oblake, ki jih je imenoval protoplaneti. Sedanji planeti so samo majhni ostanki teh protoplanetov, najve\xc4\x8dji del njihove mase je odpihalo korpuskularno sevanje Sonca. Planeti podobni Zemlji se po njemu niso zelo spremenili glede na maso skozi geolo\xc5\xa1ko evolucijo. Velika temperatura v njihovi notranjosti je lahko posledica radioaktivnih procesov v njihovih sredi\xc5\xa1\xc4\x8dih. Sateliti planetov so nastali na enak na\xc4\x8din kot planeti in so bili neodvisne zgostitve. \xc4\x8ceprav je njegova teorija dobro razdelana, vseeno vsebuje pomankljivosti, ki so v splo\xc5\xa1nem zna\xc4\x8dilne za klasi\xc4\x8dne pristope kozmogoniji. Njegovo delo je znova zbudilo zanimanje za astronomijo Oson\xc4\x8dja. Kuiper je za opazovanja pogosto uporabljal 5.080\xc2\xa0mm daljnogled na Mt. Palomarju. Opazoval je Saturnove obro\xc4\x8de in ugotovil, da je znana Cassinijeva lo\xc4\x8dnica edina prava vrzel med njimi. Seveda se je motil, saj danes vemo, da je sestav obro\xc4\x8dev izredno zamotan sestav s tiso\xc4\x8di in tiso\xc4\x8di obro\xc4\x8dev in vrzelmi med njimi. Posnel je tudi ene najlep\xc5\xa1ih slik Jupitra in Saturna z Zemlje s 1.550\xc2\xa0mm zrcalnim daljnogledom na Observatoriju McDonald._NEWLINE_Sku\xc5\xa1al je dolo\xc4\x8diti premer Plutona in ga je izmeril skoraj tako velikega kot je Zemlja. Tudi tu se je motil, saj je Pluton celo manj\xc5\xa1i od Lune, vendar je prvi pokazal, da je manj\xc5\xa1i kot so mislili prej._NEWLINE_Ko je Sovjetska zveza oktobra 1957 izstrelila prvi umetni satelit Sputnik 1, je igral pomembno vlogo. V Laboratoriju za prou\xc4\x8devanje Lune in planetov so izdelali natan\xc4\x8den fotografski atlas Lune, ki je bil izrednega pomena za izbor pristajalnih mest ne samo za samodejne sonde, temve\xc4\x8d tudi kasneje za odprave programa Apollo. Leta 1960 je bil vodja skupine v okviru tega laboratorija, ki je z vesoljsko raketo Ranger, opravljala poskuse s trki in pristajanjem na Luni. Z analizo Rangerjevih fotografij, je predvidel mnoga mogo\xc4\x8da pristajalna podro\xc4\x8dja za bodo\xc4\x8de odprave na Luni._NEWLINE_Zavedal se je, kako pomembna je prava dolo\xc4\x8ditev mesta za postavitev velikih observatorijev. Ko so ga zadol\xc5\xbeili, da poi\xc5\xa1\xc4\x8de mesto, je dolgo \xc4\x8dasa iskal in nato predlagal ugasel ognjenik na Mauna Kei na Havajih. Bil je prepri\xc4\x8dan, da se da tu zgraditi velik observatorij, saj je podro\xc4\x8dje na nadmorski vi\xc5\xa1ini 4200 m iznad ve\xc4\x8dine gostega Zemljinega ozra\xc4\x8dja. Glede na to, da je delo na taki vi\xc5\xa1ini zaradi redkega ozra\xc4\x8dja ote\xc5\xbeeno, je naletel na nasprotovanja. Vendar je vse prepreke premagal in danes je Mauna Kea eno najpomembnej\xc5\xa1ih astronomskih opazovalnih sredi\xc5\xa1\xc4\x8d.'