b'\n_START_ARTICLE_\nIvan Aleksander\n_START_SECTION_\nZgodnje vladanje\n_START_PARAGRAPH_\nIvan Aleksander je bil sin despota Sracimirja Kranskega in Petrice, sestre bolgarskega carja Mihaela Asena III.. Po o\xc4\x8detovi strani je bil torej \xc4\x8dlam Asenove dinastije.  Do leta 1330 je kot despot vladal v Love\xc4\x8du v osrednji severni Bolgariji. Z o\xc4\x8detom in tastom Ivankom I. Basarabom se je leta 1330 bojeval proti Srbom v bitki pri Velba\xc5\xbedu (sedanji Kjustendil), v kateri so bili Bolgari pora\xc5\xbeeni. Poraz, povezan s poslab\xc5\xa1anjem odnosov z Bizantinskim cesarstvom, je spro\xc5\xbeil notranjo krizo, ki se je po invaziji Bizantincev \xc5\xa1e bolj zaostrila. Leta 1331 so zarotniki v T\xc7\x8ernovem izvedli dr\xc5\xbeavni udar, odstavili cesarja Ivana \xc5\xa0tefana in za njegovega naslednika izbrali Ivana Aleksandra._NEWLINE_Novi vladar je nameraval svoj polo\xc5\xbeaj utrditi z osvojitvijo nedavno izgubljenih ozemelj. Leta 1331 se je odpravil na pohod proti Odrinu in osvojil severovzhodno Trakijo.  Medtem je \xc5\xa0tefan Uro\xc5\xa1 IV. Du\xc5\xa1an odstavil svojega o\xc4\x8deta \xc5\xa0tefana Uro\xc5\xa1a III. De\xc4\x8danskega in postal srbski kralj. Napetosti med Srbijo in Bolgarijo so popustile in odnosi med dr\xc5\xbeavama so se normalizirali. Ivan Aleksander in \xc5\xa0tefan Uro\xc5\xa1 IV. Du\xc5\xa1an sta sklenila zavezni\xc5\xa1tvo in ga utrdila s poroko srbskega kralja z Aleksandrovo sestro Heleno na Veliko no\xc4\x8d leta 1332. _NEWLINE_Pribli\xc5\xbeno takrat se je v Vidinu uprl brat Mihaela Asena III. Belaur, verjetno zato, da bi podprl zahtevo svojega odstavljenega ne\xc4\x8daka Ivana \xc5\xa0tefana po bolgarskem prestolu. Voja\xc5\xa1ke operacije proti upornikom so se zavlekle zaradi napada bizantinskega cesarja Andronika III. Paleologa poleti 1332. Bizantinci so preplavili severovzhodno Trakijo, potem pa je Ivan Aleksander z manj\xc5\xa1o vojsko odhitel proti jugu in jih pri Rukosatru ustavil._NEWLINE_Na Andronika III. je naredil vtis, da se \xc5\xbeeli pogajati, ko je dobil okrepitve kumanske konjenice pa ga je napadel in v bitki pri Rukosastru zmagal. Sporna mesta so se predala Ivanu Aleksandru, medtem ko se je Andronik III. zatekel za obzidje Rukosastra. Vojna se je kon\xc4\x8dala in dr\xc5\xbeavi sta se dogovorili za mir, ki je temeljil na statusu quo. Zavezni\xc5\xa1tvo sta potrdili z zaroko Aleksandrovega najstarej\xc5\xa1ega sina Mihaela Asena IV. z Andronikovo h\xc4\x8derko Marijo (Ireno). Zaro\xc4\x8denca sta se poro\xc4\x8dila leta 1339. Bolgarski car se je zatem posvetil upornikom, vendar je upor zatrl \xc5\xa1ele leta 1336 ali 1337._NEWLINE_Okrog leta 1332 je svojega sina Mihaela Asena IV. kronal za svojega socesarja, verjetno zato, da bi svoji dru\xc5\xbeini zagotovil nasledstvo. Leta 1337 je kronal \xc5\xa1e svoja mlaj\xc5\xa1a sinova Ivana Sracimirja in Ivana Asena IV., verjetno zato, da bi imel neposredno oblast v pomembnih mestih in regijah. Ivana Sracimirja je prestavil v Vidin, Ivana Asena IV. pa morda v Preslav. Njegovo postopanje je izrazito odstopalo od bizantinske prakse, v kateri so bili mlaj\xc5\xa1i sinovi suverenov despoti, ne glede na to ali so bili zadol\xc5\xbeeni za teritorialno upravo ali ne.\n_START_SECTION_\nOdnosi z Bizantinskim cesarstvom\n_START_PARAGRAPH_\nV zgodnjih 1340. letih so se odnosi z Bizantinskim cesarstvom za\xc4\x8dasno poslab\xc5\xa1ali, ker je Ivan Aleksander od Bizantincev zahteval izro\xc4\x8ditev svojega bratranca \xc5\xa0i\xc5\xa1mana, enega od sinov Mihaela Asena III., in zagrozil z vojno. Njegova zahteva se je izjalovila, ker so Bizantinci prepoznali njegove na\xc4\x8drte in proti njemu poslali ladjevje svojega tur\xc5\xa1kega zaveznika, smirnskega emirja Umur Bega. Turki so pristali v delti Donave, oplenili pode\xc5\xbeelje in napadli bli\xc5\xbenja bolgarska mesta. Ivan Aleksander je bil prisiljen umakniti svoje zahteve, vendar je proti koncu lata 1341 napadel Bizantinsko cesarstvo s pretvezo, da so ga poklicali prebivalci Odrina. V bli\xc5\xbeini mesta so ga dvakrat premagali bizantinski zavezniki Turki._NEWLINE_Leta 1341-1347 je v Bizantinskem cesarstvu divjala dolga dr\xc5\xbeavljanska vojna med regentko za cesarja Ivana V. Paleologa Ano Savojsko in Ivanom V. Kantakuzenom, ki bi to rad postal. Bizantinski sosedje so vojno seveda izkoristili. Srbski kralj \xc5\xa0tefan Uro\xc5\xa1 IV. Du\xc5\xa1an se je postavil na stran Ivana V. Kantakuzena, Ivan Aleksander pa je podprl Ivana V. Paleologa in njegovo regentko. Bolgarski in srbski vladar sta ne glede na to, da sta v bizantinski dr\xc5\xbeavljanski vojni stala na nasprotnih straneh, ostala zaveznika. Ivan Aleksander je za svojo podporo Ivanu V. Paleologu leta 1344 dobil mesto Filipopolis (Plovdiv) in devet pomembnih trdnjav v Rodopih. Ta mirna pridobitev je bila zadnji velik uspeh zunanje politike Ivana Aleksandra.\n_START_SECTION_\nVzpon Srbije in osmanske gro\xc5\xbenje\n_START_PARAGRAPH_\nSrbija je med bizantinsko dr\xc5\xbeavljansko vojno osvojila sedanjo Makedonijo, ve\xc4\x8dino Albanije in severno Gr\xc4\x8dijo. Srbski kralj se je za\xc4\x8del leta 1345 naslavljati s \xc2\xbbcesar Srbov in Grkov\xc2\xab. Naslednje leto je njegov naslov s kronanjem potrdil novoustanovljeni srbski patriarh. Srbska dejanja so Bizantinci sprejeli z ogor\xc4\x8denjem, Bolgari pa so jih o\xc4\x8ditno podprli, saj se je bolgarski patriarh Simeon udele\xc5\xbeil tako ustanovitve Srbskega patriarhata kot kronanja \xc5\xa0tefana Uro\xc5\xa1a IV. Du\xc5\xa1ana._NEWLINE_Do druge polovice 1340. let je od za\xc4\x8detnih uspehov Ivana Aleksandra ostalo bore malo. Bizantinski zavezniki Turki so leta 1346, 1347, 1349, 1352 in 1354 oplenili dele bolgarske Trakije, svoj prispevek pa je dodala \xc5\xa1e \xc4\x8drna smrt. Vsi bolgarski poskusi, da bi odbili vsiljivce, so spodleteli. V bitki s Turki je leta 1349 padel tudi cesarjev tretji sin in sovladar Ivan Asen IV., leta 1355 ali malo prej pa \xc5\xa1e njegov brat Mihael Asen IV.. _NEWLINE_Po kon\xc4\x8dani bizantinski dr\xc5\xbeavljanski vojni je cesar Ivan VI. Kantakuzen leta 1351 prepoznal osmansko gro\xc5\xbenjo Balkanskemu polotoku. Pozval je vladarja Srbije in Bolgarije, da se mu s svojima vojskama pridru\xc5\xbeita v vojni proti Turkom. Ivana Aleksandra je zaprosil tudi za denar za gradnjo vojnih ladij. Njegovi pozivi so naleteli na gluha u\xc5\xa1esa, ker mu soseda nista zaupala. Nov poskus sodelovanja Bolgarije in Bizantinskega cesarstva je sledil leta 1355 po odstavitvi Ivana VI. Kantakuzena in ustoli\xc4\x8denju Ivana V. Paleologa. Pogodbo o zavezni\xc5\xa1tvu so utrdili s poroko Ivanove h\xc4\x8derke Marije Kerace z bodo\xc4\x8dim bizantinskim cesarjem Andronikom IV. Paleologom. Zavezni\xc5\xa1tvo ni dalo nobenih konkretnih rezultatov.\n_START_SECTION_\nNestabilnost in zunanji spori\n_START_PARAGRAPH_\nIvan Aleksander je z lo\xc4\x8ditvijo od prve \xc5\xbeene Teodore Vla\xc5\xa1ke okrog leta 1349 in poroko s spreobrnjeno Judinjo Teodoro  ogrozil notranjo stabilnost dr\xc5\xbeave. V drugem zakonu je imel dva sinova, katera je kronal za svoja sovladarja: Ivana \xc5\xa0i\xc5\xa1mana okrog leta 1356 in Ivana Asena V. pred letom 1359. Zadnji \xc5\xa1e \xc5\xbeivi sin iz prvega zakona in sovladar Ivan Sracimir je postal okrog leta 1356 de facto neodvisen. Cesar je vedno te\xc5\xbee krotil tudi mo\xc4\x8dne vazale, med njimi vladarja Vla\xc5\xa1ke in Dobrud\xc5\xbee, ki sta vodila svojo zunanjo politiko._NEWLINE_Od sredine 14. stoletja je na Bolgarijo kot mogo\xc4\x8d plen za\xc4\x8deli gledati an\xc5\xbeujski ogrski kralj Ludvik I. Ogrski, ki je leta 1352  pripojil Moldavijo in tam ustanovil vazalno kne\xc5\xbeevino. Leta 1365 je osvojil Vidin   in odpeljal Ivana Sracimirja in njegovo dru\xc5\xbeino v ujetni\xc5\xa1tvo.   _NEWLINE_Bizantinci in Bolgari so se ponovno udarili leta 1364. Leta 1366 Bolgari niso dovolili prehoda bizantinskemu cesarju Ivanu V. Paleologu, ki se je vra\xc4\x8dal s potovanja na zahod, zato je bizantinski zaveznik in vodja savojskega kri\xc5\xbearskega pohoda  grof Amadej VI. Savojski zasedel ve\xc4\x8d bolgarskih \xc4\x8drnomorskih mest, vklju\xc4\x8dno z Anhilejem (Pomorie) in Mesembrijo (Neseb\xc4\x83r). Varne mu ni uspelo osvojiti. Ivan Aleksander je bil prisiljen skleniti mir._NEWLINE_Osvojena mesta so Bizantinci za ceno 180.000  florinov obdr\xc5\xbeali v svoji posesti.  Bolgarski cesar je s tem denarjem in ozemeljskimi koncesijami dosegel, da sta njegova de iure vazala Dobrotica Dobru\xc5\xa1ki in Vladislav I. Vla\xc5\xa1ki osvobodila Vidin, ki je bil v ogrskih rokah. Leta 1369 je v njem ponovno zavladal Ivan Sracimir, vendar ga je ogrski kralj prisilil, da je priznal njegovo nadoblast._NEWLINE_Relativno uspe\xc5\xa1na re\xc5\xa1itev krize na severozahodu ni pripomogla k povrnitvi izgub na jugovzhodu. Stanje se je \xc5\xa1e poslab\xc5\xa1alo leta 1369 (datum je sporen), ko so osmanski Turki pod poveljstvom Murata I. leta 1363  osvojili Odrin in v njem ustanovili svojo prestolnico Edirne. Isto\xc4\x8dasno so osvojili tudi Plovdiv in Boruj (Stara Zagora). Skupna akcija proti Turkom, katero sta se pripravljali Bolgarija in srbska kneginja Makedonije, je zaradi smrti Ivana Aleksandra 17. februarja 1371 propadla. Pokojnega carja sta nasledila sinova Ivan Sracimir v Vidinu  in Ivan \xc5\xa0i\xc5\xa1man v T\xc7\x8ernovem.  Vladarja Dobrud\xc5\xbee in Vla\xc5\xa1ke sta postala neodvisna.\n_START_SECTION_\nKultura in vera\n_START_PARAGRAPH_\nDrugo bolgarsko cesarstvo je med vladavino Ivana Aleksandra vstopilo v obdobje kulturne renesanse, katero se v\xc4\x8dasih omenja kot \xc2\xbbdruga zlata doba bolgarske kulture\xc2\xab. Prva je bila med vladavino Simeona Velikega.  _NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu se je na cesarjev ukaz zgradilo ali obnovilo veliko samostanov in cerkva. Portreti carja donatorja so v kostnici Ba\xc4\x8dkovskega samostana in eni od  ivanovskih skalnih cerkva. Napisi dokazujejo, da sta bila v tem \xc4\x8dasu zgrajena tudi samostana svete matere Bo\xc5\xbeje in svetega Nikolaja v Neseb\xc7\x8erju in samostan svetega Nikolaja pri Perniku. Cesar je za\xc4\x8del graditi tudi samostana Dragalevci in Kilifarevo._NEWLINE_Med vladavino Ivana Aleksandra je cvetela tudi knji\xc5\xbeevnost. Napisanih je bilo ve\xc4\x8d pomembnih literarnih del, med njimi prevod Manasijeve kronike v srednjo bolgar\xc5\xa1\xc4\x8dino (1344-1345), ki se hrani v Vatikanskih tajnih arhivih v Rimu, bogato ilustriran Tetraevangelij Ivana Aleksandra  (1355\xe2\x80\x931356), ki je razstavljen v Britanski knji\xc5\xbenici,    Tomi\xc4\x87ev psalterij (1360), ki je zdaj v Moskvi, in Sofijski psalterij (1337)._NEWLINE_Aleksandrovo vladavino je zaznamovalo tudi utrjevanje polo\xc5\xbeaja Bolgarske pravoslavne cerkve s preganjanjem heretikov in Judov. Leta 1350 in 1359\xe2\x80\x931360 je organiziral protihereti\xc4\x8dna cerkvena zbora, na katerih so obsodili razli\xc4\x8dne verske sekte,  med njimi tudi bogomile, adamite in judaiste. _NEWLINE_V 14. stoletju je na nekatere dele pravoslavnega sveta globoko vplival heziazem, oblika monotono p\xc3\xa9te ali govorjene molitve. Pomemben predstavnik heziastov je bil Teodozij T\xc7\x8ernovski._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je Bolgarsko cesarstvo \xc5\xbeivahno trgovalo s sredozemskimi mestnimi dr\xc5\xbeavami Benetke, Genova in Dubrovnik.  Ko je bene\xc5\xa1ki do\xc5\xbe Andrea Dandolo Ivanu Aleksandru zagotovil, da bo izpolnil vse pretekle meddr\xc5\xbeavne pogodbe, je cesar leta 1353 izdal patent, ki je bene\xc5\xa1kim trgovcem dovoljeval kupovanje in prodajanje po celem Bolgarskem cesarstvu.\n_START_SECTION_\nIvan Aleksander v sodobni knji\xc5\xbeevnosti\n_START_PARAGRAPH_\nVladavina Ivana Aleksandra je spodbudila sodobnega bolgarskega pisca Ivana Vazova, da je napisal novelo  Ivan Aleksander  in dramo K\xc7\x8em propast  (Proti prepadu). V obeh delih je glavni junak cesar.'