b'\n_START_ARTICLE_\nJudita Pipan\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde v rani mladost je zgubila star\xc5\xa1e, zato ji je postal samostan \xc5\xa0olskih sester v Tomaju drugi dom. Redovne zaobljube je opravila 15. avgusta 1924 v Mariboru. V \xc5\xbdabnice je pri\xc5\xa1la po koncu 2. svetovne vojne. Tu je bilo potrebno najprej obnoviti samostan, ker ga je nem\xc5\xa1ka vojska med vojno zasegla in pregnala sestre iz njega. Judita Pipan je poleg obnove samostana vodila tudi \xc5\xbeabni\xc5\xa1ki cerkveni pevski zbor (1945-1962) in ga dvignila na visoko raven. Ob cerkvenem petju je zbor gojil tudi narodno pesem. Leta 1962 je bila izvoljena za provincialko \xc5\xa1olskih sester v Trstu. To slu\xc5\xbebo je opravljala sedem let, ko je bila izvoljena za vrhovno svetovalko reda \xc5\xa0olskih sester v Rimu. Tu ji podnebje ni ugajalo, zato se je po opravljenem mandatu vrnila v \xc5\xbdabnice, kjer je 15. avgusta 1984 obhajala biserni jubilej redovni\xc5\xa1kega \xc5\xbeivljenja.'