b'\n_START_ARTICLE_\nKinoto\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nKinoto je grm, 2 do 3 metre visok, ki zelo po\xc4\x8dasi raste in ne prenese nizkih temperatur. Vejevje je gosto in strnjeno. Listi so majhni, usnjati, suli\xc4\x8daste oblike, podobni mirtinim listom (odtod tudi latinsko ime). Edini med citrusi je brez trnjev. Cvetovi so majhni in mo\xc4\x8dno di\xc5\xa1e\xc4\x8di, morda najlep\xc5\xa1i med vsemi citrusi, ker rastejo bodisi v socvetju kot tudi osamelo ob veji, kar ustvarja zelo prijeten videz. Plodovi so popolnoma okrogli ali malo splo\xc5\xa1\xc4\x8deni pri peclju in merijo najve\xc4\x8d 5 cm v premeru. So \xc5\xbeive rumeno-oran\xc5\xbene barve in rastejo ve\xc4\x8dinoma v skupinah po ve\xc4\x8d sadov, kakor nekak\xc5\xa1ni veliki grozdi. Okus je kisel in grenak. Kakor ostali agrumi, tudi kinoto ostane dolgo \xc4\x8dasa zrel na veji. V tem smislu se menda lahko pohvali s prvenstvom, saj naj bi lahko po\xc4\x8dakal na obiranje tudi do dve leti.\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nPo imenu sode\xc4\x8d izvira kinoto iz Kitajske, a trenutno ni na razpolago podatkov o njegovem gojenju na Daljnem Vzhodu. Izro\xc4\x8dilo pravi, da so ga od tam prinesli v Sredozemlje ligurski mornarji nekje v \xc5\xa1estnajstem stoletju. Nekateri raziskovalci pa menijo, da je rastlina avtohtona v Sredozemskih de\xc5\xbeelah, morda Toskani, kjer se je pojavila kot mutacija v poganjkih grenke pomaran\xc4\x8de. Ime naj bi v tem primeru pomenilo samo, da je sade\xc5\xbe podoben Kitajcu, kar bi bilo po italijanski filologiji sprejemljivo. Danes uspeva kinoto predvsem v Italiji (Ligurija) in na sosednji francoski obali.\n_START_SECTION_\nUporaba\n_START_PARAGRAPH_\nSade\xc5\xbe se uporablja za kandite, marmelade in sirupe. Sok kinota je prisoten malone v vseh italijanskih digestivnih pija\xc4\x8dah, ki so znane pod skupnim imenom amari. Najve\xc4\x8d se kinoto uporablja za izdelovanje istoimenske brezalkoholne pija\xc4\x8de. Po vsem svetu je beseda kinoto ve\xc4\x8dinoma poznana prav samo kot napitek, medtem ko je zadevni sade\xc5\xbe prakti\xc4\x8dno neznan._NEWLINE_Zanimiva je zgodovina te pija\xc4\x8de. Na trgu se je pojavila kmalu po zaklju\xc4\x8dku druge svetovne vojne, ko jo je za\xc4\x8dela italijanska \xc5\xbeivilska industrija proizvajati skupaj z oran\xc5\xbeado kot nekak\xc5\xa1en simbol blaginje. To so bili prvi znaki povojne ekonomske rasti, ko so si ljudje lahko za\xc4\x8deli privo\xc5\xa1\xc4\x8diti kaj ve\xc4\x8d kot \xc4\x8disto vodo na mizi. Kinoto je kmalu postal najbolj priljubljena pija\xc4\x8da, ki so jo proizvajali ne\xc5\xa1teti manj\xc5\xa1i privatniki. Seveda to ni moglo trajati dolgo, saj se je pojavila tudi v Italiji Coca-Cola, ki je po okusu zelo blizu kinotu, in majhni proizvajalci so se morali umaknili pred ekonomsko velesilo. Pija\xc4\x8da kinoto je prakti\xc4\x8dno izginila in nasade tega agruma so preusmerili v gojenje okrasnih rastlin. V devetdesetih letih 20. stoletja se je med italijansko mladino pojavilo protiameri\xc5\xa1ko gibanje, ki se je hotelo otresti vsakega vpliva ZDA na doma\xc4\x8de navade, zato se je najprej obregnilo ob Coca-Colo. Tako je spet pri\xc5\xa1el v modo kinoto. Gibanje je bilo precej uspe\xc5\xa1no in spet so se pojavili proizvajalci te doma\xc4\x8de pija\xc4\x8de. Stvar je \xc5\xa1la tako dale\xc4\x8d, da je za\xc4\x8dela pred nekaj leti proizvajati kinoto ena najve\xc4\x8djih italijanskih firm med proizvajalci brezalkoholnih pija\xc4\x8d, San Pellegrino (Nestl\xc3\xa8), takoj za njo \xc5\xa1e Coca-Cola pod imenom Fanta Chinotto. Leta 2005 je na tr\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de pri\xc5\xa1la tudi Cockta Chinotto, z okusom rde\xc4\x8de pomaran\xc4\x8de in kinota.'