b'\n_START_ARTICLE_\nChiarosc\xc3\xbaro\n_START_PARAGRAPH_\nChiarosc\xc3\xbaro (italijansko: Chiaroscuro, svetlo-temno) je italijanski izraz za\xc2\xa0\xc2\xbbsvetlo-temno\xc2\xab, s katerim ozna\xc4\x8dujemo v slikarstvu igro in uravnote\xc5\xbeenost kontrastov med svetlobo in senco; tehnika prikazovanja v likovni umetnosti, ko svetloba postopno prehaja v senco v \xc5\xbeelji da se ustvari iluzija tridimenzionalnih predmetov v prostoru._NEWLINE_Chiarosc\xc3\xbaro, \xc4\x8deprav prisoten \xc5\xbee v delih nepoznanih anti\xc4\x8dnih umetnikov, se je v slikarstvu pojavil z Giottom, ki se je poslu\xc5\xbeeval temnih in svetlih barv da bi dal globino in oprijemljivost oblikam in prostoru. Od tedaj je chiarosc\xc3\xbaro poznana odlika zahodne umetnosti, za razliko od tradicije dekorativnega ploskega prostora v azijski umetnosti. Mojstri zgodnjerenesan\xc4\x8dnega slikarstva (Masaccio, Fra Angelico in Fra Filippo Lippi) so izbolj\xc5\xa1ali chiaroskuro tako, da so oblikovali predmete v prostoru s \xc5\xa1e ve\xc4\x8djim razponom barvnih tonov. Leonardo da Vinci je \xc5\xa1el \xc5\xa1e korak dlje in ustvaril subtilne prehode od zelo temne k zelo svetli in obratno, imenovane sfumato. Slavna slikarja Giorgione in Tizian sta povsem podredila linijo barve in z razgla\xc5\xa1anjem enotnosti sestave prevladujo\xc4\x8dih tonov oznanjala tenebrizem._NEWLINE_Tenebrizem pomeni mra\xc4\x8dnost, tema\xc4\x8dnost oziroma na\xc4\x8din slikanja, pri katerem je princip chiaroskuro mo\xc4\x8dno poudarjen. Prvi tenebristi so bili inpirirani z deli Caravaggia, ki je bil znan po svoji tzv.\xc2\xa0\xc2\xbbtemni maniri\xc2\xab\xc2\xa0slikanja, v kateri so se liki stapljali z ozadjem. Mo\xc4\x8dni kontrasti so omogo\xc4\x8dali dramati\xc4\x8dnost, skoraj teatralna dela v skladu z baro\xc4\x8dnim pretiravanjem. Tenebristi in njihovi sledilci so bili zelo zainteresirani za karakteristike osvetljevanja oziroma na na\xc4\x8din kako svetloba vpliva na razpolo\xc5\xbeenje in u\xc4\x8dinek emocij. Izvor svetlobe so name\xc5\xa1\xc4\x8dali na neobi\xc4\x8dajna mesta in s tem ustvarjali neobi\xc4\x8dajne vizualne in prostorske efekte. Za umetnike kot je bil Rembrandt, so bili ti efekti sredstvo kreativnosti in je \xc4\x8desto uporabil izvor svetlobe izven slike, da bi poudaril emocije na sliki.'