b'\n_START_ARTICLE_\nWis\xc5\x82awa Szymborska\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nWis\xc5\x82awa Szymborska se je rodila 2. julija 1923 v K\xc3\xb3rniku pri Poznanju o\xc4\x8detu Wincentyju, ki je bil oskrbnik pri grofu W\xc5\x82adys\xc5\x82awu Zamoyskem, in materi Anni Marii, rojeni Rottermund. Imela je starej\xc5\xa1o sestro Mario Nawojo. Od leta 1929 je z dru\xc5\xbeino \xc5\xbeivela v Krakovu, kjer je obiskovala ur\xc5\xa1ulinsko gimnazijo. Po za\xc4\x8detku druge svetovne vojne 1939 je \xc5\xa1olanje nadaljevala ilegalno, ker so Nemci med okupacijo Poljakom prepovedali izobra\xc5\xbeevanje, in leta 1941 maturirala. Leta 1943 se je zaposlila pri \xc5\xbeeleznici in se s tem izognila prisilnemu delu v nem\xc5\xa1kem rajhu. V tem letu je ilustrirala prvo knjigo. \xc2\xa0_NEWLINE_Leta 1945 je objavila prvo pesem I\xc5\xa1\xc4\x8dem besedo (Szukam s\xc5\x82owa) v literarni prilogi Boj (Walka) v dnevniku Dziennik Polski. V istem letu se je vpisala na \xc5\xa1tudij polonistike na Jagelonski univerzi v Krakovu in se pozneje prepisala na sociologijo. \xc5\xa0tudija ni dokon\xc4\x8dala zaradi te\xc5\xbekih materialnih razmer. V letih 1947\xe2\x80\x931948\xc2\xa0je bila pomo\xc4\x8dnica urednika pri \xc5\xa1tirinajstdnevniku \xc5\x9awietlica Krakowska in se ukvarjala s knji\xc5\xbenimi ilustracijami. Aprila 1948 se je poro\xc4\x8dila s pesnikom, literarnim kritikom in prevajalcem Adamom W\xc5\x82odkom in se preselila v Dom knji\xc5\xbeevnikov. Leta 1949 je nameravala izdati prvo pesni\xc5\xa1ko zbirko \xc5\xa0ivanje zastave (Szycie sztandaru), vendar je cenzura zbirko prepovedala kot preve\xc4\x8d intimisti\xc4\x8dno. Zbirka je iz\xc5\xa1la posthumno leta 2014 pod naslovom \xc4\x8crna popevka (Czarna piosenka), vendar ne nujno v obliki in izboru, kakr\xc5\xa1na si je zamislila avtorica. Leta 1950 se je v\xc4\x8dlanila v Poljsko zdru\xc5\xbeeno delavsko stranko (poljsko PZPR, naziv poljske komunisti\xc4\x8dne partije). Njeni prvi pesni\xc5\xa1ki zbirki Zato \xc5\xbeivimo (Dlatego \xc5\xbcyjemy, 1952) in Vpra\xc5\xa1anja, zastavljana sebi (Pytania zadawane sobie, 1954) sta v veliki meri napisani v duhu socrealisti\xc4\x8dne poetike, ki je v poljski literaturi vladala po szczecinskem kongresu Zveze poljskih pisateljev leta 1949, zato pesmi iz njiju v kasnej\xc5\xa1ih letih ni uvr\xc5\xa1\xc4\x8dala v izbore. V tem \xc4\x8dasu se je tudi zaposlila v uredni\xc5\xa1tvu revije \xc5\xbbycie Literackie (Literarno \xc5\xbeivljenje). Leta 1954 se je lo\xc4\x8dila od Adama W\xc5\x82odka, s katerim sta vse \xc5\xbeivljenje ostala v prijateljskih odnosih._NEWLINE_Za\xc4\x8delo se je obdobje literarnih uspehov in prvih nagrad. Leta 1957 je iz\xc5\xa1la njena tretja pesni\xc5\xa1ka zbirka Klicanje jetija (Wo\xc5\x82anie do Yeti), v kateri prevpra\xc5\xa1uje razmerje med \xc4\x8dlovekom in svetom narave, sledita pa ji zbirki Sol (S\xc3\xb3\xc5\x82, 1962) in Do solz te nasmeji (Sto pociech, 1967). Veliko je potovala na pesni\xc5\xa1ke izmenjave, v Bolgarijo, na Slova\xc5\xa1ko, v Rusijo, Gruzijo, na Dansko in v Jugoslavijo (na Hrva\xc5\xa1ko in v Makedonijo), dobila je tudi \xc5\xa1tipendijo za bivanje v Parizu, kjer je navezala stik s pari\xc5\xa1kim emigrantskim mese\xc4\x8dnikom Kultura. Leta 1966 je protestno izstopila iz komunisti\xc4\x8dne partije v znak solidarnosti s filozofom Leszkom Ko\xc5\x82akowskim, ki so ga iz partije izklju\xc4\x8dili._NEWLINE_Poleg poezije je pisala tudi prozo, predvsem recenzije in kolumne. V letih 1967\xe2\x80\x931981 je za\xc4\x8dela pri reviji \xc5\xbbycie Literackie ustvarjati rubriko Dodatno \xc4\x8dtivo (Lektury nadobowi\xc4\x85zkowe), ki jo je nadaljevala v drugih \xc4\x8dasopisih vse do leta 2002. Duhovite knji\xc5\xbene recenzije, ki so zaobjemale \xc5\xa1irok spekter del (literarnih in znanstvenih, memoarjev, u\xc4\x8dbenikov ...), je pozneje izdala v treh knjigah z istim naslovom (Dodatno \xc4\x8dtivo, 1973, 1981, 1992). Od leta 1969 do njegove smrti 1990 je bila v zvezi s pisateljem Kornelom Filipowiczem. Ob njegovi smrti je napisala antologijsko pesem Ma\xc4\x8dka v praznem stanovanju.\xc2\xa0\xc2\xa0_NEWLINE_Sledile so pesni\xc5\xa1ke zbirke Vsakr\xc5\xa1no naklju\xc4\x8dje (Wszelki wypadek, 1972), Veliko \xc5\xa1tevilo (Wielka liczba, 1976), Ljudje na mostu (Ludzie na mo\xc5\x9bcie, 1986) in Konec in za\xc4\x8detek (Koniec i pocz\xc4\x85tek 1993). V 80. letih je sodelovala s samizdatsko revijo Arka, s pari\xc5\xa1ko Kulturo in krakovskim NaG\xc5\x82osom. Leta 1988 je postala \xc4\x8dlanica PEN-a in leta 1995 \xc4\x8dlanica poljske Akademije umetnosti. Potem ko je leta 1996 prejela Nobelovo nagrado, so iz\xc5\xa1le \xc5\xa1e naslednje pesni\xc5\xa1ke zbirke: Trenutek (Chwila, 2002), Rimane pesmice za velike otroke (Rymowanki dla du\xc5\xbcych dzieci, 2003), Dvopi\xc4\x8dje (Dwukropek, 2005), Tukaj (Tutaj, 2009). Leta 1997 je postala \xc4\x8dastna me\xc5\xa1\xc4\x8danka mesta Krakova. 1. februarja 2012 je umrla v spanju na svojem domu v Krakovu. Aprila istega leta so, kot je pesnica odlo\xc4\x8dila v oporoki, ustanovili Sklad Wis\xc5\x82awe Szymborske, ki vsako leto podeljuje pesni\xc5\xa1ke nagrade Wis\xc5\x82awe Szymborske in nagrade Adama W\xc5\x82odka za mlade ustvarjalce. Istega leta je iz\xc5\xa1la tudi njena posthumna pesni\xc5\xa1ka zbirka Zadosti (Wystarczy), ki vsebuje 13 zadnjih pesmi.'