b'\n_START_ARTICLE_\nPaul Ehrlich\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nEhrlich, \xc5\xa1lezijski Jud, je v \xc5\xa1oli slabo uspeval. Kljub temu se je \xc5\xbee od malega zanimal za kemijo in biologijo in je v zadnjih letih gimnazije sku\xc5\xa1al zdru\xc5\xbeiti oboje. Na medicinski fakulteti se je za tiste \xc4\x8dase nenavadno \xc5\xbeivo zanimal za kemijo. Posku\xc5\xa1al je, tako kot Walther Flemming (nem\xc5\xa1ki anatom) in Robert Koch (nem\xc5\xa1ki bakteriolog), barvati preparate z novimi anilinskimi barvami. Njegov u\xc4\x8ditelj Heinrich Wilhelm Gottfried von Waldeyer je na sre\xc4\x8do spodbujal mladega mo\xc5\xbea in na koncu je Ehrlich odkril ve\xc4\x8d uporabnih barv za bakterije; o tem je napisal tudi diplomsko delo. Prav tako se je nau\xc4\x8dil barvati bela krvna telesca ter odkril novo vrsto le-teh, imenovano mastociti, glede na njihove zna\xc4\x8dilnosti barvanja.\n_START_SECTION_\nV iskanju zdravila za davico\n_START_PARAGRAPH_\nPotem ko je kon\xc4\x8dal medicino leta 1878 v Leipzigu, je Ehrlich odkril dobro metodo za barvanje bacila tuberkoloze. Zaradi tega se je za\xc4\x8del zanj zanimati Koch, \xc4\x8digar specialnost je bila prav ta bolezen. Leta 1882 je za\xc4\x8del Ehrlich delati s Kochom, na nesre\xc4\x8do pa je leta 1886 zbolel za la\xc5\xbejo obliko te bolezni in od\xc5\xa1el v Egipt, kjer naj bi mu suho podnebje vrnilo zdravje._NEWLINE_Leta 1889 se ozdravljen vrnil iz Egipta. Pridru\xc5\xbeil se je Behringu in Kitasatu, ki sta takrat delala s Kochom. Leta 1890 je zasedel prosto mesto na Univerzi v Berlinu. Skupaj so sku\xc5\xa1ali najti zdravilo za davico. Podobno kot Charles Richet (francoski fiziolog) je pri\xc5\xa1el Behring na idejo, da bi uporabili protitelesa. Te naj bi pridobivali iz \xc5\xbeivali, oku\xc5\xbeenimi s klicami difterije, ki jih je nekaj let prej odkril Friedrich L\xc3\xb6ffer, nem\xc5\xa1ki bakteriolog. Ehrlich, ki je bil najbolj nadarjen in iznajdljiv raziskovalec, je do podrobnosti izdelal tehniko dela in dolo\xc4\x8dil potrebno koli\xc4\x8dino sredstev. Leta 1892 je bil antitoksin davice pripravljen in je \xc4\x8dude\xc5\xbeno deloval proti tej otro\xc5\xa1ki bolezni. Ta dose\xc5\xbeek je prinesel Ehrlichu profesuro na Univerzi v Berlinu, Behringu pa Nobelovo nagrado._NEWLINE_Ehrlich se je sprl z Behringom in v jezi sta \xc5\xa1e raz\xc5\xa1la. Toda Behring se je prepiral z vsakim, ki se ni strinjal z njim. Vse \xc5\xbeivljenje je imel svoje mnenje o poteku raziskav in vsakemu, ki je delal zanj ali z njim, je dal natan\xc4\x8dna navodila, kako naj se dela; kakr\xc5\xa1enkoli odmik od teh pravil je bil \xc5\xbee vzrok za prepir. To, da je imel Ehrlich prav, ni prav ni\xc4\x8d omajalo njegovih\xc2\xa0\xc2\xbbdiktatorskih\xc2\xab\xc2\xa0navad._NEWLINE_Leta 1896 je nem\xc5\xa1ka vlada, navdu\xc5\xa1ena nad antitoksinom davice, odprla In\xc5\xa1titut za raziskovanje seruma (nem\xc5\xa1ko Institut f\xc3\xbcr Serumforschung und Serumpr\xc3\xbcfung), Ehrlich pa je prevzel vodstvo. \xc5\xa0e naprej je raziskoval terapijo s serumom in izdelal teorijo o delovanju protiteles, ki je bila takrat moderna, zdaj pa je \xc5\xbee precej zastarela.\n_START_SECTION_\nTripansko rde\xc4\x8dilo in salvarzan\n_START_PARAGRAPH_\nPo enem \xc4\x8dasu se je spet vrnil k barvanju, ki je po zaslugi mo\xc5\xbe, kot sta Camillo Golgi, italijanski histolog, in Hans Gram, danski bakteriolog, postalo zelo pomembno pri mikroskopiranju. Ehrlich je pametno sklepal, da je vrednost barv v tem, da se nekatere celice obarvajo, kar jih lo\xc4\x8di od brezbarvnega ozadja. Torej barvilo ne bi obarvalo bakterije, \xc4\x8de ne bi reagiralo z dolo\xc4\x8deno snovjo v bakteriji. \xc4\x8ce pa reagira, le-to navadno ubije. \xc4\x8ce bi lahko na\xc5\xa1li barvilo, ki bi pobarvalo bakterijo in ne drugih celic, bi to utegnila biti kemi\xc4\x8dna snov, ki bi ubila bakterijo, ne da bi po\xc5\xa1kodovala \xc4\x8dloveka. Torej rad bi na\xc5\xa1el\xc2\xa0\xc2\xbbmagi\xc4\x8dno kroglo\xc2\xab, ki bi v telesu iskala parazite in jih uni\xc4\x8devala._NEWLINE_Ehrlich je zares odkril barvo, imenovano tripansko rde\xc4\x8dilo, ki je pomagala uni\xc4\x8devati tripanosome, ki povzro\xc4\x8dajo ve\xc4\x8d bolezni, med njimi tudi spalno bolezen. Po nadaljnjih raziskavah je ugotovil, da vsebuje aktivna skupina tripanskega rde\xc4\x8dila du\xc5\xa1ikov atom. Arzenovi atomi so po svojih kemi\xc4\x8dnih lastnostih zelo podobni du\xc5\xa1ikovim in tvorijo zelo strupene spojine. Eno za drugo je za\xc4\x8del preizku\xc5\xa1ati organske spojine, ki vsebujejo arzen (vse, ki jih je lahko na\xc5\xa1el ali sintetiziral). K temu je navdu\xc5\xa1il tudi svoje \xc5\xa1tudente in sodelavce in preizkusili so na stotine spojin. Leta 1907 je odkril dihidroksidiaminoarsenobenzenov hidroklorid, ki je imel zaporedno \xc5\xa1tevilko odkritja 606. Ker ni prav dobro deloval proti tripanosomam, ga je pustil ob strani in iskal naprej.\n_START_SECTION_\nNobelova nagrada in salvarzan\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1908 je Ehrlich delil z Me\xc4\x8dnikovom Nobelovo nagrado za fiziologijo ali medicino, v glavnem za svoje delo na podro\xc4\x8dju imunologije in serumske terapije. Kljub temu je pri\xc5\xa1el do najve\xc4\x8djega odkritja \xc5\xa1ele po Nobelovi nagradi, kar pa se ni zgodilo le v tem primeru._NEWLINE_Leta 1909 je novi Ehrlichov asistent, Sahachiro Hata, pri tem, ko je preizku\xc5\xa1al arzenove spojine, da bi odkril snov, ki ubija tripanosome, znova izvlekel spojino 606: \xc5\xa1e vedno ni u\xc4\x8dinkovalo na tripanosome, se pa je izkazalo, da je izredno dober ubijalec mikroorganizmov v obliki spirohet, ki povzro\xc4\x8dajo sifilis. V tistih \xc4\x8dasih je ta bolezen \xc5\xa1e vedno bila skrivnostna. Ehrlich je zato takoj planil na odkritje svojega asistenta, ga potrdil z opazovanjem in leta 1910 oznanil svetu; spojino je imenoval salvarzan. Ostanek svojega \xc5\xbeivljenja si je vneto prizadeval, da bi zdravniki spojino uporabljali pravilno, saj so ob nepravilnostih sledile tragedije. Ehrlich je bil zato tar\xc4\x8da napadov drugih strokovnjakov, ki so ga ozna\xc4\x8devali kot maza\xc4\x8da in morilca, kar se je izkazalo za popolnoma neutemeljeno. Ehrlich je tako iz\xc5\xa1el kot zmagovalec in je to le \xc5\xa1e potrdilo njegov status dobrotnika \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva._NEWLINE_Umrl je star 61 let, pokopali pa so ga na \xc5\xbeidovskem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8diu v Frankfurtu. Generacijo pozneje so grobnico oskrunili nacisti, po drugi svetovni vojni pa je bila obnovljena.\n_START_SECTION_\nModerna kemoterapija\n_START_PARAGRAPH_\nTripansko rde\xc4\x8dilo in salvarzan sta ozna\xc4\x8dila za\xc4\x8detek moderne kemoterapije. Kemilne spojine so uporabljalo proti boleznim \xc5\xbee pred Ehrlichom, v resnici \xc5\xbee od za\xc4\x8detka zgodovine. Toda kot kinin proti malariji aali kot naprstec proti obolenju srca so bila to ljudska zdravila, ki so jih odkrili po naklju\xc4\x8dju. Ehrlichova kemi\xc4\x8dna zdravila pa so bila premi\xc5\xa1ljeno poiskana z vsemi tehni\xc4\x8dnimi pripomo\xc4\x8dki znanosti v takratnem \xc4\x8dasu._NEWLINE_Po odkritju salvarzana so mislili, da bodo zelo hitro na\xc5\xa1li kemi\xc4\x8dno zdravilo za sleherno infekcijsko bolezen, vendar je moralo prete\xc4\x8dti \xc5\xa1e \xc4\x8detrt stoletja, dokler je Gerhard Domagk, nem\xc5\xa1ki biokemik, napravil \xc5\xa1e naslednji korak na podro\xc4\x8dju kemoterapije.'