b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Feliks IV.\n_START_SECTION_\nVolitve pod pritiskom vladarja\n_START_PARAGRAPH_\nTeodoriku ni bilo v\xc5\xa1e\xc4\x8d, da se je prenehal Akacijev razkol in da je spet pri\xc5\xa1lo do zedinjenja med Rimom in Carigradom. Ko Janez I. \xe2\x80\x93 ki so ga v Carigradu sprejeli z vsemi \xc4\x8dastmi \xe2\x80\x93 pri bizantinskem cesarju Justinu ni ravnal po Teodorikovih ukazih, da bi pri cesarju pridobil naklonjenost do arijanskih Gotov, ga je po prihodu skupaj z drugimi poslanci vrgel v je\xc4\x8do. Pape\xc5\xbe je dobil \xc5\xbeiv\xc4\x8dni zlom in kmalu umrl. Po njegovi smrti je Teodorik le \xc5\xa1e bolj podivjal: pripravljal je celo zakon, po katerem bi morali katoli\xc4\x8dani vse cerkve izro\xc4\x8diti arijancem. Izvr\xc5\xa1itev je prepre\xc4\x8dila njegova huda bolezen in smrt 26. avgusta 526. _NEWLINE_Iz teh okoli\xc5\xa1\xc4\x8din razumemo strah Rimljanov, ki so skoraj dva meseca odla\xc5\xa1ali z izvolitvijo novega pape\xc5\xbea; vendar so 12. julija  526 izvolili in posvetili tistega, ki ga je dolo\xc4\x8dil kralj: Kastorijevega sina, arhiprezbiterja Feliksa, ki si je nadel ime Feliks IV.; on pa je naklonjenost dvora obrnil v korist Cerkve. Kot rimski diakon je bil eden od pape\xc5\xbeevih odposlancev, ki so leta 519 po Akacijevem razkolu v Carigradu spet dosegli edinost med vzhodom in zahodom. Ker je bil Feliks vedno naklonjen Gotom, je kralj Teodorik ukazal, naj po Janezovi smrti njega izberejo za pape\xc5\xbea; Rimljani so se najprej obotavljali; izgleda pa, da je bil Feliks tudi med ljudstvom priljubljen in tako je bil izvoljen brez zapletov.\n_START_SECTION_\nSpremembe na prestolih\n_START_PARAGRAPH_\nV teh letih so nastale v Rimskem cesarstvu spremembe, ki so bile katoli\xc4\x8danom dokaj  naklonjene.._NEWLINE_V Italiji  je umrl 26. avgusta 256 do katoli\xc4\x8danov sovra\xc5\xbeno razpolo\xc5\xbeeni Teodorik in mu je tako smrt prepre\xc4\x8dila izdajo odloka, po katerem bi morali katoli\xc4\x8dani vse cerkve izro\xc4\x8diti arijancem; nasledil ga je njegov vnuk Atalarik (Athalaricus, Athalaric); zavoljo mladoletnosti je pa vladala njegova mati \xe2\x80\x93 izobra\xc5\xbeena in velikodu\xc5\xa1na Amalasunta , naklonjena katoli\xc4\x8danom, ki se je obdala z najbolj\xc5\xa1imi svetovalci; med njimi je bil pa\xc4\x8d najodli\xc4\x8dnej\xc5\xa1i Kasiodor. _NEWLINE_V Bizancu pa je po Justinovi smrti 527 zavladal cesar Justinijan, ki je sicer bil zavzet za katoli\xc5\xa1ko vero in edinost kristjanov, vendar je \xc5\xa1e izraziteje kot nekateri njegovi predhodniki uveljavljal cezaropapizem . Cesar je \xc5\xbee v za\xc4\x8detku svojega dolgoletnega vladanja  za\xc4\x8del izvajati novo cerkveno politiko, s katero je hotel dose\xc4\x8di, da bi vse cesarstvo izpovedovalo enotno, katoli\xc5\xa1ko vero. Tozadevni odlok je izdal 524 in je \xc5\xbee pape\xc5\xbe Janez na Teodorikov pritisk pri\xc5\xa1el posredovat v Carigrad, naj bi cesar omilil dolo\xc4\x8dbe zoper arijance, kar mu je le delno uspelo in ga je pobesneli kralj ob vrnitvi skupaj z odposlanstvom vrgel v je\xc4\x8do, kjer je kmalu umrl. _NEWLINE_Nato je cesar Justinijan nastopil proti ostankom poganstva: leta 529 je zaprl filozofsko \xc5\xa1olo v Atenah; krivoverce je izklju\xc4\x8dil iz dr\xc5\xbeavnih slu\xc5\xbeb in iz vojske; pod vplivom cesarice Teodore je mileje ravnal z monofiziti.\n_START_SECTION_\nBenediktinci: "Ora et labora!"\n_START_PARAGRAPH_\nV istem letu, ko je Justinijan zaprl zadnjo pogansko \xc5\xa1olo v Atenah, je sveti Benedikt ustanovil samostan na Monte Cassino in z njim benediktinski red. Misel njegovih redovnih pravil lahko kratko povzamemo z rekom \xc2\xbbMoli in delaj!\xc2\xab. Red se je hitro raz\xc5\xa1iril. Pape\xc5\xbe Gregor Veliki, sam benediktinec, je menihe poslal kot misijonarje na britansko in irsko oto\xc4\x8dje. Od tam so kasneje benediktinci misijonarili po velikem delu Evrope, tudi slovenskemu narodu so oni prvi oznanjali kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo. Kasiodor je benediktincem zaupal tudi nalogo, naj i\xc5\xa1\xc4\x8dejo, ohranjajo in prepisujejo knjige iz anti\xc4\x8dnega obdobja; tako je ta red kulturno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino starega Rima in Gr\xc4\x8dije ohranil in posredoval mladi Evropi, ki je nastajala s preseljevanjem narodov.\n_START_SECTION_\nSmrt in \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\n._NEWLINE_Pape\xc5\xbe Feliks IV. je po hudi bolezni umrl 22. septembra 530 v Rimu, kjer je pokopan v cerkvi sv. Petra v Vatikanu. _NEWLINE_Njegov god je 30. januarja.Po starem je bil njegov god 12. oktobra.\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nNekateri viri imenujejo Feliksa IV. tudi Feliks III. Do zmede prihaja zato, ker je bil eden od Feliksov (Feliks II.) - po nekaterih virih - protipape\xc5\xbe.'