b'\n_START_ARTICLE_\nJosef Z\xc3\xb6hrer\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1860 je kon\xc4\x8dal \xc5\xa1tudij klavirja, violon\xc4\x8dela in kompozicije na dunajskem konservatoriju in za\xc4\x8del nastopati kot pianist. Nato je bil nekaj let gledali\xc5\xa1ki kapelnik v Trstu, od 1855-1883 u\xc4\x8ditelj na glasbeni \xc5\xa1oli Filharmoni\xc4\x8dne dru\xc5\xbebe v Ljubljani ter vodja njenega zbora, od 1883-1912 pa glasbeni ravnatelj dru\xc5\xbebe, katere je bil od 1895 tudi \xc4\x8dastni \xc4\x8dlan. Redno je vodil simfoni\xc4\x8dne koncerte in prvi\xc4\x8d v Ljubljani izvedel ve\xc4\x8d del J. Brahmsa, A. Brusknerja, P.I. \xc4\x8cajkovskega in A.L. Dvo\xc5\x99\xc3\xa1ka, leta 1902 tudi celotno Beethovnovo Deveto simfonijo. Nastopal je tudi kot klavirski spremljevalec na komornih koncertih. V Ljubljani so izvedli ve\xc4\x8d njegovih komornih in simfoni\xc4\x8dnih skladb med drigimi tudi: Es muss sien (simfoni\xc4\x8dna pesnitev, 1911) in Sekstet za godala v d-molu, op. 39 (1915). Ve\xc4\x8dina njegovih del pa je ostala v rokopisu in je izgubljena.'