b'\n_START_ARTICLE_\nKoncert za trobento in orkester (Joseph Haydn)\n_START_PARAGRAPH_\nJoseph Haydn: Koncert za trobento in orkester, Es-dur, H VII d._NEWLINE_Haydn (1732\xe2\x80\x931809) je koncert za trobento v Es-duru napisal leta 1796 za svojega prijatelja, trobenta\xc4\x8da Antona Weidingerja, ki je malo predtem izumil nov sistem zaklopk za trobento. Ta iznajdba je omogo\xc4\x8dila, da se je trobenta re\xc5\xa1ila  \xc2\xbbpriklenjenosti\xc2\xab\xc2\xa0na zaporedja naravnih alikvotnih tonov. Od tedaj je bilo torej na tem instrumentu mogo\xc4\x8de izvajati lestvice in kromati\xc4\x8dne pasa\xc5\xbee v vseh registrih. Haydn je mo\xc5\xbenosti povsem izkoristil. Takoj po uvodnem preigravanju alikvotnih tonov je za solista predvidel ponovitev teme, ki jo sicer prvi\xc4\x8d zaigrajo violine in vsebuje prav vse tone Es-durove lestvice, naslednje pasa\xc5\xbee pa so vsebovale tudi vse kromati\xc4\x8dne vmesne tone eno- in dvakrat \xc4\x8drtane oktave. Tudi spevni drugi stavek \xe2\x80\x93 sicer se bolj kot tehniki trobil prilega tehniki godal \xe2\x80\x93 ter duhoviti in natan\xc4\x8dno odmerjeni finale sta solistu nalagala za tisti \xc4\x8das neverjetno zahtevno nalogo. Weidinger je moral zaradi Haydna svojo mehaniko dodatno izbolj\xc5\xa1ati in tako je bil koncert prvi\xc4\x8d izveden \xc5\xa1ele leta 1800. Koncert je \xc5\xa1e danes eno temeljnih del za trobento in omogo\xc4\x8da solistu, da poka\xc5\xbee vse svoje kvalitete.'