b'\n_START_ARTICLE_\nKardinalski zbor\n_START_PARAGRAPH_\nKardinalski zbor predstavljajo kardinali, ki volijo novega pape\xc5\xbea kot \xc4\x8dlani rimskega klera. To volilno telo se neprestano pove\xc4\x8duje od svojega nastanka. V za\xc4\x8detku jih je bilo vsega petnajst, pozneje pa je njihovo \xc5\xa1tevilo neprestano nara\xc5\xa1\xc4\x8dalo; Pavel II. je moral podpisati pred izvolitvijo izjavo, da bo njihovo \xc5\xa1tevilo omejil na 24; a za \xc4\x8dasa pape\xc5\xbeevanja Pija IV. je dosegel \xc5\xbee 76 \xc4\x8dlanov. Na \xc4\x8delu kardinalskega zbora je dekan, nadome\xc5\xa1\xc4\x8da pa ga poddekan. Dekan ali poddekan nimata nikakr\xc5\xa1ne oblasti upravljanja nad drugimi kardinali, ampak je kot prvi med enakimi. Kardinal dekan ima kot naslov ostijsko \xc5\xa1kofijo skupaj z drugim kardinalskim naslovom, ki ga je imel \xc5\xbee poprej.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nSikst V. je sklenil z apostolsko konstitucijo Post quam verus ille z dne decembra 1586. omejti \xc5\xa1tevilo kardinalov, ki lahko volijo pape\xc5\xbea, na najve\xc4\x8d 70. To \xc5\xa1tevilo je pape\xc5\xbe dolo\xc4\x8dil glede na \xc5\xa1tevilo 70 stare\xc5\xa1in, ki jih je Mojzes dolo\xc4\x8dil kot voditelje izvoljenemu ljudstvu. Dolo\xc4\x8dbe pape\xc5\xbea Siksta V. je potrdil kanon 231. Zakonika cerkvenega prava. Te dolo\xc4\x8dbe so ostale nespremenjene vse do pontifikata Janeza XXIII. Upo\xc5\xa1tevaje razvoj Cerkve na drugih celinah zunaj Evrope, zlasti v Latinski Ameriki, je pape\xc5\xbe Janez XXIII. prekr\xc5\xa1il do tedaj veljavni zakon in pove\xc4\x8dal \xc5\xa1tevilo \xc4\x8dlanov\xc2\xa0\xc2\xbbde facto\xc2\xab\xc2\xa0, toda ne tudi\xc2\xa0\xc2\xbbde jure\xc2\xab, na 90. To je storil njegov nasledni Pavel VI. s konstitucijo Romano Pontifici eligendo z dne 1. novembra 1975, s katero je razdelil kardinale na kardinale volivce in nevolivce, dolo\xc4\x8div\xc5\xa1i, da kardinali prenehajo biti volivci , ko dopolnijo 80 let \xc5\xbeivljenja. \xc5\xa0tevilo izbornikov je omejil na 120 \xc4\x8dlanov, a \xc5\xa1tevilo neizbornikov je bilo odvisno o \xc5\xa1tevilu tistih, ki so bili starej\xc5\xa1i od 80 let._NEWLINE_Kardinali udejanjajo skupno suvereno oblast le za \xc4\x8dasa sedisvakance, torej v \xc4\x8dasu, ko je izpraznjen sveti sede\xc5\xbe po pape\xc5\xbeevi smrti do izvolitve njegovega naslednika. Ta oblast je omejena \xc5\xa1e s tem, da ne smejo uvajati novosti: Sede vacante nihil innovetur. Kardinalski zbor se zbira med pape\xc5\xbeevim \xc5\xbeivljenjem ob njegovi izvolitvi, kadar mu izra\xc5\xbeajo vo\xc5\xa1\xc4\x8dila, ob njegovi obletnici ali ob velikem prazniku, ali kadar so posebna sre\xc4\x8danja, kot je na primer konzistorij, na katerem pape\xc5\xbe imenuje nove kardinale._NEWLINE_Zgodovina je zabele\xc5\xbeila kardinalske zbore, na katerih je bilo \xc5\xbeivahno kot na dana\xc5\xa1njih skup\xc5\xa1\xc4\x8dinskih razpravah. To se je dogajalo zlasti v visokem srednjem veku, ko so bili konzistoriji mnogo bolj pogosti, a kardinali so zahtevali zase ve\xc4\x8dja pooblastila zlasti pod vplivom raznih vladarjev. Znano je, da sta med zahodnim razkolom obstajala dva kardinalska zbora, a po njuni zdru\xc5\xbeitvi \xe2\x80\x93 ko so kardinali skupno izvolili novega protipape\xc5\xbea, je Cerkev imela celo tri pape\xc5\xbee, vsakega z lastnim kardinalskim zborom. Temu nenaravnemu stanju je napravil konec Konstan\xc5\xa1ki koncil, ki je pod vodstvom cesarja Sigismunda Luksembur\xc5\xa1kega dosegel odpoved ali odstavitev vseh treh, ter pod vplivom konciliarizma izvolil novega \xe2\x80\x93 tokrat edinega \xe2\x80\x93 pape\xc5\xbea._NEWLINE_Leon X. je tem demokrati\xc4\x8dnim te\xc5\xbenjam napravil konec, ko je izvr\xc5\xa1il neke vrste dr\xc5\xbeavni udar 1517; ni se posvetoval z nikomer, \xc5\xa1e najmanj s kardinalskim zborom: imenoval je naenkrat 31 kradinalov namesto prej\xc5\xa1njih, ki niso hoteli sprejeti sklepov florentinskega vesoljnega cerkvenega zbora. Poudaril je, da kardinali, \xc4\x8deprav volijo pape\xc5\xbea, svoj visoki cerkveni polo\xc5\xbeaj dolgujejo le pape\xc5\xbeu. Kardinali so izgubili precej od svojega prej\xc5\xa1njega vpliva, vendar je \xc5\xa1e danes velik, \xc4\x8deprav se izra\xc5\xbea na druge na\xc4\x8dine.\n_START_SECTION_\nSedanjost\n_START_PARAGRAPH_\nDrugi vatikanski koncil na novo ovrednotil slu\xc5\xbebo \xc5\xa1kofov \xe2\x80\x93 ne pa tudi kardinalov. Zato je Pavel VI. v nagovoru 28. junija 1967 poudaril, kako pomemben je kardinalski zbor za \xc5\xbeivljenje Cerkve. Znotraj kardinalskega zbora pape\xc5\xbe izbira dr\xc5\xbeavnega tajnika, prefekte rimskih kongregacij, predsednike svetov in komisij, odposlance, ki jih po\xc5\xa1ilja v tujino , da ga predstavljajo na kakem sre\xc4\x8danju, posebne odposlance itd. Dol\xc5\xbenost kardinalov je, da sodelujejo v delu kongregacij, svetov in komisij kurije. Kardinalska \xc4\x8dast je dosmrtna, \xc4\x8deprav se je dogajalo, da so jo nekateri izgubili. Tako je na primjer za \xc4\x8dasa pontifikata Pija XI. kardinal Billot izgubil kardinalski naslov in je ponovno postal navaden redovnik o\xc4\x8de Billot iz Dru\xc5\xbebe Jezusove. Kardinal Billot je moral dati ostavko na mesto v kardinalskem zboru zaradi nestrinjanja s pape\xc5\xbeem glede primernosti obsodbe francoske katoli\xc5\xa1ke akcije.'