b'\n_START_ARTICLE_\nGrad Krapina\n_START_PARAGRAPH_\nGrad Krapina se je kot srednjeve\xc5\xa1ka mogo\xc4\x8dna trdnjava nahajal na severovzhodni vzpetini nad sedanjim mestom Krapina v Hrva\xc5\xa1kem Zagorju. Poru\xc5\xa1il se je v 18. stoletju. Do njegovih ru\xc5\xa1evin je mogo\xc4\x8d dostop iz glavne mestne ulice po Starogradski ulici. Od velikega grajskega kompleksa je ohranjena le ena zgradba, v kateri je stalna razstava\xc2\xa0\xc2\xbbHrva\xc5\xa1ko srednjeve\xc5\xa1ko bansko in saborsko mesto Krapina\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nGrad ali utrdba Krapina se v zgodovinskih virih prvi\xc4\x8d omenja leta 1330 kot castrum Crapuna, ko je bil njen lastnik Peter Gising. \xc4\x8ceprav se grad prvi\xc4\x8d omenja \xc5\xa1ele v 14. stoletju, zgodovinarji menijo, da je bil zgrajen sredi 13. stoletja. Hrva\xc5\xa1ki zgodovinar Drago Mileti\xc4\x87 meni , da je nastal po letu 1247, saj je tega leta ogrski kralj B\xc3\xa9la IV. v neki listini dovolil Farka\xc5\xa1u, sinu zagorskega \xc5\xbeupana Toma\xc5\xbea \xe2\x80\x9cde Zagoria\xe2\x80\x9d, dovolil, da si zgradi lastne gradove. Po \xc4\x90uru Szabo, pa naj bi bil grad Krapina zgrajen pred letom 1222, ko se omenja \xc5\xbeupanija\xc2\xa0\xc2\xbbde Crapuna\xc2\xab, ki je gotovo imela svoj grad. Sam kraj pa se v listina prvi\xc4\x8d omenja za \xc4\x8dasa kralja Bele III. leta 1193._NEWLINE__NEWLINE_V 13. stoletju se grad omenja pod ob\xc4\x8dim imenom\xc2\xa0\xc2\xbbcastrum Zagoria, Zaguria in Zeghuria\xc2\xab. Na tem gradu je v \xc4\x8dasu tatarskega navala bival neki Andronik sin Andreja iz plemena K\xc3\xa1darkaluza, ki se je bojeval proti Ptujskim gospodom. 1248 je z gradom upravljal sam ban \xc5\xa0tefan Baboni\xc4\x87, ki je leta 1454 postal kapetan \xc5\xa0tajerske. Leta 1262 je kralj Bela IV. podaril posest zagorskega gradu (castri Zaguria) nekemu Ivanu sinu Ivana, verjetno gre za sina Ivana Gisinga. Po Gisingih po letu 1330 je bil grad in gospo\xc5\xa1\xc4\x8dina v rokah ogrskega kralja Ludvika I. kot kraljevski grad pod upravo banov ali kraljevih kastelanov. Leta 1347 kralj Ludvik I. podeli Krapini tr\xc5\xa1ke pravice in odnose do gradi\xc5\xa1\xc4\x8dana v gradu. Leta 1353 je upravljal s krapinskim gradom slavonski ban \xc5\xa0tefan, mlaj\xc5\xa1i brat kralja Ludvika. V listinah pa lahko natan\xc4\x8dneje sledimo zgodovini gradu in gospo\xc5\xa1\xc4\x8dine od oktobra leta 1397, ko je ogrski kralj Sigismund Luksembur\xc5\xa1ki podaril celjskemu grofu Hermanu II. celotno Zagorsko grofijo in utrdbe in gradove v njej, me njimi tudi Krapino. Grad Krapino je za svoj sede\xc5\xbe v letih okoli 1422 imel Friderik II. z \xc5\xbeeno Elizabeto grofico Frankopansko. V posesti Celjskih je ostal do izumrtja zadnjega Celjana po mo\xc5\xa1ki liniji Ulrika II. leta 1456. Celjski so na gradu imeli svoje kastelane, vendar so se na gradu kot upravnem sredi\xc5\xa1\xc4\x8du svoje zagorske posesti tudi ve\xc4\x8dkrat zadr\xc5\xbeevali in na njem izdajali listine. Herman II. je tako na tem gradu izdal ve\xc4\x8d darilnih listin (za samostan Pleterje 1427 in 1433, za samostan \xc5\xbdi\xc4\x8de 1429); knez Ulrik pa leta 1455 darilno listino za pavlinski samostan v Lepoglavi._NEWLINE__NEWLINE_Po izumrtju Celjskih gospostvo in grad Krapina kraj\xc5\xa1i \xc4\x8das posedovala vdova kneginja Katarina Brankovi\xc4\x87, ki pa ga je kmalu prodala Janu Vitovcu, ki ga je ogrski kralj Vladislav posmrtni postavil za bana in glavnega kapitana hrva\xc5\xa1ke vojske. Po smrti kralja Vladislava in ko del mad\xc5\xbearskih magnatov, med njimi tudi Vitovec, za kralja izberejo cesarja Maksimilijana I. Habsbur\xc5\xa1kega mu ta kot ogrski kralj potrdi posest in grad Krapino (geslos Kreppin) s pravico da ga odkupi. Po uveljavitvi kralja Matija Korvin leta 1463 je Vitovec na strani novega kralja in obdr\xc5\xbei grad in posest Krapina. Po smrti ga v Krapini za kratek \xc4\x8das nasledita sinova Jurij in Ivan. Po prestopu Viljema Vitovca grofa zagorskega na stran cesarja ogrski kralj Matija Korvin obto\xc5\xbei njuna brata, da sta bila tajna zaveznika nem\xc5\xa1kega cesarja Maksimilijana I. Habsbur\xc5\xa1kega in ju obto\xc5\xbei izdajstva, in jima grad in posestvo, kot vsa druga, odvzame in podari svojemu nezakonskemu sinu Ivanu Korvinu, ki 1504 umre, edini sin pa leta 1506._NEWLINE__NEWLINE_Vdova Beatrica Frankopanska se v drugo poro\xc4\x8di s knezom Georgom Brandebur\xc5\xa1kim, ki leta 1514 postane lastnik Kostela. Ta ga leta 1523 proda hrva\xc5\xa1kemu plemi\xc4\x8du banu Jajca Petru Keglevi\xc4\x87u Bu\xc5\xbeimskemu skupaj z gradom Kostel za 13.000 forintov. Hrva\xc5\xa1ka plemi\xc5\xa1ka dru\xc5\xbeina Keglevi\xc4\x87 iz Bu\xc5\xbeima je na gradu Krapina tako na\xc5\xa1la enega svojih novih sede\xc5\xbeev za cela stoletja, potem ko je morala pred Turki zapustiti svoje posesti v Bosni v okolici Biha\xc4\x87a. \xc5\xbde naslednje leto pa Keglevi\xc4\x8d polovico tega imetja proda Mihaelu Imbrekovi\xc4\x8du (Imbrefy), ki po delitvi celote prevzame gospostvo in grad Krapino. Po smrti slednjega se njegova vdova poro\xc4\x8di z Vukom Frankopanom Brinjskim, ki leta 1534 prevzame posest Krapine. Leta 1536 grad podeduje Luka Sekelj iz Ormo\xc5\xbea. Kasneje so Keglevi\xc4\x8di pridobili polovico gradu nazaj in bili v sporih polnih 50 let z dru\xc5\xbeino Sekelj. Leta 1610 je Friderik Sekelj svojo polovico Krapine predal Keglevi\xc4\x87em._NEWLINE__NEWLINE_Keglevi\xc4\x87i ostanejo lastniki posesti Krapine vse do konca 19. stoletja, ko zadnji Keglevi\xc4\x87 gospostvo proda baronu Lichtenbergu. \xc5\xbde konec 17. stoletja Keglevi\xc4\x87i gradu ve\xc4\x8d ne uporabljajo in trdnjava Krapina se do konca 18. stoletja spremeni v ru\xc5\xa1evine.'