b'\n_START_ARTICLE_\nMetrika FLRW\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xa9trika FLRW (Fridman-Lema\xc3\xaetre-Robertson-Walkerjeva metrika) je eksaktna re\xc5\xa1itev Einsteinovih relativisti\xc4\x8dnih ena\xc4\x8db polja v splo\xc5\xa1ni teoriji relativnosti. Opisuje enostavno povezano, homogeno, izotropno \xc5\xa1irjajo\xc4\x8de ali kr\xc4\x8dajo\xc4\x8de se Vesolje, povezano po poti, ne pa nujno enostavno povezano. Sama splo\xc5\xa1na oblika metrike sledi iz geometri\xc4\x8dnih zna\xc4\x8dilnosti homogenosti in izotropnosti, Einsteinove ena\xc4\x8dbe polja so potrebne le za izpeljavo skalirnega faktorja velikosti Vesolja kot funkcije \xc4\x8dasa. Metriko v razli\xc4\x8dnih virih razli\xc4\x8dno poimenujejo. Na primer: Fridman-Robertson-Walker (FRW), Robertson-Walker (RW), Fridman-Lema\xc3\xaetre (FL) ali Fridman (F). Ta model se v\xc4\x8dasih imenuje standardni model sodobne fizikalne kozmologije, \xc4\x8deprav je ta opis povezan tudi s kasnej\xc5\xa1im razvojem modela \xce\x9bCDM._NEWLINE_Metriko so neodvisno razvili Aleksander Aleksandrovi\xc4\x8d Fridman, Georges Lema\xc3\xaetre, ter Howard Percy Robertson in Arthur Geoffrey Walker v 1920-ih in 1930-ih. Ve\xc4\x8dina sodobne fizikalne kozmologije temelji na metriki FLRW, vsaj v prvem pribli\xc5\xbeku.\n_START_SECTION_\nPoimenovanje in zgodovina odkritja\n_START_PARAGRAPH_\nGlavne rezultate je prvi izpeljal Aleksander Aleksandrovi\xc4\x8d Fridman leta 1922 in 1924. Svoje rezultate je objavil v tedanji presti\xc5\xbeni fizikalni reviji Zeitschrift f\xc3\xbcr Physik, vendar so ostali ve\xc4\x8dinoma nezapa\xc5\xbeeni. Fridman je bil v stiku z Eisnteinom, ki je v imenu revije deloval kot znanstveni razsodnik Fridmanovega dela. S\xc4\x8dasoma je Einstein priznal pravilnost Fridmanovih izra\xc4\x8dunov, ni pa cenil fizikalnega pomena Fridmanovih napovedi. Ker je Einstein v svojih ena\xc4\x8dbah polja prek \xce\x9b-\xc4\x8dlena zaradi nestabilnosti osnovnih re\xc5\xa1itev gradil na stacionarnemu modelu Vesolja, so bili Fridmanovi rezultati zanj najprej celo opore\xc4\x8dni. Verjetno prvega Fridmanovega \xc4\x8dlanka niti ni prebral. Reviji je tudi poslal prito\xc5\xbebo, da so\xc2\xa0\xc2\xbbrezultati v zvezi z nestacionarnim svetom sumljivi.\xc2\xab\xc2\xa0V resnici so bili pravilni in modeli so bili matemati\xc4\x8dno veljavni. Po Einsteinovem strinjanju, da so Fridmanove dinami\xc4\x8dne re\xc5\xa1itve sicer pravilne, je \xc5\xa1e naprej vztrajal pri tem, da so znanstveno nepomembne. Fridman je leta 1925 po hudi bolezni, verjetno tifusu, umrl v deliriju in ni mogel ve\xc4\x8d resneje izpodbijati ukoreninjeno prepri\xc4\x8danje o nespremenljivem Vesolju._NEWLINE_Fridmanovo delo o splo\xc5\xa1ni teoriji relativnosti se na prvi pogled zdi mogo\xc4\x8de prehitro. Pred tem je ve\xc4\x8dinoma raziskoval na podro\xc4\x8dju teoreti\xc4\x8dne hidromehanike in dinami\xc4\x8dne meteorologije. Njegova prisvojitev splo\xc5\xa1ne teorije relativnosti je bila zelo intenzivna in nadvse plodna. Skupaj s fizikom in geofizikom Frederiksom (1885\xe2\x80\x931944) si je zadal osnovno delo\xc2\xa0\xc2\xbbOsnove teorije relativnosti\xc2\xab\xc2\xa0v katerem je \xc5\xbeelel\xc2\xa0\xc2\xbbdokaj strogo iz logi\xc4\x8dnega stali\xc5\xa1\xc4\x8da\xc2\xab\xc2\xa0predstaviti osnove tenzorskega ra\xc4\x8duna, mnogorazse\xc5\xbene geometrije, elektrodinamike, posebnega in splo\xc5\xa1nega na\xc4\x8dela relativnosti. Fridman je kot matematik odkrito priznal, da svojih modelov ne more dokazati:\xc2\xa0\xc2\xbbVse to naj zaenkrat velja kot zanimivost, ki je z nezadostnim astronomskim eksperimentalnim gradivom \xc5\xa1e ni mogo\xc4\x8de zanesljivo podpreti.\xc2\xbb Po Foku je v Fridmanovem pristopu k teoriji relativnosti prevladovala stroga matemati\xc4\x8dna pot:\xc2\xa0\xc2\xbbFridman je ve\xc4\x8dkrat dejal, da je njegovo po\xc4\x8detje nakazovanje mo\xc5\xbenih re\xc5\xa1itev Einsteinovih ena\xc4\x8db in nato naj fiziki po\xc4\x8dnejo s temi odlo\xc4\x8ditvami kar \xc5\xbeelijo\xc2\xab._NEWLINE_Leta 1927 je Georges Lema\xc3\xaetre neodvisno pri\xc5\xa1el do podobnih rezultatov kot Fridman in jih objavil v manj znani reviji Annales de la Soci\xc3\xa9t\xc3\xa9 Stientifique de Bruxelles. Ni poznal Fridmanovega dela. Einstein mu je na 5. Solvayjevem kongresu v Bruslju povedal za Fridmanovo delo in tudi njegovo delo zavrnil kot fizikalno nesprejemljivo. Hubble je leta 1929 eksperimentalno potrdil nestacionarnost Vesolja z odkritjem odvisnosti rde\xc4\x8dega premika galaksij od njihove razdalje. Lema\xc3\xaetreovo delo so razen Einsteina drugi opazili, \xc5\xa1e posebej Eddington, in so med letoma 1930 in 1931 njegov \xc4\x8dlanek prevedli v angle\xc5\xa1\xc4\x8dino, ter ga objavili v reviji Monthly Notices of the Royal Astronomical Society. Lema\xc3\xaetre je \xc5\xa1el \xc5\xa1e naprej od Fridmana in ugotovil, da splo\xc5\xa1na teorija relativnosti poleg nestacionarnosti Vesolja nakazuje tudi njegov nastanek. Poznal je proces radioaktivnega razpadanja in razmi\xc5\xa1ljal, da se je v podobnem procesu \xe2\x80\x93 prarazpadu v veliko ve\xc4\x8djem merilu rodilo Vesolje. Za\xc4\x8detno stanje je sam imenoval\xc2\xa0\xc2\xbbprvobitni atom\xc2\xab\xc2\xa0\xe2\x80\x93 praatom in je s tem kot prvi podal opis modela prapoka. Pomislil je tudi, da so kozmi\xc4\x8dni \xc5\xbearki, ki jih zaznavajo, morda ostanki tak\xc5\xa1nega razpada, kar nakazuje tudi neko vrsto prasevanja, vendar bi imelo precej druga\xc4\x8den fizikalni pomen._NEWLINE_Howard Percy Robertson in Arthur Geoffrey Walker sta problem raziskovala naprej v 1930-ih. Leta 1935 sta strogo dokazala, da je metrika FLRW edina na prostor-\xc4\x8dasu, ki je prostorsko homogena in izotropna. To je geometrijski rezultat in ni zvezan posebej z ena\xc4\x8dbami splo\xc5\xa1ne teorije relativnosti, ki sta jih vedno privzemala Fridman in Lema\xc3\xaetre._NEWLINE_Ker sta dinamiko metrike FLRW izpeljala Fridman in Lema\xc3\xaetre, znanstveniki zunaj ZDA velikokrat opu\xc5\xa1\xc4\x8dajo imeni Robertsona in Walkerja. Na drugi strani ameri\xc5\xa1ki fiziki velikokrat imenujejo metriko preprosto kar\xc2\xa0\xc2\xbbRobertson\xe2\x80\x93Walker\xc2\xab. Polno ime pa se rabi najve\xc4\x8dkrat. Metrika se velikokrat imenuje Robertson-Walkerjeva, ker sta dokazala njene splo\xc5\xa1ne zna\xc4\x8dilnosti, in jo razlikujejo od Fridman-Lema\xc3\xaetreovih modelov, posebnih re\xc5\xa1itev za , ki privzemajo, da so edini prispevki napetostno-energijskemu tenzorju za snov temna snov (\xc2\xbbprah\xc2\xab), sevanje in kozmolo\xc5\xa1ka konstanta.'