b'\n_START_ARTICLE_\nPierre Choderlos de Laclos\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nLaclos se je rodil leta 1741 v Amiensu v bogati me\xc5\xa1\xc4\x8danski dru\xc5\xbeini. \xc5\xa0olal se je na voja\xc5\xa1ki akademiji in postal \xc4\x8dastnik v voja\xc5\xa1ki vojski. Bil je prostozidar, \xc5\xa1tejejo ga tudi za izumitelja topovske granate. Leta 1779 je dobil idejo za roman Nevarna razmerja, zaprosil za \xc5\xa1estmese\xc4\x8dni dopust iz vojske in dokon\xc4\x8dal roman. \xc5\xa0kandal, ki ga je spro\xc5\xbeil izid romana, je bil povod za odpust iz vojske. Laclos je takrat za\xc4\x8del politi\xc4\x8dno kariero, postal je tajnik in svetovalec Filipa Orleanskega, o\xc4\x8deta poznej\xc5\xa1ega francoskega kralja Ludvika Filipa I. Med revolucijo sta se oba pridru\xc5\xbeila jakobincem, vendar je Filip kon\xc4\x8dal pod giljotino, Laclos pa v zaporu. Pozneje se je pridru\xc5\xbeil Napoleonovi vojski, dobil \xc4\x8din generala. Umrl je med vojskovanjem v Italiji, verjetno zaradi gri\xc5\xbee.\n_START_SECTION_\nNevarna razmerja\n_START_PARAGRAPH_\nGre za pisemski roman, Laclos se je po eni strani zgledoval po Rousseaujevi Juliji, katere junaki so izrazito \xc4\x8disti, moralni in dobri, po drugi strani mu je bilo za zgled povsem nasprotno razmi\xc5\xa1ljanje De Sada. Podati je hotel \xc4\x8dim bolj ve\xc4\x8dplastno sliko stanja v francoski plemi\xc5\xa1ki dru\xc5\xbebi pred revolucijo. Glavna junaka zgodbe sta markiza de Merteuil in vikomt de Valmont, sicer nekdanja ljubimca. Oba \xc5\xbeivita po na\xc4\x8delih libertinstva, brez upo\xc5\xa1tevanja kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih moralnih zakonov. Vikomt de Valmont se trudi zapeljati poro\xc4\x8deno, krepostno in nedostopno Madame de Tourvel, ki \xc5\xbeivi pri njegovi teti, ker je njen mo\xc5\xbe slu\xc5\xbebeno odsoten. Isto\xc4\x8dasno se Markiza de Merteuil trudi pokvariti mlado C\xc3\xa9cile de Volanges, ki je zaro\xc4\x8dena z markizinim biv\xc5\xa1im ljubimcem. Prav ta ljubimec je Markizo  zapustil z odlo\xc4\x8ditvijo, da se ho\xc4\x8de moralno pobolj\xc5\xa1ati, za Markizo pa je to bilo poni\xc5\xbeanje. Poskrbi, da se C\xc3\xa9cile zaljubi v drugega mo\xc5\xa1kega z imenom Danceny, Markiza in Vikomt pa se pretvarjata, da to skrivno razmerje podpirata. Markiza predalaga vikomtu, naj zapelje C\xc3\xa9cile in se tako ma\xc5\xa1\xc4\x8duje njenemu biv\xc5\xa1emu ljubimcu. Vikomt to zavrne kot prelahko nalogo in se \xc5\xa1e naprej posve\xc4\x8da zapeljevanju Madame de Tourvel. Markiza obljubi vikomtu, da bo z njim pre\xc5\xbeivela no\xc4\x8d, \xc4\x8de prinese dokaz, da je spal z Madame de Tourvel. Vmes ugotovi, da je C\xc3\xa9cilina mama pisala Madame de Tourvel o njegovem slabem ugledu, ma\xc5\xa1\xc4\x8duje se tako, da zapelje C\xc3\xa9cile, Markiza pa si za ljubimca vzame Dancenyja. Med osvajanjem se vikomt resni\xc4\x8dno zaljubi v Madame de Tourvel. Ljubosumna Markiza ga pretenta, da jo zapusti, Vikomt pa ji razkrije, da je uredil, da se Danceny in C\xc3\xa9cile spet pove\xc5\xbeeta. Jezna Markiza razkrije Dancenyju, da je vikomt zapeljal C\xc3\xa9cile. Danceny in Vikomt se zaradi tega dvobojujeta in vikomt je smrtno ranjen. Pred smrtjo izro\xc4\x8di Dancenyju pisma, ki dokazujejo, da C\xc3\xa9cile ni bila povsem naivna zapeljanka, kar uni\xc4\x8di njen ugled. Umakne se na de\xc5\xbeelo, kjer zboli za kozami, ki ji iznakazijo obraz. V spletu ob\xc5\xbealovanja in krivde zboli in umre tudi nedol\xc5\xbena Madame de Tourvel. One\xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8dena C\xc3\xa9cile se vrne v samostan. Zgodbo romana vodijo pisma med markizo in vikomtom, pisma njunih "\xc5\xbertev" in ostalih dodajajo zgodbi globino.\n_START_SECTION_\nOdmev Nevarnih  razmerij\n_START_PARAGRAPH_\nOb izidu je roman v Franciji povzro\xc4\x8dil velik \xc5\xa1kandal, saj je je bilo prvi\xc4\x8d na ekspliciten na\xc4\x8din orisana pokvarjenost plemstva. Bralci so ves \xc4\x8das ugibali, katere ljudi v resni\xc4\x8dnem \xc5\xbeivljenju  predstavljajo junaki. Literarna javnost romana ni cenila, o\xc4\x8ditala mu je neizvirnost. Kritiki so Laclosu o\xc4\x8ditali, da sploh ne pozna pari\xc5\xa1kega plemstva, da je preve\xc4\x8d pod vplivom klasicisti\xc4\x8dne dramatike (konkretno naj bi v njegovem romanu nastopali "Racinovi junaki, zaprti v pala\xc4\x8do"), nelogi\xc4\x8dnost dejanj njegovih junakov in da kopira Richardsona in Rousseauja. Pomen Laclosa je spoznal \xc5\xa1ele Stendhal, ki je hvalil njegov slog, vsebino in psiholo\xc5\xa1ko prepri\xc4\x8dljivost njegovih romanov. S sodobnega stali\xc5\xa1\xc4\x8da je roman za literarno zgodovino zanimiv zaradi svojega dvojnega uvoda, slogovne ve\xc4\x8dplastnosti (polifonija), metaliterarnosti. Slogovna ve\xc4\x8dplastnost se ka\xc5\xbee predvsem v slogovnih razlikah med dopisovalci, njihov slog izdaja njihov zna\xc4\x8daj, karakter in izobrazbo (markiza in vikomt bereta in v pismih citirata sodobno literaturo, npr. Rousseauja, Madame Tournel pa klasi\xc4\x8dno, npr. Racina). Laclos ponuja realno, kompleksno podobo svojega stoletja, tj. stoletja razsvetljenstva, ki je mnogo razmi\xc5\xa1ljalo tudi o \xc4\x8dlovekovi temni plati in nemoralnosti. Nevarna razmerja so bila tudi izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za pomembno literarno razpravo 20. stoletja, Tzvetan Todorov, bolgarsko-francoski literarni teoretik, je na podlagi zgodbe oblikoval teorijo pripovedi z naslovom Litt\xc3\xa9rature et signification (fr. Literatura in pomen).\n_START_SECTION_\nO vzgoji deklet\n_START_PARAGRAPH_\nV privatnem \xc5\xbeivljenju je Laclos veljal za vzornega o\xc4\x8deta dveh h\xc4\x8dera, razmi\xc5\xa1ljal in pisal pa je tudi o \xc5\xbeenski izobrazbi na splo\xc5\xa1no, kar je bila aktualna tema v njegovem \xc4\x8dasu. Leta 1783 je izdal delo, sestavljeno iz dveh traktatov, z naslovom O \xc5\xbeenskah in njihovi izobrazbi. V prvem, ki ga je pisal \xc5\xa1e kot \xc5\xa1e nestar\xc5\xa1, ironi\xc4\x8dno razpravlja o vzgoji \xc5\xbeensk, v drugem pa poudari, da bi bilo treba deklice \xc5\xa1olati povsem enako kot fante, jih u\xc4\x8diti "mo\xc5\xa1ke" predmete, kot so zgodovina, matematika ali zemljepis. Ponekod ga ozna\xc4\x8dujejo celo kot feministi\xc4\x8dnega avtorja, kar utemeljujejo z vsebino Nevarnih razmerij. Markiza de Merteuil nekje zapi\xc5\xa1e, da je, \xc4\x8de je hotela pre\xc5\xbeiveti v svetu mo\xc5\xa1kih, morala biti dvakrat pametnej\xc5\xa1a. Tudi sicer je markiza inteligentnej\xc5\xa1a in spretnej\xc5\xa1a v uporabi jezika kot vikomt. Na primeru C\xc3\xa9cile so pokazane slabe posledice samostanske (tradicionalne dekli\xc5\xa1ke) vzgoje.\n_START_SECTION_\nLaclos in Slovenci\n_START_PARAGRAPH_\nRoman Nevarna razmerja je v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino prevedla Radojka Vran\xc4\x8di\xc4\x8d leta 1963. 1978 je iz\xc5\xa1el pod enakim naslovom pisemski roman Jo\xc5\xbeeta Javor\xc5\xa1ka o aktualni slovenski kulturni sceni in vzbudil polemi\xc4\x8dne odzive ter ponatise, 2001 pa knjiga Bojana Po\xc5\xbeara Nevarna razmerja sle\xc4\x8dene Slovenije na temo slovenske estrade. Na Laclosa namiguje tudi naslov pisemskega romana Navadna razmerja (1889) Petra Kol\xc5\xa1ka in Brine \xc5\xa0vigelj.'