b'\n_START_ARTICLE_\nBazilij Veliki\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nBazilij je eden od \xc5\xa1tirih velikih vzhodnih cerkvenih o\xc4\x8detov in med njimi zavzema prvo mesto. Poleg prijatelja svetega Gregorja Nazian\xc5\xa1kega in rodnega brata svetega Gregorja iz Nise tvori Bazilij skupino treh velikih Kapado\xc4\x8danov. Rodil se je leta 329 v pobo\xc5\xbeni in plemeniti dru\xc5\xbeini v Cezareji v Kapadokiji. Zanj gotovo velja, da je\xc2\xa0\xc2\xbbkri mu\xc4\x8dencev seme novih kristjanov\xc2\xab, kakor se je izrazil Tertulijan. Kljub temu, da se je Bazilij rodil v \xc4\x8dasu, ko je \xc5\xbee bila kr\xc5\xa1\xc4\x8danska vera uradno dovoljena, pa je njegova babica sveta Makrina starej\xc5\xa1a nanj prena\xc5\xa1ala izkustvo preganjanja v \xc4\x8dasu cesarja Maksimina Daja. Takrat je mu\xc4\x8deni\xc5\xa1ko smrt pretrpel tudi njegov ded po materini strani. Bazilijev o\xc4\x8de Bazilij Starej\xc5\xa1i je bil ugleden u\xc4\x8ditelj (retor), mati pa je skrbela za resno versko vzgojo svojih desetih otrok. Cerkev je, poleg Bazilija, \xc5\xa1e tri od njih razglasila za svete: svetega Gregorja iz Nise, svetega Petra, \xc5\xa1kofa v Sebasti in sveto Makrino, ustanoviteljico vzhodnega \xc5\xbeenskega redovni\xc5\xa1tva._NEWLINE_Bazilij se je najprej \xc5\xa1olal v doma\xc4\x8di Cezareji, nato v Carigradu in nazadnje \xc5\xa1e v Atenah. Tam je s svojim so\xc5\xa1olcem Gregorijem Nazian\xc5\xa1kim navezal globoko prijateljstvo, ki je trajalo vse \xc5\xbeivljenje. V gr\xc5\xa1ki prestolnici se je Bazilij izobrazil o vseh tedanjih vedah in si pridobil izvrstno znanje. Toda \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko znanje ga ni zadovoljilo. Po nekaj letih se je vrnil v Cezarejo. Tam se je oklenil svojega znanja in postal u\xc4\x8ditelj retorike. Prijala mu je \xc4\x8dlove\xc5\xa1ka \xc4\x8dast in slava. Nanj pa je vplivala njegova starej\xc5\xa1a sestra, ki mu je prikazala ni\xc4\x8devost \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih \xc4\x8dasti in ga navdu\xc5\xa1ila za iskanje ve\xc4\x8dne modrosti. Tako je zrasla njegova odlo\xc4\x8ditev za Kristusa. Odslej je hotel \xc5\xbeiveti le za Kristusa v skladu z evangelijem. Prejel je zakrament svetega krsta. Za tem se je odpravil na pot po pustinjah Egipta, Palestine, Sirije in Mezopotamije, da bi se u\xc4\x8dil od raznih pu\xc5\xa1\xc4\x8davnikov. Uvajal se je v asketsko \xc5\xbeivljenje in postal gore\xc4\x8d posnemovalec pu\xc5\xa1\xc4\x8davnikov._NEWLINE_Ob vrnitvi domov je razdelil svoje imetje reve\xc5\xbeem. Ko je spet od\xc5\xa1el v samoto, so se mu pridru\xc5\xbeili \xc5\xa1e drugi asketi. Tako je Bazilij ustanovil samostansko skupnost. Iz te prve skupnosti so se kasneje razvile \xc5\xa1e druge, tudi v daljni okolici. V tem \xc4\x8dasu so nastala Redovna pravila, ki so jih kasneje sprejeli skoraj vsi menihi na Vzhodu._NEWLINE_Cezarejski metropolit Evzebij je Bazilija pridobil za obrambo zoper arijance, ki so takrat ogro\xc5\xbeali Kapadokijo. V duhovnika ga je posvetil leta 364. Po Evzebijevi smrti (370) pa je Bazilij zasedel mesto metropolita, pod \xc4\x8digar jurisdikcijo je takrat spadalo okoli 50 \xc5\xa1kofov. Za\xc4\x8del je z izvajanjem reform. Posegel je tudi v prenovo liturgije (Bazilijeva liturgija) ter uvedel psalmov za javno rabo._NEWLINE_Bazilij je ljubil uboge, bolne in zapostavljene. Posebno ljubezen je gojil do gobavcev. V predmestju Cezareje je zgradil veliko oskrbovalnico, ki je kasneje dobila ime Bazilijada. To je bilo mesto v malem. V njem so za uboge skrbeli menihi. Po njegovem vzoru so tudi drugje po Kapadokiji zgradili podobne ustanove._NEWLINE_Kot zvest zagovornik nicejske veroizpovedi je moral Bazilij veliko pretrpeti od arijanskih \xc5\xa1kofov in posvetne oblasti, ki je bila naklonjena arijanizmu. Bil je pravzaprav edini katoli\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof na Vzhodu, ki je \xc5\xa1e kljuboval arijanskim pritiskom. Vsi ostali so bili po Atanazijevi smrti izgnani ali kako druga\xc4\x8de onemogo\xc4\x8deni. Znana Bazilijeva nasprotnika sta bila cesar Valens in njegov prefekt Modest. Cesar je po osebnem sre\xc4\x8danju z Bazilijem preklical odlok o izgnanstvu._NEWLINE_Bil je tudi velik delavec za edinost med Vzhodom in Zahodom, saj je imel stik z mnogimi vzhodnimi \xc5\xa1kofi in si dopisoval s pape\xc5\xbei ter jih vabil na obiske._NEWLINE_Bazilij je po mnogih naporih, strogem \xc5\xbeivljenju in hudi bolezni jeter umrl leta 379. Na njegovem pogrebu je bila tako velika mno\xc5\xbeica ljudi, da so nekateri v gne\xc4\x8di umrli._NEWLINE_Vzhodna cerkev se ga spominja 1. januarja, zahodna pa 2. januarja. Je zavetnik Kapadokije, Rusije, bolni\xc5\xa1kih delavcev, reformatorjev (izvajalcev raznih reform) in menihov. Njegove relikvije hranijo v cerkvi v moskovskem Kremlju. Njegovo ime pomeni\xc2\xa0\xc2\xbbkraljevski\xc2\xab. Ikonografija ga upodablja s \xc5\xa1kofovskimi insignijami, pogosto tudi z nadnaravnim ognjem ali belo golobico (kot simbolom Svetega Duha).\n_START_SECTION_\nO Sveti Trojici\n_START_PARAGRAPH_\nRazlo\xc5\xbeil in ustalil je pomen treh izrazov v zvezi s Sveto Trojico: bistvo (ousia), oseba (prosopon) in hipostaza (hypostasis). V Bogu je eno bistvo in tri hipostaze. V ozadju je kristolo\xc5\xa1ko in trinitari\xc4\x8dno vpra\xc5\xa1anje arijanizma, na katero je nicejski koncil odgovoril z izrazom\xc2\xa0\xc2\xbbhomousius\xc2\xab\xc2\xa0(enega bistva). V Sveti Trojici so tri osebe (prosopon) ali hipostaze, a vse tri osebe imajo eno samo bistvo. Kristus je zato enega bistva z O\xc4\x8detom, kakor pravi nicejska veroizpoved. O\xc4\x8de je izvorno bo\xc5\xbeanstvo; Sin in Sveti Duh sta iz njega. Sin je od vekomaj rojen iz O\xc4\x8deta. To rojstvo je netrpljivo. Za\xc4\x8detek tudi ni mi\xc5\xa1ljen \xc4\x8dasovno, ampak izvorno (arche oziroma principium). Sin od vekomaj izvira oziroma izhaja iz O\xc4\x8deta, je njegova podoba, nenehni bitni odsvit. Kakor je beseda podoba misli srca, tako je Sin (Logos) podoba O\xc4\x8deta. V svojem nauku o Sveti Trojici Bazilij poleg arijanizma zavrne \xc5\xa1e politeizem, judaizem ter sabelianizem. Njegova zasluga je, da so se pol-arijanci vrnili k pristnemu katoli\xc5\xa1kemu nauku.\n_START_SECTION_\nO Svetem Duhu\n_START_PARAGRAPH_\nKo je bilo razre\xc5\xa1eno kristolo\xc5\xa1ko vpra\xc5\xa1anje, se je pojavilo \xc5\xa1e pnevmatolo\xc5\xa1ko, o Svetem Duhu. Bazilij je v bogoslu\xc5\xbeje uvedel doksologijo, ki vklju\xc4\x8duje Svetega Duha. S tem naj bi Svetega Duha izena\xc4\x8dil z O\xc4\x8detom in Sinom, \xc4\x8desar koncil v Niceji \xc5\xa1e ni obravnaval. Vpra\xc5\xa1anje je razre\xc5\xa1il carigrajski koncil, ki je besedilu nicejske veroizpovedi dodal obrazec o Svetem Duhu. K temu je veliko pripomogel Bazilij z razvojem pnevmatolo\xc5\xa1kega nauka. V spisu O Svetem Duhu nasprotuje zmotnim pnevmatomahom ter iz Svetega pisma in izro\xc4\x8dila dokazuje, da Sveti Duh spada v red Bo\xc5\xbeje narave. Nekateri so mu o\xc4\x8ditali, da nikjer izrecno ne izjavi, da je Sveti Duh Bog, a to je bilo izredno modro dejanje, saj \xc4\x8das za tak\xc5\xa1no izjavo \xc5\xa1e ni bil zrel. Kakor Sinu, se tudi Svetemu Duhu pripisuje istost bo\xc5\xbeanstva, ista narava. Ve\xc4\x8dina vzhodnih o\xc4\x8detov skupaj z Bazilijem u\xc4\x8di, da Sveti Duh izhaja iz O\xc4\x8deta po Sinu. Iz O\xc4\x8deta ne izhaja na na\xc4\x8din rojevanja, ampak na na\xc4\x8din diha \xe2\x80\x93 kot duh. Sveti Duh je posve\xc4\x8devalec. Ko Bazilij razlaga dogodek Jezusovega krsta, pravi, da Sveti Duh ne prihaja v Sina, ampak prihaja iz Sina, vanj ne vstopa, ampak izstopa. Sveti Duh vpliva tudi na \xc4\x8dlovekov spoznavni doseg. Kolikor je \xc4\x8dlovek \xc4\x8dist, o\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8den grehov, je sposoben za zrenje Duha. Takrat je odprt za delovanje Svetega Duha, ki \xc4\x8dlovekovo spoznavno daljnose\xc5\xbenost pove\xc4\x8duje in ga pribli\xc5\xbeuje Bogu. \xc4\x8clovek v mo\xc4\x8di Svetega Duha vstopa v komunikacijo z neskon\xc4\x8dnim Bogom. Sveti Duh posve\xc4\x8duje, pobo\xc5\xbeanstvuje \xc4\x8dloveka.\n_START_SECTION_\nO duhovnem \xc5\xbeivljenju\n_START_PARAGRAPH_\nBazilij je izreden tudi v prakti\xc4\x8dnem uvajanju v duhovno \xc5\xbeivljenje. Veliko navodil daje v zvezi s pravo molitvijo, tihoto in notranjo zbranostjo. Duhovno \xc5\xbeivljenje poteka v skupnosti, ki mora biti po zgledu prvih kristjanov kakor ena du\xc5\xa1a in eno srce. Za\xc4\x8detnik bo zelo te\xc5\xbeko napredoval, \xc4\x8de ne bo imel dobrega duhovnega voditelja. Uvajanje v nebe\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenje se za\xc4\x8dne s krstom, prek evharistije in po Bo\xc5\xbeji besedi pa raste, se krepi in se vedno bolj bli\xc5\xbea cilju. Bazilij priporo\xc4\x8da dnevno prejemanje obhajila in premi\xc5\xa1ljevanje Svetega pisma. Pomembna je \xc5\xbeelja in prizadevanje za kreposti. Cilj tega prizadevanja je upodabljanje po evangeliju. Kristus je merilo prave kr\xc5\xa1\xc4\x8danske duhovnosti. Vernik mora gledati v ve\xc4\x8dne resni\xc4\x8dnosti in se ne ustavljati pri \xc4\x8dasnih. Da se delovanje ujema s smotrom, je potrebna vaja. V duhovnem \xc5\xbeivljenju gre za vajo (askesis) v evangeliju, ki jo uresni\xc4\x8dujemo z odmikom (anahoresis) od sveta. Ta odmik pa ni nujno telesen, vsekakor pa mora biti duhovna preselitev. Naravnost k Bogu vodi \xc4\x8dloveka spomin na Boga, ki je notranji Bo\xc5\xbeji glas, tehtnica oziroma merilo vesti. \xc5\xbdiveti je potrebno v skladu z vestjo, v kateri je Bog stalno navzo\xc4\x8d. Z Bogom se tako lahko sre\xc4\x8damo v samem sebi, zato je potrebno dobro (s)poznavanje samega sebe. V primeru stranpoti in zablode pa je potrebno spreobrnjenje (metanoia). To se mora zgoditi na ravni miselnosti. Po pravilnih usmerjanjih se \xc4\x8dlovek lahko ponovno vrne in se naravna na Boga. Pri vsem duhovnem \xc5\xbeivljenju pa je bistvenega pomena poni\xc5\xbenost; po vzoru Kristusa, ki je krotak in iz srca poni\xc5\xbeen.'