b"\n_START_ARTICLE_\nGensko prevajanje\n_START_PARAGRAPH_\nPrevajanje (translacija) RNK je proces, v katerem se dolo\xc4\x8deno zaporedje baz v molekuli sporo\xc4\x8dilne RNK (mRNK) med sintezo beljakovine prevede v zaporedje aminokislin v polipeptidu._NEWLINE_Informacijo o zapisu za dolo\xc4\x8deno beljakovino nosi DNK, in sicer v obliki linearnega zapisa baz (adenin, timin, gvanin, citozin). Ta informacija se prepi\xc5\xa1e v enoveri\xc5\xbeno mRNK, kjer je zapis podoben kot pri DNK, le da gre delno za druge nukleotide (adenin, uracil, gvanin, citozin). Beljakovine pa so sestavljene iz linearnega zaporedja aminokislin in nastanejo na osnovi mRNK. Tako gre nekako za dva razli\xc4\x8dna jezika zapisov, jezik nukleotidov v DNK in RNK ter jezik aminokislin v beljakovinah in informacijo je treba prevesti \xe2\x80\x93 zato se proces prepisa mRNK v aminokislinsko zaporedje imenuje prevajanje.\n_START_SECTION_\nOsnovni mehanizem\n_START_PARAGRAPH_\nSporo\xc4\x8dilna RNK prena\xc5\xa1a genetsko informacijo od kromosomov do ribosomov v obliki ribonukleinskega zapisa. Ribonukleotidi se s pomo\xc4\x8djo prevajalskega ustroja \xc2\xbbprevajajo\xc2\xab\xc2\xa0v obliki treh zaporednih nukleotidov, ki se imenuje kodoni. Vsak kodon zapisuje dolo\xc4\x8deno aminokislino. Na molekulah ribosomov se tako mRNA prepi\xc5\xa1e v dolo\xc4\x8deno zaporedje aminokislin. Ribosom sestoji iz ve\xc4\x8d sestavnih delov in vsebuje ribosomsko RNK ter beljakovine. V teh beljakovinskih \xc2\xbbtovarnah\xc2\xab\xc2\xa0se aminokisline zdru\xc5\xbeijo v beljakovine. Prena\xc5\xa1alna RNK (tRNK) so majne, nekodirajo\xc4\x8de verige RNK (74\xe2\x80\x9393 nukleotidov), ki prina\xc5\xa1ajo aminokisline na ribosome. tRNK vsebuje mesto, na katero je vezana aminokislina, in mesto, imenovano antikodon. Antikodon je ribonukleotidna trojica (triplet), ki opredeljuje aminokislino, ki jo doti\xc4\x8dna tRNA prena\xc5\xa1a._NEWLINE_Vezavo dolo\xc4\x8dene tRNA in aminokisline katalizira encim aminoacil-tRNA-sintetaza. Antikodon prena\xc5\xa1alne RNK definira, katera aminokislina se bo vezala nanjo. Produkt vezave tRNK in aminokisline je molekula aminoacil-tRNA. Le-ta potuje v notranjost ribosoma, kjer se na kodon sporo\xc4\x8dilne RNK ve\xc5\xbee dolo\xc4\x8dena prena\xc5\xa1alna RNK (kodon sporo\xc4\x8dilne RNK in antikodon prena\xc5\xa1alne RNK sta komplementarna). Aminokislina, vezana na tRNK, se porabi za sintezo beljakovine. Ko se nova aminokislina doda nastajajo\xc4\x8di polipeptidni verigi, se ribosom premakne po mRNK za en kodon proti 3'-koncu. Proces prevajanja zahteva velike koli\xc4\x8dine energije. Hitrost prevajanja je znatno ve\xc4\x8dja v evkariontskih celicah (najve\xc4\x8d 17\xe2\x80\x9321 aminokislin na sekundo) v primerjavi s prokariontskimi celicami (najve\xc4\x8d 6\xe2\x80\x939 aminokislin na sekundo).\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detna stopnja ali iniciacija\n_START_PARAGRAPH_\nV tej fazi nastopajo razli\xc4\x8dni elementi: a) sporo\xc4\x8dilna oziroma informacijska RNK (mRNK); b) mala in velika podenota ribosoma; c) iniciacijski faktorji (IF-1, IF-2 in IF-3); d) za\xc4\x8detna tRNK, na katero je vezan N-formil-metionin; e) gvanozin trifosfat (GTP). _NEWLINE_V \xc4\x8dasu ko na ribosomu ne poteka sinteza beljakovin, sta mala (30S) in velika (50S) podenota v t. i. dinami\xc4\x8dnem ravnovesju \xe2\x80\x93 podenoti se nenehno zdru\xc5\xbeujeta in lo\xc4\x8dujeta. To onemogo\xc4\x8da mRNK, da bi se vezala na malo podenoto. Na tem mestu nastopi iniciacijski faktor 3. IF-3 se ve\xc5\xbee na malo podenoto, s tem onemogo\xc4\x8di, da bi se podenoti ponovno zdru\xc5\xbeili in isto\xc4\x8dasno omogo\xc4\x8di, da se ve\xc5\xbee na mRNK. Pri vezavi ribosoma na mRNK je pomembno predvsem Shine-Dalgarnovo zaporedje, ki se pove\xc5\xbee s komplementarnimi nukleotidi v rRNK 16S. Nato se f-Met-tRNK ve\xc5\xbee na za\xc4\x8detni kodon (po navadi AUG), za kar je potreben IF-2 na katerega je vezan GTP. Startna tRNK se (za razliko od ostalih tRNK, ki se ve\xc5\xbeejo na mesto A) ve\xc5\xbee na mesto P. IF-1 nadalje oja\xc4\x8da disociacijo med malo in veliko podenoto ter onemogo\xc4\x8da, da bi se na mesto A vezale aminoacil tRNK. Nazadnje se IF-3 odcepi in omogo\xc4\x8di veliki podenoti, da se zdru\xc5\xbei z malo podenoto. GTP se hidrolizira v GDP in IF-2 ter IF-1 zapustita ribosom. Velika podenota se ve\xc5\xbee na malo in nastane iniciacijski kompleks 70S. _NEWLINE_Iniciacijo lahko na kratko povzamemo v treh korakih. Sprva se na ribosom ve\xc5\xbee mRNK, nato se startna tRNK ve\xc5\xbee na za\xc4\x8detni kodon in nazadnje se velika podenota pove\xc5\xbee z malo.\n_START_SECTION_\nPodalj\xc5\xa1evanje ali elongacija\n_START_PARAGRAPH_\nElongacijo lahko prav tako razdelimo na tri dele: vezava tRNK, peptidilni prenos in translokacija. Elementi, ki sodelujejo pri elongaciji: a) kompleks 70S; b) tRNK na katere so vezane aminokisline; c) elongacijski faktorji (EF-T, EF-Tu in EF-G); d) GTP._NEWLINE_Sprva se tRNK z aminokislino ve\xc5\xbee na mRNK, za to pa potrebuje pomo\xc4\x8d EF-Tu. Na EF-Tu je vezan GTP in skupaj s tRNK tvorijo tridelni kompleks. Ta kompleks vstopi v ribosom na mesto A, kjer se tRNK z antikodonom ve\xc5\xbee na ustrezen kodon mRNK. Ko kompleks vstopi na mesto A, se GTP pretvori v GDP in kompleks EF-Tu\xe2\x80\x94GDP se disociira. EF-T regenerira kompleks v EF-Tu\xe2\x80\x94GTP. Sledi peptidilni prenos, pri \xc4\x8demer med AK nastane peptidna vez; pri tem se AK odcepi od tRNK, ki se nahaja na mestu P. Peptidilni prenos katalizira rRNK 23S, ki je del velike podenote. Zadnji korak je translokacija. Pri tem se mRNK premakne v smeri od 5' proti 3' koncu tako, da se tRNK, ki je bila prej na mestu A, premakne na mesto P; tRNK z mesta P pa na izhodno mesto (mesto E) in zapusti ribosom. Translokacija zahteva EF-G in hidrolizo GTP v GDP. Mesto A tako ostane prazno, a ga kmalu zasede nova tRNK in cikel se ponovi.\n_START_SECTION_\nZaklju\xc4\x8dna stopnja ali terminacija\n_START_PARAGRAPH_\nPrevajanje se kon\xc4\x8da, ko ribosom sre\xc4\x8da kon\xc4\x8dno zaporedje. Na kon\xc4\x8dno zaporedje se ne ve\xc5\xbee nobena tRNK, saj nima nobena komplementarnega antikodona. Namesto tega se na mesto A ve\xc5\xbeejo t. i. sprostitveni dejavniki (\xc2\xbbrelease factors\xc2\xab\xc2\xa0- RF). Na kon\xc4\x8dni kodon se ve\xc5\xbee ali RF1 ali RF2; RF3 pa z GTP tvori kompleks in se ve\xc5\xbee na ribosom. Sprostitveni faktorji spodbudijo odcepitev polipeptidne verige od tRNK, pri tem pa se GTP hidrolizira v GDP. Dodatni faktorji pomagajo sprostiti tRNK in mRNK iz ribosoma ter lo\xc4\x8diti podenoti.\n_START_SECTION_\nPri evkariontih\n_START_PARAGRAPH_\nPri evkariontih poteka prevajanje na splo\xc5\xa1no precej podobno kot pri prokariontih z nekaj razlikami. _NEWLINE_Evkariontska mRNK ne vsebuje Shine-Dalgarnovega zaporedja, pa\xc4\x8d pa se ribosom z iniciacijskimi faktorji ve\xc5\xbee na kapo 5'-konca in nato premika v smeri 5'-3' dokler ne dose\xc5\xbee za\xc4\x8detnega kodona. Prepoznavo za\xc4\x8detnega kodona oja\xc4\x8da Kozakovo (skupno) zaporedje. Pri evkariontih sodeluje ve\xc4\x8d iniciacijskih faktorjev. Nekateri prepoznajo kapo na 5'-koncu in tako omogo\xc4\x8dijo vezavo male podenote na mRNK, spet drugi posedujejo helikazno aktivnost in odstranjujejo sekundarne strukture na 5'-koncu ter tako omogo\xc4\x8dijo, da se ribosom nemoteno premika do za\xc4\x8detnega kodona. Poli(A)-rep na 3'-koncu prav tako sodeluje pri iniciaciji. Beljakovine vezane na ta konec stopajo v interkacijo z beljakovinami, ki se nahajajo na 5'-koncu in tako oja\xc4\x8dajo vezavo ribosoma na mRNK. Obstaja tudi t. i. od kape neodvisna iniciacija. Pri tem mRNK vsebuje notranje vhodno mesto za ribosom, kar omogo\xc4\x8da, da se ribosom neposredno ve\xc5\xbee na za\xc4\x8detni kodon. _NEWLINE_Pri terminaciji sodelujeta zgolj dva sprostitvena dejavnika (eRF1 in eRF2). eRF1 se ve\xc5\xbee na kon\xc4\x8dni kodon, eRF2 na katerega je vezan GTP pa spodbudi sprostitev polipeptida iz ribosoma.\n_START_SECTION_\nPoliribosom\n_START_PARAGRAPH_\nSinteza beljakovin poteka tako, da je na mRNK simultano vezanih ve\xc4\x8d ribosomov. Ta kompleks imenujemo poliribosom ali kraj\xc5\xa1e polisom. Ribosomi se drug za drugim pomikajo v smeri 5' proti 3'.\n_START_SECTION_\nPosttranslacijska modifikacija proteinov\n_START_PARAGRAPH_\nProteini so po translaciji lahko podvr\xc5\xbeeni \xc5\xa1e raznim modifikacijam. Odstrani se lahko formilna skupina in metionin; v nekaterih primerih tudi signalno zaporedje. Nekateri proteini za aktivacijo potrebujejo vezane ogljikove hidrate. Proteini se zvijejo v pravilno obliko, vendar nekateri za to potrebujejo pomo\xc4\x8d molekulskih \xc5\xa1aperonov."