b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xbdu\xc5\xbeel\xc4\x8dje krilo\n_START_SECTION_\nO\xc5\xbeiljenost kril\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdile v krilih \xc5\xbeu\xc5\xbeelk niso analogne \xc5\xbeilam vreten\xc4\x8darjev. So podolgovate, votle hitinaste strukture, ki nastanejo ob zdru\xc5\xbeitvi spodnje in zgornje stene krila. Krilu dajejo trdnost in pro\xc5\xbenost. Ve\xc4\x8dje vsebujejo tudi \xc5\xbeivce, vzdu\xc5\xa1nice in hemolimfo, manj\xc5\xa1e pa slu\xc5\xbeijo samo kot opora. Membranaste povr\xc5\xa1ine med njimi, t. i.\xc2\xa0\xc2\xbbcelice\xc2\xab, so lahko zaprte (na vseh straneh jih omejujejo \xc5\xbeile) ali odprte (na eni strani jih omejuje rob krila)._NEWLINE_O\xc5\xbeiljenost kril vseh \xc5\xbeu\xc5\xbeelk naj bi se razvila iz domnevnega primitivnega arhetipa, ki mu pravimo archedictyon. Osnovni vzorec je pri razli\xc4\x8dnih skupinah \xc5\xbeu\xc5\xbeelk spremenjen z redukcijo ali cepitvijo glavnih \xc5\xbeil. Nastane za skupino ali o\xc5\xbeje zna\xc4\x8dilen vzorec, ki je pogosto uporaben pri dolo\xc4\x8danju \xc5\xbeu\xc5\xbeelk, ponekod tudi do vrste natan\xc4\x8dno. Leta 1898 sta entomologa John Henry Comstock in George Needham razvila sistem za poimenovanje \xc5\xbeil v krilih, ki je v uporabi \xc5\xa1e danes in je pomembno pripomogel k dokazu o skupnem izvoru vseh \xc5\xbeu\xc5\xbeel\xc4\x8djih kril.\n_START_SECTION_\nLetenje\n_START_PARAGRAPH_\nSposobnost letenja, ki ga \xc5\xbeu\xc5\xbeelkam omogo\xc4\x8dajo krila, je omogo\xc4\x8dila \xc5\xbeu\xc5\xbeelkam, da so poselile skoraj ves svet in bistveno prispevala k uspe\xc5\xa1nosti te \xc5\xbeivalske skupine. Hitrost in gib\xc4\x8dnost v zraku jim daje sposobnost natan\xc4\x8dne kontrole gibanja in do dolo\xc4\x8dene mere tudi oblike kril. Gibanje kril omogo\xc4\x8dajo obse\xc5\xbene letalne mi\xc5\xa1ice v oprsju, ki so pri mnogih \xc5\xbeu\xc5\xbeelkah eden glavnih porabnikov energije v telesu. Pri ve\xc4\x8dini \xc5\xbeu\xc5\xbeelk se ne pripenjajo neposredno na bazo kril, temve\xc4\x8d na zgornji del kutikule (notum). Ob skr\xc4\x8denju deformirajo kutikulo, ta pa premakne krila, ki so vpeta vanjo. Glavno delo opravljajo mi\xc5\xa1ice, ki deformirajo kutikulo navzdol, kar povzro\xc4\x8di zamah krila navzgor. Za zamah navzdol so namenjene mi\xc5\xa1ice, ki deformirajo kutikulo od spredaj nazaj, del dela pa opravi tudi elasti\xc4\x8dnost kutikule, ki se po zamahu navzgor vrne v prvotno obliko. \xc5\xbdu\xc5\xbeelke s takim (posrednim) mehanizmom letenja zdru\xc5\xbeujemo v skupino Neoptera (\xc2\xbbmoderne krilate \xc5\xbeu\xc5\xbeelke\xc2\xab). Pri ka\xc4\x8djih pastirjih in enodnevnicah pa se letalne mi\xc5\xa1ice pripenjajo neposredno na bazo kril, ki so gibljvo vpeta v kutikulo, in po principu te\xc4\x8daja premikajo krilo podobno kot vesla\xc4\x8d premika veslo. Po tej lastnosti redova zdru\xc5\xbeujemo v skupino Palaeoptera (\xc2\xbbstaromodne krilate \xc5\xbeu\xc5\xbeelke\xc2\xab). Neposredna omi\xc5\xa1i\xc4\x8denost kril jim omogo\xc4\x8da neodvisno premikanje vsakega krila posebej, na ra\xc4\x8dun \xc4\x8desar lahko ka\xc4\x8dji pastirji v zraku izvajajo neverjetne akrobacije.'