b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Agaton\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPo Donovi  smrti so izvolili na sede\xc5\xbe apostola Petra bazilijanskega redovnika iz samostana svetega Hermesa ter ga posvetili 27. junija 678.\n_START_SECTION_\nUreditev angle\xc5\xa1kih razmer\n_START_PARAGRAPH_\nTakrat se je pri\xc5\xa1el v Rim prito\xc5\xbeevat yor\xc5\xa1ki nad\xc5\xa1kof Wilfrid  nad ravnanjem northumbrijskega kralja Egfrida, \xc4\x8de\xc5\xa1 da ga je pregnal z njegovega metropolitanskega sede\xc5\xbea in nanj posadil canterburyjskega nad\xc5\xa1kofa Teodorja. Pape\xc5\xbe je s tam zbranimi petdesetimi \xc5\xa1kofi v Lateranu takoj sklical sejo, na kateri so zadevo pretresli; sklenili so, da naj se Wilfridova nad\xc5\xa1kofija razdeli, toda on dobi pravico imenovanja \xc5\xa1kofov. Pape\xc5\xbe mu sicer ni podelil palija, ampak navodilo, kako naj skli\xc4\x8de vseljudsko sinodo, potem pa razdeli \xc5\xa1kofijske sede\xc5\xbee med za to primerne osebe.\n_START_SECTION_\nObnova kr\xc5\xa1\xc4\x8danske vzajemnosti\n_START_PARAGRAPH_\nV Rim je prispelo pismo cesarja Konstantina (668-685) s pozivom k ponovni vzpostavitvi kr\xc5\xa1\xc4\x8danske enotnosti z ve\xc4\x8dmese\xc4\x8dno zamudo in tako naslovnika Dona ni ve\xc4\x8d na\xc5\xa1lo med \xc5\xbeivimi. Njegov naslednik Agaton je torej naro\xc4\x8dil \xc5\xa1kofom, naj povsod skli\xc4\x8dejo v zvezi z monoteletstvom sinode, od koder naj po\xc5\xa1ljejo predstavnike v Rim. Tako je pri\xc5\xa1lo v ve\xc4\x8dno mesto marca 680 stopetindvajset vzhodnih \xc5\xa1kofov. Z njimi je sklical patriarhalno sinodo, ki je potrdila dolo\xc4\x8dbe lateranske sinode iz leta 649, kjer je monoteletizem bil obsojen. Vsebino teh dolo\xc4\x8db so napisali na dve listini, ki jih je iz Rima v Carigrad odneslo sedem\xc4\x8dlansko poslanstvo pod predsedstvom paterenskega \xc5\xa1kofa Abundancija (Abundantius) \xc5\xa1kofa obenem s pooblastilom, da predsedujejo na vesoljnem cerkvenem zboru, ki ga bo sklical cesar. Agaton je pisal cesarju:_NEWLINE_\xe2\x80\x9eZaradi napadov tujih narodov je propadla znanost, umetnost in gospodarstvo; ostala nam je le na\xc5\xa1a vera. Na\xc5\xa1a najve\xc4\x8dja \xc4\x8dast bo prav to, \xc4\x8de jo bomo ohranili pri \xc5\xbeivljenju; na\xc5\xa1e zveli\xc4\x8danje, \xc4\x8de bomo zanjo umrli. Celotno ob\xc4\x8destvo \xc5\xa1kofov, ki priznavajo na\xc5\xa1o veroizpoved, sprejemamo kot brate; tiste, ki jo zavra\xc4\x8dajo, pa izob\xc4\x8dujemo iz Cerkve.\xc2\xab\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nTretji carigrajski koncil\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xa1ko sedmero\xc4\x8dlano poslanstvo so v Carigradu sprejeli z vsemi \xc4\x8dastmi. Tam so bili na cesarjev poziv \xc5\xbee zbrani \xc5\xa1tevilni vzhodni \xc5\xa1kofje. Tako so 7. novembra 680 odprli \xc5\xa0esti vesoljni cerkveni zbor oziroma Tretji carigrajski koncil v s kupolo pokriti cesarjevi pala\xc4\x8di._NEWLINE_Na prvih dveh sejah bi morali monoteleti razlo\xc5\xbeiti in opravi\xc4\x8diti svoje mnenje, \xc4\x8desar pa seveda niso mogli in vedeli. Tedaj je pape\xc5\xa1ko poslanstvo prineslo odloke rimskega cerkvenega zbora in ko so slovesno prebrali Agato\xc2\xacnovo dogmati\xc4\x8dno pismo z razlago katoli\xc5\xa1kega nauka o Odre\xc5\xa1e\xc2\xacniku, so koncilski o\xc4\x8detje \xe2\x80\x93 po ve\xc4\x8dini Grki - za\xc4\x8deli navdu\xc5\xa1eno vzklikati: \xc2\xbbPeter je spregovoril po Agatonovih ustih; tudi mi priznavamo, da sta v Kristusu dve volji: Bo\xc5\xbeja in \xc4\x8dlove\xc5\xa1ka.\xc2\xab _NEWLINE_Vesoljni cerkveni zbor je torej zasedal v Carigradu od 7. novembra 680 do 16. septembra 681. Udele\xc5\xbeilo se ga je okoli 170 \xc5\xa1kofov, navzo\xc4\x8d pa je bil tudi cesar Konstantin IV. Ko so koncilski o\xc4\x8detje soglasno zavrnili monoteletstvo, so odstavili antiohijskega patriarha Makarija, ki je herezijo \xc5\xa1e vedno zagovarjal, ter ponovno potrdili veroizpoved Kalcedona  z dodatkom, da je Kristus imel ne le bo\xc5\xbejo in \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko naravo, ampak tudi dve volji in dve dejavnosti. Z velikim odobravanjem so sprejeli Agatonovo dogmati\xc4\x8dno pismo z razlago katoli\xc5\xa1kega nauka o Odre\xc5\xa1eniku.\n_START_SECTION_\nOdnos do ljudi in denarja\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je pape\xc5\xbe Agaton vladal le kratko \xc4\x8dasa, se je opazno vtisnil v zgodovino Cerkve ne le zato, ker ga kot svetnika \xc4\x8dastijo tako Grki kot Latinci, ampak tudi zato, ker so za \xc4\x8dasa njegovega pontifikata obhajali \xc5\xa0esti ekumenski koncil, oziroma Tretji carigrajski (680-681), na katerem so obsodili zmoto monoteletstva, ki je izhajala iz napa\xc4\x8dne predstave o Kristusovi naravi, volji in dejavnosti. _NEWLINE_Agaton je bil uspe\xc5\xa1en tudi zato, ker je bil izjemno prijazen in velikodu\xc5\xa1en \xc4\x8dlovek. Imel je spodbudno besedo in nasmeh za vsakogar; posebno pa je bil prijazen do svojih duhovnikov. _NEWLINE_Dozdeva se, da se je dobro razumel tudi na gospodarstvo. Ko je postal pape\xc5\xbe, je - v nasprotju z navadami - vzel v lastne roke denarno upravo rimske Cerkve in slu\xc5\xbebo blagajnika tudi uspe\xc5\xa1no opravljal. Ko se mu je poslab\xc5\xa1alo zdravje \xe2\x80\x93 na kar namiguje v pismu cesarju Konstantin IV. \xe2\x80\x93 je bil prisiljen imenovati zakladnika s polnimi pooblastili, kot je bilo sicer v navadi.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Agaton ni do\xc4\x8dakal konca koncila in razglasitve njegovih odlokov, ker je umrl v Rimu 10. januarja 681, star 107 let. Pokopali so ga v cerkvi svetega Petra v Vatikanu.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8ce\xc5\xa1\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nSvetni\xc5\xa1ko \xc4\x8dast mu izkazuje med drugimi kristjani tako zahodno kot vzhodno kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo. _NEWLINE_Njegov god obhaja rimskokatoli\xc5\xa1ka Cerkev 10. januarja, medtem ko pravoslavne Cerkve 20. februarja.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cudodelnik\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Agaton je bil priljubljen zaradi svoje prijaznost in dobrodelnosti. Zaradi \xc5\xa1tevilnih \xc4\x8dude\xc5\xbeev, ki so se godili na njegovo pripro\xc5\xa1njo, se ga je prijel vzdevek \xc4\x8cudodelnik. Nekateri viri menijo, da je bil redovnik benediktinec.'