b'\n_START_ARTICLE_\nRezija\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nRezija je omenja v testamentu grofa Kacelina iz konca 11. stoletja, ki jo je po smrti podaril oglejskemu patriarhu Frideriku skupaj \xc5\xa1tevilnimi alodi v Furlaniji in na Koro\xc5\xa1kem, v okviru meja, katere so vklju\xc4\x8devale tudi "sartum montem". V srednjem veku se je izraz \'mons\' nana\xc5\xa1al na obstoje\xc4\x8de ko\xc4\x8de na gori Sart in je odprta mo\xc5\xbenost, da je v dolini \xc5\xbee tedaj obstajala stalna naselbina. Zato je sprejeto, da so v 6. in 7. stoletju tudi Rezijsko dolino poselili  Slovani  alpskega loka in Vzhodne Predalpskega teritorija, ki so se kasneje oblikovali v slovenski narod.\n_START_SECTION_\nRezijani\n_START_PARAGRAPH_\nRezijani predstavljajo vzhodno-alpske slovanske prebivalce Rezijanske doline, ki so zaradi geografske lege in orografske odrezanosti doline od preostale Slovenije razvili zna\xc4\x8dilno rezijansko govorico in kulturo. Ker je rodovitne zemlje, primerne za obdelavo, v dolini bolj malo, so Rezijani od nekdaj iskali kruh na tujem, skoraj po vsej Evropi, predvsem kot potujo\xc4\x8di trgovci in kro\xc5\xa1njarji, kasneje tudi kot trgovci s sadjem in zelenjavo. Rezijani so bili poznani tudi kot brusa\xc4\x8di, v delavnici, ki so jo vozili kar na kolesu, so brusili no\xc5\xbee in \xc5\xa1karje ter popravljali lonce in de\xc5\xbenike. Tudi \xc5\xbeenske, ko so obi\xc4\x8dajno doma skrbele za \xc5\xbeivino in v ko\xc5\xa1arah na hrbtu nosile seno z visokih seno\xc5\xbeeti, so se pogosto oprtale s suho robo (izdelano doma v dolgih zimah) in jo nosile naprodaj dale\xc4\x8d naokoli.\n_START_SECTION_\nRezijan\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nRezijan\xc5\xa1\xc4\x8dina, ki se v dialektu razlikuje od vasi do vasi, je staro slovensko slovensko nare\xc4\x8dje, ki ga lahko, \xc4\x8de se potrudi, razume vsak Slovenec. Rezijani pravijo o sebi, da romunijo po rozejanski. Prvi zapis v rezijan\xc5\xa1\xc4\x8dini je O\xc4\x8dena\xc5\xa1 iz 18. stoletja, ki je na ogled v cerkvi v Bili (San Giorgio). Rezijan\xc5\xa1\xc4\x8dina je konec 20. stoletja dobila tudi svoj prvi pravopis. Zaradi gospodarskih razmer se prebivalstvo Rezije soo\xc4\x8da z izseljevanjem in s posledi\xc4\x8dno nizko rodnostjo, vse to pa po drugi strani vpliva na manj\xc5\xa1anje kroga ljudi, ki uporabljajo rezijan\xc5\xa1\xc4\x8dino. Rezijani so bili le delno vklju\xc4\x8deni v slovensko etnogenezo; \xc4\x8deprav se v slovanski dru\xc5\xbebi izrekajo za Slovence (Slavince) in v italijanski dru\xc5\xbebi za Italijane, ohranjajo tudi doma\xc4\x8do pokrajinsko-govorno etni\xc4\x8dno zavest. _NEWLINE_Slovenci so to dolino in njene prebivalce po\xc4\x8dastili s poimenovanjem dveh ulic; ena \xc2\xbbRezijanska ulica\xc2\xab\xc2\xa0je v Ljubljani, druga pa v Mariboru.\n_START_SECTION_\nRezijansko ljudsko izro\xc4\x8dilo\n_START_PARAGRAPH_\nRezijanske ceremonije, pesmi, glasba, plesi in pravljice so samonikle in so v 20. stoletju na\xc5\xa1le mnoge predelave. Njihovo izro\xc4\x8dilo so uporabili slovenski skladatelji Alojz Srebotnjak, Jani Golob, Aldo Kumar in drugi. Zna\xc4\x8dilne so tudi rezijanske pustne maske.\n_START_SECTION_\nRezijanska mitologija\n_START_PARAGRAPH_\nRezijanska mitologija vsebuje pripovedi o divjih \xc5\xbeenah (duja\xc4\x8desah), ki jih poznamo tudi drugod po Sloveniji. Posebnost rezijanskega mitolo\xc5\xa1kega izro\xc4\x8dil so pripovedi dveh o mo\xc4\x8dnih, samotarskih orjakih-junakih- o tihotapcu L\xc3\xb6lu Kotli\xc4\x8du, ki je obra\xc4\x8dunal z \xc5\xbeandarji, in o za\xc5\xa1\xc4\x8ditniku vasi Dardaju, in ki glede na kriterij  Georgesa Dum\xc3\xa9zila spadata med junake V\xc4\x81yujevega tipa. Posebnost je tudi neopredeljivo zlobno bajeslovno bitje Grdinica, ki nastopa tudi v otro\xc5\xa1ki televizijski lutkovni seriji Zverinice iz Rezije, pripravljeni po pripovedih, ki jih je v Reziji zbral etnolog in etnograf dr. Milko Mati\xc4\x8detov.\n_START_SECTION_\nRezijanska naselja\n_START_PARAGRAPH_\nNaselja v dolini so Ravanca (Prato), Bil\xc3\xa4 (San Giorgio), Osojane (Oseacco), Njiva (Gniva), Li\xc5\xa1\xc4\x8daca (Lischiazze), Solbica (Stolvizza), v zatrepu doline pa Korito (Coritis), vendar prebivalci v njem niso nastanjeni skozi vse leto.\n_START_SECTION_\nKulturne ustanove\n_START_PARAGRAPH_\nOb \xc5\xa1olskem centru v Ravanci, kjer je tudi ob\xc4\x8dinski sede\xc5\xbe, stoji rezijanski etnografski muzej Na\xc5\xa1 Muzeo, ki je bil tako kot Kulturska hi\xc5\xa1a (kulturno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Rezijanov), zgrajen s pomo\xc4\x8djo Slovenije po potresu leta 1976.'