b'\n_START_ARTICLE_\nFrancisco Pizarro\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nFrancisco Pizarro se je rodil kot nezakonski sin o\xc4\x8detu Gonzalu Pizzaro Rodriguezu de Aguilaru (1446\xe2\x80\x931522) in materi Francisci Gonzalez Mateos. Njegova mati se je pozneje poro\xc4\x8dila z Ines Munozom, ki je bil na za\xc4\x8detku osvajanja Peruja, kjer je potem tudi \xc5\xbeivel. Z njim je imela sina Francisca Martina de Alcantara. Francisco Pizarro je bil drugi bratranec Hernanda Cortesa, znanega osvojitelja Mehike.\n_START_SECTION_\nPotovanja v Panamo in pogodba\n_START_PARAGRAPH_\n13. februarja 1502 se je Pizarro prvi\xc4\x8d vkrcal na ladjo, ki ga je ponesla na \xc5\xa1panske zahodnoindijske otoke, v ju\xc5\xbeno Ameriko, natan\xc4\x8dneje v Panamo pa je pri\xc5\xa1el \xc5\xa1ele leta 1513. Tam se je udele\xc5\xbeil cele vrste raziskovalnih odprav. Od prihoda \xc5\xa0pancev v Panamo so trdovratno kro\xc5\xbeile govorice, da obstaja nekje na jugu bogata in kulturno zelo visoko razvita de\xc5\xbeela. Leta 1523 se je Pizarro udele\xc5\xbeil odprave treh mo\xc5\xbe, ki so hoteli raziskati in osvojiti Ju\xc5\xbeno Ameriko, Njegov partner je bil Diego de Almagro, pridru\xc5\xbeil se jima je \xc5\xa1e duhovnik Hernando de Luque, ki jima je dal na razpolago ve\xc4\x8dino potrebnega kapitala, vendar se ni vkrcal na ladjo. Pizarrova prva odprava proti jugu v letih 1524\xe2\x80\x931525 sama zase ni bila uspe\xc5\xa1na. Njegovi mo\xc5\xbeje so trpeli hudo lakoto, mnogo preglavic pa jim je povzro\xc4\x8dala tudi sovra\xc5\xbenost domorodcev, na katere so naleteli. Toda vrnili so se z veliko zlata in z novico, da so dlje proti jugu \xc5\xa1e bogatej\xc5\xa1e de\xc5\xbeele. Opirajo\xc4\x8d se na ta poro\xc4\x8dila se je Pizarro vrnil v Panamo, da bi si zagotovil podporo za drugo odpravo. Nerad je panamski guverner dal svoje privoljenje in 10. marca 1526 so Pizarro, Almagro in Luque podpisali pogodbo, ki je postala slavna. S to pogodbo so se vsi trije mo\xc5\xbeje obvezali, da si bodo pravi\xc4\x8dno razdelili osvojene de\xc5\xbeele. Pizarro in Almagro, ki sta to odpravo vodila, pa sta obljubila, da svojih prizadevanj ne bosta pred\xc4\x8dasno prekinila in da bosta, \xc4\x8de do\xc5\xbeivita neuspeh, Luqueju vrnila vnaprej dana sredstva.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek osvajanj\n_START_PARAGRAPH_\nSprva je bil verjetno tudi Pizarro sam prepri\xc4\x8dan, da i\xc5\xa1\xc4\x8de neko sanjsko de\xc5\xbeelo. Vsaj tak je bil vtis, ki ga je panamski guverner dobil o na\xc4\x8drtovani odpravi. Ko se je Almagro drugi\xc4\x8d vrnil v Panamo in prosil za pomo\xc4\x8d, je guverner izrekel odlo\xc4\x8dno prepoved vseh nadaljnjih odprav. Almagro je sicer prinesel s seboj zlato in druge dokaze za obstoj ju\xc5\xbenih kraljestev, sam pa do njih ni pri\xc5\xa1el in razen tega je spotoma izgubil veliko ljudi._NEWLINE_Kon\xc4\x8dno je Almagro izposloval dovoljenje, da je odjadral na otok Gallo, tam vzel na krov Pizarra in nadaljeval pot z odpravo proti jugu. Odprava se je ustavila v Tumbesu, mestu, ki so ga opisovali kot bogato in lepo, in potem nadaljevala svojo pot do Reke svetega Pavla. Povsod so \xc5\xa0panci videli dokaze visoko razvite kulture in sli\xc5\xa1ali poro\xc4\x8dila o mo\xc4\x8di Inkov. Kljub vsem tem dokazom pa jim ob povratku v Panamo ni uspelo dobiti podpore za osvajalski pohod. Zato je Pizarro leta 1528 odjadral v \xc5\xa0panijo, da bi svoj na\xc4\x8drt predlo\xc5\xbeil kralju Karlu V. Leta 1529 je bil Pizarro imenovan za guvernerja province, ki je le\xc5\xbeala 1000 kilometrov ju\xc5\xbeno od Paname. Tudi Almagro je dobil nalogo od kralja, toda njegov polo\xc5\xbeaj je bil ni\xc5\xbeji kot Pizarrov, zaradi \xc4\x8desar je bil nanj zelo jezen, saj sta bila pred tem enakopravna partnerja.\n_START_SECTION_\nOsvajanje Inkovske dr\xc5\xbeave\n_START_PARAGRAPH_\nPizarrova osvajalna odprava je zapustila Panamo v za\xc4\x8detku januarja 1531. Predhodnica je \xc5\xa1tela 180 mo\xc5\xbe in 27 konj. Sledil naj bi mu Almagro, ko bi si priskrbel okrepitve. Pizarro je najprej pristal v zalivu San Mateo in svoje ljudi popeljal pe\xc5\xa1 po kopnem do Tumbesa. Toda mesto je bilo povsem uni\xc4\x8deno in tu je zvedel za dr\xc5\xbeavljansko vojno, ki je izbruhnila med Inki in ki je dosegla vi\xc5\xa1ek, ko je inkovski vladar Atahualpa ujel zakonitega dedi\xc4\x8da prestola Huascarja (1503\xe2\x80\x931532). Atahualpa je \xc5\xa1e imel \xc5\xa1e tabor pri Cajamarci, ki je bila bli\xc5\xbee Tumbesu kot Cuzco. \xc5\xa0e preden je Pizarro pri\xc5\xa1el do Tumbesa, so se njegovim \xc4\x8detam pridru\xc5\xbeile okrepitve. Na bregu reke Chira je ustanovil San Miguel kot opori\xc5\xa1\xc4\x8dno tabori\xc5\xa1\xc4\x8de in 24. septembra 1531, pet mesecev po prihodu v Tumbes, s svojo malo vojsko odkorakal v notranjost. Smer njihovega prodiranja je \xc5\xa1la preko Andov. Pot je bila zelo te\xc5\xbeavna zaradi mraza, pa tudi zaradi nedostopnosti gorskega sveta. Toda Pizarro je vendarle pri\xc5\xa1el 25. novembra v Cajamarco, kjer je bil utaborjen Atahualpa s svojo veliko vojsko._NEWLINE_Pizarro se je domislil drzne in skrajno brezvestne zvija\xc4\x8de. Ko je Atahualpa drugi dan po Pizarrovem prihodu obiskal njegovo tabori\xc5\xa1\xc4\x8de, so \xc5\xa0panci pobili njegovo veliko spremstvo, Atahualpo samega pa zajeli. Atahualpa je nato ponudil, da bo dal prostor, velik sedemkrat devet metrov, napolniti z zlatom do vi\xc5\xa1ine, do katere \xc4\x8dlovek lahko se\xc5\xbee z roko, \xc4\x8de mu bodo v zameno dali svobodo. Hlepe\xc4\x8d po zlatu so \xc5\xa0panci privolili, toda ko je bila odkupnina pla\xc4\x8dana, ga \xc5\xa1e vedno niso izpustili. Namesto tega so ga pod obto\xc5\xbebo, da Inki pripravljajo vstajo, postavili pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8de in usmrtili._NEWLINE_Medtem je pri\xc5\xa1el Almagro z okrepitvami v Cajamarco in skupaj so odkorakali v Cuzco, glavno mesto inkovske dr\xc5\xbeave. Na tem pohodu se jim je pridru\xc5\xbeil inkovski princ Manco Inca Yupanqui (1516\xe2\x80\x931544), brat marionetnega vladarja Tupac Huallpe (?-1533) in Huascarja. Trdil je, da ima pravico do prestola in prosil \xc5\xa0pance za za\xc5\xa1\xc4\x8dito. Ti so mu obljubili oboje, kajti Pizarro je bil prepri\xc4\x8dan, da bi lahko bil pravi marionetni vladar, ki bi se ga dalo pridobiti za sodelovanje s \xc5\xa0panijo. Ob prihodu v Cuzco je bil Manco uradno okronan za kralja. Inki doslej niso nudili nobenega odpora. \xc5\xa0pance so najprej sprejeli prijazno, pozneje, potem ko je bil Atahualpa ujet in usmr\xc4\x8den, so ostali brez voditelja in tako reko\xc4\x8d ohromljeni. Toda \xc5\xbee je bilo mogo\xc4\x8de za\xc4\x8dutiti med \xc5\xa0panci samimi prva trenja, ki so bila zna\xc4\x8dilna za naslednja leta perujske zgodovine._NEWLINE_Spomladi leta 1534 so v Cuzco prispele novice o sovra\xc5\xbenem pristanku severno od Tumbesa. Pedro de Alvarado, Cortesov namestnik in poznej\xc5\xa1i guverner Gvatemale, je sli\xc5\xa1al za bogastva Quita v Ekvadorju in je sklenil, da mesto osvoji zase. Mo\xc4\x8dna vojska, s katero se je izkrcal, je utrpela med pre\xc4\x8dkanjem Andov precej izgub in ko je Alvarado naletel na Almagra, je bil pripravljen na pogajanja, posebej zato, ker so \xc4\x8dete iz Cuzca \xc5\xbee zavzele Quito in niso pri tem na\xc5\xa1le nikakr\xc5\xa1nih zakladov. proti pla\xc4\x8dilu od\xc5\xa1kodnine in po sre\xc4\x8danju s Pizarrom je bil Alvarado pripravljen zapustiti Peru. Pizarro pa je sklenil zavzeti inkovsko glavno mesto in leta 1535 ustanovil Limo._NEWLINE_Po osvojitvi Peruja in zavzetju inkovskega glavnega mesta je kralj Karel V. pooblastil Almagra, da razi\xc5\xa1\xc4\x8de podro\xc4\x8dje do 1000 kilometrov ju\xc5\xbeneje od Pizarrovih osvojitev in ga zasede. v letih 1535\xe2\x80\x931537 je vodil odpravo na podro\xc4\x8dje svoje nove oblasti. Toda de\xc5\xbeela je bila nedostopna in neprijazna in niso na\xc5\xa1li niti sledu zlata. Vrnil se je razo\xc4\x8daran, \xc5\xa1e bolj zavisten in zvedel je , da so se Inki uprli in oblegali Cuzco. Almagro je nato od\xc5\xa1el v vojno, kjer se je Pizarro \xc5\xbee boril z Inki, ki so bili pod Mancovim poveljstvom.\n_START_SECTION_\nPizarrova smrt\n_START_PARAGRAPH_\nUradni konec dr\xc5\xbeavljanske vojne, ki je sledila, je bila zmaga nad Almagrom in njegova usmrtitev leta 1538. Toda med \xc5\xa1panskimi vojaki je imel Almagro veliko privr\xc5\xbeencev, ki so bili trdno odlo\xc4\x8deni, da bodo ma\xc5\xa1\xc4\x8devali njegovo smrt. Pizarro pa se sploh ni trudil, da bi jih bodisi onesposobil bodisi pridobil zase. Vse preve\xc4\x8d je bil zaposlen z izgradnjo Lime, novega glavnega mesta. Leta 1541 so se vsi Almagrovi privr\xc5\xbeenci zbrali pred Pizarrovo pala\xc4\x8do, da bi nanj izvedli atentat. Vdrli so v pala\xc4\x8do, ranili nekaj Pizarrovih gostov, in se skupno znesli nad Pizarra. Pizzaro je sprva posku\xc5\xa1al za\xc5\xa1\xc4\x8dititi svojega polbrata, vendar je le-ta \xc5\xbee izkrvavel, sam je nato ubil dva napadalca, ko pa je posku\xc5\xa1al napasti tretjega, se je preve\xc4\x8d obiral s pobiranjem me\xc4\x8da in napadalec mu je prerezal vrat. Pizarro je nato v zadnjih trenutkih \xc5\xbeivljenja padel na kolena in za\xc4\x8del izpovedovati svoje zadnje \xc5\xbeelje Jezusu Kristusu. Umrl je pri starosti 63 let.'