b'\n_START_ARTICLE_\nCeljski grofje\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdovne\xc5\xa1ki gospodje\n_START_PARAGRAPH_\nDru\xc5\xbeina je bila prvi\xc4\x8d omenjena okoli leta 1125, ko so se po Savinjski dolini imenovali gospodje iz Saunije (nem\xc5\xa1ko von Soune) , od leta 1173 pa po gradu \xc5\xbdovnek - \xc5\xbdovne\xc5\xa1ki gospodje (nem\xc5\xa1ko von Sannegg). V Savinjski dolini so imeli v posesti poleg \xc5\xbdovneka \xc5\xa1e gradove \xc5\xa0enek, Liebenstein in Ojstrico, zaradi \xc4\x8desar domnevajo, da gre za stransko vejo rodu grofice Heme ali njenega mo\xc5\xbea savinjskega mejnega grofa Vilijema II. _NEWLINE_Kot prvi \xc5\xbdovne\xc5\xa1ki se pojavi Gebhard I. s pridevnikom \xc2\xbbSavinjski\xc2\xab\xc2\xa0(de Soune, nobilis de Sauna) (umrl 1173). Njegov pridevnik je tudi glavni dokaz za njegovo poreklo. Gebhard I. je nastopil kot pri\xc4\x8da v dveh listinah, prva je bila izdana okoli leta 1130, druga pa leta 1144. Dve leti kasneje 1146 se je pojavil Leopold I. (latinsko Liupoldus de Saunia). Tudi on je bil pri\xc4\x8da, mogo\xc4\x8de brat ali sin Gebharda I. Med letoma 1173 in 1253 se je velikokrat pojavil med pri\xc4\x8dami Gebhard II. \xc5\xbdovne\xc5\xa1ki (Gebhardus (nobilis de Sunek, Suneck, Sonegge, Seunek, Sevnek)) in ta naslov je rod tudi obdr\xc5\xbeal. Enkrat je rod nastopil tudi z imenom Lember\xc5\xa1ki (de Lengenburch) \xe2\x80\x94 v listini, s katero so okoli leta 1235 dosmrtno zastavili odvetni\xc5\xa1tvo nad gornjegrajskim benediktinskim samostanom njegovemu opatu. Njegovega sina pa listina imenuje z obi\xc4\x8dajnim pridevnikom \xc5\xbdovne\xc5\xa1ki. Iz te listine sledi, da je Gebhard \xc5\xbee imel v svoji oblasti kr\xc5\xa1ki fevd Lemberg (med Polj\xc4\x8danami in \xc5\xa0marjem). Gebhard II. je umrl v visoki starosti. Imel je dva sinova Konrada I. (umrl 1255), ki je bil tudi vite\xc5\xa1ki pesnik in Leopolda II.\n_START_SECTION_\nPovezovanje s Habsbur\xc5\xbeani\n_START_PARAGRAPH_\nPotem ko so se \xc5\xbdovne\xc5\xa1ki gospodje konec 13. stoletja leta 1278, postavili na stran Habsbur\xc5\xbeanov v bitki pri D\xc3\xbcrnkrutu proti \xc4\x8de\xc5\xa1kemu kralju Otokarju II. in v vojni proti Gori\xc5\xa1ko-Tirolskim v bojih za \xc4\x8de\xc5\xa1ko krono, se je v 14. stoletju za\xc4\x8del njihov vzpon. Po bojih za \xc4\x8de\xc5\xa1ko krono so v upravo prejeli zasedena posestva Gori\xc5\xa1ko-Tirolskih v pore\xc4\x8dju Savinje.  Leta 1308 so izro\xc4\x8ditvijo svojih gospostev Habsbur\xc5\xbeanom in hkratnim prejemom teh posesti nazaj v fevd postali habsbur\xc5\xa1ki vazali. \xc5\xa0ele leta 1423 je Ernest \xc5\xbdelezni izro\xc4\x8dil Hermanu II. listino iz leta 1308, po kateri so imeli Celjski od Habsbur\xc5\xbeanov v fevdu svojo prej alodialno posest. S tem se je odpovedal fevdnemu gospostvu nad Celjskimi._NEWLINE_Po izumrtju rodbine grofov Vovbr\xc5\xa1kih leta 1322 so pridobili njihovo posest in s tem Celje, ki tako postane nov rodbinski sede\xc5\xbe, hkrati pa pri\xc4\x8dnejo nakupovati posest na Kranjskem. To je bila podlaga da je 16. aprila 1341 cesar Ludvik Bavarski povzdignil  Ulrika I. v grofa. Dru\xc5\xbeina se je odslej preimenovala po Celju.  Grofovsko povzdignjenje je 30. septembra 1372 potrdil \xc5\xa1e cesar Karel IV.\n_START_SECTION_\nGrofje Celjski\n_START_PARAGRAPH_\nZadnji \xc5\xbdovne\xc5\xa1ki gospod in prvi Celjski grof je bil Friderik I. (umrl 1360)._NEWLINE_Velik porast posesti dose\xc5\xbeejo Celjski grofje, ko je vodstvo rodbine prevzel Herman II. (okoli 1365\xe2\x80\x931435). Ta je leta 1396 re\xc5\xa1il cesarja Sigismunda Luksembur\xc5\xa1kega pred smrtjo na bojnem polju, v boju z Osmani pri Nikopolju; nakar se je Sigismund poro\xc4\x8dil \xc5\xa1e s Hermanovo h\xc4\x8derko Barbaro Celjsko (umrla 1451) okoli bo\xc5\xbei\xc4\x8da leta 1405. Luksembur\xc5\xbeani in Celjski so se tako povezali \xc5\xa1e krvno._NEWLINE_Zaradi zaslug pri Nikopolju je Sigismund Hermanu II. \xc5\xbee leta 1397 podelil mesto Vara\xc5\xbedin in gospostvi Vinico (Podravina) in Vrbovec (Zagorje) ter leta 1399 \xc5\xa1e grofijo Zagorje in jim v titulaturi dodal \xc5\xa1e naziv zagorski grofje. Leta 1405 Celjski grofje pridobijo \xc5\xa1e Med\xc5\xbeimurje s \xc4\x8cakovcem ter naslednje leto - 1407 \xe2\x80\x93 upravo nad zagreb\xc5\xa1ko \xc5\xa1kofijo in zagreb\xc5\xa1kim Gradcem. Leta 1406 je Sigismund imenoval Hermana II. za slavonskega in hrva\xc5\xa1ko-dalmatinskega bana (tako je Herman II. postal kraljev zastopnik z mo\xc4\x8djo regenta v celotnem hrva\xc5\xa1kem kraljestvu). Ko je leta 1408 Sigismund ustanovil nov vite\xc5\xa1ki red Zmajev vite\xc5\xa1ki red, sta bila Herman II. in njegov sin Friderik II. (umrl 1454) poleg srbskega despota \xc5\xa0tefana Lazarevi\xc4\x87a na vrhu podpisnikov tega novega reda._NEWLINE_2. aprila 1415 jim je cesar podelil nov grad Pliberk s pripadajo\xc4\x8dim posestvom, a so Celjani ta grad pustili Habsbur\xc5\xbeanom (ti so ga imeli v lasti od leta 1361, ko je izumrla Aufensteinska rodbina) zaradi nevarnosti izbruha vojne. 11. aprila 1415 je Sigismund podelil Celjskim tudi pravico do krvnega sodstva v Celjski grofiji (v bistvu je potrdil samo pravico, ki so jo imeli \xc5\xbee okoli 30 let). 28. aprila 1418 umre Friderik III. Ortenbur\xc5\xa1ki in s tem Celjski grofje dobijo celotno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino izumrle rodbine ortenbur\xc5\xa1kih grofov (z njimi so podpisali leta 1377 obojestransko pogodbo o dedovanju v primeru izumrtja rodbine (po mo\xc5\xa1ki strani); tako so dobili grofiji Ortenburg in Strmec na Koro\xc5\xa1kem, kranjske posesti in vse njihove nazive in pravice, ki jih fizi\xc4\x8dno prevzamejo v posest 29. februarja 1420. Osamosvajanje Celjskih grofov je napredovalo v letu 1423, ko so bili povzdvignjeni v neposredne dr\xc5\xbeavne gospode, leta 1431 pa je Sigismund podelil Celjskim grofom pravico do kopanja in obdelovanja rude v vseh njihovih gospostvih. Herman II. je 13. oktobra 1435 umrl.\n_START_SECTION_\nDr\xc5\xbeavni knezi, pokne\xc5\xbeeni grofje\n_START_PARAGRAPH_\nPo poskusu v letu 1430 je 30. novembra 1436 cesar Sigismund Luksembur\xc5\xa1ki grofe Celjske povzdignil v dr\xc5\xbeavni kneze Rimsko-nem\xc5\xa1kega cesarstva, jih tako razvezal odvisnosti od Habsbur\xc5\xbeanov in omogo\xc4\x8dil nastanek Celjske kne\xc5\xbeevine. Grofiji Celje in Ortenburg-Sternberg sta bili razgla\xc5\xa1eni za praporna fevda. Prav tako so dobili pravico do lastnega ograjnega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da v Celju, nov\xc4\x8dni in rudni\xc5\xa1ki regal in pravico do naziva visokorodni (nem\xc5\xa1ko hochgeboren).\n_START_SECTION_\nDedna pogodba\n_START_PARAGRAPH_\nMarca 1437 so sklenili dedno pogodbo z Gori\xc5\xa1kimi grofi, 29. junija istega leta pa \xc5\xa1e desetletno voja\xc5\xa1ko zvezo s hrva\xc5\xa1kimi Frankopani. Zatem je istega leta - 1437 - sledila kraj\xc5\xa1a vojna med Celjani in kr\xc5\xa1kim \xc5\xa1kofom Janezom Schallermannom, v kateri so bili po\xc5\xbegani \xc5\xa1tevilni gradovi, posestva, polja in povzro\xc4\x8dena velika \xc5\xa1koda do marca 1438. Premirje so podpisali 23. avgusta 1440. _NEWLINE_Po vojni so Habsbur\xc5\xbeani priznali Celjanom njihov polo\xc5\xbeaj v de\xc5\xbeeli, a so Celjski morali priznati oblast kneza notranjeavstrijskih de\xc5\xbeel. Ta poravnava med Celjani in Habsbur\xc5\xbeani je vsebovala tudi obojestransko dedno pogodbo v letu 1443.\n_START_SECTION_\nPrizadevanja za regentstvo\n_START_PARAGRAPH_\nSigismund Luksembur\xc5\xa1ki je nasledstvo cesarske krone, Ogrske, \xc4\x8ce\xc5\xa1ke ter Zgornje in Spodnje Avstrije zagotovil svojemu zetu Albrehtu V., ki je postal rimsko-nem\xc5\xa1ki kralj Albreht II., a razmeroma mlad umrl \xc5\xa1e pred rojstvom svojega prvega sina Ladislava._NEWLINE_Ladislav Posmrtni je bil vnuk Barbare Celjske in po o\xc4\x8detu Habsbur\xc5\xbean ter dedi\xc4\x8d ogrske in \xc4\x8de\xc5\xa1ke krone ter vojvodine Avstrije, zato je Ulrik II. kot Ladislavov bli\xc5\xbenji sorodnik (bratranec Ladislavove matere) leta 1452 dobil skrbni\xc5\xa1tvo nad otrokom. Tako so Celjani pridobili oblast v vojvodini Avstriji, po letu 1456 pa \xc5\xa1e kraljevo namestni\xc5\xa1tvo na Ogrskem.\n_START_SECTION_\nUmor v Beogradu, izumrtje mo\xc5\xa1ke linije Celjskih\n_START_PARAGRAPH_\nUlrik II. v naslednjih letih skrbi za Ladislavove interese, \xc5\xa1e posebej je aktiven na Ogrskem, kjer mad\xc5\xbearski veljaki Ladislavu oporekajo dedno pravico do prestola. Celjan tako pride v odkrit spor z dru\xc5\xbeino Hunyadi (o\xc4\x8de J\xc3\xa1nos (Ivan) Hunyadi, sinova Ladislav in Matija, poznej\xc5\xa1i kralj Matija Korvin), ki se zanj tragi\xc4\x8dno kon\xc4\x8da, saj je leta 1456 v Beogradu \xc5\xbertev atentata._NEWLINE_Z umorom Ulrika II. Celjskega, 9. novembra 1456 v Beogradu, je celjska rodbina izgubila zadnjega mo\xc5\xa1kega \xc4\x8dlana in celjsko posest so po kraj\xc5\xa1i vojni prevzeli Habsbur\xc5\xbeani. \xc4\x8ceprav je ob izumrtju vodja rodbine nosil kne\xc5\xbeji naziv, se Celjske v zgodovinopisju tradicionalno omenja z ni\xc5\xbejim, grofovskim nazivom, katerega so imeli dlje (od leta 1341 do 1436; 95 let), medtem ko so bili knezi 20 let (med 1436 in 1456).\n_START_SECTION_\nSlovenci ali Nemci? O ahistori\xc4\x8dnosti nacionalnih oznak\n_START_PARAGRAPH_\nPoreklo \xc5\xbdovne\xc5\xa1kih svobodnih gospodov, oziroma kasnej\xc5\xa1ih Celjskih grofov, ni to\xc4\x8dno znano. Askvinci so se v 11. stoletju nahajali pribli\xc5\xbeno na istem obmo\xc4\x8dju, kjer v 12. stoletju sre\xc4\x8damo Savinjske oziroma \xc5\xbdovne\xc5\xa1ke gospode, zato se domneva o askvinskem poreklu zdi najbolj verjetna. To je danes prevladujo\xc4\x8de mnenje, po Pirchegerju pa je bil za\xc4\x8detnik \xc5\xbdovne\xc5\xa1kih neki Preslav, ki nosi slovansko ime. V preteklosti so iz Celjskih grofov sku\xc5\xa1ali narediti slovenske vladarje. Po Oro\xc5\xbenu naj bi bili potomci karantanskih slovenskih prednikov. _NEWLINE_Z dana\xc5\xa1nje perspektive je potrebno zavzeti bolj nevtralno stali\xc5\xa1\xc4\x8de. V \xc4\x8dasu, ko se je slovenska narodna identiteta \xc5\xa1ele oblikovala, so nacionalisti potrebovali nacionalno mitologijo, podlago zanjo pa so na\xc5\xa1li tudi v vzponu Celjskih grofov. Predpostavili so, da so bili uspe\xc5\xa1ni, razvojno usmerjeni, drzni in bojeviti Celjski grofje (vse to so lastnosti, ki jih je mlademu narodu \xc5\xa1e primanjkovalo) slovenskega/slovanskega porekla, in celo to, da so poroke in povezave z zahodnim delom Balkana, predstavljale poskus ustvarjanja nekak\xc5\xa1ne jugoslovanske dr\xc5\xbeave. \xc4\x8ceprav so bili ti pogledi zavrnjeni, so v negotovih razmerah v \xc4\x8dasu pred drugo svetovno vojno in pred slovensko osamosvojitvijo Celjskim pripisali tudi slovensko dr\xc5\xbeavotvornost. Dejstvo pa je, da so pred pojavom moderne narodnostne identitete prevladovale regionalne oziroma de\xc5\xbeelne identitete. Posebnost slovenskih de\xc5\xbeel je bila, da se je plemstvo oblikovalo med germanskim in slovanskim svetom; plemi\xc5\xa1ke dru\xc5\xbeine so pogosto prihajale iz nem\xc5\xa1kih de\xc5\xbeel, a so zaradi slovanskega zaledja in karantanske tradicije vsaj do konca 15. stoletja postajale dvojezi\xc4\x8dne. Kot povzpetni\xc5\xa1ki plemi\xc4\x8di so \xc5\xbdovne\xc5\xa1ki oziroma Celjski gotovo \xc4\x8dislali uporabo nem\xc5\xa1kega jezika: \xc5\xbee sredi 13. stoletja je neki Der von Sounegge, \xc4\x8de je slednji res bil \xc5\xbdovne\xc5\xa1ki gospod, pisal trubadurske liri\xc4\x8dne pesmi v nem\xc5\xa1kem jeziku. Ko je Ana Celjska, ne\xc4\x8dakinja  Hermana II., 150 let kasneje pri\xc5\xa1la na poljski dvor, ni znala drugega jezika kakor nem\xc5\xa1ko (seveda iz zornega kota Poljakov). Toda na drugi strani najdemo Ulrika II. \xc5\xbdovne\xc5\xa1kega, ki je leta 1306 svoje kmete pou\xc4\x8deval, kako omejiti \xc5\xa1kodo, ki so jo prina\xc5\xa1ali roji kobilic, torej je z njimi verjetno govoril slovansko. Ulrikova pravoslavna \xc5\xbeena Katarina je po drugi strani \xc5\xa1e v 15. stoletju gori\xc5\xa1kemu grofu Lenartu napisala slovansko pismo v cirilici, pri \xc4\x8demer se je Lenart te pisave lahko priu\xc4\x8dil le v \xc4\x8dasu bivanja na dvoru Celjskih, kjer so tedaj bivali tudi pravoslavni duhovniki. Celjski grofje tudi niso imeli \xc2\xbbnem\xc5\xa1kega\xc2\xab\xc2\xa0(avtoritarnega) dru\xc5\xbeinskega karakterja - razmerje med grofovskimi brati po klasifikaciji dru\xc5\xbein namre\xc4\x8d prej ka\xc5\xbee na obstoj slovanske komunitarne dru\xc5\xbeine. Z vidika de\xc5\xbeelne identitete in uporabe slovanskega in germanskega jezika izvorno poreklo Celjskih grofov (ki se ga sploh ne da z gotovostjo dolo\xc4\x8diti) izgubi na pomenu, saj se po svoji dvojezi\xc4\x8dnosti in srednjeve\xc5\xa1ki identiteti niso v ni\xc4\x8demer razlikovali od ve\xc4\x8dine ostalega plemstva na tleh dana\xc5\xa1nje Slovenije. Najverjetneje se niso imeli ne za Slovence (to je arhai\xc4\x8den izraz za Slovane) in ne za Nemce, ampak so bili, kakor pravi Igor Grdina, predvsem sebi lastni.'