b"\n_START_ARTICLE_\nIntarzija\n_START_PARAGRAPH_\nIntarzija je okrasni vlo\xc5\xbeek v lesu, zlasti iz drugobarvnega lesa . Podobna tehnika je inkrustacija - okrasni vlo\xc5\xbeek iz kamna, biserovine, slonove kosti. Termin se uporablja za podobne tehnike, kjer se uporablja majhne, visoko polirane kamne v podobi marmorja.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nTehniko intarzije se je uporabljala za vstavke iz lesa (v\xc4\x8dasih s kontrastno slonovo kostjo ali biserovino) v trdni kamniti matrici tal, sten ali mize in drugega pohi\xc5\xa1tva; nasprotno od intarzije je vzorec iz furnirja prilepljena na osnovo. Beseda intarzija izhaja iz latinske besede interserere, kar pomeni vstaviti._NEWLINE_Ko je v sedmem stoletju pri\xc5\xa1el Egipt pod arabsko oblast, so se avtohtone umetnosti intarzije in vstavki iz lesa, ter sposojeni ne-reprezenta\xc4\x8dni dekorji in vzorci in polaganje plo\xc5\xa1\xc4\x8dic, raz\xc5\xa1irili po Magrebu.  Tehnika intarzije je \xc5\xbee bila izpopolnjena v islamski Severni Afriki, preden je bila uvedena v kr\xc5\xa1\xc4\x8danski Evropi na Siciliji in Andaluziji. Umetnost je bila nadalje razvita v Sieni in tedanji mojstri so jo uporabili v katedrali v Orvietu, kjer je bila figurativna intarzija prvi\xc4\x8d izdelana okoli leta 1330 in se je nadaljevala v 15. stoletju  ter v severni Italiji v petnajstem in \xc5\xa1estnajstem stoletju. \xc5\xa0irila se je v nem\xc5\xa1ke centre, flamski mojstri so jo uvedli v London v kasnej\xc5\xa1em \xc5\xa1estnajstem stoletju. Najbolj\xc5\xa1e primere intarzije lahko najdemo na omarah iz tega obdobja, ki so predstavljale veliko razko\xc5\xa1je in presti\xc5\xbe.  Po pribli\xc5\xbeno letu 1620 se je intarzija pojavila tudi v urbanem pohi\xc5\xa1tvu.\n_START_SECTION_\nIzdelava\n_START_PARAGRAPH_\nIntarzija je tehnika obdelave lesa, ki uporablja razli\xc4\x8dne oblike, velikosti in vrste lesa, da bi skupaj ustvarila mozai\xc4\x8dno sliko z iluzijo globine. Intarzija je ustvarjena z izbiro razli\xc4\x8dnih vrst lesa, ki upo\xc5\xa1teva njihove naravne vzorce zrn in barvo (lahko vklju\xc4\x8duje uporabo made\xc5\xbeev in barvil), za ustvarjanje razlik v vzorcu. Po izbiri posebnih vrst lesa, ki se bodo uporabljali v vzorcu, se vsak kos posebej nare\xc5\xbee v ustrezne oblike in vstavi. V\xc4\x8dasih vzorci ustvarjajo ve\xc4\x8djo ali manj\xc5\xa1o globino. Ko so posamezni kosi popolni, se zlo\xc5\xbeijo skupaj kot sestavljanka in prilepijo na leseno podlago, ki se v\xc4\x8dasih odre\xc5\xbee v obliki bodo\xc4\x8de slike._NEWLINE_Marmorna intarzija (opere di commessi), imenovana pietre dura v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini in velja za poldrago kamenje kombinirane z barvnimi marmorji, je intarzija barvnih kamnov vstavljenih v beli ali \xc4\x8drni marmor. Zgodnji primeri so iz Firenc iz sredine petnajstega stoletja in so dosegli vrhunec prefinjenosti in zapletenosti z nasipom v Medi\xc4\x8dejski kapeli, izdelane pod pokroviteljstvom Medi\xc4\x8dejcev v Opificio delle Pietre Dure, ki jo je ustanovil Ferdinando I. de' Medici. Kasnej\xc5\xa1i kompleksni modeli in izpopolnitev tehnike se je razvila v Neaplju ob za\xc4\x8detku 17. stoletja. Tla bazilike svetega Petra v Rimu so \xc5\xa1e posebej opazen primer marmorne intarzije. Kasneje je ta oblika dekoracije postala zna\xc4\x8dilnost baro\xc4\x8dne notranje opreme, \xc5\xa1e posebej v sicilijanskem baroku po potresu leta 1693."