b'\n_START_ARTICLE_\nStarovzhodnoslovan\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nStaroru\xc5\xa1\xc4\x8dina je vsebovala veliko razli\xc4\x8dnih nare\xc4\x8dij. Staroruska nare\xc4\x8dja niso sovpadala s sodobnimi. V staroru\xc5\xa1\xc4\x8dini ni bilo\xc2\xa0\xc2\xbbakanja\xc2\xab.\xc2\xa0\xc2\xbbCokanje\xc2\xab\xc2\xa0(nerazlo\xc4\x8devanje \xc4\x8drk c in \xc4\x8d) pa je bilo za razliko prisotno \xc5\xbee od davnih \xc4\x8dasov. Zelo stara je tudi raba si\xc4\x8dnega [\xd2\x91] ([\xc9\xa1]) v severnih nare\xc4\x8djih in priporni\xc5\xa1kega [\xd2\x93]([\xc9\xa3]) v ju\xc5\xbenih._NEWLINE_Ve\xc4\x8djo svojevrstnost je predstavljalo nare\xc4\x8dje starodavnega Novgoroda, ki je bilo znano po najdbah brezovih listin._NEWLINE_Nosni\xc5\xa1ki glasovi (\xd1\xa7, \xd1\xab) so bili v staroru\xc5\xa1\xc4\x8dini \xc5\xa1e v \xc4\x8dasu pisanih virov. V 12. in 13. stoletju je v staroru\xc5\xa1\xc4\x8dini pri\xc5\xa1lo do korenite prenove zaradi upadanja omejenih glasov (\xd1\x8a, \xd1\x8c)._NEWLINE_K vzhodnim Slovanom je v 10. stoletju poleg pismenosti v knjigah iz slovanskega juga pri\xc5\xa1la tudi staroslovan\xc5\xa1\xc4\x8dina, oziroma cerkvenoslovan\xc5\xa1\xc4\x8dina. Cerkvenoslovan\xc5\xa1\xc4\x8dino so vzhodni Slovani kot jezik bogoslu\xc5\xbeja in duhovne knji\xc5\xbeevnosti ter zaradi velike sorodnosti v zgradbi kmalu sprejeli kot knji\xc5\xbeni jezik. Skozi \xc4\x8das je jezik vse bolj dobival ruski pridih, oziroma je bil v mnogih elementih vklju\xc4\x8den v staroruski knji\xc5\xbeni jezik, kasneje pa tudi v sodobno knji\xc5\xbeno ru\xc5\xa1\xc4\x8dino. Od 10. stoletja je s posredovanjem cerkvenoslovan\xc5\xa1\xc4\x8dine na rusko kulturo in stoletje prej na slovanski jug za\xc4\x8dela vplivati po obliki in vsebini bogata bizantinska kultura, oziroma sredozemska kultura._NEWLINE_\xc5\xbde v 11. stoletju cerkvenoslovan\xc5\xa1\xc4\x8dina ni bila le verski jezik in je za\xc4\x8dela vstopati tudi na druga kulturna podro\xc4\x8dja. Nekatera, po vsebini svetovna dela bizantinske kulture so prevedli iz gr\xc5\xa1\xc4\x8dine v cerkvenoslovan\xc5\xa1\xc4\x8dino. Na primer Aleksandrida, Zgodovina judovske vojne Josipa Flavija in druga. V Rusiji so se tako v relativno kratkem \xc4\x8dasu za\xc4\x8deli razvijati mnoge zvrsti bizantinske knji\xc5\xbeevnosti in znanosti: bogoslu\xc5\xbena besedila, \xc5\xbeivljenjepisi, apokrifi, kronike, zgodovinska in naravoslovna besedila in drugo. V Kijevski Rusiji so nastajala tudi izvirna knji\xc5\xbeevna dela. Njihov jezik ka\xc5\xbee na zdru\xc5\xbeitev cerkvenoslovan\xc5\xa1\xc4\x8dine z vzhodnoslovanskimi elementi in se je od dela do dela razlikoval (npr. Pesem o pohodu Igorjevem (\xd0\xa1\xd0\xbb\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xbe \xd0\xbe \xd0\xbf\xd0\xbb\xd1\x8a\xd0\xba\xd1\x83 \xd0\x98\xd0\xb3\xd0\xbe\xd1\x80\xd0\xb5\xd0\xb2\xd1\xa3, \xd0\xa1\xd0\xbb\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xbe \xd0\xbe \xd0\xbf\xd0\xbe\xd0\xbb\xd0\xba\xd1\x83 \xd0\x98\xd0\xb3\xd0\xbe\xd1\x80\xd0\xb5\xd0\xb2\xd0\xb5), Beseda o zakonu in blagostanju (\xd0\xa1\xd0\xbb\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xbe \xd0\xbe \xd0\xb7\xd0\xb0\xd0\xba\xd0\xbe\xd0\xbd\xd1\x83 \xd0\xb8 \xd0\xb1\xd0\xbb\xd0\xb0\xd0\xb3\xd0\xbe\xd0\xb4\xd0\xb0\xd1\x82\xd0\xb8), dela Vladimirja Monomaha idr.). V besedilih upravno-pravne narave (npr. Ruska pravica (\xd0\xa0\xd1\x83\xd1\x81\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb0\xd1\x8f \xd0\xbf\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xb2\xd0\xb4\xd0\xb0)) je bilo elementov cerkvenoslovan\xc5\xa1\xc4\x8dine manj. Velika notranja jezikovna razdvojenost je zna\xc4\x8dilna za letopise, ker so obsegali elemente raznih \xc5\xbeanrov._NEWLINE_V celoti se je oblikovanje staroruskega knji\xc5\xbenega jezika odvijalo v znamenju prepletanja in vzajemnega vpliva elementov ljudskega govora na eni strani (v upravnih, pravnih, poslovnih, diplomatskih in sorodnih besedilih) ter cerkvenoslovan\xc5\xa1\xc4\x8dine na drugi strani. Dejstva, da so spomeniki staroruske pismenosti obsegali v osnovi tudi cerkveno knji\xc5\xbeevnost, svetovno knji\xc5\xbeevnost in poslovne dokumente z veliko notranjo \xc5\xbeanrsko razdvojenostjo, to potrjujejo. Odnos cerkvenoslovanskih in vzhodnoslovanskih elementov v stvarnih besedilih se je moral zelo razlikovati v razli\xc4\x8dnih delih in celo znotraj istega \xc5\xbeanrskega raznovrstnega dela, kar je povzro\xc4\x8dilo izrazito jezikovno slogovno funkcionalno razslojenost staroru\xc5\xa1\xc4\x8dine v okviru enotnega knji\xc5\xbenega jezika. Ta jezik, ki je nastal v Kijevski Rusiji, je kasneje postal knji\xc5\xbeni jezik Moskovske Rusije._NEWLINE_Staroru\xc5\xa1\xc4\x8dino so povsod pisali v cirilici. Knji\xc5\xbeevnih zapisov v glagolici na podro\xc4\x8dju Kijevske Rusije niso na\xc5\xa1li. Sicer pa so se ohranili nekateri ostanki stenskih zapisov, ki so vsebovali glagolico, kot je na primer Sofijski sabor Velikega Novgoroda.'