b'\n_START_ARTICLE_\nWilliam James\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nJames se je rodil 11. januarja leta 1842 v New Yorku kot najstarej\xc5\xa1i sin teologa Henryja Jamesa. Z 18 leti se je James preizkusil v slikarstvu, vendar pa se je tega hitro naveli\xc4\x8dal in se je \xc5\xa1e istega leta vpisal na Univerzo Harvard. Ukvarjal se je s kemijo, komparativno anatomijo in psihologijo. Med \xc5\xa1tudijem se je odpravil na ekspedicijo na Amazonko, vendar je potovanje po osmih mesecih opustil, saj je trpel za bla\xc5\xbejo obliko \xc4\x8drnih koz. Kasneje se je odpravil tudi v Nem\xc4\x8dijo, kjer je spoznal, da so njegovi interesi bli\xc5\xbeje filozofiji in medicini. Obenem je tudi mnogo bral o literaturi, zgodovini in filozofiji. Pisal je tudi literarne kritike._NEWLINE_Diplomiral je leta 1869, vendar se je do takrat \xc5\xbee odlo\xc4\x8dil, da ne bo opravljal medicinskega poklica. Navzven prijateljski in vesel James je bil podvr\xc5\xbeen obdobjem globoke depresije deloma zaradi stalnega \xc5\xa1ibkega zdravja, deloma pa zaradi tega, ker ni mogel najti ustreznega poklica na podro\xc4\x8dju psihologije. Jamesa so leta 1872 imenovali za in\xc5\xa1truktorja psihologije na Harvardu. Kasneje je pou\xc4\x8deval tudi filozofijo in postal eden najbolj izjemnih u\xc4\x8diteljev svojega \xc4\x8dasa._NEWLINE_S poroko z Alice Gibbens leta 1878 se je za Jamesa za\xc4\x8delo novo obdobje \xc5\xbeivljenja. Poprej\xc5\xa1nja \xc5\xbeiv\xc4\x8dna slabost je skorajda izginila. Svojega dela se je lotil z veliko vnemo in si zadal, da bo do konca leta 1880 napisal u\xc4\x8dbenik o psihologiji. Delo pa je raslo in, ko je bilo leta 1890 kon\xc4\x8dno izdano, je Jamesova najpomembnej\xc5\xa1a knjiga The Principles of Psychology obsegala kar 1200 strani v dveh zvezkih. V delu James zagovarja novo psihologijo, ki se zaveda sorodnosti tako z znanostjo kot s psihologijo. Knjiga je hipoma postala priljubljena med laiki in med psihologi._NEWLINE_Leta 1884 je bila objavljena "James-Lange teorija", ki je pojasnjevala Jamesovo prepri\xc4\x8danje, da so vsa \xc4\x8dustva le zaznave, ki jih spro\xc5\xbeajo telesna dejanja, npr. da se po\xc4\x8dutimo \xc5\xbealostne, \xc4\x8de jo\xc4\x8demo, in jezne, \xc4\x8de udarimo._NEWLINE_Zaradi njegove nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8de slave je bil James zelo za\xc5\xbeelen kot predavatelj. Med drugim je predaval tudi na univerzah Columbia (New York) in Stanford (Kalifornija), kjer je leta 1906 pre\xc5\xbeivel uni\xc4\x8dujo\xc4\x8d potres v San Franciscu. Izdal je tudi druga dela, kot so The Varieties of Religious Experience, izdano leta 1902 in Pragmatism, izdano 1907. V slednjem delu je razlagal, da \xc4\x8dlovek spozna resni\xc4\x8dni pomen ideje \xc5\xa1ele, ko vidi, kak\xc5\xa1ne so njene posledice._NEWLINE_Leta 1907 je zadnji\xc4\x8d predaval na Harvardu. Umrl je 26. avgusta 1910 na svojem domu v New Hampshiru.\n_START_SECTION_\nJamesov pragmatizem\n_START_PARAGRAPH_\nJames definira resni\xc4\x8dna prepri\xc4\x8danja kot tista, ki so verujo\xc4\x8demu koristna. Njegovo pragmati\xc4\x8dno pojmovanje resnice je sinteza koresponden\xc4\x8dne in koheren\xc4\x8dne teorije resnice. Trditve se da preverjati, dokler se ujemajo z neko fizi\xc4\x8dno stvarjo ter so v koherenci (se dr\xc5\xbeijo skupaj kot del\xc4\x8dki sestavljanke). Trditve torej potrjuje prakti\xc4\x8dna uporaba._NEWLINE_"Tudi najbolj trdni deli resnice so bili enkrat gibljivi. Imelo se jih je za resnice zaradi uporabnih razlogov. Povezani so bili s \xc5\xa1e bolj osnovnimi, starej\xc5\xa1imi deli resnice ter takratnimi novimi opazovanji. \xc4\x8cisto objektivna resnica, ustvarjena brez \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega intuitivnega povezovanja delov resnice, ne obstaja. Razlogi za to, da neko trditev ozna\xc4\x8dujemo kot pravilno, so ravno razlogi za pravilnost trditve. Nekaj je pravilno le takrat, ko ima vlogo povezovanja."_NEWLINE_James je na svet gledal pragmati\xc4\x8dno in je menil, da je pomen neke resnice odvisen od njene uporabne vrednosti za verujo\xc4\x8dega. Jamesov pragmatizem dojema svet kot mozaik raznovrstnih do\xc5\xbeivetij, ki se jih lahko ovrednoti in razume le skozi radikalni empirizem. Radikalni empirizem, ki ni v sorodu z znanstvenim empirizmom, trdi, da se sveta in do\xc5\xbeivetja ne da \xc4\x8disto objektivno analizirati. \xc5\xbde samo opazovanje in opazovalec bosta vplivala na opa\xc5\xbeeno resnico. Opazoval\xc4\x8dev um in njegova do\xc5\xbeivetja so le del narave, torej do narave opazovalec ne more biti nepristranski. James torej zanika dualizem med okoljem in umom ter opi\xc5\xa1e njuno povezavo kot zvezen tok zavesti. To povezavo sta obravnavali avantgardna in modernisti\xc4\x8dna likovna umetnost ter knji\xc5\xbeevnost, na primer dela Jamesa Joycea._NEWLINE_V delu What Pragmatism Means James pi\xc5\xa1e, da je v jedru njegovega nauka spoznanje, da se resnice porajajo iz dejstev ter se nato zme\xc5\xa1ajo z ostalimi dejstvi. Iz te nove mno\xc5\xbeice dejstev spet ustvarjamo novo resnico in tako naprej. Dejstva niso nujno resni\xc4\x8dna, ampak le obstajajo. Resnica je funkcija prepri\xc4\x8danj, ki so del neke verige dejstev. Sodobni ameri\xc5\xa1ki analiti\xc4\x8dni filozof Rorty pravi, da James ni hotel ustvariti teorije resnice ter njegovih trditev ne smemo obravnavati kot teorijo. Nekateri pragmatiki, na primer Susan Haack in Howard Mounce, se z omenjeno Rortyjevo instrumentalisti\xc4\x8dno razlago ne strinjajo._NEWLINE_V delu The Meaning of Truth James razjasni kritikom pragmatizma, ki njegove besede "resni\xc4\x8den" niso vzeli kot nekaj relativnega, da pragmatist z besedo "resni\xc4\x8dno" vedno misli "resni\xc4\x8dno za tistega, ki je to do\xc5\xbeivel". James se ne strinja s kritiki, ki njegovo dojemanje resnice uvr\xc5\xa1\xc4\x8dajo med relativizem, skepticizem ali agnosticizem in menijo, da sprejema le relativne resnice, saj v bistvu podpira epistemolo\xc5\xa1ki realizem, ki pravi, da to, kar vemo o nekem objektu, obstaja neodvisno od tega objekta.\n_START_SECTION_\nPragmatizem in uporabna vrednost\n_START_PARAGRAPH_\nIz Bruce Kuklickovega uvoda v Jamesov Pragmatism:_NEWLINE_"James je uporabil pragmati\xc4\x8dno metodo na epistomolo\xc5\xa1kem problemu resnice. Pomen besede "resni\xc4\x8dno" je iskal v tem, kako ideja resnice deluje v na\xc5\xa1em vsakdanjem \xc5\xbeivljenju. Pravi, da je prepri\xc4\x8danje pravilno, \xc4\x8de je delovalo za vse, ki so ga preizku\xc5\xa1ali, in nas je najhitreje in najbolj zanesljivo vodilo skozi negostoljuben svet. \xc5\xbdeli ugotovi, kolik\xc5\xa1na je uporabna vrednost resni\xc4\x8dnih prepri\xc4\x8danj v na\xc5\xa1em \xc5\xbeivljenju ter v kaj nas ta vodijo. Prepri\xc4\x8danje ni ve\xc4\x8d umski tvor, ki se na \xc4\x8dude\xc5\xbeen na\xc4\x8din ujema z delcem resni\xc4\x8dnosti zunanjega okolja, \xc4\x8de je pravilno. Prepri\xc4\x8danja so vedno bila na\xc4\x8din delovanja v bolj ali manj nepredvidljivem okolju. Ko re\xc4\x8demo, da so pravilna, to pomeni le, da so v tem okolju u\xc4\x8dinkovita. Tako pragmati\xc4\x8dno dojemanje resnice je uporabilo darwinisti\xc4\x8dne ideje v filozofiji s tem, da je pre\xc5\xbeivetje definiralo kot test tako intelektualnega kot biolo\xc5\xa1kega doprinosa."\n_START_SECTION_\nNagoni\n_START_PARAGRAPH_\nTako kot na Freuda, je tudi na Jamesa vplivala Darwinova teorija naravnega izbora. Jedro Jamesove psihologije je sistem nagonov. James pravi, da imajo ljudje veliko nagonov, celo ve\xc4\x8d kot \xc5\xbeivali. Te nagoni lahko izzvenijo kot posledica izku\xc5\xa1enj ali drugih nagonov. Veliko nagonov je v konfliktu med seboj. V 20-tih letih dvajsetega stoletja se je psihologija sicer obrnila stran od evolucijske teorije k behaviorizmu.\n_START_SECTION_\nPrispodoba z medvedom\n_START_PARAGRAPH_\nPovzeto po LeDouxovem opisu Jamesovega dela Emotion:_NEWLINE_"Zakaj be\xc5\xbeimo stran od nevarnosti? To vpra\xc5\xa1anje je bilo klju\xc4\x8dno v stoletni razpravi o naravi na\xc5\xa1ih \xc4\x8dustev. Jamesov \xc4\x8dlanek "What is an Emotion?" je pomemben predvsem zaradi na\xc4\x8dina, na katerega je James podal svoj odgovor na prej\xc5\xa1nje vpra\xc5\xa1anje. \xc4\x8custvo je definiral kot zaporedje stanj po nekem stimulusu (ki ga odda simpati\xc4\x8dno ali parasimpati\xc4\x8dno \xc5\xbeiv\xc4\x8devje) in ki se kon\xc4\x8da z nekim ob\xc4\x8dutkom, z nekim zavednim \xc4\x8dustvenim do\xc5\xbeivetjem. Eden izmed ciljev raziskave \xc4\x8dustev je opisovanje procesov med stimulusom in ob\xc4\x8dutkom. James si je zastavil drugo vpra\xc5\xa1anje: ali be\xc5\xbeimo pred medvedom, ker se bojimo, ali se bojimo, ker be\xc5\xbeimo:_NEWLINE_"Obi\xc4\x8dajno mislimo, da neko dejstvo vzburi du\xc5\xa1evni odziv, ki mu re\xc4\x8demo \xc4\x8dustvo, in telo izra\xc5\xbea to \xc4\x8dustvo. Trdim, da telesne spremembe takoj sledijo zaznavi dejstva in je tako na\xc5\xa1e ob\xc4\x8dutje teh telesnih sprememb pravzaprav \xc4\x8dustvo."_NEWLINE__NEWLINE_Vemo, da se \xc4\x8dustva velikokrat porajajo so\xc4\x8dasno z opaznimi telesnimi odzivi in da to, kar se dogaja v na\xc5\xa1ih telesih, opazimo na enak na\xc4\x8din, kot to, kar se dogaja v zunanjem okolju. Torej so \xc4\x8dustva razli\xc4\x8dna od drugih du\xc5\xa1evnih stanj ravno v tem, da povzro\xc4\x8dajo telesne ob\xc4\x8dutke. \xc4\x8custvo je potem dolo\xc4\x8deno s telesnimi ob\xc4\x8dutki, ki jih povzro\xc4\x8da. Ko be\xc5\xbeimo pred medvedom, se aktivirajo evolucijsko pridobljeni mehanizmi simpati\xc4\x8dnega \xc5\xbeiv\xc4\x8devja. Strah je druga\xc4\x8den od jeze ali ljubezni, saj povzro\xc4\x8da druga\xc4\x8dna telesna ob\xc4\x8dutja. Du\xc5\xa1evni vidik \xc4\x8dustva je pogojen s fiziologijo in ne obratno: ne tresemo se zaradi strahu, ne jokamo zaradi \xc5\xbealosti\xe2\x80\x94strah nas je, ker se tresemo, in \xc5\xbealostni smo, ker jokamo."\n_START_SECTION_\nMaterialni jaz\n_START_PARAGRAPH_\nMaterialni jaz sestoji iz stvari, ki nam pripadajo, in iz stvari, katerim pripadamo. Take stvari so obleke, denar, telo in dru\xc5\xbeina. Skozi obla\xc4\x8dila ka\xc5\xbeemo na\xc5\xa1 dru\xc5\xbebeni status, kar pripomore k nastanku jaza. \xc4\x8ce izgubimo dru\xc5\xbeinskega \xc4\x8dlana, se po\xc4\x8dutimo, kot da smo izgubili del sebe. \xc4\x8ce postanemo znatno bolj premo\xc5\xbeni ali bolj revni, se osebnostno spremenimo.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbebeni jaz\n_START_PARAGRAPH_\nDru\xc5\xbebeni jaz je tisto, kar smo v danih dru\xc5\xbebenih razmerah. James opa\xc5\xbea, da se ljudje druga\xc4\x8de obna\xc5\xa1ajo v druga\xc4\x8dnih dru\xc5\xbebenih razmerah. Druga\xc4\x8de se na primer obna\xc5\xa1amo med prijatelji kot v slu\xc5\xbebi. V dani dru\xc5\xbebeni skupini se da posameznikov dru\xc5\xbebeni jaz \xc5\xa1e bolj razdeliti: \xc4\x8dlovek se v delovnem okolju druga\xc4\x8de obna\xc5\xa1a do \xc5\xa1efa kot do sodelavca.\n_START_SECTION_\nDuhovni jaz\n_START_PARAGRAPH_\nDuhovni jaz je po Jamesu jedro \xc4\x8dloveka\xe2\x80\x94je tisto, kar \xc4\x8dlovek je. Ta je bolj trajen od prej\xc5\xa1njih dveh. Duhovni jaz je subjektiven in najbolj intimen del nas. Med vidike posameznikovega duhovnega jaza spadajo osebnost, vrednote in vest. Te se po navadi ne spreminjajo s \xc4\x8dasom. Introspekcija v smislu poglabljanja vase in iskanja globljih duhovnih, moralnih in intelektualnih vpra\xc5\xa1anj brez vpliva objektivnih pomislekov je raziskovanje duhovnega jaza. Jamesu se iskanje na\xc5\xa1ega globljega duhovnega bistva zdi bolj pomembno, kot zadovoljevanje potreb materialnega in dru\xc5\xbebenega jaza.\n_START_SECTION_\nEgo\n_START_PARAGRAPH_\nEgo je po Jamesu tisti jaz, ki mu pravimo "jaz", in stvar, ki ji re\xc4\x8demo tudi du\xc5\xa1a ali um. Ego je rde\xc4\x8da nit med na\xc5\xa1o preteklostjo, sedanjostjo in prihodnostjo. Ego do\xc5\xbeivljamo kot svojo nespremenljivo identiteto, saj je zavest za nas same zvezna (v vsakem trenutku smo bolj ali manj to, kar smo bili prej\xc5\xa1nji trenutek; spreminjanje na\xc5\xa1e osebnosti zato la\xc5\xbeje opazijo drugi ljudje\xe2\x80\x94\xc5\xa1e posebej ti, ki nas periodi\xc4\x8dno videvajo). Ker ego ni snoven, ga ne moremo objektivno znanstveno prou\xc4\x8devati.'