b'\n_START_ARTICLE_\nGaunilo\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nGaunilo je najbolj znan po svoji sodobni kritiki ontolo\xc5\xa1kega argumenta o obstoju Boga. V svojem delu V prid neumne\xc5\xbeu trdi, da Anselmov ontolo\xc5\xa1ki argument ne dr\xc5\xbei, ker bi taista logika \xc4\x8dloveka prisilila, da zaklju\xc4\x8di, da obstaja veliko stvari, ki dejansko zagotovo ne obstajajo. Empirist Gaunilo je mislil, da lahko \xc4\x8dlovek razume le informacije, ki jih zagotavljajo \xc4\x8duti.\n_START_SECTION_\nFilozofija "Izgubljenega otoka\xe2\x80\x9d\n_START_PARAGRAPH_\nSv Anzelm je trdil, da je njegov ontolo\xc5\xa1ki argument dokaz o obstoju Boga, ki ga je opisal kot tisto bitje, od katerega nobeno ni ve\xc4\x8dje. Bog, ki ne obstaja, ne more biti tisti, od katerega ni nobeno ve\xc4\x8dje, saj bi ga obstoj sam pove\xc4\x8dal. Tako po mnenju Anzelma koncept Boga nujno vklju\xc4\x8duje njegov obstoj. _NEWLINE_Gaunilo je kritiziral Anzelmov argument tako, da je uporabil iste razloge za "dokaz" obstoja miti\xc4\x8dnega "Izgubljenega otoka", najve\xc4\x8djega ali najbolj dovr\xc5\xa1enega otoka, kar je mogo\xc4\x8de: \xc4\x8de otok, o katerem razmi\xc5\xa1ljamo, ne obstaja, ne more biti najve\xc4\x8dji mo\xc5\xbeni otok, saj bi kot najve\xc4\x8dji mo\xc5\xbeni otok moral obstajati, ker bi bil kateri koli obstoje\xc4\x8di otok ve\xc4\x8dji od imaginarnega. To je samo neposredna uporaba Anzelmove predpostavke, da je obstoj popolnost. Ker si lahko zamislimo ta najve\xc4\x8dji ali najbolj popoln otok, mora po Anzelmovem na\xc4\x8dinu razmi\xc5\xa1ljanja tudi obstajati. Medtem ko je ta argument absurden, Gaunilo trdi, da ni ni\xc4\x8d bolj absurden od Anzelmovega. _NEWLINE_Filozofi pogosto posku\xc5\xa1ajo dokazati napa\xc4\x8dnost ontolo\xc5\xa1kega argumenta s primerjavo Anzelma z Gaunilom:_NEWLINE_Anzelmova utemeljitev:_NEWLINE__NEWLINE_1. Bog je to bitje, od katerega si ni mogo\xc4\x8de zamisliti nobenega ve\xc4\x8djega._NEWLINE__NEWLINE_2. Obstajati v realnosti je ve\xc4\x8dje kot zgolj obstajati kot ideja. _NEWLINE__NEWLINE_3. \xc4\x8ce Bog ne obstaja, si lahko zami\xc5\xa1ljamo \xc5\xa1e ve\xc4\x8dje bitje, to je tisto, ki obstaja._NEWLINE__NEWLINE_4. Zato mora Bog v resnici obstajati._NEWLINE_Gaunilova parodija poteka po istih linijah:_NEWLINE__NEWLINE_1. Izgubljeni otok je otok, od katerega si ni mogo\xc4\x8de zamisliti ve\xc4\x8djega. _NEWLINE__NEWLINE_2. Obstajati v realnosti je ve\xc4\x8dje kot zgolj obstajati kot ideja. _NEWLINE__NEWLINE_3. \xc4\x8ce izgubljeni otok ne obstaja, si lahko zami\xc5\xa1ljamo \xc5\xa1e ve\xc4\x8dji otok, to je tisti, ki obstaja._NEWLINE__NEWLINE_4. Zato Izgubljeni otok v resnici obstaja. _NEWLINE_Gaunilo trdi, da Izgubljeni otok ne obstaja, zato je nekaj narobe z logiko, ki dokazuje, da obstaja. Ker argument v enem primeru dokazuje za resni\xc4\x8dno tisto, kar je o\xc4\x8ditno napa\xc4\x8dno (Izgubljeni otok), se je razumljivo vpra\xc5\xa1ati, ali se ga lahko upravi\xc4\x8deno \xc5\xa1teje kot legitimnega pri drugemu primeru. Z dejstvom, da popolnega otoka ni, Gaunilo dokazuje, da je Anzelmov argument za bo\xc5\xbeji obstoj napa\xc4\x8den. Tak\xc5\xa1ni ugovori se imenujejo preobremenitveni ugovori: ne poka\xc5\xbeejo kje, kako in zakaj je argument napa\xc4\x8den, samo trdijo, da \xc4\x8de ne dr\xc5\xbei za en primer, potem ne dr\xc5\xbei tudi za nobenega.\n_START_SECTION_\nKritike\n_START_PARAGRAPH_\nGaunilov ugovor na ontolo\xc5\xa1ki argument je bil kritiziran na ve\xc4\x8d stopnjah. Anzelmov odgovor je bil, da je zgre\xc5\xa1il bistvo: obstoj kakr\xc5\xa1nega koli drugega bitja izhaja iz bo\xc5\xbejega, samo po sebi je nepotrebno in nepregledno za njegov ontolo\xc5\xa1ki argument, ki se lahko uporablja le za najve\xc4\x8dje bitje vseh bitij. \xc4\x8ce si poskusimo zamisliti popoln otok, je ta otok \xc5\xa1e ve\xc4\x8dji, \xc4\x8de ustvarja druga bitja, a potem ne bi bil ve\xc4\x8d otok kot ga razumemo mi. Podobno je odgovoril Alvin Plantinga; trdil je, da se koncepta "tistega, od katerega se ne more zamisliti ni\xc4\x8desar ve\xc4\x8d", ne uporablja za otok ali katerikoli drug predmet, temve\xc4\x8d samo za Boga. Vrhovno bitje je tako obstojno kot tudi najve\xc4\x8dje zami\xc5\xa1ljeno in najve\xc4\x8dje mo\xc5\xbeno bitje. Samo Bog, kot ga definira Anzelm, izpolnjuje vsa ta merila in ga je zato mogo\xc4\x8de ozna\xc4\x8diti kot vrhovnega._NEWLINE_Druga kritika Gaunilovega argumenta opozarja, da je Bog pri Anzelmu tista stvar, od katere ni mogo\xc4\x8de zasnovati ni\xc4\x8desar ve\xc4\x8djega, pri Gaunilu pa otok, od katerega ni mogo\xc4\x8de zasnovati nobenega ve\xc4\x8djega. \xc4\x8ceprav ga noben otok ne more prese\xc4\x8di v veli\xc4\x8dini, je popolnoma razumno domnevati, da ga nekateri ne-otoki lahko.\n_START_SECTION_\nParalele\n_START_PARAGRAPH_\nDavid in Marjorie Haight sta na podoben na\xc4\x8din kot Gaunilo sku\xc5\xa1ala ovre\xc4\x8di Anzelov argument, vendar sta, medtem ko je Gaunilo spremenil ciljno ime Anzelmovega dokaza, "Bog", na nadomestno imensko osebo, za katero je menil, da je bila bolj o\xc4\x8ditno absurdna, "Izgubljeni otok", Haightsa zamenjala pridevnik v Anzelmovi obrazlo\xc5\xbeitvi. Haightsa poudarjata, da se lahko z zamenjavo besede "ve\xc4\x8dje" z besedo "slab\xc5\xa1e" logika za opredelitev bo\xc5\xbejega obstoja obrne. Izjava sledi zaklju\xc4\x8dku, da mora biti najslab\xc5\xa1a stvar obstoje\xc4\x8da, ker je slab\xc5\xa1e, \xc4\x8de ta slaba stvar obstaja kot \xc4\x8de ne obstaja, zato mora obstajati v svoji absolutni slabosti, torej mora potemtakem obstajati tudi hudi\xc4\x8d._NEWLINE_Argumenti Gaunila in Haightsov so poudarili, da lahko obstajajo tudi drugi samostalniki in drugi pridevniki, za katere bi bilo mogo\xc4\x8de (kadar so zasnovani kot Anzelmov dokaz (v skrajnosti, ki zahteva obstoj)), zahtevati tudi njihov obstoj. Npr., z mrazom ali toploto: gotovo je absolutno hladno (ali vro\xc4\x8de) bitje, ki obstaja v resnici, bolj absolutno hladno (ali vro\xc4\x8de) kot tisto, ki obstaja samo v domi\xc5\xa1ljiji. Zato mora dejansko obstajati v resnici.\n_START_SECTION_\nPreostanek Gaunilovega besedila\n_START_PARAGRAPH_\nGaunilova razprava je razdeljena na osem poglavij. Prvih sedem poglavij je kritika Anzelmovega argumenta z vidika racionalnega ne-vernika. Zadnje poglavje (8) je preprosto hvala za preostala poglavja Anzelmovega Proslogiona. Celoten naslov Gaunilove razprave je Odgovarjajo\xc4\x8d v imenu neumne\xc5\xbea. To pomeni, da Gaunilo ne pi\xc5\xa1e kot kristjan, ki verjame, temve\xc4\x8d se pretvarja, da je racionalen ne-vernik. \xc5\xa0tudijska razprava se je osredoto\xc4\x8dila na 6. poglavje (Izgubljeni otok). Zelo malo znanstvenikov se ukvarja s preostalimi deli Gaunilovega besedila. _NEWLINE_O Gaunilu je poleg besedila V prid neumne\xc5\xbeu znanega malo; nobeno drugo delo ni podpisano z njegovim imenom, prav tako pa nobeno ni v celoti prevedeno v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino, obstajajo le \xc4\x8dlanki, ki temeljijo na njih.'