b'\n_START_ARTICLE_\nBioluminiscenca\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xadoluminisc\xc3\xa9nca (gr\xc5\xa1ko \xce\xb2\xce\xb9\xce\xbf\xcf\x82: bios - \xc5\xbeivljenje + latinsko lumen - svetloba) je v splo\xc5\xa1nem oddajanje svetlobe pri \xc5\xbeivih bitjih, ki nastane pri pretvorbi kemi\xc4\x8dne energije v svetlobno. Pri tem je udele\xc5\xbeen encim luciferaza, kemi\xc4\x8dno energijo pa ve\xc4\x8dinoma posreduje adenozin trifosfat (ATP). Bioluminiscenca vsakega organizma je edinstvena v valovni dol\xc5\xbeini, trajanju, oddanih vzorcih in uravnavanju (regulaciji) procesa. Barvni spekter oddane svetlobe sega od rubinasto rde\xc4\x8de barve pri hro\xc5\xa1\xc4\x8du Phrixothrix tiemanni do modre pri dvokrilcu Orfelia fultoni. Pri mnogih organizmih je bioluminiscenca izrabljena za privabljanje drugih organizmov za namene parjenja ali prehranjevanja, pa tudi za obrambo in komunikacijo. Bioluminiscen\xc4\x8dne organizme najdemo v vseh kraljestvih, torej pri \xc5\xbeivalih, rastlinah, glivah in bakterijah._NEWLINE_V mnogih podro\xc4\x8djih znanosti, \xc5\xa1e posebno v medicini in genskem in\xc5\xbeenirstvu, je bioluminiscenca izkori\xc5\xa1\xc4\x8dena za razli\xc4\x8dne namene, kot na primer pri preu\xc4\x8devanju patogenetskih mehanizmov povzro\xc4\x8diteljev bolezni, odpornosti bakterij proti antibiotikom in u\xc4\x8dinkovitosti zdravil z delovanjem na novotvorbe pri zdravljenju rakastih obolenj.\n_START_SECTION_\nNadzorni mehanizmi\n_START_PARAGRAPH_\nTudi mehanizmi za nadzor oddajanja svetlobe se pri razli\xc4\x8dnih organizmih razlikujejo. V bakterijah je oddajanje svetlobe ve\xc4\x8dinoma konstantno, saj je bioluminiscenca v danem primeru stranska pot dihalne verige. Kljub temu pa obstaja nadzor v obliki nadzorovane sinteze potrebnih encimov ter sekundarni mehanizmi v primeru simbioze z drugimi organizmi, kot so nekateri lignji in ribe. V morski kresnici (Vargula hilgendorfii) nastajata luciferin in luciferaza v lo\xc4\x8denih \xc5\xbelezah. Pri kresnicah in meduzi vrste Renilla reniformis so za nadzor pomembne dolo\xc4\x8dene molekule ali funkcionalne skupine: pri kresnicah mora luciferin pred reakcijo s kisikom reagirati z ATP-jem, pri \xc4\x8demer nastane luciferil-AMP, poleg tega pa je na luciferin vezana sulfatna skupina (SO\xe2\x82\x83\xe2\x81\xbb), ki mora biti odstranjena za nadaljevanje procesa. Specifi\xc4\x8den mehanizem je prisoten v dinoflagelatih rodu Gonyaulax, kjer je luciferin vezan na protein, imenovan luciferin vezavni protein. Vezava je odvisna od pH vrednosti in pri spremembi pH iz 8 v 6 se luciferin zaradi spremembe membranskega potenciala lo\xc4\x8di od proteina. Tudi pri o\xc5\xbeigalkarjih in rebra\xc4\x8dah je luciferin vezan na protein ekvorin, vendar disociacijo spro\xc5\xbei vezava kalcijevih ionov na protein._NEWLINE_Poseben primer nadzornega mehanizma, imenovan avtoindukcija (angle\xc5\xa1ko quorum sensing), je prisoten pri nekaterih bioluminiscen\xc4\x8dnih bakterijah. Te se namre\xc4\x8d nahajajo v morski vodi blizu obale, vendar je njihova populacija zelo majhna, tj. 1-5 bakterij na mililiter vode. Sintezo bistvenih komponent za oddajanje svetlobe nadzorujejo t. i. avtoinducerji, prosto difuzne snovi, ki jih izdelujejo bakterije same. V morski vodi je koli\xc4\x8dina avtoinducerjev mo\xc4\x8dno razred\xc4\x8dena z veliko koli\xc4\x8dino vode, zato je njihova koncentracija zanemarljiva. V primeru, da bakterije rastejo na trdnem mediju, kot so kulture in kolonije alg (npr. rod Phaeocystis), se za\xc4\x8dnejo avtoinducerji kopi\xc4\x8diti na mestu nastanka, kjer bakterije rastejo in se razmno\xc5\xbeujejo. Biosinteza bioluminiscen\xc4\x8dnih komponent se za\xc4\x8dne takrat, kadar dose\xc5\xbee koncentracija avtoinducerjev dolo\xc4\x8deno pra\xc5\xbeno vrednost, do \xc4\x8desar pa torej pride pri visoki populaciji bakterij (tj. ve\xc4\x8d kot 100 milijonov bakterij na ml vode), ki rastejo na trdnem mediju. Primer avtoinducerja je acilhomoserin lakton pri bakterijah Vibrio harveyi in V. fischeri.\n_START_SECTION_\nEvolucijski izvor\n_START_PARAGRAPH_\nGlede na raznolikost kemi\xc4\x8dnih struktur luciferinov in filogenetsko diskontinuiteto, tj. nedoslednost pojava bioluminiscence pri razvoju vrst, je domnevano, da se je sposobnost oddajanja svetlobe razvila neodvisno vsaj 30-krat. Teorijo podpira med drugim tudi dejstvo, da so pri sorodnih organizmih, \xc5\xa1e posebej znotraj istega debla, prisotni razli\xc4\x8dni mehanizmi, kot npr. pri kolobarnikih in \xc4\x8dlenono\xc5\xbecih. Ena od mo\xc5\xbenih razlag je, da se je ve\xc4\x8dina luciferaz razvila neodvisno ali iz razli\xc4\x8dnih ne-encimskih oksidativnih reakcij, po razvoju vidnih organov in diverzifikaciji skupin organizmov, z izjemo preprostej\xc5\xa1ih organizmov, kot so bakterije. Pri nekaterih filogenetsko razli\xc4\x8dnih organizmih je sicer uporabljen identi\xc4\x8dni luciferin, vendar je ta ponekod pridobljen s hrano, zato je luciferin v fiziolo\xc5\xa1kem smislu analogen vitaminu. V vsakem primeru pa se z dolo\xc4\x8deno gotovostjo lahko trdi, da so se sistemi, ki imajo razli\xc4\x8dne substrate, mehanizme in encime, s tem pa tudi razli\xc4\x8dna bazna zaporedja na DNK, razvili neodvisno._NEWLINE_Alternativa teoriji o neodvisnem razvoju je teorija o lateralnem ali horizontalnem prenosu genov med nesorodnimi organizmi, po kateri naj bi se geni prenesli iz enega organizma na drugega zaradi simbioze. To je \xc5\xa1e posebej evidentno pri nekaterih vrstah bakterij, glist, mehku\xc5\xbecev, pla\xc5\xa1\xc4\x8darjev in rib kostnic, pri katerih je prisoten bakterijski sistem z reduciranim flavinom v vlogi luciferina in luciferazo z molekulsko maso 80.000 daltonov. Kljub temu pa se oba na\xc4\x8dina ne izklju\xc4\x8dujeta popolnoma in je bolj verjetno, da sta bila pri razvoju prisotna oba, poleg slednjih pa morda \xc5\xa1e kak\xc5\xa1ni do sedaj neznani mehanizmi.\n_START_SECTION_\nParjenje in prehranjevanje\n_START_PARAGRAPH_\nMnogi organizmi uporabljajo bioluminiscenco za privabljanje drugih organizmov za namene parjenja ali prehranjevanja. Privabljanje spolnih partnerjev je prisotno predvsem pri kresnicah. Samci oddajajo zapletene svetlobne vzorce, na katere samice odgovarjajo z enim svetlobnim znakom, ki je oddan s kratko zakasnitvijo. Slednja ve\xc4\x8dinoma traja manj od ene sekunde, vendar pri nekaterih vrstah, kot je Photinus pyralis, traja dlje, in sicer od 2\xe2\x80\x934 s, odvisno od temperature okolja. Po parjenju se samec vrne k iskanju nove partnerice, samice k izleganju jaj\xc4\x8de\xc4\x8d, pripadnice rodu Photuris pa najprej k lovljenju samcev. Samice opona\xc5\xa1ajo signale samic drugih vrst in ga po zadostnem pribli\xc5\xbeanju napade v zraku. Z zau\xc5\xbeitjem samice in njena jaj\xc4\x8deca pridobijo steroidne pirone, ki so pomembni za obrambo pred plenilci. Zaradi steroidnih pironov so kresnice za mnoge vreten\xc4\x8darje, kot so drozgi, neprimerne za zau\xc5\xbeitje. Steroidne pirone imenujemo zaradi strukturne podobnosti s kardiotoni\xc4\x8dnimi steroidi (npr. bufalin) tudi lucibufagini (LBG). Pri drugih vrstah kresnic so prisotni dolo\xc4\x8deni kardioglikozidi, ki so za nekatere \xc5\xbeivali smrtonosni; obstajajo dokumentirani primeri poginov plazilcev zaradi zau\xc5\xbeitja kresnic na podro\xc4\x8dju Severne Amerike. Vloga bioluminiscence pri parjenju je evidentna tudi pri nekaterih rakih dvoklopnikih, kot npr. pri vrsti Photeros annecohenae, vendar verjetno le na kratke razdalje, saj naj bi bili na dalj\xc5\xa1e razdalje pomembnej\xc5\xa1i feromoni._NEWLINE_Mnoge globokomorske ribe, kot so \xc5\xbearkoplavutarice, imajo na vrhu glave svetle\xc4\x8di izrastek za privabljanje plena. Morski pes Isistius brasiliensis kombinira privabljanje z luminiscen\xc4\x8dno kamufla\xc5\xbeo, zaradi katere je s perspektive drugih rib neviden; samo na spodnji strani telesa je vidna \xc4\x8drna lisa v obliki majhne ribe, ki jo manj\xc5\xa1i plenilci, kot so ostri\xc5\xbenjaki, zamenjajo s plenom._NEWLINE_Tudi globokomorske ribe rodov Aristostomias, Pachystomias in Malacosteus, ki oddajajo rde\xc4\x8do svetlobo s pomo\xc4\x8djo stranskih podo\xc4\x8desnih (suborbitalnih) svetlobnih organov, imenovanih fotofori, izrabljajo pojav za namene prehranjevanja, vendar ne za privabljanje (za namen katerega imajo dodatne modro svetle\xc4\x8de izrastke), temve\xc4\x8d za la\xc5\xbeje zaznavanje rde\xc4\x8de obarvanega plena, kar lahko obravnavamo kot vrsto no\xc4\x8dnega vida. Rde\xc4\x8da svetloba se v vodi filtrira \xc5\xbee na kratkih razdaljah, zaradi \xc4\x8desar so vsi rde\xc4\x8di objekti v globlji vodi prakti\xc4\x8dno nevidni, v skladu s tem pa plenjeni organizmi ne morejo zaznati plenilce. Po drugi strani \xc5\xa1ibko rde\xc4\x8do svetlobo plenilci lahko zaznajo, saj imajo bodisi posebne \xc4\x8dutilne receptorje za rde\xc4\x8do barvo bodisi zaznavajo le-to preko t. i. reverzne fluorescence, tj. s pomo\xc4\x8djo pomo\xc5\xbenih (antenskih) pigmentov. _NEWLINE_Poseben primer predstavljajo dinoflagelati, ki v prisotnosti plenilca luminiscirajo, kar privabi tudi ve\xc4\x8dje plenilce, zaradi katerih plenilci dinoflagelatov postanejo sami plen. Podoben \xc2\xbbprotitatvinski alarm\xc2\xab\xc2\xa0obstaja pri o\xc5\xbeigalkarju vrste Atolla wyvillei, ki oddaja posebne luminiscen\xc4\x8dne signale ter pri nekaterih vrstah dvoklopnikov: potem, ko manj\xc5\xa1a plenilska riba zau\xc5\xbeije bioluminiscen\xc4\x8dnega dvoklopnika, ta pri\xc4\x8dne svetiti v prebavni cevi ribe, zaradi \xc4\x8desar postane riba osvetljena in dobro vidna ve\xc4\x8djim plenilcem, zato zau\xc5\xbeito vsebino raje \xc2\xbbizbruha\xc2\xab, kar lahko vidimo kot manj\xc5\xa1i svetlomoder ognjemet iz ust ribe.\n_START_SECTION_\nObramba\n_START_PARAGRAPH_\nV mnogih lignjih in ribah \xc5\xbeivijo luminiscen\xc4\x8dne bakterije v simbiozi, tako zunaj- kot tudi znotrajceli\xc4\x8dno. Pri nekaterih lignjih je bioluminiscenca pomembna za plenjenje, pri drugih pa slu\xc5\xbei kot kamufla\xc5\xbea. Pri lignjih so recimo bioluminiscen\xc4\x8dne celice, zbrane v vezikle, razporejene v dolo\xc4\x8den vzorec na spodnji (ventralni) strani telesa, ki prilagajajo kontrast oddane svetlobe glede na svetlobo, ki prihaja iz povr\xc5\xa1ine morja, in s tem slu\xc5\xbeijo za optimalno zlitje z okoljem (torej kot neka vrsta protisen\xc4\x8denja). Na ta na\xc4\x8din plenilci, ki se nahajajo pod lignjem, te\xc5\xbeje opazijo plen nad njimi. Ve\xc4\x8dinoma je tako tkivo lo\xc4\x8deno od svetlobnega organa, v katerem prebivajo luminiscen\xc4\x8dne bakterije, redkeje pa je tako tkivo integralna komponenta svetlobnega organa, kot npr. v lignju Euprymna scolopes._NEWLINE_Dolo\xc4\x8deni lignji (kot je npr. Vampyroteuthis infernalis oz. \xc2\xbbvampirski ligenj\xc2\xab) in manj\xc5\xa1i raki uporabljajo me\xc5\xa1anico luminiscen\xc4\x8dnih kemi\xc4\x8dnih spojin ali bakterijskega mulja podobno kakor uporabljajo drugi mehku\xc5\xbeci \xc4\x8drnilo za pobeg pred plenilci. Li\xc4\x8dinke vseh vrst kresnic prav tako luminiscirajo za odvra\xc4\x8danje morebitnih plenilcev. Poseben primer predstavljajo mnogo\xc5\xa1\xc4\x8detinci vrste Swima bombiviridis, ki za\xc4\x8dnejo v primeru ogro\xc5\xbeenosti spro\xc5\xa1\xc4\x8dati v okolico svetle\xc4\x8de zelene \xc2\xbbbombe\xc2\xab, s \xc4\x8dimer zavedejo plenilca in tako pobegnejo (podobno kot letala izstreljujejo raketne vabe za obrambo pred sledilnimi izstrelki). Ti svetle\xc4\x8di mehur\xc4\x8dki so v bistvu modificirani deli \xc5\xa1krg, ki za\xc4\x8dnejo svetiti \xc5\xa1ele po sprostitvi v okolico._NEWLINE_Tudi pri glivah naj bi po eni hipotezi imela bioluminiscenca odbijajo\xc4\x8di u\xc4\x8dinek na \xc5\xbeivali, ki se prehranjujejo z njimi. Kljub temu to\xc4\x8den namen ni popolnoma razjasnjen, zato sta predlagani \xc5\xa1e drugi dve hipotezi, in sicer naj bi po prvi hipotezi gliva s pomo\xc4\x8djo bioluminiscence privabljala \xc5\xbeu\xc5\xbeelke in tako olaj\xc5\xa1ala raznos trosov na \xc5\xa1ir\xc5\xa1e podro\xc4\x8dje, po drugi pa naj bi bila preprosto stranski \xc2\xbbprodukt\xc2\xab\xc2\xa0drugih biokemijskih reakcij.\n_START_SECTION_\nKomunikacija\n_START_PARAGRAPH_\nDomnevano je, da je pojav pomemben pri neposrednem komuniciranju med bakterijami za koordinirane dejavnosti med skupinami in zdru\xc5\xbeevanju v kolonije, promoviral pa naj bi tudi simbiotsko indukcijo bakterij v gostiteljske organizme._NEWLINE_Pri medceli\xc4\x8dnem sporazumevanju ima pomembno vlogo \xc5\xbee omenjeni mehanizem avtoindukcije, pri \xc4\x8demer gre v osnovi za zaznavanje celi\xc4\x8dne gostote. Pri  velikem \xc5\xa1tevilu bakterij se torej kopi\xc4\x8dijo avtoinducerji, ki nadzorujejo izra\xc5\xbeanje genov, ki nosijo zapis za bistvene bioluminiscen\xc4\x8dne komponente. Mehanizem izkori\xc5\xa1\xc4\x8dajo za svoje namene tudi mnoge ribe in drugi organizmi, s katerimi \xc5\xbeivijo te bakterije v so\xc5\xbeitju v posebnih organih; gostota bakterij v teh organih zna\xc5\xa1a okoli 10\xc2\xb9\xe2\x81\xb0 / ml.\n_START_SECTION_\nBioluminiscen\xc4\x8dni organizmi\n_START_PARAGRAPH_\nVse celice dejansko proizvajajo pri razli\xc4\x8dnih procesih bioluminiscenco, vendar ve\xc4\x8dine teh \xc4\x8dlovekovo oko ne more zaznati. Bioluminiscenca vsakega organizma je edinstvena v valovni dol\xc5\xbeini, trajanju, oddanih vzorcih in uravnavanju procesa. \xc4\x8clove\xc5\xa1ki opazovalec lahko barvo oddane svetlobe zazna zmotno zaradi intezitete pojava, dejavnikov okolja (npr. uli\xc4\x8dna razsvetljava) in opazoval\xc4\x8deve prilagoditve (adaptacije) na temo. Tako je v slednjem primeru medlo zelena lahko zaznana kot bela zaradi zakasnitve pri stimuliranju \xc4\x8depnic, ki slu\xc5\xbeijo zaznavi barv. Poseben primer predstavljajo navpi\xc4\x8dni rebrasti organi pri nekaterih planktonskih rebra\xc4\x8dah (npr. Beroe cucumis in rod Mnemiopsis), katerih mavri\xc4\x8dne iridescen\xc4\x8dne barve niso neposredno posledica bioluminiscence, pa\xc4\x8d pa nastanejo zaradi uklona svetlobe in se spreminjajo v skladu z gibanjem migetalk v teh organih, torej s samim gibanjem \xc5\xbeivali._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina bioluminiscen\xc4\x8dnih organizmov v resnici prebiva v oceanih in ne na kopnem. \xc5\xbdivljenjski prostor oz. habitat tovrstnih morskih organizmov se na\xc4\x8deloma razteza po vsej globini oceana, kljub temu pa ve\xc4\x8dina organizmov prebiva v disfoti\xc4\x8dnem oz. mezopelagi\xc4\x8dnem obmo\xc4\x8dju, ki je slabo osvetljeno. Natan\xc4\x8dna meja tega obmo\xc4\x8dja je odvisna od mnogih dejavnikov, med drugim od sestave vode ter prisotnosti oceanskega dna, vendar se v splo\xc5\xa1nem nahaja globlje od osvetljenega evfoti\xc4\x8dnega obmo\xc4\x8dja in vi\xc5\xa1je od temnega afoti\xc4\x8dnega obmo\xc4\x8dja, ki se navadno nahaja globlje od okoli 200 m. Valovna dol\xc5\xbeina, ki jo omenjeni organizmi oddajajo, zna\xc5\xa1a okoli 440-479 nm, kar ustreza modri barvi. Modra barva je primerna zaradi tega, ker se rde\xc4\x8da barva hitro absorbira v vodi, poleg tega pa je ve\xc4\x8dina morskih organizmov ob\xc4\x8dutljiva le na modro svetlobo, kar torej pomeni, da nimajo \xc4\x8dutilnih receptorjev za barve dalj\xc5\xa1ih (rumena, rde\xc4\x8da) ali kraj\xc5\xa1ih valovnih dol\xc5\xbein (vijoli\xc4\x8dna)._NEWLINE_Bioluminiscen\xc4\x8dne organizme najdemo v vseh kraljestvih, torej pri \xc5\xbeivalih, rastlinah, glivah in bakterijah. Kljub temu bioluminiscenca pri vi\xc5\xa1jih rastlinah in vreten\xc4\x8darjih (z izjemo dolo\xc4\x8denih vrst rib) naravno ni prisotna, pa\xc4\x8d pa le umetno s pomo\xc4\x8djo rekombinantne tehnologije._NEWLINE_V spodnjem seznamu so razvr\xc5\xa1\xc4\x8deni nekateri pomembnej\xc5\xa1i bioluminiscen\xc4\x8dni organizmi, pri \xc4\x8demer je pri vsaki biolo\xc5\xa1ki skupini mi\xc5\xa1ljeno, da so le nekateri pripadniki luminiscen\xc4\x8dni.\n_START_SECTION_\nBioluminiscenca v kulturi in zgodovini\n_START_PARAGRAPH_\nAzteki so besedo \xc2\xbbkresnica\xc2\xab\xc2\xa0uporabljali v prenesenem pomenu (metafora), kot iskra znanja v svetu ignorance ali teme. Obstajajo tudi razli\xc4\x8dne legende o kresnicah: na Kitajskem je v \xc4\x8dasu dinastij veljalo, da kresnice prihajajo iz gore\xc4\x8de trave, v evropskem prostoru pa je kresnica na oknu pomenila smrt v dru\xc5\xbeini. Bioluminiscenca je omenjena tudi v folklori \xc5\xa1tevilnih drugih ljudstev na podro\xc4\x8dju Indije, Skandinavije, Polinezije in Sibirije._NEWLINE_Grki in Rimljani so prvi dokumentirali zna\xc4\x8dilnosti luminiscen\xc4\x8dnih organizmov; tako je \xc5\xbee npr. Aristotel med opisovanjem morskih organizmov opazil \xc2\xbbhladno svetlobo\xc2\xab, Plinij starej\xc5\xa1i pa je v svojih delih omenil \xc2\xbbsvetle\xc4\x8di les\xc2\xab\xc2\xa0v nasadih oljk. Kri\xc5\xa1tof Kolumb je med potovanjem v svojih dnevnikih ve\xc4\x8dkrat omenil skrivnostno svetlobo v morju. V \xc5\xa1estnajstem stoletju so knji\xc5\xbeevniki nemalokrat omenjali svetlobne pojave pri \xc5\xbeivih bitjih, kot npr. Shakespeare, ki je opisoval\xc2\xa0\xc2\xbbsposobnost ognja v svetle\xc4\x8dih \xc4\x8drvih\xc2\xab. Po mnenju nekaterih zgodovinarjev naj bi angle\xc5\xa1ki raziskovalci leta 1634 zamenjali svetlobo kresnic s tabornimi ognji \xc5\xa0pancev, zaradi \xc4\x8desar naj bi se izognili Kubi, kar je po vsej verjetnosti vplivalo na potek kolonizacije Novega sveta._NEWLINE_Prvo znanstveno delo, posve\xc4\x8deno bioluminiscenci in kemiluminiscenci, je objavil Conrad Gesner leta 1555. Leta 1667 je Robert Boyle odkril, da je za potek bioluminiscence potreben zrak, za kar se je pozneje izkazalo, da gre v resnici za kisik. Pozneje v istem stoletju je Raphael Dubois izoliral bistvene komponente bioluminiscen\xc4\x8dnih organizmov in uspe\xc5\xa1no povzro\xc4\x8dil nastanek svetlobe; tako je skoval termina luciferin in luciferaza. V dvajsetem stoletju je k raziskovanju sistema luciferin-luciferaza pomembno prispeval E.N. Harvey._NEWLINE_Bioluminiscenca je \xc5\xa1e omenjena v \xc5\xa1tevilnih knji\xc5\xbeevnih delih preteklih stoletij, med drugim v romanu Pustolov\xc5\xa1\xc4\x8dine Huckleberryja Finna (angle\xc5\xa1ko Adventures of Huckleberry Finn) ameri\xc5\xa1kega pisatelja Marka Twaina, v katerem je bioluminiscen\xc4\x8dna gliva uporabljena kot vir svetlobe pri kopanju tunela, ter v romanu Dvajset tiso\xc4\x8d milj pod morjem francoskega pisatelja Julesa Verna, ki opisuje \xc2\xbbu\xc4\x8dinek mle\xc4\x8dnega morja\xc2\xab\xc2\xa0v Indijskem oceanu, pri \xc4\x8demer gre v resnici za bioluminiscenco mikroorganizmov v no\xc4\x8dnem \xc4\x8dasu.'