b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xbdelezni\xc5\xa1ka proga Polj\xc4\x8dane\xe2\x80\x93Slovenske Konjice\xe2\x80\x93Zre\xc4\x8de\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdelezni\xc5\xa1ka proga Polj\xc4\x8dane - Slovenske Konjice - Zre\xc4\x8de je bila nekdanja ozkotirna \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ka proga (\xc5\xa1irine 760 mm) med Polj\xc4\x8danami in Slovenskimi Konjicami, ki je obratovala med letoma 1892 in 1962, do Zre\xc4\x8d pa je bila podalj\xc5\xa1ana leta 1921._NEWLINE_Promet po progi je bil ukinjen leta 1963, tiri pa odstranjeni leta 1970.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nGradnjo ozkotirne proge je omogo\xc4\x8dila \xc5\xa1tajerska de\xc5\xbeelna uprava dne 18. februarja 1890 s sprejetjem zakona o pospe\xc5\xa1evanju gradnje lokalnih \xc5\xbeeleznic. Koncesija za gradnjo je bila podeljena 14.05.1892. Progo so pri\xc4\x8deli graditi 20. junija 1892, gradnjo sta prevzela in\xc5\xbeenir Ludvik F. Miglitsch ter in\xc5\xbe. Franz Possek iz Lo\xc4\x8d. _NEWLINE_Odsek med Polj\xc4\x8danami in Slovenskimi Konjicami je bil sve\xc4\x8dano odprt 19. decembra 1892. Po pogodbi je obratovanje na njej prevzela Dru\xc5\xbeba ju\xc5\xbene \xc5\xbeeleznice. _NEWLINE_\xc5\xbde ob gradnji proge do Slovenskih Konjic so v Zre\xc4\x8dah zahtevali podalj\xc5\xa1anje \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke proge. Glavna utemeljitev je bil premogovnik v Radani vasi, tam so leta 1900 obnovili rudnik in pri\xc4\x8deli ponovno kopati premog. Dru\xc5\xbeba ju\xc5\xbene \xc5\xbeeleznice je na prelomu stoletja odkupila ve\xc4\x8d manj\xc5\xa1ih premogovnikov v okolici Slovenskih Konjic in jih posku\xc5\xa1ala povezati v enoten rudni\xc5\xa1ki kompleks. _NEWLINE_Podalj\xc5\xa1anje trase na odseku do Radane vasi je bilo zgrajeno kot industrijski tir, z vzponom celo do 32 \xe2\x80\xb0 , gradbena dela pa so bila izvedena nekvalitetno, po normativih, ki so veljali za voja\xc5\xa1ke poljske \xc5\xbeeleznice (K.K.Heeresbahn). Hkrati z na\xc4\x8drtovanem in urejanjem odvoza premoga iz Radane vasi z ozkotirnimi vagoni so na postaji v Polj\xc4\x8danah projektirali in zgradili 87 m dolgo pretovorno rampo za premog iz ozkotirnih na normalnotirne vagone. Ob posebnem slepem tiru na severnem delu postaje so zgradili lesen 3,40 m visok lesen oder in nanj speljali podalj\xc5\xa1ek ozkotirne proge. _NEWLINE_Ko so na za\xc4\x8detku 1. svetovne vojne premogovniki na tem obmo\xc4\x8dju prenehali obratovati, so progo ponudili v upravljanje de\xc5\xbeelnemu odboru v Gradcu. Kmalu zatem je bila izdelana dokumentacija za odsek proge do Zre\xc4\x8d. Leta 1916 je bilo izdano gradbeno dovoljenje za ta odsek, z gradnjo pa so pri\xc4\x8deli naslednje leto. Zaradi pomanjkanja doma\xc4\x8de delovne sile je ta odsek gradilo okoli 80 ruskih vojnih ujetnikov. Po sklenitvi miru so jih nadomestili Romuni, malo pred koncem vojne pa pribli\xc5\xbeno 100 italijanskih vojnih ujetnikov. Sve\xc4\x8dano odprtje odseka proge do postaje v Zre\xc4\x8dah je bilo 15. januarja 1921, ko je bila proga v celoti dokon\xc4\x8dana.   _NEWLINE_Po 1. svetovni vojni je bila proga skoraj dve desetletji brez pravega lastnika, zato je bila zanemarjena. Po 2. svetovni vojni pa je bilo za njeno modernizacijo in predelavo v normalnotirno progo \xc5\xbee prepozno. Eksploatacija proge je bila slaba tudi zaradi tega, ker je bila po 2. svetovni vojni to edina ozkotirna proga v Sloveniji (tu ne upo\xc5\xa1tevamo ozkotirne Pionirske proge v Ljubljani 1948-1953). Zato je bil vozni park v slabem stanju, prevoz pa povezan z velikimi stro\xc5\xa1ki zaradi prekladanja tovora v Polj\xc4\x8danah.\n_START_SECTION_\nIndustrijski tir\n_START_PARAGRAPH_\nTovarna usnja je v Slovenskih Konjicah \xc5\xbeelela zgraditi lasten industrijski tir, dolg 50 m, vendar so se postopki v zvezi s tem zapletli. Tir od postaje Slovenske Konjice do Radane vasi je bil last dru\xc5\xbebe Ju\xc5\xbene \xc5\xbeeleznice, ki je bila tedaj brez u\xc4\x8dinkovitega vodstva, zato niso mogli dose\xc4\x8di dogovora. \xc4\x8ceprav tovarna nikoli ni dobila dovoljenja za gradnjo industrijskega tira, je v ta namen \xc5\xbee postavila betonski most \xc4\x8dez reko Dravinjo, ki \xc5\xa1e danes slu\xc5\xbei za cestni promet.\n_START_SECTION_\nPromet\n_START_PARAGRAPH_\nOd Polj\xc4\x8dan do Slovenskih Konjice je vlak potreboval 58 minut, v nasprotni smeri pa le 55 minut. Na progi je bilo leta 1900 zaposlenih 9 ljudi. Po voznem redu so vozili trije vlaki dnevno, preva\xc5\xbeali so potnike in tovor. Vsak vlak je imel vagon I. razreda in tri ali \xc5\xa1tiri potni\xc5\xa1ke vagone III. razreda. Vozovnica za vo\xc5\xbenjo od Polj\xc4\x8dan do Lo\xc4\x8d je za prvi razred stala 40 krajcarjev, prav tako tudi od Lo\xc4\x8d do Konjic. Vozovnica za tretji razred je za enako razdaljo veljala 20 krajcarjev. Vozovnice so prodajali na postajah v Polj\xc4\x8danah, Lo\xc4\x8dah in Slovenskih Konjicah, na postajali\xc5\xa1\xc4\x8dih pa sprevodniki na vlaku. Blago so v Polj\xc4\x8danah sprejemali uradniki Ju\xc5\xbene \xc5\xbeeleznice, v Lo\xc4\x8dah in Konjicah pa postajna na\xc4\x8delnika. Pogajanja za zakup konji\xc5\xa1ke proge niso uspela. Za konji\xc5\xa1ko progo se je Ju\xc5\xbena \xc5\xbeeleznica zanimala, ker je imela pri Zre\xc4\x8dah svoj premogovnik, ki ga je kupila leta 1900. V obdobju od leta 1900 do 1910 je ta premogovnik letno dajal po 16.000 ton \xc4\x8drnega premoga, ki so ga uporabljali za vozovno slu\xc5\xbebo na gra\xc5\xa1kem obmo\xc4\x8dju. Konji\xc5\xa1ka \xc5\xbeeleznica je poleg tega odprla zaledje granitnih kamnolomov in obse\xc5\xbenih gozdov. Ob vzno\xc5\xbeju Pohorja je ob Dravinji in Oplotni\xc5\xa1\xc4\x8dici delovalo veliko majhnih vodnih \xc5\xbeag, ki so predelovale les. Slovenske Konjice same so imele staro usnjarsko industrijo, poleg tega pa so bili na obmo\xc4\x8dju proge na ve\xc4\x8d mestih premogovniki, med njimi Stranice in Zre\xc4\x8de, ki jih zaradi dragih prevozov po cestah do odprtja proge sploh \xc5\xa1e niso izkori\xc5\xa1\xc4\x8dali. 15. januarja 1921 so konji\xc5\xa1ko \xc5\xbeeleznico podalj\xc5\xa1ali do Zre\xc4\x8d. Pretovarjanje blaga z ozkotirnih vagonov na normalnotirne na priklju\xc4\x8dni postaji Polj\xc4\x8dane je povzro\xc4\x8dalo zamude in dodatne stro\xc5\xa1ke. Prekladalne naprave so bile primitivne, zato se je ob\xc4\x8dutljivo blago tam kvarilo, zaostajalo in se pogosto po\xc5\xa1kodovalo. To je bil tudi povod, da so ve\xc4\x8dkrat na\xc4\x8deli vpra\xc5\xa1anje predelavo proge v normalnotirno. Ob koncu 2. svetovne vojne je promet za nekaj \xc4\x8dasa zastal zaradi poru\xc5\xa1enih mostov. Po izdelavi provizorijev so 3. junija 1945 pri\xc4\x8dela voziti dva para vlakov, jeseni pa so vozili \xc5\xbee \xc5\xa1tirje pari. Proga je bila po 2. svetovni vojni nerentabilna zaradi majhne koli\xc4\x8dine potnikov in tovora, ki se je po njej preva\xc5\xbeal. Zaradi stro\xc5\xa1kov s pretovarjanjem v Polj\xc4\x8danah in zaradi razvoja cestnega prometa ni bilo mo\xc4\x8d ra\xc4\x8dunati na znaten porast tovornega prometa, saj se je obseg le-tega iz leta v leto manj\xc5\xa1al. Tudi predelava v normalnotirno progo ni bila ve\xc4\x8d upravi\xc4\x8dena, saj bi bila zaradi premajhnega obsega dela nerentabilna. Potni\xc5\xa1ki promet je po letu 1950 pri\xc4\x87el opazno upadati, vozovnice so prodajali le \xc5\xa1e v Lo\xc4\x8dah, Slovenskih Konjicah in Zre\xc4\x8dah. Ve\xc4\x8dino potnikov so predstavljali delavci in dijaki, ki so se vozili z mese\xc4\x8dnimi vozovnicami in velikim popustom. Najve\xc4\x8d potnikov je vstopalo v Slovenskih Konjicah. Opazen je razkorak med pripeljanim in odpeljanim tovorom in seveda upadanje obsega prevozov. Ironija je bila, da je bila proga zgrajena za odvoz premoga in lesa, po 2. svetovni vojni pa je glavnino razlo\xc5\xbeenega tovora predstavljal premog lignit iz Velenja. Nalagali so predvsem les, ki je predstavljal pribli\xc5\xbeno 72\xc2\xa0%, hlodovino so vozili predvsem v Celje, celulozni les v Videm Kr\xc5\xa1ko, drva v Celje in pribli\xc5\xbeno 30% v Maribor. Obdelan les je bil namenjen za razne obrate v Sloveniji in v drugih republikah Jugoslavije ter deloma v tujino.\n_START_SECTION_\nSlabosti proge\n_START_PARAGRAPH_\nDel proge med Polj\xc4\x8danami in  Slovenskimi Konjicami je bil razmeroma dobro grajen. Zelo slab pa je bil nekaj let pozneje zgrajen odsek Slovenske Konjice - Radana vas. Ta progovni odsek je bil grajen kot industrijski tir za odvoz premoga in je predstavljal ozko grlo vse do ukinitve proge.\n_START_SECTION_\nLokomotive\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1892 so v tovarni lokomotiv Krauss v Linzu izdelali \xc5\xa1tiri dvoosne ozkotirne lokomotive za \xc5\xa0tajerske de\xc5\xbeelne \xc5\xbeeleznice. Lokomotivi \xc5\xa1t. K3 Gonobitz (Konjice) in \xc5\xa1t. K4 Heiligengeist (Sv. Duh - Lo\xc4\x8de), sta bili dodeljeni na progo Polj\xc4\x8dane - Slovenske Konjice. Lokomotivo K4 so leta 1918 vrnili v Avstrijo in je tam vozila na progi Kapfenberg - Au - Seewiesen. Kot nadomestilo za to lokomotivo so na konji\xc5\xa1ko progo pripeljali iz Bosne malo dvoosno lokomotivo s poznej\xc5\xa1o oznako JD\xc5\xbd 173-002. Ko je bila proga Polj\xc4\x8dane - Konjice leta 1921 podalj\xc5\xa1ana do Zre\xc4\x8d, so strojni park pove\xc4\x8dali z lokomotivo T-4 (J\xc5\xbd 187-001), ki je do konca 1. svetovne vojne vozila na progi Sin\xc4\x8da vas - \xc5\xbdelezna Kapla. To lokomotivo so na vozu preko Jezerskega v Ljubljano pripeljali umikajo\xc4\x8di se slovenski vojaki, kot vojni plen po koro\xc5\xa1kem plebiscitu. Med 2. svetovno vojno so jo odpeljali v Bosno. Lokomotivo Konjice (Gonobitz) so preimenovali v K3 in je vozila na progi Polj\xc4\x8dane - Slovenske Konjice - Zre\xc4\x8de nekako do leta 1930, ko so jo izlo\xc4\x8dili iz prometa in jo prodali Kranjski industrijski dru\xc5\xbebi na Jesenice. Tam so jo obnovili, po tirih \xc5\xbeelezarne je vozila do 1968. Leto pozneje jo je ponovno pridobila \xc5\xbeeleznica, kot staro \xc5\xbeelezo. V delavnicah Podjetja za popravilo voz in strojev v Novi Gorici so jo leta 1974 obnovili in ji vrnili prvoten izgled. Kot prvo slovensko ozkotirno lokomotivo za javni promet so jo leta 1974 postavili na ljubljansko potni\xc5\xa1ko postajo, sedaj pa je na ogled v \xc5\xbdelezni\xc5\xa1kem muzeju v \xc5\xa0i\xc5\xa1ki (Ljubljana). Lokomotiva ni ohranjena v popolnoma izvirni obliki, saj so jo v \xc5\xbdelezarni Jesenice rekonstruirali v skladu s svojimi potrebami.\n_START_SECTION_\nOstanki proge\n_START_PARAGRAPH_\nEdina \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ka postaja te proge (poleg tiste v Polj\xc4\x8danah) se je ohranila v Zre\xc4\x8dah. Novembra 2009 so postajno poslopje obnovili in v njem uredili manj\xc5\xa1i muzej o zgodovini te \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke proge._NEWLINE_V Zre\xc4\x8dah (pred nekdanjo postajo) in v Slovenskih Konjicah (v bli\xc5\xbeini \xc5\xa1ole, na mestu, kjer je proga dejansko potekala) so v spomin na progo postavili vlakca.'