b'\n_START_ARTICLE_\nAlobrogi\n_START_PARAGRAPH_\nAlobrogi (anti\xc4\x8dno gr\xc5\xa1ko: \xce\x86\xce\xbb\xce\xbb\xcf\x8c\xce\xb2\xcf\x81\xce\xb9\xce\xb3\xce\xb5\xcf\x82 [\xce\x86ll\xc3\xb3briges], \xce\x86\xce\xbb\xce\xbb\xcf\x8c\xce\xb2\xcf\x81\xcf\x85\xce\xb3\xce\xb5\xcf\x82 [\xce\x86ll\xc3\xb3bruges] ali  \xce\x86\xce\xbb\xce\xbb\xcf\x8c\xce\xb2\xcf\x81o\xce\xb3\xce\xb5\xcf\x82 [\xce\x86ll\xc3\xb3broges]), keltsko pleme v anti\xc4\x8dni Galiji, ki je bilo naseljeno med reko Rono in  \xc5\xbdenevskim jezerom v sedanji Savoji, Daufineji in Vivaraisu. Njihova mesta so stala na podro\xc4\x8dju sedanjega Annecyja, Chamb\xc3\xa9ryja in Grenobla  v departmaju Is\xc3\xa8re in \xc5\xa0vici. Alobro\xc5\xa1ka prestolnica je bil sedanji Vienne.\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nOzemlje Alobrogov je bilo ugotovljeno iz zapisov anti\xc4\x8dnih piscev. Cezar pravi, da so bili Segusjavi "prvo pleme izven province (Transalpske Galije)" na "drugem bregu reke Rone" in da je "mar\xc5\xa1iral od Alobrogov k Segusjavom". To pomeni, da je bila leva obala Rone \xc5\xbee okupirana in je spadala v rimsko provinco. Na severu je Rona lo\xc4\x8devala Alobroge od Helvetov, kar pomeni, da so bili Alobrogi  naseljeni ju\xc5\xbeno od Rone in \xc5\xbdenevskega jezera, iz katerega reka izvira. \xc5\xbdeneva je bila alobro\xc5\xa1ka. Cezar pravi tudi to, da so bili Alobrogi "nedavno podjarmljeni".\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPrva dokumentirana omemba Alobrogov je v zapisih zgodovinarja Polibija iz obdobja 150-130 pr. n. \xc5\xa1t.. Polibij opisuje, kako so se  Alobrogi neuspe\xc5\xa1no upirali Hanibalu, ko je leta 218 pr. n. \xc5\xa1t. pre\xc4\x8dkal Alpe._NEWLINE_Leta 123 pr. n. \xc5\xa1t. so dali zaveti\xc5\xa1\xc4\x8de kralju Tutomotulu (ali Tevtomaliju) iz pokorjenega plemena Saluvov in zavrnili njegovo izro\xc4\x8ditev Rimu. Rim jim je zato napovedal vojno.  8. avgusta 121 pr. n. \xc5\xa1t. so jih rimske legije Kvinta Fabija Maksima porazile in jih prisilile k pokor\xc5\xa1\xc4\x8dini. Maksim je za svoje juna\xc5\xa1ko dejanje dobil vzdevek Alobro\xc5\xa1ki (Allobrogicus). _NEWLINE_Spartakov namestnik Kriks v Spartakovem uporu su\xc5\xbenjev je bil Alobrog. _NEWLINE_Alobrogi so igrali precej pomembno vlogo v drugi Katilinovi zaroti leta 63 pr. n. \xc5\xa1t., v kateri je nameraval nasilno zru\xc5\xa1iti Rimsko republiko. Katilinu so se pridru\xc5\xbeili \xc5\xa1tevilni politiki, ki so se iz razli\xc4\x8dnih vzrokov po\xc4\x8dutili zapostavljene in potisnjene na obrobje dru\xc5\xbebe. Mnogi zarotniki, med njimi tudi Katilina, so imeli tudi resne finan\xc4\x8dne probleme. V zaroto so hoteli vklju\xc4\x8diti tudi Alobroge. V Rimu je bila v tistem \xc4\x8dasu alobro\xc5\xa1ka delegacija, ki je iskala pomo\xc4\x8d proti svojemu zatiralskemu rimskemu guvernerju, ki je bil tudi med zarotniki. Zarotnik Publij Kornelij Lentul Sura je alobro\xc5\xa1ki delegaciji preko Publija Umbrena, poslovne\xc5\xbea, ki je kup\xc4\x8deval v Galiji, ponudil osvoboditev  izpod guvernerjevega jarma, \xc4\x8de se pridru\xc5\xbeijo zaroti. Zarotniki so jim razkrili svoje na\xc4\x8drte, alobro\xc5\xa1ki diplomati pa so jih izdali konzulu Ciceronu.  Zarotnike so precej hitro zajeli ali pa so padli v manj\xc5\xa1ih bitkah v okolici Rima._NEWLINE_Alobrogi so se kmalu zatem sami uprli. Leta 61 pr. n. \xc5\xa1t. se je uprl njihov poglavar Katugnat, a ga je Gaj Pomptin v bitki pri Soloniju porazil. Alobro\xc5\xa1ki vojaki so se kot rimski podlo\xc5\xbeniki samo nekaj let kasneje pridru\xc5\xbeili Juliju Cezarju med njegovim osvajanjem Galije. _NEWLINE_Generacijo kasneje je cesar Avgust preselil Alobroge v Narbonsko Galijo in nato v Viensko Galijo. Med rimsko vladavino se je Vienne raz\xc5\xa1iril in leta 100 ga je Tacit opisal kot "zgodovinsko in ob\xc4\x8dudovanja vredno mesto". Arheolo\xc5\xa1ka izkopavanja so pokazala, da so bila v mestu velika skladi\xc5\xa1\xc4\x8da. Mesto je pobiralo davke od prometa po Vii Agripi in drugih rimskih cestah.\n_START_SECTION_\nVera\n_START_PARAGRAPH_\nV "Pala\xc4\x8di ogledal" v kopali\xc5\xa1\xc4\x8dih v Saint-Romain-en-Galu nasproti sedanjega Vienna so odkrili kip boginje mestne za\xc5\xa1\xc4\x8ditnice. V Aix-les-Bainsu, severovzhodno od Vienna in severno od Culara, sedanjega Grenobla, je bilo ve\xc4\x8dje  zdravili\xc5\xa1ko sveti\xc5\xa1\xc4\x8de. Posve\xc4\x8deno je bilo galskemu bogu zdravilstva Borvu in ne Apolonu, kot bi pri\xc4\x8dakovali v tako romaniziranem okolju.'