b'\n_START_ARTICLE_\nMiniatura (umetnost)\n_START_PARAGRAPH_\nMiniatura (iz italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine) ima dvojni pomen v slikarstvu._NEWLINE_1. Miniatura ali Iluminacija je s sli\xc4\x8dico ali risbo okra\xc5\xa1en rokopis. Ime je nastalo, ker se je prvotno izvajala z minijem (\xc5\xbeivo rde\xc4\x8do barvo), kasneje pa so se uporabljale tudi druge \xc5\xbeive barve._NEWLINE_Znane so \xc5\xbee v staroegip\xc4\x8danskih papirusih (kot npr. Knjiga mrtvih), preko gr\xc5\xa1ke in rimske pa je ta tradicija pre\xc5\xa1la tudi v zgodnje kr\xc5\xa1\xc4\x8danske liturgijske zvitke (rotulus), kasneje knjige (kodeks) in prepise Biblije._NEWLINE_2. Miniatura (slika) je figuralna scena ali portret malega formata, najpogosteje precizno izvedena na papirju, pergamentu, beli kosti ali kovinski plo\xc5\xa1\xc4\x8dici. Za\xc4\x8detki miniaturne slike datirajo v 14. st. (Jan de Hesdin), najrazko\xc5\xa1nej\xc5\xa1i primeri so iz 15. st. (Bratje Limbourg, Jean Fouquet) in 16. st. (Julije Klovi\xc4\x87). V sodobnem \xc4\x8dasu je poznana hrvatska ilustratorka miniatur Cvijeta Job._NEWLINE_Miniature pa so nastopale kot dekorativni element v nakitu, drobni opremi, kot so \xc5\xa1atulje in doze, jedilni pribor in podobno.\n_START_SECTION_\nSrednjeve\xc5\xa1ke knji\xc5\xbene ilustracije\n_START_PARAGRAPH_\nMiniature so s \xc4\x8dopi\xc4\x8dem ali krta\xc4\x8do narisane risbe v obliki okrasa (npr. okraski na robu listov, oblikovanje prve \xc4\x8drke) in figurativnih likov, v plemenitih srednjeve\xc5\xa1kih rokopisih. Ime izhaja od besede minij, latinske besede za rde\xc4\x8de barvilo. Uporaba minija v rokopisih se lahko izsledi nazaj do egip\xc4\x8danske Knjige mrtvih. Uporabljena je bila kot motna barva, nekak\xc5\xa1na tempera slikarstva na pergamentu. Z izumom izdelave papirja, so bile slike narejene z neprosojno (gva\xc5\xa1) ali prosojno (akvarel) barvo - znano tudi kot slikanje v sivo (Grisaille) in delno z uporabo zlatih listi\xc4\x8dev._NEWLINE_Posebnost je islamsko miniaturno slikarstvo. Okra\xc5\xa1eni so bili posvetni rokopisi, kot kaligrafija je bilo v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du pozornosti v Koranu - v\xc4\x8dasih pa tudi z ornamentiko. Najstarej\xc5\xa1i primeri arabskih miniaturnih slik so stari pribli\xc5\xbeno 1000 let. Profani rokopisi so bili okra\xc5\xa1eni s scensko miniaturo - v\xc4\x8dasih od roba do roba. V 13. stoletju dose\xc5\xbee ta oblika umetnosti vrhunec. Pomembna je bila \xc5\xa1ola v Bagdadu, ki je predstavila svoj umetni\xc5\xa1ki vpliv v severnem Iraku in Siriji. V 14. in 15. stoletju je ta oblika umetnosti spet cvetela v Egiptu in Siriji pod Mameluki._NEWLINE_Perzijsko miniaturno slikarstvo je mogo\xc4\x8de najti v rokopisih iz 13. stoletja in je doseglo vrhunec v 15. stoletju pod Timuridi.\n_START_SECTION_\nMajhne sli\xc4\x8dice\n_START_PARAGRAPH_\nSli\xc4\x8dice so majhne podobe, predvsem portreti, velikokrat naslikani na slonovi kosti in uokvirjeni.\n_START_SECTION_\nMaterial\n_START_PARAGRAPH_\nMiniature so pobarvane v olju, akvarelu in sklenini, predvsem pa v akvarelu. Veliko nizozemskih in nem\xc5\xa1kih miniatur je naslikanih v olju in praviloma so na bakru. To so predvsem portreti, pripisujejo jih velikim italijanskim umetnikom, zlasti tistim iz bolonjske \xc5\xa1ole. Samuel Cooper je dejal, da so izvedli nekaj slik z oljem na baker._NEWLINE_Od pribli\xc5\xbeno leta 1650 dalje je bilo veliko lepih miniatur narejenih v steklastem emajlu. Jean Petitot 1607-1691 je bil najve\xc4\x8dji umetnik v tem materialu in je pobarval svoje najlep\xc5\xa1e portrete Ludvika XIV. v Parizu, Francija. Njegov sin ga je nasledil v istem poklicu. Drugi umetniki v sklenini so Christian Friedrich Zincke, umrl 1767, Heinrich Hurter (1734-1799), David Liot, Paul Prieur in Johann Melchior Dinglinger. Mnogi od teh umetnikov so bili bodisi Francozi ali \xc5\xa0vicarji, ve\xc4\x8dina od njih je obiskala Anglijo in tam nekaj \xc4\x8dasa delala. Najve\xc4\x8dji angle\xc5\xa1ki portretni slikar v emajlu je bil Henry Bone (1755-1839). Velika zbirka njegovih majhnih reprodukcij slavnih slik je v Buckinghamski pala\xc4\x8di._NEWLINE_V 18. stoletju je akvarel na slonovino postal standardni medij. Uporaba slonovine je bila prvi\xc4\x8d sprejeta okoli leta 1700, v zadnjem delu vladanja Viljema III.; miniature pred tem \xc4\x8dasom so bile naslikana na pergament, na pi\xc5\xa1\xc4\x8dan\xc4\x8djo ko\xc5\xbeo ali karton, nekaj na hrbtih igralnih kart in podobno.'