b'\n_START_ARTICLE_\nKlorovodikova kislina\n_START_SECTION_\nEtimologija\n_START_PARAGRAPH_\nEvropski alkimisti so klorovodikovo kislino imenovali spiritus salis (solni destilat ali solni \xc5\xa1pirit) ali acidum salis (solna kislina). Slednje ime se \xc5\xa1e vedno uporablja v slovenskem in drugih jezikih (nem\xc5\xa1ko: Salzs\xc3\xa4ure, holandsko: Zoutzuur). Plinasti vodikov klorid so imenovali kisli morski zrak.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZlatotopko (aqua regia), zmes klorovodikove in du\xc5\xa1ikove kisline, pripravljeno z raztapljanjem amonijevega klorida v du\xc5\xa1ikovi kislini, je \xc5\xbee v 13. stoletju opisal evropski alkimist Psevdo-Geber. Drugi viri navajajo, da je bila zlatotopka prvi\xc4\x8d omenjena v bizantinskih rokopisih s konca 13. stoletja. Najstarej\xc5\xa1e odkritje klorovodikove kisline pripisujejo arabskemu alkimistu J\xc4\x81birju ibn Hayy\xc4\x81nu (okoli leta 800). \xc4\x8cisto klorovodikovo kislino je prvi uradno opisal Libavius v 16. stoletju. Kislino je pripravil s segravanjem kuhinjske soli v glinastih talilnih lon\xc4\x8dkih. Drugi avtorji trdijo, da jo je odkril nem\xc5\xa1ki benediktinec Basil Valentine v 15. stoletju s segrevanjem kuhinjske soli in zelene galice (FeSO\xe2\x82\x84.7H\xe2\x82\x82O), ostali pa, da ni nobenega trdnega  dokaza, da je bila pripravljena pre koncem 16. stoletja._NEWLINE_V 17. stoletju je Johann Rudolf Glauber iz kuhinjske soli in \xc5\xbeveplove kisline pripravil natrijev sulfat (Na\xe2\x82\x82SO\xe2\x82\x84). V reakciji se spro\xc5\xa1\xc4\x8da plinasti vodik. Postopek se imenuje Manheimski postopek. Joseph Priestley je leta 1772 pripravil \xc4\x8disti vodikov klorid,  Humphry Davy pa je leta 1818 dokazal, da je sestavljen iz vodika in klora._NEWLINE_Med industrijsko revolucijo v Evropi je za\xc4\x8dela nara\xc5\xa1\xc4\x8dati potreba po alkalnih snoveh. Nicolas Leblanc je razvil postopek za sintezo Soda|sode (natrijev karbonat, Na\xe2\x82\x82CO\xe2\x82\x83), ki je omogo\xc4\x8dil njeno masovno proizvodnjo. Osnovne surovine v Leblancovem procesu so bile  kuhinjska sol,  \xc5\xbeveplova kislina, apnenec in oglje. Stranski protizvod procesa je bil vodikov klorid, ki se je do sprejetja britanskega Alkali Act 1863  in podobnih zakonov v drugih dr\xc5\xbeavah izpu\xc5\xa1\xc4\x8dal v ozra\xc4\x8dje. Po sprejetju omenjene zakonodaje je bil proizvajalec sode dol\xc5\xbean absorbirati vodikov klorid v vodi, s \xc4\x8demer se je za\xc4\x8dela masovna industrijska proizvodnja klorovodikove kisline._NEWLINE_V 20. stoletju je Leblancov postopek u\xc4\x8dinkovito zamenjal Solvayev postopek, v katerem ni stranskega proizvoda klorovodikove kisline. Ker je  klorovodikova kislina medtem postala pomembna industijska kemikalija, so se za\xc4\x8dele iskati nove metode za njeno proizvodnjo. Nekatere od njih se uporabljajo \xc5\xa1e danes. Od leta 2000 se ve\xc4\x8dina klorovodikove kisline proizvede z absorbcijo vodikovega klorida, ki nastaja kot stranski produkt v industrijaki proizvodnji organskih spojin._NEWLINE_Klorovodikov kislina  se uporablja v proizvodnji heroina, kokaina in metamfetamina, zato je po konvenciji ZN proti nezakonitemu prometu narkoti\xc4\x8dnih drog in psihotropskih substanc od leta 1988 uvr\xc5\xa1\xc4\x8dena kot prekurzor v Tabelo II..\n_START_SECTION_\nIndustrijska klorovodikova kislina\n_START_PARAGRAPH_\nKlorovodikova kislina se proizvaja v koncentracijah do 38% HCl (koncentrirana kislina). Mo\xc5\xbene so tudi koncentracije malo nad 40%, vendar je v tem primeru hitrost izparevanja med skladi\xc5\xa1\xc4\x8denjem tako visoka, da so zato potrebni posebni varnostni ukrepi, na primer visok tlak in nizka temperatura. Ve\xc4\x8dina industrijske klorovodikove kisline ima zato koncentracijo 30% do 34%, s \xc4\x8demer se optimirajo transportni stro\xc5\xa1ki in omeji izgube zaradi izparevanja HCl. Raztopine za gospodinjsko rabo so bolj razred\xc4\x8dene, obi\xc4\x8dajno na 10% do 12%, s strogim priporo\xc4\x8dilom, da se pred uporabo \xc5\xa1e dodatno razred\xc4\x8dijo._NEWLINE_Celotna svetovna proizvodnja klorovodikove kisline, prera\xc4\x8dunana v plinasti HCl, je 20 Mt/leto. 3 Mt/leto se proizvede z neposredno sintezo, ostalo pa kot stranski protukt organskih in podobnih sintez. Najve\xc4\x8dji potro\xc5\xa1niki klorovodikove kisline so sami proizvajalci, tako da pride na prosto tr\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de pribli\xc5\xbeno 5 Mt/leto.\n_START_SECTION_\nUporaba\n_START_PARAGRAPH_\nKlorovodikova kislina se kot mo\xc4\x8dna anorganska kislina uporablja v mnogih industrijskih procesih. Kakovost kisline je pogojena z namenom njene uporabe.\n_START_SECTION_\nDrugo\n_START_PARAGRAPH_\nKlorovodikova kislina se uporablja tudi v \xc5\xa1tevilnih drugih manj obse\xc5\xbenih podro\xc4\x8djih, na primer pri strojenju usnja, \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denju kuhinjske soli, v gospodinjskih \xc4\x8distilih in gradbeni\xc5\xa1tvu. Z vbrizgavanje klorovodikove kisline v naftne vrtine se zaradi raztapljanja kamnin pove\xc4\x8dajo pore v kamninah in s tem olaj\xc5\xa1a \xc4\x8drpanje nafte. Kislinjenje vrtin je zelo pogosto v Severnem morju._NEWLINE_Uporablja se tudi v proizvodnji hrane in njenih sestavin in prehranskih dodatkov. Zna\xc4\x8dilni tovrstni proizvodi so aspartam,  fruktoza, citronska kislina, lizin, hidrolizirani rastlinski proteini in \xc5\xbeelatina. V proizvodnji kon\xc4\x8dnih proizvodov se uporablja zelo \xc4\x8dista klorovodikova kislina.\n_START_SECTION_\nPrisotnost v \xc5\xbeivih organizmih\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdelod\xc4\x8dna kislina je eden od glavnih izlo\xc4\x8dkov \xc5\xbeelodca. Sestavljena je ve\xc4\x8dinoma iz klorovodikove kisline, ki nakisa vsebino \xc5\xbeelodca do pH=1-2._NEWLINE_Kloridni ioni (Cl\xe2\x81\xbb) in vodikovi ioni (H\xe2\x81\xba) se izlo\xc4\x8dajo lo\xc4\x8deno v podro\xc4\x8dju fundusa v zgornjem delu \xc5\xbeelodca. Acidogene celice v epiteliju \xc5\xbeelodca jih najprej izlo\xc4\x8dijo v mre\xc5\xbeo kanalov, od koder preidejo v \xc5\xbeelodec._NEWLINE_\xc5\xbdelod\xc4\x8dna kislina deluje kot zapora proti mikroorganizmom, s \xc4\x8demer prepre\xc4\x8duje infekcije, pomembna pa je tudi za prebavljanje hrane. Proteini se pri tako nizkem pH delno razgradijo in postanejo sprejemljivi za delovanje prebavnih encimov, na primer pepsina. Nizek pH aktivira tudi encimski prekurzor pepsinogen, ki z razcepljenjem preide v aktivni encim pepsin. Ko kislina zapusti \xc5\xbeelodec, se v dvanajstniku nevtralizira z natrijevim bikarbonatom (NaHCO\xe2\x82\x83)._NEWLINE_\xc5\xbdelodec sam se pred agresivno kislino \xc5\xa1\xc4\x8diti z debelo \xc5\xbeelod\xc4\x8dno sluznico in pufranjem z natrijevim bikarbonatom. \xc4\x8ce obrambni mehanizem zataji, se pojavi zgaga ali celo pepti\xc4\x8dne razjede. Tvorjenje \xc5\xbeelod\xc4\x8dne kisline lahko inhibirajo antihistaminiki in inhibitorji protonske \xc4\x8drpalke, za nevtralizacijo \xc5\xbee nastale kisline pa se uporabljajo antacidi.'