b"\n_START_ARTICLE_\nMoli\xc3\xa8re\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nMoli\xc3\xa8re se je rodil (okrog) 14. januarja 1622 Jeanu Poquelinu, kraljevemu tapetniku in dvornemu sobarju, in Marie Cress\xc3\xa9, ki je umrla, ko je bilo sinu Jean-Baptistu komaj 10 let. Leta 1636 je stopil v jezuitski samostan, kolegij Clermont, ki je bil takrat najbolj\xc5\xa1a gimnazijska ustanova v Franciji, njegova so\xc5\xa1olca sta bila princ de Conti (ki je bil kasneje tudi pokrovitelj Moli\xc3\xa8rove gledali\xc5\xa1ke dru\xc5\xbeine) in Cyrano de Bergerac. Moli\xc3\xa8re se je zavzeto u\xc4\x8dil gr\xc5\xa1\xc4\x8dino, latin\xc5\xa1\xc4\x8dino in anti\xc4\x8dno knji\xc5\xbeevnost, pri kateri so ga navdihovali predvsem komedijski motivi. Pri osemnajstih letih je zapustil kolegij, se vpisal na \xc5\xa1tudij prava v Orl\xc3\xa9ansu, a usoda je hotela, da je okrog leta 1642 spoznal Madeleine B\xc3\xa9jart in njeno gledali\xc5\xa1\xc4\x8du posve\xc4\x8deno dru\xc5\xbeino. \xc5\xbde v naslednjem letu se je v njegovem \xc5\xbeivljenju vse postavilo na glavo; pretrgal je stike z o\xc4\x8detom, iz materine zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine je vzel 600 liver, zaradi dru\xc5\xbeinskega spora ga je babica \xc4\x8drtala iz oporoke, o\xc4\x8detu je (juna\xc5\xa1ko) vrnil naslov dvornega tapetnika, zapustil je urejeno me\xc5\xa1\xc4\x8dansko \xc5\xbeivljenje ... Vse to je spro\xc5\xbeila nenadna odlo\xc4\x8ditev, da Jean-Baptiste Poquelin postane Moli\xc3\xa8re in se pridru\xc5\xbei hipijem tistega \xc4\x8dasa \xe2\x80\x93 igralcem. V tistem \xc4\x8dasu so bili igralci na zelo slabem glasu, bili naj bi razuzdanci, krivoverci, brezverci \xe2\x80\xa6 \xc4\x8ce so hoteli prejeti poslednji zakrament, so se morali javno odpovedati svojemu poklicu, druga\xc4\x8de so jih pokopali za pokopali\xc5\xa1ki zid, kamor so spadali morilci in nekr\xc5\xa1\xc4\x8deni otroci.\n_START_SECTION_\nVeliki gledali\xc5\xa1\xc4\x8dnik\n_START_PARAGRAPH_\nK temu \xc2\xbbhudi\xc4\x8devskemu poklicu\xc2\xab\xc2\xa0ga je prignala igralka Madeleine B\xc3\xa9jart, o kateri je Georges de Scud\xc3\xa9ry zapisal, da je bila \xc2\xbbzelo duhovita, zelo dobro je pela, zelo dobro plesala, igrala je na vse vrste in\xc5\xa1trumentov, pisala je v stihih in prozi, njena konverzacija pa je bila zelo zabavna\xc2\xab. Z njeno dru\xc5\xbeino je Moli\xc3\xa8re leta 1643 ustanovil gledali\xc5\xa1\xc4\x8de L'Illustre Th\xc3\xa9\xc3\xa2tre, ki pa je \xc5\xbee dve leti po ustanovitvi propadlo, Moli\xc3\xa8re pa je zaradi dolgov in po zaslugi \xc5\xbeupnika Olierja, ki je s pri\xc5\xbenice tulil: \xc2\xbbHudi\xc4\x8d bo vzel ne samo igralce Slavnega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da, ampak tudi vse tiste, ki hodijo igralce poslu\xc5\xa1at in gledat,\xc2\xab\xc2\xa0pristal v je\xc4\x8di. Nato je zbe\xc5\xbeal iz Pariza in s potujo\xc4\x8do gledali\xc5\xa1ko dru\xc5\xbeino 13 let potoval po Franciji, kjer so nastopali po sejmih, ljudskih in politi\xc4\x8dnih zborovanjih, proslavah... Na njegovo delo sta vplivali italijansko gledali\xc5\xa1\xc4\x8de in commedia dell'arte. Na veliko sre\xc4\x8do Moli\xc3\xa8rove gledali\xc5\xa1ke dru\xc5\xbeine se je zanje zavzel Filip Orleanski, brat Ludvika XIV., in 24. oktobra 1658 so v stra\xc5\xbearski dvorani starega Louvra nastopili pred son\xc4\x8dnim kraljem. S komedijo Zaljubljeni zdravnik so o\xc4\x8darali vse dvorjane in zmaga je bila dobljena. Moli\xc3\xa8re se je ustalil v Parizu, \xc5\xbeivljenje je posvetil gledali\xc5\xa1\xc4\x8du in se poro\xc4\x8dil z Armando, dvajset let mlaj\xc5\xa1o igralko iz svoje skupine (zanjo je napisal nekatere najbolj\xc5\xa1e \xc5\xbeenske vloge, npr. Elmiro v Tartuffu, Celimeno v Ljudomrzniku, Armande v U\xc4\x8denih \xc5\xbeenskah in predvsem Lucille v Plemenitem me\xc5\xa1\xc4\x8danu).\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nMoli\xc3\xa8re trpi proti koncu \xc5\xbeivljenja zaradi plju\xc4\x8dne tuberkuloze, ki je bila verjetno posledica bivanja v dol\xc5\xbeni\xc5\xa1kem zaporu. Natanko eno leto po smrti Madeleine B\xc3\xa9jart je Moli\xc3\xa8re zadnji\xc4\x8d nastopil v vlogi Argana v Nami\xc5\xa1ljenem bolniku. Med predstavo je nami\xc5\xa1ljeni bolnik za\xc4\x8del resni\xc4\x8dno umirati. Moliere je znan po smrti, ki slavno prikazuje zvezdo in glavnega igralca Nami\xc5\xa1ljenega bolnika, kako zaradi resni\xc4\x8dne bolezni krvavi in ka\xc5\xa1lja na odru svoje zadnje predstave ob baletni predstavi, ki se odvija v ozadju. Vztraja na tem, da bo odigral celotno igro do konca. Po predstavi do\xc5\xbeivi \xc5\xa1e en hud napad krvavega ka\xc5\xa1lja in nato oble\xc5\xbei doma v postelji, kjer umre nekaj ur kasneje. Zaradi svojih stali\xc5\xa1\xc4\x8d v igrah ni bil dele\xc5\xbeen zadnjega bolni\xc5\xa1kega maziljenja s strani duhovnika, saj sta dva duhovnika zavrnila obisk, tretji pa je pri\xc5\xa1el prepozno. Igralcem sicer ni bilo dovoljeno biti pokopani na svetih tleh pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da, a kralj je nato dovolil, da so ga pono\xc4\x8di pokopali nazadnje v del pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da namenjen nekr\xc5\xa1\xc4\x8denim otrokom. Leta 1792 so prenesli njegove ostanke v Muzej francoskih spomenikov, leta 1817 pa je bil ponovno pokopan v Pariz v pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de P\xc3\xa8re Lachaise blizu La Fontaina.\n_START_SECTION_\nLes Com\xc3\xa9dies-Ballets\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1661 je Moli\xc3\xa8re uvedel obliko com\xc3\xa9dies-ballets v gledali\xc5\xa1\xc4\x8de.  Baletne predstave te vrste so bile vmesna oblika med dvorno baletno predstavo namenjeno za kralja Ludvika XIV in predstavo, kot jo je bilo zmo\xc5\xbeno predstaviti tedanje poklicno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de. Oblika je nastala zaradi kadrovske stiske, saj Moliere kot tedanji vodja kraljevega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da ni bil zmo\xc5\xbeen izvesti tako baleta kot gledali\xc5\xa1ke igre in je tako izvedel na svoj rizik v slavo svojega kralja predstavo, kjer so se menjavali baletni in gledali\xc5\xa1\xc4\x8dni vlo\xc5\xbeki, pri tem pa omogo\xc4\x8dali igralcem, da se v primernem \xc4\x8dasu preoble\xc4\x8dejo in spo\xc4\x8dijejo.  Uspe\xc5\xa1no tveganje je omogo\xc4\x8dilo naro\xc4\x8dilo \xc5\xa1e 12 tak\xc5\xa1nih predstav  do njegove smrti. Za izvedbo predstave je Moliere sodeloval z Pierre Beauchamp. Beauchamp je zapisoval in kodificiral polo\xc5\xbeaje plesalcev, njihov nog in rok in je bil delno odgovoren za Beauchamp-Feuillet zapisovanje plesa. Sodeloval je tudi s Jean-Baptiste Lully.  Lully je bil plesalec, koreografer in skladatelj, ki je pomembno vplival na pari\xc5\xa1ko opero 15 let in tako oblikoval obdobje, ko je balet in opera postala poklicna samostojna dejavnost. Mnogi plesalci tega obdobja so se uveljavljali preko Molierovega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da. Kralj je celo delno sodeloval in celo igral lik v nekaterih predstavah tako komedije kot baleta v tem obdobju.\n_START_SECTION_\nSprejem njegovih del\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cetudi je bil v svojem \xc4\x8dasu razmeroma kontroverzna osebnost, \xc5\xa1e posebej za predstavnike medicinske stroke in religije, je ostal pomembna osebnost tudi po smrti. Velja za pomembnega kritika akademskih predpisov enotnosti \xc4\x8dasa, kraja in prostora, ki pa je zastavil svoje delo \xc5\xa1e vedno v tem okvirju in bil pri tem uspe\xc5\xa1en in odmeven pisec. V 18.stoletju je izgubil v Franciji veliko svojega ugleda, ki ga je ponovno pridobil v 19.stoletju in ga nato ohranjal kot klasi\xc4\x8den avtor. Vedno ve\xc4\x8d si avtorjev prizadeva ohraniti Molierovo delo predvsem kot predmet analize komedije._NEWLINE_Moliere kot klasi\xc4\x8den pisec komedije je bil obto\xc5\xbeen tako desme\xc5\xa1nosti, slovni\xc4\x8dnih napak, me\xc5\xa1anju metafor, pohabljanju u\xc4\x8dinka komedije za potrebe dopolnitve zahtevnega pisanja komedije v verzih. Zaradi zahtevne cenzure in akademskih zahtev je zna\xc4\x8dajska komedija bila obremenjena tudi s prekomerno etiko, kar je lahko igro obremenjevalo in vedno zahtevalo igrivo in nagajivo interpretacijo. _NEWLINE_Moli\xc3\xa8re je s svojimi komedijami v Pariz prinesel nekaj novega, pristno gledali\xc5\xa1kega, v svojem delu je zdru\xc5\xbeil kulturo vladajo\xc4\x8dega razreda z ljudskimi elementi in \xc5\xbeivim jezikom (commedia dell'arte se je opirala izrazito na vulgarno latin\xc5\xa1\xc4\x8dino). Me\xc5\xa1\xc4\x8dan, ki se je dolga leta kalil na francoskem pode\xc5\xbeelju, se je v svojih delih rogal takrat popularnim plemi\xc5\xa1ko-aristokratskim preciozam, jezikovnim puhlicam, baro\xc4\x8dnim modnim muham obla\xc4\x8denja in li\xc4\x8denja, gizdalinski estetiki in neumnosti literarnega donkihotizma. Moli\xc3\xa8re je vse do smrti 17. februarja 1673 igral na deskah Palais-Royala. _NEWLINE_V smislu uveljavitve gledali\xc5\xa1\xc4\x8dnika je pomembno povedati, da je Moliere zaznamovan tudi s konkurenco pomembnih piscev tragedij in zgodovinskih iger, ki sta jih tedaj pisala Pierre Corneille in Jean Racine._NEWLINE_Commedia dell'arte kot gledali\xc5\xa1\xc4\x8dni slog je mo\xc4\x8dno zaznamoval gledali\xc5\xa1\xc4\x8de, kjer so v dru\xc5\xbeinskih igralci odigravali tipi\xc4\x8dne vloge in so bili ob\xc4\x8dasno celo imenovani s tipi\xc4\x8dnimi imeni, da bi se gledalci la\xc5\xbeje potopili v predstavo. Dru\xc5\xbebeni razvoj je v novem me\xc5\xa1\xc4\x8danstvu pa tudi v kulturni eliti ponujal dobre tar\xc4\x8de za doslednega pisca komedije. Dolgo je bil tako znan po Prismojenih preciozah (Les Pr\xc3\xa9cieuses Ridicules), enodejanki, ki je premiero do\xc5\xbeivela 18. novembra 1659. Moli\xc3\xa8re je tako zna\xc4\x8dilno zaznamovan z rekom castigat ridendo mores, uspe\xc5\xa1na kritika dru\xc5\xbebe je mo\xc5\xbena le s posmehom."