b'\n_START_ARTICLE_\nAleksander Sergejevi\xc4\x8d Pu\xc5\xa1kin\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander Sergejevi\xc4\x8d Pu\xc5\xa1kin se je rodil 6. junija 1799 (po ruskem julijanskem koledarju 26. maja) v Moskvi o\xc4\x8detu Sergeju Lvovi\xc4\x8du Pu\xc5\xa1kinu (1767\xe2\x80\x931848) in materi Nade\xc5\xbedi (1775\xe2\x80\x931836). Po o\xc4\x8detovi strani je izhajal iz stare ruske plemi\xc5\xa1ke dru\xc5\xbeine, po materini pa je bil potomec etiopskega pradeda, Etiopica Hanibala "zamorca Petra Velikega". Star\xc5\xa1i se za otroka niso kaj prida menili, v mladih letih mu je dru\xc5\xbebo delala varu\xc5\xa1ka, ki mu je vcepila ljubezen do doma\xc4\x8dega jezika. Ko je bil star 11 let, sta ga star\xc5\xa1a poslala v licej v Carskem selu v bli\xc5\xbeini Sankt Peterburga. Tam je Pu\xc5\xa1kin za\xc4\x8del pisati svoje prve pesmi. Leta 1814, star komaj 15 let, je objavil pesem Prijatelju pesniku._NEWLINE_Po kon\xc4\x8dani \xc5\xa1oli je Pu\xc5\xa1kin \xc5\xbeivel dokaj nemirno \xc5\xbeivljenje. Skoraj vsako leto je iskal novo bivali\xc5\xa1\xc4\x8de in se pogosto selil iz kraja v kraj. Postopoma se je za\xc4\x8del zavzemati za socialne reforme. To in njegova dela so za\xc4\x8dela jeziti vlado in le ta je Pu\xc5\xa1kina, ki je medtem postal tajnik na ministrstvu za zunanje zadeve iz Sankt Peterburga, leta 1820 izgnala iz ruske prestolnice. \xc5\xa0el je na Kavkaz in Krim, nato na Kamenko in Ki\xc5\xa1injev, kjer je postal prostozidar. Pu\xc5\xa1kin se je leta navdu\xc5\xa1il nad osvobodilnim bojem Grkov in se tako pridru\xc5\xbeil Filiki Eteriji, tajni organizaciji, katere namen je bil strmoglavljenje otomanske oblasti v Gr\xc4\x8diji in vzpostavitev neodvisne gr\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave. Ostal je v Ki\xc5\xa1injevu do leta 1823 in napisal dve romanti\xc4\x8dni pesmi Ptice na Kavkazu in  Bah\xc4\x8diserajska fontana, ki sta mu prinesle veliko slavo. Leta 1823 se je preselil v Odeso. Ko so leta 1824 agenti tajne policije prestregli Pu\xc5\xa1kinovo pismo, ki naj bi bilo napad na bo\xc5\xbejo milost, je bil pesnik izgnan na posestvo svojih star\xc5\xa1ev Mihajlovsko (blizu Pskova), kjer so ga nadzorovale tamkaj\xc5\xa1nje oblasti. V izgnanstvu je napisal dramo Boris Godunov._NEWLINE_Po smrti carja Aleksandra I. je car postal Nikolaj I., ki je Pu\xc5\xa1kina pomilostil. V letu 1831, ko je bil pesnikov literarni vpliv \xc5\xbee dobro znan, je spoznal Nikolaja Vasiljevi\xc4\x8da Gogolja, ruskega pisatelja._NEWLINE_Leta 1829 se je Pu\xc5\xa1kin zaljubil v 16-letno Natalijo Gon\xc4\x8darovo, s katero se je poro\xc4\x8dil dve leti kasneje. Zakon je bil nesre\xc4\x8den. Njegova \xc5\xbeena je bila povabljena na vsak ples v pala\xc4\x8di, kar je popeljalo Pu\xc5\xa1kina v dolgove in prezgodnjo smrt. Pojavile so se govorice o aferi med baronom Georges d\'Anth\xc3\xa8s in pesnikovo \xc5\xbeeno. \xc4\x8ceprav se je d\'Anth\xc3\xa8s poro\xc4\x8dil s Natalijino sestro, se govorice niso polegle. Pu\xc5\xa1kin je v dvoboju z d\'Anth\xc3\xa8som branil \xc5\xbeenino \xc4\x8dast. Vendar je \xc5\xbeal grof prvi spro\xc5\xbeil pi\xc5\xa1tolo in smrtno ranil Pu\xc5\xa1kina, \xc4\x8digar krogla pa je le oplazila nasprotnika. Pesnik je umrl 10. februarja 1837 v Sankt Peterburgu za posledicami dvoboja. Vlada je zaradi straha pred politi\xc4\x8dnim \xc5\xa1kandalom na pogrebu, le tega preselila v manj\xc5\xa1e mesto in so se ga lahko udele\xc5\xbeili le bli\xc5\xbenji sorodniki in prijatelji. Njegovo telo je bilo polo\xc5\xbeeno v grob na skrivaj ob polno\xc4\x8di na posestvu njegove matere.\n_START_SECTION_\nPotomci Aleksandra Sergejevi\xc4\x8da Pu\xc5\xa1kina\n_START_PARAGRAPH_\nV zakonu z Natalijo je imel \xc5\xa1tiri otoke: Marija (rojena 1832), Aleksander (rojen 1833), Grigorij (rojen 1835) in Natalija (rojena 1836), slednja se je poro\xc4\x8dila v kraljevo hi\xc5\xa1o Nassau in postala grofica Merenber\xc5\xa1ka. Krvna linija se nadaljuje samo po Aleksandru in Nataliji. Natalija vnukinja Nadajda se je poro\xc4\x8dila v britansko kraljevo hi\xc5\xa1o. Pesnikovi potomci zdaj \xc5\xbeivijo po vsem svetu: v Angliji, Nem\xc4\x8diji in Belgiji. Pribli\xc5\xbeno petdeset jih \xc5\xbeivi v Rusiji.\n_START_SECTION_\nLiterarni razvoj\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov literarni razvoj se je za\xc4\x8del v liceju v Carskem selu. V \xc5\xa1oli so dijaki veliko brali in leta 1815 je objavil svoje prvo delo Prijatelju pesniku. Po \xc5\xa1olanju je Pu\xc5\xa1kin s svojimi uporni\xc5\xa1kimi pesmimi pri\xc5\xa1el navzkri\xc5\xbe z oblastjo. V tistem \xc4\x8dasu se je seznanil tudi z Byronovimi deli, ki so nanj naredila enako mo\xc4\x8dan vtis kot ju\xc5\xbena narava in \xc5\xbeivljenje kavka\xc5\xa1kih narodov. Takrat se je za\xc4\x8dela romanti\xc4\x8dna faza Pu\xc5\xa1kinovega ustvarjanja. Ko so ga leta 1824 oblasti pregnale na dru\xc5\xbeinsko posestvo Mihajlovsko je v va\xc5\xa1ki samoti notranje dozorel. Osvobodil se je Byronovega vpliva in njegova lirika je postala globlja. Leta 1826 se je vrnil v prestolnico. Lirskih pesmi je zdaj pisal manj, \xc4\x8deprav nekatere najbolj\xc5\xa1e sodijo prav v to dobo. V tistem \xc4\x8dasu je pisal roman v verzih Jevgenija Onjegina, pesnitvi Poltava in Bronasti jezdec in male tragedija kot na primer Gostija v \xc4\x8dasu kuge. Pu\xc5\xa1kin je pisal tudi pravljice v verzih. Toda takrat se je predvsem zanimal za prozo. Napisal je povest Stotnikova h\xc4\x8di, novelo Pikova dama in druge. Ukvarjal pa se je tudi z zgodovino in kritiko. S temi deli je postal utemeljitelj sodobne ruske proze. Sodobniki mu kmalu niso mogli ve\xc4\x8d slediti, zato se je v zadnjih letih svojega \xc5\xbeivljenja po\xc4\x8dutil zelo osamljenega.\n_START_SECTION_\nVpliv na ruski jezik\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander Pu\xc5\xa1kin velja za eno najpomembnej\xc5\xa1ih oseb v razvoju ruske literature. V \xc4\x8dasu svojega \xc5\xbeivljenja je bistveno pove\xc4\x8dal ruski leksikon in, kje je na\xc5\xa1el vrzeli v ruskem besednjaku, oblikoval kalk. Njegov bogat besedni zaklad in zelo ob\xc4\x8dutljivi slog so temelj sodobne ruske literature. Postal je o\xc4\x8de ruske literature v 19. stoletju in predstavil rusko literaturo Evropi. \xc4\x8ceprav je bilo njegovo \xc5\xbeivljenje kratko, je zapustil primere skoraj vseh literarnih zvrsti svojega \xc4\x8dasa: lirika, pripovedna poezija, roman, novela, drama, kriti\xc4\x8dni esej in tudi osebna pisma. Pu\xc5\xa1kinovo delo kot novinar je zaznamovalo rojstvo ruske kulturne revije. Sodeloval je pri oblikovanju ene izmed najbolj vplivnih literarnih revij 19. stoletja, Sovremennik (\xd0\xa1\xd0\xbe\xd0\xb2\xd1\x80\xd0\xb5\xd0\xbc\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xbd\xd0\xb8\xd0\xba). Njegova uporaba ruskega jezika je bila podlaga za slog romanopiscev, kot so Ivan Sergejevi\xc4\x8d Turgenjev, Ivan Aleksandrovi\xc4\x8d Gon\xc4\x8darov, in Lev Nikolajevi\xc4\x8d Tolstoj. Pu\xc5\xa1kin je priznan s strani Nikolaja Vasiljevi\xc4\x8da Gogolja. Aleksander Pu\xc5\xa1kin je postal nelo\xc4\x8dljiv del literarnega sveta ruskega naroda. Prav tako se njegov vpliv pozna tudi drugje v ruski kulturi, zlasti v operi. Njegova dela so prevedena v vse glavne jezike.'