b'\n_START_ARTICLE_\nBrata Grimm\n_START_PARAGRAPH_\nBrata Grimm, Jacob Ludwig Karl (* 4. januar 1785, Hanau, \xe2\x80\xa0 20. september 1863, Berlin) in Wilhelm Karl Grimm (* 24. februar 1786, Hanau, \xe2\x80\xa0 16. december 1859, Berlin) sta znana kot jezikoslovca in zbiratelja pravljic (Grimmove pravljice). Skupaj z Karlom Lachmannom in Georgom Friedrichom Beneckom veljata za utemeljitelja nem\xc5\xa1ke filologije oz. germanistike.\n_START_SECTION_\nPoreklo\n_START_PARAGRAPH_\nDru\xc5\xbeina Grimm izhaja iz Hanaua. Pradedek, Friedrich Grimm starej\xc5\xa1i (1672-1748) in dedek, Friedrich Grimm mlaj\xc5\xa1i (1707-1777) sta bila duhovnika reformirane veroizpovedi (kalvinizem). Star\xc5\xa1a, Dorothea in Philipp Wilhelm Grimm sta v svojem zakonu imela devet otrok, od katerih so trije umrli kot dojen\xc4\x8dki. Poleg Jacoba in Wilhelma je najmlaj\xc5\xa1i brat Ludwig Emil postal pomemben slikar. Rojstna hi\xc5\xa1a bratov Grimm je stala na starem paradnem trgu (Paradeplatz) v Hanauu. Svojo mladost sta pre\xc5\xbeivela v Steinauu an der Strasse, kjer je bil o\xc4\x8de zaposlen kot uradnik.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cas \xc5\xa1tudija\n_START_PARAGRAPH_\nDa bi mati svojima najstarej\xc5\xa1ima sinovoma omogo\xc4\x8dila primerno izobrazbo in morebitno kariero kot pravnikoma, ju je jeseni leta 1798 poslala v Kassel k svoji teti. Jacob je obiskoval Philipps-Univerzo v Marburgu, kjer je \xc5\xa1tudiral pravo, njegov brat pa mu je sledil leto za tem. Friedrich Carl von Savigny, eden izmed njunih u\xc4\x8diteljev, je vedo\xc5\xbeeljnima \xc5\xa1tudentoma odprl svojo privatno knji\xc5\xbenico. Brata sta poznala \xc5\xbee dela Goetheja in Schillerja, seznanil pa ju je z deli romantike in ljubezenskega pesni\xc5\xa1tva. Tudi Johann Gottfried Herder je s svojim pogledom na knji\xc5\xbeevnost ljudstva imel bistven vpliv na Jacoba in Wilhelma. Vendar se nista razvila v romantika, ki bi se navdu\xc5\xa1evala nad gotskim srednjim vekom, ampak v realista, ki sta v daljni preteklosti videla korenine za sodobno stanje. Zato sta raziskala duhovni razvoj nem\xc5\xa1ke literature (pripovedke, listine, prav tako kot knji\xc5\xbeevnost) in pri tem postavila temelje za znanstveno obravnavo tega podro\xc4\x8dja. \xc4\x8cisto v smislu Herderja se nista osredoto\xc4\x8dila le na nem\xc5\xa1ke listine. Angle\xc5\xa1ki, \xc5\xa1kotski in irski viri so bili \xc5\xbee moderni, brata pa sta svoje delovno podro\xc4\x8dje raz\xc5\xa1irila \xc5\xa1e na Skandinavijo, Finsko, Nizozemsko, \xc5\xa0panijo in Srbijo.\n_START_SECTION_\nZgodnja dela v Kasslu\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8das var\xc4\x8dnega in odmaknjenega \xc5\xbeivljenja po diplomi (1806) datirajo za\xc4\x8detek zbirk pravljic in pripovedk, ki so nam danes znane kot eno izmed glavnih del bratov Grimm. Njune pravljice so bile zbrane na pobudo Achima von Arnima in Clemensa Brentana. Zbirka pravljic ni nastala iz njune fantazije, temve\xc4\x8d je bila zbrana in sestavljena in ve\xc4\x8d ali manj predelana, glajena in preoblikovana v izra\xc5\xbeanju ter izpovedovanju, na podlagi ustnega izro\xc4\x8dila starih zgodb. Eden izmed njunih najpomembnej\xc5\xa1ih virov je bila Dorothea Viehmann pripadnica hugenotske dru\xc5\xbeine, ki jima je pripovedovala pravljice. Trajna zasluga Wilhelma Grimma je obdelava in nadaljnja zagotovljena \xc5\xa1iritev ter kriti\xc4\x8dna raziskava virov ter razvoja ljudskih pravljic. Wilhelm je vedo o pravljicah utemeljil kot znanost._NEWLINE_Po smrti matere je moral Jacob Grimm kot najstarej\xc5\xa1i otrok skrbeti za vzdr\xc5\xbeevanje dru\xc5\xbeine. Od leta 1807 sta Jacob in Wilhelm v strokovnih revijah objavljala eseje o ljubezenskem pesni\xc5\xa1tvu. Po Wilhelmovem zdravili\xc5\xa1kem zdravljenju v kraju Halle, sta bila brata spet skupaj v Kasslu in leta 1811 objavila svoja prva samostojna dela: Jacob\xc2\xa0\xc2\xbbO staronem\xc5\xa1kem mojstrskem pesni\xc5\xa1tvu\xc2\xab\xc2\xa0(\xc3\x9cber den Altdeutschen Meistersang) in Wilhelm\xc2\xa0\xc2\xbbStarodanske juna\xc5\xa1ke pesmi, balade in pravljice\xc2\xab\xc2\xa0(Altd\xc3\xa4nische Heldenlieder, Balladen und M\xc3\xa4rchen). Leta 1812 je sledila prva skupna knjiga bratov (izdaja staronem\xc5\xa1ke pesnitve\xc2\xa0\xc2\xbbHildebrandlied\xc2\xab\xc2\xa0in\xc2\xa0\xc2\xbbWessobrunner Gebet\xc2\xab) in za bo\xc5\xbei\xc4\x8d prvi zvezek\xc2\xa0\xc2\xbbGrimmovih pravljic\xc2\xab\xc2\xa0(Kinder und Hausm\xc3\xa4rchen). V tem \xc4\x8dasu sta se brata posku\xc5\xa1ala tudi v nem\xc5\xa1ki izdaji\xc2\xa0\xc2\xbbEdda\xc2\xab\xc2\xa0kot tudi\xc2\xa0\xc2\xbbLisica zvitorepka\xc2\xab\xc2\xa0(Reineke Fuchs). Od dela\xc2\xa0\xc2\xbbEdda\xc2\xab\xc2\xa0je iz\xc5\xa1el leta 1815 le en zvezek, ki ni dobil nadaljevanja, ker so brata na tem podro\xc4\x8dju drugi raziskovalci prehiteli. Delo\xc2\xa0\xc2\xbbLisica zvitorepka\xc2\xab\xc2\xa0je Jacob izdal \xc5\xa1ele leta 1834 v ve\xc4\x8d srednjeve\xc5\xa1kih verzijah, te pa z obse\xc5\xbenim uvodom o bistvu \xc5\xbeivalskega epa. Od 1813 do 1816 sta brata izdala tri zvezke revije\xc2\xa0\xc2\xbbStaronem\xc5\xa1ki gozdovi\xc2\xab\xc2\xa0(Altdeutsche W\xc3\xa4lder), njena vsebina je bila staronem\xc5\xa1ka literatura._NEWLINE_Leta 1815 je Jacob, poleg knjige o mitolo\xc5\xa1ki interpretaciji bo\xc5\xbejih podob in stebrov (\xc2\xbbIrmenstra\xc3\x9fe und Irmens\xc3\xa4ule\xc2\xab), izdal \xc5\xa1e\xc2\xa0\xc2\xbbSilva de romances viejos\xc2\xab, kriti\xc4\x8den izbor staro \xc5\xa1panskih romanc._NEWLINE_Leta 1815 sta brata predlo\xc5\xbeila drugi zvezek\xc2\xa0\xc2\xbbGrimmovih pravljic\xc2\xab, v letu 1819 sta prvi zvezek predelala in na novo izdala. Dodala sta nove pravljice, pribli\xc5\xbeno \xc4\x8detrtino zgodb sta \xc4\x8drtala in skoraj polovico preostalih zgodb predelala, ve\xc4\x8dinoma zato, da sta odstranila spotakljivo eroti\xc4\x8dno vsebino. Opombe k pravljicam sta izdala kot tretji zvezek leta 1822. Leta 1825 je sledila mala izdaja Grimmovih pravljic v enem zvezku, ki je odlo\xc4\x8dilno prispevala k popularnosti snovi. Za to izdajo jima je uspelo kot ilustratorja pridobiti svojega brata Ludwiga Emila. V letu 1823 je iz\xc5\xa1la ilustrirana izdaja Grimmovih pravljic v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini. \xc5\xa0e za \xc4\x8dasa njunega \xc5\xbeivljenja je iz\xc5\xa1lo sedem naklad velike nem\xc5\xa1ke izdaje pravljic in deset naklad male._NEWLINE_V letih 1816 in 1818 sta iz\xc5\xa1la oba zvezka zbirke o pripovedkah\xc2\xa0\xc2\xbbNem\xc5\xa1ke pripovedke\xc2\xab\xc2\xa0(Deutsche Sagen), ki pa ni imela tako velikega uspeha kot njuna zbirka pravljic. Brata sta \xc5\xa1e naprej v isti meri zbirala pravljice in pripovedke. Meji med zvrstema je te\xc5\xbeko slediti in tudi brata je nista dosledno izpeljala. Poskus definicije se sklicuje na primer na to ali so pripovedkam pripovedovalci in poslu\xc5\xa1alci verjeli, pravljicam pa ne ali pa, da so pripovedke vezane na konkretna zgodovinska dejstva, medtem ko pravljice niso \xc4\x8dasovno in lokalno dolo\xc4\x8dene. Zvrsti sta pripovedni obliki iz ustnega izro\xc4\x8dila, pri \xc4\x8demer sta ju brata Grimm za svoji zbirki dobila ve\xc4\x8dinoma samo skozi pisne vmesne stopnje. Zbirka pripovedk v \xc4\x8dasu njunega \xc5\xbeivljenja ni do\xc5\xbeivela ponovne naklade._NEWLINE_Nadaljnji izstopajo\xc4\x8d dose\xc5\xbeek Wilhelma je\xc2\xa0\xc2\xbbNem\xc5\xa1ka juna\xc5\xa1ka pripovedka\xc2\xab\xc2\xa0(Die deutsche Heldensage), spis, ki ne predstavlja le zbirke pripovedk od 6. do 16. stoletja, temve\xc4\x8d vsebuje tudi pomembne spise o snovi, njeni zgodovini in umetni\xc5\xa1ki obdelavi. Med potekom dela na pripovedkah in ljudskih pravljicah sta brata razvila indogermansko hipotezo._NEWLINE_Pri tridesetih sta si brata Jacob in Wilhelm Grimm skozi svoje \xc5\xa1tevilne publikacije \xc5\xbee pridelala viden polo\xc5\xbeaj. Skupaj sta do leta 1814 \xc5\xbeivela v Kasslu samo od Jacobove pla\xc4\x8de in podedovanega dru\xc5\xbeinskega premo\xc5\xbeenja. Poleg Jacobovega uradnega delovanja kot bibliotekar in Wilhelmovega kot sekretar biblioteke, sta lahko na licu mesta pospe\xc5\xa1evala svoje raziskave. leta 1819 ju je Univerza v Marburgu nagradila z nazivom \xc4\x8dastni doktor._NEWLINE_Brez mecenov in drugih podpornikov brata Grimm ne bi mogla publicirati v takih razse\xc5\xbenostih. V zgodnjih letih ju je podpirala volilna kneginja Wilhelmina Karolina von Hessen. Po njeni smrti leta 1820 oziroma po smrti kneza 1821, sta morala brata izprazniti stanovanje v Kasslu na Wilhelmsh\xc3\xb6her\xc5\xa1ki ulici in se skupaj s sestro Lotte vseliti v slab\xc5\xa1e stanovanje. Lotte, ki je vodila gospodinjstvo, se je kmalu nato poro\xc4\x8dila z dru\xc5\xbeinskim prijateljem pravnikom in kasnej\xc5\xa1im kurhessenskim ministrom Ludwigom Hassenpflugom (* 1794; \xe2\x80\xa0 1862). Brata je zapustila. Od takrat naprej sta ve\xc4\x8dkrat zamenjala stanovanje in ve\xc4\x8d let vodila samsko gospodinjstvo.\n_START_SECTION_\nNem\xc5\xa1ka slovnica\n_START_PARAGRAPH_\nV ustvarjalnem \xc4\x8dasu v Kasslu je Jacob Grimm za\xc4\x8del pisati\xc2\xa0\xc2\xbbNem\xc5\xa1ko slovnico\xc2\xab\xc2\xa0(Deutsche Grammatik). Naslov je zavajajo\xc4\x8d, saj ne obravnava shematskega opisa zgradbe sodobnega jezika. Jacob je nasprotno hotel pri\xc4\x8darati vanj zgodovino razvoja z vsemi veselimi tokovi. Obse\xc5\xbeno delo se navezuje na vse germanske jezike, njihovo povezanost in njihov zgodovinski razvoj. Prvi zvezek se je ukvarjal s sklanjatvijo, drugi z besedotvorjem. Jacob ni izdelal kompletnega rokopisa, temve\xc4\x8d je dal polo za polo tiskati takoj, ko je imel potrebno koli\xc4\x8dino teksta. Tisk prvega zvezka je ustrezal trajanju 14 mesecev, od januarja 1818 do poletja 1819, \xc4\x8dasovnemu obdobju, v katerem je Jacob Grimm delal na svojem delu. Do leta 1822 je celotni prvi zvezek ponovno predelal tako, da je njegova vsebina postala artikulacija. Tako kot prej je pisal in tiskal polo za polo in nadaljeval po tem principu do leta 1826 s \xc5\xa1ele takrat uradnim drugim delom\xc2\xa0\xc2\xbbNem\xc5\xa1ke slovnice\xc2\xab._NEWLINE_V tem revolucionarnem delu je Jacob kot prvi sledil razvoju indoevropskih jezikov in zakonom menjave glasov pri samoglasnikih in soglasnikih. S tem je polo\xc5\xbeil temeljni kamen za moderno etimologijo, raziskovanje spremembe pomena v razli\xc4\x8dnih (sorodnih) jezikih. Jacob je sam v ta namen napisal:_NEWLINE_\xe2\x80\x9eZnanstvena raziskava besed ni napredovala niti pri Grkih in Rimljanih kaj \xc5\xa1ele v na\xc5\xa1em srednjem veku\xe2\x80\xa6tak\xc5\xa1no nemo\xc4\x8dno in nelagodno blodenju po valovitem morju besed je bilo kon\xc4\x8dno usmerjeno s prednostjo do sedaj \xc5\xa1e ne raziskovanega sanskrt jezika tako kot pribli\xc5\xbeanje nem\xc5\xa1kih, slovanskih, litovskih in preostalih evropskih idiomov v znanstveni krog raziskav.\xe2\x80\x9c_NEWLINE_Jacobu je bilo jasno, da zagovorniki klasi\xc4\x8dne filologije (latin\xc5\xa1\xc4\x8dina, gr\xc5\xa1\xc4\x8dina in hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dina) nimajo zanimanja, da bi dodatne jezike podrobno raziskali, saj so jih imeli za barbarske._NEWLINE_Jacob Grimm pa je vendarle imel predhodnike: 1787 je William Jones v Bengaliji, na osnovi zgradbe in korena besede sanskrt, primerjal s staro perzij\xc5\xa1\xc4\x8dino, gr\xc5\xa1\xc4\x8dino, latin\xc5\xa1\xc4\x8dino, gotico in keltskim jezikom, vendar \xc5\xa1e ne sistemati\xc4\x8dno. Mladi Danec Rasmus Christian Rask je na zahtevo Wilhelma von Humboldta prav to vzel v napad. Jacob Grimm je poznal njegov spis in je za\xc4\x8del besedotvorje in razvoj glasov pri stari skandinav\xc5\xa1\xc4\x8dini primerjati s tistim v slovanskem jeziku oziroma v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini. V\xc2\xa0\xc2\xbbNem\xc5\xa1ki slovnici\xc2\xab\xc2\xa0so primerjalno obravnavana najprej najzgodnej\xc5\xa1a, nato starej\xc5\xa1a in kon\xc4\x8dno najmlaj\xc5\xa1a stopnja razvoja opazovanih jezikov. V drugi nakladi je pojasnil spoznanje, da Raskova odkrita glasovna analogija ni osamljen pojav, temve\xc4\x8d da sledi zakonitosti. To pravilo so anglosa\xc5\xa1ki raziskovalci poimenovali Grimmov zakon (Grimm\xe2\x80\x99s law) in tako se imenuje \xc5\xa1e danes. Jacob je spoznal tudi da ni bila samo ena, temve\xc4\x8d dve fazi premikov.\n_START_SECTION_\nNadaljnje delovanje v Kasslu\n_START_PARAGRAPH_\nV letu 1814 je Jacob prevedel srbsko slovnico svojega prijatelja Vuka Stefanovi\xc4\x87a Karad\xc5\xbei\xc4\x87a in jo opremil z uvodom v slovanske jezike in njeno literaturo. Wilhelm je medtem izdal ve\xc4\x8d knjig o runah, po njegovem mnenju njegovo najpomembnej\xc5\xa1a knjiga\xc2\xa0\xc2\xbbNem\xc5\xa1ka juna\xc5\xa1ka pripovedka\xc2\xab\xc2\xa0(Die deutsche H\xc3\xa4ldensage) pa je iz\xc5\xa1la 1829. Prav tako revolucionarno delo je bila Jacobova \xc5\xa1tudija\xc2\xa0\xc2\xbbNem\xc5\xa1ke pravne starine\xc2\xab\xc2\xa0(Deutsche Rechtsaltert\xc3\xbcmer, 1828), kjer se ni ukvarjal s predpisi, temve\xc4\x8d s srednjeve\xc5\xa1ko pravno prakso in pravnim nazorom. \xc5\xa0tudija je bila povod za ustrezne raziskave v nizu drugih dr\xc5\xbeav._NEWLINE_\xc5\xa0ele ko se je Wilhelm maja 1825 poro\xc4\x8dil z Dorotheo Wild, so se \xc5\xbeivljenjske okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine bratov izbolj\xc5\xa1ale, da sta lahko \xc5\xa1e naprej skupaj \xc5\xbeivela. Wilhelm in\xc2\xa0\xc2\xbbDortchen\xc2\xab\xc2\xa0so se kmalu rodili otroci (1828 Herman Grimm), brata Grimm pa sta \xc5\xa1e vedno pogosto potovala.\n_START_SECTION_\nG\xc3\xb6ttingen\n_START_PARAGRAPH_\nTudi po selitvi iz Kassla v G\xc3\xb6ttingen sta brata \xc5\xbeivela v skupnem gospodinjstvu. Jacob je bil od leta 1830 profesor, Wilhelm bibliotekar in po letu 1835 prav tako profesor. Jacob je do leta 1837 objavil nadaljnja dva zvezka\xc2\xa0\xc2\xbbNem\xc5\xa1ke slovnice\xc2\xab. Leta 1834 mu je uspelo dokon\xc4\x8dati\xc2\xa0\xc2\xbbLisico zvitorepko\xc2\xab\xc2\xa0(Reinhart (Reineke) Fuchs), ki jo je za\xc4\x8del pisati leta 1811, leta 1835 pa delo\xc2\xa0\xc2\xbbNem\xc5\xa1ka mitologija\xc2\xab\xc2\xa0(Deutsche Mythologie). V tem delu je Jacob raziskoval predkr\xc5\xa1\xc4\x8danske predstave o veri in praznoverju in ju postavil nasproti klasi\xc4\x8dni mitologiji in kr\xc5\xa1\xc4\x8danskim legendam. Tudi to delo je imelo ogromen vpliv, tokrat na raziskovanje mitov. Delo za tretjo naklado Grimmovih pravljic je Wilhelm opravil skoraj sam. Leta 1838 sta Jacob in Wilhelm Grimm za\xc4\x8dela svoje skupno delo na nem\xc5\xa1kem slovarju._NEWLINE_Tako kot neko\xc4\x8d se je Jacob v tem \xc4\x8dasu posvetil imenoslovju: pisal je o germanskih boginjah Tanfani in Freii, o tra\xc5\xa1ki boginji Benedis in njenih imenih, o hessenskih krajevnih imenih, o imenu de\xc5\xbeele Westfalen in raziskoval zakonitosti pri tvorjenju lastnih imen. Pokazal je, da so v imenih ohranjene zgodnje besedne oblike, ki so se v pogovornem jeziku izgubile._NEWLINE_Politi\xc4\x8dno sta brata Grimm delovala za zdru\xc5\xbeitev takratnih nem\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeavic, tako indirektno, skozi raziskovanje nem\xc5\xa1ke kulturne zgodovine, kot tudi skozi politi\xc4\x8dno dejavnost, od politi\xc4\x8dne publicistike do delovanja Jacoba Grimma kot poslanca frankfurtske skup\xc5\xa1\xc4\x8dine 1848. Jacob in Wilhelm sta v Nem\xc4\x8diji pomagala pri formulaciji \xc4\x8dlovekovih pravic. Zaradi polemi\xc4\x8dnega spisa proti kralju Hannovra, kralju Ernstu Augustu I. zaradi kr\xc5\xa1enja ustave, sta bila skupaj s petimi drugimi profesorji odpu\xc5\xa1\xc4\x8dena, Jacob je bil celo izgnan iz de\xc5\xbeele. Nadregionalen komite me\xc5\xa1\xc4\x8danov iz centra Leipziga je odpu\xc5\xa1\xc4\x8denim profesorjem iz prostovoljnih prispevkov financiral pla\xc4\x8de. Medtem, ko sta bila brata Grimm brezposelna, sta jima leipzi\xc5\xa1ki zalo\xc5\xbenik Karl Reimer in Salomon Hirzel predlagala izdajo Nem\xc5\xa1kega slovarja (das Deutsche Worterbuch), ki sicer ne bi nastal. Slovar sta sama dodelala do \xc4\x8drke D (Wilhelm) oziroma F (Jacob). Slovar sta zasnovala kot zbirko vseh besed iz \xc4\x8dasa od Lutra do Goetheja, ki je bil manj pravilnik in ve\xc4\x8d prirodoslovje besed. V sredi\xc5\xa1\xc4\x8du posameznih besednih \xc4\x8dlenov je stala zgodovina pomena posamezne besede. Izhajala sta iz histori\xc4\x8dnega na\xc4\x8dina uporabe citiranih mest iz ve\xc4\x8d stotih literarnih del in tudi iz strokovnih jezikov ter iz vsakdanje uporabe. Pri zbiranju dokazil so bratoma stali ob strani \xc5\xa1tevilni pomo\xc4\x8dniki, ki so bili ve\xc4\x8dinoma iz kroga njunih prijateljev in znanstvenih kolegov pa tudi drugih. Zbirka dokazil je bila, prav tako kot dodelava slovarja, pla\xc4\x8dana od zalo\xc5\xbebe. Za veliki projekt slovarja sta brata morala lastne na\xc4\x8drte in teko\xc4\x8da dela odlo\xc5\xbeiti, kar je postal glavni problem zadnjih desetletij njunega \xc5\xbeivljenja.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cas v Berlinu\n_START_PARAGRAPH_\nTri leta sta brata Grimm \xc5\xbeivela v izgnanstvu v Kasslu brez zaposlitve. \xc4\x8cetudi so se razli\xc4\x8dne ustanove v notranjosti dr\xc5\xbeave in v tujini za njiju trudile, ju je novi pruski kralj Friedrich Wilhelm IV., neposredno po prevzemu svoje dol\xc5\xbenosti, pripeljal v Berlin._NEWLINE_Okroglih 20 let sta brata \xc5\xbeivela v Berlinu, poslej brez finan\xc4\x8dne negotovosti. V akademskih razpravah (kasneje zbrane v izdaji\xc2\xa0\xc2\xbbMali spisi\xc2\xab\xc2\xa0- Kleineren Schriften), ki sta jih v tem razdobju napisala, je mo\xc5\xbeno najti veliko branja vrednega o njunih raziskavah, njunih interesih in o njunem politi\xc4\x8dnem prepri\xc4\x8danju. Tudi delo\xc2\xa0\xc2\xbbZgodovina nem\xc5\xa1kega jezika\xc2\xab\xc2\xa0(Geschichte der deutschen Sprache) je nastalo v tem \xc4\x8dasu \xe2\x80\x93 prvi poskus zgodovino jezika povezati s socialno zgodovino._NEWLINE_Wilhelm je umrl leta 1859, njegov brat Jacob leta 1863. Veliko ustanov v celi Evropi je bilo lahko ponosnih, da so ju lahko \xc5\xa1teli k svojim (\xc4\x8dastnim) \xc4\x8dlanom. Tudi v smrti sta skupaj: po\xc4\x8divata na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du Alter St.-Matth\xc3\xa4us-Kirchhof v Berlinu (Sch\xc3\xb6neberg)._NEWLINE_Georg Curtius je leta 1871 zapisal o Jacobu Grimmu, da je njegovo silovito ustvarjanje nujno potrebovalo kriti\xc4\x8dno miselnost:_NEWLINE_\xe2\x80\x9e\xe2\x80\xa6 sre\xc4\x8dno se je primerilo, da je Wilhelm Grimm, manj drzen in ob\xc5\xa1iren, ampak na dolo\xc4\x8denih podro\xc4\x8djih jasen in skrben stal drznemu Jacobu ob strani..\xe2\x80\x9c\n_START_SECTION_\nPotomci\n_START_PARAGRAPH_\nPotomce najdemo med drugim v Donauw\xc3\xb6rthu, tudi tukaj dva brata in v Haldenslebena pri Magdeburgu. Tukaj razstavljajo tudi del zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine bratov Grimm v mestnem muzeju.\n_START_SECTION_\nGrimmove pravljice in Slovenci\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi prevod Grimmovih Otro\xc5\xa1kih in hi\xc5\xa1nih pravljic v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino je pravljica Rde\xc4\x8da kapica, ki jo je prevedla Luiza Pesjakova, iz\xc5\xa1la pa je leta 1875 v Vrtcu. Leta 1932 je iz\xc5\xa1la prva zbirka, prevedena na podlagi\xc2\xa0\xc2\xbbmale izdaje\xc2\xab\xc2\xa0Grimmovih pravljic iz leta 1856, ki jo je v celoti prevedel Alojzij Bolhar. V njej so iz\xc5\xa1le vse reprezentativne Grimmove pravljice. Pomembno vlogo pri recepciji Grimmovih pravljic na Slovenskem v tem \xc4\x8dasu sta imeli knji\xc5\xbena zbirka Mladinske knjige \xc4\x8cebelica in revija Ciciban. Leta 1954 je pod naslovom \xc5\xbdabji kralj in druge pravljice iz\xc5\xa1el drugi, za slovenski prostor najpomembnej\xc5\xa1i prevod Grimmovih pravljic. Izbral in prevedel jih je Fran Albreht. Te pravljice so objavljali vse do novega prevoda Polonce Kova\xc4\x8d v dveh delih z izvirnimi ilustracijami, 1993. \xc5\xa0tevilni mladinski avtorji so se navezovali na Grimmove pravljice: Lila Prap, 1001 Pravljica (2005), Andrej Rozman Roza, Kako je Oskar postal detektiv (2007), Svetlana Makarovi\xc4\x8d in Kaja Kosma\xc4\x8d, Rde\xc4\x8de jabolko (2008), besedilo je v osnovi razli\xc4\x8dica Rde\xc4\x8de kapice in arhetipskega sre\xc4\x8danja z volkom.'