b'\n_START_ARTICLE_\nAmbon\n_START_PARAGRAPH_\nAmb\xc3\xb3n je del cerkve namenjen besednemu bogoslu\xc5\xbeju. Ambon stoji neposredno pred svetimi vrati._NEWLINE_Ambon je po navadi izdelan kot ograja z bralnim pultom oziroma stojalom (pri starokr\xc5\xa1\xc4\x8danskih kornih pregradah), na katero duhovnik ali ministrant oziroma bralec Bo\xc5\xbeje besede postavi lekcionar (knjigo z berili in evangeliji). Ambon obi\xc4\x8dajno stoji na nekoliko dvignjenem podstavku, da se bralca bolje vidi in sli\xc5\xa1i._NEWLINE_V nekaterih cerkvah sta tudi dva ambona - v tem primeru se bere berilo (epistol) pri desnem (ju\xc5\xbenem) ambonu, evangelij pa pri levem (severnem) ambonu (gledano iz cerkvene ladje proti oltarju). Zato se tudi leva stran prezbiterija imenuje evangeljska stran, desna pa listna stran._NEWLINE_Ambon je predhodnik pri\xc5\xbenice.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPrvotno se je ambon nahajal v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du ladje. To je bila povi\xc5\xa1ana platforma, kjer so brali spise bo\xc5\xbeanske liturgije in je \xc5\xa1e vedno tako urejena za praznovanja bogoslu\xc5\xbeja svetega Jakoba. Gre za razvoj beme (korne pregrade) v \xc5\xbeidovski sinagogi._NEWLINE_V ruski pravoslavni cerkvi \xc5\xa1kof stoji na postavljeni platformi (kafedra) v sredini ladje, kot pri starih bemah._NEWLINE_Prvotno se je uporabljal tako na Vzhodu kot Zahod, a je struktura skoraj izginila v zahodnem kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu. V zgodnjih zahodnih cerkvah je bil znan tudi kot gradus, lectorium ali lectricium. Iz njega se je razvil govorni\xc5\xa1ki pult ali pri\xc5\xbenica in je v obliki pevskega pulta, dostopen po stopnicah. Na Zahodu sta bila pogosto dva ambona, eden na severu (za branje ali petje evangelija) in eden na ju\xc5\xbeni strani prezbiterija. Ostanke ambona je mogo\xc4\x8de videti v baziliki sv. Klementa v Rimu in baziliki svetega Marka v Benetkah.\n_START_SECTION_\nUporaba\n_START_PARAGRAPH_\nAmbon je prostor iz katerega diakon prebere evangelij, govori litanije in duhovnik daje odpustke v \xc4\x8dasu opravljanja kanoni\xc4\x8dne slu\xc5\xbebe._NEWLINE_Ambon je del oltarja (tj. sveti\xc5\xa1\xc4\x8da), tako da nanj stopa le duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina. Izjema je, ko pridejo ljudje prejemati sveto obhajilo. Med posvetitvijo matere po porodu, novorojen\xc4\x8dka sprejme duhovnik na ambon (pod pogojem, da je bil otrok v tem \xc4\x8dasu \xc5\xbee kr\xc5\xa1\xc4\x8den, v nasprotnem primeru je na to slovesnost po\xc4\x8dakati po krstu). \xc4\x8ce je otrok \xc5\xbeenskega spola, ga duhovnik sprejme pred ikono Matere bo\xc5\xbeje; \xc4\x8de je mo\xc5\xa1ki pa pred oltarjem._NEWLINE_V nekaterih gr\xc5\xa1kih ortodoksnih \xc5\xbeupnijah, je ambon na strani (obi\xc4\x8dajno liturgi\xc4\x8dnem severu, nasproti \xc5\xa1kofovskega prestola) ikonostasa. Ohranja le nekatere izmed funkcij starodavnega ambona. Iz ambona se bere pismo in pridiga (podobno kot iz zahodne pri\xc5\xbenice), medtem ko se evangelij bere iz solea. Praksa umestitve \xc5\xa1kofa v sredini ladje je ohranjena v \xc5\xbeupnijah brez stola ali klopi. \xc4\x8ce ima \xc5\xbeupnija stol in klop, se pridobitev pravic \xc5\xa1kofa dodeli blizu ikonostasa._NEWLINE_Zadnja javna molitev bo\xc5\xbeanske liturgije je\xc2\xa0\xc2\xbbMolitev pred ambonom\xc2\xab\xc2\xa0(gr\xc5\xa1ko: euche opisthambonos), prvotno zahvalna molitev. V starih \xc4\x8dasih je bilo veliko molitev opravljenih pred ambonom, napisane za razli\xc4\x8dne praznike v cerkvenem letu in za tiste ob\xc4\x8dasne dogodke (poroke, pogrebe, itd). V nekaterih pravoslavnih cerkvah je v uporabi bolj obse\xc5\xbena zbirka molitev.'