b"\n_START_ARTICLE_\nCerkev sv. Marije na Kapitolu, K\xc3\xb6ln\n_START_PARAGRAPH_\nCerkev sv. Marije na Kapitolu je s 100 m dol\xc5\xbeine in 40 m \xc5\xa1irine najve\xc4\x8dja zgodnjeromanska cerkev v K\xc3\xb6lnu. Je ena od dvanajstih romanskih bazilik v starem mestu K\xc3\xb6lna, ki jih pomaga vzdr\xc5\xbeevati Podporno dru\xc5\xa1tvo k\xc3\xb6lnskih romanskih cerkva (F\xc3\xb6rderverein Romanische Kirchen K\xc3\xb6ln). Dodatek\xc2\xa0\xc2\xbbna Kapitolu\xc2\xab\xc2\xa0v imenu spominja na rimski tempelj, ki je v antiki stal na tem mestu.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nNa mestu dana\xc5\xa1nje cerkve, na majhni vzpetini v bli\xc5\xbeini Rena, so Rimljani v prvem stoletju na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja zgradili tempelj, posve\xc4\x8den trem najpomembnej\xc5\xa1im rimskim bogovom, Jupitru, Junoni in Minervi (kapitolski trojici). Na njegovih temeljih je kasneje zaporedoma zraslo ve\xc4\x8d kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih cerkva._NEWLINE_Potem ko so sredi petega stoletja Franki zavzeli K\xc3\xb6ln, je javna posest iz rimskih \xc4\x8dasov pri\xc5\xa1la v roke frankovskih vladarjev in plemi\xc4\x8dev. Na obmo\xc4\x8dju kapitolskega gri\xc4\x8da so domnevno imeli svoj k\xc3\xb6lnski sede\xc5\xbe frankovski majordomi. Eden med njimi, Pipin II., ki si je leta 687 prisvojil majordomske urade razli\xc4\x8dnih delov cesarstva in velja za dejanskega gospodarja v cesarstvu, je dalj\xc5\xa1a obdobja pre\xc5\xbeivel v K\xc3\xb6lnu. Njegova \xc5\xbeena Plektruda, ki je izhajala iz mogo\xc4\x8dne avstrazijske plemi\xc5\xa1ke rodbine, je po Pipinovi smrti, v letih 714-716 zadr\xc5\xbeevala v ujetni\xc5\xa1tvu Pipinovega nezakonskega sina Karla Martela, da bi mu prepre\xc4\x8dila majordomsko nasledstvo in da bi ta polo\xc5\xbeaj v Nevsteriji omogo\xc4\x8dila svojemu vnuku Teudoaldu; njena sinova sta namre\xc4\x8d \xc5\xbee pred tem umrla. Drugega vnuka, Arnulfa, je imenovala za vojvodo Frankovskega cesarstva, sama pa je iz svoje rezidence v K\xc3\xb6lnu obdr\xc5\xbeala vrhovno avtoriteto. Vendar so Teudoalda njegovi nevsterijski nasprotniki premagali. Leta 716 je do K\xc3\xb6lna prodrl s svojimi \xc4\x8detami nevsterijski majordom Ragenfrid in od Plektrude izsilil izro\xc4\x8ditev velikega dela frankovskega cesarskega zaklada. Tedaj je tudi Karel Martel pri\xc5\xa1el na prostost in se uveljavil kot vodja Avstrazije in prisilil svojo ma\xc4\x8deho, da se mu je podredila._NEWLINE_Viri iz 12. stoletja poro\xc4\x8dajo, da je Plektruda pred svojo smrtjo darovala cerkev (ecclesia propria), morda tudi \xc5\xbeenski samostan (vsekakor je bil tam od 10. stoletja tudi samostan). Verjetno je \xc5\xa1lo za podolgovato dvoransko cerkev s pravokotnim tlorisom pribli\xc5\xbeno 10 x 32 m; za njeno gradnjo so uporabili ostanke templja. Plektrudo so tu pokopali in kmalu so jo za\xc4\x8deli \xc4\x8dastiti. Po drugi svetovni vojni so med ru\xc5\xa1evinami cerkve na\xc5\xa1li njen sarkofag iz apnenega pe\xc5\xa1\xc4\x8denca._NEWLINE_Leta 881/882 so Normani na enem svojih roparskih pohodov prodrli vse do K\xc3\xb6lna in Bonna. Zgodovinski viri navajajo, da je ob ropanju mesta pogorela tudi cerkev sv. Marije na Kapitolu. Arheolo\xc5\xa1ka izkopavanja doslej tega niso potrdila._NEWLINE_K\xc3\xb6lnski nad\xc5\xa1kof Bruno je v 10. stoletju preselil kanonike, \xc5\xbeive\xc4\x8de v samostanu ob cerkvi sv. Marije na Kapitolu, na lokacijo k\xc3\xb6lnske cerkve sv. Andreja in v samostan pri Marijini cerkvi pripeljal nune. Sredi 11. stoletja sta nad\xc5\xa1kof Herman II. in njegova sestra Ida, opatinja \xc5\xbeenske skupnosti Sv. Marija na Kapitolu, spodbudila gradnjo nove cerkve. Njun gradbeni na\xc4\x8drt je odra\xc5\xbeal nad\xc5\xa1kofova politi\xc4\x8dna stremljenja. Kri\xc5\xbeni oltar in cerkveno ladjo novogradnje je leta 1049 blagoslovil pape\xc5\xbe Leon IX. ob prisotnosti cesarja Henrika III., kon\xc4\x8dno posvetitev pa je leta 1065 opravil k\xc3\xb6lnski nad\xc5\xa1kof Anno II. V srednjem veku je imela cerkev na zahodnem delu tri zvonike (westwerk), ki pa jih po zru\xc5\xa1itvi v 17. in 18. stoletju niso ponovno zgradili; obdr\xc5\xbeala sta se le spodnja dela obeh stranskih stolpov. Po letu 1804 so za zvonjenje uporabljali gotski zvonik bli\xc5\xbenje \xc5\xbeupnijske cerkve Malega sv. Martina._NEWLINE_Cerkev sv. Marije na Kapitolu je imela v K\xc3\xb6lnu pomembno vlogo. Bila je glavna cerkev za stolnico. Nad\xc5\xa1kof je tu vedno daroval prvo bo\xc5\xbei\xc4\x8dno ma\xc5\xa1o, drugo v cerkvi sv. Cecilije in tretjo v stolnici. Tudi procesije so potovale s Kapitola v stolnico. Zvon so uporabljali tudi za sporo\xc4\x8dila nevarnosti, viharja in po\xc5\xbeara._NEWLINE_V drugi svetovni vojni je bila cerkev mo\xc4\x8dno po\xc5\xa1kodovana. Junija 1948 se je poru\xc5\xa1ila \xc5\xa1e nezavarovana vzhodna apsida. Po vojni so bo\xc5\xbejo slu\xc5\xbebo opravljali v provizori\xc4\x8dno pokritem zahodnem delu, od bo\xc5\xbei\xc4\x8da 1984 pa tudi v prete\xc5\xbeno rekonstruiranem vzhodnem delu cerkve.\n_START_SECTION_\nStavba\n_START_PARAGRAPH_\nDana\xc5\xa1nja, deloma rekonstruirana zgradba, je zvesta gradbenim zamislim iz 11. stoletja in velja za najpomembnej\xc5\xa1e delo salijske arhitekture. Cerkev ima glavno in dve stranski ladji. Posebne pozornosti je vreden vzhodni del cerkve s tlorisom v obliki triperesne deteljice (imenovanim tudi trikonch). Poleg vzhodne apside, ki zaklju\xc4\x8duje glavno ladjo, se z apsidama zaklju\xc4\x8duje tudi transept; tri apside in vmesni kri\xc5\xbeni del tako oblikujejo enoten prostor, ki je osrednji del sveti\xc5\xa1\xc4\x8da; obkro\xc5\xbea ga ambulatorij, ki se za\xc4\x8denja in kon\xc4\x8duje v stranskih ladjah. V zahodnem delu cerkve sta od nekdanjega westwerka ostala le spodnja dela stranskih stolpov. Zanimivi so ostanki srednjeve\xc5\xa1ke opreme.\n_START_SECTION_\nLesena vrata\n_START_PARAGRAPH_\nDvokrilna, z reliefi prekrite vrata, ki se sedaj nahajajo v ju\xc5\xbeni stranski ladji, so ena najpomembnej\xc5\xa1ih lesenih vrat umetnostne obrti. Izdelana so bila v \xc4\x8dasu dograditve cerkve v letu 1060. 900 let so slu\xc5\xbeila svojemu namenu in \xc5\xa1e vedno so odli\xc4\x8dno ohranjena; na njih je \xc5\xa1e mo\xc5\xbeno opaziti ostanke barve. Po letu 1930 so jih umaknili v notranjost cerkve. Na \xc5\xa1estindvajsetih uokvirjenih visokih reliefih so izrezljani prizori iz Jezusovega \xc5\xbeivljenja. Prizori so razvr\xc5\xa1\xc4\x8deni, kot je bilo v navadi v pozni antiki (npr. na vratih cerkve Santa Sabina all\xe2\x80\x99Aventino v Rimu ali cerkve Sant'Ambrogio v Milanu): levo vratno krilo ka\xc5\xbee Jezusovo otro\xc5\xa1tvo po Matejevem evangeliju, desno krilo kri\xc5\xbeev pot in vstajenje.\n_START_SECTION_\nVejnato razpelo\n_START_PARAGRAPH_\nV severovzhodni kapeli trikoncha visi vejnato razpelo iz 14. stoletja, ki se uvr\xc5\xa1\xc4\x8da med najbolj izrazne trpe\xc4\x8de Kristuse gotike. Glava 150 cm dolgega Kristusa je brez mo\xc4\x8di omahnila naprej. Okrutno prebi\xc4\x8dano in onemoglo Kristusovo telo predstavlja ostro nasprotje obi\xc4\x8dajni eleganci in lepoti plasti\xc4\x8dnih oblik in onemogo\xc4\x8da vsakr\xc5\xa1en estetski u\xc5\xbeitek. Kip je nastal pod vplivom misti\xc4\x8dne pobo\xc5\xbenosti, ki je okrog leta 1300 prevzela mnoge ljudi, ki so se gore\xc4\x8de v\xc5\xbeiveli v Kristusov pasijon, da bi v celoti za\xc4\x8dutili in razumeli njegovo trpljenje. To je bil proces, ki je pripeljal tudi do iznajdbe piet\xc3\xa1, kipa ali slike sede\xc4\x8de Kristusove matere z mrtvim sinom v naro\xc4\x8dju.\n_START_SECTION_\nKorna pregrada\n_START_PARAGRAPH_\nKorna pregrada je najzgodnej\xc5\xa1e renesan\xc4\x8dno delo K\xc3\xb6lna. Leta 1524 so jo po naro\xc4\x8dilu petih k\xc3\xb6lnskih patricijskih rodbin izdelali v Mechelnu. Ob naro\xc4\x8dilu niso pomislili, da je dol\xc5\xbeinska mera \xc4\x8develj regionalno zelo razli\xc4\x8dna. Tako so dobili precej ve\xc4\x8dji izdelek, kot so pri\xc4\x8dakovali. V 18. stoletju so jo prestavili na vhodni del cerkve (takoj za westwerk), po obnovi cerkve leta 1985 pa spet na nekdanje mesto pred zahodne stebre kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8da in en meter vi\xc5\xa1e kot prej. Danes so na njej name\xc5\xa1\xc4\x8dene orgle._NEWLINE_Pregrada je izdelana iz \xc4\x8drnega marmorja in okra\xc5\xa1ena s skulpturami iz belega apnenca. Tudi tukaj so v medaljonih prikazani prizori iz Jezusove mladosti in prizori iz Stare in Nove zaveze. Kipi predstavljajo svetnike in preroke. Dekoracije so \xc5\xbee povsem renesan\xc4\x8dne, med tem ko so figure na reliefih oblikovane \xc5\xa1e v slogu pozne gotike."