b'\n_START_ARTICLE_\nOratorij (cerkev)\n_START_PARAGRAPH_\nOratorij, (tudi hi\xc5\xa1na kapelica, lat.:orare za moliti, torej molilnica), je v katoli\xc5\xa1ki cerkvi zaseben ali na pol javen prostor, ki je namenjen dolo\xc4\x8deni skupini vernikov za opravljanje bo\xc5\xbeje slu\xc5\xbebe. Oratorij je lahko tudi meni\xc5\xa1ki oziroma duhovni\xc5\xa1ki kor v samostanskih in ustanovnih cerkvah._NEWLINE_Kapela kot stavba se imenuje oratorij predvsem v latinskoameri\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeavah._NEWLINE_Poreklo oratorija je verjetno posledica izgradnje kapele za vernike v sveti\xc5\xa1\xc4\x8dih mu\xc4\x8dencev, da se jim omogo\xc4\x8di molitev na kraju mu\xc4\x8deni\xc5\xa1tva. Najstarej\xc5\xa1i ohranjen oratorij je \xc5\xa1kofovska kapela v Raveni, ki je bila zgrajena okoli leta 500. Sv. Benedikt uporablja izraz oratorij v svojem pravilu Regula Benedicti, ki je nastal v 6. stoletju v kraju, kjer je bila skupnost zbrana za molitev. To je obi\xc4\x8dajno ograjen prostor ali stranska soba v cerkvi. Molilnice so pogosto v galeriji kora ali ladje in imajo okna v glavnem prostoru._NEWLINE_Zakonik cerkvenega prava (Codex Iuris Canonici - CIC) katoli\xc5\xa1ke cerkve je do 1917 razlikoval med razli\xc4\x8dnimi vrstami oratorijev: zasebna molilnica - zamre\xc5\xbeena ali zastekljena lo\xc5\xbea s pogledom na oltar (za posvetne ali duhovne odli\xc4\x8dnike, kot je \xc5\xa1kof ali dru\xc5\xbeina in njihovi gosti) zlasti v baro\xc4\x8dnih cerkvah, pol-javna molilnica (verniki so bili prisotni pod dolo\xc4\x8denimi pogoji) ali javna molilnica (zgrajena v korist vseh vernikov)._NEWLINE_CIC iz leta 1983 ne razlikuje ve\xc4\x8d med javnimi, pol-javnimi ali zasebnimi molilnicami. Izraz oratorij zdaj opredeljuje zasebni kraj molitve za skupino ali skupnost, ki je lahko na voljo za vernike po presoji nadrejenih. Ta opredelitev ustreza tako imenovani pol-javni molilnici iz CIC-a iz leta 1917. Tak\xc5\xa1en oratorij lahko dovoli zgraditi \xc5\xa1kof, ki najprej preveri ali je oratorij "spodobno opremljen\xc2\xab.'