b'\n_START_ARTICLE_\nBenedikt Nursijski\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nV seznamu cerkvenih o\xc4\x8detov se nahajata tako sveti Benedikt, kakor tudi njegov glavni \xc5\xbeivljenjepisec, Gregor Veliki._NEWLINE_Evropa verjetno \xc5\xa1e nikoli ni pre\xc5\xbeivljala bolj nemirnih in brezupnih \xc4\x8dasov kot v petem stoletju po Kristusovem rojstvu. Staro Rimsko cesarstvo, ki je skozi pet stoletij podredilo svojemu \xc5\xbeeleznemu \xc5\xbeezlu okrog 200 milijonov ljudi, so na kosce razbili barbarski narodi. Nobeden od novih vladarjev, ki so si prisvojili obilno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino, ni bil katoli\xc5\xa1ke vere. Eni so bili \xc5\xa1e pogani, drugi arijanci. Toda tudi samo Cerkev so pretresale notranje te\xc5\xbeave \xe2\x80\x93 razne herezije; menihi in duhovniki pa ve\xc4\x8dkrat niso vernikom dajali zgleda lepega kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega \xc5\xbeivljenja.  _NEWLINE_V tem prelomnem \xc4\x8dasu se je rodil v odli\xc4\x8dni in bogati plemi\xc5\xa1ki rodovini Anijevcev, ki so dali Cerkvi in \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvu ve\xc4\x8d odli\xc4\x8dnih mo\xc5\xbe - med njimi tudi pape\xc5\xbeev - Benedikt. Rodil se je v malem \xc5\xa1kofijskem sredi\xc5\xa1\xc4\x8du Nursija  na Sabinskem gorovju  v  Umbriji skupaj s sestro dvoj\xc4\x8dico Sholastiko, ki je vse \xc5\xbeivljenje hodila po bratovih stopinjah in ga posnemala tudi v svetni\xc5\xa1tvu. Njen god obhajamo 10. februarja. _NEWLINE_Star\xc5\xa1i so \xc5\xbee sedemletnega nadarjenega in vedo\xc5\xbeeljnega fanta poslali na \xc5\xa1tudije v Rim, kjer naj bi \xc5\xa1tudiral pravo; mlad po letih je bil zrel po miselnosti in tako se ni mogel sprijazniti z lahkomiselnim, veselja\xc5\xa1kim in razpu\xc5\xa1\xc4\x8denim \xc5\xbeivljenjem \xc5\xa1tudentov. Velikokrat je molil in jokal, da bi ga Bog re\xc5\xa1il iz nevarnega okolja.\n_START_SECTION_\nBeg iz Rima in bivanje v samoti\n_START_PARAGRAPH_\nKo mu je bilo \xc5\xbee vsega dovolj, je star komaj 14 let skupaj z dojiljo Cirilo in zvestim slu\xc5\xbeabnikom pobegnil iz Rima. _NEWLINE_Zapustil je mesto in njegove \xc4\x8dare, pa tudi \xc5\xa1olo in tovari\xc5\xa1e, da bi odslej imel za u\xc4\x8ditelja Boga, za tovari\xc5\xa1e pa divje \xc5\xbeivali. Ravnal se je po nasvetu Pavlina Nolanskega (\xe2\x80\xa0 431): \xe2\x80\x9e\xc4\x8ce se \xc4\x8dlovek ne \xc5\xbeeli odpovedati Bo\xc5\xbejemu kraljestvu, se mora odpovedati Rimu in pobegniti iz njega.\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Najprej se je umaknil v bli\xc5\xbeino mesta Tivoli, kjer si je poiskal dru\xc5\xbebo enako misle\xc4\x8dih v Enfide (danes Afile). Kmalu je spozznal, da ta dru\xc5\xbeba ni zanj, zato se je skril v samotno sotesko reke Anio nedale\xc4\x8d od mesta Subiaco, ker je \xc5\xbeelel biti popolnoma lo\xc4\x8den od sveta, da bi ob branju in premi\xc5\xa1ljevanju svetega pisma in v molitvi na\xc5\xa1el stik z Bogom ter prodrl v globine svoje du\xc5\xa1e. _NEWLINE_Podal se je v slikovito apeninsko soteske, kjer je motilo tihoto le pti\xc4\x8dje petje in rjovenje zverin. Med potjo ga je sre\xc4\x8dal menih Roman, ki je imel samostan na strmini, mu ponudil raskavo pu\xc5\xa1\xc4\x8davni\xc5\xa1ko obleko, narejeno iz kozje dlake. Obljubil mu je, da ga bo oskrboval s kruhom, ki mu ga bo spu\xc5\xa1\xc4\x8dal po vrvi v jamo. To je bila votlina, zakrita z nedostopno pe\xc4\x8dino, kamor ni nikoli zasijal kak son\xc4\x8dni \xc5\xbearek. Menih Roman mu je torej vsak teden prina\xc5\xa1al kruh ter ga spu\xc5\xa1\xc4\x8dal po vrvi v jamo; z zvon\xc4\x8dkom mu je dajal znamenje, kdaj naj pride ponj. Neko\xc4\x8d je skala \xe2\x80\x93 ki jo je po Gregorju spro\xc5\xbeil hudi\xc4\x8d - zdrobila zvonec. Takrat je moral Benedikt nekaj dni hudo stradati. Na samo Veliko no\xc4\x8d pa je neki duhovnik dobil navdih, naj la\xc4\x8dnemu Benediktu odnese zase pripravljeno kosilo, ki sta ga nato skupaj pojedla. _NEWLINE_Ko se je neko\xc4\x8d spomnil Rima, se kar ni mogel otresti misli na lepotico, ki jo je videval med \xc5\xa1tudijem, \xc4\x8deprav ni imel ni\xc4\x8desar z njo. Skoraj se je \xc5\xbee odlo\xc4\x8dil za vrnitev; da bi premagal sku\xc5\xa1njavo, se je sle\xc4\x8den vrgel v trnovje in se valjal po njem, dokler ni bil ves krvav. Sveti Gregor ob tem dostavlja: \xc2\xbbBenedikt je sam priznal svojim u\xc4\x8dencem, da od takrat nikoli ve\xc4\x8d ni v sebi ob\xc4\x8dutil ne\xc4\x8diste sku\xc5\xa1njave.\xc2\xab\xc2\xa0Trnje ob votlini se je razcvetelo v lepe ro\xc5\xbee, ki jih je pri\xc5\xa1el gledat \xc5\xbee Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ek Asi\xc5\xa1ki in so vidne tudi \xc5\xa1e zdaj._NEWLINE_Tu je Benedikt pre\xc5\xbeivel tri leta v molitvi in molku, postu in zatajevanju.\n_START_SECTION_\nOpat razvajenih menihov\n_START_PARAGRAPH_\nNaposled pa so vendar zasledili njegovo skrivali\xc5\xa1\xc4\x8de pastirji; ko so ga videli odetega z \xc5\xbeivalskimi ko\xc5\xbeami, so najprej pomislili, da vidijo kako zverino. Bolj kot pu\xc5\xa1\xc4\x8davnik njim so se Benediktu smilili oni, ker so bili ubogi in neuki pastirji; u\xc4\x8dil jih je verskih resnic ter omilil njihove surove navade. Glas o Benediktovem ostrem \xc5\xbeivljenju in njegovi svetosti se je bliskoma \xc5\xa1iril. Od blizu in dale\xc4\x8d so vrele mno\xc5\xbeice: svetni ljudje in duhovniki, preprosti in plemi\xc4\x8di, ter \xc5\xbeeljno poslu\xc5\xa1ali pu\xc5\xa1\xc4\x8davnikove gore\xc4\x8de besede. Kon\xc4\x8dno so tudi menihi bli\xc5\xbenjega samostana Vicovaro vanj tako dolgo silili, da je po smrti njihovega opata le ustregel njihovi pro\xc5\xa1nji in jim postal predstojnik. \xc5\xbde takoj v za\xc4\x8detku jim je dal vedeti, da bo zahteven in da se njegov strogi in spokorni na\xc4\x8din zelo razlikuje od njihovega posvetnega na\xc4\x8dina \xc5\xbeivljenja in da se najbr\xc5\xbe nikoli ne bodo ujeli. Bolj z zgledom kot besedo je hotel razvajene menihe spraviti v red: navajal jih je na pridno delo, gore\xc4\x8do molitev in prostovoljno pokor\xc5\xa1\xc4\x8dino. Oni pa so njegovo o\xc4\x8detovsko skrb zani\xc4\x8devali, njegovo ljubezen zasmehovali in njegovo modrost zasovra\xc5\xbeili; kon\xc4\x8dno so se ga hoteli znebiti s \xc4\x8da\xc5\xa1o zastrupljenega vina. Ko je kot po navadi nad pija\xc4\x8do storil znamenje kri\xc5\xbea, se je \xc4\x8da\xc5\xa1a razpo\xc4\x8dila in strup razlil. V tem je videl jasen namig, da je najbolje, \xc4\x8de se vrne v svojo samoto.\n_START_SECTION_\nNevarni nasprotnik\n_START_PARAGRAPH_\nPrave samote pa ni ve\xc4\x8d na\xc5\xa1el. Od vseh strani so namre\xc4\x8d prihajali u\xc4\x8denci v takem \xc5\xa1tevilu, da je v bli\xc5\xbeini svoje votline dal zgraditi dvanajst skromnih samostanov; vsakteri je imel po dvanajst menihov s predstojnikom \xe2\x80\x93 on je pa zadr\xc5\xbeal vrhovno vodstvo. Ta nova redovne skupnosti se je bila, vsaj v za\xc4\x8detku, voljna ravnati po njegovih pravilih. Glas o tem je pri\xc5\xa1el celo v Rim, od koder so mu rimski plemi\xc4\x8di po\xc5\xa1iljali svoje sinove v versko in znanstveno vzgojo. _NEWLINE_Njegovo delovanje je blagodejno vplivalo na okolico; spodbudilo pa je tudi nasprotovanje nekega blizu \xc5\xbeive\xc4\x8dega duhovnika. Florentin (Florentinus) je iz nevo\xc5\xa1\xc4\x8dljivosti njegovo ustanovo hotel uni\xc4\x8diti. Nekatere je pridobil na svojo stran in jih hujskal proti Benediktu, da se je za\xc4\x8dela disciplina rahljati. Nato je posku\xc5\xa1al \xc5\xa1kodovati Benediktu in redovnikom na dobrem imenu s tem, da jim je podtikal pedofilijo; kon\xc4\x8dno pa je povabil iz Rima pokvarjena dekleta, da bi mlaj\xc5\xa1e menihe zapeljala. Ko se mu je izjalovilo tudi to, mu je poslal zastrupljeni eulogium. Tako so imenovali kruh, ki so ga blagoslovili med ma\xc5\xa1o za rajne in ga podarili v znamenje prijateljstva. Benedikt je pa imel udoma\xc4\x8denega krokarja, ki je bil navajen, da je pri vsakem obedu odkljuval nekaj drobtinic tudi zase. Tokrat pa ni hotel ugrizniti, ampak je samo na \xc5\xa1iroko odpiral kljun in vre\xc5\xa1\xc4\x8daje krilil nad kruhom, ko da ga ho\xc4\x8de opozoriti na nevarnost. Svetnik je postal na to pozoren in mu zaukazal, naj odnese kruh na nedostopen kraj. _NEWLINE_Sklenil pa je tudi z najbolj\xc5\xa1imi menihi zapustiti ta kraj sovra\xc5\xa1tva in nevo\xc5\xa1\xc4\x8dljivosti in si poiskati mirnej\xc5\xa1e bivali\xc5\xa1\xc4\x8de. Ko je Florentin odhajajo\xc4\x8de \xc5\xa1kodo\xc5\xbeeljno opazoval, se je nanj zru\xc5\xa1il podporni zid in ga pokopal pod seboj. Kljub sovra\xc5\xbenikovi smrti se Benedikt ni ve\xc4\x8d vrnil, ampak nadaljeval potovanje.\n_START_SECTION_\nOpat na Monte Cassinu\n_START_PARAGRAPH_\nPo sili razmer se je torej lo\xc4\x8dil od ljubljenega kraja. Spremljali so ga nekateri najbolj\xc5\xa1i menihi iz dvanajsterih samostanov, ki so \xc5\xa1e naprej hoteli \xc5\xbeiveti po njegovih pravilih. Tem svojim redovnikom je Benedikt postal \xc2\xbbo\xc4\x8de\xc2\xab. To namre\xc4\x8d pomeni beseda \xc2\xbbabbas\xc2\xab, po slovensko \xc2\xbbopat\xc2\xab._NEWLINE_Ustavil se je pod goro Cassino pri Neaplju. Tu so bivali \xc5\xa1e malikovalci, ki so v templju sredi loga darovali maliku Apolonu. Benedikt se je zgrozil nad tem po\xc4\x8detjem, razbil malika, podrl oltar, posekal log ter spremenil tempelj v cerkev ter pozidal poleg samostan, ki je postal najslavnej\xc5\xa1i in najmogo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i v zgodovini kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Iz ostankov razvalin je najprej sezidal skromno bivali\xc5\xa1\xc4\x8de za menihe, cerkvico svetega Martina Turskega za bogoslu\xc5\xbeje, iztrebil go\xc5\xa1\xc4\x8davo za vrt, ki ga je obdal s trdnim obzidjem.  _NEWLINE_Samostan Montecassino velja za mati\xc4\x8dno hi\xc5\xa1o benediktinskega reda in v nekem smislu vseh samostanov na kr\xc5\xa1\xc4\x8danskem Zahodu. Stari viri postavljajo za\xc4\x8detek Monotecassina v leto 529: ta letnica ima tudi simboli\xc4\x8den pomen; tega leta je namre\xc4\x8d bizantinski cesar Justinijan dal zapreti zadnjo pogansko \xc5\xa1olo v Atenah; Montecassino je tedaj zasvetil kot novo \xc5\xbeari\xc5\xa1\xc4\x8de kr\xc5\xa1\xc4\x8danske omike. Skupnost na Monte Cassinu je opat Benedikt vodil vse do svoje smrti, 547.\n_START_SECTION_\nSveti Gregor: Dialogus\n_START_PARAGRAPH_\nNajve\xc4\x8d podatkov o Benediktovem \xc5\xbeivljenju in delovanju \xc4\x8drpamo iz \xc5\xbeivljenjepisa pape\xc5\xbea benediktinca Gregorja Velikega Dialogus (Pogovor). To ni \xc5\xbeivljenjepis v dana\xc5\xa1njem pomenu besede \xe2\x80\x93 saj \xc5\xbeivljenjepisec sicer ve\xc4\x8dinoma navaja imena oseb in krajev, ne navaja pa letnic; v prvi vrsti je to spodbudno branje, prepleteno s \xc4\x8dude\xc5\xbenimi dogodki. _NEWLINE_Njegov \xc5\xbeivljenjepisec poro\xc4\x8da: na Monte Cassinu je \xc5\xbeivel Benedikt brezmade\xc5\xbeno, poni\xc5\xbeno in preprosto, \xc4\x8deravno so ga s \xc4\x8dastjo obkladali pape\xc5\xbei in kralji. Iz poni\xc5\xbenosti si ni upal postati duhovnik. Gore\xc4\x8de je oznanjeval kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, ozdravljal bolne in obsedene ter obudil celo dva mrtva. Poleg tega je delil obilno milo\xc5\xa1\xc4\x8dino: \xc5\xbeito, vino in obleko, kar so menihi pridelali z lastnimi rokami ali pa so jim po\xc5\xa1iljali bogati dobrotniki. Ustanovil je ve\xc4\x8dje \xc5\xa1tevilo samostanov. Dal je svojemu redu trden temelj s pravili, ki zahtevajo pokor\xc5\xa1\xc4\x8dino in poni\xc5\xbenost, \xc4\x8distost in ubo\xc5\xa1tvo. K temu je pripomoglo redno delo, pobo\xc5\xbena molitev, molk in premi\xc5\xa1ljevanje. Z veseljem je gledal velike uspehe svojega truda; krasno se je razrastlo drevo, katero je zasadil.\n_START_SECTION_\nRedovni\xc5\xa1ka pravila - Regula\n_START_PARAGRAPH_\nBenedikt ni veliko pisal: bil je u\xc4\x8ditelj in voditelj bolj z zgledom kot z besedo. Glavni njegov spis je Redovni\xc5\xa1ko pravilo (Regula). Vsebuje poleg redovni\xc5\xa1kih pravil, dnevnega reda, navodil za molitev brevirja in opravljanje bogoslu\xc5\xbeja tudi navodilo o stopnjah poni\xc5\xbenosti. To razpravo in osrednji del pravil je gotovo napisal \xc5\xbee sveti Benedikt.\n_START_SECTION_\nBenediktova mariologija\n_START_PARAGRAPH_\nBenedikt je bil \xc5\xbee od mladosti pa do konca \xc5\xbeivljenja gore\xc4\x8d Marijin \xc4\x8dastilec. O tem poro\xc4\x8dajo tudi njegovi \xc5\xbeivljenjepisi. _NEWLINE_Benediktinec Odilo Wolff pi\xc5\xa1e s Potovanja v Rimu: _NEWLINE_\xc2\xbbNa levo od preddverja cerkve San Benedetto in piscinula sem vstopil v malo, prijazno kapelico, v kateri je nad oltarjem na steno naslikana podoba Matere Bo\xc5\xbeje. Pred to sliko je mali de\xc4\x8dek Benedikt pobo\xc5\xbeno molil, kakor pove staro splo\xc5\xa1no izro\xc4\x8dilo. Ta podoba mu je na \xc4\x8dudovit na\xc4\x8din govorila; k njej se je zatekal kot de\xc4\x8dek in mladeni\xc4\x8d v boju, ki se je vnel v njegovi du\xc5\xa1i; kajti njegovega blagega srca niso mikali samo vzvi\xc5\xa1eni vplivi kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega Rima, vlekel ga je nase tudi mamljivi posvetni poganski duh, ki je \xc5\xa1e prekva\xc5\xa1al \xc5\xbeivljenje in navade. \xc4\x8ce je Benedikt vse to premagal ter u\xc5\xa1el pogubi, ki je pogoltnila mnoge njegove tovari\xc5\xa1e, je to sad njegove pobo\xc5\xbenosti do Marije.\xc2\xab_NEWLINE_Ljudstvo onkraj Tibere je to podobo iskreno \xc4\x8dastilo. Pij VI. je dovolil za to Marijino kapelico mnoge odpustke, "da bi vedno bolj rastla pobo\xc5\xbenost do velike Matere Bo\xc5\xbeje in se mno\xc5\xbeilo \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje te \xc4\x8dudodelne podobe, pred katero je molil sveti o\xc4\x8dak Benedikt".  1793. so to podobo na zahtevo ljudstva kronali z zlato krono. Po vsem mestu so potekale slovesnosti; za praznik so se pripravili z devetdnevnico, pri kateri so znani pridigarji govorili o Marijini slavi. 12. septembra, na praznik Marijinega imena, je kardinal iz Jorka kronal najprej Jezu\xc5\xa1\xc4\x8dka, potem pa Marijo. Nepopisna radost je vladala po rimskih ulicah skozi tri dni: razsvetljena okna in umetelni ogenj pa so na zunaj izra\xc5\xbeali notranje veselje Rimljanov._NEWLINE_Benediktinec Toma\xc5\xbe Erhardpa v knjigi Slava svetega Benedikta poro\xc4\x8da:_NEWLINE_\xc2\xbbS sedmim letom je pri\xc5\xa1el v Rim, kjer se je Mariji priporo\xc4\x8dal, da naj ga vodi pri u\xc4\x8denju. Pri njej je iskal sveta v dvomih, tola\xc5\xbebe v stiskah; zato je tako napredoval, da je \xc5\xbee kot de\xc4\x8dek zavra\xc4\x8dal posvetno modrost ter vnel srce za nebesa. Ko je \xc5\xa1el v pu\xc5\xa1\xc4\x8davo, je vzel s seboj podobo Kri\xc5\xbeanega, na kateri je bila naslikana tudi Marija. \xc4\x8cetrti samostan je imenoval: Santa Maria Morebotta; nekateri menijo, da je vse svoje samostane posvetil Mariji.  Sv. Benedikt je priporo\xc4\x8dal svojim sobratom spise svetih o\xc4\x8detov, ki slavijo Marijo. Ko je poslal sv. Mavra na Francosko, mu  je izro\xc4\x8dil Marijino svetinjico. Umrl je na soboto, ki je Mariji posve\xc4\x8den dan. Pa \xc5\xa1e v nebesih ka\xc5\xbee svojo veliko mo\xc4\x8d, ki jo ima pri nebe\xc5\xa1ki kraljici. Sveti Bernard je bil na smrt bolan: sveta Devica se mu je prikazala v dru\xc5\xbebi sv. Benedikta, polo\xc5\xbeila roke nanj in v trenutku je ozdravel. Pod opatom Rihardom je sredi 10. stoletja v samostanu Apud Floriacenses nostros divjal po\xc5\xbear. Poleg stoje\xc4\x8do Marijino cerkev je \xc5\xbeugal ogenj pokon\xc4\x8dati. Sr\xc4\x8dno in s solzami so klicali menihi k sv. o\xc4\x8detu Benediktu, naj prosi Marijo, da cerkev ne bi zgorela. Ogenj je ugasnil.\xc2\xab_NEWLINE__NEWLINE_Svojo razpravo o ljubezni sv. Benedikta do Marije sklene: _NEWLINE_\xc2\xbbIz teh dogodb se lahko vsak Marijin \xc4\x8dastilec prepri\xc4\x8da, kako vneto je ljubil sveti o\xc4\x8dak devi\xc5\xa1ko Mater\xc2\xab._NEWLINE_Kot dragoceno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino je zapustil veliki o\xc4\x8dak svojemu redu ljubezen do Marije. Zvesto so \xc4\x8duvali to dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino njegovi duhovni sinovi; sami so iskreno ljubili Marijo ter zaupali vanjo, obenem pa vnemali zanjo cele narode. Ve\xc4\x8dali so slavo Marijino s tem, da so svoje samostane in samostanske cerkve posve\xc4\x8devali Mariji; tako vemo, da so bili Mariji posve\xc4\x8deni najstarej\xc5\xa1i benediktinski samostani; \xc5\xbee prvi u\xc4\x8denci sv. Benedikta so od leta 511 do 698 zgradili 53 samostanov in opatij Mariji v \xc4\x8dast \xe2\x80\x94 v Galiji in Germaniji .\n_START_SECTION_\nSmrt in \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nBenedikt je umrl 21. marca 547 kot vrhovni predstojnik vseh benediktinskih  samostanov in kot opat samostana na Monte Cassinu._NEWLINE_Njegov \xc5\xbeivljenjepisec Gregor I. pripoveduje, da je Benedikt za \xc4\x8das smrti vedel vnaprej; tega trenutka se ni bal, ampak se ga je veselil. \xc5\xa0est dni poprej si je dal odpreti pripravljen grob, na smrtni dan pa se je dal prinesti v cerkev sv. Martina. Tu je prejel sveto obhajilo, pokonci stoje\xc4\x8d, za sre\xc4\x8danje s Kristusom; ker sam ve\xc4\x8d zmogel, sta ga dva brata podpirala. Vzdignil je roke in med glasno molitvijo za umirajo\xc4\x8de vrnil svojo du\xc5\xa1o Stvarniku. Polo\xc5\xbeili so ga zraven sestre svete Sholastike v grob, za katerim se je izgubila sled. Benedikt je namre\xc4\x8d napovedal, da bo samostan ve\xc4\x8dkrat poru\xc5\xa1en; to se je doslej zgodilo \xc5\xbee \xc5\xa1tirikrat, zadnji\xc4\x8d leta 1944, ko je v boju z nacisti\xc4\x8dnimi  Nemci , ki so Monte Cassino spremenili v neosvojljivo trdnjavo, padlo 1111 poljskih  prostovoljcev.  Danes \xc5\xa1e vedno stoji stolp \xe2\x80\x93 spremenjen v kapelo \xe2\x80\x93 v  katerem je prebival sveti Benedikt. Tu je zdaj osredoto\xc4\x8deno njegovo \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje, katero spri\xc4\x8duje \xc5\xbee omenjeni pape\xc5\xbe Gregor \xe2\x80\x93 in se je nadaljevalo skozi zgodovino do danes. _NEWLINE_Tudi pesnik Dante  ga je ovekove\xc4\x8dil v 22. spevu Nebes v svoji Bo\xc5\xbeanski komediji . _NEWLINE_K svetnikom ga je pri\xc5\xa1tel Honorij III. leta 1220 v Rimu.\n_START_SECTION_\nGod\n_START_PARAGRAPH_\nPo koledarski reformi Pavla VI. je leta 1969 prestavljen njegov god z 21. marca na 11. julija. _NEWLINE_V Letu svetnikov I, v knjigi torej, ki je iz\xc5\xa1la leta 1968, torej tik pred koledarsko reformo, pi\xc5\xa1e glede datuma Benediktove smrti  priznani slovenski zgodovinar Maks Miklav\xc4\x8di\xc4\x8d:_NEWLINE_Po zanesljivem izro\xc4\x8dilu je sv. Benedikt umrl na dan 21. marca. Katerega leta je to bilo, viri ne poro\xc4\x8dajo dovolj natan\xc4\x8dno. Do nedavna je veljalo mnenje, da je umrl leta 543, kmalu po Totilovem obisku. Nova raziskovanja so priporo\xc4\x8dala precej poznej\xc5\xa1i \xc4\x8das, to je med leti 550\xe2\x80\x9453, najnovej\xc5\xa1a dognanja pa postavljajo kot najverjetnej\xc5\xa1e leto 547, ki je na sredi med prej\xc5\xa1njima. _NEWLINE_V Letu svetnikov III, v knjigi torej, ki je iz\xc5\xa1la leta 1972, torej \xc5\xbee po koledarski reformi, pa isti zgodovinar pi\xc5\xa1e: _NEWLINE_Novi Rimski koledar iz leta 1969 (str. 97) dolo\xc4\x8da, naj se god sv. Benedikta, o\xc4\x8deta zahodnega meni\xc5\xa1tva in zavetnika evropske kulture, prenese od 21. marca na 11. julij. Vzrok za to je dvojen. Prvi je v tem, da je 21. marec vedno v postnem \xc4\x8dasu, kar je ovira za primerno praznovanje; v poletju je mogo\xc4\x8de temu godu posvetiti ve\xc4\x8djo pozornost. Drugi vzrok je v ugotovitvi, da je v starej\xc5\xa1ih obrednih knjigah ta god \xc5\xbee bil na dan 11. julija in da so ga na 21. marec prestavili \xc5\xa1ele v 11. stoletju. Od tod sklepajo, da ne more veljati za zanesljivo izro\xc4\x8dilo, da je sv. Benedikt res umrl ali bil pokopan 21. marca. Pape\xc5\xbe Gregor, ki je prvi opisal \xc5\xbeivljenje sv. Benedikta, ne imenuje niti leta niti dneva svetnikove smrti. Smrtni dan 21. marca je zapisan le v nekaterih rokopisih martirologija sv. Hieronima in Beda \xc4\x8castitljivega, v drugih pa ne. Zdi se torej, da smemo bolj verjeti liturgi\xc4\x8dnim knjigam iz Galije, ki segajo v 7. stoletje in imajo Benediktov god 11. julija, kakor poznej\xc5\xa1emu izro\xc4\x8dilu. Prenos godu na 11. julij na ta na\xc4\x8din ni v nasprotju z novimi zgodovinskimi dognanji.\n_START_SECTION_\nZavetnik Evrope\n_START_PARAGRAPH_\nSvetega Benedikta, za\xc4\x8detnika zahodnega meni\xc5\xa1tva, je pape\xc5\xbe Pavel VI. 24. oktobra 1964 razglasil za prvega zavetnika Evrope, ker je \xc2\xbbs kri\xc5\xbeem, knjigo in plugom prinesel kr\xc5\xa1\xc4\x8danski napredek narodom, razkropljenim od Sredozemskega morja do Skandinavije, od Irske do prostranih ni\xc5\xbein Poljske.\xc2\xab\xc2\xa0Stari viri namre\xc4\x8d postavljajo za\xc4\x8detek Montecassina v leto 529: ta letnica ima tudi simboli\xc4\x8den pomen; tega leta je namre\xc4\x8d bizantinski cesar Justinijan dal zapreti zadnjo pogansko \xc5\xa1olo v Atenah, Montecassino pa je postal novo \xc5\xbeari\xc5\xa1\xc4\x8de kr\xc5\xa1\xc4\x8danske kulture. _NEWLINE_Poljak Janez Pavel II., prvi slovanski pape\xc5\xbe, je leta 1980, ob 1500-letnici rojstva sv. Benedikta, dejal, da je bila Evropa na novo rojena ob propadu velikega rimskega imperija. \xc2\xbbKo se je porajala na njegovih kulturnih temeljih, je po zaslugi benediktinskega duha iz tistega izro\xc4\x8dila povzela in v dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino evropske in vesoljne kulture utelesila vse tisto, kar bi se sicer izgubilo.\xc2\xab\xc2\xa0Redovna pravila, ki jih je sestavil sveti Benedikt in jih imenujejo \xc2\xbbevangelij, presajen v resni\xc4\x8dno \xc5\xbeivljenje\xc2\xab, je mogo\xc4\x8de povzeti v treh besedah: \xc2\xbbOra et labora!\xc2\xab\xc2\xa0(Moli in delaj). Skladno povezovanje dela in molitve je ideal kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega prizadevanja za popolnost ali izpolnjevanje Bo\xc5\xbeje volje.'