b'\n_START_ARTICLE_\nVojteh Ullrich\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nUllrich Vojteh (Albert, Franc), sin H. Ullricha umrl za jetiko v Kranju, je po ljudski \xc5\xa1oli in ni\xc5\xbeji gimnaziji v Kranju (1872-1876) obiskoval vi\xc5\xa1jo gimnazijo v Ljubljani (1876\xe2\x80\x931878). Po kon\xc4\x8dani gimnaziji je vpisal jezikoslovje na univerzi v Gradcu, kamor pa zaradi bolezni ni ve\xc4\x8d mogel._NEWLINE_Ullrichovo zanimanje za knji\xc5\xbeevnost je izpri\xc4\x8dano \xc5\xbee v 4. razredu ni\xc5\xbeje gimnazije, ko je stopil v zvezo s Stritarjem. V Ljubljanskem zvonu (1881) je objavil 4 pesmi: Zadnja \xc5\xbeelja; Nova ljubezen, nove bolesti; Tiha ljubezen; Srcu, ki ka\xc5\xbeejo lep ustvarjalni dar. O bolezni je napisal pesem tudi v srbohrva\xc5\xa1\xc4\x8dini: Vienac (1881). V rokopisu je zapustil ve\xc4\x8d zvezkov pesmi in tragedijo Svetoje. Po sinovi smrti je mati hotela pesmi izdati, vendar namere ni uresni\xc4\x8dila.'