b'\n_START_ARTICLE_\nCerkev svetega Mihaela, Hildesheim\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0kof Bernward von Hildesheim je bil leta 993 na hribu severno od Domburga v Hildesheimu odlo\xc4\x8den zgraditi kapelo. 10. septembra 996 je to kapelo posvetil sv. Kri\xc5\xbeu, za katerega je prejel partikel Otona III. kot darilo. V nedatiranem testamentu je daroval za \xc5\xbeivljenje tamkaj\xc5\xa1njih duhovnikov ve\xc4\x8d svojih posesti, vklju\xc4\x8dno lastno cerkev v Burgstemmenu . V \xc4\x8dasu svojega episkopata je Bernward svojo fundacijo raz\xc5\xa1iril na velik benediktinski samostan, v drugem testamentu z dne 1. novembra 1019 pa mu je zapustil vse svoje imetje._NEWLINE_Kamniti blok jugozahodnega stopni\xc5\xa1\xc4\x8da z letnico 1010 velja za enega od dvanajstih temeljev opatijske cerkve. Bernward je dolo\xc4\x8dil zahodno kripto te cerkve za svoje pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de in mesto stalne molitve zanj ter dal kompleksu ime nadangela Mihaela. Kripto je posvetil na Mihaelov god (29. september) 1015. Leta 1022 je bila cerkev delno posve\xc4\x8dena. Bernward je umrl 20. novembra 1022 v samostanu in je bil pokopan v grobnici. Posvetitev celotne cerkve je potekala na Mihaelov god leta 1033, vodil jo je Bernwardov naslednik sveti Gotard._NEWLINE_Raziskava obravnava prispevek Bernwarda kot arhitekta. Obstaja soglasje, da je Bernwardov dose\xc5\xbeek pri izgradnji cerkve sv. Mihaela dale\xc4\x8d presegel dose\xc5\xbeke naro\xc4\x8dnikov in gradbenikov. Zgodovinar arhitekture Hartwig Beseler ga je imenoval Architectus sapiens, \xc2\xbbintelektualni ustvarjalec ideje prostora\xc2\xab\xc2\xa0. Zato je bil odgovoren za zasnovo (dispositio). Kot odgovorni arhitekt, ki je odgovoren za constructio, je pogosto imenovan poznej\xc5\xa1i prvi opat (1022-1030) Goderam. Oba sta se usmerila k na\xc4\x8delom Boetija in zlasti Vitruvija, ki ga je opisal v svojih Desetih knjigah o arhitekturi. _NEWLINE_Del raziskave predvideva, da so bila bronasta vrata, ki so bila odkrita v Hildesheimski stolnici od leta 1035, prvotno namenjena svetemu Mihaelu, dolo\xc4\x8den je bil napis, da jih je njihov ustanovitelj Bernward leta 1015 imel v "angelskem templju" templum angelicum). Ta predpostavka je dobila nov zagon s kulturno-zgodovinskimi opazovanji, po kateri templum angelicum kot liturgi\xc4\x8dni stavek ozna\xc4\x8duje posve\xc4\x8denost Mihaelovemu patrociniju. V sv. Mihaelu so imela bronasta vrata svoje mesto v ju\xc5\xbeni stranski ladji na vhodu ob zahodnem stopni\xc5\xa1\xc4\x8dnem stolpu, kjer - nedale\xc4\x8d od temeljnega kamna - so na\xc5\xa1li temelje predprostora.  \xc5\xa0e bolj verjetno je, da je kot pritrdilni kraj zahodni vhod v kripto, kjer so aprila 2007 z radarskimi raziskavami odkrili 250 cm \xc5\xa1iroko masivno strukturno motnjo (\xc5\xa1irina bronastih vrat je 227 cm): Zahodni portal je bil prvotno veliko \xc5\xa1ir\xc5\xa1i. _NEWLINE_V za\xc4\x8detku 19. stoletja v stolnico prinesen Bernwardinov Kristusov steber jasno dokazuje, da je prej stal na vzhodu cerkve sv. Mihaela za kri\xc5\xbenim oltarjem. Njegova lokacija pod slavolokom je potrjena v izkopavanjih leta 2006.  Velik bronast kri\xc5\xbe na tem oltarnem stebru so leta 1544 prelili ikonoklasti in ga stopili. V \xc4\x8dasu obnove stolnice, od 30. septembra 2009 do avgusta 2014, je bil steber vrnjen nazaj v cerkev sv. Mihaela; postavljen v jugovzhodni transept._NEWLINE_Biblijski slikovni programi reliefov na Kristusovem stebru in Bernwardova vrata so tesno povezani._NEWLINE_Velik Bernwardov lestenec, ki je neko\xc4\x8d visel nad kri\xc5\xbenim oltarjem pred Kristusovim stebrom, se je med gradnjo leta 1662 zlomil ._NEWLINE_\xc5\xbde leta 1034 je bil v cerkvi po\xc5\xbear. Po popravilu leta 1035, se je ponovno v\xc5\xbegalo 1186 in obnovilo (vklju\xc4\x8dno s prenovo skoraj vseh ladijskih stebrov) pod \xc5\xa1kofom Adelogom. 1171 do 1190 so nastali kapiteli vredni ogleda. Pomembno liturgi\xc4\x8dno pri\xc4\x8devanje tega obdobja je Ratmannov sakramentar (iluminiran rokopis) iz leta 1159. Z miniaturo, ki prikazuje Bernwarda poleg nadangela Mihaela na isti vi\xc5\xa1ini, dokazuje, da so menihi \xc4\x8dastili ustanovitelja svojega samostana \xc5\xa1e pred njegovo kanonizacijo kot svetnika._NEWLINE_Leta 1192 je bil Bernward kanoniziran. Od leta 1194 do 1197 so na vhodu v grobnico nastali \xc5\xa1tukaturni reliefi korne pregrade. Poslikan leseni strop sv. Mihaela v ladji je bil zgrajen okoli leta 1230. Leta 1250 je bil zgrajen kri\xc5\xbeni hodnik (nov), ki je cerkev povezal s staro samostansko kapelo, ki je bila uporabljena pred gradnjo cerkve sv. Mihaela._NEWLINE_12. novembra 1542, po uvedbi reformacije v Hildesheimu, je cerkev sv. Mihaela postala protestantsko-luteranska \xc5\xbeupnijska cerkev. Benediktinski samostan pa je ostal do sekularizacije leta 1803 in mu je bilo dovoljeno uporabiti \xc2\xbbmajhno Mihaelovo cerkev\xc2\xab\xc2\xa0v samostanu in Bernwardovo kripto za bogoslu\xc5\xbeje. Grobnica je \xc5\xa1e vedno katoli\xc5\xa1ka. Mihaelova cerkev je tako ena od 65 so\xc4\x8dasnih cerkva v Nem\xc4\x8diji._NEWLINE_Leta 1650 so vzhodni kor postavili zaradi propadanja, kar je privedlo do propada vzhodnega kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8da in delnega uni\xc4\x8denja poslikanega stropa. Dvanajst let kasneje je bilo treba ru\xc5\xa1iti tudi zahodno kri\xc5\xbeanje in jugozahodni transept; tudi ju\xc5\xbena korna pregrada je bila uni\xc4\x8dena. Vzhodni stolp je bil obnovljen in leta 1672 in dobil baro\xc4\x8dno streho._NEWLINE_Leta 1809 so cerkev zaprli in uporabljali kot bolni\xc5\xa1nico, ki je bila name\xc5\xa1\xc4\x8dena od sekularizacije samostana. Kor se je preselil v Martinikirche (danes: del rimskega muzeja Pelizaeus). Po veliki prenovi Conrada Wilhelma Haseja v letih 1855 do 1857 se je skupnost vrnila v cerkev. Iz Martinikirche je \xc5\xbeupnija leta 1618 prinesla bronast krstilnikt, Janezov retabel iz leta 1520 in Bothmerschejev epitaf iz 17. stoletja, ki so \xc5\xa1e danes v cerkvi._NEWLINE_Med drugo svetovno vojno je bila Mihaelova cerkev 22. februarja, 3. in 14. marca 1945 sprva po\xc5\xa1kodovana med zra\xc4\x8dnimi napadi na Hildesheimu in uni\xc4\x8deno v zadnjem zra\xc4\x8dnem napadu na mesto 22. marca 1945 zaradi eksplozivnih in za\xc5\xbeigalnih bomb. Lesen strop in druge umetni\xc5\xa1ke zaklade so bili skrili na pobudo de\xc5\xbeelnega konservatorja Hermanna Deckerta in ostali nedotaknjeni. Korna pregrada je bila zavarovana z za\xc5\xa1\xc4\x8ditno steno, tako da ni bila po\xc5\xa1kodovana. Po vojni je bila cerkev od leta 1947 obnovljena na predromanskih ostankih prvotnih na\xc4\x8drtov. 20. avgusta 1950 je bila narejena ponovna posvetitev ladje in zahodnega transepta. Kon\xc4\x8dno so dela kon\xc4\x8dali in nato posvetili cerkev leta 1960. 1985 je bila vpisana na seznam svetovne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine Unesca skupaj s Hildesheimsko stolnico, zakladnico in tiso\xc4\x8dletno vrtnico._NEWLINE_Leta 1999 je cerkev dobila nove orgle._NEWLINE_Od leta 2005 do leta 2010 je bila notranjost svetega Mihaela v celoti obnovljena. V okviru tega dela so bile od februarja do junija 2006 izvedene arheolo\xc5\xa1ke raziskave . Tla so zni\xc5\xbeali za pribli\xc5\xbeno 15 do 18 centimetrov. Cerkev in kripta sta zdaj spet na prvotnem nivoju in med seboj povezani z dvema prehodoma. Nagrobne plo\xc5\xa1\xc4\x8de iz 14. stoletja so na\xc5\xa1le novo mesto na visokem koru nad kripto. V koru na vzhodu, so v decembru 2008 ustvarili glavne elemente (razpelo, oltar, pri\xc5\xbenica in govorni\xc5\xa1ki pult) delo Thomasa Duttenhoeferja, leta 2010 pa \xc5\xa1e krstno drevo.\n_START_SECTION_\nArhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nSveti Mihael je ena najpomembnej\xc5\xa1ih ohranjenih cerkva v otonskem ali predromanskem arhitekturnem slogu, ki predvideva korni kvadrat, izlo\xc4\x8da prehod in naklon prostora (2:1), bistvene zna\xc4\x8dilnosti prihajajo\xc4\x8de romanike._NEWLINE_V celotni strukturi in v posameznih oblikah je dose\xc5\xbeena nova svoboda in neodvisnost Antikema, zgodnjega kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva, bizantinstva in karolin\xc5\xa1tva. Celoten pogled ponazarja strog kubi\xc4\x8dni red, ki oddaja vtis arhai\xc4\x8dne mo\xc4\x8di. Tloris ka\xc5\xbee popolno ravnote\xc5\xbeje vzhodnega in zahodnega krila. Skupina apsid in transepta na vzhodu ustreza podobni skupini na zahodu._NEWLINE_To je dvokorna bazilika z dvema transeptoma in kvadratnim stolpom nad vsakim kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8dem. Vsako kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de je opremljeno z dvema osmerokotnima v spodnjem delu, v zgornjem delu (od za\xc4\x8detka po\xc5\xa1evne strehe) okroglima, manj\xc5\xa1ima stopni\xc5\xa1\xc4\x8dnima stolpoma. Na prvi pogled se zdi, da celotna konstrukcija sledi geometrijskemu konceptu, ki se je razvil iz kvadratov enake velikosti, v katerem je bil kvadrat kvadrata vzet kot osnovna enota za celotno konstrukcijo: prodorni prostor ladje in transepta, kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de, se dojema kot merska enota, po kateri je celotna stavba sorazmerna. V \xc5\xa1tirih transeptnih krakih se ta kvadrat pojavi enkrat v osrednji ladji trikrat, kon\xc4\x8dno v zahodnem koru med transeptom in apsido. Pravzaprav je stavba - vse do ni\xc5\xa1e! - dimenzionirana s subtilno mre\xc5\xbeo pravilnih mnogokotnikov, pa tudi s platonskimi telesi, ki se skriva s prostim o\xc4\x8desom, vendar se odpre za merilni in ra\xc4\x8dunski um; potrebna matematika v otonskem cesarstvu \xc5\xa1e ni bila na voljo, zato je treba misliti na bizantinskega matematika na dvoru bizantinske cesarice Teofane.  O geometrijskem oblikovanju ve\xc4\x8d strukturnih elementov so \xc5\xa1tevilke berljive, odra\xc5\xbeajo teolo\xc5\xa1ke vidike glede na srednjeve\xc5\xa1ko simboliko \xc5\xa1tevil. _NEWLINE_Zunanjost ka\xc5\xbee popolno ravnovesje navpi\xc4\x8dnih (stolpnih skupin) in horizontalnih komponent (ladja, transepti). Stati\xc4\x8dno enotnost kompleksa dose\xc5\xbeeta dve uravnote\xc5\xbeeni skupini stolpov, osrednji stolpi v obliki kocke s piramidnimi strehami in stopni\xc5\xa1\xc4\x8dni stolpi, na vzhodu in zahodu, ki omejujejo gibanje dolge hi\xc5\xa1e. Okra\xc5\xa1ena okna v ju\xc5\xbenem prehodu so bila dodana v gotskem slogu._NEWLINE_Notranjost je dopolnjena z lesenim ravnim stropom iz 13. stoletja, na njem je Jesejevo drevo, prikazan je Kristusov rodovnik. Stena je ohranjena kot povr\xc5\xa1ina, na katero se izre\xc5\xbeejo okroglo obokana okna. Ozek venec lo\xc4\x8di arkade od visoke stene. Brez skakanja iz zidu sta dva stebra in en slop. Oba izlo\xc4\x8dka na vzhod in zahod sta na vseh \xc5\xa1tirih straneh poudarjena z enako visokimi, mo\xc4\x8dnimi okroglimi loki. Po eni strani imajo nalogo narediti prostorsko strukturo obvladljivo in na drugi strani nositi te\xc5\xbeke konstruktivne elemente. Jasna, masivna prostorska struktura ustreza okrasu posameznih komponent._NEWLINE_Po Bernwardovi zamisli so bile arkade ladje zgrajene v spodnjesa\xc5\xa1kem slogu, kjer se izmenjujejo \xc5\xa1tirje vogalni stebri s pari, ki podpirajo kockaste kapitele okroglih stebrov. Ladja je tridelna in ima tri obo\xc4\x8dne pole in je v ladji prekrita z lesenim stropom. Nad arkadami se zid razprostira z obokanimi okni, skozi katere svetloba vstopa v osrednjo ladjo. Nadaljnja svetloba prihaja skozi - gotska - ogivalna okna v ju\xc5\xbeni stranski ladji. Okna v severni stranski ladji so bila izvedena pri obnovi zunanje stene Conrada Wilhelma Haseja 1855 do 1857 v romanskem slogu\n_START_SECTION_\nKorna okna\n_START_PARAGRAPH_\nZa celoten vtis (sedanje) notranjosti je zna\xc4\x8dilna pojavnost svetlobe z vseh strani. Okna v vzhodnem in zahodnem koru so zelo pomembna._NEWLINE_Pet oken, ki jih je ustvaril Charles Crodel leta 1965 v zahodnem koru z angelskimi predstavitvami, spominjajo na srednjeve\xc5\xa1ko knji\xc5\xbeno in stekleno slikarstvo. Celoten arhitekturni u\xc4\x8dinek je dose\xc5\xbeen s sodobno podobo, ki se je razvila iz slikovne tradicije slikanja na strop. Barvna struktura vitra\xc5\xbea poudarja tudi zaokro\xc5\xbeevanje apside in visokega kora pred ladjo ter isto\xc4\x8dasno predstavlja patrocinij \xc2\xbbZa\xc5\xa1\xc4\x8dite nadangela Mihaela, upodobljenega v srednjem oknu z zlomljenim kopljem kot osvajalcem Satana v obliki zmaja, ki le\xc5\xbei mrtev\xc2\xab. in celotno nebe\xc5\xa1ko gostiteljico podrejene cerkve. Spodaj je okno z Mihaelom na zunanji strani zahodnega kora na vrhu ni\xc5\xa1e, v kateri je bil postavljen Mihaelov oltar. \xc5\xa0tiri druga okna zahodnega predela ka\xc5\xbeejo druge podobe na levi (jug), angela z me\xc4\x8dem in angela varuha, na desni (sever) pa angela Gabriela z Marijo in angelom za odkup (Seraf, Izaija 6), kar ka\xc5\xbee, da je sv. Bernward gradil kot Castel Sant\'Angelo._NEWLINE_V nasprotju s tem pa je za okna, ki jih je leta 1966 ustvaril hambur\xc5\xa1ki umetnik Gerhard Hausmann s stiliziranimi drevesi \xc5\xbeivljenja v apsidi vzhodnega kora, zna\xc4\x8dilna njihova preprostost. Simbolizirajo - tako kot celotna cerkev - nebe\xc5\xa1ki Jeruzalem (Razodetje (Apokalipsa) 21). Hausmann je leta 1971 ustvaril tudi steklena okna vzhodne apside. Okna v spodnji apsidi severovzhodnega transepta, ki se uporablja kot krstilnica, so posve\xc4\x8dena prikazu vesoljnega potopa (1. Mojzesova knjiga 7-8), Kristusa kot jutranje zvezde (Razodetje (Apokalipsa) 22: 16-17) in voda (\xc5\xbeivljenje) iz skale (2. Mojzesova knjiga 17: 2-7) na to temo, medtem ko so okna v spodnji apsidi jugovzhodnega transepta s sedemkratnim klasjem (1. Mojzesova knjiga 41,5-7 , Kristus kot kelih v \xc4\x8da\xc5\xa1i (Izaija 63) , 3) in mana kot kruh iz nebes (2. Mojzesova knjiga 16,2-5,13-18) so evharistijo kot referen\xc4\x8dna to\xc4\x8dka.\n_START_SECTION_\nKristusov steber\n_START_PARAGRAPH_\nKristusov steber je bronast votlo ulit steber iz prve tretjine 11. stoletja, na katerem je predstavljeno \xc5\xbeivljenje Jezusa Kristusa v 28 slikah. Stal je do 17. stoletja pod zahodnim slavolokom vzhodnega kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8da. S preoblikovanjem cerkve, ki je bilo povezano z reformacijo, je izgubil svoj liturgi\xc4\x8dni pomen in ga je protestantska skupnost nesla v preoblikovan jugovzhodni transept. V 19. stoletju je prispela v Hildesheimsko stolnico. Od septembra 2009 do avgusta 2014 ko je trajala prenova stolnice, je spet v svetem Mihaelu, v jugovzhodnem transeptu. Prvi prizor - Jezusov krst v Jordanu (Lk 3,21-22 EU) - je usmerjen proti severu in s tem liturgi\xc4\x8dno v smeri oltarja v vzhodnem delu in krstnem kamnu, ki je bil postavljen v severovzhodnem transeptu.\n_START_SECTION_\nPobarvan strop\n_START_PARAGRAPH_\nPoslikan leseni strop v srednji ladji, zgrajen v 13. stoletju, je edinstven severno od Alp. Johannes Sommer je leta 1966 datiral strop ob so\xc4\x8dasnem podalj\xc5\xa1anju zahodnega kora v leta okoli 1200 in to utemeljil predvsem z dejstvom, da po samostojnosti opata Teodorja II. v samostanu ni bilo osebnosti, ki bi bila sposobna dose\xc4\x8di tak\xc5\xa1no mojstrstvo.  Vendar pa preiskave v okviru interdisciplinarnega pregleda stropa leta 1999 ka\xc5\xbeejo na datum se\xc4\x8dnje hrastov, ki so uporabljeni za strop med letoma 1190 in 1220. _NEWLINE_Poleg stropnih slik v sv. Martinu v Zillisu (\xc5\xa0vica) in v D\xc3\xa4desj\xc3\xb6ju (\xc5\xa0vedska) je to stropno slikarstvo edino monumentalno tabelno slikarstvo visokega srednjega veka, ki se je ohranilo do dana\xc5\xa1njih dni. Meri 27,6 \xc3\x97 8,7 metra in sestoji iz 1300 hrastovih desk, ki so bile odcepljene od hloda; \xc5\xbeaganih plo\xc5\xa1\xc4\x8d \xc5\xa1e niso znali izdelati. To ima za posledico strukturirano predstavitev v primerjavi s plo\xc5\xa1\xc4\x8dami, ki so se kasneje uporabljale pri zamenjavi po\xc5\xa1kodovanih plo\xc5\xa1\xc4\x8d._NEWLINE_Na sliki je tako imenovano Jessejevo drevo, ki predstavlja Jezusov spust. Slika je sestavljena iz osmih glavnih polj._NEWLINE_Slika raja je obdana s \xc5\xa1tirimi rajskimi rekami in evangelisti Markom in Lukom. Kristusovo sliko uokvirjajo nadangeli Rafael, Uriel, Gabriel in Mihael ter evangelista Matja\xc5\xbe in Janez. Vsaka od drugih glavnih slik je na obeh straneh obdana z dvema pravokotnima predstavitvama (ve\xc4\x8dinoma prerokov); poleg Marije sta desno od angela Gabriela in Izaija, zgoraj levo Janez Krstnik; \xc4\x8detrte slike ni mogo\xc4\x8de jasno opredeliti (Aaron ali Zaharija). Na \xc5\xa1tirih vogalih so upodobljeni simboli evangelistov._NEWLINE_Na stropu je 42 medaljonov s Kristusovimi predniki. Po Matejevem evangeliju so to generacije Abrahama (ki je v enem od medaljonov, vendar nima posebnega polo\xc5\xbeaja) do Jezusa (Evangelij po Mateju 1,17). Vendar pa je prikaz prednikov vzet iz Lukovega evangelija, ki omenja 78 prednikov in se nadaljuje od Davida ne od Salomona, ampak njegov brat Natan (2 Sam 5:14) - ne sme se ga zamenjati s prerokom (Evangelij po Luku 2,23-38). Tako so dokumentirani tako kraljevski kot genealo\xc5\xa1ki predniki._NEWLINE_Prvotno je bil pod najvi\xc5\xa1jo glavno podobo oltarja z Bernwardovim kri\xc5\xbeem, neposredno za njim je bil Kristusov steber._NEWLINE_Strop je bil odstranjen leta 1943 in shranjen na razli\xc4\x8dnih lokacijah. Plo\xc5\xa1\xc4\x8de, ki so bile zamenjane po razpadu vzhodnega kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8da, so ostale v cerkvi. Prvotno uporabljene deske so pre\xc5\xbeivele drugo svetovno vojno. Pred ponovno namestitvijo leta 1960 so bili vsi deli slike skrbno o\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8deni in obnovljeni.\n_START_SECTION_\nSeverna korna pregrada\n_START_PARAGRAPH_\nTudi severna korna pregrada (Engelschorschranke) na kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8du pred zahodnim korom dokazuje slikovitost visokega srednjega veka. Tu je bila pritrjena od 1194 do 1197 po kanonizaciji Bernwarda v podalj\xc5\xa1ku kripte in s tem povezanim podalj\xc5\xa1anjem visokega kora. Enaka na jugu je bila uni\xc4\x8dena leta 1662._NEWLINE_Oblike okrasa potekajo skozi \xc5\xa1tukature. Ta tehnika oblikovanja skulptur in reliefov je bila raz\xc5\xa1irjena v Spodnji Sa\xc5\xa1ki in se je razvila do visoke izdelave._NEWLINE_Na notranji strani (proti jugu) je nad frizom 13 mitov z mitskimi bitji; nekateri so nosili transparente._NEWLINE_Na zunanji strani korne pregrade so \xc5\xa1e vidne tri, ki so bile prvotno odprte za kripto. Sedem lokov zgoraj predstavlja nebe\xc5\xa1ki Jeruzalem, v njih stojijo svete figure, v sredini pa glavna figura Marija z otrokom, desno (vzhod) Peter, Jakob in Benedikt, na levi (zahod) Pavel, Janez in Bernward (z Miahelovo cerkvijo v roki). Figure mo\xc4\x8dno izstopajo iz povr\xc5\xa1ine stene in so v nekaterih krajih skoraj volundirane.\n_START_SECTION_\nJanezov retabel\n_START_PARAGRAPH_\nOltar v koru na zahodu je bil zgrajen okoli leta 1520 in je bil prvotno postavljen v cerkvi Johannisstift am Damtor. Od tam je pri\xc5\xa1el v \xc4\x8dasu reformacije v zdaj protestantsko Martinikirche, nekdanja cerkev fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskega samostana. Sredi 19. stoletja so cerkev profanirali in jo uporabljali kot muzej, danes pa je to Rimski in muzej Pelizaeus. Leta 1857 se je kongregacija preselila v Mihaelovo cerkev (spet) in prinesla oltar, ki je bil med sekularizacijo postavljen v Magdalenenkirche. Dve zunanji krili, ki sta bili na obeh straneh pobarvana, sta bili prodani muzeju in sta zdaj v lasti Stadtmuseum._NEWLINE_Oltar je skoraj vedno odprt, tako da je v notranjosti oltarja vidno sedem svetnikov, oble\xc4\x8denih v zlato obleko. Poudarek je na Mariji z otrokom Jezusom - zato se uporablja izraz Marijin oltar. Levo so evangelist Janez (s kelihom) in desno Janez Krstnik (z jagnjem). Na notranji strani levega krila so Barbara in Jakob, na notranji strani desnega krila pa so vidni Andrej in Elizabeta Turin\xc5\xa1ka. Na obeh naslikanih zunanjostih sta Obiskovanje (Lk 1,39-45) (levo) in Jezusovo rojstvo (Lk 2,1-7) (desno)._NEWLINE_Dve zunanji krili v mestnem muzeju prikazujeta ilustracije Marijinega oznanjenja (Lk 1,26-38) (levo znotraj), Poklon magov (Mt 3,9-11) (desno znotraj), Jezusov krst z Janezom Krstnikom (Lk 3: 21-22) (levo zunaj) in evangelist Janez na otoku Patmos (desna stran).\n_START_SECTION_\nKrstilnik\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde v prvi tretjini 13. stoletja se je za stolnico v Hildesheimu vlil bronast krstilnik, ki stoji na \xc5\xa1tirih mo\xc5\xa1kih figurah, ki prelivajo vodo, in simbolizira - kot tudi na dnu Kristusovega stebra in poslikanega lesenega stropa - \xc5\xa1tiri rajske reke. Ta tradicija se je nadaljevala tudi po uvedbi reformacije v Hildesheimu z medeninastim krstilnikom iz leta 1547 za cerkev sv. Andreja, vendar v zna\xc4\x8dilnem protestantskem slogu. V Hildesheimu in okolici je bilo ustvarjenih skupno \xc5\xa1est nadaljnjih del._NEWLINE_Zadnji od teh krstilnikov je bronast, ki ga je leta 1618 odlil Dietrich Mente za cerkev Martini, ki je v Mihaelovi cerkvi od leta 1857. Stoji v severozahodnem transeptu, ki se uporablja kot krstilnica._NEWLINE_Korito in pokrov prikazujeta \xc5\xa1est svetopisemskih prizorov. Na gredi je 12 apostolov prikazanih v dveh vrstah. Osnovno plo\xc5\xa1\xc4\x8do podpirajo \xc5\xa1tirje putti. Napisi ka\xc5\xbeejo na ustanovitelje in izdelovalca, kartu\xc5\xa1a na pokrovu s sv. Martinom se nana\xc5\xa1a na prvotno lokacijo. Pokrov je okronan z nosilcem s predstavitvijo Trojice.\n_START_SECTION_\nMihaelova cerkev kot arhitekturni model\n_START_PARAGRAPH_\nMihaelova cerkev se nadaljuje kot arhitekturni model do konca romanike, tako desetletje kasneje v Oglejski baziliki._NEWLINE_Za romanti\xc4\x8dni historicizem 19. stoletja je bila cerkev svetega Mihaela eden glavnih simbolov verske imperialne ideje in vplival na \xc5\xa1tevilne cerkvene zgradbe tistega \xc4\x8dasa. Idealizirana kopija, dopolnjena s stolpom je Patroklusdoms v Soestru in Antoniusbasilika v Rheine._NEWLINE_Tudi posamezni arhitekturni elementi so slu\xc5\xbeili kot model za na\xc4\x8drtovanje, na njih pa so oblikovali tridelno hierarhi\xc4\x8dno strukturo pre\xc4\x8dnih kri\xc5\xbenih galerij v Klosterkirche Fredelsloh.'