b'\n_START_ARTICLE_\nFilip \xc5\xa0vabski\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nFilip je bil peti in najmlaj\xc5\xa1i sin cesarja Friderika I.  in burgundske grofice Beatrike I., h\xc4\x8derke burgundskega grofa Renauda III., in brat cesarja Henrika VI.. Svojo kariero je za\xc4\x8del kot duhovnik. Leta 1190 je postal pro\xc5\xa1t Aix-la-Chapella in leta 1190 ali 1191 voljeni \xc5\xa1kof W\xc3\xbcrzburga. Leta 1191 je spremljal svojega brata Henrika v Italijo, kjer je opustil svoj duhovni\xc5\xa1ki poklic. Na svojem drugem potovanju v Italijo je leta 1195 postal toskanski vojvoda in dobil obse\xc5\xbene zemlji\xc5\xa1ke posesti. V Italiji ga je spremljal tudi minnesinger Bernger von Horheim._NEWLINE_Leta 1196 je po smrti brata Konrada postal vojvoda \xc5\xa0vabske. Maja 1997 se je poro\xc4\x8dil z Ireno Angelino, h\xc4\x8derko bizantinskega cesarja Izaka II. Angela in vdovo po sicilskem kralju Rogeriju III.._NEWLINE_Filip je u\xc5\xbeival globoko zaupanje brata Henrika in zgleda, da je bil po Henrikovi nenadni smrti leta 1197 celo imenovan za skrbnika njegovega mladoletnega sina Friderika, kasnej\xc5\xa1ega cesarja Friderika II.. Ko je Filip izvedel za cesarjevo smrt, se je takoj vrnil v Nem\xc4\x8dijo in sklenil odpeljati Friderika s Sicilije na njegovo kronanje za nem\xc5\xa1kega kralja. Izgleda, da je \xc5\xbeelel za\xc5\xa1\xc4\x8dititi interese svojega ne\xc4\x8daka in zadu\xc5\xa1iti nemire, ki so sledili Henrikovi smrti, vendar so ga dogodki prehiteli. Sovra\xc5\xbenosti proti mladoletnemu kralju so nara\xc5\xa1\xc4\x8dale, dokler ni bil za regenta cesarstva do Friderikove polnoletnosti izvoljen Filip \xc5\xa0vabski. Filip se je z izvolitvijo strinjal in bil 6. marca 1198 v M\xc3\xbchlhausenu progla\xc5\xa1en za nem\xc5\xa1kega kralja. Kronanje je bilo 8. septembra istega leta v Mainzu._NEWLINE_\xc5\xa0tevilni do Filipa sovra\xc5\xbeni knezi so medtem pod vodstvom k\xc3\xb6lnskega nad\xc5\xa1kofa Adolfa izvolili protikralja Otona IV., drugega sina sa\xc5\xa1kega vojvode Henrika III. Leva. V vojni, ki je sledila, je bil Filip s podporo ju\xc5\xbene Nem\xc4\x8dije dokaj uspe\xc5\xa1en. Leta 1199 je kljub temu, da ni imel podpore pape\xc5\xbea Inocence III., prenesel vojno na nasprotnikovo ozemlje. Edino skromno pomo\xc4\x8d je dobil od francoskega kralja Filipa Avgusta. Naslednje leto je bilo zanj voja\xc5\xa1ko manj uspe\xc5\xa1no in marca 1201 je pape\xc5\xbe Inocenc III. Filipa in njegove zaveznike izob\xc4\x8dil in za\xc4\x8del odlo\xc4\x8dno podpirati Otona. _NEWLINE_Istega leta je Filipa obiskal njegov bratranec Bonifacij Montferra\xc5\xa1ki, vodja \xc4\x8detrtega kri\xc5\xbearskega pohoda. Kri\xc5\xbearji so medtem pod bene\xc5\xa1kim poveljstvom oblegali in zasedli Zadar. Razlogi za Bonifacijev obisk niso povsem jasni, res pa je, da se je na Filipovem dvoru sre\xc4\x8dal tudi s Filipovim svakom Aleksejem Angelom, sinom odstavljenega bizantinskega cesarja Izaka II.. Aleksej je Bonifacija prepri\xc4\x8dal, da se kri\xc5\xbearski pohod preusmeri proti Konstantinoplu in ponovno ustoli\xc4\x8di odstavljenega Izaka II.. _NEWLINE_Naslednji dve leti sta bili za Filipa \xc5\xa1e bolj neugodni. Oton je s pomo\xc4\x8djo \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja Otokarja I. in turin\xc5\xa1kega de\xc5\xbeelnega grofa Hermana I. izrinil Filipa iz severne Nem\xc4\x8dije. Filip je zato posku\xc5\xa1al dose\xc4\x8di spravo s pape\xc5\xbeem, vendar mu to ni uspelo. Prelomnico v njegovi vojni sre\xc4\x8di je pomenila pokoritev Hermana Turin\xc5\xa1kega, kateremu sta kmalu sledila \xc5\xa1e Adolf K\xc3\xb6lnski in brabantski vojvoda Henrik I.._NEWLINE_6 januarja 1205 ga je na veliki slavnosti v Aix-la-Chapelleu k\xc3\xb6lnski nad\xc5\xa1kof Adolf ponovno kronan za nem\xc5\xa1kega kralja. V K\xc3\xb6ln je kjub temu pri\xc5\xa1el \xc5\xa1ele leta 1207, s \xc4\x8demer se je vojna prakti\xc4\x8dno kon\xc4\x8dala. Mesec ali dva kasneje je pape\xc5\xbe preklical njegovo izob\xc4\x8denje in marca 1208 je verjetno sklenil pogodbo, s katero se je pape\xc5\xbeev ne\xc4\x8dak poro\xc4\x8dil z eno od Filipovih h\xc4\x8dera in dobil sporno vojvodino Toskano. Filip je zatem nameraval zatreti \xc5\xa1e zadnje ostanke upora v Braunschweig-L\xc3\xbcneburgu, ko ga je 21. junija 1208 v Bambergu umoril bavarski grof palatin Oton VIII. Wittelsbachski. Oton, ki je bil \xc5\xbee prej poznan po svojem nestanovitnem zna\xc4\x8daju, je pobesnel, ko je izvedel, da je \xc5\xa1lezijski vojvoda Henrik I. Bradati, ki je verjetno izvedel za Otonova kruta nagnjenja, preklical zaroko z njegovo h\xc4\x8derko Gertrudo \xc5\xa0lezijsko. Oton je za razdor svoje druge zaroke, prvi\xc4\x8d je bil zaro\xc4\x8den prav s Filipovo h\xc4\x8derko Beatriko, brez razloga obdol\xc5\xbeil Filipa in prisegel ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje.  Kmalu po Filipovi smrti je bil marca 1209 ubit tudi Oton Wittelsbachski.'