b'\n_START_ARTICLE_\nCharlie Parker\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nCharles Parker, Jr. se je rodil v Kansas Cityju, Kansas in odra\xc5\xa1\xc4\x8dal v Kansas Cityju, Misuri kot edini otrok Charlesa Parkerja in Adelaide "Addie" (Bailey), ki je bila afroameri\xc5\xa1kega in indijanskega porekla. Septembra 1934 je pri\xc4\x8del obiskovati srednjo \xc5\xa1olo Lincoln High School, vendar je \xc5\xa1olanje opustil decembra 1935, preden se je pridru\xc5\xbeil zvezi lokalnih glasbenikov._NEWLINE_Saksofon je pri\xc4\x8del igrati pri enajstih letih, tri leta kasneje pa se je pridru\xc5\xbeil \xc5\xa1olskem orkestru. Njegov o\xc4\x8de, Charles, je bil pogosto zdoma, a je vseeno glasbeno vplival nanj, saj je bil pianist, plesalec in pevec v zvezi Theatre Owners Booking Association. Kasneje je bil zaposlen na \xc5\xbeeleznici. Charliejeva mati Addie je pono\xc4\x8di delala v lokalni pisarni Western Union. Njegov najve\xc4\x8dji vzor v tistem \xc4\x8dasu je bil mladi trombonist Robert Simpson, ki ga je nau\xc4\x8dil osnov improvizacije.\n_START_SECTION_\nZgodnja kariera\n_START_PARAGRAPH_\nKonec 30. let je Parker pri\xc4\x8del marljivo vaditi. V tem \xc4\x8dasu je izpopolnil improvizacijo in razvil nekaj svojih idej, ki so vodile k bebopu. V intervjuju s Paulom Desmondom je Parker dejal, da je tri ali \xc5\xa1tiri leta vadil po 11 do 15 ur na dan._NEWLINE_Na Parkerja sta vplivala orkestra, ki sta jih vodila Count Basie in Bennie Moten. Z lokalnimi zasedbami je igral po jazz klubih okrog Kansas Cityja, Misuri, kjer je izpopolnil svojo tehniko s pomo\xc4\x8djo Busterja Smitha, \xc4\x8digar dinami\xc4\x8dne tranzicije dvojnega in trojnega metruma so vplivale na Parkerjevo razvijanje stila._NEWLINE_Leta 1937 je Parker igral na jam sessionu v Reno Clubu v Kansas Cityju. Njegov poskus improvizacije je propadel, ko je izgubil sled za spremembami akordov. To je spodbudilo Joja Jonesa, bobnarja orkestra Counta Basieja, da je zani\xc4\x8dljivo vrgel \xc4\x8dinelo proti njegovim nogam kot znak, da naj zapusti oder. Ta incident je Parkerja le \xc5\xa1e okrepil, da je \xc5\xa1e intenzivneje vadil, izkazalo pa se je, da je bil to klju\xc4\x8dni dogodek v njegovi karieri, ko se je leto kasneje vrnil kot nov \xc4\x8dlovek._NEWLINE_Leta 1938 se je Parker pridru\xc5\xbeil lokalni skupini pianista Jayja McShanna. Skupina je igrala v no\xc4\x8dnih klubih in drugih lokalih po jugozahodu, kot tudi v Chicagu in New Yorku. S to skupino je Parker posnel svoj snemalni debi._NEWLINE_Kot najstnik je Parker postal odvisen od morfina potem, ko je bil hospitaliziran zaradi prometne nesre\xc4\x8de, kasneje pa je postal odvisen od heroina. Heroin je u\xc5\xbeival celotno \xc5\xbeivljenje, substanca pa je prispevala k njegovi smrti.\n_START_SECTION_\nNew York City\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1939 se je Parker preselil v New York, da bi za\xc4\x8del z glasbeno kariero. Opravljal je tudi ve\xc4\x8d drugih slu\xc5\xbeb. Za devet dolarjev na teden je delal kot pomivalec posode v lokalu Jimmie\'s Chicken Shack, kjer je nastopal pianist Art Tatum._NEWLINE_Leta 1942 je Parker zapustil McShannovo skupino in eno leto igral z Earlom Hinesom, pri katerem je igral tudi Dizzy Gillespie, ki je kasneje igral s Parkerjem v duetu. To obdobje je zaradi stavke Ameri\xc5\xa1ke federacije glasbenikov, ki je potekala leta 1942 in 1943, slabo dokumentirano, v tem obdobju pa je bilo posnetih tudi zelo malo profesionalnih posnetkov. Parker se je pridru\xc5\xbeil skupini mladih glasbenikov, ki je igrala v klubih v Harlemu, kot je Clark Monroe\'s Uptown House. V tej skupini so igrali \xc5\xa1e Gillespie, pianist Thelonious Monk, kitarist Charlie Christian in bobnar Kenny Clarke. Pristop beboperjev je bil povzet v slavni izjavi, ki jo je Mary Lou Williams pripisala Theloniousu Monku: \xc2\xbb\xc5\xbdeleli smo glasbo, ki je oni ne bi mogli igrati.\xc2\xab \xe2\x80\x93 z \xc2\xbboni\xc2\xab\xc2\xa0je Monk mislil na bele vodje skupin, ki so slu\xc5\xbeili denar na ra\xc4\x8dun swinga. Zasedba je igrala v lokalih na ulici 52nd Street, vklju\xc4\x8dno s kluboma Three Deuces in The Onyx. Med bivanjem v New Yorku je Parkerja u\xc4\x8dil njegov u\xc4\x8ditelj glasbe, sicer trobenta\xc4\x8d Maury Deutsch.\n_START_SECTION_\nBebop\n_START_PARAGRAPH_\nV enem intervjuju iz 50. let je Parker dejal, da je nek ve\xc4\x8der leta 1939 igral \xc2\xbbCherokee\xc2\xab\xc2\xa0v jam sessionu s kitaristom Williamom \xc2\xbbBiddyjem\xc2\xab\xc2\xa0Fleetom, ko je posegel po metodi za razvijanje solov, ki je omogo\xc4\x8dila eno njegovih glavnih glasbenih inovacij. Spoznal je, da lahko 12 poltonov kromati\xc4\x8dne lestvice vodi melodi\xc4\x8dno do katerekoli tonalitete, s tem pa je razbil nekaj mej enostavnej\xc5\xa1ega jazzovskega soliranja._NEWLINE_V za\xc4\x8detku razvijanja, so \xc5\xa1tevilni uveljavljeni jazzovski glasbeniki, ki so prezirali mlaj\xc5\xa1e kolege, zavrnili nov tip jazza. Beboperji so zato pri\xc4\x8deli tradicionaliste ozna\xc4\x8devati za \xc2\xbbplesnive fige\xc2\xab. Nekateri glasbeniki, kot sta Coleman Hawkins in Tatum, pa so bili bolj pozitivni glede razvoja bebopa in so sodelovali v jam sessionih in snemanjih v novem pristopu s privr\xc5\xbeenci bebopa._NEWLINE_Zaradi dvoletne stavke Ameri\xc5\xa1ke federacije glasbenikov in bojkota vseh komercialnih posnetkov med letoma 1942 in 1944, ve\xc4\x8dina zgodnjega razvoja bebopa ni bila posneta. Posledi\xc4\x8dno je bebop prejel omejeno radijsko izpostavljenost, izvajalci bebopa pa so te\xc5\xbeko postali prepoznavni. Leta 1945, ko je bilo bojkota konec, so Parkerjeva sodelovanja z Dizzyjem Gillespiejem, Maxom Roachem, Budom Powellom in drugimi pomembno vplivala na jazzovski svet. Bebop je kmalu postal privla\xc4\x8den med glasbeniki in obo\xc5\xbeevalci._NEWLINE_26. novembra 1945 je Parker vodil snemanje za zalo\xc5\xbebo Savoy Records, ki je bilo ozna\xc4\x8deno za \xc2\xbbnajbolj\xc5\xa1e jazzovsko snemanje vseh \xc4\x8dasov.\xc2\xab\xc2\xa0Pod imenom Charlie Parker\'s Reboppers, so s Parkerjem igrali znani jazzisti, kot so Gillespie in Miles Davis na trobenti, Curly Russell na basu in Max Roach na bobnih. V tem \xc4\x8dasu so bile posnete kompozicije \xc2\xbbKo-Ko\xc2\xab, \xc2\xbbBillie\'s Bounce\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbNow\'s the Time\xc2\xab._NEWLINE_Kmalu potem je Parkerjeva in Gillespiejeva zasedba potovala v Los Angeles, kjer so igrali v klubu Billy Berg\'s. Ve\xc4\x8dina skupine se je vrnila v New York, Parker pa je ostal v Kaliforniji, kjer je, namesto vozovnice za New York, kupil heroin. V Kaliforniji se je soo\xc4\x8dil s \xc5\xa1tevilnimi te\xc5\xbeavami, zatem pa je bil odpeljan v bolni\xc5\xa1nico Camatrillo State Mental Hospital, kjer je pre\xc5\xbeivel \xc5\xa1est mesecev.\n_START_SECTION_\nCharlie Parker with Strings\n_START_PARAGRAPH_\nParkerjeva velika \xc5\xbeelja je bila, da bi lahko nastopil z godali. Sam je namre\xc4\x8d bil navdu\xc5\xa1en \xc5\xa1tudent klasi\xc4\x8dne glasbe, kasnej\xc5\xa1e \xc5\xa1tudije pa so pokazale, da so ga zanimale inovacije Igorja Stravinskega in je \xc5\xbeelel sodelovati pri projektu, podobnem tistemu, iz katerega je nastala zvrst Third Stream, ki vklju\xc4\x8duje tako jazz kot elemente klasi\xc4\x8dne glasbe. 30. novembra 1949 je Norman Granz za Parkerja aran\xc5\xberal album balad z me\xc5\xa1ano zasedbo jazzovskega in komornega orkestra. \xc5\xa0est posnetkov s tega snemanja je iz\xc5\xa1lo na albumu Charlie Parker with Strings: \xc2\xbbJust Friends\xc2\xab, \xc2\xbbEverything Happens to Me\xc2\xab, \xc2\xbbApril in Paris\xc2\xab, \xc2\xbbSummertime\xc2\xab, \xc2\xbbI Didn\'t Know What Time It Was\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbIf I Should Lose You\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nJazz at Massey Hall\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1953 je Parker nastopil v Massey Hallu v Torontu skupaj z Gillespiejem, Mingusom, Powllom in Roachem. Koncert je slu\xc4\x8dajno potekal vzporedno z boksarsko tekmo med Rockyjem Marcianom in Jerseyjem Joejem Walcottom, zato dvorana ni bila polna. Mingus je koncert posnel pod imenom Jazz at Massey Hall. Na tem koncertu je Parker igral plasti\xc4\x8dni saksofon Grafton, ker je v tistem \xc4\x8dasu eksperimentiral z novimi zvoki in materiali. Parker je v prenosu z Birdlanda sam pojasnil namen plasti\xc4\x8dnega saksofona 9. maja 1953. Igral je na \xc5\xa1tevilne saksofone, vklju\xc4\x8dno s saksofoni Conn 6M, Martin Handicraft in Selmer model 22. Nastopil je tudi s saksofonom "Super 20" proizvajalca King Musical Instruments, ki je bil narejen posebej zanj.\n_START_SECTION_\nTe\xc5\xbeave\n_START_PARAGRAPH_\nParkerjevo \xc5\xbeivljenje je bilo pre\xc5\xbeeto z depresijo in odvisnostjo od heroina, zaradi katere je v\xc4\x8dasih manjkal na nastopih in bil tretiran za nezaposljivega. Pogosto je igral na ulici, jemal posojila od drugih glasbenikov in ob\xc4\x8dudovalcev ter zastavljal svoje saksofone za denar za drogo. Uporaba heroina je bila na jazzovski sceni neobvladljiva, odvisniki pa so heroin dobavljali s te\xc5\xbeavo._NEWLINE_\xc4\x8ceprav je v tem \xc4\x8dasu posnel \xc5\xa1tevilne briljantne posnetke, je njegovo obna\xc5\xa1anje postalo vse bolj nepredvidljivo. Ko se je preselil v Kalifornijo je te\xc5\xbeje prihajal do heroina, zato je kot nadomestilo u\xc5\xbeival alkohol. Posnetek iz 29. julija 1946 za zalo\xc5\xbebo Dial Records dokazuje njegovo stanje. Pred snemanjem je Parker popil kvart viskija. Po notranjih opombah albuma Charlie Parker on Dial Volume 1, je Parker izpustil ve\xc4\x8dino prvih dveh taktov prvega chorusa pri skladbi \xc2\xbbMax Making Wax\xc2\xab. Ko je kon\xc4\x8dno za\xc4\x8del igrati, se je mo\xc4\x8dno majal in se enkrat zavrtel stran od svojega mikrofona. Pri naslednji skladbi, \xc2\xbbLover Man\xc2\xab, je producent Ross Russell psihi\xc4\x8dno podpiral Parkerja. Pri skladbi \xc2\xbbBebop\xc2\xab\xc2\xa0(zadnji skladbi, ki jo je Parker posnel v tistem ve\xc4\x8deru) je za\xc4\x8del solo z dobrimi prvimi osmimi takti; pri naslednjih osmih so se pri\xc4\x8dele te\xc5\xbeave pri igranju in obupan trobenta\xc4\x8d Howard McGhee mu je zaklical \xc2\xbbPihni!\xc2\xab. Charles Mingus je vseeno tretiral to izvedbo skladbe \xc2\xbbLover Man\xc2\xab\xc2\xa0kot eno izmed Parkerjevih najve\xc4\x8djih posnetkov, kljub pomanjkljivostim. Vseeno je Parker sovra\xc5\xbeil posnetek in ni nikoli odpustil Russllu, ki je izdal posnetek. Leta 1951 je skladbo ponovno posnel, tokrat za zalo\xc5\xbebo Verve Records._NEWLINE_Parkerjevo \xc5\xbeivljenje se je obrnilo \xc5\xa1e na slab\xc5\xa1e, ko je njegova 2-letna h\xc4\x8derka tragi\xc4\x8dno umrla za plju\xc4\x8dnico. Leta 1954 je dvakrat posku\xc5\xa1al storiti samomor, zaradi \xc4\x8desar je pristal v psihiatri\xc4\x8dni bolni\xc5\xa1nici._NEWLINE_Ko se je Parker vrnil iz bolni\xc5\xa1nice je bil \xc4\x8dist in zdrav. Preden je zapustil Kalifornijo je posnel skladbo \xc2\xbbRelaxin\' at Camarillo\xc2\xab\xc2\xa0z referenco na svoje bivanje v bolni\xc5\xa1nici. Zatem se je vrnil v New York, kjer je nadaljeval z u\xc5\xbeivanjem heroina, posnel pa je \xc5\xa1tevilne skladbe za zalo\xc5\xbebi Savoy Records in Dial Records, ki ostajajo visoke to\xc4\x8dke njegovih posnetkov. \xc5\xa0tevilne os teh je posnel s svojim tako imenovanim \xc2\xbbklasi\xc4\x8dnim kvintetom\xc2\xab, \xc4\x8dlana katerega sta bila tudi Davis in Roach.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nParker je umrl 12. marca 1955 v stanovanju svoje prijateljice in pokroviteljice Pannonice de Koenigswater v hotelu Stanhope v New Yorku, med gledanjem oddaje The Dorsey Brothers na televiziji. Uradni vzrok smrti je bila plju\xc4\x8dnica in razjeda, je pa Parker imel tudi cirozo in je utrpel miokardni infarkt. Izvajalec obdukcije je Parkerjevo 34-letno telo zmotno zamenjal za telo, staro med 50 in 60 leti._NEWLINE_Od leta 1950 je Parker \xc5\xbeivel s Chan Berg, mati njegovega sina Bairda in h\xc4\x8derke Pree. Chan je smatral za svojo \xc5\xbeeno, \xc4\x8deprav se ni z njo nikoli poro\xc4\x8dil, ni pa se lo\xc4\x8dil od svoje prej\xc5\xa1nje \xc5\xbeene, Doris, s katero se je poro\xc4\x8dil leta 1948. Njegov zakonski status je zapletel ureditev zakonskega posestva in je na koncu onemogo\xc4\x8dil Parkerjevo \xc5\xbeeljo, da bi bil pokopan v New Yorku._NEWLINE_Pogreb je financiral Dizzy Gillespie in organiziral procesijo, ki jo je vodil kongresnik Adam Clayton Powell, Jr., ter spominski koncert. Parkerjevo truplo je potovalo nazaj v Misuri, v skladu z \xc5\xbeeljami njegove matere. Berg je kritiziral Doris in Parkerjevo dru\xc5\xbeino, ker so naro\xc4\x8dili kr\xc5\xa1\xc4\x8danski pogreb, \xc4\x8deprav so vedeli, da je bil Parker ateist. Parker je bil pokopan na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du Lincoln Cemetery v Misuriju._NEWLINE_S Parkerjevim posestvom upravlja Jampol Artist Management.\n_START_SECTION_\nGlasba\n_START_PARAGRAPH_\nParkerjev slog kompozicije je vseboval interpolacijo originalnih melodij \xc4\x8dez obstoje\xc4\x8de jazzofske oblike in standarde. Ta praksa je znana kot kontrafakt in je \xc5\xa1e vedno prisotna v jazzu. Primeri kontrafakta so \xc2\xbbOrnithology\xc2\xab\xc2\xa0(skladba ima sposojeno progresijo akordov jazzovskega standarda \xc2\xbbHow High the Moon\xc2\xab, njen soavtor pa naj bi bil trobenta\xc4\x8d Little Benny Harris) in \xc2\xbbMoose the Mooche\xc2\xab\xc2\xa0(ena Parkerjevih \xc5\xa1tevilnih kompozicij, ki bazirajo na progresiji akordov skladbe \xc2\xbbI Got Rhytm\xc2\xab\xc2\xa0Georga Gershwina). Ta praksa je postala pogosta z nastopom bebopa, postala pa je tudi za\xc5\xa1\xc4\x8ditna znamka bebopovskega gibanja, ko so se ustvarjalci za\xc4\x8deli umikati od aran\xc5\xbeiranja popularnih melodij in so se za\xc4\x8deli nagibati h komponiranju lastne glasbe._NEWLINE_Medtem, ko so skladbe, kot so \xc2\xbbNow\'s The Time\xc2\xab, \xc2\xbbBillie\'s Bounce\xc2\xab, \xc2\xbbAu Privave\xc2\xab, \xc2\xbbBarbados\xc2\xab, \xc2\xbbRelaxin\' at Camarillo\xc2\xab, \xc2\xbbBloomdido\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbCool Blues\xc2\xab\xc2\xa0bazirale na 12-taktnem bluesu, je Parker ustvaril unikatno verzijo 12-taktnega bluesa za skladbe, kot so \xc2\xbbBlues for Alice\xc2\xab, \xc2\xbbLaird Baird\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbSi Si\xc2\xab. Ti unikatni akordi so znani tudi kot \xc2\xbbBird Changes\xc2\xab. Kot njegovi soli, so tudi nekatere njegove kompozicije bile karakterizirane z dolgimi, kompleksnimi melodi\xc4\x8dnimi linijami in minimumom repeticij, \xc4\x8deprav je v\xc4\x8dasih posegel po uporabi repeticij (\xc2\xbbNow\'s the Time\xc2\xab)._NEWLINE_Parker je veliko prispeval k modernemu jazzovskemu solu, pri katerem so bile triole uporabljene v \xc5\xa1tevilnih na\xc4\x8dinih, ki so vodili v akordi\xc4\x8dne tone, s katerim je bilo solistu zagotovljeno ve\xc4\x8d svobode. Parker je bil ob\xc4\x8dudovan zaradi unikatnega sloga fraziranja in inovativne uporabe ritma. Prek njegovih posnetkov in popularnosti posmrtno izdane knjige Charlie Parker Omnibook, je Parkerjev slog dominiral jazz \xc5\xa1e veliko let._NEWLINE_Med ostalimi bolj znanimi Parkerjevimi kompozicijami so tudi \xc2\xbbAh-Leu-Cha\xc2\xab, \xc2\xbbAnthropology\xc2\xab\xc2\xa0(soavtor Gillespie), \xc2\xbbConfirmation\xc2\xab, \xc2\xbbConstellation\xc2\xab, \xc2\xbbDonna Lee\xc2\xab, \xc2\xbbMoose the Mooche\xc2\xab, \xc2\xbbScrapple from the Apple\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbYardbird Suite\xc2\xab, katere vokalna verzija je poimenovana \xc2\xbbWhat Price Love\xc2\xab, besedilo pa je prispeval Parker._NEWLINE_Miles Davis je neko\xc4\x8d dejal: \xc2\xbbZgodovino jazza lahko pove\xc5\xa1 s \xc5\xa1tirimi besedami: Louis Armstrong. Charlie Parker.\xc2\xab'