b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava\n_START_SECTION_\nZgodovinsko ozadje\n_START_PARAGRAPH_\nZadnja vojna med bizantinskim cesarjem Justinijanom I. in Goti (535-553), \xc4\x8digar cilj je bil obnovitev Rimskega cesarstva in izgon germanskih plemen iz Apeninskega polotoka, je hudo prizadela prebivalstvo. Me\xc5\xa1\xc4\x8dani so se v strahu pred vojsko v velikem \xc5\xa1tevilu odselili na pode\xc5\xbeelje, od koder se niso vrnili niti po vojni, da bi se la\xc5\xbeje izognili hudemu dav\xc4\x8dnemu pritisku zmagovitih Bizantincev. V povojni zmedi je pape\xc5\xbe pridobival na ugledu ne samo kot duhovni voditelj, temve\xc4\x8d predvsem kot zastopnik civilne oblasti. Ko je cesarska oblast za\xc4\x8dela upadati, je pape\xc5\xbe postopoma nadome\xc5\xa1\xc4\x8dal eksarhe, najprej v sodnih zadevah, nato v ob\xc4\x8devanju in pogajanju z vazali in zavezniki, kon\xc4\x8dno pri pobiranju in dolo\xc4\x8danju davkov. _NEWLINE_V Rimu je bil senat razkropljen in njegovi malo\xc5\xa1tevilni predstavniki niso dajali ljudstvu nikakega zaupanja. Od leta 727 Bizanc ni ve\xc4\x8d imenoval svojega predstavnika v Rimu in pripadniki rimske aristokracije so mno\xc5\xbei\xc4\x8dno zasedli najvidnej\xc5\xa1e polo\xc5\xbeaje v vojski in v senatu. A ko so leta 751 Langobardi odpravili eksarhat, so pape\xc5\xbei (Zaharija, \xc5\xa0tefan II., Pavel I.) izkoristili ugodni trenutek. Uveljavili so vse politi\xc4\x8dne prednosti, ki jim jih je bil priznal Justinijan I. in nastopili bodisi proti Langobardom kot proti rimski aristokraciji. Formalne dr\xc5\xbeave \xc5\xa1e ni bilo, a pogoji za njen nastanek so obstajali.\n_START_SECTION_\nDonacije\n_START_PARAGRAPH_\nSredi osmega stoletja je bila pape\xc5\xa1ka civilna oblast dobro utrjena, treba je bilo le dokazati, da je tudi zakonita. Potrebni so bili dokazi, da ima pape\xc5\xbe pravico do lastni\xc5\xa1tva ozemelj, ki jih ima v posesti. Precedens je segal v \xc4\x8das pape\xc5\xbea Gregorija II., ki je bil zaman prosil Bizanc za pomo\xc4\x8d v slu\xc4\x8daju Langobardskega napada. Ko so Langobardi dejansko za\xc4\x8deli osvajati njegovo ozemlje (728), se je torej pape\xc5\xbe spustil v direktna pogajanja z njimi in dosegel, da so vrnili gra\xc5\xa1\xc4\x8dino v kraju Sutri v severnem Laciju. Langobardski poveljnik Liutprand pa ni vrnil ozemlja Bizantincem (zakonitim lastnikom), temve\xc4\x8d rimskemu pape\xc5\xbeu, ki se je bil osebno zavzel za stvar. Posestvo v Sutriju ni bilo prvi del\xc4\x8dek zemlje, ki je pri\xc5\xa1la v last pape\xc5\xbeem, ker se je \xc5\xbee prej dogajalo, da je kak privatnik kaj podaril pape\xc5\xbeu. Donacija je bila va\xc5\xbena, v kolikor je pri\xc5\xa1la od predstavnika suverene dr\xc5\xbeave in je imela torej pomen priznanja pape\xc5\xa1ke civilne oblasti. Isti Liutprand je leta 742 poklonil pape\xc5\xbeu Zahariji \xc5\xa1e \xc5\xa1tiri osvojena mesta in vmesno ozemlje._NEWLINE_Med leti 754 in 756 je frankovski kralj Pipin Mali izvojeval od Langobardov ob\xc5\xa1irna ozemlja na Apeninskem polotoku, ki jih je nato poklonil \xc2\xbbsede\xc5\xbeu apostola Petra\xc2\xab\xc2\xa0(promissio carisiaca). V to obdobje se torej postavlja formalni za\xc4\x8detek Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave, saj jo je uradno priznala tedaj najvi\xc5\xa1ja evropska oblast, frankovski kralj. Ko je potem leta 781 Karel Veliki podjarmil Langobarde in daroval pape\xc5\xbeem njihovo zemljo, je dr\xc5\xbeava dobila tudi ime. Nastal je Patrimonium Sancti Petri (= premo\xc5\xbeenje svetega Petra), prva oblika Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave. Administracija je ostala v rokah lokalnih aristokratov, ki so priznavali pape\xc5\xbeevo nadoblast, za obrambo in notranji red je skrbela frankovska vojska.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdelezna doba pape\xc5\xa1tva\n_START_PARAGRAPH_\nOb\xc5\xa1irno ozemlje, ki je pri\xc5\xa1lo pod pape\xc5\xbeevo oblast, je bilo zelo raznoliko in upravljalo ga je ne\xc5\xa1teto pape\xc5\xbeevih predstavnikov, ki so skrbeli predvsem za lastne koristi. Fevdalni sistem je dajal precej\xc5\xa1njo oblast \xc5\xa1kofom, kar je v kratkem dovedlo do boja za investiture. Po padcu karolin\xc5\xa1ke dinastije, ki je skrbela za red, je rimska aristokracija prevladala nad pape\xc5\xbeevo oblastjo. Pohlep po oblasti je prekril vsakr\xc5\xa1no duhovno poslanstvo verskih predstavnikov. Pape\xc5\xbe je postal le formalni nosilec oblasti, ki jo je upravljala aristokracija. Zaradi korupcije in moralne pokvarjenosti, ki je splo\xc5\xa1no vladala na prelomu tiso\xc4\x8dletja, se to obdobje imenuje \xc5\xbeelezna doba pape\xc5\xa1tva.\n_START_SECTION_\nObnova pape\xc5\xbeeve oblasti\n_START_PARAGRAPH_\nEnajsto stoletje zaznamuje dejanski zagon Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave v politi\xc4\x8dnem smislu. Po dveh stoletjih nerednega upravljanja in zlorabe oblasti je prevladalo prepri\xc4\x8danje, da je solidna dr\xc5\xbeava mogo\xc4\x8da le na podlagi duhovnega vodstva mno\xc5\xbeic. Ugled politi\xc4\x8dnih predstavnikov je bilo treba iskati v njihovem brezhibnem verskem \xc5\xbeivljenju. Ta ugled naj bi bil isto\xc4\x8dasno tudi sredstvo za moralni vpliv na politi\xc4\x8dna dogajanja sosednjih dr\xc5\xbeav. Tako je bila bodisi notranja politika kot zunanja postavljena na podlago duhovnosti in vere._NEWLINE_V tem duhu je leta 1059 pape\xc5\xbe Nikolaj II. odobril zakon, ki je predvideval, da mora voliti pape\xc5\xbea kolegij kardinalov in ne ve\xc4\x8d rimska aristokracija in ljudstvo.To je bil odlo\xc4\x8dilni korak v reformi pape\xc5\xbeeve oblasti, ki se je na ta na\xc4\x8din izognila vplivu tako rimskih kot cesarskih laikov. Zakon je bil sprejet na pobudo Hildebranda iz Saone, ki je bil svetovalec tega pape\xc5\xbea, kakor tudi \xc5\xa1tirih pape\xc5\xbeev pred njim in enega za njim, dokler ni on sam postal pape\xc5\xbe z imenom Gregor VII. Po njegovi zaslugi se je dokon\xc4\x8dno utrdila pape\xc5\xbeeva osebna oblast v vodstvu dr\xc5\xbeave._NEWLINE_Moralna reforma je imela pozitivne posledice tudi za premo\xc5\xbeenje Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave. Istega leta 1059 je bil podpisan sporazum z Normani, po katerem bi jim bila priznana lastnina ozemlja, ki bi ga utrgali Arabcem. Ta daljnovidna poteza je zagotovila stoletja moralne nadvlade Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave nad ju\xc5\xbenimi deli polotoka. Na severu polotoka je pape\xc5\xbeeva oblast segala skoraj do Alp na posestvih Matilde iz Kanose, ki so tudi uradno pre\xc5\xa1la v last pape\xc5\xbea Pashala II. leta 1102.\n_START_SECTION_\nGvelfi in gibelini\n_START_PARAGRAPH_\nOsrednje evropske vladavine niso prezrle vedno ve\xc4\x8dje mo\xc4\x8di Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave. Henrik VI. Nem\xc5\xa1ki jo je z zasedbo Sicilije (1194) omejil na centralni del polotoka in s to potezo so se za\xc4\x8deli dolgoletni spori s pape\xc5\xbei, ki jih je nadaljeval tudi njegov sin Friderik II. Ti spori so pod\xc5\xbeigali dolgoletne vojne med gvelfi in gibelini, ki so mo\xc4\x8dno vplivale na potek zgodovine vsega polotoka. Obdobje dr\xc5\xbeavljanskih vojn med gvelfi in gibelini se je zaklju\xc4\x8dilo s koncem trinajstega stoletja in je privedlo do nastanka sinjorij in nato principatov, iz katerih so iz\xc5\xa1le razne plemi\xc5\xa1ke dru\xc5\xbeine poznej\xc5\xa1e italijanske zgodovine. Sama Pape\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava je bila ob zaklju\xc4\x8dku te dobe voja\xc5\xa1ko popolnoma iz\xc4\x8drpana, a \xc5\xa1e vedno najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a dr\xc5\xbeava na polotoku, ki jo je vodila oligarhija cerkvenih predstavnikov.\n_START_SECTION_\nAvinjonsko obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nPosledice nasilnega obdobja vojn med gvelfi in gibelini so se zavlekle dale\xc4\x8d v \xc5\xa1tirinajsto stoletje. Sinjorije, ki so nastajale povsod po polotoku, so se osamosvajale in v najbolj\xc5\xa1em slu\xc4\x8daju samo formalno priznavale pape\xc5\xbeevo nadoblast. Celo manj\xc5\xa1e pode\xc5\xbeeljske komune so se smatrale za samostojne. Pape\xc5\xbei, ki so se vrstili na \xc4\x8delu dr\xc5\xbeave, so bili ve\xc4\x8dinoma nesposobni, ve\xc4\x8dkrat celo odkrito zavzeti samo za lastno gmotno korist. V samem Rimu je bilo prebivalstvo nezadovoljno in se je uprlo, aristokracija pa je ponovno segla po oblasti. Zaradi pape\xc5\xa1kih zahtev, da se jim obnovijo privilegiji tudi v evropskem prostoru, je pri\xc5\xa1lo do hudega spora s francoskim kraljem Filipom Lepim. Da bi mu ugodil, je konklave leta 1305 izvolil za novega pape\xc5\xbea Francoza (Klemen V.) in ta je prenesel pape\xc5\xa1ki sede\xc5\xbe v Avignon, da bi se izognil neprijetnemu rimskemu vzdu\xc5\xa1ju. Oddaljenost pape\xc5\xbea je poslab\xc5\xa1ala stanje v Pape\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavi in zmanj\xc5\xa1ala njen ugled v Evropi, dokler ni nastopil kardinal Albornoz z odlo\xc4\x8dnimi voja\xc5\xa1kimi in diplomatskimi posegi. Leta 1367 je bil spet vzpostavljen red v dr\xc5\xbeavi in leta 1377 se je pape\xc5\xbe vrnil v Rim. Kot ugotavljajo sodobni zgodovinarji, Albornoz dejansko ni pridobil dr\xc5\xbeavi prej\xc5\xa1njega stanja in ni obnovil oblasti izpred civilnih vojn. Bil je le toliko spreten, da se je zadovoljil tudi s samo formalnimi obljubami podlo\xc5\xbenosti in da je celo sprejel zahteve nasprotnikov, samo da je s tem dosegel prenehanje nemirov in disciplino v Pape\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavi. Njegovi zakoni (Constitutiones aegidianae), ki so ponovno uvedli red v dr\xc5\xbeavno administracijo, so ostali v veljavi do leta 1816.\n_START_SECTION_\nShizma\n_START_PARAGRAPH_\nPo vrnitvi v Rim so si pape\xc5\xbei spet pridobili naklonjenost prebivalstva. Ko je bilo treba leta 1378 izvoliti novega pape\xc5\xbea, je pri\xc5\xa1lo do ljudske vstaje, kjer je mno\xc5\xbeica zahtevala \xc2\xbbitalijanskega\xc2\xab\xc2\xa0pape\xc5\xbea, in v naglici je bil izvoljen Urban VI., nad\xc5\xa1kof mesta Bari, ki se je pa kmalu izkazal za prepira\xc4\x8da. Nekateri kardinali, v glavnem francoski, so sklicali nov konklave in so izvolili drugega pape\xc5\xbea, Klemna VII., ki se je namestil v Avinjonu. Tako sta bila isto\xc4\x8dasno na oblasti dva pape\xc5\xbea, oba izvoljena v rednem konklavu, vsak s svojim legalnim sede\xc5\xbeem. To stanje, kjer sta bila na oblasti isto\xc4\x8dasno dva pape\xc5\xbea, pozneje celo trije, je trajalo do leta 1417._NEWLINE_V obdobju shizme, ko so bili glavni problemi pape\xc5\xa1tva doktrinalnega zna\xc4\x8daja, niso prenehali niti politi\xc4\x8dni problemi. Albornozovi dose\xc5\xbeki so bili le premirje in pojavili so se novi nemiri v Firencah in v Milanu, nato po raznih krajih na polotoku in v samem Rimu. Po zaklju\xc4\x8dku shizme je bil ponovno vzpostavljen red, vendar so nastale nove oblike oblasti, ko se je uveljavila v ostalih dr\xc5\xbeavah na polotoku monarhi\xc4\x8dna ureditev sinjorij. Pape\xc5\xbei so uvedli razli\xc4\x8dico dedne monarhije z nepotizmom, ki se je pa pozneje izkazal za \xc5\xa1kodljivega, ker je razpr\xc5\xa1eval absolutisti\xc4\x8dno oblast.\n_START_SECTION_\nNovo razmerje sil\n_START_PARAGRAPH_\nPlenitev Rima iz leta 1527 zaznamuje va\xc5\xbeen mejnik v zgodovini Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave. Ugled pape\xc5\xbea kot voditelja dr\xc5\xbeave je bil uni\xc4\x8den in stiki na isti ravni z evropskimi velesilami niso bili ve\xc4\x8d mogo\xc4\x8di, medtem ko je plemi\xc5\xa1ka oblast sinjorij naglo rastla. Nastalo je novo razmerje sil na polotoku, kjer so bili pape\xc5\xbei kve\xc4\x8djemu enakopravni ostalim politi\xc4\x8dnim osebkom, na primer Medi\xc4\x8dejcem. Zgodovinsko najpomembnej\xc5\xa1i dogodek tega \xc4\x8dasa je kronanje Karla V. za cesarja Svetega rimskega cesarstva (1530). Karel je s tem postal najmogo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i za\xc5\xa1\xc4\x8ditnik kristijanov (namesto pape\xc5\xbea) in \xc5\xa0panci so imeli prosto pot na polotok.  V kratkem je postala Pape\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava le ena od majhnih italijanskih dr\xc5\xbeavic v senci \xc5\xa1panske nadoblasti. Njena politi\xc4\x8dna dejavnost je popolnoma zamrla tudi zato, ker so se morali pape\xc5\xbei spopasti z verskimi problemi (protestantizem in reformacija), kar je trajalo \xc5\xa1e vse sedemnajsto stoletje._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu se je lai\xc4\x8dna dejavnost dr\xc5\xbeave opredelila za novo vrsto nepotizma, ki ni bil ve\xc4\x8d politi\xc4\x8dnega zna\xc4\x8daja, pa\xc4\x8d pa finan\xc4\x8dnega. Z ustvarjanjem donosnih slu\xc5\xbeb in pristojnosti je bila omogo\xc4\x8dena finan\xc4\x8dna rast sorodnikov. To je sicer popolnoma iz\xc4\x8drpalo dr\xc5\xbeavno blagajno, je pa ustvarilo novo rimsko aristokracijo, ki ni bila ve\xc4\x8d konkuren\xc4\x8dna pape\xc5\xbeevi oblasti, temve\xc4\x8d je bila od nje odvisna.\n_START_SECTION_\nZaton dr\xc5\xbeave\n_START_PARAGRAPH_\nZmanj\xc5\xa1ana politi\xc4\x8dna mo\xc4\x8d pape\xc5\xbeev je prepri\xc4\x8dala razne dr\xc5\xbeave, da so zahtevale zemlji\xc5\xa1ke koncesije, in razne obrobne kraje, da so se hoteli odcepiti. V osemnajstem stoletju se je za\xc4\x8dela zemlji\xc5\xa1ka posest dr\xc5\xbeave kr\xc4\x8diti. Pravi udarec absolutisti\xc4\x8dni upravi je dala francoska revolucija, po kateri so bila francoska posestva razla\xc5\xa1\xc4\x8dena. Leta 1798 je pri\xc5\xa1lo do revolucije v samem Rimu in razgla\xc5\xa1ena je bila republika, ki je za\xc4\x8dasno odvzela pape\xc5\xbeem vso posvetno oblast. Leta 1809 je Napoleon uradno ukinil Pape\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavo, kar ni posebno vznemirilo nobene od tedaj obstoje\xc4\x8dih \xc2\xbbkatoli\xc5\xa1kih\xc2\xab\xc2\xa0dr\xc5\xbeav. _NEWLINE_Z dunajskim kongresom je bila dr\xc5\xbeava sicer obnovljena, a njeno voja\xc5\xa1ko in predvsem finan\xc4\x8dno stanje je bilo porazno. Pape\xc5\xbei te dobe so usmerili vso pozornost na pridobivanje gmotnih sredstev, kar je odtujilo \xc5\xa1e preostalo ljudsko podporo.\n_START_SECTION_\nZdru\xc5\xbeitev Italije\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Pij IX. je sku\xc5\xa1al vnesti v dr\xc5\xbeavo liberalno reformo (1846), kar je dejansko pokazal s tem, da se je postavil ob stran milanskih revolucionarjev v boju proti Avstriji in poslal na fronto svoje \xc4\x8dete. Toda pod pritiskom kardinalov jih je moral odpoklicati. Razen tega je na vsem polotoku \xc5\xbee vladala ideja o zedinjenju, ki je tudi privedla do zdru\xc5\xbeenja Italije leta 1860. Pape\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava je bila zadnji del ozemlja, ki so ga italijanske \xc4\x8dete zasedle leta 1870. To je bil konec Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave. Leta 1929 jo je nasledila Vatikanska mestna dr\xc5\xbeava.'