b"\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Pavel IV.\n_START_SECTION_\nMladost in vzpon\n_START_PARAGRAPH_\nGian Pietro (tudi Gianpietro) se je rodil v eni najstarej\xc5\xa1ih neapeljskih plemi\xc5\xa1kih rodovin \xe2\x80\x93 Carafa dne 28. junija 1476 v Caprigli pri Avelinu. O\xc4\x8de je bil Giovanni Antonio, barone di Sant\xe2\x80\x99Angelo della Scala, mati pa Vittoria Camponeschi. _NEWLINE__NEWLINE_S 14-imi leti je pobegnil skupaj s svojo sestro v samostan sv. Dominika \xe2\x80\x93 k dominikancem \xe2\x80\x93 vendar ga je o\xc4\x8de na silo vrnil domov; dovolil pa mu je \xc5\xa1tudij teologije. Z 18-imi leti je postal klerik in od\xc5\xa1el v Rim, da bi se hitro za\xc4\x8del vzpenjati po cerkveni hierarhi\xc4\x8dni lestvici pod varstvom in s spodbudo neapeljskega nad\xc5\xa1kofa, strica in kardinala Oliviera, ki je bil prefinjen gojitelj knji\xc5\xbeevnosti in mecen; on ga je uvedel tudi na dvor Aleksandra VI., kjer se je kmalu udoma\xc4\x8dil._NEWLINE_ _NEWLINE_1503 je postal protonotar, 1504 \xc5\xa1kof v Chietiju. Julij II. ga je potrdil 1506 za odposlanca pri neapeljskem kralju Ferdinandu II., v \xc5\xa0paniji; Leon X. pa za odposlanca pri Henriku VIII. (1513-14) v Angliji. Kardinal je postal 1536, inkvizitor pa 1542.  _NEWLINE__NEWLINE_Odpovedal se je vsem bogatim nadarbinam in skupaj s sv. Kajetanom iz Tiene 1524 ustanovil red teatincev, ki mu je sam bil prvi vrhovni predstojnik. Mlada dru\xc5\xbeba je hudo trpela med Plenitvijo Rima, pa se je nekaj njenih preostalih \xc4\x8dlanov umaknilo v Benetke. Prodoren um Pavla III. je uvidel njihov pomen pri obnovi duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine, pa jih je povabil nazaj v Rim.  _NEWLINE__NEWLINE_Vse njegovo delovanje pred izvolitvijo in po izvolitvi za pape\xc5\xbea se je osredoto\xc4\x8dilo na boj zoper herezijo in na cerkveno prenovo. Temu je slu\xc5\xbeila ustanovitev teatincev, ki so si zadali za nalogo, da bodo vpeljali v katoli\xc5\xa1ko dru\xc5\xbebo druga\xc4\x8den in stro\xc5\xbeji na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja. V Benetkah, kamor je pribe\xc5\xbeal skupaj s svojimi sobrati, mu \xc5\xa1tevilne politi\xc4\x8dne obveznosti niso dopu\xc5\xa1\xc4\x8dale, da bi se kaj bolj posve\xc4\x8dal omejevanju protestantizma. Klemenu VII. je 1532 predlo\xc5\xbeil med drugim, da naj zaupa inkvizicijo \xc5\xa1kofom ali nuncijem ter jo odvzame redovnikom; 1537 pa so kardinali pazljivo poslu\xc5\xa1ali njegove prenovitvene predloge. Pri dosegi svojih ciljev ni poznal obzira niti do vladarjev niti do prelatov.  _NEWLINE__NEWLINE_Ko ga je 1536 Pavel III. imenoval za kardinala, mu je zaupal tudi vodstvo inkvizicije. Kot ostijski kardinal-\xc5\xa1kof je bil obenem dekan kardinalskega zbora.\n_START_SECTION_\nUstanovitev teatincev\n_START_PARAGRAPH_\nOdpovedal se je vsem bogatim nadarbinam in skupaj s sv. Kajetanom iz Tiene _NEWLINE_ 1524 ustanovil red teatincev, ki mu je sam bil prvi vrhovni predstojnik. Mlada dru\xc5\xbeba je hudo trpela med Plenitvijo Rima, pa se je nekaj njenih preostalih \xc4\x8dlanov umaknilo v Benetke. Prodoren um Pavla III. je uvidel njihov pomen pri obnovi duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine, pa jih je povabil nazaj v Rim.  _NEWLINE_Pod Hadrijanom VI. je sodeloval pri prenovi rimske kurije; kmalu pa se je enako lotil na\xc4\x8drta Klemena VII. v lu\xc4\x8di svetega leta 1525, ko je dobil za nalogo izpra\xc5\xa1evanje novih \xc5\xa1kofov in skrb za versko izobrazbo rimske duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine. V tem \xc4\x8dasu je v njem dozorela misel, da bo prenovo lahko prinesla le nova redovna dru\xc5\xbeba, ki se bo zmogla ustavljati \xc5\xa1irjenju herezije. Zato je skupaj s Kajetanom 1524 ustanovil regularne klerike (teatince), ki so se usidrali v Rimu; njim je podaril vse svoje premo\xc5\xbeenje \xe2\x80\x93 odpovedav\xc5\xa1i se tudi vsem \xc5\xa1kofijam. Po pape\xc5\xbeevi zahtevi pa je zadr\xc5\xbeal \xc5\xa1kofovske naslove. Do 1527 je bil njihov vrhovni predstojnik, ko ga je zamenjal Kajetan Tienski. _NEWLINE__NEWLINE_Strogo urejeni so teatinci zbirali duhovnike. \xc4\x8ceprav so delovali v svetu, niso imeli posebnih pravil in so bili odvisni neposredno od pontifika. Po nravni zahtevnosti so se lo\xc4\x8dili od drugih, pa tudi po zagnani delavnosti zoper heretike. To je spro\xc5\xbeilo odpor: chietino je postal sozna\xc4\x8dnica za narejeno in zagnano pobo\xc5\xbenjakarstvo.\n_START_SECTION_\nIzvolitev - pravi preplah\n_START_PARAGRAPH_\n15. maja 1555 je vstopilo 43 kardinalov v konklave v zelo vznemirljivih in napetih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah. Pravkar so jih obvestili, da je Montluc, poveljnik francoskih sil v Italiji, pri\xc5\xa1el do Rima in obkolil Vatikan zahtevajo\xc4\x8d izvolitev, ki bo ustrezala politiki njegove de\xc5\xbeele, medtem ko je Strozzi  zbiral voja\xc5\xa1tvo po Rimu in okolici, da bi vplival na volivce, naj izvolijo cesarju v\xc5\xa1e\xc4\x8dnega kandidata. Na sre\xc4\x8do pa so Montluca odpoklicali v Francijo, Strozzi pa je dobil opomin iz Florence, naj ohladi svojo vro\xc4\x8dekrvnost; sedaj so se torej lahko volitve v miru za\xc4\x8dele.  23. maja 1555 je bil kon\xc4\x8dno v konklavu  izvoljen za pape\xc5\xbea, nakar je bil 26. maja ume\xc5\xa1\xc4\x8den in kronan._NEWLINE__NEWLINE_Ko je Neapolj\xc4\x8dan kardinal-Carafa, prvi pravi bojeviti prenovitveni pape\xc5\xbe, Pavel IV., zasedel prestol, se je Cerkev nahajala v obupnem polo\xc5\xbeaju. Zdelo se je, da so pape\xc5\xbeu ostali zvesti samo ju\xc5\xbeni deli Evrope: Pirenejski polotok in Italija. Po Franciji, Avstriji in Mad\xc5\xbearski, tudi po Poljski je reformacija napredovala;  vzhodno in severno pa je dokon\xc4\x8dno zmagala. V teh razmerah se je uveljavila s Pavlom IV. strogo katoli\xc5\xa1ka smer tudi v Rimu. Ko je Koncil ustvaril dogmati\xc4\x8dno cerkveno enotnost, je za\xc4\x8delo pape\xc5\xa1tvo izkoreninjati herezijo. Pavel IV. je kardinale zopet napravil za duhovnika, ko so prej bili knezi. _NEWLINE_Gianpietro Carafa je bil star 79 let, vendar ni bil onemogel star\xc4\x8dek; ko je hodil vitek, suhljat, sama kost in ko\xc5\xbea, se je zdelo, da se ne dotika tal. Bil je temeljito izobra\xc5\xbeen \xe2\x80\x93 znal je italijansko, latinsko, gr\xc5\xa1ko, hebrejsko in \xc5\xa1pansko \xe2\x80\x93 in posedoval izreden spomin. Kot zmerne\xc5\xbe pri mizi je bil enako zmeren v svojem na\xc4\x8dinu \xc5\xbeivljenja; nih\xc4\x8de ni mogel na njegovi osebi najti kaj spotakljivega. Edina njegova popustljivost je bilo vino, ki ga je pil med dnevnima obrokoma; bilo je tako mo\xc4\x8dno in \xc5\xbeilavo, \xc4\x8drno in gosto, da bi ga lahko rezal. _NEWLINE__NEWLINE_Pavlova izvolitev je slehernika presenetila, kajti malo\xc5\xa1tevilni so ga spo\xc5\xa1tovali, mnogi sovra\xc5\xbeili, bali pa \xc5\xa1e \xc5\xa1tevilnej\xc5\xa1i. Sveti Ignacij Lojolski je vztrepetal, ko je zvedel za to novico; Karel V. je pretpel hud napad zlatenice  njegov odposlanec v Rimu, Juan Manriquez, in kardinal Pedro Pacheco sta uporabila vsa sredstva, da bi prepre\xc4\x8dila imenovanje;  in Juan de Mendoza, izredni odposlanec Karla V. pri prej\xc5\xa1njem pape\xc5\xbeu Marcelu II., se je menda sre\xc4\x8dal s Carafom iz o\xc4\x8di v o\xc4\x8di pred konklavom, da bi mu rekel, naj opusti sleherno upanje, da bo kdaj postal pape\xc5\xbe.  Toda 23. maja 1555 je bil  v konklavu izvoljen Carafa za pape\xc5\xbea per acclamationem (by adoration) - brezizjemno. Pismo Toskanca Camaianija florentiskemu vojvodu Cosimu,  nam lahko pojasni tajno Carafovega uspeha.  _NEWLINE__NEWLINE_Carafova izvolitev je bila presene\xc4\x8denje: glede na njegov trd, strog in neupogljiv zna\xc4\x8daj, povezan s starostjo in njegovim domoljubjem je bilo pri\xc4\x8dakovati, da bo visoko \xc4\x8dast odklonil; o\xc4\x8ditno pa je sprejel izvolitev ravno zato, ker se je cesar Karel V. uprl njegovi izvolitvi. Kakor hitro je zasedel pape\xc5\xa1ki prestol, je potrdil svoj trd in nepopustljiv zna\xc4\x8daj do te stopnje, da si je osovra\xc5\xbeil vsa evropska kraljestva. Posebej si je prizadeval izgnati Habsburgovce iz Neapeljskega kraljestva; zategadelj se je povezal s Francijo in zvezal s Henrikom II. 1556 \xe2\x80\x93 ter za\xc4\x8del vojno zoper \xc5\xa0panijo. Vdor vojvoda od Albe pa ga je prisilil k porazu, da je moral podpisati Mir v Cavi 12. septembra 1557.\n_START_SECTION_\nDelovanje\n_START_PARAGRAPH_\nZagovorniki prenove Cerkve so se Carafove izvolitve razveselili, ve\xc4\x8dina se je pa njegove izvolitve prestra\xc5\xa1ila, ker so ga poznali po njegovi neizprosni strogosti in politi\xc4\x8dni nepopustljivi proti \xc5\xa1panski nadvladi. Pri obnovitvenem delu Pavel IV. ni maral nadaljevati koncila, ker se mu je zdelo njegovo delovanje z dolgoveznimi razpravami prepo\xc4\x8dasno in neu\xc4\x8dinkovito, ampak je sku\xc5\xa1al Cerkev reformirati z neposrednimi posegi. Sam si je pri tem postavljal ovire s svojo kaj malo posre\xc4\x8deno politiko in z nebrzdanim nepotizmom, ki pa ni bil posledica dru\xc5\xbeinske navezanosti, ampak proti\xc5\xa1panske usmerjenosti. Poleg tega pa je postajal z leti vedno bolj nezaupljiv do svojih sodelavcev. Tako je za kardinala imenoval med drugimi ne\xc4\x8daki tudi Karla, ki pa je svoj polo\xc5\xbeaj tako zlorabljal, da ga je moral 1559 odstaviti. Po pape\xc5\xbeevi smrti je zaradi tega v Rimu izbruhnil pravi upor.\n_START_SECTION_\nInkvizicija\n_START_PARAGRAPH_\nZelo strogo je izvajal inkvizicijo, ki se je 1556 lotila celo tako neopore\xc4\x8dnih mo\xc5\xbe kot sta bila npr. kardinala Pole in Morone. Kraljica Marija je posredovala in je tako re\xc5\xa1ila Pola usode, ki je zadela njegovega prijatelja Moroneja, ki ga je Pavel IV. zaprl zaradi sumni\xc4\x8denja glede njegove pravovernosti; pod obto\xc5\xbebo krivoverstva ga je zaprl v Angelski grad; po pape\xc5\xbeevi smrti pa je Morone takoj dosegel prostost in rehabilitacijo. _NEWLINE__NEWLINE_Prvi inkvizicijski postopek je zoper Moroneja spro\xc5\xbeil Carafa kot veliki inkvizitor \xc5\xbee 1552. 23.V.1550 se je Morone odpovedal \xc5\xa1kofijskemu sede\xc5\xbeu v Modeni v korist dominikanca Foscherarija v zameno za letno vzdr\xc5\xbeevalnino; pet let pozneje pa ga je Julij III. imenoval za \xc5\xa1kofa v Novari. Po Foscherarijevi smrti (23.II.1564) je Morone ponovno postal \xc5\xa1kof v Modeni. Bila sta si prijatelja v \xc5\xa1kofovstvu, pa tudi v preganjanju sumni\xc4\x8dave inkvizicije.  _NEWLINE__NEWLINE_1555 je bil Morone povabljen kot pape\xc5\xa1ki odposlanec (nuncij) na  Augsbur\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavni zbor, vendar ga je nenadna smrt Julija III. in izvolitev Pavla IV. prisilila, da se je vrnil v Italijo, kjer ga je novi pape\xc5\xbe obto\xc5\xbeil za herezijo glede na ma\xc5\xa1no daritev. Pape\xc5\xbe Pavel IV. je za\xc4\x8del obra\xc4\x8dunavati s tako imenovanimi spirituali (duhovnimi), ki jih je spravil za re\xc5\xa1etke med 1557 in 1558; med drugimi so bili zaprti Morone, nad\xc5\xa1kof Otranta Di Capua, \xc5\xa1kof Heronise (na Kreti) Verdura, \xc5\xbee omenjeni E. Foscherari, vitez Galeota in plemi\xc4\x8d Spadafora. Zoper Moroneja so za\xc4\x8deli proces zaradi suma glede njegovega verovanja o opravi\xc4\x8denju po veri in glede \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denja svetnikov in relikvij. Zaprli so ga 31. maja 1557 v Angelski grad. Resnici na ljubo, obto\xc5\xbebe zoper njega so kmalu nato umaknili; ponosni \xc5\xa1krlatnik pa je zahteval uradno opravi\xc4\x8dilo od pape\xc5\xbea, ki pa ni pri\xc5\xa1lo: zato je bilo mo\xc5\xbeno, da bo osvobojen \xc5\xa1ele po smrti Pavla IV., 18. avgusta 1559. Novi pape\xc5\xbe, Pij IV. (1559-1565) ga je popolnoma oprostil vseh odbto\xc5\xbeb 1560, a 1563 ga je povabil za predsednika koncilske komisije v Trident.\n_START_SECTION_\nIndex librorum prohibitorum\n_START_PARAGRAPH_\nUvedel je strogo cenzuro knjig in 1559 objavil prvi seznam prepovedanih knjig - Index librorum prohibitorum. V svojem kratkem pontifik\xc3\xa1tu je Pavel IV. sicer razo\xc4\x8daral pri\xc4\x8dakovanja mnogih prenoviteljev, vendar je s svojimi, \xc4\x8deprav dostikrat preostrimi posegi, tudi v rimski kuriji utrl pot k prenovi Cerkve. _NEWLINE__NEWLINE_Odtujil si je tudi Anglijo, ko je odrekel Elizabeti I. pravico do krone, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je nezakonska h\xc4\x8di Henrika VIII.. Leto poprej je razglasil za neveljavnega obred duhovni\xc5\xa1kega in \xc5\xa1kofovskega posve\xc4\x8denja, ki ga je uvedel Edvard VI. in prakticiral Parker ; neveljavnost posvetitev je potrdil tudi Leon XIII. z bulo Apostolicae curae 1896. _NEWLINE__NEWLINE_Pape\xc5\xbe je s svojo nepopustljivostjo pravzaprav pomagal protestantizmu v Angliji do zmage s tem, da je takoj zahteval vrnitev samostanskega in cerkvenega premo\xc5\xbeenja in oporekal Elizabeti I. pravico do angle\xc5\xa1kega prestola.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdalosten konec pape\xc5\xbeevih ne\xc4\x8dakov\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xbbNepotizem Pavla IV. ni temeljil na dru\xc5\xbeinski navezanosti in sebi\xc4\x8dnosti nekdanjih pape\xc5\xbeev, ampak je podpiral sorodnike zato, ker so se z njim ujemali v proti\xc5\xa1panski usmerjenosti; v njih je gledal naravne zaveznike v boju,\xc2\xab\xc2\xa0pravi Ranke . Zategadelj je on, ki se je nekdaj kot kardinal tako boril zoper nepotizem, ne\xc4\x8daka Karla Carafa, \xc2\xbb\xc4\x8digar roke so bile do komolcev omade\xc5\xbeevane s krvjo\xc2\xab, imenoval za kardinala in mu zaupal najpomembnej\xc5\xa1e zadeve; ne\xc4\x8daka Giovannija je postavil za palianskega vojvoda, Antonia pa za montebellojskega grofa. Po koncu usodne vojne s Filipom II. \xc5\xa0panskim, ki se je kon\xc4\x8dala s porazom pape\xc5\xa1ke vojske, in po mnogih zlorabah, so pape\xc5\xbeu odprli o\xc4\x8di. Zgodilo pa se je takole:_NEWLINE__NEWLINE_Ko je pape\xc5\xbe 1559 v nekem konzistoriju spodbujal obnovo, je kardinal Pacheco (1508-1579) njegovo podajanje prekinil s temile besedami:_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xbbSveti o\xc4\x8de, obnovo je treba za\xc4\x8deti pri nas samih!\xc2\xab\xc2\xa0- Ko ga je pape\xc5\xbe vpra\xc5\xa1al, na kaj misli, je razkril pregrehe njegovih sorodnikov; takrat se je nad njimi Pavel IV. tako razburil, da ga je deset dni mu\xc4\x8dila vro\xc4\x8dina, ter ni mogel niti jesti niti spati. Nato je znova slovesno naznanil konzistorij, kjer je razlo\xc5\xbeil, da ni vedel za hudobije sorodnikov. Odvzel jim je visoke slu\xc5\xbebe in jih skupaj z dru\xc5\xbeinami pregnal v razli\xc4\x8dne kraje. Bilo je \xc5\xbee prepozno: ni si mogel znova pridobiti spo\xc5\xa1tovanje Rimljanov. Ta zavest je strla njegovo izredno du\xc5\xa1evno mo\xc4\x8d. Sorodnike-\xc5\xa1krlatnike je z bulo Cum ex apostolatus officio obto\xc5\xbeil krivoverstva in razkolni\xc5\xa1tva, ter jim skupaj z nekaterimi drugimi kardinali odvzel aktivno in pasivno volilno pravico, ve\xc4\x8d njih je pa vrgel v je\xc4\x8do. _NEWLINE__NEWLINE_Zgodovina Carafovih pa se je \xc5\xbealostno kon\xc4\x8dala pod pape\xc5\xbeevanjem Pavlovega naslednika Pija IV., ko je bila zape\xc4\x8datena s smrtno obsodbo Carla in Giovannija Carafa, dveh najvplivnej\xc5\xa1ih ne\xc4\x8dakov Pavla IV. 28. avgusta 1559 \xe2\x80\x93 deset dni po smrti svojega strica \xe2\x80\x93 se je raz\xc5\xa1irila govorica, da je palianski vojvoda Janez \xe2\x80\x93 v soglasju s svojim bratom, dr\xc5\xbeavnim tajnikom Karlom \xe2\x80\x93 umoril svojo nose\xc4\x8do \xc5\xbeeno Violante d' Alife, osumiv\xc5\xa1i jo pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tva. Sojenje se je hitro sprevrglo v ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje proti rodbini Pavla IV. in njegovih nekdanjih sodelavcev. Kon\xc4\x8dalo se je z izrekom smrtne kazni dne 5. marca 1561 Karlu, nekdanjemu kardinalu-ne\xc4\x8daku, in Giovanniju, vojvodu v Palianu. Pij IV. ni storil ni\xc4\x8desar, da bi ju re\xc5\xa1il smrti; zavrnil je tudi pro\xc5\xa1njo za pomilostitev, ki mu jo je poslal Filip II.  prek svojega veleposlanika Vargasa. O razpletu sojenja je ena najprodornej\xc5\xa1ih pri\xc4\x8d - Da Mula \xe2\x80\x93 podal zelo podrobno poro\xc4\x8dilo.  _NEWLINE_Kardinala-dr\xc5\xbeavnega tajnika so zadavili v Angelskem gradu, vojvoda pa obglavili; za njunimi pomaga\xc4\x8di pa je izginila vsaka sled. _NEWLINE__NEWLINE_Pape\xc5\xbe Pij IV. je torej nasledil Pavla IV; za\xc4\x8detek svojega pape\xc5\xbeevanja je nakazal z dejanji velike strogosti do dru\xc5\xbeine svojega predhodnika: dal je zadaviti v Angelskem gradu kardinala Carafa, ne\xc4\x8daka Pavla IV., in obglaviti njegovega brata, palianskega vojvoda. Paviani (Paciani) je razglasil, da je zvedel iz ust Pija IV., da se je lotil tega dejanja strogosti, da ne re\xc4\x8demo surovosti, proti svoji volji, da bi pou\xc4\x8dil ne\xc4\x8dake prihodnjih pape\xc5\xbeev, da naj ne zlorabljajo svojih prednosti in svoje oblasti.  _NEWLINE_Obsodbo je razveljavil 1567 Pij V. kot nepo\xc5\xa1teno; glavnega to\xc5\xbenika je obsodil na smrt, ker je s krivim pri\xc4\x8devanjem prevaral Pija IV. Od takrat so oprali njun spomin. _NEWLINE__NEWLINE_V \xc4\x8crni legendi je Stendhal podrobno opisal dogodke, ki so o\xc4\x8drnili spomin ne\xc4\x8dakov Pavla IV. v romanu La Duchesse de Palliano (Vojvodinja de Palliano) .\n_START_SECTION_\nNehote je prispeval k \xc5\xa1irjenju protestantizma\n_START_PARAGRAPH_\nLuteranski zgodovinar Ranke ga je takole ocenil:_NEWLINE_Njegovo \xc4\x8drtenje \xc5\xa0pancev, in upanje, da bo postal osvoboditelj Italije, sta porinila celo Pavla IV. v na\xc4\x8drte in dejanja skrajno posvetna; vodila sta ga do obdarovanja svojih sorodnikov s cerkvenimi de\xc5\xbeelami; povzro\xc4\x8dila sta povzdignjenje zgolj voja\xc5\xa1kih osebnosti do upravljanja \xc4\x8disto cerkvenih zadev; sta ga strmoglavila v nepomirljive spore in krvolo\xc4\x8dne sovra\xc5\xbenosti. Dogodki so ga prisilili, da se je poslovil od tistega upanja in potla\xc4\x8dil sovra\xc5\xa1tvo; na tej stopnji so se mu o\xc4\x8di postopoma odpirale, da je uvidel grajevrednost take svoje usmeritve. Zoper te \xc5\xbealjivce \xe2\x80\x93 po bole\xc4\x8dem spopadu s samim seboj \xe2\x80\x93 je prevladal Pavel in njegov strogi \xc4\x8dut za pravico. Sedaj je za\xc4\x8del vladati na na\xc4\x8din, ki so ga od njega najprej pri\xc4\x8dakovali. Z vihravo mo\xc4\x8djo, ki jo je poprej razvil v svojih sovra\xc5\xbenostih in vojnah, se je vrnil k obnovi Dr\xc5\xbeave, in nadvse, k obnovi Cerkve. _NEWLINE_Vse posvetne slu\xc5\xbebe, od najvi\xc5\xa1jih do najni\xc5\xbejih, so pre\xc5\xa1le v druge roke. Obstoje\xc4\x8di \xc5\xbeupani in upravniki so zgubili svoje polo\xc5\xbeaje; na\xc4\x8din, na katerega se je to godilo, je bil nekaj \xc4\x8disto edinstvenega. V Perugii na primer, je na novo imenovani upravnik prispel pono\xc4\x8di in ne da bi po\xc4\x8dakal svitanja, sklical stare\xc5\xa1ine (anziani), pokazal svoja pooblastila, in jim takoj zapovedal, naj zaprejo prej\xc5\xa1ega upravnika, ki je bil navzo\xc4\x8d. Ne pomni se, kateri pape\xc5\xbe je vladal brez nepotizma; Pavel IV. se tega ni dr\xc5\xbeal. Polo\xc5\xbeaje, ki so jih imeli v lasti doslej njegovi sorodniki, je podaril kardinalu Carpiju , vojskovodju Orsiniju  , ki je imel \xc5\xbee prej veliko oblast pod Pavlom III., in drugim. Pavel IV. ni zamenjaval le oseb, ampak je popolnoma zamenjal na\xc4\x8din in zna\xc4\x8daj uprave. Uvedel je pomembne var\xc4\x8dne ukrepe, in sorazmerno zmanj\xc5\xa1al takse in prispevke. Dnevno je zahteval poro\xc4\x8dilo od upravnika. Javna opravila je izvajal z veliko pazljivostjo in ni trpel, da bi ostala kakr\xc5\xa1nakoli prej\xc5\xa1nja zloraba._NEWLINE__NEWLINE_Ne glede na zmedo, ki je vladala v zgodnjem delu njegovega pape\xc5\xbeevanja, Pavel IV. ni nikoli izgubil iz vida svojih prenoviteljskih na\xc4\x8drtov; zdaj se jih je lotil z najbolj resno gore\xc4\x8dnostjo in nevideno pazljivostjo. V cerkve je uvedel stro\xc5\xbeji red. Prepovedal je kakr\xc5\xa1nokoli bera\xc4\x8denje. Celo milo\xc5\xa1\xc4\x8dino za ma\xc5\xa1e, ki jo je prej pobirala duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina, je odpravil; podobe, katerih vsebina ni bila primerna za cerkev, je odstranil. V njegovo \xc4\x8dast so skovali svetinjo, ki je predstavljala Kristusa, ki izganja menjalce iz templja. Menihe, ki so \xc5\xbeiveli zunaj samostana (pohaja\xc4\x8de), je izgnal iz mesta in iz Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave. Pape\xc5\xa1ki dvor se je pridru\xc5\xbeil rednim postom; zapovedal jim je, da morajo Veliko no\xc4\x8d obhajati s prejemom svetega obhajila. \xc5\xa0krlatnike je prisili, da so morali ob\xc4\x8dasno pridigati; Pavel sam je pridigal. Kolikor je najbolj mogel, je odpravil dobi\xc4\x8dkanosne kurijske zlorabe. Ni dal soglasja k praksi, da en \xc4\x8dlovek u\xc5\xbeiva nadarbino, svoje dol\xc5\xbenosti pa za bera\xc5\xa1ko ceno prepusti drugemu. _NEWLINE__NEWLINE_Ni minil dan, kot se je sam bahal, a da ni izdal kakega odloka v svrho prenove Cerkve k njeni izvirni \xc4\x8distosti. Mnogo njegovih dolo\xc4\x8db in odlokov je pozneje prevzel tudi Tridentinski koncil. To je po\xc4\x8del, kot je bilo pri\xc4\x8dakovati, z vso njemu lastno neupogljivo naravo. _NEWLINE__NEWLINE_Nad vse druge ustanove pa je podpiral Izsledni\xc5\xa1tvo (Inkvizicijo), ki jo je on sam preuredil. Dovolil je, da so dnevi dolo\xc4\x8deni za segnaturo in konsistorij minili neopazno; nikoli pa ni opustil \xc4\x8detrtka, ko je zasedal izsledni\xc5\xa1ki odbor (Congregazione d' Inquisizione) v njegovi navzo\xc4\x8dnosti. \xc5\xbdelel je, da naj ta odbor izvaja svoja pooblastila s skrajno strogostjo. Ni dovolil nikakr\xc5\xa1nega obzira do oseb. Pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8de so bili poklicani najodli\xc4\x8dnej\xc5\xa1i plemenita\xc5\xa1i; celo kardinala kot sta bila Morone in Focsherari, je dal vre\xc4\x8di v je\xc4\x8do, ker je podvomil v njuno pravovernost, \xc4\x8deprav sta prav onadva raziskovala pravovernost v knjigah duhovnih vaj Ignacija Lojolskega. Prav Pavel IV. je uvedel praznik svetega Dominika v \xc4\x8dast velikega inkvizitorja. _NEWLINE__NEWLINE_Taka toga ostrost in najstro\xc5\xbeja gore\xc4\x8dnost za obnovo prvotnih navad sta postali vodilni silnici pape\xc5\xbeevanja. Zdi se, ko da je Pavel IV. popolnoma pozabil na svojo preteklost zaradi idej, ki so ga sedaj zaposlovale. \xc5\xbdivel je in izvajal svoje reforme in svojo inkvizicijo, izdajal zakone, zapiral, izob\xc4\x8deval in zahteval priznanja veroizpovedi; te zadeve so izpolnjevale njegovo \xc5\xbeivljenje. _NEWLINE__NEWLINE_Jasno je, da so prej\xc5\xa1nji spori med pape\xc5\xa1tvom in \xc5\xa1panskim cesarstvom prispevali bolj kot katerakoli stvar k utrditvi protestantizma v Nem\xc4\x8diji. Ko je Pavel IV. zasedel pape\xc5\xa1ki prestol, je imel jasen pogled na pere\xc4\x8de zadeve. Njegovi prvi napori naj bi se obrnili k obnovi miru; toda z vso zaslepljeno strastjo se je namesto tega zagnal v upor; v svojih posledicah je to na koncu privedlo do tega, da je s svojo zaletavo gore\xc4\x8dnostjo nehote bolj podpiral \xc5\xa1irjenje protestantizma kot katerikoli od njegovih predhodnikov.\n_START_SECTION_\nDe fide Petri\n_START_PARAGRAPH_\nMalahijeva prerokba pravi o njem, da izhaja Od Petrove vere (latinsko De fide Petri; angle\xc5\xa1ko From Peter's faith). Temu sledi razlaga, da se je prej imenoval Janez 'Peter' Carafa. (latinsko Antea vocatus Joannes Petrus Caraffa; angle\xc5\xa1ko Formerly called John Peter Caraffa) _NEWLINE_Za Pavla IV. je uporabljeno njegovo drugo krstno ime Peter (Pietro). ; ."