b'\n_START_ARTICLE_\nRomanti\xc4\x8dna knji\xc5\xbeevnost\n_START_PARAGRAPH_\nRomanti\xc4\x8dna knji\xc5\xbeevnost ozna\xc4\x8duje po vsej Evropi in Ameriki raz\xc5\xa1irjeno knji\xc5\xbeevnost med razsvetljenstvom in realizmom, ki je prevladovala od za\xc4\x8detka do srede 19. stoletja. Njeni za\xc4\x8detki segajo v zadnja desetletja 18. stoletja (predromantika), njene zadnje razvojne faze pa v sredo in 2. polovico 19. stoletja (postromantika). Romantika je bila do neke mere odziv na razsvetljenstvo in racionalizem. Poudarila je \xc4\x8dustveno, individualno, subjektivno, iracionalno, domiselno, spontano. Prihajalo je do poglobljene presoje naravnih lepot, poveli\xc4\x8devanja \xc4\x8dustev, poudarjanja \xc4\x8dlovekove osebnosti in njegovega razpolo\xc5\xbeenja, osredoto\xc4\x8danja na svoje strasti in notranje boje. To je \xc4\x8das, ko se pojavita zanimanje za ljudsko kulturo in narod ter nagnjenje do eksoti\xc4\x8dnega, skrivnostnega, okultnega.\n_START_SECTION_\nIzvor imena\n_START_PARAGRAPH_\nIme za romantiko izvira iz besede\xc2\xa0\xc2\xbbroman\xc2\xab. Ta je v poznem srednjem veku pomenil pustolovsko zgodbo o dogodiv\xc5\xa1\xc4\x8dinah srednjeve\xc5\xa1kih vitezov, napisano v prozi, ki gradi na fantaziji in \xc4\x8dustvu. Poudarjal je predvsem posameznikova juna\xc5\xa1ka in eksoti\xc4\x8dna dejanja, kar je bilo v nasprotju s klasi\xc4\x8dno obliko literature. Od tod so se v 17. stoletju razvili angle\xc5\xa1ki izraz\xc2\xa0\xc2\xbbromantic\xc2\xab, francoski\xc2\xa0\xc2\xbbromanesque\xc2\xab\xc2\xa0in nem\xc5\xa1ki\xc2\xa0\xc2\xbbromantisch\xc2\xab, pomenili pa so\xc2\xa0\xc2\xbbkot v romanu\xc2\xab, to je nekaj manjvrednega, kar ni resni\xc4\x8dno, ampak izmi\xc5\xa1ljeno, domi\xc5\xa1ljijsko, fantasti\xc4\x8dno. V Angliji je izraz\xc2\xa0\xc2\xbbromantic\xc2\xab\xc2\xa0sredi 18. stoletja dobil pozitiven prizvok. Odslej je ozna\xc4\x8deval predvsem ne\xc5\xbeno \xc4\x8dustvenost in plemenito melanholijo. V Nem\xc4\x8diji so ga leta 1800 spremenili v ime za novo knji\xc5\xbeevno smer. Po letu 1800 se je s tem pomenom raz\xc5\xa1iril \xc5\xa1e v druge evropske dr\xc5\xbeave.\n_START_SECTION_\nNastanek romantike\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde od srede 18. stoletja naprej so razli\xc4\x8dna kulturna gibanja po Evropi napovedovala gibanje, znano kot romantika. Pomemben predhodnik romantike je bil francoski pisatelj in filozof Jean-Jacques Rousseau. Poudarjal je svobodno izra\xc5\xbeanje \xc4\x8dustev in predstavil je tudi idejo, da je svobodno izra\xc5\xbeanje ustvarjalnega duha bolj pomembno kot strogo spo\xc5\xa1tovanje formalnih pravil in tradicionalnih postopkov. Ta nov poudarek na pristnih \xc4\x8dustvih je videti tudi v nekaterih predromanti\xc4\x8dnih delih, npr. Richardsonovem romanu Pamela._NEWLINE_Romanti\xc4\x8dna knji\xc5\xbeevnost je nastala kot izraz novega, industrijskega me\xc5\xa1\xc4\x8danstva v Angliji. Idejnega za\xc4\x8detnika je dobila v Rousseauju in njegovi zahtevi po vrnitvi k naravi ter pozneje dozorela v Nem\xc4\x8diji. K \xc5\xa1irjenju in poglabljanju romantike je prispeval zlasti viharni \xc4\x8das (viharni\xc5\xa1tvo), ki se je za\xc4\x8del s francosko me\xc5\xa1\xc4\x8dansko revolucijo leta 1789 z gesli o bratstvu, enakosti in svobodi vseh ljudi. Na nastanek romantike je vplivala v dveh smereh: najprej z odmevom, ki so ga imele po Evropi njene ideje o svobodi posameznika, nato pa \xc5\xa1e z razo\xc4\x8daranjem, ki so ga \xc4\x8dutili nekateri predstavniki knji\xc5\xbeevnega \xc5\xbeivljenja. Francoski revoluciji so sledili Napoleonovi osvajalni pohodi, po njegovem zlomu pa reakcija starih sil - te so s trdimi policijskimi re\xc5\xbeimi sku\xc5\xa1ale povrniti staro stanje. Svobodoljubne ideje so odlo\xc4\x8dilno spremenile evropsko zgodovino in spro\xc5\xbeile narodnoosvobodilna gibanja in upore: protiavstrijsko gibanje karbonarjev za zdru\xc5\xbeitev Italije, upor dekabristov proti trdemu in zaostalemu re\xc5\xbeimu v Rusiji, poljsko vstajo in prelomno, revolucionarno leto 1848._NEWLINE_V spremenjenih dru\xc5\xbebenih razmerah je nastajala nova miselnost. Zavrnila je razsvetljensko vero v vsemogo\xc4\x8dnost razuma ter klasicisti\xc4\x8dno urejen, skladen svet. Zaradi razo\xc4\x8daranja nad me\xc5\xa1\xc4\x8dansko dru\xc5\xbebo za\xc4\x8dnejo iskati smisla \xc5\xbeivljenja v naravi._NEWLINE_Na tej podlagi se je za\xc4\x8dela romantika v Angliji in Nem\xc4\x8diji razvijati \xc5\xbee malo pred 1800, nekoliko pozneje pa tudi v Franciji. Romantika je imela v literaturi svoj izvor v francoski revoluciji. V drugih evropskih de\xc5\xbeelah (Italija, Poljska, Rusija) pa se je udoma\xc4\x8dila \xc5\xa1ele po letu 1815, ko so z nastopom restavracije o\xc5\xbeiveli ideali francoske revolucije. Poleg francoske revolucije je bila eden glavnih politi\xc4\x8dnih in dru\xc5\xbebenih dejavnikov, ki so vplivali na romanti\xc4\x8dne pesnike zgodnjega 19. stoletja v Angliji, tudi industrijska revolucija._NEWLINE_Drugo fazo romantike je zaznamovalo pospe\xc5\xa1eno zanimanje za kulturni nacionalizem, nacionalno poreklo, kar dokazuje predvsem zbiranje in posnemanje folklore, ljudskih balad in pesmi, ljudskih plesov in glasbe ter srednjeve\xc5\xa1kih in renesan\xc4\x8dnih del.\n_START_SECTION_\nRomantika na Slovenskem\n_START_PARAGRAPH_\nObdobje slovenske romantike se za\xc4\x8dne leta 1830 s Francetom Pre\xc5\xa1ernom. Pomembno spremembo na literarnem podro\xc4\x8dju ozna\xc4\x8duje Krajnska \xc4\x8dbelica, almanah, ki je iz\xc5\xa1el petkrat (1830, 1831, 1832, 1834 in 1848). Urejal ga je Miha Kastelic ob \xc4\x8copovi in Pre\xc5\xa1ernovi spodbudi. Osrednji pesnik almanaha je bil Pre\xc5\xa1eren. V 1. almanahu je Pre\xc5\xa1eren med drugim objavil tudi naslednje pesmi: Lenora, Zdravljica, Povodni mo\xc5\xbe in Slovo od mladosti._NEWLINE_Jernej Kopitar je hotel, da bi v slovenskem jeziku nastajala literatura predvsem za preproste ljudi. S svojimi idejami je naletel na odpor pri mlaj\xc5\xa1i romanti\xc4\x8dni generaciji. Pre\xc5\xa1eren in Matija \xc4\x8cop sta namre\xc4\x8d trdila, da je treba v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini pisati tudi za izobra\xc5\xbeence. Matija \xc4\x8cop je bil prvi slovenski knji\xc5\xbeevni kritik, literarni teoretik in literarni zgodovinar._NEWLINE_V \xc4\x8dasu romantike se je med slovanskimi narodi raz\xc5\xa1irilo gibanje, imenovano panslavizem. Mali slovanski narodi naj bi opustili svoj jezik in misel na svojo politi\xc4\x8dno samostojnost in bi se zbrali ob najve\xc4\x8djem slovanskem narodu - Rusih. Na podlagi panslavizma se je pri Hrvatih porodilo ilirsko gibanje. Iliristi so predvidevali, da bi Slovenci opustili svoj jezik in prevzeli ilirskega. V Sloveniji se je za ideje ilirizma navdu\xc5\xa1il Stanko Vraz. Bil je pesnik, pripovednik, zbiralec ljudskih pesmi, knji\xc5\xbeevni kritik, potopisec, prevajalec in pisec \xc4\x8dlankov o jeziku in narodnih obi\xc4\x8dajih. V zgodnjih letih svojega ustvarjanja je sku\xc5\xa1al nekaj pesmi objaviti v Kranjski \xc4\x8dbelici, vendar ga zaradi zahteve, da se v knji\xc5\xbeni jezik pripusti tudi \xc5\xa1tajer\xc5\xa1\xc4\x8dino, \xc4\x8dbeli\xc4\x8darji niso sprejeli. Zato se je leta 1837 odlo\xc4\x8dil, da preneha pisati v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini, in je pisal v hrva\xc5\xa1kem jeziku._NEWLINE_Slovenska romantika je bila zelo pomembno literarno obdobje, \xc4\x8deprav se je od literarnih zvrsti uveljavila le lirika. Pre\xc5\xa1eren je uporabljal mnoge, dotlej v slovenski knji\xc5\xbeevnosti neuporabljene literarne vrste: romanco (H\xc4\x8dere svet), sonet (Sonetje nesre\xc4\x8de), gloso (Glosa) in gazelo (Gazele). Poleg teh oblik je uporabljal tudi satiro (Nova pisarija), elegijo (Slovo od mladosti), balado (Neiztrohnjeno srce) in epigram (Metel\xc4\x8dica).\n_START_SECTION_\nVsebinske in formalne poteze\n_START_PARAGRAPH_\nKnji\xc5\xbeevnost romantike ni enotna literarna smer, ki bi v vseh evropskih knji\xc5\xbeevnostih uveljavila popolnoma enaka vsebinska na\xc4\x8dela, iste ideje, \xc4\x8dustva in snovi. Pa\xc4\x8d pa so romantikom skupne nekatere splo\xc5\xa1ne zna\xc4\x8dilnosti nazora o \xc5\xbeivljenju, \xc4\x8dloveku in svetu._NEWLINE_Romantiki so namesto razsvetljenske pou\xc4\x8dnosti kot vrednoto uveljavljali \xc4\x8dustva, posameznikovo razpolo\xc5\xbeenje in domi\xc5\xa1ljijo, zato v tem obdobju prevladujejo slede\xc4\x8de teme in motivi: osamljenost plemenitega posameznika, minljivost \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega bitja v primerjavi z neskon\xc4\x8dnostjo narave, ljubezen kot najve\xc4\x8dja \xc5\xbeivljenjska vrednota, hrepenenje po svobodi in upor zoper vsakr\xc5\xa1no nasilje._NEWLINE_Romanti\xc4\x8dne knji\xc5\xbeevne osebe so po zna\xc4\x8daju, duhu in zunanji podobi izjemni ljudje, pogosto jih nosijo silna \xc4\x8dustva in strasti. Bole\xc4\x8de ob\xc4\x8dutijo neskladje med duhovnimi vrednotami oziroma ideali in stvarnostjo. Stvarnost (vsakdanje \xc5\xbeivljenje, sedanjost, socialne in politi\xc4\x8dne razmere, usoda, smrt) se jim zdi slaba, ker prina\xc5\xa1a nesre\xc4\x8do, razo\xc4\x8daranja in zlo. Idealna resni\xc4\x8dnost, ki tej stvarnosti nasprotuje, se po mnenju romantikov skriva v notranjosti vsakega posameznika, v njegovih nagnjenjih, strasteh, \xc4\x8dustvih, spominih, upih, domi\xc5\xa1ljiji in hrepenenju. Z dru\xc5\xbebenim okoljem se spopadajo ali pa se iz njega razo\xc4\x8darano umikajo v svet domi\xc5\xa1ljije in \xc4\x8dustev, v spomine na sre\xc4\x8dnej\xc5\xa1o preteklost, v svetove fantazije in sanj, v religioznost ali v naravo. Romanti\xc4\x8dni junak se je po pomo\xc4\x8d zatekal v naravo ali celo v smrt - samomor je bila pogosta re\xc5\xa1itev romanti\xc4\x8dnih junakov.\n_START_SECTION_\nLirika, epika in dramatika\n_START_PARAGRAPH_\nOblike in zvrsti, ki jih v \xc4\x8dasu romantike uveljavljajo v liriki, pripovedni\xc5\xa1tvu in dramatiki, so precej razli\xc4\x8dne. Vsi romantiki menijo, da mora oblika nastati iz subjektivnega do\xc5\xbeivetja, ki se razlikuje glede na \xc4\x8das in razmere, nacionalno in socialno okolje, individualno razpolo\xc5\xbeenje in talent, pa tudi idejo in motiviko. Svojemu do\xc5\xbeivetju primerne oblike si i\xc5\xa1\xc4\x8dejo v preteklih knji\xc5\xbeevnih pojavih in jih prena\xc5\xa1ajo v lastna dela. Po zglede segajo v orientalske knji\xc5\xbeevnosti (perzijska, arabska, indijska), antiko, srednji vek (trubadurska lirika), renesanso (Petrarka), vite\xc5\xa1ka epika, Shakespeare), predvsem pa ljudsko slovstvo (lirske pesmi, balade, romance, pravljice). Tu zajemajo ne samo oblike, temve\xc4\x8d tudi snovi in ideje, zmeraj pa jih spreminjajo v skladu z lastnim do\xc5\xbeivetjem. Pogosto ustvarjajo popolnoma izvirne, svobodne oblike in zvrsti (posebno v pripovedni\xc5\xa1tvu in epskem pesni\xc5\xa1tvu, pa tudi v liriki in dramatiki).\n_START_SECTION_\nLirika\n_START_PARAGRAPH_\nKer se romanti\xc4\x8dna knji\xc5\xbeevnost ukvarja predvsem s \xc4\x8dlovekovim notranjim svetom, njegovimi idealnimi te\xc5\xbenjami in \xc4\x8dustvi, ima vodilno vlogo v tem obdobju lirika, ki je v primerjavi s klasicisti\xc4\x8dno izrazito \xc4\x8dustvena in razpolo\xc5\xbeenjska, pogosto tudi socialna in politi\xc4\x8dna. Pesni\xc5\xa1ki jezik postane metafori\xc4\x8dno bogatej\xc5\xa1i, lirske prvine so pogoste tudi v pripovedni\xc5\xa1tvu in dramatiki. Pesnik je po njihovem menjenu posrednik med naravnim in nadnaravnim, prerok in voditelj ljudstva, zato je v pesmih pogosto izra\xc5\xbeen kult pesni\xc5\xa1kega poklica.\n_START_SECTION_\nEpika\n_START_PARAGRAPH_\nEvropska romantika je v prozi gojila pripovedne vrste, razli\xc4\x8dne po obsegu, obliki in vsebini. Od kratkih zgodb in pripovedk so prek novel in dalj\xc5\xa1ih povesti segle do obse\xc5\xbenih oblik romana. Nastajala je subjektivna romanti\xc4\x8dna proza z deli, ki so prikazovala individualno usodo in du\xc5\xa1evnost romanti\xc4\x8dnega junaka. Pogosta so bila tudi pripovedna dela, v katerih je pri\xc5\xa1lo do izraza romanti\xc4\x8dno nagnjenje do silovitih dogodkov, okolij in pojavov (pustolovsko, zgodovinsko ali fantasti\xc4\x8dno pripovedni\xc5\xa1tvo)._NEWLINE_Po vsebini in problematiki je romanti\xc4\x8dno pripovedni\xc5\xa1tvo mo\xc5\xbeno deliti v ve\xc4\x8d pripovednih tipov. Iz 18. stoletja je podedovalo zvrst individualno psiholo\xc5\xa1kega romana (Johann Wolfgang von Goethe \xe2\x80\x93 Trpljenje mladega Wertherja). Prav tako segajo v predromantiko zarodki romanti\xc4\x8dnega fantasti\xc4\x8dnega in grozljivega pripovedni\xc5\xa1tva (Aleksander Sergejevi\xc4\x8d Pu\xc5\xa1kin \xe2\x80\x93 Pikova dama, E. T. A. Hoffman \xe2\x80\x93 Hresta\xc4\x8d in mi\xc5\xa1ji kralj). Nov pripovedni tip se pojavi z zgodovinskim romanom, kjer se zgodovina prepleta s pustolovsko, ljubezensko ali socialno kriti\xc4\x8dno zgodbo (Walter Scott \xe2\x80\x93 Ivanhoe, Victor Hugo \xe2\x80\x93 Notredamski zvonar, Alessandro Manzoni \xe2\x80\x93 Zaro\xc4\x8denca). Pustolovske in \xc4\x8dustvene sestavine pa so zdru\xc5\xbeene tudi v romanti\xc4\x8dnem socialnem romanu (Victor Hugo \xe2\x80\x93 Nesre\xc4\x8dniki)._NEWLINE_V prozni pripovedi je usoda romanti\xc4\x8dnega junaka ali skupnosti prikazana s slikovitimi dogodki in napetim dogajanjem. Iz poudarjenega zanimanja za preteklost se razvijejo kraj\xc5\xa1e oblike pripovedi in pustolovski, zgodovinski roman, iz romanti\xc4\x8dnega individualizma gradi sentimentalni roman in pravljica._NEWLINE_Poleg lirskih pesmi je romantika gojila tudi epsko pesni\xc5\xa1tvo - epske zvrsti v verzih (epsko-lirske pesnitve, povesti v verzih in romanti\xc4\x8dne romane v verzih). Razlikovale so se po obsegu: romanca in balada sta bili ve\xc4\x8dinoma kraj\xc5\xa1i pesmi, ve\xc4\x8dji obseg so imele tako imenovane povesti v verzih (Aleksander Sergejevi\xc4\x8d Pu\xc5\xa1kin \xe2\x80\x93 Jevgenij Onjegin; France Pre\xc5\xa1eren \xe2\x80\x93 Krst pri Savici; Mihail Jurjevi\xc4\x8d Lermontov \xe2\x80\x93 Demon; George Noel Gordon Byron \xe2\x80\x93 Romanje grofi\xc4\x8da Harolda). Prve obse\xc5\xbenej\xc5\xa1e so bile epske pesnitve, pisane po zgledu srednjeve\xc5\xa1kih ali renesan\xc4\x8dnih epov. Posebna oblika obse\xc5\xbene epske pesnitve je bil romanti\xc4\x8dni roman v verzih.\n_START_SECTION_\nDramatika\n_START_PARAGRAPH_\nRomantika se je v dramatiki uveljavljala z manj\xc5\xa1im uspehom kot v liriki in pripovedni\xc5\xa1tvu. Ustvarila je \xc5\xa1tevilne drame z razli\xc4\x8dnim obsegom, vsebino in obliko (Johan Ludwig Tieck \xe2\x80\x93 Obuti ma\xc4\x8dek, Cesar Oktavijan; George Noel Gordon Byron \xe2\x80\x93 Kajn, Werner, Manfred; Percy Bysshe Shelley \xe2\x80\x93 Osvobojeni Prometej; Alexandre Dumas \xe2\x80\x93 Henrik III. in njegov dvor; Victor Hugo \xe2\x80\x93 Cromwell; Alfred De Musset \xe2\x80\x93 Z ljubeznijo se ni \xc5\xa1aliti; Adam Mickiewicz \xe2\x80\x93 Praznik mrtvih; Aleksander Sergejevi\xc4\x8d Pu\xc5\xa1kin \xe2\x80\x93 Boris Godunov, Kamniti gost; Mihail Jurjevi\xc4\x8d Lermontov \xe2\x80\x93 Ma\xc5\xa1karada). Po motiviko zanje je segla v ljudsko slovstvo (pravljice, pripovedke, bajke), v anti\xc4\x8dno knji\xc5\xbeevnost in mitologijo, srednjeve\xc5\xa1ko in renesan\xc4\x8dno literaturo, v zgodovino, pa tudi v sodobne razmere. Zgodovinske prvine so se pogosto svobodno prepletale z domi\xc5\xa1ljijskimi. Tako so nastale pravlji\xc4\x8dne, legendarne, ljubezenske, pustolovske in individualno psiholo\xc5\xa1ke igre. Tudi v dramatiki se dramske prvine zdru\xc5\xbeijo z lirskimi in epskimi. Te pogosto prevladujejo nad dramatsko osnovo. V nasprotju s klasicizmom, ki je gojil \xc4\x8disto tragedijo in komedijo, je romantika poznala predvsem me\xc5\xa1ane vrste: tragikomedijo, melodramo, dramsko pesnitev.\n_START_SECTION_\nRazvoj in konec\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je bil nastanek romantike v evropskih knji\xc5\xbeevnostih razli\xc4\x8den, je skoraj povsod - razen v Nem\xc4\x8diji in Angliji, kjer se je razvila najprej - dosegla vrh v dvajsetih letih 19. stoletja. Po letu 1830 se v Franciji, Angliji, Nem\xc4\x8diji in Rusiji pojavijo prvi zarodki realizma. Vendar je romantika \xc5\xa1e zmeraj vidna knji\xc5\xbeevna smer, ki jo nadaljujejo najpomembnej\xc5\xa1i \xc5\xa1e \xc5\xbeive\xc4\x8di predstavniki ali pa manj zna\xc4\x8dilni nasledniki. Pogosto se prepleta z novimi pojavi realizma. V \xc5\xa1tiridesetih letih postaja njen pomen zmerom manj\xc5\xa1i. Gibanje romantike kot \xc5\xbeive literarne smeri se kon\xc4\x8da okoli leta 1850, ko za\xc4\x8dne zmagovati realizem in se v liriki pojavijo zarodki novoromanti\xc4\x8dne smeri. Ta sicer nadaljuje nekatere zna\xc4\x8dilnosti romantike, vendar jih v marsi\xc4\x8dem tudi spreminja. Najbolj zapozneli primeri romantike so se v evropskih knji\xc5\xbeevnostih pojavljali \xc5\xa1e v drugi polovici 19. stoletja.'