b'\n_START_ARTICLE_\nMehku\xc5\xbeci\n_START_SECTION_\nRaznolikost\n_START_PARAGRAPH_\nOcene priznanih \xc5\xbeive\xc4\x8dih vrst se gibljejo med 50.000 do 120.000. Okoli 80\xc2\xa0% vseh znanih vrst mehku\xc5\xbecev naj bi spadalo v razred pol\xc5\xbeev. Leta 1969 je David Nicol ocenil \xc5\xa1tevilo \xc5\xbeive\xc4\x8dih vrst na 107.000, med katerimi naj bi bilo 12.000 sladkovodnih in 35.000 kopenskih pol\xc5\xbeev. \xc5\xa0koljke naj bi tvorile okoli 14\xc2\xa0% vseh vrst mehku\xc5\xbecev, ostali razredi pa manj kot 2\xc2\xa0% vseh vrst. Leta 2001 G. Haszprunar je ocenil \xc5\xa1tevilo \xc5\xbeive\xc4\x8dih vrst na 93.000, ki naj bi predstavljale 23\xc2\xa0% vseh vrst morskih organizmov, leta 2009 pa je A.D. Chapman ocenil \xc5\xa1tevilo na 85.000. Ne glede na razli\xc4\x8dne ocene so mehku\xc5\xbeci po \xc5\xa1tevilu vrst na drugem mestu, za \xc4\x8dlenono\xc5\xbeci, katerih je vsaj 11-krat ve\xc4\x8d (tj. okoli 1.113.000), vendar pred strunarji z 52.000 vrstami. Najvi\xc5\xa1je ocenjeno \xc5\xa1tevilo vrst danes \xc5\xbeive\xc4\x8dih mehku\xc5\xbecev je okoli 200.000, po fosilnih ostankih pa je znanih pribli\xc5\xbeno 70.000 vrst. Kljub temu je celokupno \xc5\xa1tevilo vrst mehku\xc5\xbecev skozi celotno zgodovino verjetno nekajkrat ve\xc4\x8dje od \xc5\xa1tevila danes \xc5\xbeive\xc4\x8dih vrst._NEWLINE_Mehku\xc5\xbeci so ena od najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1ih in najbolj raznolikih \xc5\xbeivalskih skupin, kar je dejansko posledica velike sposobnosti prilagajanja in preoblikovanja (plasti\xc4\x8dnosti) osnovne zgradbe telesa tekom razvoja. Plasti\xc4\x8dnost je razvidna tako pri raznolikih nalogah dolo\xc4\x8denih struktur, kot je lupina, ki poleg zunanje za\xc5\xa1\xc4\x8dite lahko slu\xc5\xbei npr. kot plovni organ ali pa s svojimi izrastki olaj\xc5\xa1uje zakopavanje v sediment, kot tudi pri poenotenju nalog razli\xc4\x8dnih struktur, kar se npr. ka\xc5\xbee pri uporabi lovk s priseski, zobcev na strga\xc4\x8di idr. za lovljenje hrane. Oblike teles segajo od valjastih mehku\xc5\xbecev brez noge in lupine, ki so podobni ploskim \xc4\x8drvom, do skorajda okroglih \xc5\xa1koljk brez glave z veliko dvodelno lupino. V velikosti se raztezajo od 2 mm planktonskih mehku\xc5\xbecev do velikanskih velelignjev, ki skupaj z lovkami merijo v dol\xc5\xbeino preko 20 m._NEWLINE_Najbolj ogro\xc5\xbeene so sladkovodne in kopenske vrste mehku\xc5\xbecev. Ocene omenjenih vrst se med sabo zelo razlikujejo, med drugim zaradi slabega poznavanja biodiverzitete mnogih obmo\xc4\x8dij ter pomanjkanja taksonomov specialistov. Leta 2004 je Svetovna zveza za varstvo narave (IUCN) na rde\xc4\x8di seznam uvrstila skoraj 2.000 ogro\xc5\xbeenih sladkovodnih in kopenskih vrst. Kljub temu, da velika ve\xc4\x8dina mehku\xc5\xbecev biva v morju, je bilo na seznam uvr\xc5\xa1\xc4\x8denih le 41 vrst. Podatki od leta 1500 ka\xc5\xbeejo, da predstavljajo izumrli mehku\xc5\xbeci okoli 42\xc2\xa0% vseh dokumentiranih izumrlih vrst, pri \xc4\x8demer gre ve\xc4\x8dinoma za sladkovodne in kopenske vrste. Mehku\xc5\xbece najbolj ogro\xc5\xbeajo \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke dejavnosti, predvsem onesna\xc5\xbeevanje voda zaradi kmetovanja in lesne industrije ter poseganje v vodotoke, kot so gradnje jezov in prekopov.\n_START_SECTION_\nDefinicijske lastnosti mehku\xc5\xbecev\n_START_PARAGRAPH_\nKljub raznolikosti imajo vsi mehku\xc5\xbeci dolo\xc4\x8dene lastnosti, po katerih jih lahko v splo\xc5\xa1nem definiramo. Osnovna lastnost mehku\xc5\xbecev je torej mehko, ne\xc4\x8dlenjeno telo z dvobo\xc4\x8dno somernostjo, ki se pri pol\xc5\xbeih izgubi. Poleg tega je zna\xc4\x8dilen tudi pla\xc5\xa1\xc4\x8d z razmeroma veliko pla\xc5\xa1\xc4\x8dno votlino, v kateri poteka dihanje in izlo\xc4\x8danje, ter organizirano \xc5\xbeiv\xc4\x8devje. Mehku\xc5\xbeci nimajo notranjega ogrodja, pa\xc4\x8d pa zunanjo, bolj ali manj poapneno in ohranjeno lupino, ki v svoji najosnovnej\xc5\xa1i obliki strehasto pokriva telo, tako kot pri prilepcih. Pri filogenetsko mlaj\xc5\xa1ih mehku\xc5\xbecih sta zna\xc4\x8dilni lastnosti \xc5\xa1e neposredna povezanost zadnjika (anusa) in spolovil s pla\xc5\xa1\xc4\x8dno votlino ter dva para glavnih \xc5\xbeivcev, ki potekata proti zadnjemu delu telesa._NEWLINE_V literaturi se pogosto omenja tudi druge zna\xc4\x8dilnosti, kot so strga\xc4\x8da (radula), \xc5\xa1iroka in mi\xc5\xa1i\xc4\x8dasta noga, zbranost drobovja v hrbtnem delu telesa in razmeroma veliko slepo \xc4\x8drevo ter metanefridiji, ki so prakti\xc4\x8dno mehku\xc5\xbeceve\xc2\xa0\xc2\xbbledvice\xc2\xab. Vidna izjema pri na\xc5\xa1tetem so predvsem brazdono\xc5\xbeci, pri katerih na\xc5\xa1tete strukture niso razvite oz. niso izrazite, ter glavono\xc5\xbeci, pri katerih je noga modificirana v lovke, postavljene pred glavo.\n_START_SECTION_\nOsnovna zgradba posplo\xc5\xa1enega mehku\xc5\xbeca\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi \xc5\xbee omenjene izredne raznolikosti telesne zgradbe je te\xc5\xbeko najti zna\xc4\x8dilnost, ki bi bila skupna prav vsem mehku\xc5\xbecem. Posamezni znaki so se lahko z razvojem o\xc5\xbejih skupin reducirali ali mo\xc4\x8dno preoblikovali, zato po navadi opisujemo telesno zgradbo mehku\xc5\xbecev s hipoteti\xc4\x8dnim \xc2\xbbposplo\xc5\xa1enim\xc2\xab\xc2\xa0mehku\xc5\xbecem, ki ima osnovne zna\xc4\x8dilnosti ve\xc4\x8dine predstavnikov. Tak posplo\xc5\xa1eni mehku\xc5\xbeec je podoben danes \xc5\xbeive\xc4\x8dim monoplakoforom, domnevajo, da so bili tak\xc5\xa1ni tudi prvi mehku\xc5\xbeci.\n_START_SECTION_\nPla\xc5\xa1\xc4\x8dna votlina\n_START_PARAGRAPH_\nPla\xc5\xa1\xc4\x8dna votlina je dejansko zavihek pla\xc5\xa1\xc4\x8da in zavzema razmeroma veliki prostor. Odpira se navzven v okolje in je glede na \xc5\xbeivljenjski prostor izpostavljena morski vodi, sladki vodi ali zraku. Pri filogenetsko starej\xc5\xa1ih mehku\xc5\xbecih se je nahajala ob strani, pri mlaj\xc5\xa1ih pa je pozicija odvisna od skupine, kateri dolo\xc4\x8den mehku\xc5\xbeec pripada; pri pol\xc5\xbeih se votlina npr. odpira navzpred, saj se je drobovje tekom razvoja zasukalo za 180\xc2\xb0. V pla\xc5\xa1\xc4\x8dni votlini so obi\xc4\x8dajno parne \xc5\xa1krge (pri mehku\xc5\xbecih poimenovane ktenidiji) peresaste oblike, le nekatere skupine (npr. slonovi zob\xc4\x8dki) nimajo \xc5\xa1krg in poteka izmenjava plinov kar skozi povr\xc5\xa1ino pla\xc5\xa1\xc4\x8da. Za pretok vode skrbijo omigetal\xc4\x8dene celice pla\xc5\xa1\xc4\x8da ali \xc5\xa1krg. Poleg \xc5\xa1krg se v votlini nahaja par t. i. osfradijev, ki delujeta kot kemi\xc4\x8dna receptorja, in odprtine anusa, metanefridijev ter spolnih \xc5\xbelez.\n_START_SECTION_\nLupina\n_START_PARAGRAPH_\nRob pla\xc5\xa1\xc4\x8da izlo\xc4\x8da lupino, ki je pri nekaterih mehku\xc5\xbecih, kot so golo\xc5\xa1krgarji (Nudibranchia), odsotna. V glavnem je sestavljena iz polisaharida hitina in konhiolina, ki je beljakovina, oja\xc4\x8dana s kalcijevim karbonatom (CaCO\xe2\x82\x83). Kalcijev karbonat se navadno odlaga v obliki aragonita ali kalcita v eno ali ve\xc4\x8d plasti, ki jih pokriva tanj\xc5\xa1a zunanja plast iz konhiolina, imenovana periostrak. Tekom evolucije se je vodoravna (antero-posteriorna) os lupine, ki je bila zna\xc4\x8dilna za \xc4\x8drvom podobne prednike, spremenila v navpi\xc4\x8dno (dorzoventralno) os. Ve\xc4\x8dina \xc5\xbeive\xc4\x8dih vrst mehku\xc5\xbecev ima tako v splo\xc5\xa1nem sto\xc5\xbe\xc4\x8dasto obliko, pri nekaterih pa je lupina podolgovata in zavita v ploski ali vija\xc4\x8dni spirali. Pla\xc5\xa1\xc4\x8d obi\xc4\x8dajno pokriva neza\xc5\xa1\xc4\x8ditene dele kot guba, zato lahko potegne lupino navzdol proti tlom kot pokrov in tako za\xc5\xa1\xc4\x8diti preostale dele telesa, predvsem glavo in nogo.\n_START_SECTION_\nNoga\n_START_PARAGRAPH_\nSpodnjo stran telesa predstavlja mi\xc5\xa1i\xc4\x8dasta noga, ki se je pri razli\xc4\x8dnih skupinah mehku\xc5\xbecev prilagodila na razli\xc4\x8dne naloge. V nogi se nahaja par statocist, ki delujeta kot ravnote\xc5\xbeni organ. Pri pol\xc5\xbeih noga izlo\xc4\x8da sluz, ki olaj\xc5\xa1uje drsenje po tleh. Mehku\xc5\xbeci, ki imajo samo zgornjo lupino (npr. latvice), se z nogo trdno prisesajo na podlago, pre\xc4\x8dne mi\xc5\xa1ice pa potegnejo lupino navzdol in tesno zaprejo celoten prostor ob telesu; drugi mehku\xc5\xbeci z mi\xc5\xa1icami potegnejo nogo in druge izpostavljene mehke dele v lupino. Pri \xc5\xa1koljkah je noga prilagojena za zakopavanje v sediment. Glavono\xc5\xbeci imajo nogo preoblikovano v lovke, ki jih uporabljajo za hranjenje in premikanje, ve\xc4\x8dina samcev pa ima \xc5\xa1e t. i. hektokotil, posebno lovko, preoblikovano za parjenje.\n_START_SECTION_\nObto\xc4\x8dila\n_START_PARAGRAPH_\nMehku\xc5\xbeci imajo pove\xc4\x8dini odprto krvo\xc5\xbeilje, izjema so glavono\xc5\xbeci, ki imajo zaprto krvo\xc5\xbeilje, podobno kot vreten\xc4\x8darji. Osrednja telesna votlina pri odprtem krvo\xc5\xbeilju je hemocel, ki ga tvorijo \xc5\xa1tevilne medsebojno povezane votlinice (sinusi) med organi. V teh sinusih kro\xc5\xbei hemolimfa, ki neposredno oskrbuje notranje organe s kisikom in hranili. Hkrati deluje hemocel kot hidrostatski skelet, tj. preko pritiska teko\xc4\x8dine v votlini in kr\xc4\x8denja sosednjih mi\xc5\xa1ic lahko mehku\xc5\xbeec preoblikuje telo in/ali ustvarja potisno silo za plavanje oz. zakopavanje. Celom, telesna votlina, omejena s krovnim tkivom (epitelom), je pri mehku\xc5\xbecih dokaj majhna in jo dejansko predstavlja osr\xc4\x8dnik (perikard), ki obdaja srce. To je sestavljeno iz enega ali ve\xc4\x8d parov preddvornih uhljev oz. avriklov, ki sprejemajo oksigenirano hemolimfo iz \xc5\xa1krg in jo iztisnejo v prekat oz. ventrikel, ta pa jo s kr\xc4\x8denjem po\xc5\xa1lje v kratko aorto, ki se razveji na sprednji in zadnji del ter se prosto odpira v hemocel. Pri glavono\xc5\xbecih se na bazi \xc5\xa1krg nahaja parno srce. Glavni dihalni (respiratorni) pigment, ki po hemolimfi oz. krvi prena\xc5\xa1a kisik, je hemocianin._NEWLINE_Preddvorni uhlji so tudi del izlo\xc4\x8dal, saj pre\xc4\x8distijo odpadne produkte iz hemolimfe in jih izlo\xc4\x8dijo v osr\xc4\x8dnik kot se\xc4\x8d (urin). Metanefridija, ki sta povezana z osr\xc4\x8dnikom, reabsorbirata uporabne snovi in v urin dodatno izlo\xc4\x8dita odpadne snovi. Urin se nato izlo\xc4\x8di preko nefridiopor v pla\xc5\xa1\xc4\x8dno votlino.\n_START_SECTION_\nDihala\n_START_PARAGRAPH_\nRazvoj za\xc5\xa1\xc4\x8ditne lupine je mo\xc4\x8dno omejil prosto izmenjavo dihalnih plinov skozi povr\xc5\xa1ino telesa, zato so se vzporedno s tem morale razviti \xc5\xa1krge. Ve\xc4\x8dina mehku\xc5\xbecev ima samo en par peresastih \xc5\xa1krg, nekateri samo ene \xc5\xa1krge. Te razdelijo pla\xc5\xa1\xc4\x8dno votlino tako, da priteka voda ob straneh spodaj in odteka v srednji liniji zgoraj. \xc5\xa0krge imajo dovodno (aferentno) \xc5\xbeilo, ki dovaja kri iz hemocela, in odvodno (eferentno) \xc5\xbeilo, ki odvaja kri iz \xc5\xa1krg v srce, natan\xc4\x8dneje v preddvorne uhlje. Na \xc5\xa1krgah sta prisotni dve vrsti migetalk: ene potiskajo vodo tako, da ustvarjajo protito\xc4\x8dni sistem s krvo\xc5\xbeiljem, druge pa \xc4\x8distijo prostor med izrastki \xc5\xa1krg. V primeru, da osfradiji zaznajo \xc5\xa1kodljivo snov ali delce sedimenta, migetalke nehajo utripati, dokler se mehku\xc5\xbeec ne umakne iz nevarnega okolja. Odtok vode s sabo ponese tudi odpadne snovi iz anusa in metanefridijev.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdiv\xc4\x8devje\n_START_PARAGRAPH_\nMehku\xc5\xbeci imajo praviloma dva para glavnih \xc5\xbeivcev, izjema pri tem so \xc5\xa1koljke s tremi pari. Lo\xc4\x8dimo drobovni ali visceralni par, ki o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje notranje organe, ter no\xc5\xbeni ali pedalni par, ki o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje nogo oz. njene derivate. Oba para potekata pod drobovjem. Vlogo obmo\xc4\x8dnih nadzornih sredi\xc5\xa1\xc4\x8d imajo gangliji, ki so skupek teles (perikarionov) \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih celic. Istovrstni gangliji na obeh straneh telesa so povezani med sabo s komisurami, ki so razmeroma veliki sve\xc5\xbenji \xc5\xbeivcev. Edini par ganglijev, ki se nahaja nad drobovjem, je cerebralni par, ki razvr\xc5\xa1\xc4\x8da podatke iz o\xc4\x8des. No\xc5\xbeni par ganglijev, ki nadzoruje nogo, se nahaja tik pod po\xc5\xbeiralnikom, s svojim komisurami in povezavami s cerebralnim parom pa tvori ob\xc5\xberelni (cirkumfaringealni) \xc5\xbeiv\xc4\x8dni obro\xc4\x8d._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina mehku\xc5\xbecev z razvito glavo ima o\xc4\x8di ter par preobra\xc5\xbeenih \xc4\x8dutilnih lovk, ki zaznavata snovi, tresljaje in dotike. Poleg tega med \xc4\x8dutila sodijo \xc5\xbee omenjeni kemoreceptorni osfradiji v bli\xc5\xbeini \xc5\xa1krg ter statociste v nogi. Pri glavono\xc5\xbecih se je ob\xc5\xberelni \xc5\xbeiv\xc4\x8dni obro\xc4\x8d razvil v mo\xc5\xbegane, ki med vsemi nevreten\xc4\x8darji predstavlja najvi\xc5\xa1jo stopnjo razvoja \xc5\xbeiv\xc4\x8devja. Poleg mo\xc5\xbeganov je dobro razvit tudi par o\xc4\x8di, ki je po zgradbi podoben o\xc4\x8dem vreten\xc4\x8darjem, kar pomeni, da so prisotni ro\xc5\xbeenica, \xc5\xa1arenica, le\xc4\x8da in mre\xc5\xbenica. \xc5\xbdiv\xc4\x8devje glavono\xc5\xbecev nadzoruje \xc5\xa1e \xc5\xa1tevilne kromatofore na povr\xc5\xa1ini telesa, posebne pigmentne celice, ki omogo\xc4\x8dajo hitro spremembo barvnih vzorcev.\n_START_SECTION_\nRazmno\xc5\xbeevanje in \xc5\xbeivljenjski krog\n_START_PARAGRAPH_\nNajpreprostej\xc5\xa1i sistem razmno\xc5\xbeevanja mehku\xc5\xbecev sloni na zunanji oploditvi. Samice mehku\xc5\xbecev le\xc5\xbeejo jaj\xc4\x8deca, iz katerih se izle\xc5\xbeejo trohofori (osnovni stadij li\xc4\x8dinke), veligerji oz. jadronosci (napredni stadij li\xc4\x8dinke) ali pa \xc5\xbee razviti mladi\xc4\x8di. Spolni \xc5\xbelezi (gonadi) se nahajata tik ob osr\xc4\x8dniku in v njega izlo\xc4\x8data spolne celice (gamete), tj. semen\xc4\x8dice ali jaj\xc4\x8deca. Gamete potujejo po metanefridijih in se izlo\xc4\x8dijo v pla\xc5\xa1\xc4\x8dno votlino. Nekateri mehku\xc5\xbeci se razmno\xc5\xbeujejo z notranjo oploditvijo, pri \xc4\x8demer so lahko tudi dvospolniki (hermafroditi). Tovrstno razmno\xc5\xbeevanje zahteva zapletenej\xc5\xa1o zgradbo spolovil._NEWLINE_Najosnovnej\xc5\xa1i tip li\xc4\x8dinke je trohofor, ki \xc5\xbeivi kot plankton in se hrani s plavajo\xc4\x8dim organskim drobirjem, ki ga ujame z migetalkami. Te so razvr\xc5\xa1\xc4\x8dene v dveh pasovih (prototroh in metatroh), ki potekata po ekvatorju telesa. Hrana potuje do \xc5\xbeelodca, v katerem migetalke pomaknejo neprebavljeno hrano v zadnjik, skozi katerega se izlo\xc4\x8di. Novo tkivo raste v notranjosti v obliki pasov mezoderma, razdalja med koni\xc4\x8dastim \xc5\xa1opom migetalk in zadnjikom pa se tako ve\xc4\x8da._NEWLINE_Stadiju trohoforja pogosto sledi stadij veligerja, dvobo\xc4\x8dno somerne li\xc4\x8dinke, pri kateri se prototroh, ekvatorialni pas migetalk, ki je bli\xc5\xbeje koni\xc4\x8dastemu \xc5\xa1opu migetalk, razvije v t. i. tan\xc4\x8dico (velum), par me\xc4\x8dic z migetalkami, s katerimi li\xc4\x8dinka plava. S\xc4\x8dasoma li\xc4\x8dinka potone na morsko dno in se preobrazi v odraslo obliko. Pri glavono\xc5\xbecih se iz jaj\xc4\x8deca neposredno izle\xc5\xbee mladi\xc4\x8d._NEWLINE_\xc5\xbdivljenjska doba se med skupinami mehku\xc5\xbecev zelo razlikuje. Ve\xc4\x8dina mehku\xc5\xbecev do\xc5\xbeivi samo nekaj mesecev ali celo nekaj tednov, vendar nekatere vrste \xc5\xa1koljk do\xc5\xbeivijo najve\xc4\x8djo starost med vsemi \xc5\xbeivalmi, tudi preko 400 let. \xc5\xa0tevilne vrste \xc5\xa1koljk sicer do\xc5\xbeivijo starost do 150 let. Vrste z najvi\xc5\xa1jo dokumentirano starostjo so islandska \xc5\xa1koljka (Arctica islandica) s 405 leti, poto\xc4\x8dna bisernica (Margaritifera margaritifera) s 190 leti in Panopea abrupta s 163 leti. Dejavniki, ki vplivajo na starost, so najve\xc4\x8dja dose\xc5\xbeena velikost lupine in starost ob spolni dozorelosti, ki sta v sorazmerju z \xc5\xbeivljenjsko dobo, ter hitrost rasti lupine, ki je v obratnem sorazmerju z \xc5\xbeivljenjsko dobo.\n_START_SECTION_\nVloga v ekosistemu\n_START_PARAGRAPH_\nMehku\xc5\xbeci imajo zelo pomembno vlogo v vodnih in kopenskih ekosistemih, saj glede na razli\xc4\x8dne skupine njihov na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja obsega \xc5\xa1irok spekter vlog, vse od filtratorjev preko plenilcev do zajedavcev. Nekatere vrste \xc5\xbeivijo v so\xc5\xbeitju z drugimi organizmi: primer tega je orja\xc5\xa1ka zeva, pri kateri na robu pla\xc5\xa1\xc4\x8da bivajo simbiontske enoceli\xc4\x8dne alge iz rodu Symbiodinium. \xc5\xa0koljka izkoristi hranila, ki jih proizvedejo alge, v zameno za to pa alge dobijo anorganske snovi, kot so ogljikov dioksid, fosfati in nitrati. Podnevi \xc5\xa1koljka razpre lupino in raz\xc5\xa1iri pla\xc5\xa1\xc4\x8d, da alge dobijo son\xc4\x8dno svetlobo, potrebno za fotosintezo. Nekatere invazivne vrste mehku\xc5\xbecev povzro\xc4\x8dajo veliko \xc5\xa1kodo v ekosistemih zaradi nenadzorovanega \xc5\xa1irjenja._NEWLINE_\xc5\xa0koljke se nahajajo v izredno velikem \xc5\xa1tevilu na morskem dnu: na kvadratni meter lahko biva tudi do ve\xc4\x8d tiso\xc4\x8d \xc5\xa1koljk. Zaradi velike mase lupine mrtvih \xc5\xa1koljk pomembno prispevajo k nastanku morskega sedimenta. Poleg tega imajo bistveno vlogo pri \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denju vode z odstranjevanjem te\xc5\xbekih kovin in obstojnih organskih onesna\xc5\xbeeval, kot so pesticidi. Posledi\xc4\x8dno se onesna\xc5\xbeevala lahko nakopi\xc4\x8dijo v velikih koncentracijah v \xc5\xa1koljkah.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjski prostor in na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja\n_START_PARAGRAPH_\nVelika raznolikost mehku\xc5\xbecev pomeni, da se \xc5\xbeivljenjski prostori (habitati) in navade med skupinami prav tako mo\xc4\x8dno razlikujejo._NEWLINE_Mehku\xc5\xbeci iz razreda Caudofoveata so \xc4\x8drvom podobne \xc5\xbeivali, ki prebivajo na morskem dnu in se hranijo z organskim drobirjem ter pra\xc5\xbeivalmi, kot so luknji\xc4\x8darke (Foraminifera). Mehku\xc5\xbeci iz razreda Solenogastres so na videz podobni prej opisani skupini, vendar so visoko specializirani in se prehranjujejo z o\xc5\xbeigalkarji (npr. s koralnjaki in trdo\xc5\xbeivnjaki) ter z rebra\xc4\x8dami, in sicer tako, da srkajo telesne sokove ali pa od\xc5\xbeirajo tkivo organizmov. Monoplakofori so globokomorski organizmi, ki se, sode\xc4\x8d po ostankih v \xc4\x8drevesju, prehranjujejo z diatomejami, luknji\xc4\x8darkami, spu\xc5\xbevami ipd. Boko\xc5\xbeiv\xc4\x8dniki, kot so hitoni, so po\xc4\x8dasi plaze\xc4\x8de se \xc5\xbeivali, ki se pove\xc4\x8dini prehranjujejo z algami, vendar so znane tudi plenilske vrste. Ve\xc4\x8dina slonovih zob\xc4\x8dkov prebiva zakopanih v morskih sedimentih v dnu pod pasom bibavice, hranijo pa se z mikrobi iz sedimenta._NEWLINE_\xc5\xbdivljenjski prostor in navade pol\xc5\xbeev, \xc5\xa1koljk in glavono\xc5\xbecev so zaradi mnogih posebnosti opisani v slede\xc4\x8dih poglavjih.\n_START_SECTION_\nPol\xc5\xbei\n_START_PARAGRAPH_\nPol\xc5\xbei so najve\xc4\x8dja in najbolj raznolika skupina mehku\xc5\xbecev, ki naseljujejo vse glavne tipe habitatov na Zemlji. Ve\xc4\x8dina pol\xc5\xbeev naseljuje morja, tako plitvej\xc5\xa1e dele ob obali kot tudi globoke predele, poleg tega pa \xc5\xa1e morja v razli\xc4\x8dnih podnebnih pasovih. Ve\xc4\x8dina morskih pol\xc5\xbeev se plazi po morskem dnu, nekateri imajo prikrit na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja, zakopani v morski sediment. Nekateri pol\xc5\xbei, kot so tekosomati oz. morski metulji (Thecosomata) in veslono\xc5\xbei oz. morski angeli (Gymnosomata), so prilagojeni plavajo\xc4\x8demu na\xc4\x8dinu \xc5\xbeivljenja (pela\xc5\xa1ki organizmi), saj so noge preoblikovane v par razmeroma velikih plavuti. Nekateri morski pol\xc5\xbei, kot so tisti iz poddru\xc5\xbein Coralliophilinae in Epitonioidea, \xc5\xbeivijo med koralnjaki in se prehranjujejo tako, da s svojim dolgim rilcem (proboscis) vrtajo v njihova mehka tkiva. \xc4\x8crvasti pol\xc5\xbei (Vermetidae) imajo nepravilne podolgovate hi\xc5\xa1ice, ki so pritrjene na trdo podlago, prosti konec z odprtino v hi\xc5\xa1ici je usmerjen navzgor. Nekatere vrste \xc5\xbeivijo samotarsko, druge vrste pa v kolonijah. Latvice (Patella) \xc5\xbeivijo na obmo\xc4\x8djih plimovanja ter ob visoki plimi zlezejo na potopljene kamne in postrgajo alge, ob oseki pa se trdno prisesajo na podlago._NEWLINE_Pol\xc5\xbei so edina skupina mehku\xc5\xbecev, ki uspeva na kopnem. Dihajo s preprostimi plju\xc4\x8di, ki so se razvila iz pla\xc5\xa1\xc4\x8dne votline. Plju\xc4\x8da sicer niso izklju\xc4\x8dno prisotna samo pri kopenskih pol\xc5\xbeih, pa\xc4\x8d pa tudi pri nekaterih vrstah sladkovodnih pol\xc5\xbeev. Pol\xc5\xbee s plju\xc4\x8di uvr\xc5\xa1\xc4\x8damo v skupino plju\xc4\x8darjev (Pulmonata). V primeru neugodnih razmer oz. temperatur lahko plju\xc4\x8darji preidejo v stanje mirovanja (dormance), pri katerem se za\xc4\x8dasno zmanj\xc5\xa1a raven presnove (metabolizma). Pri visokih temperaturah preidejo v stanje estivacije, pri katerem pol\xc5\xbei splezajo stran od tal, ki se najbolj segrejejo, ter zaprejo vhod v svojo hi\xc5\xa1ico s plastjo sluzi (epifragmo), da prepre\xc4\x8dijo izgubo vode. Pred nizkimi temperaturami se na podoben na\xc4\x8din za\xc5\xa1\xc4\x8ditijo s hibernacijo. Pol\xc5\xbei gola\xc4\x8di, ki nimajo hi\xc5\xa1ice, se zakopljejo v zemljo ali pa izvrtajo luknje v tkivo rastlin, gliv ali li\xc5\xa1ajev._NEWLINE_Najbolj primitivne vrste morskih pol\xc5\xbeev, kot so prapol\xc5\xbei (Archaeogastropoda), se prehranjujejo s strganjem alg s kamnov. Prehranjevanje filogenetsko mlaj\xc5\xa1ih skupin je zelo raznoliko in vklju\xc4\x8duje vsejede (omnivore), rastlinojede (herbivore) in mesojede (karnivore); primeri slednjih so sto\xc5\xbe\xc4\x8dasti pol\xc5\xbei in Euglandina rosea. Prehranjevalnim navadam se je seveda prilagodila tudi strga\xc4\x8da po \xc5\xa1tevilu, velikosti in obliki zobcev, ki so lahko pri dolo\xc4\x8denih vrstah povezani s strupnimi \xc5\xbelezami. Plju\xc4\x8darji so pove\xc4\x8dini rastlinojedi, le malo vrst je plenilskih. Dolo\xc4\x8deni pol\xc5\xbei, npr. iz rodov Elysia in Oxynoidae, so zmo\xc5\xbeni lastne fotosinteze, saj se kloroplasti, v katerih poteka omenjeni proces, vgradijo v telesne celice; opisani fenomen imenujemo kleptoplastija. Dolo\xc4\x8dene vrste pol\xc5\xbeev so se prilagodile zajedavskemu (parazitskemu) na\xc4\x8dinu \xc5\xbeivljenja, med njimi sta Eulima bilineata in Odostomia turrita. Telesna zgradba je zaradi zajedavskega na\xc4\x8dina \xc5\xbeivljenja poenostavljena, saj so lupina, pla\xc5\xa1\xc4\x8d in noga zakrneli, prebavila, obto\xc4\x8dila in \xc5\xbeiv\xc4\x8devje pa zelo preprosti.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0koljke\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0koljke so poleg pol\xc5\xbeev druga najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1a skupina mehku\xc5\xbecev, ki naseljujejo tako tropska kot zmerno topla in hladna morja. Ve\xc4\x8dina \xc5\xa1koljk prebiva zakopana v morski ali sladkovodni sediment, \xc5\xa1tevilne vrste pa bivajo ob obalah oz. na obmo\xc4\x8djih plimovanja. S tem so \xc5\xa1koljke varne pred plenilci, hkrati pa tudi pred mo\xc4\x8dnimi tokovi, izsu\xc5\xa1evanjem in pregrevanjem ob oseki ter nihanjem slanosti zaradi de\xc5\xbeja. Tako je pesek na morski obali lahko na videz \xc2\xbbprazen\xc2\xab, vendar ga v resnici naseljuje ogromno \xc5\xa1tevilo \xc5\xa1koljk in drugih nevreten\xc4\x8darjev. Druge \xc5\xa1koljke, kot so klapavice, vso \xc5\xbeivljenje bivajo pritrjene na trdo podlago na istem mestu, kjer so se ustalile \xc5\xbee kot mladi osebki. Izjema med \xc5\xa1koljkami so pokrova\xc4\x8de, ki se lahko premikajo na kratke razdalje s hitrim odpiranjem in zapiranjem lupin, kar izkori\xc5\xa1\xc4\x8dajo denimo za beg pred plenilci, kot so morske zvezde._NEWLINE_\xc5\xa0koljke uspevajo tudi v skrajnih razmerah. Samo v Arkti\xc4\x8dnem oceanu prebiva okoli 140 vrst \xc5\xa1koljk, na Antarktiki pa \xc5\xa1koljka vrste Adamussium colbecki biva pod ledom. Vrsti Bathymodiolus thermophilus in Calyptogena magnifica bivata v skupinah okoli hidrotermalnih vrelcev v globokomorskih jarkih Tihega oceana. V \xc5\xa1krgah se nahajajo simbiontske bakterije, ki oksidirajo vodikov sulfid (H\xe2\x82\x82S), \xc5\xa1koljke pa absorbirajo hranila, ki jih te bakterije sintetizirajo._NEWLINE_Nekaterim sladkovodnim \xc5\xa1koljkam ustrezajo le dolo\xc4\x8deni pogoji (npr. Villosa arkansasensis), zaradi \xc4\x8desar sodijo med oz. postajajo ogro\xc5\xbeene vrste, medtem ko so druge postale invazivne vrste, ki povzro\xc4\x8dajo gospodarsko \xc5\xa1kodo in \xc5\xa1kodo v ekosistemu. Tak\xc5\xa1en primer je potujo\xc4\x8da trikotni\xc4\x8darka (Dreissena polymorpha), ki se je raz\xc5\xa1irila iz jugovzhodne Rusije v Evropo in Severno Ameriko._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina \xc5\xa1koljk je filtratorjev, ki se hranijo s precejanjem drobnih vodnih organizmov, kot je fitoplankton, in organskih delcev v vodi. Izjema so pra\xc5\xa1krgarke (Protobranchia), ki so filogenetsko starej\xc5\xa1a skupina \xc5\xa1koljk, prehranjujejo pa se s strganjem organskega drobirja iz morskega dna. Znanih je tudi nekaj plenilskih vrst, kot je Poromya granulata, \xc5\xa1koljke iz rodu Entovalva pa \xc5\xbeivijo v so\xc5\xbeitju z morskimi kumarami v njihovem po\xc5\xbeiralniku.\n_START_SECTION_\nGlavono\xc5\xbeci\n_START_PARAGRAPH_\nGlavono\xc5\xbeci prebivajo v vseh svetovnih oceanih. Vse vrste prena\xc5\xa1ajo samo morsko vodo, izjema je morda le ligenj vrste Lolliguncula brevis, ki prebiva tudi v estuarijih z manj\xc5\xa1o slanostjo vode. Habitati se raztezajo preko skorajda vseh globin, od povr\xc5\xa1inskih do globokomorskih predelov. Glavono\xc5\xbeci so najbolj raznoliki blizu ekvatorja, proti polom pa se njihova raznolikost zmanj\xc5\xa1uje._NEWLINE_Sipe se ve\xc4\x8dinoma zadr\xc5\xbeujejo pri morskem dnu v plitvej\xc5\xa1ih tropskih in zmerno toplih morjih. Brodniki se zadr\xc5\xbeujejo v globinah do nekaj sto metrov, najve\xc4\x8d do 700 m, izogibajo pa se morjem s temperaturo vode preko 25 \xc2\xb0C. Prebivajo na omejenem obmo\xc4\x8dju v jugozahodnem delu Pacifika od Samoe do Filipinov ter v Indijskem oceanu blizu Avstralije. Habitat lignjev se med vrstami dokaj razlikuje, veliko vrst \xc5\xbeivi predvsem v severnem delu Atlantika. V splo\xc5\xa1nem so lignji samotarski plenilci (razen mladih osebkov, ki se zdru\xc5\xbeujejo v skupine), ki bivajo v globinah pod 300 m. Ve\xc4\x8dina hobotnic se zadr\xc5\xbeuje pri morskem dnu oz. pri koralnih grebenih, nekatere vrste pa so prosto plavajo\xc4\x8de._NEWLINE_Vsi glavono\xc5\xbeci so plenilski, zaradi \xc4\x8desar so pri prehranjevanju prevzele glavno vlogo lovke in \xc4\x8deljusti, strga\xc4\x8da pa je le stranskega pomena. Ve\xc4\x8dina glavono\xc5\xbecev ima dobro razvit vid, s katerim zaznajo plen. Ulovijo ga z lovkami ter potegnejo proti ustni odprtini, nato pa ga ugriznejo in vbrizgajo slino, ki ima deloma strupen, deloma prebavni u\xc4\x8dinek. Nekatere strupe sintetizirajo simbiotske alge.\n_START_SECTION_\nNaravni plenilci in obramba\n_START_PARAGRAPH_\nPol\xc5\xbei se zaradi po\xc4\x8dasnega premikanja ne morejo zana\xc5\xa1ati na beg pred plenilci, tako da jih pred njimi varuje bodisi kamufla\xc5\xbena barva bodisi trda hi\xc5\xa1ica, v katero se skrijejo. Mnogi plenilci lahko hi\xc5\xa1ice sicer zlahka predrejo oz. strejo. Kopenski pol\xc5\xbei imajo \xc5\xa1tevilne naravne plenilce, med drugim ptice, plazilce, sesalce, pajke in nekatere hro\xc5\xa1\xc4\x8de, kot so kre\xc5\xa1i\xc4\x8di, kratkokrilci, kresnice, la\xc5\xbene kresnice in mrharji. Sladkovodni pol\xc5\xbei, katere plenijo predvsem ribe, se skrivajo v plitvih vodah ali pod debli oz. kamni, nekateri za\xc4\x8dasno za ve\xc4\x8d ur splezajo iz vode. Morski pol\xc5\xbei imajo \xc5\xa1tevilnej\xc5\xa1e plenilce kot pa sladkovodni pol\xc5\xbei, med drugim glavono\xc5\xbece, morske zvezde in rake, kar je recimo razvidno in barvitej\xc5\xa1ih hi\xc5\xa1ic z bolj zapletenimi oblikami._NEWLINE_Trda lupina in bolj ali manj okrogla oblika so u\xc4\x8dinkovita mehanska za\xc5\xa1\xc4\x8dita \xc5\xa1koljk proti mnogim plenilcem. Kljub temu so se nekateri plenilci specializirali za prehranjevanje s \xc5\xa1koljkami. Med ribami je znan plenilec krap, od ptic pa npr. evrazijska \xc5\xa1koljkarica, ki ima poseben kljun za odpiranje lupine, ter srebrni galeb, ki lupine zdrobi s spu\xc5\xa1\xc4\x8danjem kamnov z vi\xc5\xa1ine na \xc5\xa1koljko. Ostali plenilci \xc5\xa1koljk so \xc5\xa1e morska vidra in mro\xc5\xbe med sesalci ter nekateri pol\xc5\xbei, raki, morske zvezde in hobotnice med nevreten\xc4\x8darji. Poseben primer predstavlja \xc5\xa1koljka vrste Limaria fragilis, ki plenilcem nastavlja lovkam podobne izrastke. Te vsebujejo neu\xc5\xbeitne snovi, poleg tega pa se odtrgana lovka \xc5\xa1e vedno zvija, kar lahko napadalca zmede, medtem ko \xc5\xa1koljka odplava stran._NEWLINE_V nasprotju z davnino, kjer so glavono\xc5\xbeci bili blizu vrha prehranjevalne verige, jih dandanes ogro\xc5\xbeajo mnogi hitri plenilci z dobro razvitim vidom, kot so morski psi in morski sesalci, manj\xc5\xa1e glavono\xc5\xbece pa ogro\xc5\xbeajo tudi njihovi ve\xc4\x8dji sorodniki. Glavono\xc5\xbeci imajo dobro razvita \xc4\x8dutila, s katerimi lahko zaznajo npr. \xc5\xbee minimalne spremembe tlaka v okolici in tako pravo\xc4\x8dasno opazijo plenilca ter se mu izognejo. Obrambni mehanizmi so opisani v slede\xc4\x8dem poglavju.\n_START_SECTION_\nKemi\xc4\x8dna in opti\xc4\x8dna obramba\n_START_PARAGRAPH_\nV ko\xc5\xbei in slini mnogih morskih pol\xc5\xbeev se nahajajo neu\xc5\xbeitne in \xc5\xa1kodljive snovi (predvsem terpenoidi ter kisline, kot je \xc5\xbeveplena kislina), ki delujejo odbijajo\xc4\x8de na plenilce. Hobotnice, lignji in sipe, od morskih pol\xc5\xbeev pa morski zaj\xc4\x8dki (Aplysiomorpha), imajo posebne \xc4\x8drnilne vre\xc4\x8dke, iz katerih iztisnejo izlo\xc4\x8dek, ki napadalca zmede. Pri glavono\xc5\xbecih je glavna sestavina melanin, iztisnjeno \xc4\x8drnilo pa prakti\xc4\x8dno ustvari dimno zaveso, kar napadalca zmede, glavono\xc5\xbeec pa lahko hitro odplava stran. Oblak izlo\xc4\x8dka lahko deluje tudi kot alarm za druge pripadnike iste vrste v bli\xc5\xbeini._NEWLINE_V nasprotju z glavono\xc5\xbeci morski zaj\xc4\x8dki ne morejo hitro pobegniti pred plenilci, kar pomeni, da izlo\xc4\x8dek deluje predvsem kot kemi\xc4\x8dna za\xc5\xa1\xc4\x8dita, do dolo\xc4\x8dene mere pa podobna obarvanost kot telo pol\xc5\xbea dodatno zmede napadalca. Izlo\xc4\x8dek proizvajata dve vrsti \xc5\xbelez: ena vrsta izlo\xc4\x8da temno vijoli\xc4\x8den izlo\xc4\x8dek, za sintezo katerega je potrebna prehrana z rde\xc4\x8dimi algami, druga vrsta \xc5\xbelez pa izlo\xc4\x8da prozoren in lepljiv izlo\xc4\x8dek. Celokupno izlo\xc4\x8dek deluje ve\xc4\x8dplastno in pri plenilcih spro\xc5\xbei razli\xc4\x8dne odzive. Pri nekaterih deluje tako, da plenilec dojema oblak izlo\xc4\x8dka kot hrano, k \xc4\x8demer pripomorejo razli\xc4\x8dne aminokisline (npr. oksidirani produkti lizina) in druge organske kisline (tavrin) ter nizka pH vrednost in lepljivost izlo\xc4\x8dka, pri drugih pa deluje mo\xc4\x8dno odbijajo\xc4\x8de, zaradi \xc4\x8desar npr. lovke morske vetrnice izpustijo pol\xc5\xbea._NEWLINE_Z izjemo brodnikov imajo glavono\xc5\xbeci v ko\xc5\xbei posebne pigmentne celice, imenovane kromatofore, s pomo\xc4\x8djo katerih lahko hitro zamenjajo barvni vzorec. Sposobnost spreminjanja barve se mo\xc4\x8dno razlikuje med predstavniki: pri vrstah, ki \xc5\xbeivijo bli\xc5\xbeje obali, so barvni vzorci bolj pestri in slu\xc5\xbeijo zakrivanju pred plenilci ter signaliziranju, recimo pri parjenju, medtem ko so barvni vzorci pri vrstah, ki \xc5\xbeivijo na odprtem morju, bolj konzervativni in slu\xc5\xbeijo predvsem zakrivanju._NEWLINE_Mnogi mehku\xc5\xbeci so sposobni bioluminiscence, tj. oddajanja lastne svetlobe preko dolo\xc4\x8denih kemi\xc4\x8dnih procesov. Primeri bioluminiscen\xc4\x8dnih vrst pol\xc5\xbeev so Hinea brasiliana ter pripadniki iz rodov Planaxis in Phylliroe, od \xc5\xa1koljk pa iz rodu Pholas. Dominantno vlogo pri bioluminiscenci imajo glavono\xc5\xbeci; samo med lignji je znanih vsaj 70 vrst. Ve\xc4\x8dina lignjev ima dva svetlobna organa (fotofora), ki se nahajata na trebu\xc5\xa1ni (ventralni) strani telesa, dodatno so po ko\xc5\xbei razporejene bioluminiscen\xc4\x8dne celice v raznih vzorcih. Tak vzorec zakrije lignja pred plenilci, ki se nahajajo pod njim, saj celice prilagajajo kontrast oddane svetlobe glede na svetlobo son\xc4\x8dnih \xc5\xbearkov, ki prihajajo s povr\xc5\xa1ine morja, in s tem omogo\xc4\x8dijo optimalno zlitje z okoljem. Opisani mehanizem je torej posebna vrsta protisen\xc4\x8denja. Dolo\xc4\x8deni lignji, kot je vampirski ligenj (Vampyroteuthis infernalis), izlo\xc4\x8dajo me\xc5\xa1anico luminiscen\xc4\x8dnih kemi\xc4\x8dnih spojin ali bakterijskega mulja, podobno kakor uporabljajo drugi mehku\xc5\xbeci \xc4\x8drnilo za pobeg pred plenilci. Omenjeni ligenj ima na koncu lovk dodatne svetlobne organe, kar verjetno prav tako slu\xc5\xbei izogibanju plenilcem.\n_START_SECTION_\nEvolucija\n_START_PARAGRAPH_\nRazvoj mehku\xc5\xbecev iz skupnih prednikov in nadaljnji razvoj je med strokovnjaki sporna tema. Po eni teoriji so se mehku\xc5\xbeci razvili iz anatomsko dokaj zapletenih prednikov z zunanjim ogrodjem oziroma lupino, ki jih je uspe\xc5\xa1no branila pred nevarnostjo, tako da se je zunanje ogrodje ohranilo pri skoraj vseh mehku\xc5\xbecih. Teorijo podpira najdba fosila mehku\xc5\xbeca iz rodu Kulindroplax iz obdobja silurja, kar ka\xc5\xbee na to, da so se preprostej\xc5\xa1i, \xc4\x8drvom podobni brazdono\xc5\xbeci brez lupine razvili iz anatomsko bolj zapletenih sorodnikov z zunanjo lupino._NEWLINE_Enotnega mnenja o pojavu glavono\xc5\xbecev, pol\xc5\xbeev in \xc5\xa1koljk v obdobju kambrija (tj. pred 541-485,4 milijoni let) ni, kot je razvidno pri uvr\xc5\xa1\xc4\x8danju izumrlih rodov Kimberella in Wiwaxia. _NEWLINE_Pripadniki iz razreda Helcionelloida, ki so se prvi\xc4\x8d pojavili v zgodnjem kambriju, tj. pred okoli 540 milijoni let, na ozemlju dana\xc5\xa1nje Sibirije in Kitajske, naj bi bili prvi mehku\xc5\xbeci z lupino, podobno pol\xc5\xbejim hi\xc5\xa1icam, po nekaterih teorijah tudi prvi pol\xc5\xbei. Za pripadnike iz rodu Volborthella, katerih fosile datirajo do 530 milijonov let, je bilo dolgo domnevano, da predstavljajo prednike glavono\xc5\xbecev, vendar je sedanja klasifikacija negotova, saj pla\xc5\xa1\xc4\x8d ni izlo\xc4\x8dal lupine, poleg tega pa notranjost lupine ni bila razdeljena na prekate, kot pri brodnikih. Tako za prvi rod glavono\xc5\xbecev velja Plectronoceras. Prvi glavono\xc5\xbeci so se sicer premikali po morskem dnu in niso plavali kot sodobni glavono\xc5\xbeci. Verjetno so bili plenilci, blizu vrha prehranjevalne verige. Vsi glavono\xc5\xbeci z zunanjo lupino, kot so amoniti (z izjemo brodnikov), so izumrli med mno\xc5\xbei\xc4\x8dnim izumrtjem pred 65 milijoni leti (kredno-terciarno izumrtje)._NEWLINE_Fosili pripadnikov rodov Fordilla in Pojetaia iz zgodnjega kambrija naj bi predstavljali prve \xc5\xa1koljke. Sodobni tip \xc5\xa1koljk se je pojavil v obdobju ordovicija, pred 488\xe2\x80\x93443 milijoni let. Red mehku\xc5\xbecev Hippuritoida je bil v obdobju krede pomemben del koralnih grebenov, vendar je izumrl med kredno-terciarnim izumrtjem._NEWLINE_\xc5\xa0irjenje ekolo\xc5\xa1kih ni\xc5\xa1 se je pri mehku\xc5\xbecih odvijalo postopoma: fosili sladkovodnih vrst segajo v obdobje devona, kopenski pol\xc5\xbei - plju\xc4\x8darji - pa so se pojavili v obdobju karbona.\n_START_SECTION_\nHrana\n_START_PARAGRAPH_\nMehku\xc5\xbeci, predvsem dagnje in klapavice, so bili pomemben vir hrane za \xc4\x8dloveka \xc5\xbee od pojava anatomsko modernega \xc4\x8dloveka pred okoli 200.000 leti. Drugi pomembni mehku\xc5\xbeci so \xc5\xa1e ostrige, pokrova\xc4\x8de, morski pol\xc5\xbei, lignji in hobotnice. Kitajska je bila leta 2005 vodilna dr\xc5\xbeava z 80\xc2\xa0% vsega globalnega ulova mehku\xc5\xbecev, kar je zna\xc5\xa1alo okoli 11 milijonov ton. V Evropi je bila vodilna dr\xc5\xbeava Francija. Leta 2010 je bilo vzrejenih 14,2 milijonov ton mehku\xc5\xbecev, kar je predstavljalo 23,6\xc2\xa0% vseh vzrejenih morskih organizmov. V slovenskem morju so ribi\xc4\x8di leta 2013 ujeli okoli 34 ton glavono\xc5\xbecev, rakov, \xc5\xa1koljk in pol\xc5\xbeev, kar je 14\xc2\xa0% vsega morskega ulova, od tega so ve\xc4\x8dino predstavljali glavono\xc5\xbeci. V primerjavi z letom 2012 se je ulov omenjenih \xc5\xbeivali zmanj\xc5\xa1al za ve\xc4\x8d kot 30\xc2\xa0%._NEWLINE_Nekatere dr\xc5\xbeave imajo posebne zakonske dolo\xc4\x8dbe glede uvoza in ravnanja z mehku\xc5\xbeci in drugo morsko hrano zaradi prepre\xc4\x8devanja zastrupitev s hrano, saj se v organizmih lahko nakopi\xc4\x8dijo strupi iz okolja (npr. te\xc5\xbeke kovine)._NEWLINE_Glede na maso ulova se pol\xc5\xbei uvr\xc5\xa1\xc4\x8dajo za \xc5\xa1koljkami. Primeri u\xc5\xbeitnih morskih pol\xc5\xbeev so latvice, morska u\xc5\xa1esa, blatarke, bre\xc5\xbeenke in morski zaj\xc4\x8dki. Od kopenskih pol\xc5\xbeev ponekod na posebnih farmah gojijo predvsem vrtne pol\xc5\xbee, kot je npr. veliki vrtni pol\xc5\xbe. Umetno gojenje \xc5\xa1koljk, predvsem klapavic in ostrig, je razvito predvsem v ZDA, Franciji in Italiji ter na Japonskem. Na Karibskem obmo\xc4\x8dju je pomembna velika \xc5\xa1koljka (Lobatus gigas).\n_START_SECTION_\nLuksuzno blago\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina mehku\xc5\xbecev z lupino lahko tvori bisere, vendar so samo biseri nekaterih \xc5\xa1koljk in pol\xc5\xbeev zares dragoceni. Taki biseri imajo zna\xc4\x8dilen biserovinast, iridescen\xc4\x8dni lesk, idealni biser pa je obi\xc4\x8dajno okrogle oblike, \xc4\x8deprav so znani t. i. baro\xc4\x8dni biseri nepravilnih oblik. Najkakovostnej\xc5\xa1e bisere tvorijo biserne ostrige vrst Pinctada margaritifera in P. mertensi, ki bivajo v tropskih in subtropskih morjih Tihega oceana._NEWLINE_Biser nastane kot odziv na mote\xc4\x8d predmet v notranjosti lupine, zaradi \xc4\x8desar \xc5\xa1koljka izlo\xc4\x8da kalcijev karbonat v mineralni obliki kot aragonit ali kalcit, ki se nalaga v plasteh. Nastane lahko po naravni poti, ko majhen tujek ali zajedavec zaide v notranjost lupine, do \xc4\x8desar v resnici dokaj redko pride. Nekdanji na\xc4\x8din pridobivanja biserov je tako zahteval odpiranje ve\xc4\x8d sto bisernih ostrig za odkritje enega samega bisera, pri tem pa so ostrige poginile; zaradi tega so bili biseri nekdaj zelo dragi. Sodobni na\xc4\x8din gojenja biserov na posebnih farmah sloni na kirur\xc5\xa1ki vstavitvi majhnega ko\xc5\xa1\xc4\x8dka tkiva pla\xc5\xa1\xc4\x8da iz druge \xc5\xa1koljke (ki tako predstavlja tujek) v notranjost lupine biserne ostrige, za pravilno oblikovanje pa se kot jedro zraven vstavi \xc5\xa1e zrno, narejeno iz ko\xc5\xa1\xc4\x8dka lupine sladkovodne \xc5\xa1koljke. Po dolo\xc4\x8denem \xc4\x8dasu se ponovno opravi operacijo, pri kateri se vzgojeni biser odstrani in vstavi novi tujek, \xc5\xa1koljko pa se vrne v goji\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Zaradi velikih potreb po omenjenih zrnih lupin in posledi\xc4\x8dno prekomernega izkori\xc5\xa1\xc4\x8danja sladkovodnih \xc5\xa1koljk so te \xc5\xbee postale ogro\xc5\xbeene v jugovzhodnem delu ZDA. Ponekod je industrija biserov tako pomembna, da se razmeroma veliko finan\xc4\x8dnih sredstev nameni za vzdr\xc5\xbeevanje zdravja \xc5\xa1koljk na farmah._NEWLINE_\xc5\xa0krlatno oz. purpurno barvilo, ki ga izlo\xc4\x8da pol\xc5\xbe \xc5\xa1krlatnik (Bolinus brandaris), je bilo zelo cenjeno v Bizantinskem cesarstvu. Z njim so barvali bizantinsko oz. cesarsko svilo, obla\xc4\x8dila, spletene iz te svile, pa so smeli nositi samo visoki vladni uradniki. Poleg tega so se taka obla\xc4\x8dila pogosto dajala kot darila v diplomatske namene. Po besedah gr\xc5\xa1kega zgodovinopisca in govornika Teopompa se je koli\xc4\x8dina barvila \xc2\xbbvrednotila v srebru\xc2\xab. Pionirji pridobivanja barvila naj bi bili Feni\xc4\x8dani, po nekaterih podatkih pa Minojci na Kreti. Barvilo so sicer pridobivale tudi predkolumbovske mezoameri\xc5\xa1ke kulture, pri obeh pa je bilo bolj cenjeno kot zlato._NEWLINE_Morska svila je fina, redka in dragocena tkanina, ki jo izdelujejo iz dolgih niti, ki jih izlo\xc4\x8dajo nekatere \xc5\xa1koljke, predvsem Pinna nobilis, da se pritrdijo na morsko dno. Prokopij iz Cezareje, ki je opisoval Perzijske vojne, je zapisal, da \xc2\xbbje pet armenskih guvernerjev dobilo v dar pla\xc5\xa1\xc4\x8d iz morske svile /.../ Tako so samo vladajo\xc4\x8di razredi lahko nosili take pla\xc5\xa1\xc4\x8de.\xc2\xab_NEWLINE_Lupine nekaterih pol\xc5\xbeev, \xc5\xa1koljk in glavono\xc5\xbecev so priljubljeni zbirateljski predmeti. Zbirateljska dejavnost izvira iz anti\xc4\x8dnih \xc4\x8dasov, vrhunec pa je dosegla v dobi velikih odkritij. Za viktorijanske hi\xc5\xa1e v sredini 19. stoletja so bile zna\xc4\x8dilne zastekljene omare, v katerih so bile poleg razli\xc4\x8dnih fosilov in mineralov razstavljene \xc5\xa1e eksoti\xc4\x8dne lupine mehku\xc5\xbecev.\n_START_SECTION_\nDruga uporaba\n_START_PARAGRAPH_\nLupine nekaterih mehku\xc5\xbecev, predvsem iz dru\xc5\xbeine porcelank (kot je denarni kavrij, Monetaria moneta), so se v nekaterih predindustrijskih dru\xc5\xbebah na skorajda vseh celinah uporabljale kot pla\xc4\x8dilno sredstvo. Po drugi strani so nekatere lupine predstavljale statusni simbol na pomembnih dogodkih, kot so poroke in razli\xc4\x8dni verski obredi._NEWLINE_Mineralizirane lupine so kot fosili zelo dobro ohranjeni, zato v paleontologiji predstavljajo t. i. geolo\xc5\xa1ko uro. To pomeni, da se z veliko natan\xc4\x8dnostjo lahko datira plast zemeljske skorje, v kateri se fosil nahaja. V davnini so lupine uporabljali kot posode, glasbila in nakit, iz njih pa so tudi izdelovali razli\xc4\x8dna orodja, kot so ribi\xc5\xa1ki trnki, dleta, strgala in motike._NEWLINE_Zaradi pritrjenega bivanja so \xc5\xa1koljke uporabne kot bioindikatorji sladke in morske vode. Onesna\xc5\xbeenost vode se tako ocenjuje glede na populacijo \xc5\xa1koljk ter njihovo zgradbo, fiziologijo in vedenje ter vsebnost kemikalij v organizmu._NEWLINE_V velikih akvarijih so priljubljene hobotnice, lignji in sipe. Zadnja leta so kot hi\xc5\xa1ni ljubljen\xc4\x8dki priljubljeni ahatniki, v akvarijih pa nekateri morski pol\xc5\xbei, kot so Strombus canarium, S. marginatus, Haliotis varia, Trochus in Astraea, saj poleg lepih lupin skrbijo za \xc4\x8disto\xc4\x8do akvarija zaradi prehranjevanja z algami in zajedavci. Od ostalih mehku\xc5\xbecev so priljubljeni \xc5\xa1e pol\xc5\xbei iz rodu Turbo ter \xc5\xa1koljke iz rodu Tridacna.\n_START_SECTION_\nKmetijski \xc5\xa1kodljivci\n_START_PARAGRAPH_\nNekatere vrste mehku\xc5\xbecev, predvsem kopenski pol\xc5\xbei, so pomembni kmetijski \xc5\xa1kodljivci, ki povzro\xc4\x8dajo \xc5\xa1kodo na vrtninah, poljih in gozdovih, kot invazivni organizmi pa lahko povzro\xc4\x8dijo tudi veliko \xc5\xa1kodo v ekosistemu. Eden takih je ahatnik, ki se je raz\xc5\xa1iril na mnoga obmo\xc4\x8dja v Aziji ter na mnoge otoke v Indijskem in Pacifi\xc5\xa1kem oceanu. Naglo \xc5\xa1irjenje in ve\xc4\x8danje \xc5\xa1kode so posku\xc5\xa1ali omejiti z naselitvijo plenilske vrste pol\xc5\xbea Euglandina rosea, kar je povzro\xc4\x8dilo \xc5\xa1e ve\xc4\x8djo \xc5\xa1kodo, saj se je izkazalo, da pleni le avtohtone vrste pol\xc5\xbeev, in ne invazivnega ahatnika. Drugi primer je novozelandski sladkovodni pol\xc5\xbe Potamopyrgus antipodarum, ki se mno\xc5\xbei izredno hitro, zato se na kvadratnem metru lahko nahaja tudi do pol milijona osebkov. Omenjeni pol\xc5\xbe je v Severni Ameriki zaradi hitrega mno\xc5\xbeenja in posledi\xc4\x8dnega pomanjkanja hrane povzro\xc4\x8dil naglo zmanj\xc5\xa1anje populacij avtohtonih vrst sladkovodnih pol\xc5\xbeev in \xc5\xbeu\xc5\xbeelk, posledi\xc4\x8dno pa tudi rib, ki se z njimi prehranjujejo. Svedrovke, dru\xc5\xbeina \xc4\x8drvom podobnih \xc5\xa1koljk z zakrnelo lupino, so znane po vrtanju lesa, potopljenega v vodo, kot so leseni piloti, pomoli in trupi ladij, zaradi \xc4\x8desar lahko povzro\xc4\x8dijo veliko \xc5\xa1kodo.\n_START_SECTION_\nMedicinski pomen\n_START_PARAGRAPH_\nU\xc5\xbeivanje pokvarjenih \xc5\xa1koljk lahko privede do \xc4\x8drevesnih oku\xc5\xbeb (npr. s salmonelo). \xc5\xa0koljke, ki so \xc5\xbeivele v ne\xc4\x8disti vodi, lahko zaradi kopi\xc4\x8denja toksinov iz alg, s katerimi se prehranjujejo, povzro\xc4\x8dijo paraliti\xc4\x8dno, nevrotoksi\xc4\x8dno, diarealno, amnezijsko ali venerupinsko zastrupitev s \xc5\xa1koljkami. Zna\xc4\x8dilnost vseh tipov zastrupitev je, da se pojavijo dokaj hitro, tj. v pol ure do 4 ur. Huj\xc5\xa1e zastrupitve se lahko kon\xc4\x8dajo s smrtjo, predvsem pri paraliti\xc4\x8dnem tipu zaradi odpovedi dihalnih (respiratornih) mi\xc5\xa1ic, pri amnezijskem zaradi po\xc5\xa1kodb mo\xc5\xbeganov, pri venerupinskem pa zaradi odpovedi jeter._NEWLINE_Vse hobotnice imajo strupen ugriz, vendar so samo nekatere vrste nevarne \xc4\x8dloveku. Najbolj nevarne so modroobro\xc4\x8dkaste hobotnice, ki v glavnem \xc5\xbeivijo v morskih plitvinah ob Avstraliji. Navadno niso agresivne in napadejo samo, \xc4\x8de so izzvane. Ob ogro\xc5\xbeenosti (npr. ob pribli\xc5\xbeanju osebe) se namre\xc4\x8d modri obro\xc4\x8dki pri\xc4\x8dnejo svetiti in celo utripati, kar nemalokrat vzbudi radovednost in s tem \xc5\xbeeljo po prijemanju \xc2\xbbljubke\xc2\xab\xc2\xa0\xc5\xbeivali. Sam ugriz je razmeroma nebole\xc4\x8d in se ga lahko spregleda, vendar je strup mo\xc4\x8dna me\xc5\xa1anica nevrotoksinov (predvsem tetrodotoksina), ki \xc5\xbee v pol ure lahko povzro\xc4\x8di ohromitev dihalnih mi\xc5\xa1ic in s tem smrt, ta nastopi v ve\xc4\x8d kot 25\xc2\xa0% primerov ugriza. V \xc5\xbelezah slinavkah ene modroobro\xc4\x8dkaste hobotnice se nahaja dovolj strupa za ohromitev 10\xe2\x80\x9326 ljudi. Naslednji tropski vrsti hobotnic, ki sicer nista smrtonosni, sta Octopus apollyon, katere ugriz povzro\xc4\x8di hudo lokalno vnetje, ki se kljub ustrezni zdravstveni oskrbi lahko celi ve\xc4\x8d mesecev, ter O. rubescens, katere ugriz se celi ve\xc4\x8d kot mesec dni ob neustrezni oskrbi, glavoboli in oslabelost pa lahko vztrajajo tudi do enega tedna navkljub zdravljenju._NEWLINE_Druga skupina nevarnih strupenih mehku\xc5\xbecev so sto\xc5\xbe\xc4\x8dasti pol\xc5\xbei, ki so priljubljeni med zbiratelji zaradi lepih barvnih vzorcev na lupini. Omenjeni pol\xc5\xbei naseljujejo vsa tropska in zmerno topla morja, predvsem v obmo\xc4\x8dju Indijskega oceana in Pacifika, \xc4\x8dloveku nevarnih pa je 18 vrst, predvsem avstralski sto\xc5\xbeec (Conus geographus), pisani sto\xc5\xbeec (C. marmoreus), C. striatus in C. textile. Do ugriza navado pride, ko radovedna oseba prime hi\xc5\xa1ico v roke ali pa jo vtakne v \xc5\xbeep, misle\xc4\x8d, da je hi\xc5\xa1ica prazna. Podobno kot pri modroobro\xc4\x8dkastih hobotnicah je tudi tukaj najbolj nevarna posledica ugriza ohromitev dihalnih mi\xc5\xa1ic. Toksini pol\xc5\xbeev, imenovani konotoksini, so zaradi natan\xc4\x8dnega in hitrega delovanja na to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8dene receptorje predmet intenzivnih raziskav na podro\xc4\x8dju nevrofiziologije, poleg tega je njihova sinteza razmeroma enostavna._NEWLINE_Shistosomoza, znana tudi kot bilhariaza, je oku\xc5\xbeba s krvnim metljajem iz rodu Schistosoma, do katere pride po zau\xc5\xbeitju dolo\xc4\x8denih vrst sladkovodnih pol\xc5\xbeev, ki so vmesni gostitelji metljaja. Po nekaterih podatkih naj bi bila shistosomoza druga najbolj pogosta oku\xc5\xbeba z zajedavci v tropskih krajih, takoj za malarijo. Ocenjuje se, da je po celem svetu prizadetih okoli 200 milijonov ljudi, od tega polovica v Afriki. Ena od takih skupin sladkovodnih pol\xc5\xbeev so mlakarji, ki so poleg krvnih metljajev vmesni gostitelji za ve\xc4\x8d deset drugih zajedavcev, med drugim za jetrnega metljaja; mlakarji poleg oku\xc5\xbeb pri ljudeh povzro\xc4\x8dajo veliko gospodarsko \xc5\xa1kodo zaradi oku\xc5\xbeb \xc5\xbeivine._NEWLINE_Splo\xc5\xa1no prepri\xc4\x8danje o orja\xc5\xa1ki zevi (Tridacna gigas), po katerem \xc5\xa1koljka ujame nogo \xc4\x8dloveka in je ne izpusti, dokler ta ne utone, je zgolj mit. Do sedaj ni bilo dokumentiranih primerov smrti zaradi orja\xc5\xa1ke zeve.\n_START_SECTION_\nGlavono\xc5\xbeci\n_START_PARAGRAPH_\nMorske po\xc5\xa1asti v podobi glavono\xc5\xbecev sodijo med najbolj pogoste stereotipe o mehku\xc5\xbecih. T. i. Kraken, mitolo\xc5\xa1ka morska po\xc5\xa1ast, najpogosteje upodobljena kot orja\xc5\xa1ka hobotnica ali veleligenj, je omenjena v \xc5\xa1tevilnih fantasti\xc4\x8dnih delih, kot so roman Dvajset tiso\xc4\x8d milj pod morjem pisatelja Julesa Verna ter pustolovski film Pirati s Karibov: Mrtve\xc4\x8deva skrinja, po nekaterih teorijah tudi v Bratov\xc5\xa1\xc4\x8dini prstana, prvemu delu Tolkienove trilogije Gospodar prstanov. \xc5\xa0vedski naravoslovec Carl Linn\xc3\xa9 je po\xc5\xa1ast celo uvrstil v prvo izdajo Systema Naturae pod znanstvenim imenom Microcosmus marinus, v naslednjih izdajah pa jo je izlo\xc4\x8dil in jo v delu Fauna Suecica (1745) omenil kot \xc2\xbbposebno po\xc5\xa1ast, ki naj bi prebivala v morjih blizu Norve\xc5\xa1ke, vendar je ni \xc5\xa1e nikoli videl\xc2\xab. V Lovecraftovih cthulhuovskih mitih je eno od osrednjih starodavnih bo\xc5\xbeanstev Cthulhu, velikanska po\xc5\xa1ast s podobo kri\xc5\xbeanca med \xc4\x8dlovekom, hobotnico in zmajem, ki je izvor neprestane bojazni za \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo na podzavestni ravni. Izraz \xc2\xbbhobotnica\xc2\xab\xc2\xa0je skozi \xc4\x8das postala olep\xc5\xa1evalni izraz (evfemizem) za vplivno kriminalno organizacijo.\n_START_SECTION_\nPol\xc5\xbei\n_START_PARAGRAPH_\nV kulturi je pol\xc5\xbe nemalokrat stereotipno predstavljen kot majhno, po\xc4\x8dasno in nemo\xc4\x8dno bitje. Mnoge zgodnje kulture so imele negativen pogled na pol\xc5\xbea. Kljub temu so stari Grki verjeli, da je ob pol\xc5\xbeevem plezanju po steblih \xc5\xbeita pri\xc5\xa1el \xc4\x8das \xc5\xbeetve, Azteki pa so ga \xc4\x8dastili kot podobo Luninega boga Tecciztecatla. V kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu je pol\xc5\xbe zaradi po\xc4\x8dasnosti postal simbol lenobe, enega od sedmih smrtnih grehov. Po drugi strani so pol\xc5\xbei pomembni v japonski in melanezijski mitologiji ter v mitologiji nekaterih ljudstev, kot so Altajci in Burjati. V Sloveniji je pol\xc5\xbe, priklenjen na zlato verigo, znan simbol Vi\xc5\xa1nje Gore.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0koljke\n_START_PARAGRAPH_\nV antiki so \xc5\xa1koljke, predvsem pokrova\xc4\x8de, simbolizirale \xc5\xbeenski princip. V gr\xc5\xa1ki mitologiji se je Afrodita (oz. Venera v rimski mitologiji), boginja ljubezni in lepote, rodila v \xc5\xa1koljki. Ena od slavnih uprizoritev je Botticellijevo delo Rojstvo Venere. Po drugi strani je pokrova\xc4\x8da v keltskih obredih simbolizirala zahajajo\xc4\x8de Sonce in potovanje k smrti._NEWLINE_Velika pokrova\xc4\x8da, imenovana tudi Jakobova kapica, je tradicionalni simbol Svetega Jakoba. V srednjem veku so kristjani, ki so romali h grobu apostola v mestu Santiago de Compostela, navadno nosili simbol velike pokrova\xc4\x8de na obleki ali pokrivalu, poleg tega pa so s sabo nosili \xc5\xa1e lupino \xc5\xa1koljke, s katero so lahko prosili za milo\xc5\xa1\xc4\x8dino.\n_START_SECTION_\nMehku\xc5\xbeci v Sloveniji\n_START_PARAGRAPH_\nPrva znana objava o najdbi mehku\xc5\xbecev na obmo\xc4\x8dju sedanje Slovenije je v potopisu Franca Ungerja iz leta 1838. Prvi klju\xc4\x8d za dolo\xc4\x8devanje mehku\xc5\xbecev je leta 1969 objavil Jo\xc5\xbee Bole. Dandanes na ozemlju Slovenije poznamo preko 300 vrst pol\xc5\xbeev in preko 20 vrst \xc5\xa1koljk. Raziskovanje mehku\xc5\xbecev v slovenskem morju je potekalo lo\xc4\x8deno od raziskovanja kopenskih mehku\xc5\xbecev, predvsem pa v manj\xc5\xa1em obsegu. Tako imamo zadovoljive podatke le za lupinaste mehku\xc5\xbece v Velkovrhovi zbirki mehku\xc5\xbecev, ki se nahaja v Prirodoslovnem muzeju in je obenem najve\xc4\x8dja tovrstna zbirka v Sloveniji. Med drugim je razlog za razmeroma skromen obseg znanja o morskih mehku\xc5\xbecih ta, da je slovensko morje, tj. slovenski del Tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega zaliva, predstavljalo le majhen del morja ve\xc4\x8djih dr\xc5\xbeavnih tvorb, tj. Avstro-Ogrske in Jugoslavije, zaradi \xc4\x8desar ni bilo posebnih interesov za raziskovanje mehku\xc5\xbecev v doti\xc4\x8dnem delu. Do sedaj je znanih preko 400 vrst morskih mehku\xc5\xbecev, od tega okoli 140 vrst \xc5\xa1koljk._NEWLINE_Na obmo\xc4\x8dju Slovenije je znanih 9 vrst oklopnikov, najpogostej\xc5\xa1i je olivni oklopnik (Chiton olivaceus), ki biva v priobalnem pasu. Med pol\xc5\xbei so zastopane tri skupine, in sicer pred\xc5\xa1krgarji, za\xc5\xa1krgarji ter plju\xc4\x8darji. Od slonovih zob\xc4\x8dkov je znanih pet vrst, najpogostej\xc5\xa1i je oran\xc5\xbeni slonov zob\xc4\x8dek (Dentalium inaequicostatum). Od sip sta znani navadna sipa (Sepia officinalis) in zala sipa (Sepia elegans), med tremi znanimi vrstami lignjev pa je najpogostej\xc5\xa1i u\xc5\xbeitni ligenj (Loligo vulgaris). Prav tako so znane tri vrste hobotnic, predvsem velika hobotnica (Octopus vulgaris) in mo\xc5\xa1katna hobotnica (Eledone moschata).\n_START_SECTION_\nEtimologija\n_START_PARAGRAPH_\nLatinsko znanstveno ime Mollusca izhaja iz besede mollis, kar pomeni \xc2\xbbmehek\xc2\xab. Sam latinski izraz izhaja iz Aristotelovega poimenovanja sip, in sicer \xcf\x84\xce\xb1 \xce\xbc\xce\xb1\xce\xbb\xce\xb1\xce\xba\xce\xac: \xc2\xbbmehke stvari\xc2\xab.'