b'\n_START_ARTICLE_\nDru\xc5\xbeina Farnese\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nDru\xc5\xbeina lahko sledi svojim koreninam nazaj do okoli leta 984 in je dobila ime po eni njenih najstarej\xc5\xa1ih fevdalnih posesti \xe2\x80\x93 Castrum Farneti. Nekaj je bilo razprav o izvoru imena Farnesi / Farnese. Nekateri menijo, da izhaja iz ljudskega imena za hrast v regiji, Farnia (latinsko Quercus robur), drugi pa menijo, da ime dolguje svoj izvor besedi Fara, besedi langobardskega izvora, ki se uporablja za ozna\xc4\x8devanje dolo\xc4\x8dene dru\xc5\xbebene skupine ._NEWLINE_V 12. stoletju so znani kot manj\xc5\xa1i fevdalci na podro\xc4\x8dju Tuscanie in Orvieta, ve\xc4\x8d \xc4\x8dlanov ima politi\xc4\x8dne funkcije v tej ob\xc4\x8dini. En Pietro je premagal toskanske gibeline leta 1110 in se najverjetneje borili proti Italo-Normanom leta 1134. Njegov sin Prudenzio je bil konzul v Orvietu in premagal Orvieto gibeline podprt s Sieno; drugi Pietro je branil mesto pred cesarjem Henrikom VI.. Leta 1254 je neki Ranuccio premagal \xc4\x8dete Todija in se boril za pape\xc5\xbea Urbana IV. proti Manfredu iz Sicilije. Njegov sin Niccol\xc3\xb2 je bil v vojski gvelfov v bitki pri Beneventu (1266)._NEWLINE_Farnese se vrne v Tuscio (ju\xc5\xbena Toskana-severni Lacij) leta 1319, ko so osvojili Farnese, Ischio di Castro in gradove Sala in San Savino. Leta 1354 jim je kardinal Albornoz, v zameno za pomo\xc4\x8d dru\xc5\xbeine v boju proti pape\xc5\xa1kim baronom, dal ozemlje Valentano. V tem obdobju so se borili proti ostremu pape\xc5\xa1kemu tekmecu, dru\xc5\xbeini Prefetti di Vico._NEWLINE_Leta 1362 je bil Pietro Farnese vrhovni poveljnik florentinske vojske proti Pisi v vojni za Volterro. \xc5\xa0est let kasneje Niccol\xc3\xb2 Farnese ubrani pape\xc5\xbea Urban V. pred napadom Giovannija di Vico, najprej v gradu Viterbo, nato pa v Montefiascone. Zvestoba pape\xc5\xbeem je bila vzrok, da so Farnesejem odobrili potrditev njihovega premo\xc5\xbeenja v severnem Laciju in dobili vrsto podobnih privilegijev, ki so jih dobile stare in mogo\xc4\x8dne rimske dru\xc5\xbeine tistega \xc4\x8dasa, kot so  Savelli,  Orsini,  Monaldeschi in Sforza iz Santa Fiora.\n_START_SECTION_\nVzpon\n_START_PARAGRAPH_\nDru\xc5\xbeina je bistveno pove\xc4\x8dala svojo mo\xc4\x8d v 15. stoletju, ko so njihova ozemlja dosegla ju\xc5\xbene obale jezera Bolsena in ob\xc4\x8dino Montalto, predvsem zaradi Ranuccio starej\xc5\xa1ega. Bil je vrhovni poveljnik sil sosednje Siene proti Orsinijevemu  Pitiglianu in po zmagi prejel naziv senator v Rimu. Njegov sin, Gabriele Francesco, je tudi pri\xc5\xa1el do voja\xc5\xa1ke kariere, linija zaposlitve, ki je izginila po treh generacijah._NEWLINE_Ranucciov sin Pier Luigi se je poro\xc4\x8dil s \xc4\x8dlanico starodavne dru\xc5\xbeine baronov Caetani (pape\xc5\xbe Bonifacij VIII.), s \xc4\x8dimer so Farneseji dobili \xc5\xa1e ve\xc4\x8dji pomen v Rimu. Njegova h\xc4\x8di, Giulia, ki je bila ljubica pape\xc5\xbea Aleksandra VI., je dodatno raz\xc5\xa1irila usodo svoje rimske dru\xc5\xbeine s prepri\xc4\x8devanjem pape\xc5\xbea, da je predal bratu Alessandru naziv kardinala. Pod Aleksandrovim naslednikom, pape\xc5\xbeem Julijem II., je postal guverner marke Anconetana in, leta 1534, bil izvoljen za pape\xc5\xbea po imenu Pavel III. Pomembne zna\xc4\x8dilnosti njegovega vladanja so bile ustanovitev tridentinskega koncila in neprimerljiva raven nepotizma. Na primer, dva meseca po nastopu pape\xc5\xbeevanja leta 1534, je naredil svojega 14-letnega vnuka Alessandra za kardinal diakona._NEWLINE_Pavel III. je umrl leta 1549 in svojo politi\xc4\x8dno vlogo v kuriji prenesel na svojega vnuka Alessandra, ki je ostal vpliven kardinal in pokrovitelj umetnosti vse do svoje smrti leta 1589.\n_START_SECTION_\nVladanje Castru in Emiliji\n_START_PARAGRAPH_\nPavel III. je uporabil svoj polo\xc5\xbeaj pape\xc5\xbea za pove\xc4\x8danje mo\xc4\x8di in premo\xc5\xbeenja dru\xc5\xbeine. Svojemu nezakonskemu sinu Pier Luigiju je dal naslov gonfaloniere (zastopnik) ali Gonfalone Cerkve. Prav tako mu je dal mesto Castro z naslovom vojvoda Castro, in v posest zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da od Tirenskega morja do jezera Bolsena, kot tudi obmo\xc4\x8dje Ronciglione in mnoge druge manj\xc5\xa1e fevde._NEWLINE_Leta 1545 je Pavel predal, od posesti, ki so spadala v pape\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavo, nadaljnja ozemlja v severni Italiji svojemu sinu, ki je prevzel naziv vojvoda Parmski. Pavel je tako ustanovil svojo dru\xc5\xbeino kot italijansko vojvodsko dinastijo, projekt ki ni uspel Borgia, pape\xc5\xbeu Aleksandru VI. Dve leti kasneje je bil Pier Luigi umorjen od svojih novih nasprotnikov v okviru \xc5\xa1panskega mandata. Kljub spletkam s strani Karla V., se je pape\xc5\xbe takoj odzval in kmalu ustoli\xc4\x8dil Ottavia, Pier Luigijevega sina, na vojvodski prestol. Zavaroval se je s poroko Ottavia (1547-86) in najstarej\xc5\xa1e nezakonske h\xc4\x8dere Karla V., Margarete. Ottavio je dobil dodaten naziv vojvoda Piacenze in sprva sede\xc5\xbe dvora prenesel tja, kjer je za\xc4\x8del graditi veliko pala\xc4\x8do Farnese na bregovih reke Pad. Vendar pa je med gradnjo, in verjetno kot odgovor na politi\xc4\x8dne spletke piacentinskega plemstva, Ottavio Farnese preselil dvor v Parmo, kjer je imel zgrajeno Palazzo della Pilotta leta 1583._NEWLINE_Leta 1580 bil Ranuccio I. prvi v nasledstvu v Kraljevini Portugalski. Smrt njegovega prastrica Henrika I. Portugalskega je spro\xc5\xbeila boj za prestol na Portugalskem, ko je bil Ranuccio star 11 let. Kot sin starej\xc5\xa1e h\xc4\x8dere Infant Edward, 4. vojvoda Guimar\xc3\xa3es, edini sin kralja Manuela I., katerega zakoniti potomci so pre\xc5\xbeiveli v tem \xc4\x8dasu, je bil Ranuccio v skladu z nasledstvenim zakonom prvi prestolonaslednik Portugalske. Vendar je bil njegov o\xc4\x8de zaveznik in celo podanik \xc5\xa1panskega kralja, drugi kandidat, tako da Ranucciova pravice ni bila zelo trdna._NEWLINE_Farnesejev dvor v Parmi in Piacenzi pod vojvodom Ranuccio II. (1630-94) je bil eden izmed najbolj \xc4\x8dudovitih v Italiji._NEWLINE_Vojvodstvu Parma in Piacenza so \xc5\xa1e naprej vladali Farneseji do 17. stoletja. Mesto Castro je bilo odstranjeno iz dru\xc5\xbeinskih gospodarstev ko je Farnese izgubil z dru\xc5\xbeino Barberini  pape\xc5\xbea Urbana VIII. v vojni za Castro. Leta 1649 se je spor kon\xc4\x8dal, ko je pape\xc5\xbe Inocenc X.  mesto poru\xc5\xa1il. _NEWLINE_Majhna vojvodina je na koncu padla pod \xc5\xa1panskim nadzor in vpliv; dru\xc5\xbeina je izgubila Parmo in Piacenzo leta 1731 ko je zadnji vojvoda, Antonio Farnese, umrl brez neposrednih dedi\xc4\x8dev in njegovega zavarovanja dedi\xc4\x8da, njegova ne\xc4\x8dakinja Elizabeta Farnese, kraljica \xc5\xa0panije, je uspe\xc5\xa1no zdru\xc5\xbeila zahteve svojih sinov, Don Carlosa (kasneje kralj Karel III. \xc5\xa0panski) in Filippa dru\xc5\xbeine Bourbon-Parma.'