b'\n_START_ARTICLE_\nKlavdij Sluban\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nKlavdij Sluban je francoski fotograf slovenskega rodu. Rodil se je 3. marca 1963 v Parizu. Otro\xc5\xa1tvo je pre\xc5\xbeivel pri teti v Livoldu, majhni vasici na Ko\xc4\x8devskem. Da bi star\xc5\xa1i lahko spremljali sinovo odra\xc5\xa1\xc4\x8danje, so ga sorodniki neprestano fotografirali. Ko mu je bilo sedem let in pol, je doma\xc4\x8di Livold zamenjal za Pariz, kjer je obiskoval osnovno in srednjo \xc5\xa1olo ter fakulteto. Pri \xc5\xa1tirinajstih letih se je navdu\xc5\xa1il nad fotografijo. Po diplomi iz anglo-ameri\xc5\xa1ke knji\xc5\xbeevnosti (The Adolescent in American Literature) je svoje znanje o \xc4\x8drno-beli fotografiji izpopolnjeval v ateljejih Georgesa F\xc3\xa8vrea v Parizu._NEWLINE_Po dalj\xc5\xa1em potovanju, je v Franciji za\xc4\x8del pou\xc4\x8devati angle\xc5\xa1ki jezik. Za nekaj \xc4\x8dasa se je z dru\xc5\xbeino preselil v Rakitno, vendar se je \xc5\xbee leta 1992 zopet vrnil v Pariz. V \xc4\x8dasu njegovega bivanja v Sloveniji je nastal ciklus portretov slovenskih pesnikov z naslovom Sre\xc4\x8danja. Razstavljeni so bili \xc5\xa1e istega leta v ljubljanski Mestni galeriji. Po vrnitvi v Pariz se je celovito posvetil fotografiji. Fotografija je s tem postala njegov na\xc4\x8din bivanja in obstoja, ker je ni samo ustvarjal, temve\xc4\x8d tudi \xc5\xbeivel._NEWLINE_\xc5\xbde od otro\xc5\xa1tva razpet med Slovenijo in Francijo, je kot odrasel postal prebivalec sveta, katerega ve\xc4\x8dji del je prepotoval in hkrati zabele\xc5\xbeil. Fotografsko se je podal v dve nasprotujo\xc4\x8di si okolji: neprodu\xc5\xa1no omejene zapore za mladoletnike (Francija, Rusija, Ukrajina, Latvija, Moldavija, Gruzija, Slovenija, Srbija, Irska, Gvatemala in Salvador) in prostrano odprte pokrajine na potovanjih (Balkan, obale \xc4\x8crnega in Baltskega morja, Karibi, Jeruzalem, Rusija, Azija s Kitajsko, Japonska, Indonezija, Bali, Kerguelenovi otoki). Potovanja, na katere se odpravlja ve\xc4\x8dkrat na leto, trajajo po nekaj tednov. Iz njih prina\xc5\xa1a fotografije, ki niso potopisne niti reporta\xc5\xbene, ampak prepoznavne kot Slubanove. Te fotografije prikazujejo kontemplativno in meditativno v\xc5\xbeivljanje ob\xc4\x8dutljivega subjekta v objekt, ki ga vidi skozi objektiv. Bodisi da z njim poi\xc5\xa1\xc4\x8de in najde \xc4\x8dloveka, del pokrajine, arhitekture, bodisi banalen predmet, in ne glede na to, ali gre za \xc5\xbeivo bitje ali stvar, vedno posku\xc5\xa1a za\xc4\x8dutiti njihovo du\xc5\xa1o. \xc5\xa0ele, ko jo ponotranji v sebi, jo zabele\xc5\xbei tudi z aparatom._NEWLINE_Od leta 1995 vodi fotografske delavnice za mlade prestopnike po zaporih v raznih dr\xc5\xbeavah po svetu, kjer zapornike u\xc4\x8di skozi objektiv pogledati na svet druga\xc4\x8de, prepoznati fotografije z nabojem, ki govorijo o realnem svetu in lastnem do\xc5\xbeivljanju ter realnosti. Nato pa jih skupaj s svojimi fotografijami razstavi v zaporih in priznanih in\xc5\xa1titucijah. Za\xc4\x8del je v Franciji, v zaporu Fleury-M\xc3\xa9rogis, nadaljeval pa v zaporih Vzhodne Evrope v Srbiji, Sloveniji (Celje\xe2\x80\x93Piskr), Ukrajini, Gruziji, Moldaviji, Latviji in v disciplinarnih mladinskih centrih v Moskvi in Peterburgu. Zadnje \xc4\x8dase deluje tudi na Irskem in v Srednji Ameriki (v Gvatemali in Salvadorju). K sodelovanju pri delavnicah v zaporih je povabil tudi svetovno uveljavljene fotografe, kot so Henri Cartier-Bresson, Marc Riboud, William Klein. Na vpra\xc5\xa1anje, zakaj fotografira zapornike in zapore, odgovarja:\xc2\xa0\xc2\xbbV 19. stoletju so fotografi, ki so potovali na konec sveta, prinesli podobe, ki jih ljudje ne poznajo, druge celine, pejsa\xc5\xbee, ljudi, navade. Danes gremo lahko v zelo kratkem \xc4\x8dasu na konec sveta. Eksoti\xc4\x8dna fotografija ni ve\xc4\x8d zanimiva. Bolj zanimivo je tisto, \xc4\x8desar ne poznamo. To so institucije, skriti deli na\xc5\xa1ega sveta, ki niso ve\xc4\x8d na drugem koncu planeta, temve\xc4\x8d ob nas, a skriti za zidovi.\xc2\xab_NEWLINE_Ko ne vodi delavnic v zaporih, potuje. V ti\xc5\xa1ini in samoti ter po\xc4\x8dasi in dolgo. Njegova potovanja so zelo zahtevna. Na potovanjih, kamor se opravlja z majhno torbo, z Leico, ve\xc4\x8dinoma pe\xc5\xa1 in z zelo po\xc4\x8dasnimi prevoznimi sredstvi, potuje vedno s ciljem, ne kot turist. Sam pravi:\xc2\xa0\xc2\xbbKo potujem, ne razmi\xc5\xa1ljam veliko, ne razumem veliko, le do\xc5\xbeivljam. Vsak korak, ki ga naredim naprej, je tudi globlje vame. In vsak korak, ki ga naredim naprej, je korak v neznano. Na potovanjih po svetu so nastali slede\xc4\x8di ciklusi: Balkans-Transit (1992\xe2\x80\x931996), Okoli \xc4\x8crnega morja-zimsko potovanje (1997\xe2\x80\x932000; zanj je leta 2000 prejel nagrado Ni\xc3\xa8pce), Other shores \xe2\x80\x93 The Baltic Sea (2001\xe2\x80\x932005), Paradise Lost (2000), Jeruzalem(i), Transsib\xc3\xa9riades, (East to East), Tokyo today, Centro Am\xc3\xa9rica - De una Am\xc3\xa9rica la otra.\n_START_SECTION_\nCiklus o zaporih\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1995 je Klavdij Sluban za\xc4\x8del voditi delavnice v Centru za mlade zapornike v Fleury-M\xc3\xa9rogis (Esonne). Ob koncu vsake delavnice, na kateri gostijo velike umetnike \xe2\x80\x93 Henri Cartier-Bresson, Marc Riboud, William Klein \xe2\x80\x93 pripravijo v zaporu razstavo del. V obdobju med letoma 1998 in 2004 je razvijal projekt z mladimi zaporniki v dr\xc5\xbeavah biv\xc5\xa1e Sovjetske zveze (Rusija, Ukrajina, Gruzija, Moldavija, Latvija), v pobolj\xc5\xa1evalnih zavodih Moj\xc5\xbeajsk in Ikcha v bli\xc5\xbeini Moskve, Kolpino blizu St. Peterburga, Tibilisiju in Khoni v Gruziji, Lipcani v Moldaviji in Cesis v Latviji. Leta 2000 je vodil fotografsko delavnico v Zavodu za prestajanje mladoletni\xc5\xa1kega zapora in kazni zapora Celje, edini tovrstni ustanovi v Sloveniji. Leta 2006 je ustanovil nove fotografske delavnice v zavodu Saint-Patrick v Dublinu, na Irskem. Od leta 2007 sodeluje z najstniki iz tolp (\xc2\xbbmaras\xc2\xab) v Srednji Ameriki: v Zona 18 in zaporih Chimaltenango v Gvatemali ter zaporih Izalco in Tonacatepeque v Salvadorju. Od leta 2007 tako vodi v zaporih letno eno ali dve fotografski delavnici.'