b'\n_START_ARTICLE_\nMilan \xc5\xbdumer\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nMilan \xc5\xbdumer, o\xc4\x8de fizika Slobodana \xc5\xbdumra je gimnazijo obiskoval v Ljubljani (1919-1927), medicino \xc5\xa1tudiral v Gradcu in na Dunaju (1927-1933), ter leta 1933 diplomiral v Gradcu. Po odslu\xc5\xbeenju voja\xc5\xa1kega roka je bil na kirur\xc5\xa1kem oddelku Splo\xc5\xa1ne bolnice v Ljubljani volonter specializant (1934-1938) in zdravnik pripravnik (1938-1941). Iz kirurgije se je izpopolnjeval v Parizu (1938/1939). Leta 1939 je opravil specialisti\xc4\x8dni izpit iz kirurgije na Medicinski fakulteti v Zagrebu. Zaradi sodelovanja z Osvobodilno fronto je bil od julija 1942 do konca leta 1943 zaprt v Roveretu (Kraljevina Italija), od februarja 1944 je ponovno delal na kirur\xc5\xa1ki kliniki v Ljubljani. Ob koncu vojne je bil mobiliziran v JLA, bil nadzorni kirurg in upravnik jugoslovanske vojne bolnice v Trstu (maj\xe2\x80\x93junij 1945) ter do demobilizacije 1947 kirurg in vodja kirur\xc5\xa1kega oddelka centralne vojne bolnice v Ljubljani, nato se je vrnil na kirur\xc5\xa1ko kliniko. Od 1950 je vodil novoustanovljeni nevrokirur\xc5\xa1ki oddelek, 1973\xe2\x80\x931975 je bil predstojnik klinike za nevrokirurgijo, od 1975 njen zdravstveni svetnik. Leta 1977 se je upokojil. Prejel je dve dr\xc5\xbeavni odlikovanji: red zaslug za ljudstvo s srebrno zvezdo (1949) in red dela z zlatim vencem (1956)._NEWLINE_Na Medicinski fakulteti v Ljubljani je bil 1941 izvoljen za asistenta, 1948 za docenta, 1962 za izrednega in 1968 za rednega profesorja za kirurgijo in specialno kirurgijo. V nevrokirurgiji se je izpopolnjeval 1938/1939 v Parizu, 1956 v Lyonu, 1975 na ve\xc4\x8d klinikah v Nem\xc4\x8diji (K\xc3\xb6ln, D\xc3\xbcsseldorf, Hamburg idr.). Leta 1960/1961 je bil predsednik kirur\xc5\xa1ke sekcije Slovenskega zdravni\xc5\xa1kega dru\xc5\xa1tva, 1961\xe2\x80\x9363 predsednik upravnega odbora kirur\xc5\xa1ke klinike. Aktivno se je udele\xc5\xbeil ve\xc4\x8d kongresov (referati objavljeni v kongresnih publikacijah). Uvedel je nove diagnosti\xc4\x8dne metode (encelografija, cerebralna angiografija, mielografija) ter nove operativne posege pri mo\xc5\xbeganskih tumorjih, abscesih, anevrizmah in likvorskih fistulah. Objavil je ve\xc4\x8d kot 50 strokovnih razprav in \xc4\x8dlankov in bil soavtor poglavja Infekcije centralnog nervnog sistema i lobanje v knjigi Hirurgija centralnog nervnog sistema (Beograd, 1975). Njegova \xc5\xbeena je bila Mira Vurnik \xc5\xbdumer (1916-1998), rentgenologinja, h\xc4\x8di Ivana Vurnika in Helene Vurnik, njegov sin pa je fizik Slobodan \xc5\xbdumer.'