b'\n_START_ARTICLE_\nHidrotehnika\n_START_PARAGRAPH_\nHidrotehnika je tehni\xc4\x8dna veda, ki se ukvarja s prou\xc4\x8devanjem, na\xc4\x8drtovanjem in gradnjo vodnih objektov in naprav za uravnavanje vodnega re\xc5\xbeima, rabo voda, izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje vodne energije, ter objektov komunalnega in\xc5\xbeenirstva (\xc4\x8distilnih naprav, sistemov zbiranja in odvajanja komunalnih in industrijskih odpadnih voda, vodooskrbnih sistemov). Prou\xc4\x8devanje in na\xc4\x8drtovanje vodnih objektov temelji predvsem na vklju\xc4\x8devanju zakonitosti hidrologije, hidravlike in hidrodinamike v osnovne zakonitosti gradbene mehanike in statike._NEWLINE_V novej\xc5\xa1em \xc4\x8dasu se v na\xc4\x8drtovanje vodnih objektov vklju\xc4\x8dujejo tudi novi vidiki, kot so ekolo\xc5\xa1ki, naravovarstveni in okoljski ter tudi ekonomsko-socialni vidiki, kar hidrotehniko, kot vejo tehni\xc4\x8dnih znanosti v osnovi, vsebinsko nadgrajujejo. Hidrotehnika tako postaja pomembna veja multidisciplinarne vede o upravljanju voda, kar pomeni vede o celovitem urejanju, rabi in varstvu vodnih virov v okviru hidrografskih obmo\xc4\x8dij \xe2\x80\x93 pore\xc4\x8dij in povodij.\n_START_SECTION_\nRazvoj osnovnih zakonitosti\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovinski razvoj in\xc5\xbeenirske hidrotehnike je tesno povezan z razvojem vedenja o zakonitostih gibanja in mirovanja teko\xc4\x8din. Najzgodnej\xc5\xa1i dokazi o osnovnem razumevanju lastnosti gibanja teko\xc4\x8din segajo v dolino Tigrisa, 7000 let pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, sledijo dokazi o razumevanju zakonitosti delovanja ventila s \xc5\xa0irilanke, 2000 let pr. n. \xc5\xa1t._NEWLINE_V anti\xc4\x8dni Gr\xc4\x8diji je poleg matematika in izumitelja Ktesibija Aleksandrijskega, o\xc4\x8deta pnevmatike, prvo zgodovinsko priznano znanstveno razpravo, 250 let pr. n. \xc5\xa1t. napisal Arhimed \xe2\x80\x93 Razprava o telesih ki plavajo._NEWLINE_Velik razcvet razumevanja zakonitosti hidrodinamike in njihove uporabe dokazujejo \xc5\xa1tevilni sistemi za dovod vode na velike razdalje v \xc4\x8dasu Rimskega cesarstva, ki so poleg gradnje akvaduktov razvili izdelavo sifonov in vodnih koles za premagovanje terenskih vi\xc5\xa1inskih razlik._NEWLINE_V srednjem veku je posebno v islamskih de\xc5\xbeelah znanje o mehaniki teko\xc4\x8din napredovalo, o \xc4\x8demer pri\xc4\x8dajo razli\xc4\x8dne naprave za dviganje vode, ter razli\xc4\x8dne naprave na vodni pogon, katerih osnovni principi se uporabljajo \xc5\xa1e danes._NEWLINE_Pomembnej\xc5\xa1e delo o osnovah hidrostatike je v letu 1586 objavil Stevin, sledila so dela Galilea Galileia, ki je v letu 1612 objavil Razpravo o telesih v vodi in telesih, ki se v njej gibajo, v letu 1619 pa \xc5\xa1e njegov u\xc4\x8denec Benedetto Castelli (1576\xe2\x80\x931643) delo z naslovom O Merjenje teko\xc4\x8de vode, ki predstavlja temelj sodobne hidrodinamike._NEWLINE_Sledil je izum hidravli\xc4\x8dne stiskalnice Blaisa Pascala na podlagi dognanj o vplivu tlaka v teko\xc4\x8dini na povr\xc5\xa1ino razli\xc4\x8dnih velikosti \xe2\x80\x93 Pascalov zakon, objavljen 1663._NEWLINE_Pomembno delo je leta 1685 objavil Isaac Newton v katerem je dokazal hipotezo o notranjem trenju v teko\xc4\x8dinah. Njegova dognanja je nadgradil francoski zdravnik Jean Louis Poiseuille, ki je dokazal odvisnost toka teko\xc4\x8dine od premera cevi skozi katero se teko\xc4\x8dina pretaka. To dognanje, ki postavlja osnovo sodobne hidraulike je objavil in formuliral leta 1846 kot Poiseuilleov zakon._NEWLINE_Pomemben prispevek k razvoju hidraulike in hidrodinamike sta dala tudi Daniel Bernoulli in Leonhard Euler. Bernoulli je v letu 1738 v svoji razpravi Hidrodinamika objavil formulacijo osnovne zakonitosti hidrodinamike, poznano kot Bernoullijeva ena\xc4\x8dba, s katero je dolo\xc4\x8dil odvisnost med tlakom, vi\xc5\xa1ino in hitrostjo gibanja teko\xc4\x8dine. Ena\xc4\x8dba je bila kasneje dopolnjena tako, da je vklju\xc4\x8dila \xc5\xa1e vpliv sile trenja. Taka predstavlja \xc5\xa1e danes osnovno ena\xc4\x8dbo v hidravliki._NEWLINE_Euler je v letu 1755 objavil delo Splo\xc5\xa1ne zakonitosti gibanja teko\xc4\x8din v katerem je podan sistem diferencialnih ena\xc4\x8db o gibanju idealne teko\xc4\x8dine brez trenja, kasneje pa razvil ena\xc4\x8dbo o kontinuiteti toka, ena\xc4\x8dbo za turbine, postavil osnovno teorijo plovil in razjasnil vpra\xc5\xa1anje trenja med teko\xc4\x8dino in telesi, ki se v njej gibajo._NEWLINE_Kasneje v 19. stoletju je pomembno delo k razumevanju gibanja teko\xc4\x8din prispeval Ludvwig Prandtel z objavo razprave o vplivu podlage na gibanje toka. S svojo teorijo je odprl vrata do razumevanja kompleksnih zakonitosti turbulentnega toka, ki \xc5\xa1e do danes niso popolnoma raziskana, zato se tudi moderna mehanika teko\xc4\x8din \xc5\xa1e vedno, poleg teoreti\xc4\x8dnih rezultatov poslu\xc5\xbeuje eksperimentalnih raziskav.\n_START_SECTION_\nVodni objekti skozi zgodovino\n_START_PARAGRAPH_\nArheolo\xc5\xa1ke najdbe iz 6 tiso\xc4\x8dletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem dokazujejo uporabo vodnih objektov - vodnih kanalov in rabo vodne sile na obmo\xc4\x8dju starega Egipta in Mezopotamije. Ravno tako ohranjeni ostanki sistema vodnih kanalov na obmo\xc4\x8dju stare Kitajske \xe2\x80\x93 vodni sistem Turpan in Perzije \xe2\x80\x93 vodni sistem kanat dokazujejo gradnjo in uporabo vodnih objektov za dovod vode in izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje njene mo\xc4\x8di. Arheolo\xc5\xa1ke najdbe iz dobe stare Gr\xc4\x8dije (3 stoletje pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem) ka\xc5\xbeejo, da so stari Grki na podlagi razumevanja osnovnih zakonitosti hidravlike zgradili zelo u\xc4\x8dinkovite hidravli\xc4\x8dne sisteme za oskrbo z vodo otoka Samos \xe2\x80\x93 vodni sistem Eupalinos. Iz tega \xc4\x8dasa so znane \xc5\xbee prve naprave za dvigovanje vode \xe2\x80\x93 vodno kolo iz Perachora in vodne \xc4\x8drpalke._NEWLINE_Razcvet gradnje objektov za dovod vode do mest se je zgodil v \xc4\x8dasu rimskega cesarstva. \xc5\xa0tevilni akvadukti z vodnjaki, vodnimi kolesi, sifoni so vodo iz oddaljenih izvirov dovajali v mesta cesarstva, od Rima do S Afrike, Francije, \xc5\xa0panije, Tur\xc4\x8dije._NEWLINE_Znani in do danes ohranjeni so akvadukti za mesto Rim, Segovio v \xc5\xa0paniji in \xc5\xa1tevilni drugi. V \xc4\x8dasu rimskega cesarja Nerona so bili izdelani prvi na\xc4\x8drti za Korintski prekop. Iz \xc4\x8dasa rimske Emone je v Ljubljani ohranjem vodnjak, ki je preko mre\xc5\xbee podzemnih kanalov oskrboval del mesta z vodo, ohranjen je tudi del akvadukta v dolini Glin\xc5\xa1\xc4\x8dice.\n_START_SECTION_\nRazvoj hidrotehnike v Sloveniji\n_START_PARAGRAPH_\nZa za\xc4\x8detek hidrotehni\xc4\x8dne stroke na Slovenskem lahko \xc5\xa1tejemo leto 1925, ko je v okviru Gradbenega oddelka Tehni\xc4\x8dne fakultete Univerze v Ljubljani Ciril \xc5\xbdnidar\xc5\xa1i\xc4\x8d pri\xc4\x8del s predavanji s podro\xc4\x8dja mehanike teko\xc4\x8din v prostorih Stare tehnike na A\xc5\xa1kr\xc4\x8devi cesti. V letu 1937 je sledila izgradnja zametkov Hidravli\xc4\x8dnega laboratorija na Cesti dveh cesarjev na Vi\xc4\x8du, ki je kot prvi na Balkanu nudil osnovno opremo za eksperimente na podro\xc4\x8dju osnovnih zakonitosti mehanike teko\xc4\x8din. V letu 1938 je vodenje laboratorija in celoten program izobra\xc5\xbeevanja prevzel Milovan Goljev\xc5\xa1\xc4\x8dek._NEWLINE_Po drugi svetovni vojni je predvsem zaradi potreb industrije po hidroenergiji, hidrotehni\xc4\x8dna stroka dobila mo\xc4\x8dan zagon in v letu 1948 je bil celoten u\xc4\x8dni in razvojni proces preseljen v novo stavbo na Hajdrihovi 28 v Ljubljani. V njenem okviru je bil ustanovljen tudi Vodogradbeni laboratorij, ki je v letu 1954 postal samostojna ustanova. Pomemben pe\xc4\x8dat je razvoju laboratorija prispeval Janko Bleiweis, ki je vodenje laboratorija prevzel v letu 1959. Leta 1972 sta se na lokacijo Hajdrihove ulice 28 iz starega Hidravli\xc4\x8dnega laboratorija preselila tudi Laboratorij za mehaniko teko\xc4\x8din in In\xc5\xa1titut za zdravstveno hidrotehniko. Vsi trije so postali stebri nadaljnjega razvoja hidrotehni\xc4\x8dne stroke, ki danes v okviru Fakultete za gradbeni\xc5\xa1tvo in geodezijo, Oddelka za okoljsko gradbeni\xc5\xa1tvo obsega Katedro za splo\xc5\xa1no hidrotehniko, Katedro za mehaniko teko\xc4\x8din ter Katedro za zdravstveno hidrotehniko.'