b'\n_START_ARTICLE_\nEmil Bock\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nGimnazijo je kon\xc4\x8dal v Ljubljani, nato na Dunaju \xc5\xa1tudiral medicino (1875-1881) in se tam specializiral za okulistiko. Leta 1886 je postal klini\xc4\x8dni asistent za o\xc4\x8desne bolezni na Dunaju. Na\xc4\x8drt, da bi postal profesor v svoji stroki, mu ni uspel, zaradi \xc4\x8desar se je 1887 zaposlil kot okulist in otolog na kirur\xc5\xa1kem oddelku Civilne bolnice na Ajdov\xc5\xa1\xc4\x8dini v Ljubljani. Istega leta je napravil prvo operacijo sive mrene v Ljubljani in prvi na Slovenskem uvedel zdravljenje o\xc4\x8desnih bolezni z radijem. Na njegovo pobudo je bil 1890 ustanovljen poseben o\xc4\x8desni oddelek, 1893 je postal njegov primarij in dosegel, da so ga 1916 dozidali. Bock je bil dolgoletni predsednik sanitetnega sveta za Kranjsko in vi\xc5\xa1ji zdravstveni svetnik. Z njegovim prizadevanjem je Kranjska hranilnica sezidala v Ljubljani ustanovo za neozdravljive bolezni, ki je bila 1923 spremenjena v Bolnico za \xc5\xbeenske bolezni in porodni\xc5\xa1tvo. \xc4\x8clanke o o\xc4\x8desnih boleznih je objavljal predvsem v dunajskih strokovnih \xc4\x8dasopisih, posebno pomembna pa je monografija Die Brille und ihre Geschichte (Dunaj, 1903), v kateri je prikazal razvoj o\xc4\x8dal. Bock je bil za\xc4\x8detnik okulistike na Slovenskem.'