b'\n_START_ARTICLE_\nViktor Stopar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nStopar se je rodil v \xc5\xbeelezni\xc4\x8darski dru\xc5\xbeini. Po kon\xc4\x8dani 8 razredni osnovni \xc5\xa1oli v ljubljanskih Mostah 1928 je bil 9 mesecev tapetni\xc5\xa1ki vajenec, nato pa od\xc5\xa1el je leta 1929 v strokovno \xc5\xa1olo dr\xc5\xbeavnih \xc5\xbeeleznice v Zagreb, kjer se je izu\xc4\x8dil za strojnega klju\xc4\x8davni\xc4\x8darja in leta 1933 je opravil tudi pomo\xc4\x8dni\xc5\xa1ki izpit. Kot kvalificiran delavec je slu\xc5\xbeboval poldrugo leto (1933\xe2\x80\x931934) v zagreb\xc5\xa1kih \xc5\xbeelezni\xc4\x8dararskih delavnicah, 1934 odslu\xc5\xbeil redni voja\xc5\xa1ki rok v Zemunu ter se 1935 vrnil v Zagreb na prej\xc5\xa1nje delovno mesto. Julija istega leta je postal \xc4\x8dlan SKOJ, decembra \xc4\x8dlan osnovne organizacije KPJ v delavnici dr\xc5\xbeavnih \xc5\xbeeleznic v Zagrebu ter \xc4\x8dlan njihovega tovarni\xc5\xa1kega komiteja. Od janurja do marca 1936 je bil zaprt, potem pa pod sumom komunizma izgnan v Ljubljano, kjer se je zaposlil na gradbi\xc5\xa1\xc4\x8dih, pri Avtomonta\xc5\xbei ali bil brezposeln. Februarja 1937 je bil na otoku Bra\xc4\x8du aretiran skupaj s 160 tovari\xc5\xa1i. Oblast jim je tako prepre\xc4\x8dila odhod v \xc5\xa0panijo, da bi se kot \xc5\xa1panski borci pridru\xc5\xbeili republikanskim silam med \xc5\xa1pansko dr\xc5\xbeavljansko vojno; do 1938 je bil sedemkrat v policijskih in sodnih preiskavah. Leta 1939 je postal sekretar PK SKOJ za Slovenijo (do januarja 1943), hkrati kandidat za \xc4\x8dlana CK KPS. Leta 1940 je obiskoval partijsko \xc5\xa1olo v Makarski, junija istega leta pa bil na partijski konferenci v Vinjah  izvoljen za \xc4\x8dlana CK KPS in septembra pre\xc5\xa1el v ilegalo. Do 1941 se je udele\xc5\xbeeval partijskih in mladinskih posvetovanj ter se izoblikoval v partijskega funkcionarja in poklicnega revolucionarja. Leta 1941 je obiskoval komiteje in osnovne organizacije na Dolenjskem, Gorenjskem in \xc5\xa0tajerskem, utrjeval KPS, SKOJ in \xc5\xa1iril OF, zbiral oro\xc5\xbeje, pripravljal vstajo. Februarja 1942 je iz Ljubljane od\xc5\xa1el v partizane. Poleti je pod imenom Silvo Mo\xc5\xa1\xc4\x8dan pet tednov opravljal  posle za\xc4\x8dasnega polit\xc4\x8dnega komisarja Glavnega poveljstva NOV in POS ter med italijansko ofenzivo vodil z A. Baeblerjem, J. Mazovcem in J. Brilejem enote, ki izven okupatorjevega obro\xc4\x8da niso imele zveze s CK KPS, IOOF in z Glavnim poveljstvom. Od novenbra 1942 do januarja 1943 je odstranjeval te\xc5\xbeave politi\xc4\x8dnega in partizanskega gibanja na Gorenjskem, maja pa na \xc5\xa0tajerskem. Leta 1943 je bil poslanec ko\xc4\x8devskega zbora, oktobra je v Ko\xc4\x8devju postal \xc4\x8dlan SNOS, septembra 1944 do maja 1945 pa je bil sekretar Okro\xc5\xbenega komiteja KPS za Slovenske gorice in Prekmurje, maja in junija istega leta organizacijski sekretar Okro\xc5\xbenega komiteja KPS v Mariboru, nato \xc5\xa1e Meststnega komiteja KPS v Ljubljani, od januarja 1946 in\xc5\xa1truktor CK KPS; novembra 1948 so ga vnovi\xc4\x8d izvolili (do 1954) za \xc4\x8dlana CK KPS. Od 1948 je bil direktor tovarne Saturnus v Ljubljani, od 1949 Tovarne glinice in aluminija v Strni\xc5\xa1\xc4\x8du (zdaj Kidri\xc4\x8devo), 1946\xe2\x80\x931953 ljudski poslanec LRS, od 1951 generalni direktor za lokalno industrijo in obrt LRS, 1953\xe2\x80\x9365 direktor Tovarne du\xc5\xa1ika v Ru\xc5\xa1ah, 1953\xe2\x80\x931963 ljudski poslanec zbora proizvajalcev zvezne ljududske skup\xc5\xa1\xc4\x8dine v Beogradu. Upokojil se je leta 1965.'