b'\n_START_ARTICLE_\nLatinska slovnica\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je latin\xc5\xa1\xc4\x8dina uradni jezik dr\xc5\xbeave Vatikan, se pri\xc5\xa1teva med izumrle jezike. Kljub temu se \xc5\xa1e aktivno \xc5\xa1tudira, posebno v izobra\xc5\xbeenih krogih. V nekaterih dr\xc5\xbeavah se tudi pou\xc4\x8duje in v nekaterih \xc5\xa1olah je celo obvezen predmet. Glavni vzrok je latinska slovnica, ki je toliko ob\xc5\xa1irna in raz\xc4\x8dlenjena, da slu\xc5\xbei kot osnova za \xc5\xa1tudij in razumevanje vseh indoevropskih jezikov.\n_START_SECTION_\nAbeceda\n_START_PARAGRAPH_\nLatinska abeceda je vsebovala slede\xc4\x8de \xc4\x8drke: A B C D E F G H I (J) K L M N O P Q R S T (U) V X Y Z in ni poznala malih \xc4\x8drk, ki so bile sprejete \xc5\xa1ele v devetem stoletju. Takrat je bila prvi\xc4\x8d uporabljena \xc4\x8drka u, a samo kot mala verzija \xc4\x8drke V, Pozneje sta se razvili dve samostojni \xc4\x8drki, V,v kot soglasnik in U,u kot samoglasnik. \xc4\x8crka J, ki so jo uvedli v zgodnjem srednjem veku, bi morala nadomestiti soglasni\xc5\xa1ki I med dvema samoglasnikoma, a se njena raba ni popolnoma uveljavila, zato je v poznej\xc5\xa1ih spisih marsikje ostal i tudi med samoglasnikoma._NEWLINE_Na\xc4\x8din izgovarjanja teh \xc4\x8drk, se pravi glasovi, so se v teku stoletij spreminjali, predvsem si\xc4\x8dniki, ki so podlegli postopku rotacizma, zaradi \xc4\x8desar se je s spreminjal v r. Zanimivo je zapisovanje glasu /k/, in sicer pred E in I kot C, pred A, O in soglasniki kot K, pred V kot Q. S \xc4\x8dasom je C nadomestila K in po sprejetju \xc4\x8drke u je Q ostala samo pred ujevskim diftongom. Razen tega je sprva C slu\xc5\xbeila tudi za zapis glasu /g/, ki je naknadno dobil samostojno \xc4\x8drko g._NEWLINE_Omembe vredno je, da se je zgodnja latin\xc5\xa1\xc4\x8dina zapisovala v bustrofedonu. Po gr\xc5\xa1kem zgledu so se besede zapisovale brez presledka med eno in drugo, ali jih je v\xc4\x8dasih lo\xc4\x8devala pika na sredi.\n_START_SECTION_\nSamostalnik\n_START_PARAGRAPH_\nSamostalniki se predstavijo z navedkom prvega sklona, obrazila drugega sklona in spola, na primer: rosa, -ae, f._NEWLINE_Pri samostalnikih dolo\xc4\x8damo, kakor v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini, spol, \xc5\xa1tevilo, sklon in sklanjatev._NEWLINE_Spol je mo\xc5\xa1ki, \xc5\xbeenski in srednji. Mesta, drevesa in plovila so vedno \xc5\xbeenskega spola, ker so tega spola besede urbs (mesto), arbor (drevo) in navis (ladja)._NEWLINE_\xc5\xa0tevilo je ednina ali mno\xc5\xbeina._NEWLINE_Sklonov je \xc5\xa1est, in sicer: imenovalnik ali nominativ, rodilnik ali genitiv, dajalnik ali dativ, to\xc5\xbeilnik ali akuzativ, zvalnik ali vokativ in lo\xc4\x8dilnik ali ablativ. Uporabljajo se zelo podobno kot v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini, razen zvalnika, ki ga na\xc5\xa1 jezik ne pozna. Razlika je tudi v rodilniku, ki ga mi uporabljamo pri nikalnih oblikah stavka, kjer predmet v to\xc5\xbeilniku postane predmet v rodilniku: tega v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini ni. Kakor v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini, se \xc5\xa1esti sklon uporablja samo s predlogi; Latincem se je to zdelo tako samo po sebi umevno, da so velikokrat celo izpu\xc5\xa1\xc4\x8dali predlog in je \xc5\xbee sama raba tega sklona izra\xc5\xbeala pomen. Na primer: campo maneo pomeni na polju ostanem (mestni ablativ ali lokativ) ter igni deleo pomeni z ognjem uni\xc4\x8dim (orodni ablativ ali instrumental)._NEWLINE_Pri sklanjanju samostalnikov srednjega spola je akuzativ in vokativ vedno enak nominativu in mno\xc5\xbeinsko obrazilo je -a (ali -ia) pri vseh sklanjatvah._NEWLINE_Sklanjatev je pet. Prva, druga in peta obravnavajo besede po obrazilu v ablativu ednine, tretja in \xc4\x8detrta jemljeta v po\xc5\xa1tev genitiv ednine.\n_START_SECTION_\nSklanjatev ali deklinacija\n_START_PARAGRAPH_\nSklanjatev latinskih samostalnikov obsega slede\xc4\x8de skupine:_NEWLINE_1. Prva sklanjatev ali -a deklinacija: Samostalniki \xc5\xbeenskega in mo\xc5\xa1kega spola na -a_NEWLINE_2. Druga sklanjatev ali -o deklinacija: Samostalniki z ablativom na -o_NEWLINE_2.1. Samostalniki mo\xc5\xa1kega in \xc5\xbeenskega spola na -us_NEWLINE_2.2. Samostalniki srednjega spola na -um_NEWLINE_2.3. Samostalniki mo\xc5\xa1kega spola brez obrazila, osnova na -er ali -ir_NEWLINE_3. Tretja ali me\xc5\xa1ana sklanjatev: Samostalniki z genitivom na -is_NEWLINE_3.1. Samostalniki vseh spolov, ki pri sklanjanju podalj\xc5\xa1ajo besedo za en zlog in imajo pred obrazilom samo en soglasnik_NEWLINE_3.2. Samostalniki vseh spolov, ki imajo isto \xc5\xa1tevilo zlogov v vseh sklonih, in samostalniki z razli\xc4\x8dnim \xc5\xa1tevilom zlogov, a z dvema soglasnikoma pred obrazilom v genitivu_NEWLINE_3.3. Samostalniki samo srednjega spola, ki se kon\xc4\x8dujejo na -al, -ar, -e_NEWLINE_4. \xc4\x8cetrta sklanjatev ali -u deklinacija: Samostalniki z genitivom na -us_NEWLINE_4.1. Nominativ na -us_NEWLINE_4.2. Nominativ na -u_NEWLINE_5. Peta sklanjatev ali -e deklinacija: Samostalniki na -es\n_START_SECTION_\nGlagol\n_START_PARAGRAPH_\nGlagoli se predstavijo v slede\xc4\x8di obliki: prva oseba ednine sedanjika, druga oseba ednine sedanjika, nedolo\xc4\x8dnik, prva oseba ednine perfekta, supin. Primer: laudo, laudas, laudare, laudavi, laudatum - ali kraj\xc5\xa1e laud-o, -as, -are, -avi, -atum. \xc4\x8ce gre za pravilni glagol, ki se sprega natan\xc4\x8dno po pravilih, ga zapi\xc5\xa1emo enostavno laudo 1 (torej normalno po prvi spregatvi) ali audio 4 (torej normalno po \xc4\x8detrti spregatvi). Ker pa ima latin\xc5\xa1\xc4\x8dina veliko nepravilnih glagolov, si je treba za vsakega od teh zapomniti vseh pet zgoraj navedenih oblik, na primer frango (zlomim) je treba zapisati tako: frango 3 fregi fractum, kar pomeni da se glagol sprega normalno po tretji spregatvi razen perfekta (ki bi po pravilih moral biti *frangivi) in supina (ki bi po pravilih moral biti *frangitum)._NEWLINE_Glagolske oblike so sestavljene in nesestavljene. Nesestavljene sestojijo iz ene besede: laudo hvalim. Sestavljene pa sestojijo iz ve\xc4\x8d besed, navadno iz dele\xc5\xbenika in pomo\xc5\xbenika esse biti: laudatus sum pohvaljen sem bil. Sestavljene so:_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 pasiv perfekta, pluskvamperfekta in futura II.;_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 oba nedolo\xc4\x8dnika (aktivni in pasivni) futura in pasivni nedolo\xc4\x8dnik perfekta;_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 opisna sprega (coniugatio periphrastica), aktivna in pasivna._NEWLINE_Glagolske oblike, katerim lahko dolo\xc4\x8dimo osebo, imenujemo osebne ali dolo\xc4\x8dne glagolske oblike (verbum finitum), druge pa neosebne ali nedolo\xc4\x8dne (verbum infinitum). Pri osebnih ali dolo\xc4\x8dnih glagolskih oblikah razlikujemo:_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 osebo (persona): prva, druga, tretja;_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 \xc5\xa1tevilo (numerus): ednina (singular) in mno\xc5\xbeina (plural), ki se rabi tudi za slovensko dvojino;_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 \xc4\x8das (tempus);_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 naklon (modus);_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 na\xc4\x8din (genus)._NEWLINE__NEWLINE_Latin\xc5\xa1\xc4\x8dina ne pozna glagolskega vida. Medtem ko sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina izra\xc5\xbea dovr\xc5\xa1nost glagola z razli\xc4\x8dnimi izrazi, latin\xc5\xa1\xc4\x8dina uporablja v ta namen glagolske \xc4\x8dase. Na primer, v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini poznamo izraz "hvaliti" kot nedovr\xc5\xa1ni glagol in za dovr\xc5\xa1ne oblike uporabljamo druge izraze, recimo "pohvaliti". Zato sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini ni potreben ve\xc4\x8d kot en sam preteklik in en prihodnjik, latin\xc5\xa1\xc4\x8dina pa, ki pozna samo izraz laudare, potrebuje tri preteklike, enega za nedovr\xc5\xa1no obliko (laudabam - sem hvalil) in dva za dovr\xc5\xa1no obliko (laudavi - sem pohvalil in laudaveram - sem pohvalil prej). \xc4\x8casi latinskega glagola se torej delijo na perfektne in imperfektne. Perfektni \xc4\x8dasi odgovarjajo na\xc5\xa1im dovr\xc5\xa1nikom in so perfekt, pluskvamperfekt in futur drugi, ki povedo, da se je dejanje izvr\xc5\xa1ilo, da se je izvr\xc5\xa1ilo pred drugim, da se bo izvr\xc5\xa1ilo pred drugim.\n_START_SECTION_\nNeosebne ali nedolo\xc4\x8dne glagolske oblike\n_START_PARAGRAPH_\nNeosebne ali nedolo\xc4\x8dne glagolske oblike se delijo v samostalni\xc5\xa1ke (substantivne) in pridevni\xc5\xa1ke (adjektivne). Samostalni\xc5\xa1ke so razne oblike nedolo\xc4\x8dnika in supin, pridevni\xc5\xa1ke oblike so dele\xc5\xbeniki.  _NEWLINE__NEWLINE_Samostalni\xc5\xa1ke neosebne oblike so:_NEWLINE__NEWLINE_a) nedolo\xc4\x8dnik (infinitivus, infinitiv): _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 infinitiv aktivnega sedanjega \xc4\x8dasa: laudare hvaliti;_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 infinitiv pasivnega sedanjega \xc4\x8dasa: laudari hvaljen biti;_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 infinitiv aktivnega preteklega \xc4\x8dasa: laudavisse hvaliti prej;_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 infinitiv pasivnega preteklega \xc4\x8dasa: laudatum, -am, -um esse biti pohvaljen prej;_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 infinitiv aktivnega prihodnjega \xc4\x8dasa: laudaturum, -am, -um esse hvaliti v bodo\xc4\x8dnosti;_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 infinitiv pasivnega prihodnjega \xc4\x8dasa: laudatum iri biti (po)hvaljen v bodo\xc4\x8dnosti;_NEWLINE__NEWLINE_b) namenilnik (supinum, supin): laudatum hote\xc4\x8d hvaliti;_NEWLINE__NEWLINE_c) glagolnik (gerundium, gerundij): laudandi hvaljenja; uporablja se samo kot sklanjanje nedolo\xc4\x8dnika, ki je slede\xc4\x8de: laudare, laudandi, laudando, (ad) laudandum, -, laudando._NEWLINE__NEWLINE_Pridevni\xc5\xa1ke neosebne oblike so dele\xc5\xbeniki (participium, particip), in sicer _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 prezenta: laudans hvale\xc4\x8d = tisti, ki hvali;_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 perfekta pasiva: laudatus 3 pohvaljen; _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 futura aktiva: laudaturus 3 hvaliti hote\xc4\x8d = tisti, ki namerava hvaliti; _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 futura pasiva ali gerundivum, gerundiv oziroma glagolski pridevnik: laudandus 3 tisti, ki mora biti hvaljen.\n_START_SECTION_\nNapredna raba glagolskih \xc4\x8dasov\n_START_PARAGRAPH_\nZa razumevanje nekaterih latinskih tekstov je treba upo\xc5\xa1tevati tudi slede\xc4\x8do opredelitev \xc4\x8dasov in njihove razne interpretativne mo\xc5\xbenosti. _NEWLINE__NEWLINE_\xc4\x8casi latinskih glagolov se dele v dve skupini:_NEWLINE__NEWLINE_a) glavni \xc4\x8dasi (\xc4\x8dasi sedanjosti in prihodnosti):_NEWLINE_prezent ali sedanjik;_NEWLINE_perfectum praesens (logicum) ali pretekli \xc4\x8das s pomenom sedanjika;_NEWLINE_futur I. in futur II. ter imperativ;_NEWLINE__NEWLINE_b) stranski \xc4\x8dasi (histori\xc4\x8dni \xc4\x8dasi, \xc4\x8dasi preteklosti):_NEWLINE_perfectum historicum (pripovedni perfekt) ali dovr\xc5\xa1no pretekli \xc4\x8das;_NEWLINE_imperfekt ali nedovr\xc5\xa1no pretekli \xc4\x8das;_NEWLINE_pluskvamperfekt ali predpretekli \xc4\x8das._NEWLINE_Prezent zaznamuje:_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 dejanje, ki nastopi ali se razvija v sedanjosti (pravi sedanjik);_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 dejanje, ki v sedanjosti traja in se ponavlja: ta (durativni) prezent se rabi pri opisovanju navad, obi\xc4\x8dajev, razmer ipd.;_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 nekaj, kar se vedno godi in velja tudi za sedanjost, izra\xc5\xbea torej dejstva ne glede na \xc4\x8das (brez\xc4\x8dasni ali ahronisti\xc4\x8dni ali empiri\xc4\x8dni [izkustveni] sedanjik). Rabi se v pregovorih._NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 Sedanjik se rabi namesto preteklega \xc4\x8dasa v \xc5\xbeivahnem pripovedovanju preteklih dogodkov (praesens historicum, pripovedni sedanjik)._NEWLINE_Perfekt zaznamuje:_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 prezentni perfekt zaznamuje v sedanjosti dovr\xc5\xa1eno dejanje ali sedanje stanje kot posledico \xc5\xbee v preteklosti dovr\xc5\xa1enega dejanja. Prezentni perfekt nekaterih glagolov stalno prevajamo s prezentom, ker mislimo predvsem na posledico preteklega dejanja v sedanjosti (npr. odi sovra\xc5\xbeim, memini spominjam se itd.)_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 v pasivni obliki je perfekt sestavljen s pomo\xc5\xbenim glagolom esse in trpnopreteklim dele\xc5\xbenikom, ki ima v tem primeru veljavo pridevnika._NEWLINE_Imperfekt zaznamuje:_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 nedovr\xc5\xa1eno preteklo dejanje, in sicer: dejanje, ki je v preteklosti trajalo ali se ponavljalo. Rabi se pri opisovanju navad, obi\xc4\x8dajev, razmer, uredb, krajev itd.;_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 izra\xc5\xbea stransko dejanje (okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine), ki spremlja ali pojasnjuje preteklo glavno dejanje, to je: izra\xc5\xbea preteklo dejanje (stanje), ki je trajalo, ko je nastopil drug dogodek, ki je razvoj imperfektovega dejanja ustavil ali zadr\xc5\xbeal. Imperfekt opisuje, perfekt pripoveduje (z njim dejanje poteka, napreduje)._NEWLINE_Pluskvamperfekt zaznamuje:_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 logi\xc4\x8dni pluskvamperfekt zaznamuje v preteklosti \xc5\xbee dovr\xc5\xa1eno dejanje ali preteklo stanje. Glagoli, ki imajo v perfektu pomen prezenta, imajo v pluskvamperfektu pomen imperfekta;_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 histori\xc4\x8dni pluskvamperfekt zaznamuje preteklo dejanje, ki se je dovr\xc5\xa1ilo pred drugim preteklim dejanjem, zato stoji ve\xc4\x8dinoma v odvisnih stavkih._NEWLINE_Futur I. zaznamuje:_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7prihodnje dejanje ali stanje ne glede na drugo dejanje._NEWLINE_Futur II. zaznamuje:_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 v prihodnosti \xc5\xbee dovr\xc5\xa1eno dejanje ali stanje v prihodnosti (futurum II. logicum);_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xb7 dejanje, ki se bo dovr\xc5\xa1ilo pred prihodnjim dejanjem, zato stoji ve\xc4\x8dinoma v odvisnih stavkih (futurum exactum).'