b'\n_START_ARTICLE_\nFranjo Ba\xc5\xa1\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPo \xc5\xa1tudiju geografije in zgodovine na Dunaju in Ljubljani je 1925 diplomiral na ljubljanski Filozofski fakulteti (FF). Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju je bil profesor na gimnaziji v Mariboru in tu 1932 postal banovinski arhivar in ravnatelj muzeja. Bil je tudi ravnatelj Banovinskega arhiva v Mariboru. Po osvoboditvi je bil v letih 1950\xe2\x88\x921952 vodja odseka za muzeje, galerije in spomeni\xc5\xa1ko varstvo na Ministrstvu za znanost in kulturo Ljudske republike Slovenije, nato do 1962 ravnatelj Tehni\xc5\xa1kega muzeja Slovenije ter bil prvi predavatelj muzeologije in spomeni\xc5\xa1kega varstva na FF v Ljubljani (1950-1963). Kot organizator muzejstva je 1937 dosegel, da so mariborski grad namenili muzeju in arhivu; zanj je zbral ve\xc4\x8dino gradiva in uredil stalno razstavo. Vodil je preureditev Tehni\xc5\xa1kega muzeja v Bistri in zavaroval spomenike na Ravnah na Koro\xc5\xa1kem in v Kropi. Urejal je \xc4\x8casopis za zgodovino in narodopisje (1937-1941) in v letih 1945\xe2\x88\x921949 sodeloval pri povra\xc4\x8dilu med vojno odne\xc5\xa1enega kulturnega premo\xc5\xbeenja. V raziskovalnem delu se je posvetil povezovanju kulturne, politi\xc4\x8dne, etnolo\xc5\xa1ke, arheolo\xc5\xa1ke, geografske in muzeolo\xc5\xa1ke dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine. Nosilci kulturnih dobrin so mu bile kulturno-geografske enote; pogosto je opozarjal na kulturno nepretrgano zvezo od predslovanskih \xc4\x8dasov naprej; bil je kriti\xc4\x8den do ostrega lo\xc4\x8devanja med visoko in ljudsko kulturo; etnologijo je raz\xc5\xa1iril od kmetov na delavstvo. Tako njegova raziskovanja segajo v \xc5\xa1tevilna okolja in teme od srednjega veka do novej\xc5\xa1e dobe.'