b'\n_START_ARTICLE_\nBibavica\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xadbavica ali plimov\xc3\xa1nje je izraz, ki opisuje pojav izmeni\xc4\x8dnega spreminjanja vi\xc5\xa1ine vodne gladine v morjih in oceanih. Na morske mene (plima in oseka) vpliva gravitacijska sila predvsem Lune in v manj\xc5\xa1i meri Sonca. Ostali faktorji, ki vplivajo so: konfiguracija obale, krajevna globina morja, topografija morskega dna, veter in vreme; vsi ti faktorji pove\xc4\x8dujejo ali zmanj\xc5\xa1ujejo interval nastopanja in razliko v vi\xc5\xa1ini._NEWLINE_Izra\xc4\x8duni variirajo od opazovanj in pokrivajo le standardne pogoje. \xc4\x8ce so vremenski pogoji razli\xc4\x8dni od normalnih, se tudi ra\xc4\x8dunske vrednosti ne ujemajo. Na splo\xc5\xa1no veter s kopnega in visok zra\xc4\x8dni pritisk zmanj\xc5\xa1ujeta nivo morja in obratno, veter z morja in nizek pritisk povi\xc5\xa1ujeta nivo morja. Zato morajo morjeplovci upo\xc5\xa1tevati lokalne vremenske pogoje, preden izvajajo aktivnosti, na katere vpliva morska mena._NEWLINE_Ker bibavica povzro\xc4\x8da tokove polarne teko\xc4\x8dine (voda) v zemljinem magnetnem polju, posledi\xc4\x8dno vpliva na spremembo tega polja._NEWLINE_Izguba vrtilne energije Zemlje, zaradi vpliva bibavice ter gravitacijskega vpliva deformacije le-te, povzro\xc4\x8da upo\xc4\x8dasnitev vrtenja Zemlje in pove\xc4\x8duje oddaljenost Lune._NEWLINE_Najve\xc4\x8dja amplituda je izmerjena v zalivu Fundy ( 45\xc2\xb000\xe2\x80\xb2N, 65\xc2\xb048\xe2\x80\xb2W) v Kanadi, kjer dose\xc5\xbee med 15\xe2\x80\x9320 m, v Evropi v izlivu reke Severn v Angliji, kjer dose\xc5\xbee 13\xe2\x80\x9316 m, v zalivu Saint-Malo (Francija) pa 12\xe2\x80\x9316 m. Na Jadranu pa je najve\xc4\x8dja amplituda 60\xc2\xa0cm, v Tr\xc5\xbea\xc5\xa1kem zalivu.\n_START_SECTION_\nIzrazoslovje\n_START_PARAGRAPH_\nNajve\xc4\x8dji nivo imenujemo\xc2\xa0\xc2\xbbplima\xc2\xab\xc2\xa0ali \xc2\xbbvisoka voda\xc2\xab, najmanj\xc5\xa1i nivo pa\xc2\xa0\xc2\xbboseka\xc2\xab\xc2\xa0oziroma \xc2\xbbnizka voda\xc2\xab. Plima nastopi na dveh koncih Zemlje hkrati in sicer na strani, ki gleda proti Luni in na nasprotni strani. Pri tem obstajata dve oseki, ki sta za 90\xc2\xb0 po zemljepisni dol\xc5\xbeini zamaknjeni od plime. Na vsaki to\xc4\x8dki morja se dnevno pojavita dve plimi, ena visoka in ena nizka ter dve oseki, ravno tako ena visoka in ena nizka. Povpre\xc4\x8dno nastopi visoka plima v intervalu 12 ur in 24 minut, pri tem 12 ur zaradi rotacije Zemlje in 24 minut zaradi Luninega vrtenja okrog Zemlje. Pri tem velja, da je 12 ur polovica dol\xc5\xbeine solarnega dne ter 24 minut polovica lunarne ekstenzije, ki zna\xc5\xa1a 1/29 lunarnega cikla._NEWLINE_\xc4\x8cas med plimo in oseko imenujemo \xc2\xbbupadanje morja\xc2\xab, medtem ko \xc4\x8das med oseko in plimo imenujemo \xc2\xbbnara\xc5\xa1\xc4\x8danje morja\xc2\xab. V \xc4\x8dasu plime in oseke, pa \xc4\x8das imenujemo \xc2\xbbplimni obrat\xc2\xab\xc2\xa0oz. \xc2\xbbobrat oseke\xc2\xab._NEWLINE_Vi\xc5\xa1ina plime in oseke variira glede na povpre\xc4\x8dno gladino. Okoli mlaja in \xc5\xa1\xc4\x8dipa, ko so Sonce, Luna in Zemlja v liniji, se vpliva Sonca in Lune se\xc5\xa1tejeta tako, da je amplituda ve\xc4\x8dja._NEWLINE_Ko je Luna v prvem in zadnjem krajcu, in se nahajata Sonce in Luna pod kotom 90\xc2\xb0 eden nasproti drugemu, vpliv Sonca zmanj\xc5\xa1uje vpliv Lune, in tako nastanejo najmanj\xc5\xa1e amplitude. Interval med mo\xc4\x8dnimi in slabotnimi plimami in osekami zna\xc5\xa1a sedem dni._NEWLINE_Relativna oddaljenost Lune od Zemlje ravno tako vpliva na vi\xc5\xa1ino plime in oseke. Ko je Luna v perigeju (najbli\xc5\xbeje Zemlji), takrat se aplituda pove\xc4\x8da, in obratno, ko je Luna v apogeju (najdalj od Zemlje), se amplituda zmanj\xc5\xa1a. 7\xc2\xbd sinodi\xc4\x8dnega meseca (sinodi\xc4\x8dni mesec traja ~29.53 dni) se pokrijeta perigej in \xc5\xa1\xc4\x8dip ali mlaj, in takrat nastopi najve\xc4\x8dja sprememba amplitude. Efekt pa se \xc5\xa1e dodatno pove\xc4\x8da, \xc4\x8de ob perigeju nastopi Lunin mrk ali Son\xc4\x8dev mrk.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8casovni zamiki\n_START_PARAGRAPH_\nGlede na to, da se vse okoli Zemlje, Lune in Sonca odvija predvidljivo, to pomeni v to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8denih \xc4\x8dasovnih intevalih, pa z bibavico ni tako. Masa vode, ki se premika, je ogromna. Pri tem premikanju jo ovira kopno. Edino prosto obmo\xc4\x8dje je okoli Antarktike, tam se morske mase gibljejo nemoteno. Ravno tako vpliva na velikost amplitude raz\xc4\x8dlenjenost obale. Zaradi omenjenih vplivov, se dogaja, da v nekaterih obmo\xc4\x8djih severne poloble, ve\xc4\x8dja amplituda zamuja ob nastopu polne Lune tudi dva dni.\n_START_SECTION_\nFizikalna razlaga\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ce odmislimo delovanje zunanjih sil, bo ocenska gladina tvorila geopotencialno ploskev oz. geoid, kjer ka\xc5\xbeejo gravitacijske sile proti centru Zemlje, pri tem ne obstajajo druge sile, ki bi povzro\xc4\x8dile tok vodne mase._NEWLINE_Dodajmo masivni telesi, kot sta Luna in Sonce, ki z gravitacijskim poljem, odvisnim od razdalje, vplivata na Zemljo. Tako imenovana prostorska razlika, imenovana gradient, gravitacijskega polja vpliva na obliko geoida. Deformacija, ki jo povzro\xc4\x8da, ima fiksno orientacijo, ki je relativna na vplivno telo, in ki skupaj z rotacijo Zemlje, vodi bibavico. Gravitacijske sile so nasprotno proporcionalne kvadratu razdalje, sile bibavice pa so celo nasprotno proporcionalne tretji potenci razdalje. Son\xc4\x8deva privla\xc4\x8dnost je sicer 179 krat ve\xc4\x8dja od Lunine, toda zaradi mnogo ve\xc4\x8dje razdalje, je njegovo polje gradienta in s tem tudi sila, ki deluje na oceane manj\xc5\xa1a od Lune (cca. 45\xc2\xa0%)._NEWLINE_Ker je zemljina skorja trdna, in se premika z vsem kar vsebuje, se premika, kot eno telo, kar lahko predstavimo z neko silo, ki deluje v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du Zemlje. Voda na povr\xc5\xa1ju, pa se lahko prosto giblje, seveda pod vplivom sil, ki delujejo na njene del\xc4\x8dke. Nastane razlika sil, ki delujejo na center in povr\xc5\xa1je Zemlje, kar imenujemo silo bibavice._NEWLINE_V to\xc4\x8dki, to\xc4\x8dno \xc2\xbbpod\xc2\xab\xc2\xa0Luno (sub-lunarna to\xc4\x8dka), je voda bli\xc5\xbeje, kot pa center Zemlje, torej privla\xc4\x8di vodo bolj in zato se dviguje, medtem ko pa na drugi strani, privla\xc4\x8di Zemljo bolj kot vodo, zato se voda ravno tako dvigne. Ob tako imenovanih straneh, pa rezultanta sil deluje proti centru Zemlje. Nekje pri 55\xc2\xb0 orbitalne ravnine obstaja to\xc4\x8dka, kjer je sila plime in oseke tangencialna zemljinemu povr\xc5\xa1ju. Te (tangencialne) komponente najve\xc4\x8d prispevajo k bibavici. Dejanske sile, ki delujejo na del\xc4\x8dke teko\xc4\x8dine so reda velikosti desetinko milijona gravitacijske sile Zemlje.\n_START_SECTION_\nAmplituda in \xc4\x8dasovni cikel\n_START_PARAGRAPH_\nKer se Zemlja zavrti relativno na Luno v lunarnem dnevu (24 ur, 48 minut), potujeta izbo\xc4\x8ditvi z enako hitrostjo, kar povzro\xc4\x8da eno visoko plimo v \xc4\x8dasovnem razdobju 12 ur in 24 minut. Teoreti\xc4\x8dna amplituda oceanske bibavice, pri vplivu Lune, je 54\xc2\xa0cm v najvi\xc5\xa1ji to\xc4\x8dki. To amplitudo bi dosegla bibavica, \xc4\x8de bi ne bilo kopna in se Zemlja ne bi vrtela._NEWLINE_Sonce ravno tako prispeva k bibavici, pri tem pa je njegov prispevek 25\xc2\xa0cm oz. 46\xc2\xa0% Luninega prispevka, njegov cikel pa 12 ur._NEWLINE_Pri najvi\xc5\xa1ji plimi, kjer se efekta zdru\xc5\xbeita, bi teoreti\xc4\x8dno dosegla amplituda 79\xc2\xa0cm, pri najni\xc5\xbeji oseki pa 29\xc2\xa0cm._NEWLINE_Prave amplitude odstopajo od zgoraj opisanega zaradi topografije, pa tudi zaradi naravne periode oceanov, pri tem pa je magnituda istega reda velikosti kot perioda rotacije 30 ur (zaradi primerjave, naravna perioda nihanja Zemljine skorje je pribli\xc5\xbeno 57 minut). To pomeni, \xc4\x8de bi Luna naenkrat izginila (ne bi ve\xc4\x8d vplivala na bibavico), bi gladina oceanov nihala v periodi 30 ur._NEWLINE_Razdalja med Zemljo in Soncem variira, ker orbita, po kateri se giblje Zemlja ni popoln krog temve\xc4\x8d elipsa. To povzro\xc4\x8da variacijo sile in teoreti\xc4\x8dne amplitude za pribli\xc5\xbeno \xc2\xb118\xc2\xa0% pri vplivu Lune in \xc2\xb15\xc2\xa0% vplivu Sonca. \xc4\x8ce bi bila oba v najbli\xc5\xbeji poziciji, bi teoreti\xc4\x8dno dobili 93\xc2\xa0cm veliko amplitudo.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8casovni zamik\n_START_PARAGRAPH_\nZato ker Lunina privla\xc4\x8dnost vpliva na oceane v periodi 12,42 ure (polovica Zemljine sinodi\xc4\x8dne periode vrtenja), kar je manj od naravne periode oceanov, pride do fenomena kompleksne resonance. Zakasnitev med Luninim prehodom in reakcijo bibavice variira od 2 ur na ju\xc5\xbeni polobli, pa do dveh dni na Severnem morju. Povpre\xc4\x8dno je plimni \xc4\x8dasovni zamik \xc5\xa1est ur (oseka se pojavi ko je Luna v zenitu, kar je v nasprotju z intuicijo). Izguba rotacijske energije Zemlje, zaradi vpliva bibavice ter gravitacijskega efekta deformacije le-te, povzro\xc4\x8da upo\xc4\x8dasnitev rotacije Zemlje in pove\xc4\x8duje oddaljenost Lune.\n_START_SECTION_\nAlternativna razlaga\n_START_PARAGRAPH_\nNekatere fizikalne razlage bibavice vklju\xc4\x8dujejo tako imenovano centrifugalno silo, ki nastane zaradi \xc2\xbbpremika\xc2\xab\xc2\xa0Zemlje okrog baricentra (skupni masni center Zemlje in Lune). Baricenter se nahaja na \xc2\xbe radiusa, gledano iz centra Zemlje. Pomembno je to, da se Zemlja ne vrti okrog te to\xc4\x8dke, temve\xc4\x8d le pomika v cirkularni smeri (glej sliko). Vsaka to\xc4\x8dka na Zemlji ima enako kotno hitrost in enak radius orbite, toda z izmaknjenim centrom vrtenja. Ta centrifugalna sila deluje povsod enako, in tako ne vpliva na bibavico (toda z nasprotnim predznakom) izni\xc4\x8duje gravitacijsko silo, ki deluje v masnem centru Zemlje. Torej z od\xc5\xa1tevanje gravitacijske sile, ki deluje v centru Zemlje od lokalnih gravitacijskih sil povr\xc5\xa1ja, pridemo do efekta dodajanja enako porazdeljene centrifugalne sile. Ti dve razlagi sta povsem razli\xc4\x8dni, a pridemo do istega rezultata.\n_START_SECTION_\nBibavica in teko\xc4\x8dine\n_START_PARAGRAPH_\nBibavica se dogaja, pogledano splo\xc5\xa1no, vedno pri premiku nekega telesa v gravitacijskem polju, ki ni enoli\xc4\x8dno. Kakor koli gledano, vsa telesa v vesolju so podvr\xc5\xbeena vplivu bibavice. Pri delovanju na idealno togo telo se to ne bo zgodilo, a taka telesa ne obstajajo. Veliko teles je krogel, katerih sestava je le plin ali teko\xc4\x8dina, nekatera imajo zelo tanko skorjo. Sile bibavice povzro\xc4\x8dajo razliko v pritisku med materialom, ki gradi taka telesa, s tem pa povzro\xc4\x8dajo tokove le tega. Ti argumenti na\xc4\x8deloma veljajo za vsa telesa, a tu smo se omejili le na sistem Zemlja-Luna._NEWLINE_Lunin vpliv na bibavico povzro\xc4\x8da polje pospe\xc5\xa1ka na zemljini povr\xc5\xa1ini. To polje lahko predstavimo kot jakost sile te\xc5\xbee ene desetine mikrograma na kilogram snovi. Z drugimi besedami, na maso enega kilograma deluje sila \xc2\xbbnavzgor\xc2\xab\xc2\xa0v velikosti ekvivalenta ene desetine mikrograma._NEWLINE_Jasno je, da se ni\xc4\x8d ne za\xc4\x8dne premikati navzgor, \xc4\x8de na njega deluje tako majhna sila. Namesto tega se spremeni stati\xc4\x8dni pritisk v teko\xc4\x8dini oz. na gladini in blizu le te, ta pa povzro\xc4\x8di tok v teko\xc4\x8dini, dokler se pritisk ne izravna._NEWLINE_Sekundarni vpliv povzro\xc4\x8dijo zastoji oz. prepreke, ki nastanejo ob razli\xc4\x8dno raz\xc4\x8dlenjeni obali, in tako namesto amplitude 60\xc2\xa0cm dobimo celo 12 m veliko amplitudo._NEWLINE_Razlika v pritisku vpliva, ne le na tokove materiala v oceanih, temve\xc4\x8d tudi v notranjosti Zemlje. Efekt toka materiala v Zemlji, povzro\xc4\x8denega s silami bibavice, ravno tako vpliva na njeno elektromagnetno polje. Bibavica v notranjosti Zemlje povzro\xc4\x8da (seizmi\xc4\x8dne) valova, ki pa so merljivi.\n_START_SECTION_\nBibavica in navigacija\n_START_PARAGRAPH_\nBibavico v pomorstvu, predvsem v predelih, kjer je njena amplituda zelo velika, morajo upo\xc5\xa1tevati. Zgodi se lahko, da plovila z velikim grezom, \xc4\x8dakajo na ugodno prilo\xc5\xbenost za zaplutje v pristani\xc5\xa1\xc4\x8da. Pri nas in \xc5\xa1ir\xc5\xa1e gledano v Mediteranu teh problemov ni, saj je amplituda zelo majhna._NEWLINE_Poleg opazovanj gibanja amplitude, se tudi ra\xc4\x8dunsko ugotavlja \xc4\x8das in velikost amplitude. V obzir je vedno potrebno vzeti \xc5\xa1e vremenske prilike. Nizek zra\xc4\x8dni pritisk vedno pove\xc4\x8duje amplitudo, in nasprotno, visok pritisk amplitudo zmanj\xc5\xa1uje. Smer vetra ravno tako vpliva na vi\xc5\xa1ino, saj veter \xc2\xbbod obale\xc2\xab\xc2\xa0zmanj\xc5\xa1uje vpliv in seveda obratno veter \xc2\xbbna obalo\xc2\xab\xc2\xa0nariva ve\xc4\x8dje koli\xc4\x8dine vode, s tem pa pove\xc4\x8duje amplitudo.\n_START_SECTION_\nOstale bibavice\n_START_PARAGRAPH_\nIz vsega, kar je bilo opisano zgoraj, lahko sklepamo, da ne obstaja le bibavica, ki vpliva na morsko gladino, temve\xc4\x8d obstaja ta vpliv tudi na druge teko\xc4\x8dine in pline. Omenimo atmosfersko bibavico in bibavico kopna. Medtem, ko si lahko predstavljamo atmosfersko, si bibavico kopna le te\xc5\xbeko predo\xc4\x8dimo, a vendar obstaja. Gravitacijske sile delujejo na notranjost Zemlje, in ker le ta ni idealno togo telo, povzro\xc4\x8da razlika gravitacijkih sil tok v predelu materije, ki je teko\xc4\x8dem agregatnem stanju. Seveda pri tem skorja, ki plava na tej masi, ne ostane inertna.'