b'\n_START_ARTICLE_\nHyracotheium\n_START_SECTION_\nKje in kdaj je \xc5\xbeivel?\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdiveli so v Evropi in Severni Ameriki pred 50-55 milijonov let. Nekatere vrste so kmalu izumrle, druge so se pred izumrtjem \xc5\xa1e bolj razvile, iz ene vrste se je razvil dana\xc5\xa1nji konj.\n_START_SECTION_\nEvolucija\n_START_PARAGRAPH_\nPrakonj je \xc5\xbeivel pred pribli\xc5\xbeno 55 milijoni let. V tem \xc4\x8dasu so se \xc5\xbeivali sprehajale iz Severne Amerike v Evropo \xc4\x8dez Grenlandijo. Ko so se kontinenti lo\xc4\x8dili zaradi premikanja zemeljskih plo\xc5\xa1\xc4\x8d, sta bila kontinenta odrezana drug od drugega. Lo\xc4\x8deval ju je Severnoatlantski ocean, zato sta se razvili dve razli\xc4\x8dni populaciji \xc5\xbeivali. Evropski Prakonj je postal kmalu vi\xc5\xa1ji in veliko jih je zraslo do velikosti zebre. Prehranjevali so se z list dreves. Spadali so v dru\xc5\xbeino Palaeotheriidae, ki je izumrla pred pribli\xc5\xbeno 37 milijoni let. Iz Severnoameri\xc5\xa1ke populacije se je razvila dru\xc5\xbeina Equidae, konji, ki jih poznamo danes. Vedno bolj so rasli v vi\xc5\xa1ino, prsti so zakrneli v enega, ki nosi kopito. S pomo\xc4\x8djo tak\xc5\xa1ne no\xc5\xbene opore so \xc5\xbeivele te vrste raje v hladnih in odprtih ledinah, saj jim je kopito nudilo veliko stabilnosti. To je tudi eden od vzrokov za odhod iz tropskih gozdov.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPrve fosile Prakonja so leta 1839 na\xc5\xa1li na grofijskem posestvu Kent. Angle\xc5\xa1ki znanstvenik Richard Owen je mislil, da je konj kri\xc5\xbeanec med zajcem in pe\xc4\x8dinarjem. Izhajal je iz tega, da je Prakonj v sorodu s svinjami. Do tega napa\xc4\x8dnega sklepanja je pri\xc5\xa1el na podlagi velikosti lobanje konja in njegovih zob. Ko so znanstveniki veliko pozneje odkrili \xc5\xa1e en primerek fosilnih ostankov, so na osnovi teh ugotovili sorodstvo z dana\xc5\xa1njim konjem. Dana\xc5\xa1nji konji so dobri tekmovalni konji.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjski prostor\n_START_PARAGRAPH_\nDana\xc5\xa1nji konji imajo druga\xc4\x8de oblikovane noge, kot jih je imel Prakonj. Ta je imel na sprednjih nogah \xc5\xa1tiri in na zadnjih tri prste, ter na vsakem prstu je imel malo kopito. Dana\xc5\xa1nji konji imajo le en prst, ki se je preoblikoval v kopito. Okon\xc4\x8dine Prakonja so bile relativno dolge in dobro prilagojene za hojo in tek. Iz fosilnih rastlinskih ostankov in spoznanj prej\xc5\xa1njih najdb skupnosti sesalcev lahko sklepamo, da so \xc5\xbeiveli v tropskih gozdovih. Takrat so bile temperature mnogo vi\xc5\xa1je. Ni bilo polarnega ledu, zato so se vedno zeleni gozdovi raztezali precej visoko. Zelo nazorno si lahko predstavljamo, kako se je Prakonj pasel.\n_START_SECTION_\nPrehranjevanje\n_START_PARAGRAPH_\nDana\xc5\xa1nji konj se hrani s travo, z razli\xc4\x8dnimi vlaknastimi rastlinami, ovsom in senom. Njegova hrana je trda in groba, zato imajo njegovi zobje velike krone, da se preve\xc4\x8d hitro ne obrabijo. Zobje Hyracotheriumsa so bili nizki, nekako podobni \xc4\x8dlove\xc5\xa1kim. Iz tega znanstveniki sklepajo, da se je hranil z mehko hrano. Re\xc5\xbee in brazde v zobeh dajo misliti, da je bila hrana prakonja sestavljena iz listov in sade\xc5\xbeev.\n_START_SECTION_\nRazmno\xc5\xbeevanje\n_START_PARAGRAPH_\nO razmno\xc5\xbeevanju Prakonja je malo znanega. Ve\xc4\x8d vedo znanstveniki o sorodnem konju Propaleotheriumu. Njegovi fosili so stari najmanj 49 milijonov let. Na\xc5\xa1li so kompletne skelete v kamnitih plasteh v rudniku Messel pri Darmstadtu. Med njimi so na\xc5\xa1li tri skelete samic. V vsaki \xc5\xbeivali so na\xc5\xa1li fetus, vendar je bil mo\xc4\x8dno razvit le eden. Tudi dana\xc5\xa1nje kobile skotijo eno samo \xc5\xberebe, kar je bil primer pri Prakonjih. Prav zato moramo iskati vzroke za dolgo brejost dana\xc5\xa1nje kobile pri prakonju. Verjetno je bilo neko\xc4\x8d pri prakonju Hyracotheriumu enako kot danes, da so kobile dolgo nosile in skotile le enega \xc5\xberebi\xc4\x8dka.'