b'\n_START_ARTICLE_\nFrance Ho\xc4\x8devar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nNa ljubljanski Pravni fakulteti je leta 1937 uspe\xc5\xa1no zagovarjal doktorsko disertacijo. Kot \xc5\xa1tudent je deloval v klubih Triglav in Njiva ter v Dru\xc5\xa1tvu kme\xc4\x8dkih fantov in deklet. Leta 1932 so ga sprejeli v Komunisti\xc4\x8dno partijo Jugoslavije. Po napadu na Kraljevino Jugoslavijo je vstopil v NOB. Julija 1941 je postal sekretar okro\xc5\xbenega odbora Osvobodilne fronte (OO OF) Novo mesto in OO OF za Belo krajino. Spomladi 1942 so ga fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne oblasti aretirale in internirale. Po kapitulaciji Kraljevine Italije pa je postal borec NOVJ in bil eden od organizatorjev prekomorskih brigad, med drugim tudi politi\xc4\x8dni komisar bataljona 1. prekomorske brigade, prvi komandant partizanskega tabora v italijanski Gravinidi Puglia in hkrati komandant 3. prekomorske brigade. Leta 1944 so ga postavili za politi\xc4\x8dnega komisarja 1. tankovske brigade, s katero je sodeloval v sklepnih bojih za osvoboditev Jugoslavije. Po osvoboditvi je bil med prvimi diplomatskimi predstavniki v tujini: svetnik vojne misije (1945-1946) in vodja jugoslovanskega predstavni\xc5\xa1tva na Dunaju (1946-1947) ter gospodarske delegacije v Trstu (1947-1949), ambasador v Bukare\xc5\xa1ti (1957-1959) in Var\xc5\xa1avi (1959-1963). Bil je javni to\xc5\xbeilec Ljudske republike Slovenije, predsednik Vrhovnega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da LRS (1951-1957), zvezni javni to\xc5\xbeilec SFRJ (1963-1967) in podpredsednik Izvr\xc5\xa1nega sveta Skup\xc5\xa1\xc4\x8dine Socialisti\xc4\x8dne republike Slovenije (1967-1972). Bil je tudi predsednik univerzitetnega sveta univerze v Ljubljani (1956-1957) in \xc4\x8dlan republi\xc5\xa1kih vodstev dru\xc5\xbebenopoliti\xc4\x8dnih organizacij. Objavil je ve\xc4\x8d razprav s podro\xc4\x8dja pravosodja in zunanje politike. Za svoje delo je prejel ve\xc4\x8d dr\xc5\xbeavnih odlikovanj.'