b'\n_START_ARTICLE_\nDe administrando imperio\n_START_PARAGRAPH_\nDe administrando imperio (O upravljanju cesarstva) je latinski naslov spisa \xce\xa0\xcf\x81\xe1\xbd\xb8\xcf\x82 \xcf\x84\xe1\xbd\xb8\xce\xbd \xe1\xbc\xb4\xce\xb4\xce\xb9\xce\xbf\xce\xbd \xcf\x85\xe1\xbc\xb1\xe1\xbd\xb8\xce\xbd \xce\xa1\xcf\x89\xce\xbc\xce\xb1\xce\xbd\xcf\x8c\xce\xbd (Mojemu sinu Romanu), ki je napisan v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini in je nastal v 10. stoletju v Bizantinskem cesarstvu. Napisal ga je cesar Konstantin VII. Porfirogenet, ali pa so ga v njegovem imenu napisali drugi. Spis je zbirka nasvetov, kako voditi notranjo in zunanjo politiko Bizantinskega cesarstva in je bil namenjen Konstantinovemu sinu in prestolonasledniku Romanu II. (959-963)._NEWLINE_Delo je pomembno tudi za preu\xc4\x8devanje zgodovine Balkana, ker vsebuje prve pisne podatke o Srbih in Hrvatih in njihovih ozemljih.\n_START_SECTION_\nAvtor in zgodovinsko ozadje\n_START_PARAGRAPH_\nKonstantin VII. je bil cesar-u\xc4\x8denjak, ki je posku\xc5\xa1al v Bizantinskem cesarstvu vzpodbuditi u\xc4\x8denje in \xc5\xa1olanje. Napisal je mnogo del, med njimi tudi De ceremoniis, razpravo o vedenju in procedurah na cesarskem dvoru in biografijo svojega starega o\xc4\x8deta Bazilija I._NEWLINE_De administrando amperio je bil napisan med letoma 948 in 952 in vsebuje nasvete za upravljanje etni\xc4\x8dno zelo raznolikega Bizantinskega cesarstva in nasvete za vojskovanje z zunanjimi sovra\xc5\xbeniki. Delo je sestavljeno iz dveh starej\xc5\xa1ih Konstantinovih razprav. Prva razprava, O vodenju dr\xc5\xbeave in raznih narodov (\xce\xa0\xce\xb5\xcf\x81\xce\xaf \xce\x94\xce\xb9\xce\xbf\xce\xb9\xce\xba\xce\xae\xcf\x83\xce\xb5\xcf\x89\xcf\x82 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\x9a\xcf\x81\xce\xac\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x85\xcf\x82 \xce\xb2\xce\xb9\xce\xb2\xce\xbb\xce\xaf\xce\xbf\xce\xbd \xce\xba\xce\xb1\xce\xaf \xcf\x84\xe1\xbf\xb6\xce\xbd \xce\xb4\xce\xb9\xce\xb1\xcf\x86\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x89\xce\xbd \xce\x88\xce\xb8\xce\xbd\xe1\xbf\xb6\xce\xbd), je obravnavala zgodovino in zna\xc4\x8dilnosti narodov, ki so mejili na Bizantinsko cesarstvo. V razpravi so opisani Pe\xc4\x8denegi, Kijevski Rusi, Arabci, Langobardi, Armenci in Gruzinci. Druga razprava, O themah na vzhodu in zahodu (\xce\xa0\xce\xb5\xcf\x81\xce\xaf \xce\xb8\xce\xb5\xce\xbc\xce\xac\xcf\x84\xcf\x89\xce\xbd \xce\x86\xce\xbd\xce\xb1\xcf\x84\xce\xbf\xce\xbb\xe1\xbf\x86\xcf\x82 \xce\xba\xce\xb1\xce\xaf \xce\x94\xcf\x8d\xcf\x83\xce\xb5\xcf\x89\xcf\x82), ki je poznana tudi pod naslovom De thematibus, opisuje dogodke, ki so se malo pred tem zgodili v cesarskih provincah. Konstantin je k vsebini teh del dodal \xc5\xa1e svoja politi\xc4\x8dna navodila sinu Romanu.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nDe administrando imperio opisuje Pe\xc4\x8denege, Kijevske Ruse, Mad\xc5\xbeare (imenuje jih Tourkoi), Bolgare, Tatare in Hazare na severu, Arabce in njihovo ekspanzijo do \xc5\xa0panije na vzhodu in jugu ter Germane, Langobarde, Venete, Dalmate, Hrvate, Srbe in Moravce na zahodu. Poleg zgodovinskih in geografskih podatkov, ki so pogosto pome\xc5\xa1ani in polni legend, so napisana tudi Konstantinova navodila, kako manipulirati z vsakim od teh narodom proti drugemu brez tro\xc5\xa1enja dr\xc5\xbeavnega denarja in virov za neposredno vojno z njimi. V tekstu so tudi podatki o cesarskih provincah Armeniji, Iberiji, Cipru in Peloponezu in diplomatskih dogodkih, ki so se zgodili malo pred tem in bi lahko Romanu koristili. Spis je napisan kot ob\xc5\xa1irno pismo o\xc4\x8deta sinu in ni bil namenjen javni, ampak Romanovi osebni rabi, ker je vseboval mnogo dr\xc5\xbeavnih skrivnosti.\n_START_SECTION_\nRokopis\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1i ohranjeni prepis teksta je naredil brat bizantinskega cesarja Konstantina X. Dukasa Ivan Dukas v poznem 11. stoletju. Ohranili so trije popolni prepisi izvirnika. Dva sta dva v Biblioth\xc3\xa8que Nationale v Parizu, tretji pa je v Vatikanski knji\xc5\xbenici. \xc4\x8cetrti prepis je nepopoln in se hrani v Modeni._NEWLINE_Delo je prvi objavil Johannes Meursius leta 1611, ki je tudi polatinil njegov naslov v De administrando imperio. Latinski naslov je nato pre\xc5\xa1el v splo\xc5\xa1no rabo in se obi\xc4\x8dajno prevaja kot O upravljanju cesarstva. Konstantin svojemu delu ni dal posebnega naslova, ampak je namesto tega delo raje za\xc4\x8del z uradnim nagovorom: "Konstantin, v Kristusu, ve\xc4\x8dnemu vladarju, cesar Rimljanov, svojemu sinu Romanu, cesarju, ki je bil kronan od Boga in rojen v \xc5\xa1krlatu".\n_START_SECTION_\nJezik\n_START_PARAGRAPH_\nJezik, v katerem je pisal Konstantin, je bolj podoben enostavni visoki srednjeve\xc5\xa1ki gr\xc5\xa1\xc4\x8dini kot jeziku kanonskih evangelijev in je povsem razumljiv tudi izobra\xc5\xbeenemu sodobnemu Grku. Edina te\xc5\xbeava za sodobnega bralca so izrazi, ki so bili v tistem \xc4\x8dasu povsem obi\xc4\x8dajni. Konstantin, na primer, pi\xc5\xa1e o splo\xc5\xa1ni praksi, da so v oddaljene dr\xc5\xbeave na pogajanja po\xc5\xa1iljali basiliko\xc3\xad, kar v dobesednem prevodu pomeni \xc4\x8dlane kraljeve dru\xc5\xbeine. Basiliko\xc3\xad so bili seveda cesarski odposlanci oziroma ambasadorji, ki so bili izbrani za posamezne naloge._NEWLINE_Konstantin v uvodu poudarja, da se je izogibal zapletenim izrazom in "vzvi\xc5\xa1enim aticizmom" in je vse zapisal tako, da bo sinu in visokim uradnikom, ki bodo tekst kdaj brali, zvenelo "preprosto kot ute\xc4\x8den vsakdanji pogovor". Povsem mo\xc5\xbeno je, da je bil jezik prilagojen govorici dr\xc5\xbeavnih uradnikov, ki so bili v 10. stoletju zaposleni v cesarski pala\xc4\x8di v Konstantinoplu.\n_START_SECTION_\nSodobne izdaje\n_START_PARAGRAPH_\nTekst je objavljen v knjigi Patrologia Graeca, ki jo je izdal Jacques Paul Migne. Najkasnej\xc5\xa1o kriti\xc4\x8dno izdajo teksta je napisal J.B. Bury in dopolnil G\xc3\xbfula Moravcsik. Angle\xc5\xa1ki prevod je leta 1967 izdal Dumbarton Oaks Center for Byzantine Studies v imenu univerze Harvard.'