b'\n_START_ARTICLE_\nKne\xc5\xbeevina Antiohija\n_START_SECTION_\nUstanovitev\n_START_PARAGRAPH_\nNa pohodu v Sveto de\xc5\xbeelo se je kri\xc5\xbearska vojska v vzhodni Anatoliji razcepila: Baldvin Bulonjski je od\xc5\xa1el proti vzhodu in ustanovil Grofijo Edeso, glavnina vojske pa je od\xc5\xa1la proti jugu oblegat Antiohijo. Obleganje se je za\xc4\x8delo oktobra 1097. Mestno obzidje je imelo ve\xc4\x8d kot \xc5\xa1tiri sto obrambnih stolpov in je bilo skoraj nepremagljivo, zato je obleganje je trajalo celo zimo._NEWLINE_Spomladi je Bohemondu Tarantskemu uspelo prepri\xc4\x8dati poveljnika posadke enega od obrambnih stolpov, nekdanjega kristjana Firuza, da je spustil kri\xc5\xbearje v mesto. 3. junija 1098 je mesto padlo in sledil je pokol muslimanskega prebivalstva. Samo \xc5\xa1tiri dni kasneje je pred mestno obzidje pri\xc5\xa1la muslimanska vojska atabega Kerboge iz Mosula in za\xc4\x8dela oblegati dov\xc4\x8deraj\xc5\xa1nje oblegovalce. Bizantinski cesar Aleksej I Komnen je s svojo vojsko prihajal kri\xc5\xbearjem na pomo\xc4\x8d. Ko je izvedel, da so kri\xc5\xbearji mesto osvojili, se je vrnil domov in kri\xc5\xbearji so ostali brez prepotrebne pomo\xc4\x8di._NEWLINE_Stanje v mestu je bilo kriti\xc4\x8dno, vendar so kri\xc5\xbearji s pomo\xc4\x8djo mistika Petra Bartolomeja obleganje vzdr\xc5\xbeali in na koncu celo premagali oblegovalce. Peter je trdil, da je imel videnje, v katerem ga je obiskal sveti Andrej in mu povedal, da je v Antiohiji Sveta sulica, s katero so prebodli Kristusa na kri\xc5\xbeu. Sulico so iskali v katedrali sv. Petra in jo nazadnje na\xc5\xa1li. \xc4\x8ceprav je ve\xc4\x8dina kri\xc5\xbearjev menila, da gre za prevaro, je morala kri\xc5\xbearjev zrasla. Z novoodkrito relikvijo v roki se je Bohemond na \xc4\x8delu kri\xc5\xbearske vojske spopadel s Kerbogo pred mestnim obzidjem in ga \xc4\x8dude\xc5\xbeno porazil. \xc4\x8cude\xc5\xbeno zato, ker naj bi se pred vojsko kri\xc5\xbearjev pojavila vojska svetnikov in pripomogla k zmagi._NEWLINE_Po zmagi so se za\xc4\x8dela dogotrajna prerekanja, kdo bo vladal mestu. Nazadnje so zmagali italijanski Normani in Bohemond se je oklical za kneza. Bohemond je bil \xc5\xbee prej alodialni knez Taranta v Italiji in je hotel to tradicijo nadaljevati na svojem novem ozemlju. Od bizantinskega cesarja, kateremu je v Bizancu prisegel zvestobo, ni niti poskusil dobiti naslova vojvode ali grofa, ker bi potem moral izpolniti svoje obveznosti._NEWLINE_Med kri\xc5\xbearji je v tistem \xc4\x8dasu izbruhnila epidemija neznane bolezni, verjetno tifusa, katere \xc5\xbertev je bil tudi pape\xc5\xa1ki legat \xc5\xa1kof Ademar iz Puya.\n_START_SECTION_\nZgodnja zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nV spopadu z Dani\xc5\xa1mendi leta 1100 je bil Bohemond ujet in regent kne\xc5\xbeevine je postal njegov ne\xc4\x8dak Tankred. Tankred je raz\xc5\xa1iril meje kne\xc5\xbeevine in zasedel bizantinski mesti Tarz in Latakijo. Bohemonda so leta 1103 osvobodili in leta 1105 je od\xc5\xa1el v Italijo po okrepitve, Tankred pa je ostal regent. Z okrepljeno vojsko je leta 1107 napadel Bizantince, vendar je bil leta 1108 je bil v bitki pri Dra\xc4\x8du odlo\xc4\x8dilno pora\xc5\xbeen in moral podpisati mirovno pogodbo: Antiohija naj bi po Bohemondovi smrti postala vazalna dr\xc5\xbeava Bizantinskega cesarstva - kar je pravzaprav obljubil \xc5\xbee leta 1097 v Bizancu._NEWLINE_Bohemond se je spopadal tudi z Baldvinom Bulonjskim in Joscelinom iz Grofije Edesa za oblast v Alepu, v \xc4\x8dasu ko sta bila Baldvin in Joscelin v ujetni\xc5\xa1tvu, pa je bil celo regent Edese._NEWLINE_Bohemond je kasneje \xc5\xa1e enkrat prepustil regentstvo Tenkredu in se odpravil v Italijo, kjer je leta 1111 umrl. Aleksej I. je po njegovi smrti zahteval od Tankreda vrnitev kne\xc5\xbeevine Bizancu, kot je veleval sporazum iz leta 1108, vendar Tankred, s podporo Grofije Tripoli in Jeruzalemskega kraljestva, zahteve nikoli ni izpolnil._NEWLINE_Tankred je leta 1112 umrl in nasledil ga je Bohemond II. pod regentstvom Tankredovega ne\xc4\x8daka Rogerija Salernskega. 27. junija 1119 je bil Rogerij v bitki na Ager sanguinis (krvavo polje) ubit in Antiohija je postala vazalna dr\xc5\xbeava Jeruzalemskega kraljestva s kraljem Baldvinom II. kot regentom. Regentstvo je trajalo do leta 1126, \xc4\x8deprav je bil Baldvin ve\xc4\x8dino tega \xc4\x8dasa v ujetni\xc5\xa1tvu v Alepu. Za njim je samo \xc5\xa1tiri leta vladal Bohemond II., ki je bil poro\xc4\x8den z Baldvinovo h\xc4\x8derko Alico. Po njegovi smrti ga je nasledila mladoletna h\xc4\x8derka Konstanca, Baldvin pa je bil spet regent vse do svoje smrti leta 1131. Na oblast je pri\xc5\xa1el Fulk Jeruzalemski, Konstanco, ki je imela komaj deset let, pa so leta 1136 poro\xc4\x8dili z Rajmondom Poitierskim, ki jih je imel 36._NEWLINE_Rajmond je, tako kot njegovi predhodniki, spet napaded bizantinsko provinco Kilikijo. Tokrat je cesar Ivan II. Komnen krepko udaril nazaj. Leta 1138 je pri\xc5\xa1el v Antiohijo in prisilil Rajmonda, da mu prise\xc5\xbee zvestobo, zaradi upora, ki ga je organiziral Joscelin II. Ede\xc5\xa1ki, pa se je moral umakniti._NEWLINE_Ivan II. je na\xc4\x8drtoval osvojitev vseh kri\xc5\xbearskih dr\xc5\xbeav, vendar je ga leta 1142 prehitela smrt.\n_START_SECTION_\nAntiohija v Bizantinskem cesarstvu\n_START_PARAGRAPH_\nPo padcu Edese leta 1144 je v drugi kri\xc5\xbearski vojni Antiohijo napadel atabeg Mosula Nur ad-Din in osvojil ve\xc4\x8dino vzhodnega dela kne\xc5\xbeevine. Leta 1149 je bil v bitki pri Inabu Rajmond ubit. Kne\xc5\xbeevino je nasledila Rajmondova vdova Konstanca, vendar je vse do njene poroke z Rajnaldom Chantillonskim leta 1153 kne\xc5\xbeevini kot regent vladal Baldvin III. Jeruzalemski. Tudi Rajnald se je kmalu sprl z Bizantinci, tokrat na Cipru. S cesarjem Manuelom I. Komnenom je leta 1158 sklenil mir in naslednje leto je Manuel v Antiohiji osebno prevzel oblast. Od takrat je bila Antiohija bizantinska vazalska dr\xc5\xbeava vse do Manuelove smrti leta 1180. Mirovni sporazum je predvidel, da kne\xc5\xbeevina prispeva v bizantinsko vojsko kontingent vojakov, cesarska vojska pa prevzame obrambo kne\xc5\xbeevine._NEWLINE_Rajnalda so leta 1160 ujeli muslimani in regentstvo je prevzel antio\xc5\xa1ki patriarh. Rajnalda so leta 1176 izpustili, vendar se nikoli ni vrnil v Antiohijo. Medtem se je Manuel poro\xc4\x8dil s Konstancino h\xc4\x8derko Marijo, Antiohiji pa je uradno vladala Konstanca, dokler je niso leta 1163 odstavili. Zamenjal jo je sin Bohemond III.. Bohemonda je naslednje leto v bitki pri Harrimu ujel Nur ad-Din in reka Oront je postala stalna meja med Antiohijo in Alepom. Bohemond se je vrnil v Antiohijo leta 1165. Poro\xc4\x8dil se je z eno od ne\xc4\x8dakinj cesarja Manuela ne\xc4\x8dakinj in v mestu postavil patriarha gr\xc5\xa1ko pravoslavne veroizpovedi._NEWLINE_S smrtjo cesarja Manuela leta 1180 se je zavezni\xc5\xa1tvo kon\xc4\x8dalo. Antiohija je bila prikraj\xc5\xa1ana za bizantinsko voja\xc5\xa1ko za\xc5\xa1\xc4\x8dito, ki je bila v zadnjih dvajsetih letih \xc5\xa1e kako dobrodo\xc5\xa1la v bojih Nur ad-Dinom. Kne\xc5\xbeevini je s pomo\xc4\x8djo italijanskih mestnih dr\xc5\xbeav kljub temu uspelo pre\xc5\xbeiveti Saladinove napade na Jeruzalemsko kraljestvo leta 1187._NEWLINE_V tretji kri\xc5\xbearski vojni niti Antiohija niti Tripoli nista sodelovala, \xc4\x8deprav so se ostanki vojske cesarja Friderika Barbarosse leta 1190 za kratek \xc4\x8das ustavili v mestu, da bi pokopali svojega kralja. Sin Bohemonda III., tudi on je bil Bohemond, je po bitki pri Hattinu postal grof Tripolija, njegov najstarej\xc5\xa1i sin Rajmond pa se je leta 1194 poro\xc4\x8dil z armensko kneginjo. Bohemond III. je leta 1201 umrl._NEWLINE_Bohemondova smrt je spro\xc5\xbeila spore za oblast med Antiohijo, ki jo je predstavljal Bohemond Tripolijski, in Armenijo, ki jo je predstavljal vnuk Bohemonda III. Rajmond-Roupen. Leta 1207 je oblast prevzel Bohemond Tripolijski kot Bohemond IV. V letih od 1216 do 1219 ga je s prestola za nekaj \xc4\x8dasa izrinil Rajmond._NEWLINE_Leta 1233 je Bohemond umrl in prestol je nasledil njegov sin kot Bohemond V., ki ni igral nobene pomembne vloge niti v peti kri\xc5\xbearski vojni, v kateri je Sveti Rimski cesar Friderik II. hotel ponovno osvojiti Jeruzalem, niti v \xc5\xa1esti niti v sedmi kri\xc5\xbearski vojni, ki jo je vodil francoski kralj Ludvik IX..\n_START_SECTION_\nPadec kne\xc5\xbeevine\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1254 se je Bohemond VI. poro\xc4\x8dil z armensko kneginjo Sibilo in vojna z Armenijo se je kon\xc4\x8dala. Leta 1259-1260 sta se Bohemond VI. in njegov tast, armenski kralj Hetum I., zdru\xc5\xbeila z Mongoli. Skupaj so premagali muslimane v Siriji in zavzeli Alep, kasneje pa \xc5\xa1e Damask._NEWLINE_Ko so bili Mongoli leta 1260 v bitki pri Ain Jalutu pora\xc5\xbeeni, je Antiohijo za\xc4\x8del ogro\xc5\xbeati Baibar, ki je bil sicer armenski vazal, a je imel podporo Mongolov. Baibar je leta 1268 zavzel Antiohijo, kmalu zatem pa \xc5\xa1e celo severno Sirijo in Kne\xc5\xbeevina Antiohija je izginila z zgodovinskega prizori\xc5\xa1\xc4\x8da. Vladarski naslov\xc2\xa0\xc2\xbbknez Antiohije\xc2\xab\xc2\xa0se je prenesel najprej na grofe Tripolija, ko so ti izumrli pa na kralje Cipra. Na ciprskem dvoru so ta naslov v\xc4\x8dasih podeljevali mlaj\xc5\xa1im \xc4\x8dlanom kraljeve dru\xc5\xbeine.\n_START_SECTION_\nGeografija in demografija\n_START_PARAGRAPH_\nKne\xc5\xbeevina Antiohija je bila po velikosti mnogo manj\xc5\xa1a od Edese in Jeruzalema. Obsegala je ozemlje na severo vzhodnem kotu Sredozemskega morja ob reki Oront. Na jugu je mejila na Grofijo Tripoli, na vzhodu na Edeso, na severozahodu pa na Bizantinsko cesarstvo ali na Armenijo, odvisno od obdobja. V 12. stoletju je imela najbr\xc5\xbe okrog 20.000 prebivalcev, ve\xc4\x8dinoma Armencev in gr\xc5\xa1kih pravoslavnih kristijanov, zunaj mesta tudi nekaj muslimanov. Ve\xc4\x8dina kri\xc5\xbearskih prebivalcev je bila normanskega porekla iz ju\xc5\xbene Italije, ker so se vladarji \xc5\xbeeleli obdati z zvestimi podlo\xc5\xbeniki. Ne glede na to, da je bilo rimokatolikov malo, so imeli od leta 1100 latinski patriarhat.'