b'\n_START_ARTICLE_\nKonsonanca in disonanca\n_START_PARAGRAPH_\nKonsonanca (iz latinskega consonare,\xc2\xa0\xc2\xbbzveneti skupaj\xc2\xab) je glasbeni izraz, ki se nana\xc5\xa1a na akorde, harmonijo ali intervale, ki jih obravnavamo kot stabilne, ter nam izzovejo ob\xc4\x8dutje ugodja. Njeno nasprotje predstavlja disonanca (\xc2\xbbzveneti narazen\xc2\xab), ki na poslu\xc5\xa1alca deluje\xc2\xa0\xc2\xbbneugodno\xc2\xab\xc2\xa0in se odra\xc5\xbea v negativni (zavestni ali podzavestni) psihofizi\xc4\x8dni reakciji.\n_START_SECTION_\nDisonanca\n_START_PARAGRAPH_\nDisonanca v glasbenem izrazoslovju predstavlja\xc2\xa0\xc2\xbbnestabilno\xc2\xab\xc2\xa0kvaliteto zvoka, ki v klasi\xc4\x8dnem pomenu te\xc5\xbei k razvezu v konsonanco. Tako konsonanca kot disonanca sta izraza, ki se nana\xc5\xa1ata na harmonijo, akorde in intervale, v \xc5\xa1ir\xc5\xa1em smislu pa na melodijo, tonalnost in celo ritem._NEWLINE_\xc4\x8ceprav obstajajo pomembna fizikalna in nevrolo\xc5\xa1ka dejstva, potrebna za razumevanje pojma disonance, je bila v preteklosti definicija disonance pogojena kulturolo\xc5\xa1ko. Konvencije in definicije uporabe se med glasbenimi obdobji, stili in tradicijami razlikujejo. Neglede na dejstvo, da so najpogostej\xc5\xa1e opisne besede disonance\xc2\xa0\xc2\xbbneprijetno\xc2\xab\xc2\xa0ali\xc2\xa0\xc2\xbbmu\xc4\x8dno\xc2\xab, se dejansko disonance pojavljajo v vsakem glasbenem delu, pa \xc4\x8deprav ga obravnavamo kot harmoni\xc4\x8dno oz.\xc2\xa0\xc2\xbbu\xc5\xa1esom prijetno\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nDisonanca in glasbeni slog\n_START_PARAGRAPH_\nV preteklih obdobjih so se v okviru nauka o kontrapunktu in harmoniji izoblikovala natan\xc4\x8dna navodila, kako uporabljati disonance, ki so sicer v poteku dveh ali ve\xc4\x8d raznolikih so\xc4\x8dasnih melodi\xc4\x8dnih linij neizbe\xc5\xbene. Klasi\xc4\x8dna tonalna harmonija, ki za svojo osnovo privzema (v splo\xc5\xa1nem konsonan\xc4\x8dne) akorde, \xc5\xbee v osnovi hierarhi\xc4\x8dno razlikuje med bolj in manj konsonan\xc4\x8dnimi. Vsak ton, ki ne sovpada s prevladujo\xc4\x8do harmonijo, je obravnavan kot disonanten. Posebna pozornost je posve\xc4\x8dena nastopu disonance (kratek postop vzbuja manj pozornosti, melodi\xc4\x8dni skok pa vzbuja ob\xc4\x8dutek ve\xc4\x8djega neskladja, tj. disonance. V skladu s tem je pomembna tudi postavitev disonantnega tona v sklopu ritma in tempa (disonance na te\xc5\xbekih dobah u\xc4\x8dinkujejo bolj kot na lahkih).'