b'\n_START_ARTICLE_\nTabula Peutingeriana\n_START_PARAGRAPH_\nTabula Peutingeriana je prepis starorimskega zemljevida, ki ga je izdelal nem\xc5\xa1ki antikvar Konrad Peutinger v \xc5\xa1estnajstem stoletju._NEWLINE_Tabula ni zemljevid v dana\xc5\xa1njem pomenu besede, ker ne prikazuje oblike ozemlja v sorazmerju z realnim obsegom. Narisane so le rimske ceste z imeni krajev in razdaljami med njimi, kar bi po dana\xc5\xa1nji terminologiji bolj ustrezalo turisti\xc4\x8dnemu vodniku po rimskem cesarstvu. V tistih \xc4\x8dasih so se take turisti\xc4\x8dne karte imenovale itinerarium in so bile precej skromne. To karto so pa uporabljale rimske legije med premiki iz enega opori\xc5\xa1\xc4\x8da do drugega, zato prina\xc5\xa1a tudi imena manj\xc5\xa1ih krajev, ki so nudila preno\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de in preskrbo. Je neke vrste predhodnik diagramov, ki predstavljajo dana\xc5\xa1nje linije podzemnih \xc5\xbeeleznic, kjer nima va\xc5\xbenosti natan\xc4\x8den potek tra\xc4\x8dnic in oris prepotovanega ozemlja, pa\xc4\x8d pa samo smer poti in oznaka postaj.\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nPeutingerjeva tabula sestoji iz enajstih pergamentnih listov, ki sestavljajo 33 cm visok in 680 cm dolg trak. Izvedenci so mnenja, da je prvotno obstajala tudi dvanajsta pergamena z Iberijskim polotokom, ki je edini manjkajo\xc4\x8di del cesarstva. Risba se razvija samo vodoravno, od zahoda proti vzhodu, medtem ko je v smeri sever - jug popolnoma stla\xc4\x8dena, vendar brez opu\xc5\xa1\xc4\x8danja podatkov. Zarisane so vse ceste imperija, od Britanskih otokov do Sri Lanke in Kitajske, v skupni dol\xc5\xbeini preko 200.000 kilometrov. Mesta, ki jih je 555, so ozna\xc4\x8dena s podobo dveh hi\xc5\xa1ic, pomembnej\xc5\xa1a z medaljo. Ozna\xc4\x8denih je \xc5\xa1e 3.500 razli\xc4\x8dih drugih objektov, kot so recimo svetilniki ali sveti\xc5\xa1\xc4\x8da.\n_START_SECTION_\nNastanek\n_START_PARAGRAPH_\nNi mogo\xc4\x8de dolo\xc4\x8diti natan\xc4\x8dnega datuma nastanka te listine. Z vso verjetnostjo je nastajala postopoma skozi ve\xc4\x8d stoletij in ni bila nikoli a\xc5\xbeurirana. Ni na primer zarisanih nekaterih cest, ki so nastale okoli leta 109 pr. n. \xc5\xa1t. in je ozna\xc4\x8deno mesto Pompeji, ki je izginilo leta 79, kar bi postavljalo izvedbo mape pred ta dva datuma. Toda z medaljo je ozna\xc4\x8deno mesto Kostantinopel, ki je nastalo leta 328, kar bi postavljalo zapis v \xc4\x8detrto stoletje. Iz tega se da sklepati, da je delo nastajalo v ve\xc4\x8d obdobjih, verjetno po de\xc5\xbeelah, a novi prispevki so se samo dodajali starim, ki se niso izpopolnjevali. Avtorji so bili torej razli\xc4\x8dni, a danes izvedenci menijo, da je treba pripisati geografsko zasnovo dela Agripi in na tej osnovi naj bi nato razni pisarji dali listini obliko itinerarija. Leta 1265 je anonimni menih delo prepisal in ta izvedba je leta 1507 pri\xc5\xa1la v roke Peutingerju. Ta ga je pripravil za tisk, a popolna izdaja je iz\xc5\xa1la \xc5\xa1ele 51 let po njegovi smrti. Trenutno se nahaja v Dunajski Hofbibliothek pod imenom Codex Vindobonensis.'