b"\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Pij IV.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nMedi\xc4\x8dejci v Milanu \xe2\x80\x93 v\xc4\x8dasih so se pisali Medici, drugi\xc4\x8d Medighi  - so \xc5\xbeiveli v skromnih razmerah in ponosna istoimena florentinska rodovina ni bila z njimi v sorodu niti je iskala z njimi zveze, vse dokler ni zasedel pape\xc5\xa1kega prestola medi\xc4\x8dejski kardinal Giovanni Angelo de' Medici. Njegov o\xc4\x8de Bernardino se je naselil v Milanu in se pre\xc5\xbeivljal kot bele\xc5\xbenik ali notar, materi pa je bilo ime Cecilia Serbelloni. _NEWLINE__NEWLINE_Gianangelo je imel brata: Giangiacomo (1498-1555), imenovan Medeghino il famigerato, je dru\xc5\xbeino proslavil s svojo sijajno voja\xc5\xa1ko kariero in hrupnimi zabavami. Njegova \xc5\xbeena Marzia Orsini je bila svakinja Pierluigija Farneseja, sorodnika Pavla III.. Najprej je bil \xc4\x8dlan proticesarske stranke, pozneje pa je postal zaveznik cesarja Karla V., od katerega je prejel naslov mariganskega grofa (marchese di Marigano)_NEWLINE__NEWLINE_Giovanni Angelo, ki se je rodil v Milanu 31. marca 1499, pa je bil prav toliko uspe\xc5\xa1en s svojimi knjigami kolikor njegov brat s svojim me\xc4\x8dem. _NEWLINE__NEWLINE_Mladost prihodnjega pape\xc5\xbea je bila polna neprijetnosti. Dru\xc5\xbeino so sestavljali star\xc5\xa1i in 24 otrok, od katerih jih je samo 10 doseglo odraslost; rodili so se vsi v hi\xc5\xa1i, ki je nekdaj stala v \xc5\xbeupniji S. Maria di Nosigia, a danes se na tem mestu dviga Palazzo Belgioioso. Poznali so trenutke rev\xc5\xa1\xc4\x8dine in trenutke blaginje, ki so jih spremljale ostre tekme in boji med prista\xc5\xa1i cesarja Karla V. in francoskega kralja Franca II. V Paviji so 24. februarja 1525 do\xc5\xbeiveli hud poraz in njihov kralj je padel v \xc5\xa1pansko ujetni\xc5\xa1tvo z besedami: \xc2\xbbVse je zgubljeno, razen \xc4\x8dasti\xc2\xab. Tega leta je Giovanni Angelo doktoriral s \xc4\x8disto odliko iz prava v Bologni; za\xc4\x8del je uspe\xc5\xa1no pravni\xc5\xa1ko diplomatsko kariero, ki ga je kmalu pripeljala do najvi\xc5\xa1jih cerkvenih polo\xc5\xbeajev.  Najprej je torej \xc5\xa1tudiral v Paviji, nato v Bologni, kjer se je posvetil modroslovju, zdravstvu in pravu, iz \xc4\x8desar je tudi doktoriral. Kmalu je zaslovel kot pravnik. Osemindvajsetleten se je posvetil cerkveni slu\xc5\xbebi in se podal v Rim, kamor je prispel 26. decembra 1527. _NEWLINE_ _NEWLINE_Klemen VII. ga je imenoval za protonotarja. S svojo bistroumnostjo, pridnostjo in zvestobo si je pridobil zaupanje Pavla III., ki ga je postavil za upravnika ve\xc4\x8d mest v Pape\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavi, 1542 in 1543 za pomo\xc5\xbenega poveljnika pape\xc5\xa1kih krdel na Ogrskem. 1545 je postal dubrovni\xc5\xa1ki nad\xc5\xa1kof (1545-1553), a 1549 ga je pape\xc5\xbe povi\xc5\xa1al za kardinala-duhovnika pri Santa Pudenziana. Julij III. ga je imenoval za odposlanca v Romanji in poveljnika pape\xc5\xbeevih krdel. Ko se je sumni\xc4\x8davi Pavel IV. (1555-1559) v nekem javnem konzistoriju obregnil tudi obenj - najbr\xc5\xbe v zvezi z njegovo pravovernostjo -, se je raje umaknil v Milano, kjer se je posvetil vedi in stavbarstvu; tako usmiljeno je skrbel za siromake, da je dobil nadevek o\xc4\x8de reve\xc5\xbeev; prav zamera pri sitnem Pavlu IV. ga je prikupila ljudstvu in duhov\xc5\xa1\xc4\x8dini.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\n5. septembra 1559 se je za\xc4\x8del konklave. 46 \xc5\xa1krlatnikov je oblikovalo tri glavne struje: \xc5\xa1pansko 17 kardinalov, francosko 16 in tisto, ki jo je vodil brat Pavla IV. Carlo, 13 kardinalov. _NEWLINE_Kardinali so bili torej po smrti Pavla IV. med seboj mo\xc4\x8dno razdeljeni. Mnenja so se razhajala tako zaradi razli\xc4\x8dnih pogledov na prenovo Cerkve kot tudi zaradi razli\xc4\x8dnih presoj tedanjega politi\xc4\x8dnega polo\xc5\xbeaja v Evropi. Konklave se je zavlekel \xc4\x8dez \xc5\xa1tiri mesece, ker ni mogla prevladati niti francoska niti cesarska, niti Carafova stranka. Najbolj po nasvetu kardinala Alessandra Farneseja so kon\xc4\x8dno po soglasju 25. decembra 1559 izvolili Giovannija Angela Medicija, ki si je izvolil pape\xc5\xa1ko ime Pij IV. 6. januarja 1560 je bil kronan in ustoli\xc4\x8den. _NEWLINE_Pij IV. je bil pravo nasprotje svojega predhodnika. Po na\xc4\x8dinu \xc5\xbeivljenja je bil bli\xc5\xbeji renesan\xc4\x8dnim kot obnoviteljskim pape\xc5\xbeem. Prav kmalu je omilil indeks prepovedanih knjig in omejil pristojnosti prej vsemogo\xc4\x8dne inkvizicije.\n_START_SECTION_\nZadnje zasedanje Tridentinskega koncila\n_START_PARAGRAPH_\nPij IV. ni spadal med prista\xc5\xa1e cerkvene prenove, pa\xc4\x8d pa ga je k temu odlo\xc4\x8dno spodbujal njegov ne\xc4\x8dak sveti Karel Boromejski, katerega je 1560 imenoval za milanskega nad\xc5\xa1kofa in kardinala. Pod njegovim vplivom je Pij IV. sklical \xc5\xa1e tretje in zadnje zasedanje tridentinskega koncila (1562-1563). Koncil je izdelal dokumente, ki govorijo o obhajilu, o daritvi sv. ma\xc5\xa1e, o zakramentu sv. reda, o zakonu, o vicah, o \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denju svetnikov, relikvij in podob ter o odpustkih. Tem je dodal odloke, ki so zahtevali, da \xc5\xa1kofje stalno bivajo v svojih \xc5\xa1kofijah, da ustanovijo semeni\xc5\xa1\xc4\x8da, da redno opravljajo vizitacijo svojih \xc5\xa1kofij, da redno sklicujejo \xc5\xa1kofijske in pokrajinske sinode; poskrbeti morajo, da bodo duhovniki zadostno izobra\xc5\xbeeni in da bodo redno pridigali. Koncil je tudi prepovedal kopi\xc4\x8denje cerkvenih slu\xc5\xbeb in nadarbin. Pij IV. je 26. januarja 1564 potrdil vse koncilske odloke, iz dogmati\xc4\x8dnih dokumentov pa je povzel kratko veroizpoved, ki je postala obvezna za vse \xc5\xa1kofe in duhovnike. Pape\xc5\xbeu je koncil nalo\xc5\xbeil, naj oskrbi izdajo novega misala, brevirja in katekizma._NEWLINE__NEWLINE_Njegovo pape\xc5\xbeevanje je dobilo temeljno zgodovinsko pomembnost zlasti zato, ker mu je kljub velikim oviram in nasprotovanjem uspelo zopet nadaljevati Tridentinum po desetletju prekinitve. Koncil se je kon\xc4\x8dal 14. decembra 1563; takoj je potrdil vse njegove odloke, ki so za\xc4\x8deli veljati 1. maja 1564. V sodelovanju s kardinalom Karlom Boromejskim je objavil Professio fidei tridentinae, ki je povzetek dogmati\xc4\x8dnih opredelitev; pripravil je tudi izdajo katekizma za ustno pou\xc4\x8devanje vernikov v kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih resnicah. _NEWLINE_\xc2\xbbTridentisnki vesoljni cerkveni zbor je bil odgovor najvi\xc5\xa1jega cerkvenega u\xc4\x8diteljstva na protestantovsko reformacijo\xc2\xab, pravi Jedin . To ni bil odgovor v obliki teolo\xc5\xa1ke razprave, ampak jasna razmejitev katoli\xc5\xa1kega verskega nauka, notranje-cerkveno osve\xc5\xa1\xc4\x8danje, prava prenova.  _NEWLINE__NEWLINE_Na temeljih tridentinskega koncila je pape\xc5\xa1tvo spet prevzelo vodilno vlogo pri prenovi Cerkve. Sicer pa je pod Pijem IV. protestantizem v nem\xc5\xa1kih de\xc5\xbeelah napredoval, kar velja tudi za slovensko ozemlje, prav tako kalvinizem v Franciji. V Angliji je z nastopom kraljice Elizabete (1558-1603) prenehala kratka obnova katoli\xc5\xa1tva, ki jo je izvajala kraljica Marija Tudor.\n_START_SECTION_\nObra\xc4\x8dun z ne\xc4\x8daki Pavla IV.\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xbbNepotizem Pavla IV. ni temeljil na dru\xc5\xbeinski navezanosti in sebi\xc4\x8dnosti nekdanjih pape\xc5\xbeev, ampak je podpiral sorodnike zato, ker so se z njim ujemali v proti\xc5\xa1panski usmerjenosti; v njih je gledal naravne zaveznike v boju,\xc2\xab\xc2\xa0pravi Ranke . Zategadelj je on, ki se je nekdaj kot kardinal tako boril zoper nepotizem, ne\xc4\x8daka Karla Carafa, \xc2\xbb\xc4\x8digar roke so bile do komolcev omade\xc5\xbeevane s krvjo\xc2\xab, imenoval za kardinala in mu zaupal najpomembnej\xc5\xa1e zadeve; ne\xc4\x8daka Giovannija je postavil za palianskega vojvoda, Antonia pa za montebellojskega grofa. Po koncu usodne vojne s Filipom II. \xc5\xa0panskim, ki se je kon\xc4\x8dala s porazom pape\xc5\xa1ke vojske, in po mnogih zlorabah, so pape\xc5\xbeu odprli o\xc4\x8di. Zgodilo pa se je takole:_NEWLINE__NEWLINE_Ko je pape\xc5\xbe 1559 v nekem konzistoriju spodbujal obnovo, je kardinal Pacheco (1508-1579) njegovo podajanje prekinil s temile besedami:_NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xbbSveti o\xc4\x8de, obnovo je treba za\xc4\x8deti pri nas samih!\xc2\xab\xc2\xa0- Ko ga je pape\xc5\xbe vpra\xc5\xa1al, na kaj misli, je razkril pregrehe njegovih sorodnikov; takrat se je nad njimi Pavel IV. tako razburil, da ga je deset dni kuhala vro\xc4\x8dina, ter ni mogel niti jesti niti spati. Nato je znova slovesno naznanil konzistorij, kjer je razlo\xc5\xbeil, da ni vedel za hudobije sorodnikov. Odvzel jim je visoke slu\xc5\xbebe in jih skupaj z dru\xc5\xbeinami pregnal v razli\xc4\x8dne kraje. Bilo je \xc5\xbee prepozno: ni si mogel znova pridobiti spo\xc5\xa1tovanje Rimljanov. Ta zavest je strla njegovo izredno du\xc5\xa1evno mo\xc4\x8d. Sorodnike-\xc5\xa1krlatnike je z bulo Cum ex apostolatus officio obto\xc5\xbeil krivoverstva in razkolni\xc5\xa1tva, ter jim skupaj z nekaterimi drugimi kardinali odvzel aktivno in pasivno volilno pravico, ve\xc4\x8d njih je pa vrgel v je\xc4\x8do. _NEWLINE__NEWLINE_Zgodovina Carafovih pa se je \xc5\xbealostno kon\xc4\x8dala pod pape\xc5\xbeevanjem Pavlovega naslednika Pija IV.. Pij IV. je namre\xc4\x8d ubral nasprotno politiko od svojega predhodnika, in sicer cesarju naklonjeno usmeritev. Tako je bil zape\xc4\x8datena s smrtno obsodbo usoda Carla in Giovannija Carafa, dveh najvplivnej\xc5\xa1ih ne\xc4\x8dakov Pavla IV. 28. avgusta 1559 \xe2\x80\x93 deset dni po smrti svojega strica \xe2\x80\x93 se je raz\xc5\xa1irila govorica, da je palianski vojvoda Giovanni \xe2\x80\x93 v soglasju s svojim bratom, dr\xc5\xbeavnim tajnikom Karlom \xe2\x80\x93 umoril svojo nose\xc4\x8do \xc5\xbeeno Violante d' Alife, osumiv\xc5\xa1i jo pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tva. Sojenje se je hitro sprevrglo v ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje nad rodbino Pavla IV. in njegovih nekdanjih sodelavcev. Kon\xc4\x8dalo se je z izrekom smrtne kazni dne 5. marca 1561 Karlu, nekdanjemu kardinalu-ne\xc4\x8daku, in Giovanniju, vojvodu v Palianu. Pij IV. je zavrnil pro\xc5\xa1njo za pomilostitev, ki mu jo je poslal Filip II.  prek svojega veleposlanika Vargasa. O razpletu sojenja je ena najprodornej\xc5\xa1ih pri\xc4\x8d - Da Mula \xe2\x80\x93 podal zelo podrobno poro\xc4\x8dilo.  _NEWLINE_Kardinala-dr\xc5\xbeavnega tajnika so zadavili v Angelskem gradu, vojvoda pa obglavili; za njunimi pomaga\xc4\x8di pa je izginila vsaka sled. _NEWLINE__NEWLINE_Pape\xc5\xbe Pij IV. je torej nasledil Pavla IV in je za\xc4\x8detek svojega pape\xc5\xbeevanja nakazal z dejanji velike strogosti do dru\xc5\xbeine svojega predhodnika. Panvinius (1529-1568)  je povedal, da je zvedel iz ust Pija IV., da se je lotil tega dejanja strogosti, da ne re\xc4\x8demo surovosti, proti svoji volji, da bi pou\xc4\x8dil ne\xc4\x8dake prihodnjih pape\xc5\xbeev, da naj ne zlorabljajo svojih prednosti in svoje oblasti.   Na drugem mestu pa je zapisal: \xc2\xbbOd samega Pija sem sli\xc5\xa1al, da je bila ta smrtna obsodba najbolj \xc5\xbealosten trenutek njegovega \xc5\xbeivljenja; druga\xc4\x8de pa ni mogel storiti, \xc4\x8de ni hotel prekr\xc5\xa1iti zakona; pa tudi zato ne, ker je imel to strogost \xc5\xa1e posebej za potrebno za izkoreninjenje nepotizma.\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE_Obsodbo je kmalu - 1567 - razveljavil Pij V. kot nepo\xc5\xa1teno; glavnega to\xc5\xbenika je obsodil na smrt, ker je s krivim pri\xc4\x8devanjem prevaral Pija IV. Od takrat so oprali njun spomin. _NEWLINE__NEWLINE_V \xc4\x8crni legendi je Stendhal podrobno opisal dogodke, ki so o\xc4\x8drnili spomin ne\xc4\x8dakov Pavla IV. v romanu La Duchesse de Palliano (Vojvodinja de Palliano) .\n_START_SECTION_\nTrubarjev Cerkveni red\n_START_PARAGRAPH_\nPrimo\xc5\xbe Trubar je 1564 izdal Cerkovno ordningo, cerkveni red ali organizacijski statut za slovensko protestantsko Cerkev. S tem se je zameril de\xc5\xbeelnemu knezu, ker je tozadevno urejevanje spadalo pod njegovo pristojnost. De\xc5\xbeelni knez Notranje Avstrije, nadvojvoda Karel II., je izdajo kranjskega protestantskega cerkvenega reda sprejel kot poseg v svoje de\xc5\xbeelnokne\xc5\xbeje pravice. Najprej je zahteval, da naj prekinejo s pripravami za cerkveni red ter ga nehajo tiskati in raz\xc5\xa1irjati. 15. decembra 1564 pa je izdal ukaz, da je treba izro\xc4\x8diti vse natisnjene izvode ilegalnega cerkvenega reda. V precej\xc5\xa1nji meri so bili uni\xc4\x8deni. Nekaj jih je ostalo v drugih slovenskih de\xc5\xbeelah, na Koro\xc5\xa1kem in Gori\xc5\xa1kem, kamor nadvojvodova oblast ni segala. Trubar pa je bil izgnan iz de\xc5\xbeele \xc5\xbee drugi\xc4\x8d, a tokrat dokon\xc4\x8dno.\n_START_SECTION_\nZarota\n_START_PARAGRAPH_\nV upravljanju Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave Pij IV. ni imel sre\xc4\x8dne roke. Dav\xc4\x8dna bremena, ki jih je nalagal po vojnih zmedah \xc5\xbee tako iz\xc4\x8drpani de\xc5\xbeeli, so stiskala ljudstvo in vzbujala nezadovoljstvo; zarota zoper njegovo \xc5\xbeivljenje pa ni bila s tem v zvezi; neuspeli napad je bil na\xc4\x8drt prenapetih glav. Blagost Pija IV. v ravnanju z osumljenci zaradi herezije, tako razli\xc4\x8dna od strogosti njegovega predhodnika, je postavila pod sum njegovo lastno pravovernost. _NEWLINE__NEWLINE_V Rimu je \xc5\xbeivel neki zanesenjak Accolti, ki se je hvalil z videnji svojega angela varuha, ki naj bi mu oznanil, da je blizu \xc4\x8das zedinjenja med  Carigradom in Rimom; to pa lahko udejanji le kak svet pape\xc5\xbe, Pastor angelicus; medtem pa Pija IV. ni smatral za takega. \xc5\xa0tel si je v dol\xc5\xbenost, da Cerkev re\xc5\xa1i takega poglavarja. Odlo\xc4\x8dil se je torej, da bo pape\xc5\xbea prosil za avdienco in mu takrat izro\xc4\x8dil predlog za odstop; \xc4\x8de se pape\xc5\xbe ne bo uklonil, ga bo umoril z zastrupljenim bodalom. Ko se je pa pape\xc5\xbeu s to namero pribli\xc5\xbeal, je prebledel in za\xc4\x8del drgetati in ni uspel izvr\xc5\xa1iti namena; njegov sozarotnik Pellizione je 8. novembra 1565 odkril na\xc4\x8drt \xe2\x80\x93 podal je tudi nekaj pisem sozarotnikov - in si tako re\xc5\xa1il \xc5\xbeivljenje. Zarotnike so obkolili in jih prijeli; med zasli\xc5\xa1anjem je Accolti priznal, da je obiskal \xc5\xbdenevo in bral Kalvinove Institutiones ter Lutrovo hujskanje zoper pape\xc5\xbea. Tri zarotnike so obsodili na smrt, ki so jo izvr\xc5\xa1ili pred javnostjo na Kapitolu; pomaga\xc4\x8da pa so poslali dosmrtno na galeje. Pravijo, da se je Benedetto celo pot na mori\xc5\xa1\xc4\x8de smejal, in da bi bil bolj potreben umobolnice kot usmrtitve. Pape\xc5\xbeu je ta dogodek nakopal bolezen, iz katere se ni mogel ve\xc4\x8d izvle\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nPij IV. je umrl 9. decembra 1565, verjetno zaradi zapletov pri vnetju se\xc4\x8dil, ki jih je spremljala huda vro\xc4\x8dina; po drugih je umrl od malarije. Umrl je v naro\xc4\x8dju svojega svetega ne\xc4\x8daka Karla Boromejskega in ob prisotnosti svetega Filipa Nerija. Njegovo truplo, ki so ga pokopali najprej pri Sv. Petru, je bilo dokon\xc4\x8dno preneseno v cerkev Santa Maria degli Angeli e dei Martiri dne 4. januarja 1583."