b'\n_START_ARTICLE_\nAl Araf\n_START_SECTION_\nO delu\n_START_PARAGRAPH_\nVladimir Bartol je po nekaterih podatkih simpatiziral s primorsko organizacijo TIGR in po mnenju svojega sodobnika, kritika Line Legi\xc5\xa1e, prek alegorij iz islamskega sveta podobno kot v romanu Alamut opisoval dilemo, ki jo povzema tudi Miran Hladnik: \xc2\xbbDobroti verjame svet samo tedaj, kadar ta izhaja iz mo\xc4\x8di; kadar pa se di\xc4\x8dijo z njo \xc5\xa1ibki, ji ne verjame nih\xc4\x8de (...) \xc4\x8ce ho\xc4\x8de narod postati zgodovinski subjekt, se je treba odpovedati veri star\xc5\xa1ev. Slovenci bi hoteli biti oboje naenkrat: uspe\xc5\xa1en zgodovinski subjekt in zgled moralne pravi\xc4\x8dnosti, kar pa ne gre skupaj. Bartol je velik del svoje pisateljske dejavnosti namenil prepri\xc4\x8devanju, da se je treba odlo\xc4\x8diti za eno, to pa je, da Slovenci kon\xc4\x8dno vzamejo svojo usodo v svoje roke.\xc2\xab'