b'\n_START_ARTICLE_\nFlorentinsko slikarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nFlorentinsko slikarstvo ali Florentinska \xc5\xa1ola se nana\xc5\xa1a na umetnike v, iz, ali so vplivali na naturalisti\xc4\x8dni slog razvit v Firencah v 14. stoletju, v glavnem zaradi prizadevanj Giotta in v 15. stoletju vodilne \xc5\xa1ole zahodnega slikarstva. Nekateri izmed najbolj znanih slikarjev zgodnje florentinske \xc5\xa1ole so Fra Angelico, Sandro Botticelli, Filippo Lippi, dru\xc5\xbeina Ghirlandaio, Masolino in Masaccio._NEWLINE_Firence so bile rojstno mesto visoke renesanse, vendar so v zgodnjem 16. stoletju v Rim privabili najpomembnej\xc5\xa1e umetnike, med njimi tudi Michelangela in Rafaela, kjer so bila najve\xc4\x8dja naro\xc4\x8dila. Delno so temu sledili Medi\xc4\x8dejci, nekateri so postali kardinali in celo pape\xc5\xbe. Podoben proces je vplival tudi na poznej\xc5\xa1e florentinske umetnike. V baro\xc4\x8dnem obdobju so \xc5\xa1tevilni slikarji, ki so delali v Firencah, le redko pomembni.\n_START_SECTION_\nPred letom 1400\n_START_PARAGRAPH_\nNajzgodnej\xc5\xa1a zna\xc4\x8dilna toskanska umetnost, ki je nastala v 13. stoletju v Pisi in Lucci, je bila osnova za kasnej\xc5\xa1i razvoj. Nicola Pisano je kazal svoje razumevanje klasi\xc4\x8dnih oblik, kot je tudi njegov sin Giovanni Pisano, ki je nove ideje o gotskem kipu vnesel v toskanski umetnostni jezik, ko sta oblikovala figure naturalisti\xc4\x8dno kot \xc5\xa1e nih\xc4\x8de do tedaj. To se je ponovilo pri delu pisanskih slikarjev v 12. in 13. stoletju, predvsem Giunta Pisana, ki je vplival na tiste velikane kot je Cimabue ter skozi njega Giotto in zgodnje florentinske umetnike iz 14. stoletja._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1i obse\xc5\xbeni florentinski slikovni projekt je mozaik v notranjosti kupole krstilnice sv. Janeza, ki se je za\xc4\x8del okoli leta 1225. \xc4\x8ceprav so bili v projekt vklju\xc4\x8deni umetniki iz Benetk, so toskanski umetniki ustvarili izrazne, \xc5\xbeivahne prizore, ki so pokazali \xc4\x8dustveno vsebino, za razliko od prevladujo\xc4\x8de bizantinske tradicije. Coppo di Marcovaldo je odgovoren za osrednjo figuro Kristusa in je prvi umetnik Firenc, vklju\xc4\x8den v projekt. Kot table Marija in otrok, ki so naslikane za cerkve Servita v Sieni in Orvietu, v\xc4\x8dasih pripisane Coppou, ima Kristusova slika ob\xc4\x8dutek volumna._NEWLINE_Podobna dela so bila naro\xc4\x8dena tudi za firen\xc5\xa1ke cerkve Santa Maria Novella, Santa Trinita in Ognissanti v poznem 13. stoletju in za\xc4\x8detku 14. stoletja. Duccioeva tabla iz okoli leta 1285, Marija z otrokom na prestolu in \xc5\xa1est angelov ali Rucellaijeva Marija, za Santa Maria Novella, ki je zdaj v galeriji Ufizi, prikazuje razvoj naturalisti\xc4\x8dnega prostora in oblike in morda ni bila prvotno namenjena kot oltarni nastavek. Table Marije so bile uporabljene na vrhu kornih pregrad, kot v baziliki svetega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka Asi\xc5\xa1kega, ki ima tablo v freski Preverjanje stigme v ciklu \xc5\xbdivljenje svetega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka. Cimabuejeva Marija iz svete Trojice in Ducciova Rucellaijeva Marija pa ohranita prej\xc5\xa1nji stilizem prikazovanja svetlobe na draperiji kot mre\xc5\xbeo linij._NEWLINE_Giottojev ob\xc4\x8dutek svetlobe je vplival na freske, ki jih je videl med delom v Rimu, v svojih delih narativnega stenskega slikarstva, \xc5\xa1e posebej tistih, ki jih je naro\xc4\x8dila dru\xc5\xbeina Bardi, so njegove figure postavljene v naraven prostor in so razse\xc5\xbene in imajo dramati\xc4\x8den izraz. Podoben pristop k svetlobi so uporabljali njegovi sodobniki, kot je Bernardo Daddi, njihovo pozornost za naturalizem pa so spodbudili predmeti, ki so bili naro\xc4\x8deni za fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanske in dominikanske cerkve v 14. stoletju, v naslednjih stoletjih pa naj bi vplival na florentinske slikarje. Medtem ko so bile nekatere tradicionalne kompozicije, kot so tiste, ki se ukvarjajo z ustanovitelji redov in zgodnjimi svetniki, druge, kot so prizori nedavnih dogodkov, ljudi in krajev, niso imeli nobenega precedensa, ki bi omogo\xc4\x8dale novosti._NEWLINE_V 13. stoletju je pri\xc5\xa1lo do pove\xc4\x8danega povpra\xc5\xa1evanja po slikarstvu religioznih tabel, \xc5\xa1e posebej oltarnih nastavkov, \xc4\x8deprav je razlog za to nejasen. Zgodnji toskanski slikarji in rezbarji iz 14. stoletja so ustvarili oltarje, ki so bili bolj kompleksni, iz ve\xc4\x8d delov s kompleksnim oblikovanjem. Naro\xc4\x8dila tistega \xc4\x8dasa ka\xc5\xbeejo, da so stranke pri naro\xc4\x8danju umetnika pogosto imele obliko lesa, in razpravljali o verskih figurah, ki jih morajo upodobiti z umetniki. Vsebina pripovednih prizorov na tablah v predelah se redko omenja v pogodbah in je morda prepu\xc5\xa1\xc4\x8dena zadevnim umetnikom. Florentinske cerkve so naro\xc4\x8dile \xc5\xa1tevilne umetnike iz Siena, da so ustvarili oltarje, kot je Ugolino di Nerio, ki so ga poklicali za obse\xc5\xbeno delo za oltar v baziliki Santa Croce, ki je bil lahko prvi poliptih na firen\xc5\xa1kem oltarju. Cehi, ki se zavedajo spodbude, ki so ga prinesli zunanji obrtniki, je umetnikom iz drugih obmo\xc4\x8dij olaj\xc5\xa1alo delo v Firencah. Kiparji so imeli lasten ceh, ki je imel manj\xc5\xa1i status in 1316 slikarjev je bilo \xc4\x8dlanov vplivne Arte dei Medici e Speziali. Cilj so postali pomembni pokrovitelji umetnosti, od zgodnjega 14. stoletja pa so razli\xc4\x8dni veliki cehi nadzorovali vzdr\xc5\xbeevanje in izbolj\xc5\xa1anje posameznih verskih objektov; vsi cehi so sodelovali pri obnovi Orsanmichele._NEWLINE_Naturalizem, ki so ga razvili zgodnji florentinski umetniki, se je zgodil v tretji \xc4\x8detrtini 14. stoletja, kar je verjetno posledica kuge. Glavna naro\xc4\x8dila, kot je oltarni nastavek za dru\xc5\xbeino Strozzi (iz pribli\xc5\xbeno 1354-57) v Santa Maria Novelli, so zaupali Andrei di Cione, katerega dela in njegovih bratov so bolj ikoni\xc4\x8dna pri obravnavanju figur in imajo prej ob\xc4\x8dutek stisnjenega prostora.\n_START_SECTION_\nZgodnja renesansa, po letu 1400\n_START_PARAGRAPH_\nFirence so ostale najpomembnej\xc5\xa1i center italijanskega renesan\xc4\x8dnega slikarstva. Prve resni\xc4\x8dne renesan\xc4\x8dne podobe v Firencah so od leta 1401, prvo leto stoletja, znane v italijan\xc5\xa1\xc4\x8dini kot quattrocento, sinonim za zgodnjo renesanso; vendar niso slike. Na ta dan je potekal nate\xc4\x8daj, da bi na\xc5\xa1li umetnika, ki bi ustvaril par bronastih vrat za krstilnico svetega Janeza, najstarej\xc5\xa1o preostalo cerkev v mestu. Baptisterij je velika osmerokotna stavba v romanskem slogu. Notranjost kupole je okra\xc5\xa1ena z ogromno mozai\xc4\x8dno podobo Kristusa v slavi, ki naj bi jo izdelal Coppo di Marcovaldo. Ima tri velike portale, osrednji del pa je bil takrat napolnjen z vrati vrat, ki jih je ustvaril Andrea Pisano osemdeset let prej._NEWLINE_Pisanova vrata so bila razdeljena na 28 \xc4\x8detverolistov na predelkih, ki vsebujejo narativne prizore iz \xc5\xbdivljenja Janeza Krstnika. Tekmovalci, med katerimi je bilo sedem mladih umetnikov, je vsak oblikoval bronasto plo\xc5\xa1\xc4\x8do podobne oblike in velikosti, ki je predstavljala \xc5\xbdrtvovanje Izaka. Dve plo\xc5\xa1\xc4\x8di sta ohranjeni,  Lorenza Ghibertija in Brunelleschija. Vsaka plo\xc5\xa1\xc4\x8da ka\xc5\xbee nekaj strogo klasicisti\xc4\x8dnih motivov, ki ka\xc5\xbeejo smer gibanja umetnosti in filozofije v tem \xc4\x8dasu. Ghiberti je v klasi\xc4\x8dnem slogu ustvarol golo figuro Izaka. Kle\xc4\x8di na grobu, okra\xc5\xa1enem z akantovimi svitki, ki se prav tako umetnost anti\xc4\x8dnega Rima. V Brunelleschijevem panelu ena od dodatnih figur, ki so vklju\xc4\x8dene v sceno, spominja na dobro znano rimsko bronasto figuro de\xc4\x8dka, ki si izdira trn iz noge. Brunelleschijevo ustvarjanje predstavlja izziv v dinami\xc4\x8dni intenzivnosti. Manj elegantna kot Ghibertijeva, z ve\xc4\x8d \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke drame in bli\xc5\xbeajo\xc4\x8de se tragedije. _NEWLINE_Ghiberti je zmagal na nate\xc4\x8daju. Njegov prvi sklop vrat je trajal 27 let, nato pa so mu naro\xc4\x8dili, da naredi druga. V 50-ih letih, ko je Ghiberti delal na njih, so vrata mnogim umetnikom v Firencah zagotovila u\xc4\x8dilnico. Ker so bila narativna v tematiki in ne samo v spretnostih pri urejanju figurativnih kompozicij, temve\xc4\x8d tudi v nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8dih spretnostih linearne perspektive, so imela vrata velik vpliv na razvoj florentinske slikovne umetnosti. Bila so zdru\xc5\xbeujo\xc4\x8di dejavnik, vir ponosa in dru\xc5\xbeabnih odnosov tako za mesto kot za njegove umetnike. Michelangelo jih je imenoval Vrata Paradi\xc5\xbea.\n_START_SECTION_\nRazvoj linearne perspektive\n_START_PARAGRAPH_\nV prvi polovici 15. stoletja je doseganje u\xc4\x8dinka realnega prostora v sliki z uporabo linearne perspektive bila glavna skrb mnogih slikarjev, pa tudi arhitektov Brunelleschija in Albertija, ki sta teoretizirala o tej temi. Znano je, da je Brunelleschi opravil \xc5\xa1tevilne skrbne \xc5\xa1tudije trga in osmerokotne krstilnice pred Firen\xc5\xa1ko stolnico in je mislil, da je pomagal Masacciu pri ustvarjanju njegove znane trompe l\'oeil ni\xc5\xa1e okoli Svete Trojice, ki jo je naslikal v Santa Maria Novelli._NEWLINE_Po mnenju Vasarija je bil Paolo Uccello tako obseden s perspektivo, da je pomislil na malo drugega in eksperimentiral z njo v \xc5\xa1tevilnih slikah, najbolj znane pa so tri slike bitke pri San Romanu, kjer je uporabljal razbito oro\xc5\xbeje na terenu in polja na oddaljenih gri\xc4\x8dih v perspektivi._NEWLINE_Piero della Francesca je v 1450-ih letih na slikah, kot je Bi\xc4\x8danje Kristusa, pokazal svoje obvladanje linearne perspektive in tudi poznavanje svetlobe. Druga slika obstaja, razgled na mesto neznanega umetnika, morda Piero della Francesca, ki prikazuje vrsto eksperimenta, ki ga je izdelal Brunelleschi. Od takrat naprej je bila linearna perspektiva razumljiva in redno uporabljana, kot je npr. Perugino v svoji sliki Kristus izro\xc4\x8da klju\xc4\x8de sv. Petru v Sikstinski kapeli.\n_START_SECTION_\nRazumevanje svetlobe\n_START_PARAGRAPH_\nGiotto je uporabil tonaliteto za ustvarjanje oblike. Taddeo Gaddi je v svoji no\xc4\x8dni sceni v Baroncellijevi kapeli pokazal, kako se lahko svetloba uporabi za ustvarjanje drame. Paolo Uccello, sto let kasneje, je eksperimentiral z dramati\xc4\x8dnim u\xc4\x8dinkom svetlobe na nekaterih svojih skoraj enobarvnih freskah. Veliko jih je izvedel v terra verde ali \'zeleni zemlji\', ko je o\xc5\xbeivljal svoje kompozicije z dotiki \xc5\xbeivo rede\xc4\x8de. Najbolj znan je njegov konjeni\xc5\xa1ki portret Johna Hawkwooda na steni stolnice v Firencah. Tukaj in na \xc5\xa1tirih glavah prerokov, ki jih je naslikal okoli notranje ure v stolnici, je uporabil mo\xc4\x8dno kontrastne tone, kar ka\xc5\xbee, da je vsaka slika osvetljena z naravnim svetlobnim virom, kot da bi bil vir dejansko okno v stolnici ._NEWLINE_Piero della Francesca je nadaljeval \xc5\xa1tudijo o svetlobi. V Bi\xc4\x8danju ka\xc5\xbee znanje o tem, kako se svetloba sorazmerno raz\xc5\xa1iri iz to\xc4\x8dke izvora. Na tej sliki sta dva vira svetlobe, en v zgradbi in drug zunaj. Od notranjega izvora, \xc4\x8deprav je svetloba sama nevidna, se njen polo\xc5\xbeaj lahko izra\xc4\x8duna z matemati\xc4\x8dno natan\xc4\x8dnostjo. Leonardo da Vinci je moral prena\xc5\xa1ati Pierovo delo na svetlobo.\n_START_SECTION_\nMarija\n_START_PARAGRAPH_\nBla\xc5\xbeena Devica Marija, ki jo je katoli\xc5\xa1ka cerkev po vsem svetu cenila, je bila posebej poudarjena v Firencah, kjer je bila njena \xc4\x8dude\xc5\xbena podoba na stebru na koruznem trgu in kjer imata tako stolnica Santa Maria del Fiore kot velika dominikanska cerkev Santa Maria Novella ime v njeno \xc4\x8dast._NEWLINE_\xc4\x8cude\xc5\xbena slika na koruzem trgu je bila uni\xc4\x8dena v ognju, vendar je bila v 1330-ih zamenjana z novo Bernarda Daddija, ki je postavljena pod Orcagnov bogato kovan baldahin. Odprto spodnje nadstropje stavbe je bilo zaprto in posve\xc4\x8deno kot Orsanmichele._NEWLINE_Predstavitve Marije in otroka so bile zelo priljubljene umetni\xc5\xa1ke oblike v Firencah. Vse oblike so uporabilib, od majhnih masovno izdelanih terakota plo\xc5\xa1\xc4\x8d do veli\xc4\x8dastnih oltarnih nastavkov, kot so Cimabue, Giotto in Masaccio. Majhne Marije za dom so bile delo za kruh in maslo ve\xc4\x8dine slikarskih delavnic, ki so jih pogosto izdelovali mlaj\xc5\xa1i \xc4\x8dlani po mojstrovem modelu. Javne zgradbe in vladne slu\xc5\xbebe so pogosto vsebovale te ali druge verske slike._NEWLINE_Med tistimi, ki so v \xc4\x8dasu zgodnje renesanse naslikali pobo\xc5\xbeno Marijo so Fra Angelico, Fra Filippo Lippi, Verrocchio in Davide Ghirlandaio. Kasneje je bil vodilni dobavitelj Botticelli in njegova delavnica, ki je ustvarila veliko \xc5\xa1tevilo Marij za cerkve, domove in tudi javne stavbe. Za velikanske domove je uvedel velik okrogli tondo format. Peruginove Marije in svetniki so znani po svoji sladkosti in so ohranjene \xc5\xa1tevilne majhne Marije, ki so pripisane Leonardu da Vinciju, kot je Madonna Benois. Tudi Michelangela, ki je bil predvsem kipar, so prepri\xc4\x8dali, da je naslikal Doni Tondo, medtem ko so Rafaelove med najbolj priljubljenimi in \xc5\xa1tevilnimi deli.\n_START_SECTION_\nPorodni pladenj\n_START_PARAGRAPH_\nFlorentinska posebnost je bila okrogel ali dvostranski desco del parto ali \'porodni pladenj\', na katerem je nova mati servirala sladkarije \xc5\xbeenskim prijateljicam, ki so jo obiskale ob rojstvu. Preostanek \xc4\x8dasa se zdi, da so bili obe\xc5\xa1eni v spalnici. Obe strani sta poslikana, ena s prizori, ki spodbujajo mater med nose\xc4\x8dnostjo, ki pogosto ka\xc5\xbee golega dojen\xc4\x8dka; za gledanje pozitivnih slik so verjeli, da spodbuja porod.\n_START_SECTION_\nSlikanje in tiskanje\n_START_PARAGRAPH_\nOd sredine stoletja so Firence postale vodilno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Italije v novi industriji grafi\xc4\x8dnega oblikovanja, saj so se \xc5\xa1tevilni florentinski zlatarji obra\xc4\x8dali k izdelavi plo\xc5\xa1\xc4\x8d za gravure. Pogosto so kopirali slog slikarjev ali risbe, ki so jih dobili. Botticelli je bil eden prvih, ki je eksperimentiral z risbami za ilustracijo knjig, v njegovem primeru Danteja. Antonio del Pollaiolo je bil zlatar, pa tudi tiskar in vrezal sebe v svoji Bitki golega mo\xc5\xa1kega; po svoji velikosti in prefinjenosti je to italijanski tisk nove ravni in ostaja eden najbolj znanih tiskov renesanse.\n_START_SECTION_\nPokroviteljstvo in humanizem\n_START_PARAGRAPH_\nV Firencah so v poznem 15. stoletju ve\xc4\x8dino umetni\xc5\xa1kih del, tudi tistih, ki so bila narejena kot dekoracija za cerkve, obi\xc4\x8dajno naro\xc4\x8dili in pla\xc4\x8devali zasebni pokrovitelji. Veliko pokroviteljstva je pri\xc5\xa1lo od dru\xc5\xbeine Medici ali tistih, ki so bili tesno povezani z njimi ali so bili z njimi v drugih odnosih, kot so Sassetti, Ruccellai in Tornabuoni._NEWLINE_V 1460-ih je Cosimo de \'Medici dolo\xc4\x8dil Marsilio Ficina za svojega reziden\xc4\x8dnega humanisti\xc4\x8dnega filozofa in pla\xc4\x8dal njegov prevod Platona in njegovo pou\xc4\x8devanje Platonove filozofije, ki se je osredoto\xc4\x8dil na \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo kot sredi\xc5\xa1\xc4\x8de naravnega vesolja, na osebni odnos z Bogom in bratsko ali platonsko ljubezen kot najbli\xc5\xbeje kar bi \xc4\x8dlovek lahko posnemal ali razumel kot ljubezni do Boga. _NEWLINE_V srednjeve\xc5\xa1kem obdobju je bilo vse, kar je povezano s klasi\xc4\x8dnim obdobjem, zaznano kot povezano s paganizmom. V renesansi so se vedno bolj povezovali z razsvetljenjem. \xc5\xa0tevilke klasi\xc4\x8dne mitologije so za\xc4\x8dele prevzemati novo simboli\xc4\x8dno vlogo v kr\xc5\xa1\xc4\x8danski umetnosti in \xc5\xa1e posebej, da je boginja Venera prevzela novo diskretnost. Rodila se je popolnoma oblikovana, z nekak\xc5\xa1nim \xc4\x8dude\xc5\xbeem, ona je bila nova Eva, simbol nedol\xc5\xbene ljubezni ali celo s podalj\xc5\xa1kom simbol same Device Marije. V tej vlogi vidimo Venero v dveh znamenitih tempera slikah, ki jih je naredil leta 1480 Botticelli za Cosimovega ne\xc4\x8daka, Pierfrancesca Medici, Primavera (Alegorija pomladi) in Rojstvo Venere. _NEWLINE_Medtem je Domenico Ghirlandaio, pazljiv in natan\xc4\x8den risar in eden najbolj\xc5\xa1ih slikarjev portretov v svoji dobi, izvedel dva cikla fresk za Medi\xc4\x8dejce v dveh ve\xc4\x8djih cerkvah v Firencah, Sassettijevo kapelo v Sveti Trojici in kapeli Tornabuonijevih v baziliki Santa Maria Novelli. V teh ciklusih \xc5\xbdivljenje svetega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka, \xc5\xbdivljenje Device Marije in \xc5\xbdivljenje Janeza Krstnika je bilo prostora za portrete pokroviteljev. Zahvaljujo\xc4\x8d Sassetijevemu pokroviteljstvu je s svojim delodajalcem Lorenzom il Magnificom in Lorenzovimi tremi sinovi z mentorjem, humanistom pesnikom in filozofom Agnolo Polizianom, portretiral samega sebe. V kapeli Tornabuonijevih je \xc5\xa1e en portret Poliziana, ki ga spremljajo drugi vplivni \xc4\x8dlani Platonske akademije, vklju\xc4\x8dno z Marcelijem Ficinom.\n_START_SECTION_\nFlamski vpliv\n_START_PARAGRAPH_\nOd leta 1450, s prihodom flamskega slikarja Rogierja van der Weydna v Italijo in morda prej, so umetniki predstavili medij oljne barve. Medtem ko sta tempera in fresko poskrbela za upodobitev vzorca, prav tako ni predstavljal uspe\xc5\xa1nega na\xc4\x8dina realisti\xc4\x8dnega prikazovanja naravnih tekstur. Visoko fleksibilno sredstvo olja, ki je lahko bilo neprozorno ali transparentno ter dovolilo spremembo in dopolnitve dneve kasneje, ko je bilo suho, je italijanskim umetnikom odprlo nov svet mo\xc5\xbenosti._NEWLINE_Leta 1475 je v Firence pri\xc5\xa1el ogromen oltarni nastavek \xc4\x8ca\xc5\xa1\xc4\x8denje pastirjev. Po nalogu dru\xc5\xbeine Portinari, ga je naslikal Hugo van der Goes in so ga odpremili iz Bruggesa in postavili v kapelo svetega Egidija v bolni\xc5\xa1nici Santa Maria Nuova. Oltarni nastavek \xc5\xbeari z intenzivnimi rde\xc4\x8dimi in zelenimi barvami, v nasprotju s sijajnimi \xc4\x8drnimi barvnimi oblekami donatorjev Portinari. V ospredju je mirno \xc5\xbeivljenje cvetja v kontrastnih posodah, ena iz emajlirane keramike in druga iz stekla. Samo steklena vaza je bila dovolj, da je vzbudila pozornost. Toda najbolj vplivni aspekt triptiha je bila izjemno naravna in \xc5\xbeiva kakovost treh pastirjev s \xc5\xa1\xc4\x8detinastimi bradami, rokami in izrazi, ki se gibajo od obo\xc5\xbeevanja do \xc4\x8dudenja in nerazumevanja. Domenico Ghirlandaio je takoj razkril svojo razli\xc4\x8dico, s \xc4\x8dudovito italijansko Marijo namesto dolgo\xc4\x8dasne flamske in sebe, ki se je dr\xc5\xbeal teatralno kot eden izmed pastirjev.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xa1ka naro\xc4\x8dila v Rimu\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1477 je pape\xc5\xbe Sikst IV. zamenjal zapu\xc5\xa1\xc4\x8deno staro kapelo v Vatikanu, v kateri so potekali \xc5\xa1tevilni pape\xc5\xa1ki obredi. Notranjost nove kapele, imenovane Sikstinska kapela v njegovem \xc4\x8dasu, se zdi, da je bila \xc5\xbee od za\xc4\x8detka na\xc4\x8drtovana serija 16 velikih fresk med pilastri na srednjem nivoju, z vrsto slikanih portretov pape\xc5\xbeev nad njimi._NEWLINE_Leta 1480 je bilo delo naro\xc4\x8deno skupini umetnikov iz Firenc: Botticelli, Pietro Perugino, Domenico Ghirlandaio in Cosimo Rosselli. Ta cikel fresk je prikazoval Zgodbe o Mojzesovem \xc5\xbeivljenju na eni strani kapele in Zgodbe o Kristusovem \xc5\xbeivljenju na drugi strani s freskami, ki se med seboj dopolnjujejo v temi. Jezusovo rojstvo in Mojzesovo spoznanje sta bila na steni za oltarjem, med njima je bil oltarni nastavek Marijino vnebovzetje. Te slike, vse s Perugina, so bile pozneje uni\xc4\x8dene zaradi Michelangelove Poslednje sodbe._NEWLINE_Preostalih 12 slik ka\xc5\xbee na virtuoznost, ki so jo dosegli ti umetniki in o\xc4\x8ditno sodelovanje med posamezniki, ki obi\xc4\x8dajno uporabljajo zelo razli\xc4\x8dne sloge in ve\xc5\xa1\xc4\x8dine. Slike so dobile celotno paleto svojih zmo\xc5\xbenosti, saj so vklju\xc4\x8devale veliko \xc5\xa1tevilo mo\xc5\xa1kih, \xc5\xbeensk in otrok ter zna\xc4\x8dajev, od vodilnih angelov do besnih faraonov in samega hudi\xc4\x8da. Vsaka slika je zahtevala pokrajino. Zaradi lestvice slik, o katerih so se umetniki strinjali, v vsaki sliki pokrajina in nebo prevzameta celotno zgornjo polovico scene. V\xc4\x8dasih, kot pri Botticellijevem prizori\xc5\xa1\xc4\x8du \xc4\x8ci\xc5\xa1\xc4\x8denje gobavca, v pokrajini potekajo \xc5\xa1e dodatne majhne pripovedi, v tem primeru Kristusova sku\xc5\xa1njava._NEWLINE_Peruginova Kristus daje klju\xc4\x8de sv. Petru, je izjemna po jasnosti in preprostosti sestave, lepote figurativnega slikarstva, ki vklju\xc4\x8duje avtoportret med opazovalci in \xc5\xa1e posebej mesto v  perspektivi, ki se sklicuje na Petrovo ministrovanje v Rimu s prisotnostjo dveh triumfalnih lokov in centralno postavljeno osmerokotno stavbo, ki je lahko kr\xc5\xa1\xc4\x8danska krstilnica ali rimski mavzolej.\n_START_SECTION_\nVisoka renesansa\n_START_PARAGRAPH_\nFirence so bile rojstno mesto visoke renesanse, vendar so v za\xc4\x8detku 16. stoletja v Rimu privabili najpomembnej\xc5\xa1e umetnike, kjer so za\xc4\x8deli dobivati najve\xc4\x8dja naro\xc4\x8dila. Delno so jim sledil Medi\xc4\x8dejci, nekateri so postali kardinali in celo pape\xc5\xbe.\n_START_SECTION_\nLeonardo da Vinci\n_START_PARAGRAPH_\nLeonardo, zaradi obsega njegovih interesov in izrednega talenta, ki ga je kazal na zelo razli\xc4\x8dnih podro\xc4\x8djih, velja za arhetipskega \xc2\xbbrenesan\xc4\x8dnega \xc4\x8dloveka\xc2\xab. Toda najprej je bil slikar, ki so ga  ob\xc4\x8dudovali \xc5\xbee tedaj in kot slikar se je zavedal znanja, ki ga je pridobil od vseh njegovih drugih interesov._NEWLINE_Leonardo je bil znanstveni opazovalec. Nau\xc4\x8dil se je gledati stvari. \xc5\xa0tudiral je in risal cvetove polj, jezera, reke, obliko skal in planin, na\xc4\x8din, kako se svetloba odbija od listja in iz\xc5\xbeareva v dragulj. Zlasti je \xc5\xa1tudiral \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko obliko, pri \xc4\x8demer je razkosal trideset ali ve\xc4\x8d \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih trupel iz bolni\xc5\xa1nice, da bi razumel mi\xc5\xa1ice in mi\xc5\xa1ice._NEWLINE_Ve\xc4\x8d kot katerikoli drugi umetnik je napredoval v \xc5\xa1tudiji \xc2\xbbatmosfere\xc2\xab. V svojih slikah, kot so Mona Liza in Devica v votlini, je s tak\xc5\xa1no subtilnostjo uporabil svetlobo in senco, da je postala znana kot Leonardov "sfumato" ali "dim"._NEWLINE_Isto\xc4\x8dasno, ko je gledalca vabil v skrivnostni svet premikajo\xc4\x8dih se senc, kaoti\xc4\x8dnih gora in vrtin\xc4\x8dastih hudournikov, je Leonardo dosegel stopnjo realizma v izrazu \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih \xc4\x8dustev, kot jih je \xc5\xbee v preteklosti oblikoval Giotto, ne pa tudi Masacciov Adam in Eva. Leonardova Zadnja ve\xc4\x8derja, naslikana v refektoriju samostana v Milanu, je postala referen\xc4\x8dna vrednost za religiozno pripovedno slikarstvo za naslednjo polovico tiso\xc4\x8dletja. Mnogi drugi renesan\xc4\x8dni umetniki so naslikali razli\xc4\x8dice Zadnje ve\xc4\x8derje, le Leonardova je bila ne\xc5\xa1tetokrat reproducirana v lesu, alabastru, mavcu, litografiji, tapiserijah, kva\xc4\x8dkanju in namiznih prtih._NEWLINE_Poleg neposrednega vpliva samih del so se Leonardove \xc5\xa1tudije o svetlobi, anatomiji, pokrajini in \xc4\x8dlove\xc5\xa1kem izrazu raz\xc5\xa1irile delno s svojo velikodu\xc5\xa1nostjo do stikov \xc5\xa1tudentov.\n_START_SECTION_\nMichelangelo\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1508 je pape\xc5\xbeu Juliju II. uspelo pripeljati kiparja Michelangela, da  nadaljuje dekorativne sheme Sikstinske kapele. Strop kapele je bil zgrajen tako, da je obstajalo dvanajst nagnjenih pendentivov, ki podpirajo oboke in oblikujejo idealne povr\xc5\xa1ine, na katerih naj bi naslikal dvanajst apostolov. Michelangelo je kmalu zasnoval povsem druga\xc4\x8den na\xc4\x8drt, ki je bil precej bolj kompleksen tako v oblikovanju kot tudi v ikonografiji. Obseg dela, ki ga je opravil sam, razen ro\xc4\x8dne pomo\xc4\x8di, je bil titanski in je trajal skoraj pet let._NEWLINE_Pape\xc5\xbeev na\xc4\x8drt za apostole je tematsko oblikoval slikovno povezavo med zgodbo Stare in Nove zaveze na stenah in pape\xc5\xbeev v galeriji portretov. Dvanajst apostolov in njihov vodja Peter kot prvi rimski \xc5\xa1kof, predstavljajo most. Michelangelova shema je \xc5\xa1la nasprotno. Tema Michelangelovega stropa ni Bo\xc5\xbeji veliki na\xc4\x8drt za odre\xc5\xa1itev \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva. Tema je o sramoti \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva. Gre za \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo in vero, ki sta potrebovala Jezusa. _NEWLINE_Povr\xc5\xa1no, strop je humanisti\xc4\x8dna konstrukcija. Figure so nad\xc4\x8dlove\xc5\xa1ke velikosti in, v primeru Adama, tako lepe, da po mnenju biografa Vasarija resni\xc4\x8dno izgledajo, kot da je Bog sam oblikoval podobo in me Michelangelo. Ampak kljub lepoti posameznih osebnosti, Michelangelo ni proslavil \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke dr\xc5\xbee in zagotovo ni predstavil humanisti\xc4\x8dnega ideala platonske ljubezni. Dejstvo je, da so Kristusovi predniki, ki jih je risal okrog zgornjega dela stene, prikazovali vse najslab\xc5\xa1e vidike dru\xc5\xbeinskih razmerij, pri \xc4\x8demer so prikazovali disfunkcijo v toliko razli\xc4\x8dnih oblikah, kot so dru\xc5\xbeine._NEWLINE_Vasari je pohvalil Michelangelovo na videz neskon\xc4\x8dno mo\xc4\x8d pri ustvarjanju dr\xc5\xbee figur. Rafael, ki mu je dal predogled Bramante, potem ko je Michelangelo zavrgel krta\xc4\x8do in se je odpravil v Bologno, je naslikal vsaj dve figuri kot posnemanje Michelangelovih prerokov, eno v cerkvi Sant Agostino in drugo v Vatikanu, ter Michelangelov portret na Atenski \xc5\xa1oli.\n_START_SECTION_\nRafael\n_START_PARAGRAPH_\nZ Leonardom da Vincijem in Michelangelom je ime Rafael sinonim za visoko renesanso, \xc4\x8deprav je bil mlaj\xc5\xa1i od Michelangela 18 let in Leonarda skoraj 30. Ni mogo\xc4\x8de re\xc4\x8di, da je zelo napredoval v slikanju kot njegova slavna sodobnika. Njegovo delo je bil vrhunec vseh razvojnih dogodkov visoke renesanse._NEWLINE_Rafael je imel sre\xc4\x8do, da se je rodil kot sin slikarja, zato je bila njegova poklicna pot, za razliko od Michelangela, ki je bil sin manj\xc5\xa1ega plemstva, odlo\xc4\x8dena vnaprej. Nekaj let po o\xc4\x8detovi smrti je delal v umbrijski delavnici pri Peruginu, odli\xc4\x8dnem slikarju in vrhunskem tehniku. Njegovo prvo podpisano in datirano delo, narejeno pri 21-ih je Razkritje Devici, ki takoj razkriva svoje poreklo v Peruginovem Kristusu, ki daje klju\xc4\x8de Petru. _NEWLINE_Rafael je bil brezskrbni zna\xc4\x8daj, ki je nesramno pritegnil spretnosti znanih slikarjev, katerih \xc5\xbeivljenjska obdobja so obsegale njegovo. V svojih delih sestavlja posamezne lastnosti \xc5\xa1tevilnih razli\xc4\x8dnih slikarjev. Okrogle oblike in svetle barve Perugina, \xc5\xbeivahne portrete Ghirlandaija, realizem in svetlobo Leonarda in mo\xc4\x8dno risarsko pripravo Michelangela so postale eno v slikah Rafaela. V svojem kratkem \xc5\xbeivljenju je izdelal \xc5\xa1tevilne velike oltarne nastavke, impresivno klasi\xc4\x8dno fresco morske nimfe Galateje, izjemne portrete z dvema pape\xc5\xbeema in med njima znanega pisatelja in medtem ko je Michelangelo slikal strop Sikstinske kapele, serijo fresk na stenah v bli\xc5\xbenjih vatikanskih sobah, od katerih je Atenska \xc5\xa1ola enkratno pomembna._NEWLINE_Ta freska prikazuje sre\xc4\x8danje vseh najbolj u\xc4\x8denih starodavnih Atencev, zbranih v velikem klasi\xc4\x8dnem okolju okoli osrednje figure Platona, ki ga je Rafael slavno zasnoval po Leonardo da Vinciju. Figura Heraklita, ki sedi z velikim kamnitim kamnom, je portret Michelangela in se nana\xc5\xa1a na njegovo sliko preroka Jeremije v Sikstinski kapeli. Njegov portret je na desni, poleg u\xc4\x8ditelja Perugina._NEWLINE_Toda glavni vir Rafaelove popularnosti niso bila njegova glavna dela, ampak njegova majhna florentinska slika Marije in Kristusa otroka. Znova in znova je naslikal isto okrogloli\xc4\x8dno svetlolaso \xc5\xbeensko in njenega naslednika debelu\xc5\xa1kastega otroka, najbolj znana pa sta bila La Belle Jardini\xc3\xa8re (Mariija v lepem vrtu), zdaj v Louvru. Njegovo ve\xc4\x8dje delo, Sikstinska Madona, ki se uporablja kot oblikovanje za ne\xc5\xa1teto vitra\xc5\xbenih oken, je v 21. stoletju pri\xc5\xa1la do ikoni\xc4\x8dne podobe dveh majhnih kerubov, ki sta se reproducirala na vsem od papirnatih namiznih prti\xc4\x8dkov do de\xc5\xbenikov.\n_START_SECTION_\nZgodnji manierizem\n_START_PARAGRAPH_\nZgodnji manieristi v Firencah, \xc5\xa1e posebej \xc5\xa1tudenti Andrea del Sarta, kot so Jacopo da Pontormo in Rosso Fiorentino, so opazni po podolgovatih oblikah, negotovem uravnote\xc5\xbeenju pozicije, zru\xc5\xa1eno perspektivo, iracionalnih nastavitvah in gledali\xc5\xa1ko osvetlitvijo. Kot vodja prve Fontainebleauske \xc5\xa1ole je bil Rosso Fiorentino glavna sila pri uvedbi renesan\xc4\x8dnega sloga v Francijo._NEWLINE_Parmigianino (Correggiov \xc5\xa1tudent) in Giulio Romano (Rafaelov glavni pomo\xc4\x8dnik) sta se gibala v podobno stiliziranih estetskih smernicah v Rimu. Ti umetniki so zoreli pod vplivom visoke renesanse, njihov slog pa je bil ozna\xc4\x8den kot odziv na ali pretirano podalj\xc5\xa1anje. Namesto da so neposredno preu\xc4\x8devali naravo, so mlaj\xc5\xa1i umetniki za\xc4\x8deli \xc5\xa1tudirati helenisti\xc4\x8dno kiparstvo in slike mojstrov preteklosti. Zato je ta slog pogosto ozna\xc4\x8den kot \xc2\xbbprotiklasi\xc4\x8dni\xc2\xab\xc2\xa0[16], vendar se je takrat \xc5\xa1tel za naravno napredovanje iz visoke renesanse. Najzgodnej\xc5\xa1a eksperimentalna faza manierizma, znana po svojih \xc2\xbbprotiklasi\xc4\x8dnih\xc2\xab\xc2\xa0oblikah, je trajala do leta 1540 ali 1550. [17] Marcia B. Hall, profesorica umetnostne zgodovine na Univerzi Temple, v svoji knjigi Po Rafaelu ugotavlja, da je njegova prezgodnja smrt ozna\xc4\x8dila za\xc4\x8detek manierizma v Rimu.\n_START_SECTION_\nPozni manierizem\n_START_PARAGRAPH_\nBronzino (umrl 1572), Pontormov u\xc4\x8denec, je bil ve\xc4\x8dinoma dvorni portretist na Medi\xc4\x8dejskem dvoru, v nekoliko frigidnem formalnem manieristi\xc4\x8dnem slogu. V isti generaciji se Giorgia Vasarija (umrl 1574) veliko bolje spominja kot avtorja knjige \xc5\xbdivljenja najbolj\xc5\xa1ih slikarjev, kiparjev in arhitektov, ki je imela velik in dolgotrajen u\xc4\x8dinek za ugled florentinske \xc5\xa1ole. Ampak on je bil vodilni slikar zgodovinskega slikarstva na Medi\xc4\x8dejskem dvoru, \xc4\x8deprav za njegovo delo zdaj na splo\xc5\xa1no velja, da je stremel po vplivu, ki ga je imelo Michelangelovo delo in ga mu ni uspelo dose\xc4\x8di. To je postalo splo\xc5\xa1na napaka v Florentinskem slikarstvu desetletja po letu 1530, saj so \xc5\xa1tevilni slikarji posku\xc5\xa1ali posnemati velikane visoke renesanse.\n_START_SECTION_\nBarok\n_START_PARAGRAPH_\nV baroku Firence v Italiji niso bile ve\xc4\x8d zelo pomembno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de slikarstva, a vseeno pomembno. Vodilni umetniki, rojeni v mestu, in ki so za razliko od drugih tam pre\xc5\xbeiveli velik del  svoje kariere, so Cristofano Allori, Matteo Rosselli, Francesco Furini in Carlo Dolci. Pietro da Cortona se je rodil v Velikem vojvodstvu Toskana in je veliko delal v mestu.'