b'\n_START_ARTICLE_\nGeorg B\xc3\xbcchner\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tudij v Stra\xc3\x9fburgu\n_START_PARAGRAPH_\n9. novembra 1831 se je Georg B\xc3\xbcchner pri 18. letih vpisal na medicinsko fakulteto Univerze v Straburgu. \xc5\xbdivel je pri evangeli\xc4\x8danskemu duhovniku Johannu Jakobu Jeagleju, kjer je spoznal njegovo h\xc4\x8di Wilhelmine. \xc5\xa0tevilna pisma, ki jih je poslal svojim star\xc5\xa1em, potrjujejo njegovo aktivno politi\xc4\x8dno delovanje. Tako je 24. maja 1832 imel govor pred \xc5\xa1tudentskim zborom o politi\xc4\x8dnih odnosih takratne Nem\xc4\x8dije. Leta 1832 se je skrivaj zaro\xc4\x8dil z Wilhelmino Jeagle (1810-1880). Bila je prejemnica tako imenovanega pogubnega pisma (Fatalismus-Briefs), v katerem B\xc3\xbcchner predstavi program \xc4\x8dloveka kot subjekt zgodovine._NEWLINE_\xc4\x8clovek ne more pose\xc4\x8di v aktivni proces zgodovine, \xc4\x8dlovek postane pena na valovih, postane igra\xc4\x8da._NEWLINE__NEWLINE_(Der Mensch k\xc3\xb6nne nicht aktiv in den alles verschlingenden Prozess der Geschichte eingreifen, er werde zum \xe2\x80\x9eSchaum auf der Welle\xe2\x80\x9c, zum Spielball.)_NEWLINE_\xc4\x8cas v Stra\xc3\x9fburgu je B\xc3\xbcchner kasneje ozna\xc4\x8dil za njegovo najsre\xc4\x8dnej\xc5\xa1e obdobje. V Franciji je v \xc4\x8dasu julijske revolucije bilo politi\xc4\x8dno vzdu\xc5\xa1je veliko bolj odprto, kot v Darmstadtu. Zaenkrat \xc5\xa1e nimamo dokazov, ali je bil B\xc3\xbcchner \xc4\x8dlan francoskega zdru\xc5\xbeenje za \xc4\x8dlovekove pravice. Kljub vsemu pa mu je to zdru\xc5\xbeenje slu\xc5\xbeilo za vzgled za kasnej\xc5\xa1o ustanovitev lastnega dru\xc5\xa1tva.\n_START_SECTION_\nUniverza v Gie\xc3\x9fenu\n_START_PARAGRAPH_\nV novembru leta 1833 se je Gerog Buchner prepisal na Univerzo v Gie\xc3\x9fnu. V tistem \xc4\x8dasu je v tujini bilo dovoljeno \xc5\xa1tudirati maksimalno najve\xc4\x8d dve leti (zunaj meja Hessen-Darmstadt). V vojvodini Hessen je do\xc5\xbeivel neposredne \xc5\xa1ikanami oblasti in nasilje v dr\xc5\xbeavi. V tem \xc4\x8dasu poro\xc4\x8dajo tudi o velikih zdravstvenih te\xc5\xbeavah B\xc3\xbcchnerja. Prizadela ga je oddaljenost od njegove zaro\xc4\x8denke in celotna situacija v kateri se je zna\xc5\xa1el. V primerjavi s Straburgom mu tamkaj\xc5\xa1nji profesorji v Gie\xc3\x9fnu niso ponudili ni\xc4\x8desar. Na tej univerzi je sicer kemijo pou\xc4\x8deval Justus Liebig, vendar se je B\xc3\xbcchner zanimal samo za filozofijo in medicino. Kasneje je po vzoru enega svojih profesorjev iz Gie\xc3\x9fna ustvaril lik zdravnika v delu Wojzeck - bolj neumnega in zlobnega zdravnika si skoraj ne bi mogli predstavljati. Tudi s svojimi kolegi \xc5\xa1tudenti ni bil zadovoljen. Sicer so obstajala opozicijska prizadevanja, vendar mu ta niso bila dovolj radikalna. Kritiziral je tudi organiziranost \xc5\xa1tudentov, ker so \xc5\xbeeleli biti sami med sabo, B\xc3\xbcchner pa je v opozicijska gibanja \xc5\xbeelel vklju\xc4\x8diti tudi druge me\xc5\xa1\xc4\x8dane. Zato je s svojimi biv\xc5\xa1imi kolegi iz Darmstadta, ki so zdaj tako kot on \xc5\xa1tudirali v Gie\xc3\x9fnu, pa tudi z nekaterimi drugimi \xc5\xa1tudenti \xe2\x80\x93 med njimi sta bila tudi August Becker in Friedrich Jacob Sch\xc3\xbctz \xe2\x80\x93 in ve\xc4\x8d obrtniki ustanovil Dru\xc5\xa1tvo za \xc4\x8dlovekove pravice, tajno organizacijo po francoskem vzgledu. Njihov cilj je bilo uni\xc4\x8denje takratnih politi\xc4\x8dnih razmer. K dru\xc5\xa1tvu pa je pristopilo le nekaj \xc4\x8dlanov.\n_START_SECTION_\nTiralica, zaradi katere so iskali Georga B\xc3\xbcchnerja\n_START_PARAGRAPH_\nV za\xc4\x8detku leta 1834 je B\xc3\xbcchner uvajal Friedrich Ludwiga, ki je bil eden izmed vodilnih \xc4\x8dlenov opozicije iz Hessen-Darmstadta. Vendar je med njima vedno prihajalo do nesoglasij. Weidig je zagovarjal povezavo s premo\xc5\xbenimi liberalci, industrijalci in trgovci, ker je prav v njih videl mo\xc5\xbenost za uresni\xc4\x8dite revolucionarnih idej. B\xc3\xbcchner pa je izvorni problem videl ravno v materialnih razlikah in v rev\xc5\xa1\xc4\x8dini med pode\xc5\xbeelskim prebivalstvom, zato je koaliciji s premo\xc5\xbenimi obrnil hrbet. Weidig, je kljub nasprotovanju B\xc3\xbcchnerja, ob\xc5\xa1irno predelal B\xc3\xbcchnerjev letak Hessische Landbote, ki je julija 1834 pri\xc5\xa1el v tisk. Letak je nosil geslo\xc2\xa0\xc2\xbb Mir ko\xc4\x8dam! Vojna pala\xc4\x8dam!\xc2\xab, in je kmete pozival k revoluciji proti zatiranju. Weidig je izbrisal vse tiste dele, ki bi lahko povzro\xc4\x8dil jabolko spora z liberalnimi zavezniki. B\xc3\xbcchner je bil mnenja, da je Weidig s tak\xc5\xa1nim ravnanjem spremenil glavni namen. \xc4\x8ceprav je letak bil zaradi cenzure oslabljen, so ga kljub vsemu kritizirali s strani liberalne in industrijske opozicije. Na pode\xc5\xbeelju pa je vendarle po\xc5\xbeel nekaj uspehov, kar je septembra leta 1834 privedlo do tega, da so letak drugi\xc4\x8d ponatisnili. Tudi drugo izdajo je Leopold Eichelberg, Weidigov zaveznik, mo\xc4\x8dno oslabel. V tem letaku so s pomo\xc4\x8djo statisti\xc4\x8dnih podatkov pode\xc5\xbeelskemu prebivalstvu odprli o\xc4\x8di, da ti s svojimi davki dejansko financirajo premo\xc5\xbeno plemstvo. Avgusta so oblasti prijele in aretirale Karl Minnigerodeta, ker so pri njemu na\xc5\xa1li 150 izvodov letaka Hessische Landbote. 4 avgusta je univerzitetni sodnik Georgi Konrad naro\xc4\x8dil, da v \xc4\x8dasu B\xc3\xbcchnerjeve odsotnosti, prei\xc5\xa1\xc4\x8dejo njegovo sobo, naslednji dan pa so ga pripeljali na zasli\xc5\xa1anje. Zaradi pomanjkanja dokazov B\xc3\xbcchner ni bil aretiran.\n_START_SECTION_\nBeg v Stra\xc3\x9fburg\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1835 je B\xc3\xbcchner po lastnih navedbah, v petih tednih napisal dramo Dantonova smrt, ki jo je takoj poslal Karlu Gutzkowu in ga prosil za hitro objavo. Nujno je namre\xc4\x8d potreboval denar za na\xc4\x8drtovan pobeg. Dantonova smrt opisuje neuspe\xc5\xa1nost Francoske revolucije. Zgodovinskem Dantonu je spodletelo zaradi takti\xc4\x8dnih napak, medtem ko literarni Danton \xc5\xbee od za\xc4\x8detka ugotovi nesmisel svojega po\xc4\x8detja. Ker se B\xc3\xbcchner ni odzval na povabilo preiskovalnega sodnika Friedbergerja, so za njim izdali tiralico. 9. marca je preko Wei\xc3\x9fenburga pobegnil v Stra\xc3\x9fburg. Denarja pa ni pridobil s prihodki od prodaje knjige Dantonova smrt, ker se je preiskava zaostrila \xc5\xbee pred podpisom pogodbe. V zadnjem trenutku se je B\xc3\xbcchner zaupal materi, ki mu je posodila denar. Po B\xc3\xbcchnerjevem begu je o\xc4\x8de prekinil z njim vse stike, vendar je kljub temu vsemu dovolil materi, da ga \xc5\xa1e naprej finan\xc4\x8dno podpira. Dantonova smrt je iz\xc5\xa1la konec julija. Tisto poletje je prevedel \xc5\xa1e dve drami pisatelja Victorja Huga: Lucretio Borgio in Mario Tudor. Jeseni pa se je posvetil noveli Lenz, v kateri opisuje du\xc5\xa1evno trpljenje pisatelja Jakoba Michaela Reinholda Lenza. Pozimi leta 1835 se je ponovno posvetil znanosti. Raziskoval je \xc5\xbeiv\xc4\x8dni sistem rib in v naslednjem letu dokon\xc4\x8dal svojo disertacijsko razpravo o \xc5\xbeiv\xc4\x8dnem sistemu mrene. V za\xc4\x8detku leta je svojo razpravo predstavil na \xc5\xa1tevilnih predavanjih dru\xc5\xa1tva za naravoslovje v Stra\xc3\x9fburgu. Zatem so ga sprejeli v dru\xc5\xa1tvo in njegovo razpravo objavili. V tem \xc4\x8dasu je nastala tudi komedija Leonce in Lena (Leonce und Lena), s katero je \xc5\xbeelel sodelovati na literarnem tekmovanju Cotta`schen Verlagsbuchhandlung, vendar so mu zaradi zamujene prijave neprebran rokopis vrnili.\n_START_SECTION_\nZadnji meseci v Z\xc3\xbcrichu\n_START_PARAGRAPH_\nNa podlagi disertacije in poskusnega predavanja, ki ji je sledilo, so Georg B\xc3\xbcchnerju na univerzi v Z\xc3\xbcrichu podelili doktorski naziv. 18. oktobra 1836 se je preselil v Z\xc3\xbcrich in pri\xc4\x8del predavati kot privatni docent. Njegovo predavanje je temeljilo na podlagi lastno izdelanih preparatov, s pomo\xc4\x8djo katerih so prou\xc4\x8devali anatomijo rib in dvo\xc5\xbeivk. To predavanje je obiskovalo zelo malo \xc5\xa1tudentov. Eden izmed njih je bil August L\xc3\xbcning, ki se je \xc5\xa1e 40 let kasneje z navdu\xc5\xa1enjem spomnil na ta \xc4\x8das. \xc5\xbde pred selitvijo v Z\xc3\xbcrich je B\xc3\xbcchner pri\xc4\x8del s pisanjem drame Wojzeck. Svojo osnutek je vzel s seboj v \xc5\xa0vico \xe2\x80\x93 delo je ostalo fragment. Za naslednji semester je B\xc3\xbcchner na\xc4\x8drtoval \xc5\xa1e eno predavanje,ki pa ga \xc5\xbeal ni mogel ve\xc4\x8d izpeljati. 2. februarja 1837 je hudo zbolel za tifusom, s katerim se je verjetno oku\xc5\xbeil pri raziskovanju. Njegova soseda, nem\xc5\xa1ka ube\xc5\xbenika Caroline in Wilhelm Schulz, s katerima je prijateljeval po izgonu iz Stra\xc3\x9fburga, sta ga negovala in tudi obvestila Wilhelmino o pisateljevem zdravstvenem stanju. Georg B\xc3\xbcchner je umrl 19. februarja v krogu Wilhelmine in zakoncev Schulz. Pokopali so ga na mestnem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du\xc2\xa0\xc2\xbbKrautgarten\xc2\xab\xc2\xa0v Z\xc3\xbcrichu. Na njegovo zadnjo pot, ga je pospremilo nekaj sto ljudi, med njimi tudi univerzitetni kolegi in oba \xc5\xbeupana Z\xc3\xbcricha. Po izravnavanju pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da so leta 1875 njegove posmrtne ostanke polo\xc5\xbeili na Germaniah\xc3\xbcgel na Z\xc3\xbcrichovem hribu.'