b'\n_START_ARTICLE_\nFotij I.\n_START_SECTION_\nKulturno-zgodovinsko ozadje\n_START_PARAGRAPH_\nKljub navideznim razlikam v razlaganju kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih resnic se je med Vzhodom in Zahodom do 9. stoletja \xc5\xa1e ohranjala verska edinost. Toda navidezne razlike so postajale vedno ostrej\xc5\xa1e, odtujenost in medsebojno nerazumevanje je rastlo. Treba je bilo le \xc5\xa1e ponosnega in u\xc4\x8denega mo\xc5\xbea, ki bi Grke opozoril na razlike in jim za\xc4\x8del zahodno Cerkev opisovati kot krivoversko. Tak mo\xc5\xbe je bil Fotij, v katerem je bil utele\xc5\xa1en gr\xc5\xa1ki kulturni ponos in zastopana gr\xc5\xa1ka u\xc4\x8denost. Njegov ponos se ni hotel ukloniti Rimu, zato je vznemiril Vzhod in ga razvnel za boj proti zahodnim \xc2\xbbkrivovercem\xc2\xab. To se mu je posre\xc4\x8dilo. _NEWLINE_Med Grki je \xc5\xbee dolgo tlelo cerkveno nasprotje proti zahodu, a prej se ni \xc5\xa1e nikoli razvnelo s tolikim plamenom. Fotij je pa razvnel po\xc5\xbear, ki je bil toliko nevarnej\xc5\xa1i, ker so se tudi neizobra\xc5\xbeene gr\xc5\xa1ke mno\xc5\xbeice \xe2\x80\x94 kot potomci starih Grkov \xe2\x80\x94 zanimale za verske boje in se udele\xc5\xbeevale dogmati\xc4\x8dnih prepirov. Kakor ob Fotijevem \xc4\x8dasu tako so tudi v poznej\xc5\xa1ih stoletjih kulturne razlike, razli\xc4\x8den na\xc4\x8din mi\xc5\xa1ljenja, medsebojno nerazumevanje in narodni predsodki pospe\xc5\xa1evali razkol in \xc5\xa1irili prepad med vzhodno in zahodno kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko Cerkvijo. _NEWLINE_Zato imajo zgodovinarji - kot Duchesne, Urban, Hergenr\xc3\xb6ther, Seppelt, Ehrhard, - kulturne razlike in pretirani gr\xc5\xa1ki narodni ponos za prvotni in poglavitni vzrok razkola.\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nFotij se je rodil v Carigradu okrog 810 . Njegov o\xc4\x8de je bil poveljnik cesarske telesne stra\xc5\xbee (gr\xc5\xa1ko  \xcf\x83\xcf\x80\xce\xb1\xce\xb8\xce\xac\xcf\x81\xce\xb9\xce\xbf\xcf\x82 spatharios) po imenu Sergej (Sergius). Simeon Magister pravi, da je bila njegova mati biv\xc5\xa1a nuna in da je bil nezakonski. Poro\xc4\x8da tudi, da je sveti \xc5\xa1kof Mihael Sinadski \xc5\xbee pred njegovim rojstvom napovedal, da bo postal patriarh, vendar da bo napravil toliko hudega, da bi bilo bolje, \xc4\x8de bi se ne bil rodil. Njegov o\xc4\x8de je \xc5\xbeelel nato ubiti otroka in mater, vendar mu je \xc5\xa1kof odsvetoval: \xc2\xbbTi ne more\xc5\xa1 prepre\xc4\x8diti Bo\xc5\xbejih dolo\xc4\x8ditev; skrbi sam zase.\xc2\xab\xc2\xa0Njegova mati je nato sanjala, da naj bi rodila demona. Ko se je rodil, ga je opat Maksiminskega samostana krstil in mu dal ime Fotij (Photios = Svetle\xc4\x8di, tisti ki sveti), reko\xc4\x8d: \xc2\xbbMorda se bo Bo\xc5\xbeja jeza odvrnila od njega.\xc2\xab\xc2\xa0. Teh zgodb seveda ni treba jemati resno. _NEWLINE_Nedvomno je pripadal eni pomembnej\xc5\xa1ih carigrajskih rodovin. Patriarh Tarazij (784-806), v \xc4\x8digar \xc4\x8dasu je potekal sedmi vesoljni koncil (=Drugi nicejski, 787), je bil ali starej\xc5\xa1i brat ali stric njegovega o\xc4\x8deta. Dru\xc5\xbeina je bila strogo pravoverna in je veliko pretrpela med slikoborskim preganjanjem. Fotij pravi, da je v svoji mladosti \xc4\x8dutil nagnjenje za meni\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenje , toda obetajo\xc4\x8da kariera v svetu ga je kmalu premamila.\n_START_SECTION_\nIzobrazba\n_START_PARAGRAPH_\nFotij je \xc5\xbee zgodaj postavljal temelje tisti u\xc4\x8denosti, zaradi katere je postal eden najbolj znanih u\xc4\x8denjakov in znanstvenikov celega srednjega veka. Bil je izjemno nadarjen in silno delaven. Da je imel kakega pomembnej\xc5\xa1ega u\xc4\x8ditelja, Fotij ne omenja. Hergenr\xc3\xb6ther vendarle ugotavlja, da je bilo v Carigradu v \xc4\x8dasu, ko je bil Fotij otrok in mladeni\xc4\x8d, veliko dobrih u\xc4\x8denjakov. Na to sklepa iz njegovega natan\xc4\x8dnega in urejenega znanja vsej znanstvenih vej, da si tega ni mogel prisvojiti le kot samouk . Celo njegovi sovra\xc5\xbeniki in nasprotniki so cenili njegovo znanje, Niketa, prijatelj in \xc5\xbeivljenjepisec njegovega tekmeca Ignacija, hvali Fotijevo spretnost v slovnici, pesni\xc5\xa1tvu, govorni\xc5\xa1tvu, filozofiji, zdravilstvu, pravni\xc5\xa1tvu, \xc2\xbbin v vseh vedah\xc2\xab\xc2\xa0. Pape\xc5\xbe Nikolaj I., v vro\xc4\x8dici prepira, pi\xc5\xa1e cesarju Mihaelu III.: \xc2\xbbRazmislite zelo skrbno, kako lahko ostane Fotij, kljub svojim velikim \xc4\x8dednostim in splo\xc5\xa1nemu znanju\xc2\xab\xc2\xa0. Nenavadno je, da tako u\xc4\x8den \xc4\x8dlovek ni znal nikoli latinsko. V mladosti je napravil prvi osnutek svojega enciklopedi\xc4\x8dnega \xc2\xbbMyrobiblion\xc2\xaba. \xc5\xbde v zgodnji mladosti je prav tako za\xc4\x8del predavati slovnico, filozofijo in bogoslovje v svoji hi\xc5\xa1i nenehno nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8demu \xc5\xa1tevilu u\xc4\x8dencev. _NEWLINE_Fotij je bil torej najve\xc4\x8dji u\xc4\x8denjak svojega \xc4\x8dasa in glavni zastopnik bizantinske kulture in bizantinskega ponosa. Njegova hi\xc5\xa1a je bila kakor neka akademija, v kateri so se zbirali vedo\xc5\xbeeljni Bizantinci. Svoje mnogo\xc5\xa1tevilne u\xc4\x8dence - tudi sv. Konstantin-Ciril je bil njegov u\xc4\x8denec - je s svojo izredno u\xc4\x8denostjo in spretnostjo tako o\xc4\x8daral, da so mu bili popolnoma vdani. Sam je od njih zahteval in dobival pismene izjave vdanosti in zveste pokor\xc5\xa1\xc4\x8dine; tako si je organiziral mo\xc4\x8dno stranko najbolj izobra\xc5\xbeenih mo\xc5\xbe razli\xc4\x8dnih stanov. Fotij je v svoji mladosti in zrelih letih priznaval pape\xc5\xbeev primat in si zelo prizadeval, da bi ga pape\xc5\xbe potrdil za carigrajskega patriarha. Ker tega ni dosegel, je zvezo z Rimom pretrgal.\n_START_SECTION_\nCarigrajski patriarh\n_START_PARAGRAPH_\nVedno bolj je v javnosti napredoval kot dr\xc5\xbeavnik, kakor tudi kot voja\xc5\xa1ki poveljnik. Njegov brat Sergej se je poro\xc4\x8dil z Ireno, cesarjevo teto. Ta povezava in njegova nedvomna zasluga sta priskrbeli Fotiju hitro napredovanje. Postal je prvi predsednik dr\xc5\xbeavne tajne slu\xc5\xbebe (protosekretis) in poveljnik telesne stra\xc5\xbee (protospatharios). Bil je samski. Verjetno okrog 838 so ga poslali v poslanstvu \xc2\xbbk Asircem\xc2\xab\xc2\xa0, k bagdadskemu kalifu. V letu 857 je bil Fotij \xc5\xbee eden od najvidnej\xc5\xa1ih \xc4\x8dlanov carigrajskega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da. Cesar je bil Mihael III. (842-867), sin Teodore, ki je kon\xc4\x8dno obnovila \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje svetih podob. Ko je nasledil svojega o\xc4\x8deta Teofila (829-842), je bil star komaj tri leta; odrasel je v fanta, ki je znan v bizantinski zgodovini kot Mihael Pijanec. Teodora se je prvi\xc4\x8d odpovedala vladanju 856, in jo je nasledil njen brat Bardas, ki je z imenom Cezar  \xc5\xbeivel v razmerju s svojo pastorko Evdoksijo. Zato mu je patriarh Ignacij na Svete tri kralje leta 857 odrekel sveto obhajilo. Ignacija je bil odstavljen in izgnan 23. novembra 857 in Fotij je rade volje sko\xc4\x8dil na njegovo mesto. _NEWLINE_Pospe\xc5\xa1eno so mu podelili svete redove v \xc5\xa1estih dneh. Da bi se vsilil na Ignacijev sede\xc5\xbe, je odlo\xc5\xbeil posvetno in voja\xc5\xa1ko obleko ter istega dne oblekel redovni\xc5\xa1ko kuto; naslednjega dne je postal bralec, tretji dan subdiakon, \xc4\x8detrti dan diakon, peti dan duhovnik, \xc5\xa1esti dan pa \xc5\xa1kof in carigrajski patriarh 857. Na sam bo\xc5\xbei\xc4\x8dni dan 25. decembra 857, je Gregor Azbestas (\xe1\xbe\xbd\xce\x91\xcf\x83\xce\xb2\xce\xb5\xcf\x83\xcf\x84\xce\xb1\xcc\x91\xcf\x82) posvetil Fotija za patriarha. _NEWLINE_S tem dejanjem je Fotij napravil tri kazniva dejanja zoper kanonsko pravo: posve\xc4\x8den je bil za \xc5\xa1kofa brez predpisanih \xc4\x8dasovnih presledkov, posvetil ga je izob\xc4\x8deni posve\xc4\x8devalec in vsilil se je na \xc5\xbee zasedeno mesto. Kdor se pusti posvetiti od izob\xc4\x8dene osebe, ipso facto zapade izob\xc4\x8denju. Siraku\xc5\xa1kega nad\xc5\xa1kofa Gregorja pa je izob\xc4\x8dil leta 853 patriarh Ignacij zaradi nepokor\xc5\xa1\xc4\x8dine. Gregor se je pozneje zaradi tega prito\xc5\xbeil pape\xc5\xbeu Leonu IV. (847-855).\n_START_SECTION_\nIgnacijeva \xc2\xbbprostovoljna\xc2\xab\xc2\xa0odpoved in vrnitev\n_START_PARAGRAPH_\nFotij je bil carigrajski patriarh v dveh obdobjih; v njegovem \xe2\x80\x93 kakor tudi Ignacijevem primeru \xe2\x80\x93 je bizantinski cezaropapizem dosegel svoj vrhunec: bizantinski cesar je patriarhe in \xc5\xa1kofe postavljal in odstavljal po mili volji \xe2\x80\x93 odvisno od tega, kateri med cerkvenimi dostojanstveniki mu je bil bolj po volji in bolj v skladu z njegovimi politi\xc4\x8dnimi na\xc4\x8drti. _NEWLINE_Fotij je po zna\xc4\x8daju bil spreten, uglajen, bizantinsko zvit, s \xc5\xa1tevilnimi lastnostmi za vodilno osebnost. V verskem pogledu je bil prepri\xc4\x8dan vernik, seveda v bizantinskem pomenu, s \xc2\xbbpro\xc5\xbenej\xc5\xa1im\xc2\xab\xc2\xa0pojmovanjem kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva, kar je samovoljnemu cesarju bolj ugajalo kot pa Ignacijeva strogost.  Ker se ni dr\xc5\xbeal obljube, da bo Ignaciju priznal \xc4\x8dast, ki mu gre, in da ga bo branil pred vsemi napadi, so privr\xc5\xbeenci Ignacija \xc5\xbee dva meseca po izvolitvi od cesarja zahtevali, da pretrga vse stike s Fotijem. Bardas je nato poskrbel, da so Ignacija mo\xc4\x8dno zastra\xc5\xbeili in selili iz kraja v kraj, da bi mu tako pretrgali vsake stike s privr\xc5\xbeenci. Leta 860 sta Fotij in cesar Mihael III. obvestila pape\xc5\xbea Nikolaja o Ignacijevi odpovedi. Pape\xc5\xbe je poslal v Carigrad \xc5\xa1kofa, da bi preiskala celo zadevo. Fotij je 861 sklical sinodo v Carigradu, ki je v navzo\xc4\x8dnosti pape\xc5\xbeevih odposlancev in Ignacija obravnavala Ignacijevo odpoved. Odposlanca sta o\xc4\x8ditno prekr\xc5\xa1ila svoja pooblastila in v pape\xc5\xbeevem imenu potrdila Ignacijevo odstavitev. Ignacij je ugovarjal njunemu ravnanju. _NEWLINE_Fotij je zbral to\xc4\x8dno 318 \xc5\xa1kofov, da bi pri\xc4\x8daral sliko nicejskega vesoljnega cerkvenega zbora iz leta 325. Na zbor so iz pregnanstva pripeljali starca patriarha Ignacija. Spotoma so ga pljuvali in zani\xc4\x8devali. Ko so ga privedli na sejo, so mu dali \xe2\x80\x93 kot hlapcu \xe2\x80\x93 lesen stol in sicer na zadnjem mestu. \xc2\xbbAli je pri\xc5\xa1lo zame pismo od pape\xc5\xbea?\xc2\xab\xc2\xa0je vpra\xc5\xa1al pape\xc5\xbeeva poslanca. Fotij je takoj sko\xc4\x8dil in mu zagrozil: \xc2\xbbKaj ti bo pape\xc5\xbe pisal? Ti nisi patriarh. Tebe je zbor odstavil s \xc5\xa1kofijskega sede\xc5\xbea.\xc2\xab\xc2\xa0Patriarh je poslanca pokaral: \xc2\xbbNista vredna, da bi bila pape\xc5\xa1ka poslanca. Vidva bi morala odstaviti tega vsiljivca Fotija, ki mi je odvzel mojo patriarhijo.\xc2\xab\xc2\xa0Ta poslanca je pozneje pape\xc5\xbe resni\xc4\x8dno kaznoval, ker nista odstavila Fotija. Ignacija so sedaj nagovarjali cesar, \xc5\xa1kofje, cel zbor, naj se odpove svoje \xc4\x8dasti. Ni hotel. Naslednjega dne ni hotel na zbor: \xc2\xbbZahtevam pape\xc5\xbea za sodnika,\xc2\xab\xc2\xa0je odgovarjal na vse pozive. Zopet so ga na silo privedli. Ko se je eden od \xc5\xa1kofov zavzel zanj, ga je dal cesar prebosti s sabljo.  Ignacija so obsodili kot vsiljenca. Oblekli so mu staro \xc5\xa1kofovsko obleko in jo z njega trgali, da bi ga tako \xc2\xbbraz\xc5\xa1kofili\xc2\xab. Nato so mu dali v podpis besedilo o njegovi prostovoljni odpovedi. Kljub temu, da so ga mu\xc4\x8dili, ni hotel podpisati. Po 15 dneh je stra\xc5\xbear Teodor vzel njegovo roko in na silo napravil kri\xc5\xbe pod spis. Fotij pa je temu dodal lastnoro\xc4\x8dno: \xc2\xbbJaz, nevredni Ignacij, priznavam, da sem postal \xc5\xa1kof brez predhodnih volitev. Nisem vladal kot \xc5\xa1kof, ampak kot tiran.\xc2\xab\xc2\xa0Pustili so mu potem \xc5\xbeiveti v hi\xc5\xa1i, ki mu jo je zapustila mati. Tu je napisal poro\xc4\x8dilo in ga poslal pape\xc5\xbeu, ki je njegovo pismo dobil.\n_START_SECTION_\nKratko premirje\n_START_PARAGRAPH_\nMedtem pa je v Carigradu pri\xc5\xa1lo do velikih sprememb. Bazilij Makedonec je 866 odstranil Bardasa, 23. septembra 867 pa je umoril tudi cesarja Mihaela in se polastil prestola. Sku\xc5\xa1al si je pridobiti naklonjenost ljudstva in pape\xc5\xbea. Fotija je doletela usoda vseh Mihaelovih prijateljev. Bil je pregnan s sede\xc5\xbea in iz patriarhijske pala\xc4\x8de. 23. novembra 867 so Ignacija spet ustoli\xc4\x8dili za patriarha. Nikolaj I. je umrl 13. novembra 867. Njegov naslednik Hadrijan II. (867-872) je odgovoril Ignacijevi in cesarjevi zahtevi po odposlancih. Prisostvovali naj bi koncilu, ki bo preiskal celotno zadevo. Pape\xc5\xbe je na rimski sinodi leta 869 Fotija in njegove sinode  spet obsodil in  v Carigrad poslal odposlance. To so bili ostijski \xc5\xa1kof Donat, nepijski \xc5\xa1kof \xc5\xa0tefan in diakon Marin. V Carigrad so prispeli septembra 869, v oktobru pa se je za\xc4\x8del koncil, ki ga katoli\xc5\xa1ka Cerkev priznava za Osmi vesoljni koncil \xe2\x80\x93 za \xc4\x8cetrti carigrajski koncil. Na zboru so obravnavali Fotija, potrdili njegovo odstavitev in ga, ko je odklonil, da bi preklical svoje o\xc4\x8ditke na ra\xc4\x8dun zahodne Cerkve, izob\xc4\x8dili.  \xc5\xa0kofje njegove stranke so prejeli le lahko pokoro . Fotija so pregnali v samostan na otoku Stenos v Bosporu. Tukaj je pre\xc5\xbeivel sedem let, pisal pisma svojim prijateljem, se ukvarjal s svojo stranko in \xc4\x8dakal na naslednjo prilo\xc5\xbenost. V tem \xc4\x8dasu je Ignacij vladal kot patriarh. Fotij je medtem izra\xc5\xbeal ob\xc4\x8dudovanje do cesarja in mu je poslal nami\xc5\xa1ljeni rodovnik, ki je kazal njegov izhod od Gregorja Prosvetitelja  in umetni\xc5\xa1ko skovane prerokbe, ki so napovedovale cesarjevo veli\xc4\x8dino.  Ne brez uspeha: Baziliju je to tako laskalo, da ga je poklical nazaj 876 in ga postavil za vzgojitelja svojega sina Konstantina. Fotij se mu je \xc5\xa1e naprej prilizoval ter se tudi spravil z Ignacijem. Vpra\xc5\xa1anje je sicer, koliko je to bilo odkritosr\xc4\x8dno, vendar je sedaj Fotij postal mo\xc4\x8dno priljubljen. Ignacij je 23. oktobra 877 umrl in Fotijeva mo\xc4\x8dna stranka zahtevala, naj ga nasledi; cesar je bil sedaj popolnoma na njegovi strani in je v Rim od\xc5\xa1lo odposlanstvo z razlago, da vsakdo v Carigradu \xc5\xbeeli Fotija za patriarha. Pape\xc5\xbe Janez VIII.  (872-882) je sogla\xc5\xa1al, ga odvezal od vseh cenzur, in ga priznal za patriarha._NEWLINE_Ne samo Fotij in cesar, temve\xc4\x8d tudi Ignacij je pri\xc5\xa1el navzkri\xc5\xbe s pape\xc5\xbeem Janezom VIII. zaradi sodne oblasti nad Bolgarijo. Podro\xc4\x8dje Vzhodnega Ilirika (Srbija in Bolgarija) je spadalo pod Solunski eksarhat in kot tako pod rimski patriarhat. To podro\xc4\x8dje pa so bizantinski cesarji \xc5\xbee prej podredili carigrajskemu patriarhatu in je zaradi tega pri\xc5\xa1lo do hudih trenj med patriarhatoma. Kljub nesporazumom pa je Ignacij vse do smrti ostal povezan z Rimom. Ko je Bazilij I. poklical Fotija iz pregnanstva in ga imenoval za vzgojitelja svojih sinov, se je Ignacij spravil z njim. Poslal je odposlanstvo v Rim s pro\xc5\xa1njo, naj po\xc5\xa1lje odposlance na novi koncil, ki naj bi potrdil premirje. Ko so poslanci pri\xc5\xa1li v Carigrad, je pa bil Ignacij \xc5\xbee mrtev. Fotij pa je celo zadevo obrnil sebi v korist.\n_START_SECTION_\nFotijev drugi razkol\n_START_PARAGRAPH_\nKo je torej leta 878 Fotij kon\xc4\x8dno zakonito zasedel sede\xc5\xbe, ki ga je bil ugrabil, ga je Rim priznal in obnovil stike z njim. Za nov prepir torej ni bilo razloga. Fotij pa se je poistovetil z mo\xc4\x8dno proti-rimsko stranko \xe2\x80\x93 ki je bila njegovo delo \xe2\x80\x93, ki je izrazito sovra\xc5\xbeila Rim in Zahod in ki mu je omogo\xc4\x8dila, da se je ponovno, \xc5\xa1e z ve\xc4\x8djo zagrenjenostjo in zagnanostjo, lotil starega prepira. Kljub temu je prosil Rim, da po\xc5\xa1lje poslance na novo sinodo. Za sinodo sicer ni  bilo pravega razloga, uspel pa je prepri\xc4\x8dati Janeza VIII., da bo odpravila zadnje ostanke razkola in utrdila kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko enotnost med Vzhodom in Zahodom. V resnici pa je hotel odpraviti posledice koncila, ki ga je sramotno odstavil. Pape\xc5\xbe mu je poslal tri odposlance, kardinala Petra od Janeza Zlatousta, ankonskega \xc5\xa1kofa Pavla in ostijskega \xc5\xa1kofa Evgena. Sinodo so odprli v Sveti Sofiji novembra 879. Na Zahodu jo imenujejo \xc2\xbbPseudosynodus Photiana\xc2\xab\xc2\xa0(La\xc5\xbena Fotijeva sinoda), pravoslavje pa jo \xc5\xa1teje za \xc4\x8cetrti carigrajski koncil. Fotiju je vse \xc5\xa1lo na roko. Preklical je odloke koncila iz 869, ponovil vse svoje obto\xc5\xbebe zoper Latince, osredoto\xc4\x8dil pa se je zlasti na dodatek Filioque; izob\xc4\x8dil je tudi vse, ki karkoli dodajajo veroizpovedi, in razglasil, da bo Bolgarija pripadala Bizantinskemu patriarhatu. Da je velika ve\xc4\x8dina navzo\xc4\x8dih podprla te odloke, ka\xc5\xbee, kako mo\xc4\x8dna je postala Fotijeva stranka na Vzhodu. Poslanci, podobno kot njihovi predhodniki 861, so sogla\xc5\xa1ali z vsem, kar je \xc5\xbeelela ve\xc4\x8dina . Kakor hitro so se vrnili v Rim, je poslal Fotij odloke pape\xc5\xbeu v potrditev. Namesto tega ga je pape\xc5\xbe Janez seveda zopet izob\xc4\x8dil. Tako je razkol znova izbruhnil. Tokrat je trajal sedem let, do Bazilijeve smrti 886.\n_START_SECTION_\nFotijev padec in odprava razkola\n_START_PARAGRAPH_\nBazilija je nasledil njegov sin Leon VI. (886-912). Eno od njegovih prvih dejanj je bilo, da je Fotija obto\xc5\xbeil veleizdaje, odstavil in 886 pregnal. Zgodba njegove druge odstavitve in pregnanstva je zavita v temo. _NEWLINE_Obto\xc5\xbeba je bil v tem, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je Fotij \xc5\xbeelel odstaviti cesarja in postaviti na njegovo mesto na prestol svojega lastnega sorodnika. Ko je postavil Leon svojega mlaj\xc5\xa1ega brata \xc5\xa0tefana za patriarha (886-893), so to nekateri razumeli tako, da se je pa\xc4\x8d hotel odkri\xc5\xbeati tekmeca Fotija, ker je \xc5\xbeelel prostor za svojega brata. \xc5\xa0tefanov vdor je pomenil vrsto prekr\xc5\xa1kov zoper kanonsko prava in je bil prav tak\xc5\xa1en kot Fotijev 857; tako je Rim seveda zopet zavrnil njegovo priznanje. \xc5\xa0ele pod njegovim naslednikom Antonom II. (893-895) je potekala sinoda, ki je obnovila enotnost za poldrugo stoletje, vse do \xc4\x8dasa [[Mihael Kerularij|Mihaela Kerularija . Toda Fotij je zapustil mo\xc4\x8dno proti-rimsko stranko, ki si je \xc5\xbeelela zavra\xc4\x8danja pape\xc5\xa1kega prvenstva in je bila pripravljena na nov razkol. K tej stranki je pripadal tudi Kerularij (Caerularius), pod katerim je Carigrad pripeljal razkol do konca; zato Fotija po pravici imamo za za\xc4\x8detnika razkola, ki \xc5\xa1e danes traja. Po tej drugi odstavitvi je Fotij nenadoma izginil iz zgodovine. Niti ni prav znano, v katerem samostanu je pre\xc5\xbeivel zadnja leta. Med mnogimi njegovimi pismi ni niti enega, ki bi ga lahko za gotovo postavili v to drugo obdobje izgnanstva. Kot dan njegove smrti \xe2\x80\x93 o letu se vsi zgodovinarji ne strinjajo \xe2\x80\x93 na splo\xc5\xa1no omenjajo 6. februar 897.\n_START_SECTION_\nSmrt in \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nPo Ignacijevi smrti se je torej Fotij zna\xc5\xa1el na prestolu, s katerega je bil poprej tako sramotno pregnan. Naslednji cesar pa mu ni bil naklonjen; ne le, da ga je poslal v izgnanstvo, ampak ga je dal zopet zapreti v samostan, kjer pa ni prenehal z blatenjema rimskokatoli\xc5\xa1ke cerkve. Zato ga je cesar Leon IV. dal oslepiti; kljub temu svojega mnenja ni spremenil in je nespokorjen umrl 892. _NEWLINE_Fotij je bil carigrajski patriarh dvakrat: obakrat ga je postavil in odstavil cesar. Kljub temu, da je dvakrat v prepiru in za ve\xc4\x8d let pretrgal povezanost z Rimom \xe2\x80\x93 je \xc5\xbeivel v kr\xc5\xa1\xc4\x8danski edinosti ne le z Janezom VIII., ampak tudi s Hadrijanom III. in \xc5\xa0tefanom V. leta 886._NEWLINE_Umrl pa je (po mnenju nekaterih zgodovinarjev) \xe2\x80\x93 spravljen z Rimom \xe2\x80\x93  kot arhimandrit v samostanu v Armeniji 6. februarja 897. Datum smrti je zanesljiv, letnico pa navajajo razli\xc4\x8dno: 891, 892, 893, 897. Pokopan je v samostanu svetega Jeremija. Nekateri zgodovinarji menijo, da so pozneje njegovo truplo prenesli v Carigrad._NEWLINE_V pravoslavnih Cerkvah ga \xc4\x8dastijo kot svetnika in je njegov god na njegov smrtni dan, 6. februarja.'