b"\n_START_ARTICLE_\nAlojz Zoratti\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nAlojz Zoratti sin Angela Zorattija se je obrti izu\xc4\x8dil v o\xc4\x8detovi delavnici in hkrati v zimskem \xc4\x8dasu obiskoval obrtno \xc5\xa1olo v Gradcu. Po pomo\xc4\x8dni\xc5\xa1kem izpitu je delal pri o\xc4\x8detu \xc5\xa1e leto dni, nato pa se odpravil v svet: v Celovec k A. Sieszu (6 mesecev), Sankt P\xc3\xb6lten k A. Hanelu ter na umetni\xc5\xa1ki zavod v Lienz. Ko je odslu\xc5\xbeil voja\xc5\xa1\xc4\x8dino, se je zaposlil pri pozlatarju W. Sirachu v Gradcu, od tam ga je pot vodila v Mayer'sche Kunstanstalt v M\xc3\xbcnchen, kjer so izdelovali cerkveno opremo in umetni\xc5\xa1ko pohi\xc5\xa1tvo. Delal je \xc5\xa1e v ateljeju arhitekta Elsnerja in se pri njem u\xc4\x8dil risanja. Devet mesecev se je zadr\xc5\xbeal pri F. Stufleserju v St. Ulrich-Gr\xc3\xb6dnertail (sedaj St. Ulrich-Ortisei) na Tirolskem in poslej potoval po severni Italiji in se okoli 1900 vrnil v Maribor. Leta 1906 je prevzel o\xc4\x8detovo delavnico, zaposloval do 6 pomo\xc4\x8dnikov, po 1948 je delavnico opustil, a sam \xc5\xa1e delal do 1954._NEWLINE_Zonattijeva delavnica je obnovila \xc5\xa1tevilne cerkve na slovenskem \xc5\xa0tajerskem in na Hrva\xc5\xa1kem, tudi po naro\xc4\x8dilu de\xc5\xbeelnega konzervatorskega urada v Gradcu (npr. v krajih Brestanica, Gornji Grad, Podgorje pri Slovenj Gradcu, Slovenj Gradec in drugod). Zoratti je restavriral ali sam izdelal veliko cerkvenik kipov, celotnih oltarjev, kri\xc5\xbeevih potov (npr. 1911 v Kotljah), pri\xc5\xbenic, bo\xc5\xbejepotnih znamenj in drugo.  Njegova pomembnej\xc5\xa1a dela so v Ormo\xc5\xbeu in Cirkulanah, na Muti je prenovil 3 baro\xc4\x8dne oltarje, v tamkaj\xc5\xa1nji rotundi pa odkril freske. Precej je delal tudi na Hrva\xc5\xa1kem, v Ba\xc4\x8dki, Banatu in , mdr. v Zelini (oltar pri sv. Ivanu), Karlovcu, Maru\xc5\xa1evcu (Hrv. Zagorje). Rakovcu, Krnjaji idr. Pri obnavljanju velikega oltarja v fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanski cerkvi v Vara\xc5\xbedinu je odkril star pergament, ki dokumentira provenienco tega oltarja iz 1634. Za Pokrajinski muzej v Mariboru je restavriral 36 slik._NEWLINE_Zonatti je zadnji iz vrste \xc5\xa1tajerskih podobarjev, katerih delovno izro\xc4\x8dilo je izviralo \xc5\xa1e iz 19. stoletja. Z zatonom baroka ob koncu 18. stoletja se kon\xc4\x8duje veliko obdobje rezbarstva in pozlatarstva. Pobaro\xc4\x8dni \xc4\x8das je sicer \xc5\xa1e nudil pozlatarjem s cerkvenimi naro\xc4\x8dili obilo dela in zaslu\xc5\xbeka (zlatili poleg novih \xc5\xa1e stare, baro\xc4\x8dne kipe) in se je rezbarska ustvarjalnost napajala ob baro\xc4\x8dnih vzorih \xc5\xa1e dale\xc4\x8d v 19. stol., proti koncu tega stol. pa za\xc4\x8dela vse bolj bledeti. Tudi Zorattijevo delo ka\xc5\xbee zna\xc4\x8dilnosti podobarstva poznega 19. stol., upo\xc5\xa1tevamo ga predvsem zaradi obrtne spretnosti v izumirajo\xc4\x8di pozlatarski stroki. Njegovi kiparski izdelki pa, \xc4\x8de jih merimo po baro\xc4\x8dnih vzorih, ki so v podobarstvu ostali v veljavi bolj ali manj vse do na\xc5\xa1ih dni, so po, umetni\xc5\xa1kem izrazu znatno  \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1i."