b'\n_START_ARTICLE_\nProtipape\xc5\xbe Gregor VIII.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nProtipape\xc5\xbe Gregor VIII. se je rodil kot latinsko Mauritius Burdinus, francosko Maurice Bourdin, italijansko Maurizio Burdino, portugalsko Mauricio Bordinho, slovensko Mavricij Burdin v francoskem mestu Limousin, okraj Limoges v de\xc5\xbeeli Akvitaniji. \xc5\xbde v mladosti je vstopil v benediktinski samostan Cluny, kjer je prejel zahtevno redovno vzgojo v duhu gregorijanske reforme in postal menih. Sledil je svojemu u\xc4\x8ditelju - toledskemu nad\xc5\xa1kofu in kastiljskemu metropolitu Bernardu prek Pirenejev, kjer je v postal  1098 coimbrski \xc5\xa1kof, a 1111 je bil povzdignjen na metropolitanski sede\xc5\xbe v Bragi na severu Portugalske. Strinjal se je z osamosvojitvenimi te\xc5\xbenjami portugalskega grofa Henrika I. in tako pri\xc5\xa1el v spor s kastiljskim primasom Bernardom. Burdina je pape\xc5\xbe Pashal odstavil in poklical v Rim na zagovor. _NEWLINE_V sporu zaradi investiture se je po Pashalovi smrti in hitri Gelazijevi izvolitvi se je postavil na stran svetorimskega cesarja Henrika V..\n_START_SECTION_\nProtipape\xc5\xbe Gregor VIII.\n_START_PARAGRAPH_\nZa \xc4\x8dasa svojega pape\xc5\xbeevanja je imel Gelazij opraviti torej s protipape\xc5\xbeem, ki je imel podporo v cesarju Henriku V._NEWLINE_Ko so kardinali izvolili v naglici  za Pashalovega naslednika Gelazija II., ga je najprej napadel in ujel Frangepani. Ko so pape\xc5\xbea Rimljani osvobodili in se je umaknil iz Rima, je sredi no\xc4\x8di vdrl s svojo vojsko v Rim Henrik. Gelazijevo izvolitev je razglasil za neveljavno in postavil brez volitev za protipape\xc5\xbea svojega ubogljivega slu\xc5\xbeabnika, bra\xc5\xa1kega nad\xc5\xa1kofa Mavricija Burdina 8. marca 1118, ki si je izbral ime Gregor VIII. Protipape\xc5\xbe je na Veliko no\xc4\x8d 7. aprila 1118 kar trikrat kronal Henrika. Henrik je po njegovih lastnih besedah \xc2\xbbravnal s pape\xc5\xbei prav tako kot s svojim o\xc4\x8detom\xc2\xab, pa najsi gre za prave pape\xc5\xbee ali za protipape\xc5\xbee. Zgodovina ne hvali ravno njegovega ravnanja z o\xc4\x8detom. Henrik V. se je bil namre\xc4\x8d uprl svojemu o\xc4\x8detu Henriku IV., ga vrgel s prestola in se polastil oblasti. Groze\xc4\x8do dr\xc5\xbeavljansko vojno je prepre\xc4\x8dila le o\xc4\x8detova nenadna smrt. Pape\xc5\xbe Pashal II. se je v dru\xc5\xbeinskem sporu postavil na sinovo stran \xe2\x80\x93 ker je Henrik IV. neusmiljeno preganjal Cerkev zaradi investiture v upanju, da bo sin kaj bolj\xc5\xa1i od o\xc4\x8deta. Henrik V. mu je tedaj zagotovil, \xc2\xbbda bo ravnal s pape\xc5\xbeem kot z o\xc4\x8detom\xc2\xab. V lu\xc4\x8di nadaljnjih dogodkov je to imelo dvoumen pomen._NEWLINE_Protipape\xc5\xbea Gregorja VIII. sta za pape\xc5\xbea priznavali Nem\xc4\x8dija in Anglija. Zaradi tega dejanja je izob\xc4\x8dil cesarja Henrika V. in protipape\xc5\xbea Gregorja VIII. zakoniti pape\xc5\xbe Gelazij II., in sicer 7. aprila 1118 v Capui.\n_START_SECTION_\nSramotilni sprevod\n_START_PARAGRAPH_\nKo se je Gelazij odlo\xc4\x8dil za odhod v Francijo \xe2\x80\x93 da se mu ne bi godilo tako kot njegovemu predhodniku Pashalu II., je tam kmalu, 29. januarja 1119, umrl. Kmalu je bil izvoljen v Clunyju in 9. februarja posve\xc4\x8den njegov naslednik Kalist II., ki je deloval takoj in odlo\xc4\x8dno. Oktobra je v Reimsu vodil veliko zborovanje, na katerem je ponovno obsodil \xc2\xbbpravilegium\xc2\xab, ki ga je 1111 pod hudim pritiskom podelil v zvezi z investituro svetorimskemu cesarju Henriku V. Pashal II. ter izob\xc4\x8dil tako Henrika kot vsiljenega protipape\xc5\xbea Gregorja. Nato se je odlo\xc4\x8dil vrniti v Rim, saj so \xc4\x8dasi dozoreli za krepko delovanje. V Nem\xc4\x8diji so se glavni nad\xc5\xa1kofje (v Mainzu, Friderik v K\xc3\xb6lnu, Konrad v Solnogradu) uprli Henrikovi samovolji. Veliko vladarjev je \xc5\xbee priznalo novoizvoljenega pape\xc5\xbea Kalista. Od protipape\xc5\xbea so se odvrnili tudi vsi njegovi zavezniki, razen tistih, ki so jih vezale nanj rodbinske vezi. Kalist se je torej odpravil v Rim, kjer so ga slovesno sprejeli 3. junija 1120, ko je z lahkoto zlomil neznaten odpor cesarske Frangipanove stranke. _NEWLINE__NEWLINE_Novi pape\xc5\xbe Kalist II. je podpisal s cesarjem Henrikom V. v Wormsu 23. septembra 1122 Worm\xc5\xa1ki konkordat \xe2\x80\x93 sporazum glede investiture, ki je napravil konec dolgoletnim sporom in Cerkvi omogo\xc4\x8dil svobodno volitev in ume\xc5\xa1\xc4\x8danje \xc5\xa1kofov in pape\xc5\xbea._NEWLINE__NEWLINE_Zapu\xc5\xa1\xc4\x8den od Henrika si je sedaj bil v svesti, da je edini izhod iz stiske iskanje sprave z zakonitim pape\xc5\xbeem. Storil je pa ravno nasprotno: zapustil je Rim in se zatekel v Sutri. Tukaj so ga obkro\xc5\xbeali stra\xc5\xbearji kardinala Janeza di Crema; po kratkotrajnem obleganju so ga ujeli prebivalci Sutrija in ga izro\xc4\x8dili pape\xc5\xbeu, ki je v tem \xc4\x8dasu prispel. Ujetnika so vodili v Rim, kjer je bil izpostavljen stra\xc5\xa1nskemu poni\xc5\xbeanju. Preoble\xc4\x8den v kozjo ko\xc5\xbeo je bil prisiljen jahati kamelo ritensko in kro\xc5\xbeiti po mestnih ulicah med nevihto \xc5\xbealjivk, metanja kamnov in posmehovanja. Zaprli so ga torej v \xc2\xbbSeptizonium\xc2\xab\xc2\xa0in potem v trdnjavo v Passeranu. Pozneje je oblekel navadno meni\xc5\xa1ko kuto in se umiril v samostanu Svete Trojice v Cavi v Kampaniji. Od tod je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v Rocca Janula blizu Monte Cassina. Na zahtevo Honorija II. so ga od decembra 1124 premestili na grad Fumone v Laciju.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nAvgusta 1137 najdemo Mavricija zopet v Cavi, kjer ga je kmalu do\xc4\x8dakala smrt. Umrl je torej po avgustu 1137 v samostanu presvete Trojice v La Cavi, Vojvodina Salerno.\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nTako se je kon\xc4\x8dala kariera prelata, \xc2\xbbki so ga vsi bili dol\xc5\xbeni \xc4\x8dastiti in bi ga celo obo\xc5\xbeevali zaradi njegove \xc4\x8dude\xc5\xbene delavnosti, \xc4\x8de ne bi bil iskal slave prek tako razvpitega zlo\xc4\x8dina.\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE_ _NEWLINE_Eden od kanonov Devetega vesoljnega cerkvenega zbora - Prvega lateranskega koncila 1123 razgla\xc5\xa1a za neveljavno vse cerkvene dejavnosti, kakor tudi \xc5\xa1kofovska posve\xc4\x8denja, ki jih je opravil po izob\xc4\x8denju.'