b'\n_START_ARTICLE_\nLjubljanica\n_START_SECTION_\nOpis reke\n_START_PARAGRAPH_\nLjubljanica izvira v ve\xc4\x8d kra\xc5\xa1kih izvirih ju\xc5\xbeno od Vrhnike in pri Verdu, v katerih pridejo na dan vode iz obse\xc5\xbenega kra\xc5\xa1kega zaledja, mdr. iz Cerkni\xc5\xa1kega polja, ponorov Unice na severnem koncu Planinskega polja in z Loga\xc5\xa1kega polja. V neposrednem zaledju izvirov so \xc5\xa1tevilne udornice, ki nam ka\xc5\xbeejo, da so pod povr\xc5\xa1jem obse\xc5\xbeni jamski rovi, po katerih priteka voda do kra\xc5\xa1kih izvirov._NEWLINE_Reka ima dva povirna kraka: zahodni se imenuje Mala Ljubljanica in priteka iz zatrepne doline Mo\xc4\x8dilnik tik ju\xc5\xbeno od Vrhnike, v kateri sta kra\xc5\xa1ka izvira Veliki in Mali Mo\xc4\x8dilnik; nekoliko ni\xc5\xbee dobi \xc5\xa1e levi pritok Belo. Drugi povirni krak je Velika Ljubljanica in priteka iz zatrepne doline Retovje tik jugozahodno od Verda. V njej je ve\xc4\x8d kra\xc5\xa1kih izvirov, najve\xc4\x8dja sta Veliko in Malo okence, ki prihajata na dan v majhnih jezercih pod strmo skalnato steno. Po dobrem kilometru lo\xc4\x8denega toka se oba povirna dela zdru\xc5\xbeita v Ljubljanico._NEWLINE_Od soto\xc4\x8dja naprej te\xc4\x8de reka v loku skozi Vrhniko, nato se usmeri proti vzhodu in te\xc4\x8de po mokrotnem dnu Ljubljanskega barja, z desne dobi mo\xc4\x8dna kra\xc5\xa1ka pritoka Ljubijo in Bistro ter nekra\xc5\xa1ko Borovni\xc5\xa1\xc4\x8dico. Po nekaj kilometrih se skoraj dotakne ju\xc5\xbenega roba Barja pri Podpe\xc4\x8di, nato pa se obrne proti severovzhodu in te\xc4\x8de v skoraj ravni \xc4\x8drti (ta del so regulirali \xc5\xbee v rimski dobi zaradi re\xc4\x8dnega transporta) mimo \xc4\x8crne vasi do Ljubljane. V tem delu se vanjo stekajo \xc5\xa1tevilni osu\xc5\xa1evalni kanali ter desna pritoka I\xc5\xa1ka in I\xc5\xbeica._NEWLINE_Glavno mesto Slovenije je nastalo ob Ljubljanici v tako imenovanih Ljubljanskih vratih, dober kilometer \xc5\xa1iroki vrzeli med Grajskim hribom, na katerem stoji Ljubljanski grad, in Ro\xc5\xbenikom. Na ju\xc5\xbenem robu mesta dobi Ljubljanica levi pritok Mali graben, ki je umetno izkopan razbremenilnik Grada\xc5\xa1\xc4\x8dice (manj\xc5\xa1i del se kot Mestna Grada\xc5\xa1\xc4\x8dica izliva v Ljubljanico v Trnovem), pri \xc5\xa0pici pa se od nje odcepi Gruberjev prekop. Skozi mesto te\xc4\x8de Ljubljanica po umetno poglobljeni strugi ob vzno\xc5\xbeju Grajskega hriba ter severno od njega vstopi na prodnato Ljubljansko polje. Zaradi mo\xc4\x8dnega nasipanja Save v zadnji ledeni dobi je potisnjena povsem na ju\xc5\xbeni rob ravnine in z leve ne dobiva nobenih pritokov, z desne pa se vanjo stekajo manj\xc5\xa1i potoki z Golovca in najzahodnej\xc5\xa1ega dela Posavskega hribovja (Gobov\xc5\xa1ek). Tik pred izlivom dobi v Podgradu z desne \xc5\xa1e Besnico in se malo naprej izlije v Savo.\n_START_SECTION_\nHidronim in etimologija\n_START_PARAGRAPH_\nO izvoru imen reke in na\xc5\xa1ega glavnega mesta, ki naj bi nastali obe iz iste osnove, je bilo prelitega \xc5\xbee ogromno jezikoslovnega \xc4\x8drnila, a \xc5\xa1e vedno nimamo splo\xc5\xa1no sprejete razlage. Po eni od mo\xc5\xbenih razlag bi lahko slovensko ime reke nastalo iz nem\xc5\xa1kega Laibach (= po\xc4\x8dasna voda, ki zastaja), bolj verjetno pa je, da je reka dobila ime po naselju. Novej\xc5\xa1e etimolo\xc5\xa1ke ugotovitve pravijo, da naj bi ime nastalo iz osebnega imena \xc4\xbdubovid\xd1\x8a, domnevnega ustanovitelja naselbine ob reki, iz katere je pozneje nastala Ljubljana. Ime \xc4\xbdubovid\xd1\x8a naj bi se pozneje skraj\xc5\xa1alo v \xc4\xbdubid\xd1\x8a in iz tega bi nastalo ime reke \xc4\xbdubi\xc4\x8fa ter se pozneje spremenilo v Ljub\xc3\xadja oziroma skraj\xc5\xa1alo v Ljuba. Prebivalci te naselbine naj bi se imenovali Ljublj\xc3\xa1ne, iz tega pa naj bi nastalo ime naselbine Ljubljana._NEWLINE_V antiki se je reka imenovala Nauportus, enako kot se je imenoval kraj Nauportus na mestu dana\xc5\xa1nje Vrhnike. V srednjeve\xc5\xa1kih virih se reka imenuje z nem\xc5\xa1kimi in latinskimi imeni, mdr. Leybach (1254), Laibacus (1260), Leybach (1265), Laybach (1314, 1443), slovensko ime reke je prvi zapisal Valvasor (Lublaneza).\n_START_SECTION_\nKakovost vode\n_START_PARAGRAPH_\nPo podatkih ARSO je bila Ljubljanica leta 2009 in 2010 v dobrem kemijskem stanju in zelo dobrem do dobrem ekolo\xc5\xa1kem stanju. V poletnih mesecih je v nekaj kilometrih v spodnjem toku ob\xc4\x8dasno \xc5\xa1e precej onesna\xc5\xbeena zaradi izpustov vode iz ljubljanske \xc4\x8distilne naprave, veliko odpadnih in strupenih snovi prite\xc4\x8de vanjo ob mo\xc4\x8dnih padavinah iz urbanih povr\xc5\xa1in in kanalizacijskega omre\xc5\xbeja za odvajanje padavinske vode. Pred izgradnjo ljubljanske \xc4\x8distilne naprave in raz\xc5\xa1iritvijo kanalizacijskega omre\xc5\xbeja v ju\xc5\xbenem delu Ljubljane je bila reka mo\xc4\x8dno onesna\xc5\xbeena tudi v odseku skozi Ljubljano, a so se razmere v zadnjih letih zelo izbolj\xc5\xa1ale.\n_START_SECTION_\nLjudje in reka\n_START_PARAGRAPH_\nLjubljanica in celotno Ljubljansko barje sta izjemno zanimiva predvsem z arheolo\xc5\xa1kega in tudi zgodovinskega vidika. Arheologi so za\xc4\x8deli s preu\xc4\x8devanjem \xc5\xbee v prvi polovici 19. stoletja, ob prvih poskusih izsu\xc5\xa1evanja Ljubljanskega barja. V obdobju med letoma 1825 in 1936 so ob poglabljanju re\xc4\x8dne struge na\xc5\xa1li in popisali \xc5\xa1tevilne predmete iz bakrene, bronaste, \xc5\xbeelezne in rimske dobe. Med najzanimivej\xc5\xa1e najdbe sodijo sledovi koli\xc5\xa1\xc4\x8darske kulture (5. do 3. tiso\xc4\x8dletje pr. n. \xc5\xa1t.), ki jo poleg ostankov domovanj zaznamujejo \xc4\x8dolni deblaki, rogovinaste sekire, kamnite konice pu\xc5\xa1\xc4\x8dic, ko\xc5\xa1\xc4\x8dene osti kopij, keramika, v manj\xc5\xa1em \xc5\xa1tevilu tudi \xc4\x8dlove\xc5\xa1ka okostja. Do danes je bilo na obmo\xc4\x8dju Barja odkritih okrog 40 koli\xc5\xa1\xc4\x8d, prvo tovrstno naselbino so v bli\xc5\xbeini Iga na\xc5\xa1li leta 1875. Potaplja\xc4\x8di so prvi\xc4\x8d raziskali dno Ljubljanice leta 1884, do danes pa so na re\xc4\x8dnem dnu na\xc5\xa1li ve\xc4\x8d kot 6000 zgodovinskih predmetov. V bli\xc5\xbeini izliva Bistre v Ljubljanico se je ob koncu bronaste dobe za\xc4\x8delo tudi ritualno odlaganje predmetov. Najdbe potrjujejo tudi prepletanje kultur v hal\xc5\xa1tatski dobi V 2. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. je obmo\xc4\x8dje Ljubljanice obvladovala plemenska zveza keltskih Tavriskov, v 1. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. pa so obmo\xc4\x8dje zavzeli Rimljani in ga priklju\xc4\x8dili rimski dr\xc5\xbeavi._NEWLINE_Po legendi naj bi se do Vrhnike po Ljubljanici peljali tudi Argonavti, ki so pod vodstvom Jazona iz \xc4\x8crnega morja in Save pripluli do izvira Ljubljanice. Na tem mestu naj bi ustanovili mesto, ladjo pa razstavili in prenesli po kopnem do obale Jadranskega morja. Njihova ladja je upodobljena v ob\xc4\x8dinskem grbu Vrhnike. V antiki se je naselje imenovalo Nauportus, reka pa Nauportus fluvio. Povezava med Podonavjem in Padsko ni\xc5\xbeino je bila zaradi vodnih poti in relativno nizkih hribovitih predelov optimalna. _NEWLINE_Na mestu dana\xc5\xa1nje Ljubljane so Rimljani v 1. stoletju ob glavni cesti iz Italije v Panonijo ustanovili naselbino Emona, Nauportus pa je bil pomembno pristani\xc5\xa1\xc4\x8de, zato so strugo Ljubljanice po Ljubljanskem barju regulirali. Okoli leta 1890 so v bli\xc5\xbeini Kozlerjeve go\xc5\xa1\xc4\x8de pri \xc4\x8crni vasi izkopali veliko rimsko tovorno ladjo, ki je bila zaradi ploskega dna primerna za plovbo po plitvih vodah. V Ljubljanici so na\xc5\xa1li ostanke vseh kultur, ki so obstajale na njenem \xc5\xa1ir\xc5\xa1em obmo\xc4\x8dju, od oro\xc5\xbeja barbarskih ljudstev, severnih Galcev in frankovskih voj\xc5\xa1\xc4\x8dakov do slovanskih arheolo\xc5\xa1kih predmetov._NEWLINE_Reka je bila v srednjem in novem veku pomembna prometnica, po kateri so preva\xc5\xbeali razli\xc4\x8dno blago iz vzhodnih krajev in ga na Vrhniki pretovarjali na vozove in vozili naprej proti Italiji. Pomembno pristani\xc5\xa1\xc4\x8de je bilo tudi v Ljubljani, v dana\xc5\xa1njem Trnovem, na kar \xc5\xa1e vedno spominja ime ulice Trnovski pristan. Plovba po Ljubljanici je hitro zamrla po izgradnji Ju\xc5\xbene \xc5\xbeeleznice proti Trstu leta 1857._NEWLINE_Med letoma 1293 in 1294 je bil v ljubljanskih knjigah prvi\xc4\x8d omenjen izraz Wasserrecht (vodna pravica), ki je predstavljal dohodnino od intenzivnega re\xc4\x8dnega prometa, v 15. stoletju so imeli ljubljanski \xc4\x8dolnarji tudi cehovske privilegije. Na obdobje \xc4\x8dolnarjenja nas danes spominjata dve ljubljanski ulici, Velika in Mala \xc4\x8colnarska._NEWLINE_Med Ljubljano in izlivom v Savo so od 13. stoletja dalje delovali \xc5\xa1tevilni mlini, od 14. stoletja naprej tudi plavajo\xc4\x8di. Prva pisna omemba ljubljanskega mlina sega v leto 1335. Mlin je stal v bli\xc5\xbeini dana\xc5\xa1nje stolnice in je bil v lasti de\xc5\xbeelnega kneza. Pri gradu Fu\xc5\xbeine so bile neko\xc4\x8d nevarne brzice v konglomeratnih plasteh, ki so precej ovirale plovbo, a hkrati bile pomemben vir vodne energije. Ob njih so bile \xc5\xbee v 16. stoletju \xc5\xbeage in mlini ter papirnica, pozneje kova\xc4\x8dnica za kose in v 19. stoletju tovarna strojil in barvil. Med Ljubljano in izlivom v Savo je bilo \xc5\xa1e ve\xc4\x8d manj\xc5\xa1ih brzic, ki so ovirale plovbo, zato so ob njih v 17. stoletju zgradili kraj\xc5\xa1e plovne kanale z zapornicami, a to ni bila uspe\xc5\xa1na re\xc5\xa1itev, saj je plovba trajala dlje kot prevoz z vozovi od Ka\xc5\xa1lja do Trnovega._NEWLINE_Ljubljanica je pogosto poplavljala tudi Ljubljano, nerodovitna, mo\xc4\x8dvirna in kisla barjanska zemlja ter pogosta meglena obdobja pa so spodbudile na\xc4\x8drtno izsu\xc5\xa1evanje Barja, ki pa nikoli ni uspelo. V sklopu teh prizadevanj so v o\xc5\xbeini med Ljubljanskim gradom in Golovcem izkopali Gruberjev prekop. Graditi so ga pri\xc4\x8deli leta 1773, dokon\xc4\x8dan pa je bil letih 1780\xe2\x80\x931782. Vodo so v novozgrajeni kanal prvi\xc4\x8d spustil 25. novembra 1780. Zelo zahteven projekt je bila tudi regulacija in poglobitev struge Ljubljanice skozi mesto, s \xc4\x8dimer so za\xc4\x8deli \xc5\xbee leta 1825 in nato po dalj\xc5\xa1em premoru nadaljevali leta 1908 ter zaklju\xc4\x8dili leta 1936. Skoraj 2000 m dolg odsek skozi mesto med Ambro\xc5\xbeevim trgom in izlivom Grada\xc5\xa1\xc4\x8dice so skupaj z nekaj sto metri Grada\xc5\xa1\xc4\x8dice spremenili v betonsko korito, uredili so tudi okoli 600 m struge pred za\xc4\x8detkom betonskega korita do \xc5\xa0pice (dana\xc5\xa1nji Trnovski pristan) in okoli 2000 m struge dolvodno od dana\xc5\xa1njih Ple\xc4\x8dnikovih zapornic (zgrajene 1939 za uravnavanje pretoka Ljubljanice skozi mesto). Med \xc5\xa0empetrskim mostom in Cukrarno sta bila pred ureditvijo na Ljubljanici dva otoka imenovana Gosja otoka in \xc5\xa1e en manj\xc5\xa1i, blizu kjer so Pla\xc4\x8dnikove zapornice. Ko so strugo izravnali, so otoki izginili. Do leta 1776 je tukaj stala brv, ki jo je kasneje zamenjal \xc5\xa0empetrski most._NEWLINE_Pri urejanju nabre\xc5\xbeij Ljubljanice v mestu je sodeloval tudi arhitekt Jo\xc5\xbee Ple\xc4\x8dnik; tu so v zadnjih letih vse bolj priljubljena sprehajali\xc5\xa1\xc4\x8da doma\xc4\x8dinov in obiskovalcev, \xc4\x8dez reko pa vodijo \xc5\xa1tevilni lepi mostovi - najlep\xc5\xa1e je Tromostovje, zgrajeno po na\xc4\x8drtih Jo\xc5\xbeeta Ple\xc4\x8dnika._NEWLINE_V atriju Narodnega muzeja Slovenije je bila od 26. februarja do 31. oktobra 2009 na ogled razstava z naslovom Ljubljanica - kulturna dedi\xc5\xa1\xc4\x8dina reke._NEWLINE_V 90. letih 20. stoletja je v Ljubljani o\xc5\xbeivela turisti\xc4\x8dna plovba po reki. Zdaj \xc5\xa1tevilne ladjice vozijo turiste od mestnega sredi\xc5\xa1\xc4\x8da do Livade in v manj\xc5\xa1i meri naprej proti Vrhniki. Na levem bregu Ljubljanice je malo nad \xc5\xa0pico lociran Vesla\xc5\xa1ki klub Ljubljana, ki pripravlja ob\xc4\x8dasne vesla\xc5\xa1ke tekme na reki v Trnovskem pristanu.\n_START_SECTION_\nKultura\n_START_PARAGRAPH_\nNa Vrhniki rojeni Ivan Cankar je izmed slovenskih pisateljev najpodrobneje opisal reko, predvsem njene izvire. O njih je v delu\xc2\xa0\xc2\xbbMoje \xc5\xbeivljenje\xc2\xab\xc2\xa0med drugim zapisal: Ob vro\xc4\x8dih poletnih dneh, ko Mo\xc4\x8dilnik usahne, ko je temno Retovje skoraj prazno in ko mila zelena Ljubija sanja svoje tihe sanje globoko pod vrbami, upade Ljubljanica za cel se\xc5\xbeenj in o\xc5\xa1abna Vrhni\xc4\x8danka je samo \xc5\xa1e potok. Ljudske vra\xc5\xbee je v pesmi\xc2\xa0\xc2\xbbPovodni mo\xc5\xbe\xc2\xab\xc2\xa0upesnil France Pre\xc5\xa1eren, v zadnji kitici zapi\xc5\xa1e: To re\xc4\x8de, hitreje sta se zasuk\xc3\xa1la, in dalje in dalje od p\xc3\xb4da spustila, na bregu Ljubljance se trikrat zavila, ples\xc3\xa1je v valove \xc5\xa1ume\xc4\x8de planila. Vrtinec so vidli \xc4\x8dolnarji dere\xc4\x8d; al Ur\xc5\xa1ike videl nobeden ni ve\xc4\x8d. Eno najbolj popularnih novodobnih besedil, ki vklju\xc4\x8dujejo Ljubljanico, je besedilo Gregorja Strni\xc5\xa1e za glasbeno predelavo uspe\xc5\xa1ne francoske popevke \xc2\xbbAux Champs-\xc3\x89lys\xc3\xa9es\xc2\xab, naslov skladbe v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini pa je \xc2\xbb\xc5\xa0u\xc5\xa1tarski most\xc2\xab. S skladbo se je proslavila pevka Majda Sepe._NEWLINE_Ljubljanske obi\xc4\x8daje preteklih obdobij, ki so bili povezani z Ljubljanico, o\xc5\xbeivlja tudi gledali\xc5\xa1\xc4\x8de Ane Monro. Enkrat letno uprizarjajo kaznovanje ljubljanskih goljufov s potopom v reko s Tromostovja.\n_START_SECTION_\nVarstvo narave\n_START_PARAGRAPH_\nCeloten tok Ljubljanice od avtoceste pri Verdu do ju\xc5\xbene ljubljanske obvoznice je del obmo\xc4\x8dja Natura 2000 (Ljubljansko barje). Ljubljanica in Bistra ter vsi glavni kra\xc5\xa1ki izviri so zavarovani kot kra\xc5\xa1ke vrednote dr\xc5\xbeavnega pomena._NEWLINE_Med ribje vrste, ki \xc5\xbeivijo v Ljubljanici, sodijo sulec (Hucho hucho), lipan (Thymallus thymallus), klen (Leuciscus cephalus), \xc5\xa1\xc4\x8duka (Esox lucinus), podust (Chondrostoma nasus), mrena (Barbus barbus), smu\xc4\x8d (Stizostedion lucioperca), platnica (Rutilus pigus), ostri\xc5\xbe (Perca fluviatilis), menek (Lota lota), kapelj (Cottus gobio) in poto\xc4\x8dni pi\xc5\xa1kurji (Eudontomyzon mariae). V vodi in njeni bli\xc5\xbeini \xc5\xbeivi okrog 45 vrst sesalcev, med drugimi tudi nutrije (Myocastor coypus) in zelo ogro\xc5\xbeena vidra (Lutra lutra). V preteklosti so v njej domovali bobri (Castor fiber), kar izpri\xc4\x8dujejo \xc5\xa1tevilna najdena okostja, pa tudi istoimenski roman Janeza Jalna v treh delih Bobri (roman). Vklju\xc4\x8dno s pticami selivkami se v okolici Ljubljanice zadr\xc5\xbeuje 107 vrst ptic. Med najbolj zastopane vrste sodijo raca mlakarica (Anas platyrhynchos), mali ponirek (Tachybaptus ruficollis), \xc4\x8drna liska (Fulica atra), mokro\xc5\xbe (Rallus aquaticus), zelenonoga tukalica (Gallinula chloropus), vodomec (Alcedo atthis), re\xc4\x8dni cvr\xc4\x8dalec (Locustella fluviatilis) in pla\xc5\xa1ica (Remiz pendulinus)._NEWLINE_Z \xc5\xbeivalskimi vrstami bogat je tudi jamski svet v kra\xc5\xa1kem zaledju Ljubljanice. V podzemeljskih tokovih so na\xc5\xa1li okoli 200 vrst, nekatere so tudi endemiti. Tri vrste majhnih pol\xc5\xbeev \xc5\xbeivijo samo v pore\xc4\x8dju Ljubljanice: iglica (Iglica luxurians), had\xc5\xbeijela (Hadziella ephippiostoma) ter belgrandijele (Belgrandiella kusceri, Belgrandiella superiror, Belgrandiella crucis, Belgrandiella schleschi in Belgrandiella umbilicata).'