b'\n_START_ARTICLE_\nNevroticizem\n_START_PARAGRAPH_\nNevroticizem (tudi \xc4\x8dustvena nestabilnost) je druga temeljna dimenzija osebnosti, ki je prisotna pri vseh pomembnih modelih osebnostne strukture in je nedvomno univerzalna. Njena tesna povezanost z negativnim afektom je trdno dokazana, to pa je tudi osnovno vsebinsko obele\xc5\xbeje dimenzije.  Visok nevroticizem je osebnostna podlaga mnogim psihi\xc4\x8dnim motnjam, zlasti pa \xc4\x8dustvenim (nevrotskim) motnjam. (McCrae in Costa, 2003, v ) Anksioznost in depresivnost sta pomembni sestavini nevroticizma, poleg tega pa so \xc5\xa1e tu nagnjenost k obsesivnosti in komluzivnosti, odvisnosti in hipohondri\xc4\x8dnosti. Nevroticizem je torej temeljna dimenzija osebnosti, ki je najtesneje povezana s psihi\xc4\x8dnim blagostanjem, zadovoljstvom s seboj in s psihi\xc4\x8dnim zdravjem (v obratni smeri).  Zaradi razli\xc4\x8dnih negativnih povezav se nevroticizem \xc5\xa1teje za izjemno negativno lastnost, a Watson in Casillas (2003)  opozarjata, da obstajajo tudi pozitivni vidiki nevroticizma. Negativne emocije, ki so povezane z nevroticizmom so se razvile z namenom, da bi za\xc5\xa1\xc4\x8ditile organizem, pred razli\xc4\x8dnimi gro\xc5\xbenjami, saj ob\xc4\x8dutja strahu in panike motivirajo organizem, da zbe\xc5\xbei iz ogro\xc5\xbeajo\xc4\x8de situacije. Kljub temu, da gre za neprijetna ob\xc4\x8dutja, so ta ob\xc4\x8dutja bistvena za na\xc5\xa1e pre\xc5\xbeivetje, saj so lahko posamezniki s premalo aktivnim BISom izpostavljenimi dolo\xc4\x8denim nevarnostim, torej lahko ima tudi nizko izra\xc5\xbeen nevroticizem negativne posledice.\n_START_SECTION_\nVedenje in zna\xc4\x8dilnosti oseb z izra\xc5\xbeenim nevroticizmom\n_START_PARAGRAPH_\nOsebe z izra\xc5\xbeenim nevroticizmom so \xc4\x8dustveno labilne in do\xc5\xbeivljajo napetost, skrbi, bojazni, tesnobo, ob\xc4\x8dutja depresivnosti, negotovosti in pomanjkanje energije. Poleg tega se veliko prito\xc5\xbeujejo in do\xc5\xbeivljajo ob\xc4\x8dutke nezadovoljstva, ob\xc5\xbealovanja in nesre\xc4\x8de, nemiru, ob\xc4\x8dutljivosti ter razdra\xc5\xbeljivosti. Poleg tega je za njih zna\xc4\x8dilna tudi pomanjkljiva kontrola.  Posamezniki z visoko stopnjo nevroticizma so bolj razdra\xc5\xbeljivi, anksiozni, \xc4\x8demerni in potrti, medtem ko so posamezniki z nizko stopnjo nevroticizma bolj umirjeni in spro\xc5\xa1\xc4\x8deni. Nevroti\xc4\x8dni posamezniki pogosteje do\xc5\xbeivljajo ob\xc4\x8dutke anksioznosti, jeze, krivde in depresivnosti, saj so nagnjeni k negativnemu \xc4\x8dustvenemu odzivanju na gro\xc5\xbenjo, frustracijo ali izgubo.  Poleg tega je mo\xc5\xbeno, da se slab\xc5\xa1e odzivajo na stres iz okolja, si ve\xc4\x8dkrat interpretirajo obi\xc4\x8dajne situacije kot ogro\xc5\xbeajo\xc4\x8de in do\xc5\xbeivljajo manj\xc5\xa1e frustracije kot neobvladljive. Pogosto so nespro\xc5\xa1\xc4\x8deni in srame\xc5\xbeljivi, kadar pa se po\xc4\x8dutijo razburjene, lahko imajo te\xc5\xbeave z nadziranjem svojih potreb in impulzov (Zautra, Affleck, Tennen, Reich in Davis, 2005, v ).\n_START_SECTION_\nNevroticizem in depresija\n_START_PARAGRAPH_\nOdnos med osebnostnimi lastnostmi in depresivnimi motnjam je zapleten (Shea, 2005, ), a kljub temu empiri\xc4\x8dni rezultati ka\xc5\xbeejo, da se nekatere osebnostne zna\xc4\x8dilnosti, kot so na primer nevroticizem, odvisnost od drugih, introvertnost, samokriti\xc4\x8dnost in perfekcionizem, povezujejo z ve\xc4\x8djim tveganjem za nastanek depresije (Gunderson idr., 1999, v ). Poleg tega pa lahko z osebnostnimi lastnostmi, \xc5\xa1e posebej z nevroticizmom, pojasnimo ve\xc4\x8djo raz\xc5\xa1irjenost depresije med \xc5\xbeenskami (Goodwin in Gotlib, 2004, v ). \xc5\xa0tudija, ki so jo naredili Martin-Santos idr. (2012), je v raziskavo vklju\xc4\x8dila reprezentativen vzorec \xc5\xbeensk, ki so imele poporodno depresijo. Potrdili so, da je nevroticizem kot osebnostna lastnost, glavni in neodvisen napovedovalec depresije po porodu. Poleg tega pa je raziskava pokazala, da visoko izra\xc5\xbeen nevroticizem pove\xc4\x8duje verjetnost, da se pri \xc5\xbeenskah pojavi depresivna epizoda, po pomembnih biolo\xc5\xa1kih, psiholo\xc5\xa1kih in socialnih \xc5\xbeivljenjskih dogodkih. Toda potrebno je omeniti, da je u\xc4\x8dinek nevroticizma zmeren, saj ima pomemben vpliv na nastanek depresije po porodu tudi osebna, dru\xc5\xbeinska in psihiatri\xc4\x8dna anamneza .\n_START_SECTION_\nPostravmatska stresna motnja\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tevilne raziskave so se osredoto\xc4\x8dale na preu\xc4\x8devanje povezave med nevroticizmom in negativnimi u\xc4\x8dinki neprijetnih \xc5\xbeivljenjskih dogodkov, vklju\xc4\x8dno s simptomi posttravmatskih stresnih motenj. Nevroticizem je povezan s \xc5\xa1irokim obsegom prito\xc5\xbeb in tudi z nezadovoljstvom, \xc5\xbee preden se v \xc5\xbeivljenju pojavijo negativni \xc5\xbeivljenjski dogodki (Claridge in Davis, 2001; Ormel, Rosmalen in Farmer, 2004; Watson in Pennebaker, 1989, v ). Mo\xc5\xbeno je, da bodo po stresnem dogodku, posamezniki z visokim nevroticizmom, prej ozna\xc4\x8deni kot psihiatri\xc4\x8dni bolniki, saj imajo ve\xc4\x8d klini\xc4\x8dnih prito\xc5\xbeb \xc5\xbee pred samim dogodkom in posledi\xc4\x8dno potrebujejo manj dodatnih simptomov, da so po dogodku razvr\xc5\xa1\xc4\x8deni v klini\xc4\x8dno populacijo (Breslau, Davis, Andreski in Peterson, 1991, v ). \xc4\x8ce pa so raziskovalci v raziskavi kontrolirali simptome pred negativnim dogodkom, med posamezniki z visoko in nizko izra\xc5\xbeenim nevroticizmom ni pri\xc5\xa1lo do pomembnih razlik v spremembi simptomov pred in po travmatskem dogodku. To nakazuje, da posamezniki z vi\xc5\xa1je izra\xc5\xbeenim nevroticizmom niso bolj ob\xc4\x8dutljivi na negativne \xc5\xbeivljenjske dogodke, zato z nevroticizmom morda ne moremo pojasniti razvoj posttravmatskih simptomov. Kljub temu pa narava odnosa med nevroticizmom in posttravmatskimi motnjami ni popolnoma razjasnjena .\n_START_SECTION_\nNevroticizem, samopodoba in psihi\xc4\x8dno zdravje\n_START_PARAGRAPH_\nPsihi\xc4\x8dno blagostanje in zdravje je med najpomembnej\xc5\xa1imi \xc4\x8dlovekovimi cilji. Za mnoge je celo najpomembnej\xc5\xa1i in najvi\xc5\xa1ji cilj. Tako so menili \xc5\xbee veliki anti\xc4\x8dni filozofi npr. Demokrit in Arsitotel. Za Aristotela je \xc4\x8dlovekov najvi\xc5\xa1ji cilj sre\xc4\x8da (eudaimonia), kajti to je edino dobro, ki si ga ljudje \xc5\xbeelimo izklju\xc4\x8dno zaradi njega samega (Vorlander, 1977)  Ne glede na to, da so pogledi na psihi\xc4\x8dno blagostanje \xc5\xbee v anti\xc4\x8dnem \xc4\x8dasu in pozneje tudi razlikovali in spreminjali, pa se v veliki ve\xc4\x8dini niso zelo oddaljili od tega, kar so stari misleci ozna\xc4\x8devali kot sre\xc4\x8do, sr\xc4\x8dni mir, du\xc5\xa1ni mir in podobno. Pojem psihi\xc4\x8dnega blagostanja in zdravja, ki ga je v sodobni psihologiji za\xc4\x8dela poudarjati ti. Pozitivna psihologija (Musek in Avsec, 2002), ostaja povezan s to filozofsko tradicijo. Ena od njenih bistvenih predpostavk je, da je psihi\xc4\x8dno blagostanje izrazito psiholo\xc5\xa1ka zadeva, celo ve\xc4\x8d, izrazito individualen in subjektiven pojav. \xc5\xbde Aristotel je menil, da je sre\xc4\x8da odvisna od nas samih, od\xc2\xa0\xc2\xbbumne in vrle dejavnosti\xc2\xab\xc2\xa0na\xc5\xa1e du\xc5\xa1e. Ob\xc4\x8dutje psihi\xc4\x8dnega blagostanja in zdravja pa se nedvomno povezuje z mnogimi drugimi psiholo\xc5\xa1kimi spremenljivkami, med drugimi tudi z najpomembnej\xc5\xa1imi osebnostnimi dejavniki, med katere sodijo temeljne dimenzije osebnosti in samopodobe. Po Musek in Avsec  dolgo znano, da so nevroti\xc4\x8dne osebe v povpre\xc4\x8dju manj zadovoljne z \xc5\xbeivljenjem. Tako sodita vi\xc5\xa1ja stopnja negativne emocionalnosti (emocij kot so bojazen, tesnoba, depresija in ob\xc4\x8dutja krivde) in ni\xc5\xbeja stopnja zadovoljstva z \xc5\xbeivljenjem in sre\xc4\x8dnosti med osnovne poddimenzije nevroticizma (Eyesenck, 1952, 1967, 1970, 1991. \xc4\x8ce so osebnostne dimenzije objektivna stran na\xc5\xa1e osebnosti, je samopodoba njihov subjektivni odsev. Ta odsev pa je z vidika na\xc5\xa1ega prakti\xc4\x8dnega delovanja ni nekaj zanemarljivega, temve\xc4\x8d mo\xc4\x8dno vpliva na na\xc5\xa1e obna\xc5\xa1anje. Samospo\xc5\xa1tovanje in samopodoba sta zaradi njihove subjektivne narave \xc5\xa1e bolj povezani s subjektivnim blagostanjem in psihi\xc4\x8dnim zdravjem.\n_START_SECTION_\nSomatske bolezni\n_START_PARAGRAPH_\nUgotovitve raziskav, ki povezujejo nevroticizem z zdravstvenimi te\xc5\xbeavami, so zelo raznolike. Dolo\xc4\x8dene raziskave ka\xc5\xbeejo na povezave nevroticizma s pove\xc4\x8danim tveganjem za bolezni same, medtem ko druge \xc5\xa1tudije ka\xc5\xbeejo le na povezave med nevroticizmom in bolezenskim vedenjem (Smith in Spiro 2002, v ). Raziskave so pokazale pomembne srednje do visoke povezave nevroticizma z merami telesnih simptomov in prito\xc5\xbebami glede zdravja (Watson in Pennebaker, 1989, v ). Nevroticizem se povezuje s \xc5\xa1tevilnimi somatskimi boleznimi kot so kardiovaskularne bolezni (Suls in Bunde, 2005, v ), astma (Huovinen, Kaprio, in Koskenvuo, 2001, v ), sindrom razdra\xc5\xbeljivega \xc4\x8drevesja (Spiller, 2007, v ), in atopi\xc4\x8dni ekcem (Buske-Kirschbaum, Gei-ben in Hellhammer, 2001, v ).\n_START_SECTION_\nNevroticizem in \xc5\xbeivljenjski izidi\n_START_PARAGRAPH_\nNevroticizem se povezuje s \xc5\xa1tevilnimi negativnimi \xc5\xbeivljenjskimi izidi, vklju\xc4\x8dno z zdravstvenimi te\xc5\xbeavami, nizkim samospo\xc5\xa1tovanjem in nizko stopnjo zadovoljstva z \xc5\xbeivljenjem (Harkness, Bagby, Joff in Levitt, 2002; Heller, Watson in Ilies, 2004; Watson, Suls in Haig, 2002, v ). Nevroticizem se povezuje z ni\xc5\xbejim subjektivnim zadovoljstvom (Steel, Schmidt in Schultz, 2008, v ), ni\xc5\xbejim akademskim zadovoljstvom (Trapmann, Hell, Hirn in Schuler, 2007, v ), ni\xc5\xbejim poklicnim zadovoljstvom (Judge, Heller in Mount, 2002, v ), ni\xc5\xbejo storilnostno motivacijo zaradi ni\xc5\xbeje samou\xc4\x8dinkovitosti in ni\xc5\xbeje zastavljenih ciljev (Judge in Ilies, 2002, v ), hkrati pa tudi ni\xc5\xbejimi vodstvenimi spretnosti (Judge, Bono, Ilies in Gerhardt, 2002, v ). Bouchard in Poirier (2011) sta v \xc5\xa1tudiji ugotavljala, da je nevroticizem dejavnik tveganja za konflikte v dru\xc5\xbeinskem in slu\xc5\xbebenem kontekstu, saj naj bi se posamezniki z visoko stopnjo nevroticizma pogosteje negativno odzivali na izzive in v negativni lu\xc4\x8di gledali nase ter na svet, ki jih obdaja.  Poleg tega so osebe z visoko stopnjo nevroticizma nagnjene k pogostej\xc5\xa1em kajenju (Malouff, Thorsteinsson in Schutte, 2006; Munafo, Zettele in Clark, 2007, v ) u\xc5\xbeivanju alkohola (Malouff, Thorsteinsson, Rooke in Schutte, 2007, v ) ter pogostej\xc5\xa1im neza\xc5\xa1\xc4\x8ditenim spolnim odnosom (Hoyle, Fejfar in Miller, 2000, v ). Nevroticizem se povezuje tudi z ni\xc5\xbejim ob\xc4\x8dutkom sre\xc4\x8de (DeNeve in Cooper, 1998, v ), visoko stopnjo odvisnosti (Bornstein in Cecero, 2000, v ), in visoko stopnjo kazenskih prijetij (Huo-Liang, 2006, v ).\n_START_SECTION_\nGenetski vplivi\n_START_PARAGRAPH_\nGenetska osnova nevroticizma je bila ve\xc4\x8dkrat raziskana in dandanes je jasno, da je lastnost precej genetsko determinirana (Clark in Watson, 1999, v ). Dele\xc5\xbe dednosti se giblje med 0,40 in 0,60 (Bouchard in Loehlin, 2001, v ), medtem ko lahko preostali del variance pripi\xc5\xa1emo specifi\xc4\x8dnemu okolju. Po obdobju zgodnje odraslosti u\xc4\x8dinek dedljivosti na nevroticizem upada s starostjo pri obeh spolih, toda ta upad je nekoliko ve\xc4\x8dji pri mo\xc5\xa1kih. U\xc4\x8dinek dedljivosti na nevroticizem je v pozni odraslosti zato ve\xc4\x8dji pri \xc5\xbeenskah (Eaves, Eysenck in Martin, 1989; Lake, Eaves, Maes, Heath in Martin, 2000, v ). Iz tega lahko sklepamo, da obstajajo razlike med spoloma v dolo\xc4\x8denih genih, ki vplivajo na nevroticizem, zato obstajajo razlike med spoloma v izra\xc5\xbeenosti omenjenih genov v poznej\xc5\xa1ih obdobjih \xc5\xbeivljenja (Macaskill, Hopper, White in Hill, 1994; Rettew idr., 2006, v ).\n_START_SECTION_\nOkoljski vplivi\n_START_PARAGRAPH_\nPoleg genetskih vplivov pa obstajajo tudi okoljski vplivi na nevroticizem, in sicer vplivi tako deljenega kot nedeljenega okolja. \xc5\xa0tevilne \xc5\xa1tudije dvoj\xc4\x8dkov ugotavljajo, da ima okolje, ki si ga posamezniki delijo zanemarljiv vpliv na nevroticizem, medtem ko ima okolje, ki si ga posamezniki ne delijo precej\xc5\xa1en vpliv na nevroticizem (Fullerton, 2006; Lake, Eaves, Maes, Heath in Martin, 2000, v ). Kljub temu bi bilo napa\xc4\x8dno sklepati, da le nedeljeno okolje vpliva na nevroticizem, saj lahko deljeno okolje deluje preko interakcije genov z okoljem (Jinks in Fulker, 1970; Johnson, 2007; Robinson, 2004, ). \xc5\xa0tevilne retrospektivne \xc5\xa1tudije so ugotovile nizke do zmerne povezave med nevroticizmom pri odraslih in nekaterimi zna\xc4\x8dilnostmi vzgoje, ki so je bili dele\xc5\xbeni s strani svojih star\xc5\xa1ev, ko so bili \xc5\xa1e otroci. Te zna\xc4\x8dilnosti vzgoje so vsiljivo star\xc5\xa1evstvo (Reti idr., 2002, v ), zlorabe v otro\xc5\xa1tvu (Allen in Lauterbach, 2007; Roy, 2002, v ), pomanjkanje verske vzgoje (Willemsen in Boomsma, 2007, v ) in nizka vklju\xc4\x8denost star\xc5\xa1ev.\n_START_SECTION_\nNevroticizem in medosebni odnosi\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdenske z visoko stopnjo nevroticizma imajo pove\xc4\x8dano stopnjo negativnega \xc4\x8dustvovanja, kar lahko vodi k ve\xc4\x8djemu nezadovoljstvu v medosebnih odnosih. Prav tako tudi mo\xc5\xa1ki z visoko stopnjo nevroticizma, pogosteje do\xc5\xbeivljajo negativna \xc4\x8dustvena stanja (Wilson in Gullone, 1999, v ), kar lahko vodi k ve\xc4\x8djemu nezadovoljstvu v medosebnih odnosih. Lavee in Ben-Ari (2004, v ) sta ugotovila, da se je pri zakonskih parih, ki so poro\xc4\x8dali o najvi\xc5\xa1ji stopnji nevroticizma, pokazala tudi najni\xc5\xbeja kakovost zakonskega odnosa. Podobno raziskavo, ki preu\xc4\x8duje vpliv nevroticizma na medosebne odnose, so izvedli tudi Hay, Fingerman in Lefkowitz (2007, v ). Ugotovili so, da dru\xc5\xbeinski \xc4\x8dlani, ki so poro\xc4\x8dali o vi\xc5\xa1jih stopnjah nevroticizma, izra\xc5\xbeajo ve\xc4\x8djo zaksrbljenost drug za drugega, kar pa se negativno povezuje z zadovoljstvom v medosebnih odnosih .'