b'\n_START_ARTICLE_\nTeorija samodolo\xc4\x8denosti\n_START_PARAGRAPH_\nTeorija samodolo\xc4\x8denosti (tudi SDT iz self-determination theory) je motivacijska teorija, ki kot glavne gonilne sile v motivaciji navaja ob\xc4\x8dutek kompetentnosti, povezanosti z drugimi in avtonomnosti posameznika._NEWLINE_Teorija samodolo\xc4\x8denosti (SDT) je makroteorija motivacije, ki zajema \xc5\xa1irok spekter psiholo\xc5\xa1kih konceptov kot so razvoj osebnosti, samoregulacija, univerzalne psiholo\xc5\xa1ke potrebe, \xc5\xbeivljenjski cilji, energija in vitalnost, nezavedni procesi, pa tudi socialne vplive na motivacijo kot je vpliv kulture in socialnega okolja na motivacijo.Teorija samodolo\xc4\x8denosti se ne osredoto\xc4\x8da na to, koliko motivacije ima posameznik, vendar v ospredje postavi kvalitativni vidik motivacije, ki je povezan s psiholo\xc5\xa1kim zdravjem in blagostanjem, kreativnostjo pri re\xc5\xa1evanju problemov in globinskim oziroma konceptualnim u\xc4\x8denjem.\n_START_SECTION_\nDelitev motivacije\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovna delitev teorije samodolo\xc4\x8denosti motivacijo deli na avtonomno in kontrolirano. Posamezniki, ki so avtonomno motivirani, \xc4\x8dutijo notranjo \xc5\xbeeljo, da bi izvajali to delavnost, za katero so motivirani. Kadar pa je motivacija pri posamezniku kontrolirana, ta ob\xc4\x8duti pritisk, da bi razmi\xc5\xa1ljal, \xc4\x8dutil ali se vedel na nek dolo\xc4\x8den na\xc4\x8din, kakr\xc5\xa1en je od njega zahtevan. Za razliko od amotivacije, ki je stanje brez namere, obe izmed teh vrst usmerjajo posameznikovo vedenje. Obe vodita v zelo razli\xc4\x8dna vedenja, ki so lahko vsa visoko motivirana. Motivacija posameznika se torej giblje na kontinuumu od amotivacije, preko zunanje motivacije in vse do notranje motivacije._NEWLINE_Da so posamezniki za neko aktivnost notranje motivirani lahko re\xc4\x8demo, kadar u\xc5\xbeivajo v izvajanju te aktivnosti in je sama aktivnost zadnje nagrada. Vallerand s sodelavci pri tem omeja predvsem tri vrste zadovoljstva, ki jih posameznik lahko do\xc5\xbeivlja. Prvo je zaradi izpolnjevanja \xc5\xbeelje po u\xc4\x8denju, raziskovanju in razumevanju novih stvari. Prav tako k tej vrsti motivacije spadajo tudi aktivnosti, pri katerih je posameznikova motivacija pri tem, da nekaj dose\xc5\xbee ali ustvari sam. Nenazadnje pa k notranje motiviranim dejavnostim \xc5\xa1tejemo tudi tiste, katere izvirajo iz posameznikove senzualne stimulacije, ki jo neka aktivnost spro\xc5\xbei._NEWLINE_Notranja motivacija je pogostej\xc5\xa1a, kadar gre za hobije; redkeje pa jo do\xc5\xbeivljamo na delovnem mestu, saj je tam delo posameznika praviloma omejeno z rezultati oziroma z zahtevami delodajalca, pri \xc4\x8demer je notranjo motivacijo te\xc5\xbeje vzbuditi ._NEWLINE_Za razliko od notranje motivacije, pa ima posameznik, ki je zunanje motiviran, za izvajanje aktivnosti zunanje oziroma instrumentalne razloge Tradicionalna literatura zunanjo motivacijo definira kot motivacijo, pri kateri aktivnosti posameznik izvaja zaradi nekih pozitivnih posledic, ki si jih posameznik \xc5\xbeeli, ali pa zaradi negativnih posledic, ki se jim posameznik \xc5\xbeeli izogniti. _NEWLINE_Teorija samodeterminacije pa zunanjo motivacijo mo\xc4\x8dno raz\xc4\x8dleni in jih deli na kontinuumu od nesamodolo\xc4\x8denih do samodolo\xc4\x8denih vrst zunanje motivacije, ki so predstavljene v nadaljevanju._NEWLINE_Prva izmed vrst zunanje motivacije je zunanja regulacija (ang. external regulation), pri kateri je posameznik v pri fazi kontrolirane motivacije. Pri tej posameznik v zameno za neko dejavnost, nekaj tudi pridobi, ali pa se sku\xc5\xa1a izogniti ne\xc4\x8demu neza\xc5\xbeelenemu, pri \xc4\x8demer sta ti posledici lo\xc4\x8deni od aktivnosti same .Na primer delavec hodi v slu\xc5\xbebo zaradi pla\xc4\x8de ali pa, ker mora preskrbeti svojo dru\xc5\xbeino, \xc4\x8deprav ga delo ne veseli in mu ne prina\xc5\xa1a zadovoljstva._NEWLINE_Druga je introjecirana regulacija (ang. introjected regulation). Pri tej gre za prvo stopnjo internalizirane motivacije, \xc5\xa1e vedno pa gre za kontrolirano motivacijo Pri tej vrsti posameznik neko aktivnost izvaja, da se izogne ob\xc4\x8dutku sramu in notranjemu pritisku. Na primer dr\xc5\xbeavljan redno hodi na volitve, saj \xc4\x8duti, da je to njegova dr\xc5\xbeavljanska dol\xc5\xbenost._NEWLINE_Naslednji tip zunanje motivacije je identificirana regulacija (ang. identified regulation). Ta vrsta zunanje motivacije je prva stopnja avtonomne motivacije, saj je prva pri kateri posameznik \xc4\x8duti, da ima izbiro, da to dejavnost izbere ali pa ne. Na primer srednje\xc5\xa1olec se odlo\xc4\x8di, da se bo zjutraj prej zbudil da bo ponovil snov za preizkus znanja, ki ga ima tisti dan._NEWLINE_\xc4\x8cetrti tip zunanje motivacije pa je integrirana motivacija (ang. integrative regulation). Ta je med tipi zunanje motivacije najbolj samodolo\xc4\x8dena. O njej govorimo, kadar so izbire posameznika tudi v haromoniji z drugimi strukturami selfa, kar pri prej\xc5\xa1nji vrsti ni pogoj. Na primer balerina se odlo\xc4\x8di, da ne bo \xc5\xa1la na zabavo s prijatelji, da bo naslednje jutro pripravljena na trening ._NEWLINE_O amotivaciji pa govorimo, kadar motivacija za neko aktivnost ni prisotna. V vedenju se to vidi tako, da se posameznik ne vede v skladu z namero izvajanja te aktivnosti. Pogosto jo povezujemo tudi z nau\xc4\x8deno nemo\xc4\x8djo saj se amotivirani posamezniki po\xc4\x8dutijo nekompetentne in verjamejo, da na izid nimajo vpliva.\n_START_SECTION_\nRavni motivacije\n_START_PARAGRAPH_\nTeorija samodeterminacije pa vpelje tudi tri ravni, na katerih se posamezne vrste motivacije pojavljajo; in sicer globalni, kontekstualni in situacijski nivo. Na globalni ravni lahko govorimo o posameznikovi splo\xc5\xa1ni motivacijski orientaciji za zunanjo, notranjo ali amotivacijo. Na tej ravni je motivacija najbolj stabilna. Na kontekstualni ravni govorimo o motivaciji na posameznih sferah delovanja. Te so pri zgodnji odraslosti predvsem sfera izobra\xc5\xbeevanja, prosti \xc4\x8das in medosebni odnosi. Posamezniki torej razvijejo motivacijsko orientacijo za posamezna podro\xc4\x8dja, ki je relativno stabilna. Na situacijski ravni pa sku\xc5\xa1amo ugotoviti, zakaj posamezniki izvajajo neko aktivnost v dolo\xc4\x8denem \xc4\x8dasu. Ta raven motivacije je najmanj stabilna.\n_START_SECTION_\nOsnovne psiholo\xc5\xa1ke potrebe\n_START_PARAGRAPH_\nTeorije samodolo\xc4\x8denosti govori tudi o tem, kaj na notranjo motivacijo vpliva. Definira tri osnovne psiholo\xc5\xa1ke potrebe, katere morajo biti kar se da zadovoljene, da se lahko pove\xc4\x8da notranja motivacija. Te potrebe so avtonomnost, kompetentnost in povezanost._NEWLINE_Avtonomnost je potreba po tem, da je na\xc5\xa1e vedenje usmerjano s strani na\xc5\xa1ih lastnih interesov,\xc2\xa0 \xc5\xbeelja in izbir in ga tako za\xc4\x8dnemo na lastno \xc5\xbeeljo, ga odobravamo in tudi sami uravnavamo. Potreba po avtonomnosti vklju\xc4\x8duje torej, da posamezniki izberejo lastno vedenje, zaznajo notranje vzroke za vedenje in imajo svobodno voljo za vedenje in s tem tudi za morebitno spremembo vedenja._NEWLINE_Vedenje pa ni avtonomno, kadar je dolo\xc4\x8deno s strani drugih, oziroma ko nas neki zunanji dejavniki prisilijo, da mislimo, \xc4\x8dutimo ali se vedemo na nek na\xc4\x8din. Koncept avtonomnosti pa se pogosto zamenjuje s konceptom neodvisnosti, vendar pa sta po teoriji samodeterminacije ta dva koncepta neodvisna eden od drugega._NEWLINE_Kompetentnost je potreba po tem, da v svojem okolju najdemo primerne izzive zase, da lahko svoje sposobnosti razvijamo in da v okolju u\xc4\x8dinkovito delujemo. Zadovoljni smo torej, kadar nam uspe napredovati po svojih sposobnostih._NEWLINE_Potreba po kompetentnosti ni zadovoljena, kadar v okolju ne vidimo mo\xc5\xbenosti za lasten razvoj, saj je za nas bodisi preve\xc4\x8d enostavno ali pa se v njem ne moremo izkazati zaradi prevelike zahtevnosti. Pri tej potrebi ne gre neposredno za pridobljene sposobnosti\xc2\xa0 ali ve\xc5\xa1\xc4\x8dine, temve\xc4\x8d za ob\xc4\x8dutek u\xc4\x8dinkovitosti in samozavesti pri izvajanju te aktivnosti ._NEWLINE_Povezanost/pripadnost pa zajema potrebo po povezanosti z drugimi ljudmi, medsebojni ljubezni in skrbi, pripadnosti neki skupini in \xc4\x8dustveni varnosti._NEWLINE_Potreba po povezanosti oz. pripadnosti ni zadovoljena, kadar smo v okolju, kjer nimamo bli\xc5\xbenjih stikov z drugimi in se ne po\xc4\x8dutimo del neke skupine ljudi. Pri tej potrebi ne gre nujno za pridobitev nekih formalnih statusov, kot so na primer postati partner nekomu, postati \xc4\x8dlan nekega kluba, vendar gre za ob\xc4\x8dutek biti z drugimi v varni skupnosti.'