b'\n_START_ARTICLE_\nKarelijska o\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nKarelijska o\xc5\xbeina (ru\xc5\xa1\xc4\x8dina: \xd0\x9a\xd0\xb0\xd1\x80\xd0\xb5\xd0\xbb\xd1\x8c\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb9 \xd0\xbf\xd0\xb5\xd1\x80\xd0\xb5\xd1\x88\xd0\xb5\xd0\xb5\xd0\xba; fin\xc5\xa1\xc4\x8dina: Karjalankannas) je pribli\xc5\xbeno 45-110 km \xc5\xa1irok odsek kopnega, ki se nahaja med Finskim zalivom in Lado\xc5\xa1kim jezerom na severozahodu Rusije, severno od reke Neve (med 61 \xc2\xb0 21 "N, 59 \xc2\xb0 46\'N in 27 \xc2\xb0 42\'E, 31 \xc2\xb0 08\'E). Njena severozahodna meja je razmeroma ozko obmo\xc4\x8dje med zalivom Vyborg in Lado\xc5\xa1kim jezerom. Karelijska o\xc5\xbeina danes sodi pod Sankt Peterburg oziroma Leningrajsko oblast severno od Neve, in pokriva obmo\xc4\x8dje okoli 15.000 km\xc2\xb2._NEWLINE_Manj\xc5\xa1i del o\xc5\xbeine na jugovzhodu stare Rusko-Finske meje, je zgodovinsko Severna Ingrija, namesto del Karelijske o\xc5\xbeine sam. Preostali del o\xc5\xbeine je zgodovinsko del finske Karelije. To je zasedel ruski imperij v Veliki severni vojni leta 1712 in jo vklju\xc4\x8dil skupaj z avtonomno Veliko vojvodino Finsko (1809-1917) v Ruski imperij. Ko je Finska postala neodvisna leta 1917, je o\xc5\xbeina (razen obmo\xc4\x8dje, ki pribli\xc5\xbeno ustreza dana\xc5\xa1njemu okro\xc5\xbeju Vsevolozhsky in nekaj okro\xc5\xbeij Sankt Peterburga), ostala finska. Finska Karelija je pripadla Sovjetski zvezi po Zimski vojni (1939-1940) in nadaljevanju vojne (1941-1944). V 1940-1941, v \xc4\x8dasu za\xc4\x8dasnega miru, je bila ve\xc4\x8dina ozemlja v o\xc5\xbeini vklju\xc4\x8dena v Karelo-finsko SSR. Po drugi svetovni vojni je bila celotna o\xc5\xbeina razdeljena med mesti Sankt Peterburg (ve\xc4\x8dinoma okro\xc5\xbeje Kurortny), tudi okro\xc5\xbeje Priozersky, Vsevolozhsky in Vyborgsky Leningrajske oblasti._NEWLINE_Po popisu prebivalstva iz leta 2002 Karelijsko o\xc5\xbeino naseljuje 539.000 prebivalcev. \xc5\xa0tevilni prebivalci Sankt Petersburga prihajajo na o\xc5\xbeino med po\xc4\x8ditnicami.\n_START_SECTION_\nGeografija, rastlinstvo in \xc5\xbeivalstvo\n_START_PARAGRAPH_\nNa povr\xc5\xa1je o\xc5\xbeine je mo\xc4\x8dno vplivala Weichsel poledenitev. Njena najvi\xc5\xa1ja to\xc4\x8dka le\xc5\xbei na Lembolovi visoki moreni na pribli\xc5\xbeno 205 m. Na o\xc5\xbeini ni gora, strmi hribi se pojavljajo na nekaterih mestih._NEWLINE_Vuoksi, najve\xc4\x8dja reka, te\xc4\x8de v smeri SV od jezera Saimaa na Finskem do Lado\xc5\xa1kega jezera in deli o\xc5\xbeino na dva neenaka dela. Prekop Saimaa so odprli leta 1856 za povezavo jezera Saimaa do zaliva Vyborg._NEWLINE_Karelijska o\xc5\xbeina le\xc5\xbei v skandinavski ekoregiji in ruski tajgi. Geobotani\xc4\x8dno le\xc5\xbei na sti\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8du srednje, vzhodne in severno evropske floristi\xc4\x8dne province, regije circumboreal, v borealnem kraljestvu._NEWLINE_O\xc5\xbeina je ve\xc4\x8dinoma prekrita z iglavci, ki jih tvorijo rde\xc4\x8di bora (Pinus sylvestris) in norve\xc5\xa1ka smreka (Picea abies), s \xc5\xa1tevilnimi jezeri (npr. Sukhodolskoye in Glubokoye), kot tudi nizkimi travami, nizkim in Sphagnum - visokim barjem. Gozdovi pokrivajo pribli\xc5\xbeno 11,700 km iz o\xc5\xbeine, ve\xc4\x8d kot tri \xc4\x8detrtine njenega celotnega obmo\xc4\x8dja. Mo\xc4\x8dvirnata obmo\xc4\x8dja zasedajo v povpre\xc4\x8dju 5,5\xc2\xa0% ozemlja. V velikem sosednjem obmo\xc4\x8dju vzdol\xc5\xbe obale Lado\xc5\xa1kega jezera v okro\xc5\xbeju Vsevolozhsky, v jugovzhodnem delu o\xc5\xbeine, se barja pojavljajo veliko pogosteje kot v drugih delih. Enako je neko\xc4\x8d veljalo za ni\xc5\xbeine ob reki Nevi, ki je izsu\xc5\xa1ena.  Tla so prete\xc5\xbeno podzol, ki vsebuje velike balvane, predvsem na severu in severozahodu, kjer se pojavljajo veliki izdanki granitnih skal._NEWLINE_Borovi gozdovi (s Pinus sylvestris) so najbolj raz\xc5\xa1irjeni in zasedajo 51% gozdnih povr\xc5\xa1in Karelijske o\xc5\xbeine, sledijo smrekovimi gozdovi (s Picea abies, 29%) in brezovi gozdi (s Betula pendula in B. pubescens, 16% ). Na bolj rodovitnih tleh in ugodnej\xc5\xa1ih lokacijah najdemo ostrolistni javor (Acer platanoides), \xc4\x8drno jel\xc5\xa1o (Alnus glutinosa), sivo jel\xc5\xa1o (Alnus incana), trepetliko (Populus tremula ), dob (Quercus robur), sivo vrbo (Salix cinerea), temnolistnato vrbo (Salix myrsinifolia), \xc4\x8dajevolistno vrbo (Salix phylicifolia) in evropski beli brest (Ulmus laevis). Skupna vegetacija razli\xc4\x8dnih vrst borovih gozdov vklju\xc4\x8duje vresje (Calluna), brusnice (Empetrum nigrum), navadni brin (Juniperus communis), mo\xc4\x8dvirsko vrbo (Salix aurita), brusnice (Vaccinium vitis-idaea), vodna preslica (Equisetum fluviatile), praprot (Pteridium aquilinum), razne trave (Avenella flexuosa in Carex globularis), mahove (Pleurozium schreberi), Sphagnum angustifolium in S. russowii in li\xc5\xa1aje (Cladonia spp). V razli\xc4\x8dnih smrekovih gozdovih raste lesna preslica (Equisetum sylvaticum), kislica (Oxalis acetosella), borovnica, brusnica, Avenella flexuosa, Calamagrostis arundinacea, Carex globularis in mahovi Polytrichum commune in Sphagnum girgensohnii. Vegetacija razli\xc4\x8dnih brezovih gozdov obsega \xc5\xa1e brestovolistni oslad (Filipendula ulmaria), kislico, borovnice in trave Calamagrostis arundinacea in C. canescens. _NEWLINE_V o\xc5\xbeini so evidentirali 1184 prosto \xc5\xbeive\xc4\x8dih vaskularnih rastlin.  Tipi\xc4\x8dni prebivalci gozdov so ponovno uvedeni rde\xc4\x8da veverica, los, rde\xc4\x8da lisica, planinski zajec in pra\xc5\xa1i\xc4\x8d._NEWLINE_Podnebje o\xc5\xbeine je zmerno celinsko, s 650-800 mm povpre\xc4\x8dne koli\xc4\x8dine padavin na leto, dolgimi zasne\xc5\xbeenimi zimami, ki trajajo od novembra do sredine aprila, ko temperature ob\xc4\x8dasno dose\xc5\xbeejo okoli -40 \xc2\xb0 C, zmerno hladna poletja in kratka obdobja zmrzali. V primerjavi z drugimi deli Leningrajske oblasti, je zima je tu obi\xc4\x8dajno bla\xc5\xbeja a dalj\xc5\xa1a, zaradi vpliva Finskega zaliva._NEWLINE_Karelijska o\xc5\xbeina je priljubljen kraj za pohodni\xc5\xa1tvo, kolesarjenje, smu\xc4\x8danje (Korobitsyno in Kavgolovo), plezanje (blizu Kuznechnoye), vo\xc5\xbenje s kanujem (Losevo), ribolov (od krapov plo\xc5\xa1\xc4\x8di\xc4\x8d, severne \xc5\xa1\xc4\x8duke, platnice, evropskega ostri\xc5\xbea, meneka in drugih), nabiranja gob ( jur\xc4\x8dki, brezov\xc4\x8dki, lisi\xc4\x8dke, Lactarius resimus, razne mle\xc4\x8dnice, Lactarius Rufus in druge), nabiranje jagodi\xc4\x8dja (borovnice, maline, gozdne jagode, brusnice, robidnice, in druge). O\xc5\xbeina je priljubljeno letovi\xc5\xa1\xc4\x8de za Sanktpeterbur\xc5\xbeane od konca 19. stoletja, saj se lahko pripeljejo z vlakom iz terminala Finlyandsky. O\xc5\xbeina, zlasti kopno vzdol\xc5\xbe \xc5\xbeeleznic Sankt Peterburg-Vyborg in Sankt Peterburg-Priozersk je pozidana s \xc5\xa1tevilnimi da\xc4\x8dami._NEWLINE_20-35 km \xc5\xa1irok pas zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d v okro\xc5\xbeju Vyborgsky in Republiki Kareliji na zahodu od \xc5\xbeeleznice Vyborg-Hiitola, kakor tudi na otokih in obalah zaliva Vyborg, spada v strogo varovano obmo\xc4\x8dje mejne kontrole, ki se\xc5\xbee vse so obal Lado\xc5\xa1kega jezera pri Hiitoli. Leta 1993-2006 cona je bila formalno 5 km \xc5\xa1iroka, \xc4\x8deprav je bila v resnici vedno precej \xc5\xa1ir\xc5\xa1a.  Obisk je brez dovoljenja Odbora za finan\xc4\x8dno stabilnost (KGB v \xc4\x8dasu Sovjetske zveze) prepovedan.\n_START_SECTION_\nGeolo\xc5\xa1ka zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nGeolo\xc5\xa1ko Karelijska o\xc5\xbeina le\xc5\xbei na ju\xc5\xbenem robu Baltskega \xc5\xa1\xc4\x8dita v kristalinski skali. V zadnjem delu zadnje Weichsel poledenitve, se je deglaciacija v osrednjih delih o\xc5\xbeine za\xc4\x8dela \xc5\xbee 14000 let pred sedanjostjo, ko se je oblikovalo dno velikega jezera, ki so ga obkro\xc5\xbeale ledene plo\xc5\xa1\xc4\x8de. Med nadaljnjim odtajevanjem, v \xc4\x8dasu Baltskega ledenega jezera, v zgodnji fazi visoke vode v Baltskem morju, ko se je ledeni pokrov umaknil do Salpausselk\xc3\xa4, vi\xc5\xa1je obmo\xc4\x8dje od o\xc5\xbeine, kjer je ostal velik otok in so se pojavila velika jezera. _NEWLINE_Pred 12.650 leti je bilo zemlji\xc5\xa1\xc4\x8de v zaostrenih arkti\xc4\x8dnih razmerah s permafrostom in redko vegetacijo. V tem \xc4\x8dasu se je razvila stepska tundra. Okoli 11.000 pred sedanjostjo se je podnebje za\xc4\x8delo ogrevati in nastali so vla\xc5\xbeni, prvi borovi in brezovi gozdovi._NEWLINE_Okoli 9.000 pred sedanjostjo se je jezero Ancylus, druga faza Baltskega morja, umaknilo,  mnoga ni\xc5\xbeinska jezera so ostala izolirana tudi v depresijah prej narejenih z ledeni\xc5\xa1ko dejavnostjo. Lado\xc5\xa1ko jezero je ostalo lo\xc4\x8deno od morja. Zaradi dviga zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da okoli 5000 pred sedanjostjo je reka Vuoksi za\xc4\x8dela prazniti Lado\xc5\xa1ko jezero kot nov pritok jezera Saimaa. Lado\xc5\xa1ko jezero se je dvignilo, poplavilo ni\xc5\xbeinska jezera in Vuoksi in postalo povezano z morjem pri Heinjoki (zdaj Veshchevo), vzhodno od dana\xc5\xa1njega Vyborga. Okoli 3100-2400 pred sedanjostjo se je pojavila reka Neva kot praznjenje Lado\xc5\xa1kega jezera v Baltsko morje.  Raven jezera se je postopoma zni\xc5\xbeala od 15-18 m na svojo sedanjo vi\xc5\xa1ino, 4-5 m nad morjem in ni\xc5\xbeinska jezera so bila ponovno izolirana. Vuoksi je \xc5\xa1e vedno imela pomemben neposreden odliv povezav do zaliva Vyborg.  Povezava je izginila zaradi stalnega dviganja zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da v 2. tiso\xc4\x8dletju na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja._NEWLINE_Leta 1818 je prekop, ki je bil izkopan, za odtekanje pomladnih poplavnih vod iz jezera Suvanto (zdaj jezero Sukhodolskoye, 40-km dolgo ozko jezero v vzhodnem delu o\xc5\xbeine) v Lado\xc5\xa1ko jezero, nepri\xc4\x8dakovano izginil in se spremenil v  reko Taipaleenjoki (zdaj reka Burnaya). Taipaleenjoki je za\xc4\x8dela odvajanje Suvanta in zni\xc5\xbeala raven za 7 m. Prvotne vode jezera Suvanto so tekle v reko Vuoksi prek plovnih poti v Kiviniemi (zdaj Losevo), a kot posledica sprememb so se poti izsu\xc5\xa1ile. Leta 1857 je bil prekop spet skopan, vendar je tok obrnil smer, pokazale so se brzice in plovba ni bila mogo\xc4\x8da. Od leta 1857 sta Suvanto in Taipaleenjoki postali ju\xc5\xbeni krak reke Vuoksi, ki je zni\xc5\xbeala raven prvotnega severnega kraka, ki je tekel v Lado\xc5\xa1ko jezero v bli\xc5\xbeini Kexholma (zdaj Priozersk) za 4 m in se izoliral kot lo\xc4\x8deno pore\xc4\x8dje.\n_START_SECTION_\nArheologija\n_START_PARAGRAPH_\nPoleg starih mest Vyborg in Priozersk in cerkve na otoku Konevets v Lado\xc5\xa1kem jezeru od konca 19. stoletja, so bile odkrita \xc5\xa1tevilna druga arheolo\xc5\xa1ka najdi\xc5\xa1\xc4\x8da.  \xc5\xa0tevilne arheolo\xc5\xa1ke ostanke iz mezolitika, neolitika, bakrene dobe in bronaste dobe se pojavljajo po vsej o\xc5\xbeini. Vzhodni del Karelijske o\xc5\xbeine gosti \xc5\xa1tevilne srednjeve\xc5\xa1ke ostanke. Obstaja veliko grobov iz 10.-15. stoletja s kovinskimi in kerami\xc4\x8dnimi predmeti vzdol\xc5\xbe severnega kraka reke Vuoksi, v bli\xc5\xbeini jezera Sukhodolskoye in v nekaterih drugih mestih v okro\xc5\xbeju Priozersky.  Na ju\xc5\xbeni obali jezera Sukhodolskoye so zelo pogoste male srednjeve\xc5\xa1ke pokopne gomile. Precej velikih kultnih kamnov so odkrili ob teh vodnih telesih, kot tudi kupe kamenja (angl.: cairn) v strnjenih naseljih. Odkrili so tudi ostanke ve\xc4\x8d pode\xc5\xbeelskih naselij tudi na obali Lado\xc5\xa1kega jezera. Ostanki mesta Tiuri (Tiversk) iz 10.-15. stoletja, so izkopali na nekdanjem otoku v severnem kraku reke Vuoksi v bli\xc5\xbeini vasi Tiuri (zdaj Vasilyevo). Na\xc5\xa1li so nekaj zakladov srebrnega nakita in srednjeve\xc5\xa1ke arabske in zahodno evropske kovance, kar ka\xc5\xbee, da je bila o\xc5\xbeina na dolo\xc4\x8denih trgovskih poteh ob Volgi (v tistem \xc4\x8dasu, ko je imela reka Vuoksi odtok v zaliv Vyborg).\n_START_SECTION_\nPrazgodovina in srednji vek\n_START_PARAGRAPH_\nPredniki Fincev so pri\xc5\xa1li na Karelijsko o\xc5\xbeino verjetno okoli 8500 pr. n. \xc5\xa1t.._NEWLINE_V 11. st. sta \xc5\xa0vedska in Republika Novgorod za\xc4\x8deli tekmovati za pravice pobiranja davka. Pogodba iz N\xc3\xb6teborga iz leta 1323 je med njima vzpostavila mejo vzdol\xc5\xbe rek zdaj znanih kot Sestra in Volchya.\n_START_SECTION_\n17.\xe2\x80\x9320. stoletje\n_START_PARAGRAPH_\nV 17. stoletju \xc5\xa0vedska dobila celotno o\xc5\xbeino, tudi Ingrijo. V tem \xc4\x8dasu je veliko Karelijcev pobegnilo v Tversko Karelijo._NEWLINE_Od 1721-1812 je o\xc5\xbeina pripadala Ruskemu imperiju, ki je zmagal v Veliki severni vojni, ki se je za\xc4\x8dela z rusko osvojitvijo Ingrije, kjer je bilo na ju\xc5\xbenem koncu o\xc5\xbeine ustanovljeno novo cesarsko glavno mesto Sankt Peterburg (1703), na mestu starega \xc5\xa1vedskega mesta Nyenskans. Nato je bila leta 1812 severozahodna polovica prenesena kot del Stare Finske, v avtonomno Veliko vojvodino Finske, ustanovljeno leta 1809 in v personalno unijo z Rusijo._NEWLINE_Zaradi svoje velikosti, ugodnega podnebja, bogatih ribolovnih vod in bli\xc5\xbeine Sankt Peterburga, je, ko je industrijska revolucija dobila zagon v 19. stoletju, Karelijska o\xc5\xbeina postala najbogatej\xc5\xa1i del Finske. \xc5\xbdeleznice Sankt Peterburg-Vyborg-RIIHIM\xc3\x84KI (1870), Vyborg-Hiitola-Sortavala (1893), Sankt Peterburg-Kexholm-Hiitola (1917) sta pre\xc4\x8dkali o\xc5\xbeino in prispevali k njenemu gospodarskemu razvoju. Do konca 19. stoletja so obmo\xc4\x8dja v bli\xc5\xbeini in vzdol\xc5\xbe odseka proge Sankt Peterburg-Vyborg postala priljubljen kraj za letovanje za premo\xc5\xbene Sankt Petersbur\xc5\xbeane._NEWLINE_Ko Finska razglasila svojo neodvisnost leta 1917 je o\xc5\xbeina (razen obmo\xc4\x8dje, ki pribli\xc5\xbeno ustreza dana\xc5\xa1njemu okro\xc5\xbeju Vsevolozhsky in nekaj okro\xc5\xbeij Sankt Peterburga) ostalo finsko, kot del province Viipuri s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem v Viipuriju, drugem najve\xc4\x8djem finskem mestu. Precej\xc5\xa1en del preostalega obmo\xc4\x8dja, ki ga naseljujejo Ingrijski Finci se je odcepilo od bolj\xc5\xa1evi\xc5\xa1ke Rusije, kot je Finska podprla republiko Severna Ingrija, vendar je bila ta ponovno vklju\xc4\x8dena z Rusijo do konca leta 1920 v skladu s pogoji pogodbe iz Tartuja. Leta 1928-1939 so deli o\xc5\xbeine, ki je pripadala Rusiji, ustanovili okro\xc5\xbeje Narodni Kuivaisi s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem Toksova, s fin\xc5\xa1\xc4\x8dino kot uradnim jezikom, v skladu s politiko nacionalne razmejitve v Sovjetski zvezi. Vendar pa je leta 1936 Sovjetska vlada celotno finsko populacijo v \xc5\xbeupnijah Valkeasaari, Lempaala, Vuole in Miikkulainen ob finski meji izgnala.\n_START_SECTION_\nDruga svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tevilne obrambne linije so pre\xc4\x8dkale o\xc5\xbeino med sovjetsko-finskimi spopadi v drugi svetovni vojni, kot je Mannerheimova linija, VKT-linija, VT-linija, glavna linija (finska) in KaUR (sovjetska) in fronte selila sem in tja \xc4\x8deznjo. _NEWLINE_V novembru 1939 je Sovjetska zveza uprizorila bombardiranje Mainila in napadla Finsko,  kar je postalo znano kot Zimska vojna, ki je zahtevala nesorazmerno veliko smrtnih \xc5\xbertev  Rde\xc4\x8de armade. \xc5\xa0ele februarja 1940 je sovjetskim silam uspelo prodreti na Mannerheimovo linijo \xc4\x8dez o\xc5\xbeino.  Finska je odstopila Karelijsko o\xc5\xbeino in Lado\xc5\xa1ko Karelijo Sovjetski zvezi po podpisu miru v Moskvi 12. marca, po  protokolu, prilo\xc5\xbeenim k mirovni pogodbi; boj se je kon\xc4\x8dal opoldne (po Leningrajskem \xc4\x8dasu), 13. marca in 26. marca so se finski vojaki popolnoma umaknili.  Celotna karelska populacija, okoli 422 tiso\xc4\x8d ljudi je bilo evakuiranih v druge dele Finske. 31. marca je bila ve\xc4\x8dina odstopljenega ozemlja vklju\xc4\x8dena v Karelo-finsko SSR s sklepom vrhovnega sveta Sovjetske zveze (v o\xc5\xbeini okro\xc5\xbeja J\xc3\xa4\xc3\xa4ski, Kexholm in Vyborg). Okro\xc5\xbeja Kannelj\xc3\xa4rvi, Koivisto in R\xc4\x83utu kot tudi mesto Terijoki pa so bili vklju\xc4\x8deni v Leningrajsko oblast. _NEWLINE_Leta 1941, med drugo svetovno vojno, je Nem\xc4\x8dija napadla Sovjetsko zvezo v operaciji Barbarossa. Nekaj dni kasneje se je za\xc4\x8dela Nadaljevalna vojna, kot je znana na Finskem. Finska je sprva pridobila izgubljeno ozemlje, ko je dosegla rusko stran meje iz leta 1939 in bila kot posreden prispevek k obleganju Leningrada. Nekaj od 260.000 evakuiranih Karelijcev se je vrnilo domov._NEWLINE_9. junija 1944 so mo\xc4\x8dne sovjetske sile odprle Vybor\xc5\xa1ko ofenzivo in potisnile fronto iz meje pred 1939 do Vyborga v desetih dneh. Vrnjeni Karelijci so znova be\xc5\xbeali na Finsko. V bitki pri Tali-Ihantala, 25. junija - 9. julija, so Finci koncentrirali svojo voja\xc5\xa1ko mo\xc4\x8d in ofenzivo zaustavili na reki Vuoksi, v SZ delu o\xc5\xbeine, na najbli\xc5\xbejem mestu le 40 kilometrov od meje iz leta 1940. V Moskvi se je vojna kon\xc4\x8dala s premirjem, ki je bil podpisan 19. septembra 1944. Celotna o\xc5\xbeina je postala sovjetska, \xc4\x8deprav ve\xc4\x8dina tega ni bila nikoli zajeta v bitkah. Meja iz mirovne pogodbe iz Moskve (1940) je bila priznana s strani Finske spet v miru v Parizu, leta 1947.\n_START_SECTION_\nPo vojni\n_START_PARAGRAPH_\nPrebivalstvo Karelijske o\xc5\xbeine so skoraj v celoti nadomestili po vojni z ljudmi iz drugih delov Sovjetske zveze, predvsem Rusov. Velika ve\xc4\x8dina starih finskih toponimov na zasedenih ozemljih so preimenovali v ruske. Finski toponimi iz ozemelj, vklju\xc4\x8denih v Karelo-finsko SSR in ju\xc5\xbenem delu o\xc5\xbeine so ve\xc4\x8dinoma ostali. Zgradili so veliko mladinskih poletnih taborov, nekateri od njih \xc5\xa1e vedno obstajajo.\n_START_SECTION_\nTransport\n_START_PARAGRAPH_\nZahodni del Karelijske o\xc5\xbeine je pomemben prometni koridor, ki povezuje Skandinavijo in osrednjo Rusijo. Primorsk, je ime za Baltski plinovodni sistem, ki je v zadnjem \xc4\x8dasu postal eno izmed najbolj u\xc4\x8dinkovitih ruskih pomorskih pristani\xc5\xa1\xc4\x8d, ki se nahaja tukaj._NEWLINE_Edina avtocesta na o\xc5\xbeine, je pred kratkim zaklju\xc4\x8dena E18 "Skandinavija" (M10) iz Sankt Peterburga skozi Vyborg in Vaalimaa._NEWLINE_Prekop Saimaa (odprt leta 1856), je pomembna povezovalna celinska plovna pot na Finsko iz Finskega zaliva._NEWLINE_Preko Karelijske o\xc5\xbeine potekajo \xc5\xa1tevilne \xc5\xbeeleznice; vlaki prihajajo iz \xc5\xbeelezni\xc5\xa1kih terminalov Finlyandsky in Ladozhsky v Sankt Petersburgu.\n_START_SECTION_\nIndustrija\n_START_PARAGRAPH_\nCeluloza in papir, se\xc4\x8dnja in obdelava lesa, so dobro razvite panoge v okro\xc5\xbejih Vyborgsky in Priozersky (JSC Svetogorsk, celuloza in papirnica v Svetogorsku, Vyborgsky tovarna celuloze in papirja v Vyborgu, Tovarna pohi\xc5\xa1tva Priozersky in Lesno industrijski kompleks, kakor tudi druga manj\xc5\xa1a podjetja so vsa na o\xc5\xbeini). Industrija celuloze in papirja seveda neugodno vpliva na okolje. Predhodnik priozerskih objektov, Priozersky celulozni in papirni mlin, velik onesna\xc5\xbeevalec Lado\xc5\xa1kega jezera, zgrajen leta 1931, so zaprli leta 1986. Severni in zahodni deli o\xc5\xbeine so tudi pomembno nahajali\xc5\xa1\xc4\x8de granita (kamnolomi v Kuznechnoye, kot tudi \xc5\xa1tevilni drugi vzdol\xc5\xbe \xc5\xbeeleznice Vyborg-Hiitola).  _NEWLINE_Ladjedelnica Vyborg je ena najve\xc4\x8djih ladjedelni\xc5\xa1kih dru\xc5\xbeb v SZ Rusiji. Roskar farma pi\xc5\xa1\xc4\x8dancev v Pervomayskoye je vodilni proizvajalec pi\xc5\xa1\xc4\x8dancev in jajc._NEWLINE_V okro\xc5\xbeju Vsevolozhsky se nahaja dr\xc5\xbeavni obrat Morozov, ki je pomemben proizvajalec barv, lepila, abrazivnih in drugih snovi. V Kuzmolovsky, okro\xc5\xbeje Vsevolozhsky, v bli\xc5\xbeini postaje Kapitolovo ob \xc5\xbeeleznici Sankt Petersburg-Hiitola, se nahaja jedrsko podjetje Izotop, ki je specializirano za prevoz jedrskih snovi in radioaktivnih odpadkov. Barja v okro\xc5\xbeju Vsevolozhsky, vzdol\xc5\xbe obale Lado\xc5\xa1kega jezera in reke Neve so bila glavni viri \xc5\xa1ote za gorivo. Zdaj jo kopljejo v manj\xc5\xa1ih koli\xc4\x8dinah, predvsem za kmetijske namene. Okro\xc5\xbeje je tudi pomemben dobavitelj peska. Tovarna Ford Motor Company proizvaja vozila Ford Focus in je bila odprta leta 2002 v Vsevolozhsku.\n_START_SECTION_\nVojska\n_START_PARAGRAPH_\nKarelijska o\xc5\xbeina je vklju\xc4\x8dena v Leningrajsko voja\xc5\xa1ko okro\xc5\xbeje oboro\xc5\xbeenih sil Ruske federacije. Na o\xc5\xbeini je ve\xc4\x8d vzleti\xc5\xa1\xc4\x8d: Levashovo, Pribylovo in Gromovo. Druga letali\xc5\xa1\xc4\x8da v Veshchevo in Kasimovo (Vartemyagi) so opustili. V severnem delu okro\xc5\xbeja Vsevolozhsky, ju\xc5\xbeno od meje Stare Finske, se nahaja Karelijska utrjena regija (KaUR), ki je bila rekonstruiran \xc5\xa1ele leta 1960, zdaj pa se zdi, da jo bo treba opustiti. Med Kamenka in Kirillovskoye je skladi\xc5\xa1\xc4\x8de tankov Bobochinsky (195.975 km\xc2\xb2, ustanovljeno leta 1913) in \xc5\xa1tevilni voja\xc5\xa1ki objekti v ni\xc5\xbeinah med Lado\xc5\xa1kim jezerom in Sankt Petersburg-Hiitola \xc5\xbeeleznico, tudi skladi\xc5\xa1\xc4\x8de artilerije Rzhevsky (ustanovljeno leta 1879), ki obsega obmo\xc4\x8dje 740 kvadratnih kilometrov, ki ga obdaja cesta \xc5\xbeivljenja, cesti Rzhevka - Novoye Devyatkino in Novoye Devyatkino - Matoksa in obala Lado\xc5\xa1kega jezera (na voljo za obiskovalce od leta 2003). Leta 2006 je bil zgrajen Voronezh zgodnji opozorilni radarski sistem v Lekhtusi, okro\xc5\xbeje Vsevolozhsky. Pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Vysotsk je baza baltske flote. 138. brigada se nahaja v Kamenki, in 56. Okro\xc5\xbeni center za usposabljanje v Sertolovu.'