b'\n_START_ARTICLE_\nObnebje metuljev\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cas dogajanja je 18. stoletje (1780-1792 in 1835-1839). \xc5\xa0panski plemi\xc4\x8d Don Alonso je bil iz \xc5\xa0panije poslan v venezuelsko mesto Caracas. Opravlja poklic \xc5\xa1panskega uradnika v Kraljevem uradu za grbe in naslove. Je zelo samov\xc5\xa1e\xc4\x8den, hkrati pa se znajde v stiski, saj se mo\xc4\x8dno za\xc4\x8dne zavedati svoje nepotrebnosti. V mestu se udele\xc5\xbeuje plesov, druga\xc4\x8de pa \xc5\xbeivi bolj izolirano. Svoje \xc5\xbeivljenje opisuje prijatelju Diegu preko pisem. Ima razmerje s stre\xc5\xbenico Cu\xc3\xb1o. Iz Caracasa se odpravi na slu\xc5\xbebeno pot. Spremljajo ga hlapci Ramon, Ruiz, Mateo in Pepe, ki drug za drugim umrejo nepojasnjenih smrti. Po de\xc5\xbeelah vladajo vojaki dona Cristobala Guire, ki so odgovorni za opusto\xc5\xa1enje krajev. Don Amadeo na silo posestnikom izdeluje uradne listine o plemskem poreklu. Na popotovanju preu\xc4\x8duje metulje. Med ekspedicijo vstopi na posest dona Amadea Mendeza in se zaplete s svojo biv\xc5\xa1o stre\xc5\xbenico Cu\xc3\xb1o. To ga pripelje v konflikt z donom Amadeom, ki je Cu\xc3\xb1o vzel za svojo prile\xc5\xbenico in ji dal novo ime Mercedes. Don Alonso komaj uspe pobegniti. Don Amadeo se vrne v Caracas in se poro\xc4\x8di s h\xc4\x8derko svojega nekdanjega predstojnika Isabelo. Ko sta se spoznala, je bila Isabela zblaznelo dekle, ki je skrbela za svojo mamo. Po materini smrti pa se je spremenila. Ko sta se vrnila nazaj v \xc5\xa0panijo, je s kvartanjem zapravila celo njuno premo\xc5\xbeenje. \xc5\xbdena mu umre, h\xc4\x8derka pa ga zapusti. Za starega in senilnega don Alonsa skrbi gospodinja Angelca. \xc5\xbdivita v vasi Avber na Krasu. \xc5\xbdivljenje tu poteka umirjeno, krega se samo z lokalnim \xc5\xbeupnikom Merkunom. Nazadnje don Alonso za\xc5\xbege listine in albume iz svojega arhiva in umre.\n_START_SECTION_\nKritike in prevodi\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xbbPri\xc4\x8dakoval sem (spet) nekaj nenavadnega, in to sem v resnici do\xc4\x8dakal. Pa vendar tudi tokrat ni \xc5\xa1lo brez presene\xc4\x8denja; presene\xc4\x8den sem bil s skoraj \xc5\xbee neverjetno popolnostjo, s kakr\xc5\xa1no je uresni\xc2\xad\xc4\x8dena umetni\xc5\xa1ka zamisel te obse\xc5\xbene knjige.\xc2\xab\xc2\xa0(Benhart 1982)_NEWLINE_Roman je v srbohrva\xc5\xa1\xc4\x8dino (Obzorje leptira) leta 1983 prevedel Gojko Janju\xc5\xa1evi\xc4\x87.'