b'\n_START_ARTICLE_\nKarel V. Habsbur\xc5\xa1ki\n_START_SECTION_\nMladost in nastop vladarskih dol\xc5\xbenosti\n_START_PARAGRAPH_\nKarel je bil sin habsbur\xc5\xa1ko-burgundskega o\xc4\x8deta Filipa Lepega in kastiljsko-aragonske matere Ivane Blazne. \xc5\xa0estletnemu je umrl o\xc4\x8de in odtlej je \xc5\xbeivel na dvoru tete Margarete v Mechelenu (severno od Bruslja), ki ga je vzgajala in mu bila, kot spretna diplomatka, svetovalka do konca svojega \xc5\xbeivljenja. Karlov u\xc4\x8ditelj je bil teolog Adrian iz Utrechta, poznej\xc5\xa1i pape\xc5\xbe Hadrijan VI., ki je vplival na njegov verski razvoj in ga vzgajal v duhu idealov vite\xc5\xa1kega reda zlatega runa._NEWLINE_Kot otrok je ljubil lov in glasbo. \xc5\xbde v mladih letih se je z vso resnostjo in pozornostjo ukvarjal z dr\xc5\xbeavni\xc5\xa1kimi posli in zgodaj je bil prisiljen prevzeti odgovornost. Ker so ga nenehno obkro\xc5\xbeali vzgojitelji in slu\xc5\xbeabniki, in se je moral zgodaj sprijazniti s pomanjkanjem zasebnega \xc5\xbeivljenja, se je mo\xc4\x8dno zaprl vase. Njegovo razpolo\xc5\xbeenje je bilo bolj melanholi\xc4\x8dno in zaznamovano s strogo disciplino, ob\xc4\x8dutkom dol\xc5\xbenosti in \xc5\xbertvovanjem za svojo visoko slu\xc5\xbebo. Toda redkobesedni in zadr\xc5\xbeani Karel je med ljudmi, ki so ga obdajali, vse \xc5\xbeivljenje iz\xc5\xbeareval mo\xc4\x8dno privla\xc4\x8dnost._NEWLINE_Karel je petnajstleten prevzel vladanje na Nizozemskem. Po smrti deda po materi, Ferdinanda II. Aragonskega (1516), je bil (skupaj s svojo materjo Ivano, ki pa zaradi bolezni nikdar ni vladala) imenovan za \xc5\xa1panskega kralja; kot Karel I. je postal prvi vladar zdru\xc5\xbeene \xc5\xa0panije. Septembra 1517 je z Nizozemske priplul v povsem tujo mu \xc5\xa0panijo in ji poskusil vladati na burgundski na\xc4\x8din, kar pa je med delom doma\xc4\x8dega plemstva in me\xc5\xa1\xc4\x8danstva povzro\xc4\x8dilo nezadovoljstvo in nemir. Ko se je po smrti svojega deda po o\xc4\x8detu, nem\xc5\xa1ko-rimskega kralja in cesarja Maksimilijana I., vrnil v Nem\xc4\x8dijo, je v kastiljskih mestih izbruhnil upor comunerosov, ki jih je sestavljalo predvsem me\xc5\xa1\xc4\x8danstvo ob podpori nekateri plemi\xc4\x8dev in duhovnikov. Ko se je upornikom pridru\xc5\xbeilo \xc5\xa1e socialno-revolucionarno gibanje, se je visoko plemstvo ustra\xc5\xa1ilo za svoje fevdalne privilegije in je podprlo Karla.\n_START_SECTION_\nVolitve cesarja. Izob\xc4\x8denje Martina Luthra\n_START_PARAGRAPH_\nKandidatov za novega cesarja je bilo sprva veliko in izvolitev Karla za cesarja nikakor ni bila sama po sebi umevna. Cesarja so volili volilni knezi, ki si niso \xc5\xbeeleli premo\xc4\x8dnega cesarja in so sku\xc5\xa1ali iz volitev izvle\xc4\x8di \xc4\x8dim ve\xc4\x8d koristi zase. S \xc4\x8dasom se je izbor skr\xc4\x8dil na Karla in francoskega kralja Franca I. Franc je upal, da mu bo cesarski polo\xc5\xbeaj pomagal re\xc5\xa1iti Francijo iz obkoljenosti s habsbur\xc5\xa1kimi de\xc5\xbeelami; Karel pa je vedel, da bo le z nadnacionalnim simbolom lahko ohranil svoje raztresene de\xc5\xbeele zdru\xc5\xbeene. Karel je volilno diplomacijo prepustil teti Margareti, ki je spoznala, da bo o izidu odlo\xc4\x8dal predvsem denar. Izpla\xc4\x8dane so bile vrtoglave podkupnine in Karel se je na samem za\xc4\x8detku vladanja nabral dolg v vrednosti 1200 kg \xc4\x8distega zlata. Dolgovi so ga potem spremljali do konca vladanja. Volitve je menda nazadnje odlo\xc4\x8dil sa\xc5\xa1ki volilni knez Friderik Modri, ki je edini odklonil podkupnino. 23. oktobra 1520 je bilo slavnostno kronanje v aachenski stolnici, pred katerim je moral Karel podpisati t. i. volilno kapitulacijo, v kateri se je v korist volilnih knezov odpovedal nekaterim cesarskim pristojnostim._NEWLINE_\xc5\xbde naslednjo pomlad je moral mladi cesar na dr\xc5\xbeavnem zboru v Wormsu sprejeti odlo\xc4\x8ditev, ki je dala pe\xc4\x8dat vsemu njegovemu kasnej\xc5\xa1emu vladanju. Glavna tema zasedanja je bila dr\xc5\xbeavna reforma, v zadnji to\xc4\x8dki pa so obravnavali vpra\xc5\xa1anje nove vere, ki je \xc5\xbee od konca leta 1517 burila duhove v severni Nem\xc4\x8diji. 18. aprila 1521 so na zasedanje povabili tudi Martina Luthra in od njega zahtevali, da prekli\xc4\x8de nauke iz svojih spisov. Vendar je ta z znanimi besedami "tu stojim in ne morem druga\xc4\x8de" zavrnil kakr\xc5\xa1no koli popu\xc5\xa1\xc4\x8danje. Karel je vedel, da je reforma v Cerkvi potrebna, a je menil, da je koncil edino primerno mesto zanjo. Tako v polo\xc5\xbeaju, v katerem se je zna\xc5\xa1el, ni mogel ravnati druga\xc4\x8de, kot da je razglasil t. i. worm\xc5\xa1ki edikt, s katerim je Luthra izgnal iz dr\xc5\xbeave in ukazal uni\xc4\x8diti njegova dela . Karel je potem \xc5\xa1e mnogo let vedno znova zahteval sklic cerkvenega zbora. Ko se je ta kon\xc4\x8dno leta 1545 sestal v Tridentu, je bila Nem\xc4\x8dija versko \xc5\xbee razklana.\n_START_SECTION_\nVrnitev v \xc5\xa0panijo\n_START_PARAGRAPH_\nIz Wormsa je Karel odpotoval na Nizozemsko in potem v \xc5\xa0panijo, kjer so njegovi prista\xc5\xa1i med tem zadu\xc5\xa1ili upor comunerosov. Karlu se je zdelo, da mora upornike strogo kaznovati. Pri\xc5\xa1lo je do mnogih smrtnih obsodb in zaplemb premo\xc5\xbeenja. Karla so menda te obsodbe zasledovale do konca \xc5\xbeivljenja. Vendar je dosegel pomiritev. V \xc5\xa0paniji je potem ostal sedem let. V tem \xc4\x8dasu se je zbli\xc5\xbeal in obdal s kastiljskimi plemenita\xc5\xa1i; povezanost z njimi se je potem samo \xc5\xa1e poglabljala._NEWLINE_V \xc4\x8dasu Karlovega vladanja so \xc5\xa1panski konkvistadorji podjarmili skoraj celo Srednjo in Ju\xc5\xbeno Ameriko. V \xc5\xa0panijo so po\xc5\xa1iljali vse ve\xc4\x8d zlata in srebra, katerega pritok se je pove\xc4\x8dal zlasti v 1550-tih letih, ko so za\xc4\x8deli sistemati\xc4\x8dno izkori\xc5\xa1\xc4\x8dati rudnike srebra v Potosi. Petina dohodka je pripadala kroni. Toda tudi to ni bilo dovolj za Karlove vojne, ki jih je, predvsem s francoskim kraljem, bojeval tekom svojega vladanja. \xc5\xa0panski dolg je stalno nara\xc5\xa1\xc4\x8dal in \xc5\xa0panija je bila ob koncu Karlovega vladanja pred bankrotom._NEWLINE_Cesar je za grozodejstva, ki so se dogajala v kolonijah, vedel. Izdal je sicer zakone, ki so prepovedovali zasu\xc5\xbenjevanje Indijancev; toda ker se ni isto\xc4\x8dasno odpovedal pridobivanju \xc5\xbelahtnih kovin, s katerimi je pla\xc4\x8deval najemni\xc5\xa1ke vojake, so bili ti zakoni v praksi neuresni\xc4\x8dljivi.\n_START_SECTION_\nVojne s Francozi in Turki\n_START_PARAGRAPH_\nVolitve cesarja so bile le prvi spopad med Francem I. in Karlom V., ki sta podedovala stara nasprotja svojih rodbin. Habsbur\xc5\xbeani so si \xc5\xbeeleli nazaj leta 1477 izgubljeni del vladavine burgundskih vojvod, Valoisi pa so si lastili vojvodino Milano (ki jo je Franc zavzel, tik preden je Karel nastopil kot \xc5\xa1panski kralj) in Neapeljsko kraljestvo. Do leta 1544 sta v severni Italiji bojevala \xc5\xa1tiri vojne (italijanske vojne, od \xc4\x8detrte do sedme)._NEWLINE_Obmejne sovra\xc5\xbenosti so leta 1521 pre\xc5\xa1le v odkrit spopad (italijanska vojna 1521-26) v severni Franciji in severni Italiji, kjer je Milano dvakrat zamenjal gospodarja, dokler ni Karlova vojska z zmago v bitki pri Paviji dobila oblast nad severno Italijo; ob tem ji je uspelo zajeti tudi francoskega kralja. Mirovna pogajanja so se potem vlekla ve\xc4\x8d kot leto dni. Karel je \xc5\xbeelel predvsem dobiti mati\xc4\x8dno vojvodino Burgundijo (pribli\xc5\xbeno dana\xc5\xa1njo francosko regijo Burgundijo), govora je bilo tudi o poroki Karlove starej\xc5\xa1e sestre Eleonore, ovdovele portugalske kraljice, s Francem I., ki naj bi pomirila spor med rodbinama. Zaprt v madridskem alcazarju je Franc na vse pristal (\xc4\x8deprav se je hkrati iz je\xc4\x8de tajno pogajal s Turki). Ko pa je pri\xc5\xa1el spet na prostost, se dolo\xc4\x8dil miru iz Madrida (1526) ni dr\xc5\xbeal._NEWLINE_S prihodom Sulejmana Veli\xc4\x8dastnega na \xc4\x8delo osmanskega cesarstva (1520) je tur\xc5\xa1ki pritisk na Evropo vse bolj nara\xc5\xa1\xc4\x8dal. Sultan ni ogro\xc5\xbeal le Mad\xc5\xbearske, ampak tudi habsbur\xc5\xa1ke dedne de\xc5\xbeele, ki jih je Karel v letih 1521-22 prepustil mlaj\xc5\xa1emu bratu Ferdinandu. Ko so Turki avgusta 1526 v bitki pri Moha\xc4\x8du premagali mad\xc5\xbearskega kralja Ludvika II., ki je v boju padel, ne da bi zapustil naslednika, je Karlov brat postal (po dolo\xc4\x8dilih bratislavskega miru iz leta 1491 in kot svak Ludvika II.) \xc4\x8de\xc5\xa1ki in mad\xc5\xbearski in potem \xc5\xa1e rimsko-nem\xc5\xa1ki kralj Ferdinand I.; potreboval bi cesarjevo voja\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d, a Karel je bil preve\xc4\x8d zapleten v dogajanja v Italiji. Leta 1529 so morali Avstrijci sami obraniti Dunaj pred Turki._NEWLINE_Ko je pri\xc5\xa1el Franc I. iz zapora, je sklenil zavezni\xc5\xa1tvo z Milanom, Benetkami, \xc5\xa0vico in Anglijo, t. i. ligo iz Cognaca, kateri se je pridru\xc5\xbeil tudi pape\xc5\xbe Klemen VII. in se s tem uvrstil med Karlove politi\xc4\x8dne sovra\xc5\xbenike (italijanska vojna lige Cognac, 1527-29). Karlove \xc4\x8dete so bile \xc5\xa1e vedno v Italiji; \xc5\xa1panski in nem\xc5\xa1ki najemniki, slednji ve\xc4\x8dinoma luteranci, \xc5\xbee dolgo niso dobili pla\xc4\x8dila in jih je bilo te\xc5\xbeko miriti. Potem ko je njihovega glavnega poveljnika (Georg von Frundberg) zadela kap in je odpotoval v domovino, se je vojska, pod vodstvom generalnega kapitana, vojvode Karla Burbonskega, odpravila proti Rimu, da si v bogatem mestu sama vzame pla\xc4\x8dilo. 6. maja 1526 se je za\xc4\x8delo ropanje Rima (sacco di Roma). Najemniki so gospodarili v mestu, dokler jih jeseni nista pregnali lakota in kuga. Pape\xc5\xbe se je sprva umaknil v Angelski grad, potem pa je skrivaj zbe\xc5\xbeal tudi od tam. Za t. i. "damski mir" sta poskrbeli mati Franca I., Luiza Savojska, in Margareta Avstrijska, ki sta se avgusta 1529 v Cambraiu dogovorili za ohranitev obstoje\xc4\x8dega ozemeljskega stanja: Karel je preklical svoje zahteve po Burgundiji, Franc pa zahteve po Milanu in Neaplju. Tudi medi\xc4\x8dejski pape\xc5\xbe in Karel sta sklenila dogovor: Karel je pape\xc5\xbeu pomagal za Medi\xc4\x8dejce ponovno osvojiti oblast v Firencah (ki so bile v rokah republikancev), Klemen VII. pa je Karla na njegov trideseti rojstni dan v Boloniji \xc5\xa1e formalno kronal za cesarja. To je bilo zadnji\xc4\x8d, da je pape\xc5\xbe kronal cesarja Svetega rimskega cesarstva._NEWLINE_Ker Cerkev \xc5\xa1e vedno ni sklicala koncila, je Karel na dr\xc5\xbeavnem zboru v Augsburgu leta 1530 ponovno posku\xc5\xa1al najti za\xc4\x8dasni na\xc4\x8din so\xc5\xbeitja s protestanti. Vendar so katoliki zavrnili veroizpoved, ki so jo predlo\xc5\xbeili Luthrovi prista\xc5\xa1i in jo poznamo kot augsbur\xc5\xa1ka veroizpoved (confessio Augustana); z zavrnitvijo se je nazadnje strinjal tudi cesar. Zaklju\xc4\x8dki zbora so v nekoliko raz\xc5\xa1irjeni obliki ponovili stali\xc5\xa1\xc4\x8da worm\xc5\xa1kega zbora iz leta 1521. To je vzpodbudilo protestantske kneze, da so se zdru\xc5\xbeili v obrambni \xc5\xa1malkaldenski zvezi, s katero so se \xc5\xbeeleli zoperstaviti cesarjevemu pritisku in zavarovati svojo oblast. Zaradi tur\xc5\xa1ke nevarnosti je bil Karel prisiljen sprva zvezi popu\xc5\xa1\xc4\x8dati v zameno za voja\xc5\xa1ko podporo proti zunanjemu sovra\xc5\xbeniku._NEWLINE_Leta 1532 je Karel zbral veliko vojsko, ki je pod njegovim osebnim vodstvom blizu Dunaja pri\xc4\x8dakovala bli\xc5\xbeajo\xc4\x8do se Sulejmanovo vojsko, toda poveljnika sta se izognila spopadu. Cesar se je naslednje leto vrnil v \xc5\xa0panijo in prepustil posle na vzhodu bratu._NEWLINE_Kar je zamudil pred Dunajem, je sku\xc5\xa1al Karel nadoknaditi v Sredozemlju. Leta 1535 je zavzel Tunis, od koder so pirati pod poveljstvom tur\xc5\xa1kega admirala Hajrudina Barbarosse (Khayr ad-Din) ogro\xc5\xbeali pomorski promet. Operacija, ki je bila za kr\xc5\xa1\xc4\x8danski svet pravo zmagoslavje, pa ni oslabila Sulejmanovega polo\xc5\xbeaja._NEWLINE_Konec leta 1535 je umrl milanski vojvoda Francesco II. Sforza in Karel je dal vojvodino Milano v fevd svojemu sinu Filipu. Francoski kralj, ki si je tudi lastil pravico do tega cesarskega fevda, je vdrl v Italijo (italijanska vojna 1536-38), zasedel Torino, ni pa uspel zasesti Milana. Med tem je Karel na povratku iz Tunisa pristal v Neaplju in prispel avgusta 1536 v Rim, kjer je imel pred pape\xc5\xbeem Pavlom III. in kolegijem kardinalov svoj slavni govor, v katerem je francoskega kralja obdol\xc5\xbeil kr\xc5\xa1itve miru. Karlova vojska je potem v povra\xc4\x8dilni akciji vdrla v Provanso, vendar je operacija kmalu izgubila polet. Maja 1538 je bil s posredovanjem pape\xc5\xbea v Nici sklenjen mir._NEWLINE_Leta 1539 se je mesto Gent na Nizozemskem uprlo upravnim reformam in zvi\xc5\xa1anju davkov. Ker kraljeva namestnica na Nizozemskem, Karlova sestra Marija Ogrska, ni bila kos polo\xc5\xbeaju, je Karel osebno odpotoval v svoje rodno mesto, mu odvzel privilegije in strogo kaznoval voditelje upornikov. Krut poseg pa je vendarle spametoval obe strani, ki sta odtlej re\xc5\xa1evali (v \xc4\x8dasu Karlovega vladanja) podobne probleme z medsebojnim dogovarjanjem ._NEWLINE_Zaradi tur\xc5\xa1ke nevarnosti je sku\xc5\xa1al biti Karel proti nem\xc5\xa1kim protestantom popustljiv; leta 1541 jim je na dr\xc5\xbeavnem zboru v Regensburgu priznal velike koncesije (po svojem prepri\xc4\x8danju), ki pa sta jih kasneje zavrnila tako pape\xc5\xbe kot Luther. \xc4\x8ceprav se je Ferdinand, ki je v avgustu 1541 izgubil mad\xc5\xbearsko prestolnico, potegoval za pohod proti Sulejmanu, se je Karel odlo\xc4\x8dil za ponovno pomorsko akcijo, za napad na Al\xc5\xbeir, ki pa se je ponesre\xc4\x8dil, ker je vihar potopil del cesarjeve flote._NEWLINE_Franc I. in Sulejman Veli\xc4\x8dastni, ki sta bila v stalnih diplomatskih stikih, sta leta 1543 dru\xc5\xbeno napadla Nico, Turki z morja, Francozi s kopnega (italijanska vojna 1542-46). Posadka v citadeli se je branila cel mesec, dokler je kon\xc4\x8dno ni odre\xc5\xa1il prihod Karlove vojske. Cesar je na napad odgovoril tako, da se je povezal z angle\xc5\xa1kim kraljem Henrikom VIII., ki je v severni Franciji zavzel Boulogne in Soissons. Zaradi pomanjkanja denarja za najemnike se je bojevanje po\xc4\x8dasi ustavilo. Mir v Crepyju (september 1544) je v glavnem potrdil obstoje\xc4\x8de meje. Franc je obljubil, da se ne bo povezoval z nem\xc5\xa1kimi protestanti in da bo poslal predstavnike na tridentinski koncil. To je bila zadnja vojna med Karlom in Francem.\n_START_SECTION_\nSpopad s protestantskimi knezi\n_START_PARAGRAPH_\nDecembra 1545 se je v Trentu kon\xc4\x8dno za\xc4\x8del koncil, ki ga je Karel tako dolgo pri\xc4\x8dakoval. Toda njegovi upi na teolo\xc5\xa1ko re\xc5\xa1itev verskega spora so splahneli, ko se protestantski teologi koncila niso hoteli udele\xc5\xbeiti. Karel se je tedaj odlo\xc4\x8dil za vojno. Pape\xc5\xbe mu je ponudil pomo\xc4\x8d v denarju in \xc4\x8detah. Karel je na svojo stran pridobil mo\xc4\x8dnega protestantskega vojvodo Mavricija Sa\xc5\xa1kega, kateremu je za sodelovanje obljubil volilno kne\xc5\xbeevino Sa\xc5\xa1ko, v kateri je vladal Mavricijev ernestinski bratranec Ivan Friderik I., eden od voditeljev \xc5\xa1malkaldenske zveze. Protestanti so \xc5\xbeeleli cesarja prehiteti in so septembra 1546 za\xc4\x8deli \xc5\xa1malkaldensko vojno, toda bili so premalo odlo\xc4\x8dni in enotni. Cesarjev brat Ferdinand I. in Mavricij sta v protinapadu zavzela volilno Sa\xc5\xa1ko. Cesar je izob\xc4\x8dil oba voditelja \xc5\xa1malkaldenske zveze (Ivan Friderik I. in Filip Hessenski). Naslednjo pomlad je pri\xc5\xa1la iz Italije cesarjeva najemni\xc5\xa1ka vojska in aprila 1547 v bitki pri M\xc3\xbchlbergu na Labi dosegla odlo\xc4\x8dilno zmago._NEWLINE_Karel, sedaj gospodar polo\xc5\xbeaja, je po zasedanju dr\xc5\xbeavnega zbora v Augsburgu leta 1548 izdal t. i. augsbur\xc5\xa1ki interim, ki naj bi za\xc4\x8dasno urejal predvsem obredne cerkvene zadeve v cesarstvu. Med protestantskimi knezi, ki so odredbo razumeli kot poskus ponovne prevlade katolicizma in ve\xc4\x8djo centralizacijo cesarstva, je interim izzval zarotni\xc5\xa1ki odziv. Mavricij Sa\xc5\xa1ki, sedaj volilni knez, je prestopil na stran protestantov. Med njim, brandenbur\xc5\xa1kim volilnim knezom Albertom II. Alcibadesom in mladim francoskim kraljem Henrikom II., ki je iskal zaveznike v boju proti cesarju, je pri\xc5\xa1lo januarja 1552 v Chambordu do pogodbe, v kateri sta kneza francoskemu kralju obljubila za pomo\xc4\x8d v oro\xc5\xbeju in denarju vikariat nad cesarskimi mesti Metz, Toul in Verdun. Zarotniki so vdrli v Avstrijo z namenom, da zajamejo cesarja, ki se je, prizadet od protina, mudil v Innsbrucku. Cesarja je poni\xc5\xbeanje, ker je moral be\xc5\xbeati, zelo prizadelo. Zdaj je v dogajanja posegel brat Ferdinand, ki se je z uporniki dogovoril za poravnavo in avgusta 1552 podpisal passavski sporazum, za Karla sramotno listino._NEWLINE_Med tem so Francozi zavzeli Lotaringijo, kar je bil za Karla nov hud udarec. Ponovno je zbral vojsko, za\xc4\x8del oblegati Metz in pri tem do\xc5\xbeivel nov poraz. Po tem porazu je vodenje dr\xc5\xbeave in re\xc5\xa1evanje verskega vpra\xc5\xa1anja prepustil bratu Ferdinandu._NEWLINE_Ferdinand je leta 1555 na zboru v Augsburgu popustil protestantom in z njimi sklenil t. i. augsbur\xc5\xa1ki verski mir, ki je nasprotja med cesarjem in nem\xc5\xa1kimi protestantskimi knezi ve\xc4\x8d ali manj stabiliziral do tridesetletne vojne, ko so izbruhnila v najve\xc4\x8dji mo\xc5\xbeni meri.\n_START_SECTION_\nUmik z vladarskih polo\xc5\xbeajev\n_START_PARAGRAPH_\nKarlu se ni uresni\xc4\x8dila \xc5\xbeelja, da bi ga v cesarstvu nasledil sin Filip. Nem\xc5\xa1ki knezi so ga odklanjali. Karel je zato iskal povezavo z Anglijo in za \xc5\xbee ovdovelega Filipa organiziral poroko z deset let starej\xc5\xa1o angle\xc5\xa1ko kraljico Marijo. Vendar je angle\xc5\xa1ki parlament odklonil kronanje Filipa za sokralja, pa tudi iz zakona z Marijo ni bilo naslednikov._NEWLINE_Karel se je po smrti matere, kraljice Ivane (april 1555), ki je bila formalno ves \xc4\x8das njegova sovladarica, odlo\xc4\x8dil, da se bo odpovedal prestolu. Oktobra je v bruseljskem dvorcu predal sinu Filipu vodenje vite\xc5\xa1kega reda zlatega runa in vladarsko oblast nad Nizozemsko ter v januarju 1556 \xc5\xa1e oblast v \xc5\xa0paniji. Potem je odpotoval v \xc5\xa0panijo in avgusta 1556 prepustil vladanje v cesarstvu bratu, ki so ga volilni knezi februarja 1558 potrdili za "izvoljenega cesarja" Svetega rimskega cesarstva, Ferdinanda I._NEWLINE_Karel se je umaknil v samostan San Jeronime de Yuste, kjer je leta 1558 umrl. Pokopali so ga v samostanski kripti; 16 let kasneje so njegove posmrtne ostanke prenesli v Escorial._NEWLINE_Zgodovinarji, ki Karlu niso naklonjeni, ga imajo za oblasti\xc5\xbeeljnega, nepopustljivega in neprilagodljivega vladarja. O\xc4\x8ditajo mu kruto kaznovanje upornikov v Kataloniji (1522) in Gentu (1540), nepotrebno vojskovanje in slepoto za krutosti osvajalcev Amerike. Karlu naklonjeni zgodovinarji pa poudarjajo njegovo preudarnost in neomajno predanost nalogi, ki naj bi jo (po tradicionalnem razumevanju cesarske oblasti) dobil od Boga, da ohrani in utrdi enotno katoli\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavo, kar brez ob\xc4\x8dasnih odlo\xc4\x8dnih posegov v dogajanja ni bilo mo\xc5\xbeno. Ta naloga je bila prete\xc5\xbeka in od vsega za\xc4\x8detka izgubljena. Bilo je preve\xc4\x8d nasprotujo\xc4\x8dih si sil in vplivov, politi\xc4\x8dnih in verskih. Zgodovinar Edward Crankshaw je zapisal: "Zgodbo njegovega \xc5\xbeivljenja lahko ozna\xc4\x8dimo za neuspel poskus najbogatej\xc5\xa1ega in najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ega mo\xc5\xbea na svetu, da bi uveljavil nadnacionalno duhovno in posvetno ureditev."'