b'\n_START_ARTICLE_\nRimska eroti\xc4\x8dna elegija\n_START_PARAGRAPH_\nRimska eroti\xc4\x8dna elegija je zbirka ljubezenskih in eroti\xc4\x8dnih pesnitev, ki so nastale kot odziv na Avgustovske reforme v Rimskem imperiju. Gre za pesnitve, ki so jih ustvarjali predvsem rimski pesniki Tibul, Propercij, Katul in Ovidij.\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\nDve ali tri desetletja pred za\xc4\x8detkom na\xc5\xa1e dobe so mladi rimski pesniki Propercij, Tibul, Katul in Ovidij za\xc4\x8deli v prvi osebi in s svojim pravim imenom opevati ljubezenske epizode in te raznovrstne epizode povezovati z eno samo junakinjo, to pa v obliki na videz objektivne eroti\xc4\x8dne elegije, ki je oblikovala njihove ljubezenske mite. Ob elegijah so ustvarjali tudi kraj\xc5\xa1e epilije, ki so minuciozno obdelovali manj\xc5\xa1e miti\xc4\x8dne motive, posku\xc5\xa1ali pa so se tudi z velikim epom. Dali so mu izrazito helenisti\xc4\x8den, mitolo\xc5\xa1ko-etnografski zna\xc4\x8daj, ki je namesto starih heroi\xc4\x8dnih tem za\xc4\x8del oblikovati predvsem eroti\xc4\x8dne motive._NEWLINE_Kak\xc5\xa1nih dvajset let zatem, ko je z zmago Oktavijana Avgusta zavladal monarhi\xc4\x8dni mir, je naneslo, da so tudi rimske elegike pritegnila ljudska verovanja in nacionalne staro\xc5\xbeitnosti; o tem so pisali pesmi in se v njih tudi sami razli\xc4\x8dno poigravali z dvoumnostmi o temah, ob katerih se izobra\xc5\xbeencem ni ve\xc4\x8d vsiljevala dogmatska resnica.\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nRimska eroti\xc4\x8dna elegija je prevladovala v \xc4\x8dasu vladavine cesarja Avgusta, ko je bila rimska dru\xc5\xbeba v \xc4\x8dasu moralne dekadence, Ta se je kazala izvenzakonskih razmerjih, kjer so vladale izrazito svobodomiselne navade. Vsem to ni bilo po godu. Cesar Avgust je sku\xc5\xa1al na vsak na\xc4\x8din izvesti moralno reformo. Dolo\xc4\x8dila novega moralnega reda so bila zelo stroga, ker se niso nana\xc5\xa1ala le na patricije, marve\xc4\x8d tudi na plebejce in celo na su\xc5\xbenje. Mo\xc5\xa1ki in \xc5\xbeenske so lahko imeli intimne odnose le znotraj zakona, kazni in nadzori pa so se zelo poostrili. Vsi elegiki so delovali v \xc4\x8dasu po uveljavitvi te reforme in so o\xc4\x8ditno v nasprotju z njo prav takrat pisali eroti\xc4\x8dne pesmi, ki imajo predvsem \xc5\xbege\xc4\x8dkljivo, satiri\xc4\x8dno in humorno vsebino.\n_START_SECTION_\nPomen rimske ljubezenske poezije\n_START_PARAGRAPH_\nRimski ljubezenski pesniki so se zgledovali pri Grkih, obenem pa vna\xc5\xa1ali v liriko nove motive in teme. Tudi oni so v\xc4\x8dasih opevali strastno in tragi\xc4\x8dno, drugi\xc4\x8d spet lahkotno in lahkomiselno ljubezen. Mojster strastne ljubezenske pesmi je bil zlasti Katul, medtem ko sta Horac in za njim Ovid opevala predvsem lahkotno ljubezen._NEWLINE_Obenem so teme sre\xc4\x8dne in nesre\xc4\x8dne ljubezni razvijali v novih oblikah in podobah. Tibul in Propercij sta v svojih elegijah opevala usodno ljubezen do enega samega dekleta in \xc5\xbeene, \xc4\x8desar Grki \xc5\xa1e niso poznali, a je postalo pozneje pomembna sestavina evropske poezije. Ovid je v pregnanstvu za\xc4\x8del pisati elegijske distihe s to\xc5\xbebo o svoji nesre\xc4\x8di, s \xc4\x8dimer je elegija \xc5\xa1ele dobila pomen \xc5\xbealostinke._NEWLINE_Rimska eroti\xc4\x8dna elegija je bila poezija, kjer so se elegiki na videz opirali na resni\xc4\x8dnost s tem, ko so o samem sebi govorili v prvi osebi in s pravim imenom. Vendar so v resnici ustvarjali fiktiven neresni\xc4\x8den svet, tako da njihove elegije spominjajo na lepljenko citatov in sr\xc4\x8dnih izlivov, ki podajajo sliko lahko\xc5\xbeivega sveta.\n_START_SECTION_\nFikcija\n_START_PARAGRAPH_\nElegija nikakor ne opeva strasti, ampak fikcijo o izklju\xc4\x8dno poeti\xc4\x8dnem in ljubezenskem \xc5\xbeivljenju. Je la\xc5\xbeno avtobiografska pesem, kjer je pesnik z bralci v skrivnem dogovoru na ra\xc4\x8dun svojega jaza. Pogoste so bile pripombe, da se elegiki marsikdaj nor\xc4\x8dujejo in to opa\xc5\xbeanje je bilo pravilno, saj ne po\xc4\x8dno ni\xc4\x8d drugega._NEWLINE_Vsak od elegikov si v svojih knjigah vzame eno \xc5\xbeensko, ki jo opeva. V\xc4\x8dasih detajlno opeva, kako je pri\xc5\xa1el k svoji ljubici, pri \xc4\x8demer elegije opevajo to\xc4\x8dno to, kako pesni\xc5\xa1ki govorec ljubimka s poro\xc4\x8denimi \xc5\xbeenskami. Glede na strogost Avgustove reforme, so pesmi lahko nastale edino le tako, da v resnici niso opevale realnih \xc5\xbeensk. O tem nam govorijo tudi imena \xc5\xbeensk, ki so o\xc4\x8ditno izmi\xc5\xa1ljena. Pesmi so si v marsi\xc4\x8dem kontradiktorne, kar je osnova za sklepanje, da se ti dogodki sploh niso dogajali. \xc4\x8ceprav je te\xc5\xbeko verjeti, da je pesnik v svojih ne\xc5\xbenih ali strastnih verzih neiskren, lahko ravno zaradi tega dejstva in vtisa humornosti pri satiri\xc4\x8dnosti, sklepamo, da so elegije v resnici fiktivne. Njihovi drobci so pogosto pristni, celota pa zveni nepristno - kriki ljubosumja ali obupa se po dveh verzih pretrgajo, da bi se umaknili glasu modrosti, ki mu kmalu sledi galantna mitolo\xc5\xa1ka aluzija._NEWLINE_Namen teh pesmi je bil vsekakor posmeh Avgustovi reformi. Pesmi so bile brane v nekak\xc5\xa1ni polzasebni dru\xc5\xbebi patricijev, ki so tej reformi seveda nasprotovali. Zato so si pesniki morali izmi\xc5\xa1ljevati vedno nove in nove situacije in opise, edina skupna stvar, ki elegije med seboj zdru\xc5\xbeuje, pa so le imena \xc5\xbeensk._NEWLINE_S tem, da so \xc5\xbeenske v elegijah skonstruirane, fiktivne osebe, so pesniki vplivali kasneje na trubadurje. Tako so elegije postavljene v novo, posebno lu\xc4\x8d; pesniki so lahko lo\xc4\x8dili od svojega pesni\xc5\xa1kega obstoja tudi pesni\xc5\xa1ko vlogo, \xc4\x8deprav nikoli ne zasledimo opisov njihove "notranjosti". Elegija je bila zabavna zato, ker je ni bilo treba razumeti dobesedno, predvsem je to poezija brez dejanja.'