b'\n_START_ARTICLE_\nJernej Kopitar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nKopitar se je rodil 21. avgusta 1780 v Repnjah na Gorenjskem, blizu Vodic kot \xc4\x8detrti od sedmih otrok Jakoba Kopitarja, kmeta, \xc5\xbeupana in cerkvenega klju\xc4\x8darja, in njegove \xc5\xbeene Marije, rojeni Resman, iz Repenj (pri Ocepkovih, \xc5\xa1tevilka 17). O\xc4\x8de je u\xc5\xbeival velik ugled, bil je umen sadjar, soseska ga je izbrala za cerkvenega klju\xc4\x8darja, zemlji\xc5\xa1ka gosposka pa ga je imenovala za \xc5\xbeupana ("Dorfrichter"). To vsekakor pomeni, da je znal brati, pisati in ra\xc4\x8dunati in je kot razmeroma izveden mo\xc5\xbe spremljal tudi terezijansko - jo\xc5\xbeefinske reforma. Otrokom, trije so \xc5\xbee zgodaj umrli, je omogo\xc4\x8dil tako detinstvo, ki je zna\xc4\x8dilno za pode\xc5\xbeelje tistega \xc4\x8dasa: \xc5\xbeivljenje v brezkon\xc4\x8dni svobodi narave in postopno uvajanje v cikli\xc4\x8dno obrednost kme\xc4\x8dkega dela.\xc2\xa0"Ko je bilo Jerneju nekako devet let," beremo v avtobiografiji, "in je \xc5\xbee pasel \xc4\x8dredo svojega o\xc4\x8deta in pazil nanjo - in ti davidovski spomini na hrib in hosto \xc5\xa1e zmeraj sodijo med njegove najprijetnej\xc5\xa1e - ga je neko\xc4\x8d o\xc4\x8de vpra\xc5\xa1al, ali bi hotel iti v \xc5\xa1ole." Z desetimi leti je od\xc5\xa1el v ljubljansko normalko (osnovno \xc5\xa1olo). Tja je pri\xc5\xa1el proti koncu januarja, \xc5\xa1ola pa se je za\xc4\x8dela \xc5\xbee z novembrom. Vendar je bil Jernej tako bister, da je razred izdelal v rednem \xc4\x8dasu. Mu\xc4\x8dilo ga je domoto\xc5\xbeje, toda zmagal je njegov ponos (da se ne bi iz njega nor\xc4\x8devali, \xc4\x8de bi \xc5\xa1olo pustil). Ves \xc4\x8das \xc5\xa1olanja je kot odli\xc4\x8den u\xc4\x8denec dobival prvo darilo in \xc5\xa1tipendijo. Pri \xc5\xa1tirinajstih letih, ko je Jernej Kopitar zaklju\xc4\x8dil 2. razred gimnazije, so mu za kolero umrli star\xc5\xa1i. Po kon\xc4\x8dani filozofiji ga je baron \xc5\xbdiga Zois vzel za doma\xc4\x8dega u\xc4\x8ditelja svojemu ne\xc4\x8daku. Zatem je bil ve\xc4\x8d let njegov tajnik, knji\xc5\xbeni\xc4\x8dar in varuh minerolo\xc5\xa1kih zbirk ,_NEWLINE_Diplomiral je na ljubljanskem liceju in bil najprej zasebni u\xc4\x8ditelj v Zoisovi hi\xc5\xa1i. Kasneje je bil tajnik, knji\xc5\xbeni\xc4\x8dar ter varuh mineralo\xc5\xa1ke zbirke. V Zoisovem kro\xc5\xbeku je spoznal pesnika  Valentina Vodnika, dramatika Antona Toma\xc5\xbea Linharta in pesnika ter jezikoslovca Jurija Japlja. S Zoisovo finan\xc4\x8dno  podporo je 1808 od\xc5\xa1el na Dunaj, da bi \xc5\xa1tudiral pravo. Tam je ostal do svoje smrti 11. avgusta 1844. Pokopan je na ljubljanskem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du Navje.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nKopitar je iz\xc5\xa1el iz Zoisovega kro\xc5\xbeka, ki je mo\xc4\x8dno vplival na njegovo miselnost ter ga podpiral pri uresni\xc4\x8ditvi njegovih znanstvenih in literarnih interesov. Njegov literarni prvenec je bila igra  Augusta von Kotzebuea \xc2\xbbDer Hahnenschlag\xc2\xab, ki jo je priredil in ji dal naslov Tin\xc4\x8dek Petelin\xc4\x8dek. Igra je bila uprizorjena leta 1803 na ljubljanskem stanovskem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du. Med igralci so bili predvsem otroci, med drugim tudi otroci Zoisove sestre._NEWLINE_Najve\xc4\x8d se je ukvarjal z jezikoslovjem in slovni\xc4\x8darstvom. \xc5\xbde v mladih letih se je za\xc4\x8del zanimati za izvor stare cerkvene slovan\xc5\xa1\xc4\x8dine. Tudi v slovnici je natan\xc4\x8dno pisal o delovanju in jeziku sv. Cirila in Metoda ter o cirilici in glagolici. _NEWLINE_Leta 1806 je Kopitar pou\xc4\x8deval konteso Eugenie-Lucie-Adelaide Bellegarde sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino. To je bil eden izmed razlogov, da se je za\xc4\x8del intenzivno ukvarjati s \xc5\xa1tudijem slovenske slovnice, saj takrat ni imel na razpolago ustreznih u\xc4\x8dbenikov. Izdal je prvo slovensko znanstveno slovnico: Grammatik der slavischen Sprache in Krain, K\xc3\xa4rnten und Steyermark (1808-1809)._NEWLINE_Na Dunaju je navezal stike z Novogrki, Srbi, Romuni in Albanci. Z njimi se je rad sestajal in se tako nau\xc4\x8dil \xc5\xa1e drugih jezikov. Prisvojil si je znanje gr\xc5\xa1\xc4\x8dine, latin\xc5\xa1\xc4\x8dine, franco\xc5\xa1\xc4\x8dine, angle\xc5\xa1\xc4\x8dine ter italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine, obvladal pa je tudi ju\xc5\xbenoslovanske jezike. Leta 1810 je na Dunaju postal cenzor za slavisti\xc4\x8dne in novogr\xc5\xa1ke knjige. Na kongresu na Dunaju se je leta 1815 sre\xc4\x8dal z Jacobom Grimmom. Med leti 1816 in 1829 sta si dopisovala o etimologiji, slovenskih ljudskih pesmih in pravljicah, basnih in mitologiji. _NEWLINE_V avstrijskih znanstvenih \xc4\x8dasopisih je Kopitar objavljal spise o jeziku, zgodovini, literaturi in kulturi Slovencev in drugih slovanskih narodov. Teh spisov je 126. Vsa njegova dela so bila napisana v  nem\xc5\xa1\xc4\x8dini in  latin\xc5\xa1\xc4\x8dini. Njegova zasluga je bila, da je leta 1817 na ljubljanskem liceju nastala stolica za slovenski jezik. Tam je pou\xc4\x8deval tudi Vuk Stefanovi\xc4\x87 Karad\xc5\xbei\xc4\x87, \xc4\x8digar delo je Kopitar zelo cenil. Po njegovem mnenju naj bi bila srbska poezija zgled slovenskim pesnikom._NEWLINE_Po Kopitarjevem na\xc4\x8drtu, naj bi kranjski pisatelji namesto nem\xc5\xa1kih prevajali latinska dela. S tem je sku\xc5\xa1al sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino o\xc4\x8distiti germanizmov. Poleg tega naj bi sestavili popoln slovar kranjskega jezika. \xc5\xbdelel si je, da bi se zahodni Slovani duhovno in kulturno zdru\xc5\xbeili s pomo\xc4\x8djo skupnega \xc4\x8drkopisa po na\xc4\x8delu: kolikor glasov toliko \xc4\x8drk. Navdih za to je verjetno dobil v knjigi Janeza \xc5\xbdige Popovi\xc4\x8da Untersuchungen vom Meere iz leta 1750, ki so bile v Zoisovi knji\xc5\xbenici ter pri starih Grkih, ki so se kljub nare\xc4\x8dij vsi dr\xc5\xbeali enega pravopisa. _NEWLINE_Kopitar je imel veliko \xc5\xa1tevilo korespondentov. Med njimi je bil Urban Jarnik. Nekaj \xc4\x8dasa je bil tudi Vodnikov konkurent, saj se je z njim boril za pozornost Dobrovskega. Njegovo zanimanje za staro cerkveno slovan\xc5\xa1\xc4\x8dino je postajalo iz leta v leto ve\xc4\x8dje in je predstavljalo sredi\xc5\xa1\xc4\x8de njegovih raziskav. Skoraj v vsakem pismu je prosil Dobrovskega za izdajo kriti\xc4\x8dne slovnice cerkvenoslovenskega jezika. Na Slovenskem je bil Kopitar do leta 1830 ena vodilnih osebnosti na kulturnem podro\xc4\x8dju. V tem \xc4\x8dasu je veliko truda vlo\xc5\xbeil v \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje jezika, zbiranje besed, sestavljanje \xc5\xa1olskih u\xc4\x8dbenikov ter reformiranje \xc4\x8drkopisa. _NEWLINE_Leta 1836 je izdal knjigo \xc2\xbbGlagolita Clozianus\xc2\xab, v kateri je med drugim obravnaval Bri\xc5\xbeinske spomenike, ter svojo teorijo o nastanku stare cerkvene slovan\xc5\xa1\xc4\x8dine. V tem delu je predstavljena tudi njegova panonska teorija. Kopitar ni \xc5\xbeelel, da bi ga portretirali, zato tudi ni skoraj nobene njegove slike._NEWLINE_Za svoje zasluge je leta 1842 prejel odlikovanje Pour le M\xc3\xa9rite za znanost in umetnost kralja Friderika Viljema IV.'