b'\n_START_ARTICLE_\nTomo Brejc\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nTomo Brejc je pred italijanskim fa\xc5\xa1izmom emigriral v Jugoslavijo, nato od\xc5\xa1el v Avstrijo in tam leta 1929 postal \xc4\x8dlan Komunisti\xc4\x8dne partije Avstrije. Po vrnitvi v Jugoslavijo je bil leta 1932 kot \xc4\x8dlan partije aretiran in poslan na robijo v Sremsko Mitrovico. Po vrnitvi iz zapora je v Ljubljani organiziral Zvezo gradbenih delavcev in 1936 veliko stavko gradbenih delavcev; nato so ga oblasti kot italijanskega dr\xc5\xbeavljana izgnale. Kot partijski instruktor je od\xc5\xa1el med izseljence v Francijo, kjer je nekaj \xc4\x8dasa urejal \xc4\x8dasopis Glas izseljencev. Jeseni 1939 se je vrnil v Slovenijo in delal v ilegalni partijski tehniki, bil instruktor CK KPS v Trbovljah in \xc4\x8dlan sindikalne komisije pri CK KPS. Po okupaciji Jugoslavije leta 1941 je kot \xc4\x8dlan vojnega komiteja in kasneje pokrajinskega komiteja KPS za Gorenjsko sodeloval pri organizaciji oboro\xc5\xbeenega upora, neposredno zlasti v kamni\xc5\xa1kem okro\xc5\xbeju. Od pomladi do jeseni 1942 je bil sekretar pokrajinskega komiteja KPS za Slovensko primorje in Trst. V Trstu je bil aretiran in zaprt. Po prihodi iz zapora februarja 1944 je postal \xc4\x8dlan pokrajinskega komiteja KPS in tajnik pokrajinskega odbora OF za Slovensko primorje, delal v osrednjih organih NOB, bil urednik Delavske enotnosti, v zadnjih mesecih vojne pa je ponovno deloval v pokrajinskih vodstvih KPS in OF za Slovensko primorje in bil sekretar Enotnih sindikatov v Trstu. Po osvoboditvi je bil republi\xc5\xa1ki zvezni poslanec v Beogradu, minister v vladi Ljudske republike Slovenije. Brejc je bil med soustanovitelji Izseljenske matice in njen podpredsednik ter glavni urednik Ljudske pravice._NEWLINE_Njegova sinova sta politik Mihael Brejc in umetnostni zgodovinar Toma\xc5\xbe Brejc.'