b"\n_START_ARTICLE_\nJacob Obrecht\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nNatan\xc4\x8dnih podatkov o \xc4\x8dasu njegovega rojstva ni. Iz njegovega portreta iz leta 1496 na katerem naj bi bil star 38 let, lahko sklepamo za leto njegovega rojstva 1457 ali 1458. Besedilo njegovega moteta ob o\xc4\x8detovi smrti Mille Quingentis pa pri\xc4\x8da o datumu 22.november 1450, na god sv. Cecilije. To je leto ko je bil njegov o\xc4\x8de na Siciliji. Njegov o\xc4\x8de, Willem Obrecht je bil namre\xc4\x8d mestni trobenta\xc4\x8d v Gentu in je slu\xc5\xbeil v kapeli Sv. Andreja in Lazarja pri cerkvi sv. Janeza. Jacob se mu je rodil kot edini otrok v prvem zakonu z Lijsbette Gheeraerts, ki je umrla leta 1460, pozneje pa se je poro\xc4\x8dil Beatrijse Jacops._NEWLINE__NEWLINE_Znano je da je Jacob postal duhovnik, a o njegovem \xc5\xa1olanju ni znanega veliko. Tudi o glasbenem \xc5\xa1olanju ni podatkov. Kot je bilo takrat zelo pogosto, bi lahko sledil o\xc4\x8detovim stopinjam in postal trobenta\xc4\x8d. O\xc4\x8de bi ga prav gotovo nau\xc4\x8dil osnove glasbe za nadaljnje izobra\xc5\xbeevanje._NEWLINE__NEWLINE_Po konvencijah 15.stoletja je bil bodo\xc4\x8di duhovnik dele\xc5\xbeen izobrazbe na univerzi, vendar ni nobenega sledu na kateri se je izobra\xc5\xbeeval Jacob._NEWLINE__NEWLINE_Jacob je v svojem \xc5\xbeivljenju zamenjal ve\xc4\x8d delovnih mest in mest v katerih je deloval. Po letu 1470 je Obrecht delal v Utrechtu, kjer je bil u\xc4\x8ditelj Erazmu. V letih 1480-84 je vodil zbor v cerkvi Sint-Gertrudiskerk v Bergnu . Med tem \xc4\x8dasom je verjetno nastala nepoimenovana ma\xc5\xa1a, ki je leta 1484 pri\xc5\xa1la na dvor grofa Ercole d\xe2\x80\x99Este v Ferrari. Septembra 1484 je Obrecht sprejel polo\xc5\xbeaj vodje de\xc5\xa1kega zbora v katedrali v Combrayu. Obveznosti, ki so mu bile predpisane, ni vestno izpolnjeval in se je pri cerkvi celo zadol\xc5\xbeil. Zaradi zanemarjanja svojih dol\xc5\xbenosti je bil ve\xc4\x8dkrat opozorjen. Novembra 1485 je po poravnavi dolgov cerkvi zapustil Combray. Med delovanjem v Combrayu je \xc5\xbee dobil mesto za pomo\xc4\x8dnika v cerkvi sv. Donatiana v Bruges. Tam se je dokon\xc4\x8dno nastanil 13. oktobra 1485. V \xc4\x8dasu bivanja tam je napisal ma\xc5\xa1e De Sancto Martino in De Sancto Donatiano ter verjetno tudi ma\xc5\xa1o Salve diva parens, katere zasledimo v virih od leta 1487 naprej. Avgusta 1487 mu je zbor kanonikov sv. Donatiana dal 6 mesecev dopusta, da je odpotoval v Ferarro, v Bruges pa se je vrnil \xc5\xa1ele eno leto pozneje, s \xc5\xa1estmese\xc4\x8dno zamudo (avgusta 1488). Nekaj mesecev za tem mu je umrl o\xc4\x8de Willem. Januarja 1491 je zapustil mesto v Bruges in junija 1492 \xc5\xbee nastopil s slu\xc5\xbebo v mestu Antwerp pri cerkvi Notre Damme, kjer je nasledil pokojnega Jacobusa Barbireauja. Obrecht se je vrnil v Bergen poleti leta 1497 in po letu in pol bivanja tam, decembra 1498, ponovno zavzel svoje staro mesto pri sv. Donatianu v Bruges. Tam je deloval dokler ni septembra 1500 omagal od hude bolezni. Zbor kanonikov je odobril njegov odhod, poleg tega je \xc5\xa1e prejel nagrado za zvesto slu\xc5\xbeenje cerkvi in skladateljsko delo. Od junija 1501 se je vrnil v Antwerp, kjer je bil vodja zbora pri cerkvi Notre Damme do leta 1503. Po zapisku, zabele\xc5\xbeenem v zakladnici cesarja Maksimilijana I., izvemo da je bil oktobra 1503 v Innsbrucku. Od njegovega odhoda iz Antwerpa junija 1503 razen tega zapiska do septembra 1504 o njem ni zaslediti virov. Tega leta je prevzel mesto maestra di cappella v Ferrari. Tam je slu\xc5\xbeil vojvodi Ercole d'Este, ki je bil eden njegovih najve\xc4\x8djih ob\xc4\x8dudovalcev. Ko je vojvoda umrl, je Obrecht spet ostal brez slu\xc5\xbebe in polo\xc5\xbeaja. Po neuspe\xc5\xa1nem poiskusu dobiti delovno mesto v Mantui je Obrecht umrl zaradi kuge v Ferrari junija ali julija 1505.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nJacob Obrecht je bil v prvi vrsti cerkveni glasbenik. Velik del njegovega opusa zavzemajo ma\xc5\xa1e, napisal pa je tudi veliko motetov. Kot cerkveni glasbenik je imel manj prilo\xc5\xbenosti priti v stik z Italijanskim humanizmom, ki je spodbujal napredno umetnost in iz katerega so rasle nove ideje. Zato je bil na nek na\xc4\x8din celo prikraj\xc5\xa1an za nove glasbene smernice. Edino na svojem obisku Ferrare je pri\xc5\xa1el v pravi stik z italijanskim humanizmom. Posledica odmaknjenosti je tudi redkost objave njegovih del za \xc4\x8dasa njegovega \xc5\xbeivljenja pri slavnih zalo\xc5\xbenikih 15.stoletja, kot je Petrucci. Tudi njegov vpliv na glasbo 16. stoletja je manj\xc5\xa1i kot so ga imeli njegovi sodobniki._NEWLINE__NEWLINE_Znano je, da je pisal zelo hitro. \xc4\x8cez no\xc4\x8d je lahko napisal ma\xc5\xa1o, ki je bila zelo dobro sprejeta. Za razliko od nekaterih skladateljev, ki so popravljali in pilili svoja dela tudi celo leto, je on neverjetno hitro dal svoja dela v javnost. Njegova glasba je bila namre\xc4\x8d predvsem uporabna in namenjena bogoslu\xc5\xbeju.\n_START_SECTION_\nMa\xc5\xa1e\n_START_PARAGRAPH_\nV ma\xc5\xa1ah se je Obrecht poslu\xc5\xbeeval polifone kompozicijske tehnike s cantusom firmusom, in za glavni motiv pogosto vzel preprosto melodijo znane posvetne pesmi. Izbira cantusa firmusa je odvisna od okolja v katerem je ma\xc5\xa1a napisana in od ljudi, ki jo bodo poslu\xc5\xa1ali._NEWLINE__NEWLINE_V zgodnjih ma\xc5\xa1ah je uporabljal melodije svojih vzornikov Busnoisa in Ockeghema. Tako v delu\xc2\xa0\xc2\xbbMissa de Sancto Martino\xc2\xab\xc2\xa0ki je nastalo v Bruges leta 1486, v stavku Kyrie uporablja glavni motiv Ockeghemove ma\xc5\xa1e MI-mi. Prav tako se tudi v missi Sicut spina rosam zgleduje po isti Ockeghemovi ma\xc5\xa1i, kjer natan\xc4\x8dno prepi\xc5\xa1e njegov bas iz Kyrie v svoj Agnus dei._NEWLINE__NEWLINE_Zelo rad je vkomponiral raz\xc5\xa1irjen cantus firmus v svoje za\xc4\x8detne stavke. To je storil v ma\xc5\xa1ah Beata viscera, O lumen ecclesie in Ave regina celorum, ki so vse nastale okoli leta 1480._NEWLINE__NEWLINE_V za\xc4\x8detnem obdobju \xc5\xa1e ni razvil lastnega stila zato se je raje zgledoval po drugih stilih. Tako se v ma\xc5\xa1i De Sancto Donatiano, ki je nastala v Bruges leta 1487, zgleduje po Ockeghemovi ma\xc5\xa1i Missa Ecce ancilla Domini. Enako v ma\xc5\xa1i Missa Petrus apostolus ko si za zgled vzame Busnoisovo ma\xc5\xa1i L\xe2\x80\x99homme arm\xc3\xa9 in O crux lignum triumphale. Tu uporablja zelo pravilen kontrapunkt._NEWLINE__NEWLINE_Ma\xc5\xa1e, ki so nastale okoli leta 1490 so prelomne v Obrechtovem ustvarjanju. Njegov stavek postane bolj razgiban. Obrecht niza hitre polifone odseke in poudarjene homofone dele, v katerih pod\xc4\x8drta najpomembnej\xc5\xa1i del besedila ma\xc5\xa1e. Cantus firmus razbije na ve\xc4\x8d delov in imitira le kratke odseke. Melodije oblikuje in spreminja, uporablja tehnike dela z motivom kot so: avgmentacija, inverzija, rakov postop idr. Tako cantus firmus v poznej\xc5\xa1ih ma\xc5\xa1ah skoraj ni ve\xc4\x8d prepoznaven._NEWLINE__NEWLINE_Pri poznih ma\xc5\xa1ah poudarek dobijo zaklju\xc4\x8dni deli, kadence se v\xc4\x8dasih celo lo\xc4\x8dijo od skladbe v kodo. Najpomembnej\xc5\xa1a ma\xc5\xa1a iz zrelega bdobja je Missa Fortuna desperata in Missa Rose playsante. Tu je Obrechtov stil najbolj popoln.\n_START_SECTION_\nMoteti\n_START_PARAGRAPH_\nMotetov je \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno manj kot ma\xc5\xa1. V kompozicijski tehniki se zelo razlikujejo. Od zapletenih kanonskih struktur in zvo\xc4\x8dne polifonije do del z zelo jasno strukturo in jasnim podajanjem teksta. Ve\xc4\x8dinoma je za razliko od ma\xc5\xa1 v motetih uresni\xc4\x8dil sve\xc5\xbee ideje._NEWLINE__NEWLINE_V motetih iz let 1480-90 naredi Obrecht pomemben premik k novi estetiki. Pomemben motet je Mille quingentis, molitev v glasbi za o\xc4\x8detom Willemom Obrechtom, ki je umrl leta 1488, motet pa je nastal leta 1489. Pisan je v starem slogu z uporabo tenorja iz Introita koralne ma\xc5\xa1e za rajne.\n_START_SECTION_\nPosvetna glasba\n_START_PARAGRAPH_\nRepertoar posvetne glasbe je tako majhen, da nima velike te\xc5\xbee. To so predvsem \xc5\xbeivahne nizozemske pesmi za razli\xc4\x8dne prilo\xc5\xbenosti in skladbe brez besedil, tako imenovana Spielmusik. Na tem podro\xc4\x8dju Obrechta zasen\xc4\x8dijo njegovi sodobniki: Josquin, Comp\xc3\xa8re, Pierre de la Rue."