b'\n_START_ARTICLE_\nFriderik II. Celjski\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in rodbinske vezi\n_START_PARAGRAPH_\nFriderik II. se je kot najstarej\xc5\xa1i sin rodil na celjskem dvoru grofu Hermanu II. in grofici Ani Schaunber\xc5\xa1ki. Njegov o\xc4\x8de je z vojnami in diplomacijo vztrajno \xc5\xa1iril in utrjeval vpliv Celjskih grofov. \xc5\xbde leta 1388 je Herman za svojega prvorojenca uredil zelo pomembno zaroko z Elizabeto Frankopansko, ki je izhajala iz Frankopanov, ene najvplivnej\xc5\xa1ih in najbogatej\xc5\xa1ih hrva\xc5\xa1kih grofovskih dru\xc5\xbein. Vloga Celjskih na podro\xc4\x8dju stare Hrva\xc5\xa1ke in stare Slavonije se je pri\xc4\x8dela krepiti potem, ko je Herman II. vzpostavil odli\xc4\x8dne odnose z ogrskim vladarjem Sigismundom Luksembur\xc5\xa1kim. Celjani so zase \xc5\xbee leta 1399 pridobili Zagorsko grofijo in \xc5\xbee tega leta je Herman II. dosegel, da je Sigismund za zagorsko grofijo dolo\xc4\x8dil dedni red, kjer naj bi pri dedovanju najprej pri\xc5\xa1el v po\xc5\xa1tev Herman III., nato Ludvik in nazadnje Friderik - v tem dednem redu verjetno ne gre za zapostavljanje najstarej\xc5\xa1ega sina Friderika, ampak za sredstvo, s katerim je hotel o\xc4\x8de omogo\xc4\x8diti politi\xc4\x8dno kariero tudi mlaj\xc5\xa1im sinovom. S pove\xc4\x8dano dejavnostjo Celjskih na podro\xc4\x8dju Slavonije je vez s Frankopani postajala vse pomembnej\xc5\xa1a, saj je \xc5\xbee v zaroki med Elizabeto in Friderikom zaro\xc4\x8denkin o\xc4\x8de Stjepan Frankopanski za doto dolo\xc4\x8dil tudi Steni\xc4\x8dnjak z okolico. Ta grad v bli\xc5\xbeini Karlovca je bil strate\xc5\xa1kega pomena \xe2\x80\x93 \xc4\x8de bi ga v svoje roke dobili Celjski, bi Frankopanom zapirali dostop do Slavonije. Zaro\xc4\x8denkina mati Katarina je po smrti mo\xc5\xbea Stjepana posredovala pri Ivanu Frankopanu, ki je dolgo \xc4\x8dasa nasprotoval velikanski doti. Dosegla je, da je popustil in privolil v doto, ki med drugim vklju\xc4\x8devala balo 20.000 goldinarjev, Steni\xc4\x8dnjak, polovico Senja, polovico Krka, Trsat, Bribir, Bakar. Leta 1405 ali 1406 je sledila tudi poroka, ki je bila verjetno nekje na Kranjskem._NEWLINE_S poroko s frankopansko plemkinjo se ni le okrepila posest Celjskih na Hrva\xc5\xa1kem in v Slavoniji, ampak je grof Herman svojemu sinu v upravo prepustil tudi ve\xc4\x8d slavonskih in hrva\xc5\xa1kih (Steni\xc4\x8dnjak, Samobor) ter kranjskih posesti (Mehovo, Kr\xc5\xa1ko, Kostanjevica, Novo mesto), da bi sin lahko samostojno vladal, pri \xc4\x8demer je Friderikov dvor postal Kr\xc5\xa1ko. Elizabeta je Frideriku rodila dva otroka \xe2\x80\x93 Ulrika in Friderika III., pri \xc4\x8demer je slednji umrl \xc5\xbee kot otrok. Odnos med zakoncema se je nato pri\xc4\x8del krhati, tako da sta zadnjih osem let pred Elizabetino smrtjo (to je od leta 1415 dalje) bivala lo\xc4\x8deno. Leta 1415 se je Friderik II. v navezi s kraljem Sigismundom polastil \xc5\xbeeninega gradu Steni\xc4\x8dnjaka.  Z Elizabetino doto, ki je vklju\xc4\x8devala tudi ozemlje okrog Steni\xc4\x8dnjaka (danes na osrednjem Hrva\xc5\xa1kem), se je Frankopanom namre\xc4\x8d zapiral dostop v Slavonijo.  Sicer je 20. marca 1415 na koncilu v Konstanci avstrijski vojvoda Friderik IV. Habsbur\xc5\xa1ki priredil vite\xc5\xa1ki turnir, da bi prikril pobeg pape\xc5\xbea Janeza XXIII. iz mesta; na turnirju se je Habsbur\xc5\xbean spopadel s Friderikom II. Celjskim, ki je v dvoboju zmagal in si tako prislu\xc5\xbeil dragoceno nagrado.\n_START_SECTION_\nAfera z Veroniko Deseni\xc5\xa1ko\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0e pred smrtjo Elizabete se je Friderik zapletel v romanco z Veroniko Deseni\xc5\xa1ko, zato so se (verjetno \xc5\xa1ele po poroki z Veroniko) pojavile nepreverjene ljudske govorice, da je Friderik \xc5\xbeeno umoril in sicer zato, da bi se lahko poro\xc4\x8dil s svojo novo izbranko. Poroka z Veroniko Deseni\xc5\xa1ko je bila sporna, ker je bila ni\xc5\xbejega plemi\xc5\xa1kega rodu. Herman II. ji je oporekal, kralj Sigismund pa jo je odsvetoval. Prav v povezavi z njo so se razvila velika nasprotja med Hermanom in njegovim sinom. Poleg tega je \xc5\xa1e pod\xc5\xbegala govorice, da je Friderik Elizabeto umoril. _NEWLINE_Friderik in Veronika sta po poroki v letu 1424 ali 1425 \xc5\xbeivela na gradu Fridrih\xc5\xa1tajn nad Ko\xc4\x8devjem. Herman II. je bil zaradi vseh teh dogodkov jezen, ker je bila \xc4\x8dast celjske dinastije s Friderikovimi dejanji omade\xc5\xbeevana, in ker je imel s Friderikom druge na\xc4\x8drte. Zaradi pritiskov o\xc4\x8deta in ogrskega kralja je Friderik zaprosil Benetke za zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de, \xc4\x8de\xc5\xa1 da ogrski kralj na o\xc4\x8detovo zahtevo grozi njegovemu in \xc5\xbeeninemu \xc5\xbeivljenju. Bene\xc5\xa1ki senat je o tem razpravljal 25. junija 1425, a pro\xc5\xa1nji ni ustregel. Po tem udarcu je ogrski vladar Sigismund Friderika uspel zvabiti na svoj dvor, kjer pa ga je ukazal prijeti in ga nato izro\xc4\x8dil jeznemu Hermanu II. Herman je Friderika leta 1425 zaprl v stolp na gradu Ojstrica, in da bi zabrisal sled dru\xc5\xbeinske sramote, je poru\xc5\xa1il je tudi grad Fridrih\xc5\xa1tajn, kjer sta Friderik in Veronika \xc5\xbeivela. Med tem, ko je bil Friderik II. \xc5\xbee v ujetni\xc5\xa1tvu pri svojem o\xc4\x8detu,  so Hermanovi ljudje iskali Veroniko, ki se je nekaj \xc4\x8dasa v veliki stiski in bedi skrivala v divjini, nekaj \xc4\x8dasa pa pre\xc5\xbeivela skrita na gradu Vurberk pri Frideriku IX. Ptujskem.  Ko so jo ujeli in privedli v Celje, jo je Herman II. obto\xc5\xbeil, da ga je hotela zastrupiti, in da je s \xc4\x8darovni\xc5\xa1tvom obnorela njegovega sina, da jo je poro\xc4\x8dil. Veronika je imela dobrega zagovornika, zato jo je sodi\xc5\xa1\xc4\x8de na politi\xc4\x8dnem procesu oprostilo krivde, kljub temu pa jo je dal Herman II. zapreti v grad Ojstrico, kjer so jo  17. oktobra 1425 (ali 1427 ali 1428) umorili tako, da so jo utopili v kadi.\n_START_SECTION_\nMed svobodo in nasprotovanjem o\xc4\x8detu\n_START_PARAGRAPH_\nFriderik ni bil dolgo v zaporu, saj  je leta 1426 umrl njegov edini \xc5\xa1e \xc5\xbeive\xc4\x8di brat Herman III. Friderik je bil odtlej edini mo\xc5\xbeni prestolonaslednik, zato ga je Herman dal osvoboditi.  Po osvoboditvi sta ga Herman in Sigismund sku\xc5\xa1ala rehabilitirati, toda Herman oblasti kljub temu ni ve\xc4\x8d hotel deliti s sinom, prav tako mu tudi ni vrnil vseh posesti in ga je obenem dr\xc5\xbeal pro\xc4\x8d od Slavonije. Friderik je na prostosti dve leti bival v Radovljici, nato je romal v Rim, na poti nazaj ga je zajel furlanski vojvoda, a je Friderikov sorodnik Henrik Gori\xc5\xa1ki zanj izpla\xc4\x8dal odkupnino. \xc4\x8ceprav so se odnosi med Hermanom in Friderikom za silo zgladili, je bilo med njima poslej \xc4\x8dutiti rivalstvo. Friderik je leta 1429 od ogrskega kralja Sigismunda uspel izsiliti imenovanje za grofa Zagorskega, a mu je Herman morda oporekal. To bil lahko bil razlog za Friderikov upor o\xc4\x8detu leta 1435, ko je s svojim sinom Ulrikom II. proti Hermanu posredoval za svoje koristi pri kralju Sigismundu, ki je bil v teh zdrahah razpet med Friderikom in Hermanom. To dogajanje je prekinila Hermanova smrt.\n_START_SECTION_\nPridobitev kne\xc5\xbeje \xc4\x8dasti in umik v ozadje\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti Hermana II. sta bila 30. novembra 1436 Friderik II. in njegov sin Ulrik II. povi\xc5\xa1ana v kneza. Celjski so s tem napredovanjem dobili pravico do ograjnega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da ter rudarski in nov\xc4\x8dni regal. Kneza sta bila med seboj v dobrih odnosih in sta si oblast delila tudi oblast v Slavoniji, kar ka\xc5\xbee tudi to, da je v Ulrikovi odsotnosti banske posle opravljal Friderik.  Friderik II. je v \xc4\x8dasu kne\xc5\xbeje oblasti najve\xc4\x8d bival v Krapini in na prvotnem dru\xc5\xbeinskem gradu \xc5\xbdovnek, ob\xc4\x8dasno pa tudi v Gradcu, kadar je opravljal banske posle pa \xc5\xa1e v Kri\xc5\xbeevih in v Zagrebu._NEWLINE_V nasprotju s svojim delovanjem do leta 1435 je Friderik dejavno politiko v obdobju od 1435 do svoje smrti v letu 1454 ve\xc4\x8dinoma prepu\xc5\xa1\xc4\x8dal sinu Ulriku. Posve\xc4\x8dal se je predvsem ustanavljanju samostanov (ustanovil je Novi klo\xc5\xa1ter na Polzeli in Einzersdorf v Avstriji  in upravljanju posesti Celjskih. Le izjemoma je posegel v dejavno politiki, predvsem v \xc4\x8dasu med 1436 in 1443, ko se je med Celjskimi in Habsbur\xc5\xbeani razplamtela huda vojna. Vzpon celjske kne\xc5\xbeevine je ogrozil enotnost habsbur\xc5\xa1kih posesti na Kranjskem, Koro\xc5\xa1kem in \xc5\xa0tajerskem, zato so nesoglasja \xc5\xbee leta 1436 prerasla v oboro\xc5\xbeene spopade, iz katerih se je razvila ve\xc4\x8dletna vojna. Po mnenju starej\xc5\xa1ih zgodovinarjev so zmago slavili Celjski, novej\xc5\xa1e interpretacije pa so razkrile, da so Celjski kljub zmagovitim bojem pod vodstvom vojskovodje Jana Vitovca morali popustiti, ker je bil Habsbur\xc5\xbean Friderik III. \xc5\xbee kronan za kralja. Leta 1443 je bila podpisana vzajemna dedna pogodba v primeru izumrtja dinastij, Celjski so Habsbur\xc5\xbeane priznali za de\xc5\xbeelne kneze na \xc5\xa0tajerskem, od Habsbur\xc5\xbeanov dobili potrditev kne\xc5\xbejega naslova, a brez de\xc5\xbeelnokne\xc5\xbejih pravic. V letih 1440\xe2\x80\x931441 je Friderik II. posegel v politi\xc4\x8dne spletke svojega sina na Ogrskem, kjer se je \xc5\xa1e vedno bil boj za dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino umrlega Sigismunda. Leta 1450 je ostareli knez \xc5\xa1e enkrat romal v Rim, 11. aprila 1451 pa je izdal listino, s katero je Celju podelil mestne privilegije.  Umrl je na \xc5\xbdovneku 13. ali 20. (morda celo 9.) julija 1454, pokopan pa je bil v Minoritski cerkvi v Celju.'