b'\n_START_ARTICLE_\nTerapevtsko jahanje\n_START_SECTION_\nJahanje za osebe s posebnimi potrebami\n_START_PARAGRAPH_\nJahanje za osebe s posebnimi potrebami je glede na prej\xc5\xa1nja dva opisa bolj \xc5\xa1portno usmerjeno. \xc5\xa0portnike se glede na stopnjo gibalne oviranosti razdeli v 4 kategorije. Za vsako so predpisani razli\xc4\x8dni testi (dresurne naloge) glede na osvojen nivo znanja ene kategorije ter zahtevani dresurni liki za prosti program ob glasbi. Trening izvaja u\xc4\x8ditelj jahanja z dodatno izobrazbo za osebe s posebnimi potrebami, soglasje pa poda tudi zdravnik. Z uporabo pripomo\xc4\x8dkov, ki kompenzirajo hendikep, je dobro \xc5\xa1olanemu jaha\xc4\x8du konja mogo\xc4\x8de jahati enako dobro kot zdravemu. Po svetu so organizirana tekmovanja na dr\xc5\xbeavnih nivojih, mednarodna tekmovanja, evropsko in svetovno prvenstvo. Dresurno jahanje za osebe s posebnimi potrebami je postalo tudi eden od \xc5\xa1portov, vklju\xc4\x8denih v paraolimpijske igre. Cilji \xc5\xa1portnega jahanja so: u\xc4\x8denje jahalnih ve\xc5\xa1\xc4\x8din, razvijanje prijateljstva, odlo\xc4\x8dnosti, potrpe\xc5\xbeljivosti in samodiscipline, koristno pre\xc5\xbeivetje prostega \xc4\x8dasa, razvijanje \xc5\xa1portnega duha, tekmovalnosti in \xc5\xa1e bi lahko na\xc5\xa1tevali.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tudije\n_START_PARAGRAPH_\nIzvedene so bile kvantitativne \xc5\xa1tudije, ki so raziskovale, ali jahanje kot terapija izbolj\xc5\xa1uje motori\xc4\x8dne sposobnosti pri otrocih s cerebralno paralizo. Cerebralna paraliza je trajna okvara v mo\xc5\xbeganih ( zaradi po\xc5\xa1kodbe mo\xc5\xbeganov, ki nastane v materinem telesu, med porodom ali v prvih mesecih \xc5\xbeivljenja ), ki onemogo\xc4\x8da popoln nadzor nad gibanjem, navadno povzro\xc4\x8di ohromelost spodnjih okon\xc4\x8din. Do leta 2007 je bilo objavljenih 11 tak\xc5\xa1nih \xc5\xa1tudij, od tega 6 s podro\xc4\x8dja terapevtskega jahanja in 5 s podro\xc4\x8dja hipoterapije, nobena raziskava pa ne vklju\xc4\x8duje obojega. Signifikantno izbolj\xc5\xa1anje motori\xc4\x8dnih sposobnosti s pomo\xc4\x8djo terapevtskega jahanja potrjuje 5 od 6 \xc5\xa1tudij, izbolj\xc5\xa1anje s pomo\xc4\x8djo hipoterapije pa vseh 5 \xc5\xa1tudij. Ugotovili so, da gibanje konja povzro\xc4\x8da normalno gibljivost medenice jaha\xc4\x8da, izbolj\xc5\xa1a se mobilnost sklepov, ravnote\xc5\xbeje in dr\xc5\xbea jaha\xc4\x8da. Toplota konjevega telesa in ritmi\xc4\x8dno gibanje spodbujata cirkulacijo, reducirata povi\xc5\xa1ani mi\xc5\xa1i\xc4\x8dni tonus in povzro\xc4\x8data relaksacijo mi\xc5\xa1ic pri otrocih s spasti\xc4\x8dno cerebralno paralizo. Oba na\xc4\x8dina ( terapevtsko jahanje in hipoterapija ) se priporo\xc4\x8data kot na\xc4\x8din rehabilitacije pri otrocih s cerebralno paralizo._NEWLINE_Ena izmed \xc5\xa1tudij, ki je preu\xc4\x8devala vpliv terapevtskega jahanja na izbolj\xc5\xa1anje gibalnih sposobnosti, je vklju\xc4\x8devala 17 oseb ( 9 \xc5\xbeenskega in 8 mo\xc5\xa1kega spola ), povpre\xc4\x8dne starosti 9 let in 10 mesecev, ki so bili sami sebi kontrola. Od 17 sodelujo\xc4\x8dih otrok je imelo 12 oseb spasti\xc4\x8dno diplegijo, 3 spasti\xc4\x8dno kvadriplegijo in 2 spasti\xc4\x8dno hemiplegijo. Po dolo\xc4\x8denih kriterijih so vsem otrokom dolo\xc4\x8dili stopnjo invalidnosti, ocenili so njihovo samostojnost, lokomocijo, komunikacijo. Terapevtsko jahanje so izvajali 1 uro tedensko v 3 sklopih po 6 tednov, skupno 18 tednov. Skozi ta \xc4\x8das so kvantitativno z meritvami motori\xc4\x8dnih sposobnosti ocenjevali izbolj\xc5\xa1anje le-teh, in sicer 6 tednov pred izvajanjem terapevtskega jahanja, 18 tednov med jahanjem in 6 tednov po jahanju. Podatki o motori\xc4\x8dnih sposobnostih, pridobljeni z meritvami, so razdeljeni v 5 kategorij: (A) le\xc5\xbeanje in kotaljenje; (B) sedenje; (C) plazenje in kle\xc4\x8danje; (D) stanje in (E) hoja, tek in skoki. Posamezne kategorije so ocenjene pod strogimi kriteriji na lestvici od 0 do 3, v kliniki v sodelovanju s terapevti, usposobljenimi za to podro\xc4\x8dje, ki pa niso prisostvovali samemu terapevtskemu jahanju. Po 6. letu starosti pri otrocih s cerebralno paralizo po navadi ne pride do ve\xc4\x8djih sprememb motori\xc4\x8dnih sposobnostih, \xc5\xa1tudija pa preu\xc4\x8duje, ali lahko terapevtsko jahanje skozi kraj\xc5\xa1e \xc4\x8dasovno obdobje povzro\xc4\x8di pozitivne spremembe. Seanse so potekale v dveh razli\xc4\x8dnih ameri\xc5\xa1kih terapevtskih jahalnih centrih. Jezdeci so sedeli direktno na podlogi za sedlo ali na sedlu, in\xc5\xa1truktorji pa so jim postavljali razli\xc4\x8dne naloge, npr. da se dotaknejo razli\xc4\x8dnih delov telesa konja ( grive, vratu, boka ) in da posku\xc5\xa1ajo dose\xc4\x8di konjev hrbet z obema rokama ali pa da dose\xc5\xbeejo nek predmet ( npr. \xc5\xbeogo ali obro\xc4\x8d), pri tem pa posku\xc5\xa1ajo obdr\xc5\xbeati ravnote\xc5\xbeje in dr\xc5\xbeo. Otroci so tudi legli na konjev hrbet, konj je na za\xc4\x8detku stal pri miru, nato je za\xc4\x8del po\xc4\x8dasi in enakomerno hoditi. Ob uporabi sedla je jezdec lahko vstal v stremenih in posku\xc5\xa1al najti pravilno dr\xc5\xbeo. Otroci so izvajali razli\xc4\x8dne gibe z rokami ( iztegnjene predse ali nad glavo, kro\xc5\xbeenje, dvigovanje in spu\xc5\xa1\xc4\x8danje palice z obema rokama) in metali majhne \xc5\xbeogice v ko\xc5\xa1are. Vse vaje so temeljile na tem, da otrok med raztegovanjem ohranja ravnote\xc5\xbeje in pravilno dr\xc5\xbeo. Konj je bil medtem voden z vodnikom s pomo\xc4\x8djo vodilne vrvi, kot dodatna pomo\xc4\x8d pa so bili prisotni \xc5\xa1e stranski vodniki ali asistent na konju, ki je nudil oporo jezdecu. Skozi terapijo je bilo potrebno vedno manj pomo\xc4\x8di. Jezdeci so bili za\xc5\xa1\xc4\x8diteni s \xc4\x8deladami in trakovi za brado. Za vrednotenje rezultatov so uporabili enosmerni ANOVA test in post-hoc test, pri p<0,05. Med rezultati meritev 6 tednov pred jahanjem in rezultati na za\xc4\x8detku jahanja ni razlik v nobeni kategoriji od A-E. Po 6 tednih jahanja \xc5\xa1e tudi ni razlik, se pa za\xc4\x8dnejo pojavljati signifikantne razlike po 12 tednih jahanja. Kategorija E ( hoja, tek, skoki ) se signifikantno izbolj\xc5\xa1a za 8,7% ( pri p<0,02) in ostane izbolj\xc5\xa1ana za 8,5% ( pri p<0,03 ) po 18 tednih jahanja. 6 tednov po kon\xc4\x8danem jahanju ostane kategorija E zvi\xc5\xa1ana za 1,8% ( pri p<0,03 ). Mo\xc4\x8d testa pri \xce\xb1= 0,05 je bila 0,803, kar je nad zahtevano vrednostjo 0,8. Skupno izbolj\xc5\xa1anje v vseh kategorijah od A-E ni bilo signifikantno, po 18 tednih jahanja se je stanje izbolj\xc5\xa1alo za 7,6%, a se nato vrnilo na stanje pred jahanjem. Prav tako ni bilo opaziti signifikantnega izbolj\xc5\xa1anja v ostalih posameznih kategorijah A, B,C in D._NEWLINE_Na podro\xc4\x8dju hipoterapije je bila izvedena \xc5\xa1tudija, ki je vklju\xc4\x8devala 5 oseb s cerebralno paralizo. Hipoterapijo so izvajali po 30 minut dvakrat tedensko, 8 tednov. Kategorija E ( hoja, tek, skoki ) se je signifikantno izbolj\xc5\xa1ala za 6,4% ( p<0,05 ) med samo terapijo, po terapiji pa meritev niso ve\xc4\x8d izvajali. Signifikantno izbolj\xc5\xa1anje motori\xc4\x8dnih sposobnosti potrjuje tudi \xc5\xa1tudija, izvedena na 11 otrocih z zmerno do te\xc5\xbejo obliko cerebralne paralize, starosti od 2 do 9 let. Terapijo so izvajali po 60 minut dvakrat tedensko, 10 tednov. Trije pediatri\xc4\x8dni terapevti so neodvisno drug od drugega ocenjevali gibalne sposobnosti otrok, s pomo\xc4\x8djo posebne 4-stopenjske lestvice ( 0: resne omejitve gibanja; 1: zmerne omejitve; 2: minimalne omejitve; 3: simetri\xc4\x8dno, normalno gibanje ), za 5 razli\xc4\x8dnih delov telesa ( vrat/glava, ramena, trup, hrbtenica, medenica ). Hipoterapija je izbolj\xc5\xa1ala dr\xc5\xbeo za 37,9% ( p<0,05 ) med samo terapijo, podatkov po terapiji ni.'