b"\n_START_ARTICLE_\nTr\xc5\xbea\xc5\xa1ka udarna brigada Garibaldi\n_START_SECTION_\nZgodovina brigade\n_START_PARAGRAPH_\nBrigado so ustanovili 5. aprila 1944 na Lokovcu po sporazumu med poveljstvom italijanskih garibaldinskih brigad in 9. korpusa iz Tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega udarnega bataljona (ital. Battaglione d'Assalto Trieste) kot 14. garibaldinsko brigado italijanskega odporni\xc5\xa1kega gibanja. Brigada je imela ob ustanovitvi 2 bataljona (Armando Miniussi in Stanco Faragona) z 268 borci, komandni vod, ki je prerasel v \xc4\x8deto, \xc4\x8deto z mobilizacijskimi in obve\xc5\xa1\xc4\x8devalnimi nalogami na Krasu ter nekaj kurirskih postaj. Ker bi moralo komandanta brigade imenovati poveljstvo garibaldinskih brigad, jo je nekaj \xc4\x8dasa vodil namestnik komandanta Riccardo Giacuzzo; ta je bil nato najdlje njen komandant. Pri brigadi je deloval paritetni \xc5\xa1tab za zvezo z garibaldinskimi poveljstvom in \xc5\xa1tabom 9. korpusa. Ko so maja 1944, po istem sporazumu kot Tr\xc5\xbea\xc5\xa1ko brigado, v Istri ustanovili samostojni Bataljon Alma Vivoda, so ga podredili brigadi, a se vanjo dejansko nikoli ni vklju\xc4\x8dil. V brigado je prihajalo vse ve\xc4\x8d Italijanov iz Julijske krajine, ube\xc5\xbenikov iz koloboracionisti\xc4\x8dnih enot in ujetnikov, konec julija 1944 jih je bilo \xc5\xbee 943; v njej so ustanovili \xc5\xa1e 3. in 4. bataljon in sredi avgusta je imela 2.252 borcev. Zaradi preskrbovalnih, politi\xc4\x8dnih in drugih razlogov so brigado razbremenili; del borcev, predvsem nekdanje ujetnike, so poslali v Furlanijo; tam je ostal tudi Bataljon Miniussi, ki jih je tja spremljal. \xc4\x8cetrti bataljon so vklju\xc4\x8dili v Gradnikovo brigado; po prenosu ranjencev na Notranjsko je imel bataljon avgusta hude izgube zato so ga priklju\xc4\x8dili v Levstikovo brigado, decembra pa je postal jedro nove \xc5\xa0tiriindvajsete italijanske brigade Fratelli Fontanot._NEWLINE_Zaradi operativnih razlogov so brigado kmalu po ustanovitvi vklju\xc4\x8dili v 30. divizijo, v njej se je udele\xc5\xbeevala vseh akcij. Zaradi nezadostne izurjenosti borcev so za napadalne akcije dodajali po 1 bataljon bolj izku\xc5\xa1enim brigadam, med drugim 1. bataljon ob napadu na postojanke v Dornberku in okolici ter na motorizirano kolono pri Cesti, 2. bataljon pa ob napadu na Razdrto. Prva \xc4\x8disto samostojna ofenzivna akcija brigade je bil napad na nem\xc5\xa1ko postojanko v Vipavi. Po akcijah se je brigada vra\xc4\x8dala v Trnovski gozd; tu je imela tudi obrambne boje v vseh sovra\xc5\xbenikovih ofenzivah. Brigada ni nikoli od\xc5\xa1la na desni breg So\xc4\x8de._NEWLINE_Brigado so jeseni 1944, takrat je imela ve\xc4\x8d kot 300 borcev, popolnoma podredili \xc5\xa1tabu 9. korpusa in jo 12. oktobra vklju\xc4\x8dili v 30. divizijo kot 20. brigado NOV in POS, njen oddelek na Krasu pa v 2. brigado VDV. Marca 1945 so brigado premestili na Cerkljansko in jo za nekaj \xc4\x8dasa vklu\xc4\x8dili v Italijansko udarno garibaldinsko divizijo Natisone. V sklepnih bojih za osvoboditev je sodelovala pri o\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8devalnih akcijah v Trnovskem gozdu in na Banj\xc5\xa1\xc4\x8dicah, ob napadu 30. divizije na postojanki na Op\xc4\x8dinah in v Trstu pa je morala biti iz politi\xc4\x8dnih razlogov v rezervi in je le manj\xc5\xa1i oddelek sodeloval v napadu na Tr\xc5\xbei\xc4\x8d. Brigado so 6. maja 1945 skupaj z 30. divizijo namestili v tr\xc5\xbea\xc5\xa1kem predmestju pri Sv. Ivanu ter jo preimenovali v 2. brigado 1. divizije KNOJ. Brigada je izdajala svoje glasilo La Voce del Bosco."