b'\n_START_ARTICLE_\nKitajska pisava\n_START_SECTION_\nZgodovina do Ljudske republike Kitajske\n_START_PARAGRAPH_\nKitajska pisava je stara ve\xc4\x8d kot 3000 let. Do zdaj najstarej\xc5\xa1e odkrite kitajske pismenke so odkrili leta 1899 v Anjangu in izvirajo iz \xc4\x8dasa okoli 1400 pr. n. \xc5\xa1t. Te pismenke so vpraskane v kosti goveda (predvsem v lopatice, tako imenovane kosti za prerokovanje) in oklepe \xc5\xbeelv (za prerokovanje lova itd.); glej slike najdb. Domnevajo, da je \xc5\xbee takrat obstajalo pribli\xc5\xbeno 5000 razli\xc4\x8dnih znakov._NEWLINE_Sredi prvega tiso\xc4\x8dletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem se je slikovna pisava razvila v ob\xc4\x8devalno pisavo, ki je lahko popolnoma izra\xc5\xbeala skladnjo in semantiko nekaterih takratnih jezikov na ozemlju dana\xc5\xa1nje LR Kitajske. Z zdru\xc5\xbeitvijo kraljestva okoli leta 200 pr. n. \xc5\xa1t. je pod prvim cesarjem \xc4\x8cin \xc5\xa0i Huangdijem (\xe7\xa7\xa6\xe5\xa7\x8b\xe7\x9a\x87\xe5\xb8\x9d) pri\xc5\xa1lo do velikega poenotenja pisanja._NEWLINE_Skupaj z dr\xc5\xbeavnim aparatom, nastalim v \xc4\x8dasu dinastije \xc4\x8cin po zdru\xc5\xbeitvi od leta 200 pr. n. \xc5\xa1t. naprej, je knji\xc5\xbeni jezik, zaradi svoje rabe kot lingua franca v celotnem zaledju kitajskega cesarstva, omogo\xc4\x8dil povezovanje razli\xc4\x8dnih kitajskih jezikovnih skupnosti in relativno poenotenje kitajskega kulturnega prostora._NEWLINE_Na Kitajskem so morali biti politiki in dr\xc5\xbeavni uradniki \xc5\xa1e v 20. stoletju predvsem dobri knji\xc5\xbeevniki, in ne dobri govorniki, kot je bilo to v navadi na Zahodu. Mnogi so opisovali veliko razo\xc4\x8daranje \xc5\xa1tevilnih Kitajcev, ko so prvi\xc4\x8d sli\xc5\xa1ali govoriti politike kot sta bila Mao Cetung in Deng \xc5\xa0jaoping.\n_START_SECTION_\nPrenova pisave v Ljudski republiki Kitajski\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1955 je Kitajska uvedla sporno reformo, s katero so za\xc4\x8deli pisati od leve na desno (namesto od zgoraj navzdol) in mo\xc4\x8dno poenostavili najbolj uporabljane znake. Posegli so tudi po \xc5\xa1tevilnih zapisih, ki so se \xc5\xbee uporabljali pri rokopisu. Zgledi teh poenostavitev so \xe5\x9b\xbe namesto \xe5\x9c\x96 (tu, zemljevid), \xe9\xbe\x99 namesto \xe9\xbe\x8d (long, zmaj) in \xe5\x8d\x95 namesto \xe5\x96\xae (dan, posameznik). Metode poenostavitve so bile na primer povezava pik v \xc4\x8drte (\xe9\xa6\xac ma, konj, je postala \xe9\xa9\xac), izpu\xc5\xa1\xc4\x8danje \xc4\x8drt in/ali pik (\xe7\x88\xb2 oz. \xe7\x82\xba wei, po\xc4\x8deti, je postala \xe4\xb8\xba) ali zdru\xc5\xbeevanje dveh ali treh tradicionalnih znakov v enega poenostavljenega  (\xe5\xbe\xa9 in \xe8\xa4\x87 f\xc3\xb9 sta bila zdru\xc5\xbeena v poenostavljen znak \xe5\xa4\x8d)._NEWLINE_Hkrati s prenovljenimi poenostavljenimi znaki se \xc5\xa1e danes delno uporabljajo tudi stari tradicionalni znaki, in se z nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8do omilitvijo razmer \xc4\x8dedalje bolj vra\xc4\x8dajo v kitajski vsakdanjik. Kljub temu dana\xc5\xa1nji povpre\xc4\x8dno izobra\xc5\xbeen Kitajec ne more prebrati starih besedil, ki niso bila prevedena iz tradicionalne v poenostavljeno pisavo._NEWLINE_Na Tajvanu, v Hong Kongu in Macau se je tradicija pisanja z dalj\xc5\xa1imi znaki ohranjala do dandanes in je raz\xc5\xa1irjena tudi pri prekomorskih Kitajcih. Tako simbolni pomen znakov in radikalov ostaja razpoznaven. V rokopisih pa tradicionalno obstaja cela vrsta raznih hitropisov, ki delno ustrezajo poenostavitvam LR Kitajske.\n_START_SECTION_\nKitajska pisava zunaj Kitajske\n_START_PARAGRAPH_\nKitajske pismenke so se, v okviru prenosa kulture, osvajanja in budisti\xc4\x8dnega misijonarstva, skozi stoletja raz\xc5\xa1irile tudi v Korejo, na Japonsko in v Vietnam._NEWLINE_V Koreji so sprva pisali le s kitajskimi znaki. Leta 1446 so vzporedno za\xc4\x8deli vpeljevati na novo razvito fonemsko pisavo, imenovano hangul. V Ju\xc5\xbeni Koreji se je v \xc5\xa1tevilnih natisnjenih delih \xc5\xa1e do danes ohranil me\xc5\xa1ani sistem s kitajskimi znaki (tam se imenuje hand\xc5\xbea) in hangulom, medtem ko so bili v Severni Koreji po reformi pisave kitajski znaki odpravljeni._NEWLINE_Na Japonskem, kjer danes uporabljajo poenostavljeno razli\xc4\x8dico tradicionalne kitajske pisave s \xc5\xa1e manj radikali, so se kitajski znaki razvili v zlogovni pisavai hiragano in katakano._NEWLINE_Tudi v Vietnamu so po koncu francoske kolonizacije odpravili kitajsko pisavo; nadomestili so jo z latinico z razli\xc4\x8dnimi diakriti\xc4\x8dnimi znamenji. Za podrobnosti glej: vietnam\xc5\xa1\xc4\x8dina.\n_START_SECTION_\nSistematika\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1i leksikon kitajskih pismenk je slovar Shuowen Jiezi (\xe8\xaf\xb4\xe6\x96\x87\xe8\xa7\xa3\xe5\xad\x97/\xe8\xaa\xaa\xe6\x96\x87\xe8\xa7\xa3\xe5\xad\x97, tj. Pojasnilo preprostih in razlaga sestavljenih znakov) iz leta 121 n. \xc5\xa1t. Posamezne pismenke so tam razdeljene na sistem osnovnih znakov, tako imenovanih radikalov._NEWLINE_Razvr\xc5\xa1\xc4\x8danje pismenk po radikalih se je obdr\xc5\xbealo do dana\xc5\xa1njih dni. \xc5\xa0tevilo radikalov, ki je v \xc4\x8dasih Shuowen jiezi zneslo 512, se je sicer zmanj\xc5\xa1evalo, tako da dana\xc5\xa1nji najbolj uporabljan seznam tradicionalnih radikalov vsebuje 214 vrst znakov. To razdelitev je podprl predvsem Kand\xc5\xbei zidian (\xe5\xba\xb7\xe7\x86\x99\xe5\xad\x97\xe5\x85\xb8, slovar Kand\xc5\xbei) iz leta 1716, ki vsebuje pribli\xc5\xbeno 49.000 znakov. Slovarji za poenostavljeno pisavo uporabljajo druga\xc4\x8den nabor radikalov, pogosto gre za 227 radikalov._NEWLINE_Za sistematsko razvrstitev kitajskih besed v telefonskih imenikih in splo\xc5\xa1nih enciklopedijah (za razliko od specializiranih leksikonov pisave) se danes uporablja predvsem transkripcija pinjin. (V korejskih in japonskih so besede urejene glede na njihov prepis v zlogovne abecede.)_NEWLINE_Projekt Kanji-Database sku\xc5\xa1a zdru\xc5\xbeiti 70.000 znakov iz Unicode 3.1 z 90.000 znaki iz pisav Mod\xc5\xbeikjo.\n_START_SECTION_\nBesede\n_START_PARAGRAPH_\nKitajske besede ve\xc4\x8dinoma sestojijo iz ve\xc4\x8d znakov. Prvotno so v klasi\xc4\x8dni starodavni kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dini, predvsem v knji\xc5\xbenem jeziku, ve\xc4\x8dino besed sestavljali en ali dva znaka. Z uvedbo kitajske republike v 20. stoletju so se besede za\xc4\x8dele \xc5\xa1e bolj dalj\xc5\xa1ati.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tevilo pismenk\n_START_PARAGRAPH_\nPovpre\xc4\x8dni kitajski slovar na\xc5\xa1teva kak\xc5\xa1nih 10.000 znakov, do zdaj najobse\xc5\xbenej\xc5\xa1i slovar Zh\xc5\x8dnghu\xc3\xa1 z\xc3\xach\xc7\x8ei \xe4\xb8\xad\xe5\x8d\x8e\xe5\xad\x97\xe6\xb5\xb7 iz leta 1994 na\xc5\xa1teva okoli 87.000 razli\xc4\x8dnih pismenk in njihovih razli\xc4\x8dic. Ve\xc4\x8dina teh pismenk se pojavlja le v stari literaturi, za dolo\xc4\x8ditev zemljepisnih pojmov ali v nare\xc4\x8djih. Primer: znak \xe6\xb5\xac li, navti\xc4\x8dna milja, je stavljen kot \xe9\x87\x8c li, milja, ali kot \xe6\xb5\xb7\xe9\x87\x8c haili, morska milja. Mnogi znaki se pojavljajo le v dolo\xc4\x8denem kontekstu. Znak \xe5\xb4\x81 kan se npr. pojavlja le za zapis imena utrdbe \xc4\x8cikanlou \xe8\xb5\xa4\xe5\xb4\x81\xe6\xa8\x93 v Tainanu na Tajvanu._NEWLINE_Povpre\xc4\x8dno izobra\xc5\xbeeni Kitajci bi morali poznati okoli 3000 pismenk (\xc5\xa1olani nekaj ve\xc4\x8d), toliko naj bi jih zadostovalo tudi za spremljanje \xc4\x8dasopisja. Univerzitetni profesorji pogosto poznajo okoli 8000 pismenk. Ljudje, ki poznajo manj kot 1500 (na pode\xc5\xbeelju) ali 2000 pismenk (v mestih), veljajo na Kitajskem za analfabete. V japon\xc5\xa1\xc4\x8dini in \xc5\xa1e posebej v korej\xc5\xa1\xc4\x8dini se vse te vrednosti ob\xc4\x8dutno skr\xc4\x8dijo, saj se tam ve\xc4\x8dina redkeje uporabljanih besed zapisuje z zlogovno pisavo.\n_START_SECTION_\nPripomo\xc4\x8dki za pisanje\n_START_PARAGRAPH_\nKitajci za kaligrafsko pisanje na papir in svilo uporabljajo \xc4\x8dopi\xc4\x8d ter \xc4\x8drn in rde\xc4\x8d tu\xc5\xa1. Pisanje na svilo je znano \xc5\xbee od 14. stoletja. Tradicionalni \xc2\xbb\xc5\xa1tirje zakladi u\xc4\x8denja\xc5\xa1kih sob\xc2\xab\xc2\xa0so bili \xc4\x8dopi\xc4\x8d, tu\xc5\xa1, kamen za drgnjenje in papir._NEWLINE_V sodobnem vsakdanjiku navadno pi\xc5\xa1ejo z zahodnimi pisali; med poukom pisanja v tajvanskih osnovnih \xc5\xa1olah u\xc4\x8denci uporabljajo svin\xc4\x8dnik in posebne karirane zvezke._NEWLINE_V podjetjih danes kitajske znake najpogosteje pi\xc5\xa1ejo z ra\xc4\x8dunalnikom s sodobnimi urejevalniki besedil, ki podpirajo razli\xc4\x8dne sisteme vnosa znakov. Na internetu je mo\xc5\xbeno dobiti preproste programe, ki latinico (pinyin) sproti samodejno pretvarjajo v kitajske zanke, npr.: Chinese Input Method Editor.\n_START_SECTION_\nStavljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPri stavljenju kitajskih besedil postavijo vse znake, vklju\xc4\x8dno z lo\xc4\x8dili, v enako velike nami\xc5\xa1ljene \xc5\xa1katlice, pribli\xc5\xbeno kvadratne oblike. Potemtakem ni nobenih razli\xc4\x8dno \xc5\xa1irokih znakov, kot sta npr. latinski \xc4\x8drki m in i. Da je mo\xc4\x8d \xc5\xa1e vedno prepoznati podrobnosti tudi najbolj zapletenih znakov, z 20 ali ve\xc4\x8d \xc4\x8drtami, ne smejo izbrati premajhne tipografije. Nekateri redki znaki imajo ob sebi ali nad sabo pogosto tudi majcen zapis izgovorjava (bopomofo v LR Kitajski pred reformo leta 1956 in dana\xc5\xa1njem Tajvanu do dandanes, ali furigana na Japonskem)._NEWLINE_V kitajski pisavi presledkov med besedami obi\xc4\x8dajno ne pi\xc5\xa1ejo. Zato v jezikih, ki uporabljajo to pisavo, ni jasne opredelitve pojma\xc2\xa0\xc2\xbbbeseda\xc2\xab. Pogosto celo naravni govorci jezika niso enotni ali je dolo\xc4\x8den element stavka npr. obrazilo ali samostojna beseda._NEWLINE_Besedilo prelomijo na poljubnem mestu, br\xc5\xbe ko je vrstica polna; pravil za prelom ni. Preloma ni zgolj neposredno pred lo\xc4\x8dilom, v tem primeru se znak \xc2\xbbprenese\xc2\xab\xc2\xa0v naslednjo vrsto.\n_START_SECTION_\nSmer pisanja\n_START_PARAGRAPH_\nKitajsko pisavo so v predsodobnem \xc4\x8dasu navadno pisali navpi\xc4\x8dno od zgoraj navzdol, iz tega izvirajo\xc4\x8de stolpce pa so uredili od desne proti levi._NEWLINE_Od reforme pisave se v LR Kitajski v knjigah zgledujejo po evropskih knjigah in pi\xc5\xa1ejo znake v vrstah od leve proti desni, z vrstami pisanimi od zgoraj navzdol._NEWLINE_Na Tajvanu se leposlovna dela \xc5\xa1e vedno berejo od zgoraj navzdol. Za \xc4\x8dasopise in revije, kot tudi za strokovne knjige in u\xc4\x8dbenike pa to dr\xc5\xbei le pogojno. V oglasih, in \xc5\xa1e pogosteje v reklamah, se, kadar se pojavi zahodno ime (navadno ime blagovne znamke), uporablja zapis od leve proti desni. Pri kaligrafiji in pesmih se skoraj izklju\xc4\x8dno uporablja edino zapis od zgoraj navzdol._NEWLINE_Na Japonskem najdemo obe razli\xc4\x8dici, pri \xc4\x8demer so leposlovna besedila pogosteje pisana v stolpcih, strokovna pa pogosteje v vrsticah. V \xc4\x8dasopisih uporabljajo me\xc5\xa1anico obeh razli\xc4\x8dic, s \xc4\x8dimer lahko dose\xc5\xbeejo o\xc4\x8dem prijetno postavitev strani brez ekstremno kratkih vrstic (in/ali stolpcev)._NEWLINE_Knjige, tiskane od zgoraj navzdol, torej tiste s Tajvana in ve\xc4\x8dina japonskih, se po evropskih merilih odpirajo na \xc2\xbbnapa\xc4\x8dni\xc2\xab\xc2\xa0strani, torej \xc2\xbbzadaj\xc2\xab. \xc4\x8ce pogledamo naslovnico, je hrbet torej desno, in ne levo, kot v Evropi. Knjige, kjer je besedilo urejeno od leve proti desni, imajo naslovnico na strani, ki smo jo Evropejci navajeni in jih tudi beremo in odpiramo kot evropske knjige._NEWLINE_Napisi na portalih in vrati so v LR Kitajski pogosteje pisani od desne proti levi. Na Japonskem so tovrstni napisi pisani od leve proti desni, z izjemo templjev in \xc5\xbertvenikov, kjer so tradicionalno pisani skoraj izklju\xc4\x8dno od desne proti levi. Na Tajvanu te\xc4\x8dejo napisi na tempeljskih vratih in oltarjih od desne proti levi.\n_START_SECTION_\nInterpunkcija\n_START_PARAGRAPH_\nInterpunkcija (\xe6\xa0\x87\xe7\x82\xb9/\xe6\xa8\x99\xe9\xbb\x9e bi\xc4\x81odi\xc7\x8en) v dana\xc5\xa1nji obliki je bila uvedena zlagoma v 20. stoletju in sicer zaradi stika z Zahodom. Sicer so \xc5\xbee v zgodnjih kostnih zapisih razpoznavne tudi spraskane \xc4\x8drte, ki so verjetno slu\xc5\xbeile za razlo\xc4\x8ditev semanti\xc4\x8dnih enot. V starodavnih kitajskih besedilih postavljanje lo\xc4\x8dil ni bilo v navadi, bralci so lahko premore (\xe8\xaf\xbb/\xe8\xae\x80 d\xc3\xb2u) sami dopisali v besedilo. V ta namen so uporabljali navadno majhen kro\xc5\xbeec " \xe3\x80\x82" (\xe5\x9c\x88 qu\xc4\x81n) ali piko (\xe7\x82\xb9/\xe9\xbb\x9e di\xc7\x8en). Postopek zapisovanja lo\xc4\x8dil v besedilo se od \xc4\x8dasov dinastije Han imenuje \xe5\x8f\xa5\xe8\xaf\xbb/\xe5\x8f\xa5\xe8\xae\x80 (j\xc3\xb9d\xc3\xb2u, tj. stav\xc4\x8dni premor). Velike u\xc4\x8denjake je bilo mo\xc4\x8d prepoznati po njihovih osebnih na\xc4\x8dinih interpunkcije. \xc5\xa0e danes je npr. v tajvanskih knjigarnah mo\xc4\x8d najti izdaje klasikov, ki uporabljajo interpunkcijo znanih u\xc4\x8denjakov._NEWLINE_Od septembra 1951 je interpunkcija v LR Kitajski uradno predpisana. Od leta 1990 obstaja 16 lo\xc4\x8dil, ki ustrezajo podobnim lo\xc4\x8dilom na Zahodu in se uporabljajo podobno. Posebna sta znak za konec stavka " \xe3\x80\x82" (\xe5\x8f\xa5\xe5\x8f\xb7/\xe5\x8f\xa5\xe8\x99\x9f j\xc3\xb9h\xc3\xa0o, glej \xc2\xbbkro\xc5\xbeec\xc2\xab, zgoraj) in na\xc5\xa1tevalne \xc2\xbble\xc5\xbee\xc4\x8da\xc2\xab\xc2\xa0vejica "  \xe3\x80\x81"(\xe9\xa1\xbf\xe5\x8f\xb7/\xe9\xa0\x93\xe8\x99\x9f d\xc3\xb9nh\xc3\xa0o).'