b'\n_START_ARTICLE_\nAleksander Borodin\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nBorodin je bil nezakonski sin gruzijskega princa Luke Semjonovi\xc4\x8da Gedeani\xc5\xa1vilija, ki ga je dal v mati\xc4\x8dno knjigo vpisati kot sina enega njegovih slu\xc5\xbeabnikov, Porfirija Borodina. V mladosti je prejel kvalitetno splo\xc5\xa1no izobrazbo (sem sodi tudi pouk iz klavirja), kasneje pa je doktoriral iz medicine na Medicinsko-kirur\xc5\xa1ki akademiji, kjer se je kasneje \xc5\xa1olal Ivan Pavlov; svojo kariero pa je nadaljeval kot kemik. Borodin ni bil tako plodovit skladatelj, kot mnogo njegovih sodobnikov - od tod njegova samokritika, da deluje le kot \xc2\xbbnedeljski skladatelj\xc2\xab. Umrl je za sr\xc4\x8dnim infarktom med plesno prireditvijo, na kateri je prisostvoval v \xc5\xbeivahnem razpolo\xc5\xbeenju.\n_START_SECTION_\nKariera zdravnika in kemika\n_START_PARAGRAPH_\nMarca 1857 je bil mladi zdravnik imenovan za rednega sodelavca Druge voja\xc5\xa1ke pe\xc5\xa1adijske bolni\xc5\xa1nice, kjer se je med delom seznanil s pacientom - oficirjem in skladateljem Musorgskim. Naslednje leto je uspe\xc5\xa1no zagovarjal doktorsko disertacijo o kemijski in toksikolo\xc5\xa1ki primerjavi med fosforno in arzenovo kislino._NEWLINE_Leta 1858 je Borodina vojno-medicinski svet napotil raziskovat zdravilne vode v okolici mesta Soligali\xc4\x8d. Borodinovo poro\xc4\x8dilo je bilo pravo znanstveno delo s podro\xc4\x8dja balneologije, zaradi katerega je postal javna osebnost. _NEWLINE_V strokovnih krogih je Borodin kot kemik u\xc5\xbeival velik ugled, posebne pozornosti je bil dele\xc5\xbeen zaradi svojega dela na podro\xc4\x8dju aldehidov . Med letoma 1859 in 1862 je v Heidelbergu opravil postdoktorski \xc5\xa1tudij. V laboratoriju Emila Erlenmeyerja je raziskoval podro\xc4\x8dje benzenovih derivatov. Nekaj \xc4\x8dasa je pre\xc5\xbeivel tudi v Pisi, kjer je raziskoval organske halogene. Leta 1862 je v strokovni publikaciji opisal prvo nukleofilno substitucijo klora s fluorom v benzolkloridu . Podobna reakcija, na Zahodu znana kot Hunsdieckerjeva reakcija (objavljena leta 1939), je bila v Sovjetski zvezi predstavljena kot Borodinova reakcija. Leta 1862 se je vrnil na Medicinsko-kirur\xc5\xa1ko akademijo, kjer je raziskoval podro\xc4\x8dje samokondenzacije majhnih aldehidov s publikacijami leta 1864 in 1869. Na tem podro\xc4\x8dju se je po\xc4\x8dutil rivala Augustu Kekul\xc3\xa9ju._NEWLINE_Borodinu skupaj z Charlesom-Adolphe Wurtzom pripisujejo tudi iznajdbo aldolske reakcije. Svoj zadnji obse\xc5\xbenej\xc5\xa1i \xc4\x8dlanek je objavil leta 1875, v njem je opisoval reakcije amidov, zadnji prispevek pa se je nana\xc5\xa1al na identifikacijo se\xc4\x8dnine v \xc5\xbeivalskem urinu._NEWLINE_Poklicna pot Borodina kot zdravnika in kemika je zaznamovana z naslednjimi mejniki: leta 1862 imenovan za docenta (adjunkt-profesor) Medicinsko-kirur\xc5\xa1ke akademije, kjer je kasneje napredoval: 1864 redni profesor, 1874 vodja kemijskega laboratorija in 1877 \xc4\x8dlan-akademik._NEWLINE_Njegov zet A. P. Dianin je bil njegov u\xc4\x8denec in stanovski kolega na podro\xc4\x8dju kemije.\n_START_SECTION_\nGlasbeno delo\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde med \xc5\xa1tudijem na medicinsko-kirur\xc5\xa1ki akademiji je pri\xc4\x8del s skladanjem pesmi, manj\xc5\xa1ih del za klavir in komorne sestave.  Borodin je skrival svoje glasbeno ustvarjanje pred svojimi predpostavljenimi in mentorjem ter kolegi tudi med delom v tujini._NEWLINE_Na glasbenem podro\xc4\x8dju je bilo za Borodina pomembno sre\xc4\x8danje z Milijem Balakirjevom leta 1862, ko je pod njegovim mentorstvom na podro\xc4\x8dju kompozicije za\xc4\x8del z delom na svoji prvi simfoniji (Es-dur); njena krstna izvedba je bila leta 1869 pod taktirko Balakirjeva. Tega leta je Borodin za\xc4\x8del pisati svojo Drugo simfonijo (v h-molu), ki ob svoji prvi izvedvi leta 1877 (dirigent Eduard N\xc3\xa1pravn\xc3\xadk) ni po\xc5\xbeela velikih uspehov, z manj\xc5\xa1imi korekcijami in dirigentsko palico Rimskega-Korsakova pa je bila leta 1879 pozitivno sprejeta. _NEWLINE_Leta 1869 je Borodina od za\xc4\x8detega dela na Drugi simfoniji odvrnila poglobljena skrb za opero Knez Igor, ki jo mnogi obravnavajo kot njegovo najpomembnej\xc5\xa1e delo in kot eno najpomemnej\xc5\xa1ih ruskih zgodovinskih oper. Del te opere so tudi Polovski plesi, ki so pogosto izvajani kot samostojna orkestrska skladba - in so verjetno najbolj znano Borodinovo delo. \xc5\xbdal je Borodin ob svoji smrti zapustil opero (tako kot nekaj drugih del) nedokon\xc4\x8dano. Dokon\xc4\x8dala sta jo Rimski-Korsakov in Glazunov._NEWLINE_Med ostala znana skladateljeva dela sodi simfoni\xc4\x8dna pesnitev V stepah centralne Azije in drugi (od dveh) godalnih kvartetov (D-dur), ki vsebuje popularni \xc2\xbbNocturno\xc2\xab\xc2\xa0(liri\xc4\x8dni stavek)._NEWLINE_Leta 1882 je za\xc4\x8del s skladanjem Tretje simfonije, vendar je do smrti ni dokon\xc4\x8dal; dva stavka je kasneje dokon\xc4\x8dal in orkestriral Glazunov. Med ostala Borodinova dela sodijo \xc5\xa1tevilni samospevi, klavirske skladbe (najbolj znana je Mala suita) in druga komorna glasba._NEWLINE_Borodinovo ime nosi sloviti Godalni kvartet Borodin.'