b'\n_START_ARTICLE_\nSmrt v Benetkah\n_START_PARAGRAPH_\nSmrt v Benetkah (v izvirniku Der Tod in Venedig) je novela nem\xc5\xa1kega pisatelja Thomasa Manna. Prvi\xc4\x8d je bila\xc2\xa0objavljena leta 1912. Pripovedno delo opisuje veliko pisateljsko blokado pripovedovalca Aschenbacha, ki jo omrtvi\xc4\x8den in morbiden re\xc5\xa1uje s potovanjem in obiskom Benetk. Pripovedovalec v osebni krizi navdiha je vidno osvobojen, povzdignjen in navdihnjen ob pogledu na mladega de\xc4\x8dka. Kasneje pa ga de\xc4\x8dek vedno bolj pri\xc4\x8denja obsedati, a se ga nikoli ne dotakne niti ga ne ogovori, le mu\xc4\x8dno opisuje notranjo uni\xc4\x8dujo\xc4\x8do strast. Med opisovanjem Benetke in kasneje tudi pripovedovalec podle\xc5\xbeejo uni\xc4\x8dujo\xc4\x8di epidemiji kolere._NEWLINE_Pripoved je mo\xc4\x8dno intertekstualna z vidnimi citati, navedki in poudarki iz Platonovih filozofskih del, \xc5\xa1e posebej Simpozija in Phaedrusa, opira pa se tudi na\xc2\xa0Nietzscheja in njegov idejni\xc2\xa0kontrast med bogom zadr\xc5\xbeanosti in oblikovanja Apolom ter bogom ekscesa in strasti Dionizom._NEWLINE_Novela ima avtobiografske prvine. Mann je leta 1911 z \xc5\xbeeno Katio obiskal Benetke, kjer je sre\xc4\x8dal poljsko plemi\xc5\xa1ko dru\xc5\xbeino z de\xc4\x8dkom Wladyslawom Moesom. Tudi homoseksualna \xc4\x8dustva, ki se bolj ali manj odkrito pojavljajo v ve\xc4\x8d delih Thomasa Manna, so avtobiografska, kot razkrivajo Mannovi ohranjeni dnevniki.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nGustav von Aschenbach, zgodaj ovdoveli pisatelj, star okrog 50 let, \xc5\xbee od mladosti \xc5\xbeivi asketsko in disciplinirano \xc5\xbeivljenje zatrtih strasti. _NEWLINE_Nekega dne, ko pre\xc5\xbeivlja ustvarjalno krizo, med sprehodom po M\xc3\xbcnchnu njegovo pozornost pritegne robat rde\xc4\x8delas mo\xc5\xa1ki.\xc2\xa0Mimobe\xc5\xbeni dogodek v njem spro\xc5\xbei navdih za potovanje. Odpravi se v Benetke. V hotelu sre\xc4\x8da poljsko dru\xc5\xbeino s pribli\xc5\xbeno 14-letnim Tadziem. O\xc4\x8daranemu Aschenbachu se zdi de\xc4\x8dek utele\xc5\xa1enje lepotnega ideala, o katerem so veliko razpravljali gr\xc5\xa1ki filozofi. _NEWLINE_Zaradi neznosne vro\xc4\x8dine in vlage se odlo\xc4\x8di oditi v Trst, \xc4\x8deprav se boji, da ne bo ve\xc4\x8d videl Tadzia. Ko njegovo prtljago odpeljejo z napa\xc4\x8dnim vlakom, se z olaj\xc5\xa1anjem vrne v hotel. _NEWLINE_Naslednje dni opazuje Tadzia. Njuna pogleda se nekajkrat sre\xc4\x8data. Tadziu celo sledi na sprehodih po mestu, po katerem se \xc5\xa1iri vonj po dezinfekciji. Aschenbach izve, da mestne oblasti posku\xc5\xa1ajo turistom prikriti epidemijo kolere. Pomisli, da bi de\xc4\x8dkovo mater posvaril pred nevarnostjo, vendar tega ne stori, ker se no\xc4\x8de lo\xc4\x8diti od Tadzia. Pri tem tvega svoj ugled, saj se mu dozdeva, da je de\xc4\x8dkova dru\xc5\xbeina opazila njegovo obsedeno zasledovanje Tadzia._NEWLINE_Za\xc4\x8denja se tudi obremenjevati s svojim starajo\xc4\x8dim se telesom, zato zahaja v lepotni salon. Ko se pogleda v ogledalo, se spomni na pretirano urejenega starej\xc5\xa1ega mo\xc5\xa1kega, ki ga je sre\xc4\x8dal na ladji in ki ga je pomiloval. Za\xc4\x8denja se zavedati, da se je v Tadzia zaljubil. Ko Tadziu spet sledi po Benetkah, poj\xc3\xa9 neoprane jagode. \xc4\x8cez nekaj dni se pri zajtrku slabo po\xc4\x8duti. Za name\xc4\x8dek izve, da Tadzieva dru\xc5\xbeina po kosilu odhaja. Na pla\xc5\xbei se \xc5\xa1e zadnji\xc4\x8d vidita. Tadzio se po pretepu z vrstnikom prestavi bli\xc5\xbeje Aschenbachu. Ko se njuna pogleda spet sre\xc4\x8data, ho\xc4\x8de Aschenbach vstati z le\xc5\xbealnika in oditi proti njemu, vendar se zgrudi in s pogledom na Tadzia umre.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nBenetke v noveli\n_START_PARAGRAPH_\nV noveli je zelo veliko aluzij in medbesedilnosti. Benetke niso naklju\xc4\x8dno prizori\xc5\xa1\xc4\x8de dogajanja. Benetke so arhitekturni biser, zgrajen na divjem mo\xc4\x8dvirju. Aschenbach kot pisatelj ob\xc4\x8duduje in posnema stil klasi\xc4\x8dne literature z vsem njenim redom, harmonijo in disciplino. Vso svojo energijo je usmeril v svoje umetni\xc5\xa1ko delovanje, strasti pa zatrl in zato do\xc5\xbeivi krizo srednjih let. Tako pri Benetkah kot pri Aschenbachu se pojavlja nasprotje med umetnostjo oziroma kulturo na eni strani in naravo na drugi. _NEWLINE_Benetke so mesto ob morju, v obmorskem okolju pa je tedanja elita lahko svojim dru\xc5\xbebeno discipliniranim telesom dovolila ve\xc4\x8d svobode; pla\xc5\xbea je bila mejni prostor med dru\xc5\xbebenim in naravnim, kjer se je telo lahko bolj razgalilo in izpostavilo pogledom drugih. _NEWLINE_Novela je sicer le eno izmed \xc5\xa1tevilnih del 19. in 20. stoletja, v katerih severnjak potuje na jug oziroma v Sredozemlje, kjer se mu razprejo spolna obzorja. Strasti in nevarnost v zahodni percepciji prihajajo z juga ali vzhoda; tako je tudi s kugo in poljskim de\xc4\x8dkom, pa tudi \xc5\xa1tevilnimi ohranjenimi gr\xc5\xa1kimi kipi, ki prikazujejo gole mo\xc5\xa1ke, anti\xc4\x8dne ideale lepote. Njihovo ob\xc4\x8dudovanje je bilo v preteklosti legitimno in je imelo vlogo ventila za izra\xc5\xbeanje prepovedanih homoseksualnih \xc4\x8dustev. Aschenbach Tadzia sprva ob\xc4\x8duduje kot estetski ideal, kot imeniten gr\xc5\xa1ki kip, toda ob\xc4\x8dudovanje kmalu prese\xc5\xbee meje intelektualnega razmi\xc5\xa1ljanja ter se spremeni v strast in pogubo. _NEWLINE_Aschenbachova smrt v Benetkah ima vzporednice s smrtjo Johanna Joachima Winckelmanna, enega izmed najve\xc4\x8djih raziskovalcev anti\xc4\x8dne kulture, katerega homoseksualnost ni bila skrivnost in ki je bil umorjen v hotelski sobi v Trstu. Prav v Benetkah pa je umrl Richard Wagner, \xc5\xa1e eno veliko ime nem\xc5\xa1ke umetnosti.\n_START_SECTION_\nSlovenski prevodi\n_START_PARAGRAPH_\nNovelo je iz nem\xc5\xa1\xc4\x8dine v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino za zalo\xc5\xbebo Slovenski knji\xc5\xbeni zavod leta 1951 prevedel Herbert Gr\xc3\xbcn. Do danes so sledile \xc5\xa1e tri slovenske izdaje novele, vse v Gr\xc3\xbcnovem prevodu.\n_START_SECTION_\nPriredbe\n_START_PARAGRAPH_\nNovela je bila ve\xc4\x8dkrat prirejena za opero in gledali\xc5\xa1\xc4\x8de. Re\xc5\xbeiser Luchino Visconti je leta 1971 po noveli posnel enega izmed svojih najbolj znanih filmov, ki ima isti naslov kot novela. Glavno vlogo je odigral Dirk Bogarde.'