b'\n_START_ARTICLE_\nJo\xc5\xbeef Blaznik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nBlaznik se je tiskarske obrti izu\xc4\x8dil v Ljubljani in se nato 6 let izpopolnjeval v tujini (v Gradcu in Mainzu), se vrnil septembra 1824 v Ljubljano in se 29. julija 1828 zaposlil kot stavec v Retzerjevi tiskarni, ki jo je od 9. septembra 1829 vodil pod lastnim imenom (25. maja 1829 se je poro\xc4\x8dil z Retzerjevo h\xc4\x8derjo Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ko). Iz skromnih za\xc4\x8detkov je s strokovnim znanjem vseh panog tiskarstva, podjetnostjo in var\xc4\x8dnostjo razvil podjetje v najbolj\xc5\xa1o takratno slovensko tiskarno. Uredil si je preprosto livarno, v kateri je zaposlil stavce ob pomanjkanju tiskarskega dela z vlivanjem polnil, medvrstnikov, \xc4\x8drtank, plakatnic, blokad, razpornikov itd., tiskal edini v metel\xc4\x8dici, prvi na Kranjskem v gajici (1840) ter Baragi knjige za Indijance v Ameriki. S 1. oktobrom 1847 je tiskarno izpopolnil z dobi\xc4\x8dkanosno litografijo, nabavil stroj za hitritisk, ustanovil 1. aprila 1851 v Postojni podru\xc5\xbenico, ki jo je po smrti sina Riharda prodal Maksu \xc5\xa0eberju (1856). Med svoje naro\xc4\x8dnike je \xc5\xa1tel skoraj vse ljubljanske knjigarje. Za naro\xc4\x8dnike in za lastno zalo\xc5\xbebo je tiskal nem\xc5\xa1ke in slovenske tiske in z natisom najpomembnej\xc5\xa1ih del tistega \xc4\x8dasa podpiral slovensko knji\xc5\xbeno produkcijo. Med drugimi tiski so iz njegove tiskarne pri\xc5\xa1li\xc2\xa0: Kranjska \xc4\x8dbelica, Pre\xc5\xa1ernov Krst pri Savici in Poezije, Korytkove \xc5\x9elov\xc3\xa9n\xc5\x9fke p\xc3\xa9\xc5\x9fmi, krajnskiga nar\xc3\xb3da, Linhartov Ta veseli dan ali Mati\xc4\x8dek se \xc5\xbeeni, Vodnikove Pesmi in Kuharske bukve, Bleiweisovo Slovensko berilo, Levstikove Pesmi, Cigaletov Deutch-slowenisches W\xc3\xb6rterbuch in drugo. Izdajal je nem\xc5\xa1ki pou\xc4\x8dno-leposlovni list Carniolia in tiskal slovenske \xc4\x8dasopise Kmetijske in rokodelske novice, Slovenski cerkveni \xc4\x8dasopis (Zgodnja Danica), Slovenija in Ljubljanski \xc4\x8dasnik. Ker se mu je posre\xc4\x8dilo konkurenco odstraniti, so bile izklju\xc4\x8dno njegov monopol pratike (Egerjevim je pla\xc4\x8deval od 1852 dalje letno 100 goldinarjev, Milicu pa 250 goldinarjev, pozneje tudi Ignacu Kleinmayrju in Fedorju Bambergu, da niso tiskali pratik). Po njegovi smrti je pre\xc5\xa1la tiskarna v last\xc2\xa0\xc2\xbbBlaznikovih dedi\xc4\x8dev\xc2\xab, to je njegove h\xc4\x8dere Aleksandrine, poro\xc4\x8dene z Josipom Poklukarjem, in obeh njenih sinov. Bil je uspe\xc5\xa1en organizator sodelovanja med tiskarji, tako da je imel vsak svoj delokrog, in predsednik Dru\xc5\xa1tva za izobra\xc5\xbeevanje tiskarjev v Ljubljani.'