b'\n_START_ARTICLE_\nSkrinja iz Brescie\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nSkrinjo je izdelala severno italijanska delavnica, verjetno v Milanu, kjer je bil sveti Ambro\xc5\xbe \xc5\xa1kof in se vklju\xc4\x8dila v boj z arijansko herezijo. Milano \xc5\xbee dolgo velja za najverjetnej\xc5\xa1i kraj porekla, ki so ga \xc5\xa1e okrepili, potem ko so bile oznake na \xc5\xa1\xc4\x8ditih vojakov identificirane kot enote Scholae Palatinae (palatinske stra\xc5\xbee), name\xc5\xa1\xc4\x8dene v Milanu konec 4. stoletja, ko je bil Milano obi\xc4\x8dajno prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de cesarskega dvora. Notitia Dignitatum v Bodleianovi knji\xc5\xbenici v Oxfordu opisuje te modele. Ena od teorij, ki jo obravnavamo v nadaljevanju, natan\xc4\x8dno opredeljuje datum, kmalu po letu 386, ko je Ambro\xc5\xbe uspe\xc5\xa1no vodil pravoslavno prebivalstvo v spopadu z arijansko nagnjenim cesarskim dvorom. Prav tako se domneva, da je bil uporabljen za relikvije Gervazija in Protasija, dveh milanskih rimskih mu\xc4\x8dencev, katerih posmrtni ostanki so bili v \xc4\x8dasu Ambro\xc5\xbea prepeljani (izkopani in preme\xc5\xa1\xc4\x8deni), kakor je zapisano v njegovem pismu; to je bil eden najzgodnej\xc5\xa1ih zapisanih prevodov . Srebrna plo\xc5\xa1\xc4\x8da za zaklepanje je poznej\xc5\xa1a, verjetno iz 8. stoletja, kasneje leta 1928 pa so bili odstranjeni kovinski te\xc4\x8daji._NEWLINE_Ni znano, kdaj je vstopil v vodenje samostana San Salvatore v Brescii, vendar morda kmalu po tem, ko ga je leta 753 ustanovil Desiderij, zadnji od langobardskih kraljev. Ne glede na prvotno funkcijo so ga v srednjem veku uporabljali za relikviarij, v samostanskih dokumentih pa so ga ozna\xc4\x8devali kot \'grob iz  slonovine\', morda zato, ker je vseboval kamen iz praznega groba v cerkvi Svetega groba v Jeruzalemu. Posebno vlogo je imel v velikono\xc4\x8dni liturgiji samostana, ko so ga v za\xc4\x8detnem delu velikono\xc4\x8dnega vigilija odprli in vsebino razstavili ob\xc4\x8destvu._NEWLINE_Leta 1798 so jo s zaprtjem samostana po napoleonski invaziji prenesli v Biblioteca Queriniana, glavno knji\xc5\xbenico v Brescii, leta 1882 pa premestili v muzej, ki je po nekaterih premikih od leta 1999 zasedel del starega samostana, doma skrinje. V nekem trenutku so jo razstavili in plo\xc5\xa1\xc4\x8de postavili na vodoravno podlago, tako da so oblikovali obliko kri\xc5\xbea z okvirjem. Skrinja je bila obnovljena in ponovno sestavljena leta 1928 .\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nSkrinja je pravokotne oblike, s petimi ploskvami, \xc5\xa1tirimi stranicami in pokrovom, ima notranji okvir iz  orehovega lesa, nadome\xc5\xa1\xc4\x8den, ko je bila leta 1928 vrnjena v ustrezen format, ko so dodali tudi sedanje noge iz slonovine. \xc5\xa0tevilne izrezljane plo\xc5\xa1\xc4\x8de so pritrjene na ogrodje, ki nosi dekoracijo, pri \xc4\x8demer je ve\xc4\x8dina okrasnih con na svoji posamezni plo\xc5\xa1\xc4\x8di. skrinja je visoka 22 cm, \xc5\xa1iroka 32 cm in globoka 25 cm ._NEWLINE_Skrinja je pokrita z obilico majhnih verskih prizorov iz Stare in Nove zaveze, vrezanih v slonoko\xc5\xa1\xc4\x8deni relief. Na pokrovu, ki morda velja za najpomembnej\xc5\xa1i obraz majhne skrinje, kakr\xc5\xa1na je ta, je najve\xc4\x8dji relief, s petimi prizori Kristusovega trpljenja v dveh registrih in majhen zgornji register s frizom ptic. Vse \xc5\xa1tiri stranice sledijo zasnovi s srednjim registrom, ki vsebuje razmeroma veliko novozaveznih tem. Zgoraj in spodaj so o\xc5\xbeji registri s starozaveznimi prizori, na vogalih pa tanke navpi\xc4\x8dne podobe, le ena vsebuje \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko figuro, preostali so simbolni predmeti. Vrhovi stranic so zaklju\xc4\x8den z registrom, v resnici  stranice pokrova, doprsnih kipov mo\xc5\xa1kih figur v rahlo splo\xc5\xa1\xc4\x8denih okroglih okvirjih. Dva od teh manjkata; prvotno jih je bilo skupno 17, od tega pet spredaj, \xc5\xa1tiri zadaj in \xc5\xa1tiri, ena zdaj manjkajo\xc4\x8da, na vsaki strani. Mladi Jezus brez brade zaseda sredino sprednje plo\xc5\xa1\xc4\x8de in verjetno obdan z dvanajstimi apostoli, sveti Pavel pa je nadomestil Juda, 13 svetnika. Peter in Pavel naj bi bila dva starej\xc5\xa1a mo\xc5\xa1ka z dolgimi bradami ob boku Jezusa. Preostale \xc5\xa1tiri glave, verjetno tiste na hrbtni strani, so lahko \xc5\xa1tirje evangelisti, kar bi pomenilo ponavljanje tem ali drugi svetniki ._NEWLINE_Dolgo se je mislilo, da izbira dogodkov ne sledi dolo\xc4\x8denemu programu, \xc4\x8deprav je Delbrueck v svoji monografiji iz leta 1939 lahko pokazal, da je ve\xc4\x8dina prizorov, vklju\xc4\x8dno z mnogimi redkimi, upodabljala dogodke, zajete v lektorskih branjih za obdobje Postni \xc4\x8das in Velika no\xc4\x8d, ki so jih pri Ambro\xc5\xbeu uporabljali v Milanu, o katerih imamo razumno koli\xc4\x8dino informacij iz Ambro\xc5\xbeevih ohranjenih spisov .  Andre Grabar je leta 1969 zapisal, da je \xc2\xbbenostavno ugotoviti pomanjkanje kakr\xc5\xa1ne koli povezave (v\xc5\xa1e\xc4\x8dkov ali nasprotij) med prizori na obeh straneh (Stara zaveza) in tistimi na osrednji plo\xc5\xa1\xc4\x8di (Nova zaveza)" ._NEWLINE_Vendar pa nedavne \xc5\xa1tudije ka\xc5\xbeejo, da skrinja dejansko prikazuje skladen in skrbno premi\xc5\xa1ljen program, ki razume tako stare kot novozave\xc5\xa1ke prizore, \xc4\x8deprav so bili cilji razli\xc4\x8dno razlagani. \xc5\xa0tevilni prizori so zelo redko upodobljeni v ohranjeni umetnosti, nekateri pa so v zadnjih desetletjih predlagali nove identifikacije. Za Carolyn Joslin Watson, v diplomskem delu iz leta 1977 in \xc4\x8dlanku v Gesta iz leta 1981, sta klju\xc4\x8d programa v tem \xc4\x8dasu milanska cerkvena politika in Ambro\xc5\xbeev boj z Arijanci. Za Catherine Brown Tkacz je v knjigi iz leta 2001 glavni namen programa s tipologijo navesti bistveno enotnost obeh delov kr\xc5\xa1\xc4\x8danske Biblije, cilja, ki je pogost v poznej\xc5\xa1i srednjeve\xc5\xa1ki umetnosti, za katero se je prej mislilo, da ni bila najdena tako zgodaj._NEWLINE_Identifikacija \xc5\xa1tevilnih prizorov ostaja negotova, nove identifikacije so bile predlagane \xc5\xa1ele pred kratkim,  in niso bile vse dogovorjene med na primer Watsonovo leta 1981, Tkaczovo leta 2001 in Bayensom leta 2004. Primarne identifikacije tukaj sledijo Watsonovi, v\xc4\x8dasih omenjajo alternative. Watsonine bele\xc5\xbeke povzemajo ve\xc4\x8dino, ne pa tudi vseh drugih identifikacij . Na primer, prizor na zadnji plo\xc5\xa1\xc4\x8di, ki ga Watsonova imenuje Jezusovo klicanje Andreja in Petra, za katerega priznava, da je redek subjekt, ki sicer ni podoben v podobni sestavi, imenuje Tkaczova Spreobrnjenje Kristusa, za njo pa Bayens in \xc5\xa1tevilni recenzenti. To bi bila tudi nenavadna upodobitev, \xc4\x8deprav precej pogostej\xc5\xa1a tema. Klju\xc4\x8dna razlika pri branju slike je ali valovite \xc4\x8drte, na katerih stojijo figure, predstavljajo oblak ali vodo. Vsi trije avtorji lahko primerjajo predmet, ki so ga izbrali, z razli\xc4\x8dnimi interpretacijami celotne sheme dekoracije.\n_START_SECTION_\nPrimerjava\n_START_PARAGRAPH_\nVerjetno je najbli\xc5\xbeja neposredna primerjava s skrinje iz Brescia  in skrinja iz Pulja, najdena v fragmentarnem stanju pod cerkvenim dnom v Istri leta 1906, ki ima manj prizorov in tista precej bolj obi\xc4\x8dajna . Druga manj\xc5\xa1a skrinjica, ki je zdaj razstavljena s \xc5\xa1tirimi prizori pasijona, je v Britanskem muzeju , ki je tudi dom mnogo poznej\xc5\xa1e anglosa\xc5\xa1ke skrinje Frankov. Ta ima le en kr\xc5\xa1\xc4\x8danski prizor, z drugimi iz severnega mita in mediteranske zgodovine in vklju\xc4\x8duje besedila, ki se v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini in stari angle\xc5\xa1\xc4\x8dini me\xc5\xa1ajo tako v rimskih \xc4\x8drkah kot v anglosa\xc5\xa1kih runah. Kljub temu pa s skrinjo iz Brescie deli veliko programsko zapletenost in enako sposobnost vzbujanja znanstvene razprave; zdi se jasno, da bi celoten pomen obeh skrinj predstavljal uganko ali zagonetko celo dobro izobra\xc5\xbeenim sodobnikom, ki so jih uporabljali za ikonografije svojih obdobij.'