b"\n_START_ARTICLE_\nPala\xc4\x8da Fontainebleau\n_START_SECTION_\nSrednjeve\xc5\xa1ka pala\xc4\x8da (12. stoletje)\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1i zapis o utrjenem gradu v Fontainebleau sega v leto 1137. Bil je priljubljena rezidenca in lovski dvorec francoskih kraljev zaradi obilne divjadi in \xc5\xa1tevilnih izvirov v okoli\xc5\xa1kem gozdu. Svoje ime je dobil po enem od izvirov, fountain de Bliaud, ki se sedaj nahaja v angle\xc5\xa1kem parku, ob krilu Ludvika XV. Uporabljali so ga kralj Ludvik VII., za katerega je Thomas Becket posvetil cerkvico leta 1169, Philip Augustus, Ludvik IX. ali sveti Ludvik, ki je poleg gradu v Couvent des Trinitaires zgradil bolni\xc5\xa1nico in samostan in Philippe le Bel, ki se je rodil in umrl v gradu.\n_START_SECTION_\nRenesan\xc4\x8dna pala\xc4\x8da Franca I. (1528\xe2\x80\x931547)\n_START_PARAGRAPH_\nV 15. stoletju so bile narejene nekatere spremembe in olep\xc5\xa1ave po naro\xc4\x8dilu Elizabete Bavarske, \xc5\xbeene kralja Karla VI., vendar je srednjeve\xc5\xa1ka struktura ostala v bistvu nespremenjena, do vladavine Franca I. (1494-1547). On je naro\xc4\x8dil arhitektu Gilles le Bretonu zgraditi pala\xc4\x8do v novem renesan\xc4\x8dnem slogu, pred kratkim uvo\xc5\xbeene iz Italije. Le Breton je ohranil star srednjeve\xc5\xa1ki donjon, kjer so se nahajali kraljevi apartmaji, vendar ga je vklju\xc4\x8dil v nov renesan\xc4\x8dni Cour Ovale \xe2\x80\x93 dvori\xc5\xa1\xc4\x8de ovalne oblike, zgrajen na temeljih starega gradu. Vklju\xc4\x8dil je monumentalna Porte dor\xc3\xa9e, kot ju\xc5\xbeni vhod, kot tudi monumentalno renesan\xc4\x8dno stopni\xc5\xa1\xc4\x8de portique de Serlio, kot dostop do kraljevih apartmajev na severni strani._NEWLINE_Z za\xc4\x8detkom okoli 1528 je Franc zgradil Galerijo Franca I., ki mu je omogo\xc4\x8dila neposreden dostop iz stanovanja v kapelo. Iz Italije je pripeljal arhitekta Sebastiana Serlia in florentinskega slikarja Giovanni Battista di Jacopa, znanega kot Rosso Fiorentino, da okrasita novo galerijo. Med letoma 1533 in 1539 je Rosso Fiorentino napolnil galerijo s freskami, ki so slavile kralja, jih uokviril s \xc5\xa1tukaturnim okrasom v visokem reliefu, lambris je v pohi\xc5\xa1tvo vrezal Francesco Scibec da Carpi. \xc5\xa0e en italijanski slikar Francesco Primaticcio iz Bologne se je pridru\xc5\xbeil kasneje. Skupaj je njihov slog dekoracije postal znan kot prva \xc5\xa1ola Fontainebleau. To je bila prva velika urejena galerija zgrajena v Franciji. Na splo\xc5\xa1no je Fontainebleau uvedel renesanso v Francijo. _NEWLINE_Okoli 1540 je Franc za\xc4\x8del gradnjo \xc5\xa1e enega velikega dodatka k pala\xc4\x8di. Uporabil je zemlji\xc5\xa1\xc4\x8de na vzhodni strani pala\xc4\x8de, kupljeno pri redu Trinitaires, je za\xc4\x8del graditi novo kvadratno stavbo okoli velikega dvori\xc5\xa1\xc4\x8da. Na severu je bila zaprta s krilom ministrov, na vzhodu je bilo krilo Ferrare in na jugu krilo z novo Odisejevo galerijo. Pala\xc4\x8da je bila obkro\xc5\xbeena z novim parkom v slogu italijanskega renesan\xc4\x8dnega vrta, s paviljoni in prvo jami v Franciji. Primaticcio je ustvaril ve\xc4\x8d monumentalnih fresk v Odisejevi galeriji.\n_START_SECTION_\nPala\xc4\x8da Henrika II. in Katarine Medi\xc4\x8dejske (1547\xe2\x80\x931570)\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti Franca I. se je kralj Henrik II. odlo\xc4\x8dil nadaljevati z deli in raz\xc5\xa1iriti dvorec. Kralj in njegova \xc5\xbeena sta izbrala arhitekta Philiberta Delormeja in Jeana Bullanta. Raz\xc5\xa1irila sta vzhodno krilo ni\xc5\xbejega dvora in okrasila njegovo znamenito podkvasto stopni\xc5\xa1\xc4\x8de. V ovalnem dvori\xc5\xa1\xc4\x8du so preoblikovali lo\xc5\xbeo, ki jo je oblikoval Franc, v Salle des F\xc3\xa9tes ali veliko plesno dvorana s kasetiranim stropom. S pogledom dvori\xc5\xa1\xc4\x8da na vodnjak in ribnik, so oblikovali novo stavbo, Pavillon des Poeles, ki vsebuje nove prostore za kralja. Okras nove dvorane in Odisejeve galerije s Primaticciovimi freskami in \xc5\xa1tukaturo so nadaljevali v smeri manieristi\xc4\x8dnih slikarjev Primaticcio in Niccol\xc3\xb2 dell'Abbate. Mnoga umetni\xc5\xa1ka dela so bila naro\xc4\x8dena za pala\xc4\x8do, med njimi Cellinijeva Fontainebleau\xc5\xa1ka nimfa, ki je zdaj v Louvru._NEWLINE_Po smrti Henrika II. v dvoboju, je njegova vdova Katarina Medi\xc4\x8dejska nadaljevala z gradnjo in dekoracijo pala\xc4\x8de. Primaticcia je imenovala kot novega superintendenta kraljevih javnih del. Zasnoval je del danes znan kot krilo La Belle Chemin\xc3\xa9e, znan po svojem dovr\xc5\xa1enem kaminu in dveh nasprotnih stopni\xc5\xa1\xc4\x8dih. Leta 1565 so, kot varnostni ukrep zaradi verskih vojn, okoli pala\xc4\x8de skopali obrambni jarek, da so jo za\xc5\xa1\xc4\x8ditili pred napadom. [6\n_START_SECTION_\nPala\xc4\x8da Henrika IV. (1570\xe2\x80\x931610)\n_START_PARAGRAPH_\nKralj Henrik IV. je izvedel ve\xc4\x8d dodatkov na pala\xc4\x8di kot katerikoli drug kralj razen Franca I.. Podalj\xc5\xa1al je ovalno dvori\xc5\xa1\xc4\x8de proti zahodu za izgradnjo dveh paviljonov, ki se imenujeta Tiber in Luksemburg. Med letoma 1601 in 1606 je predelal vse fasade okoli dvori\xc5\xa1\xc4\x8da, vklju\xc4\x8dno s kapeli sv. Saturnina, za ve\xc4\x8djo arhitekturo harmonijo. Na vzhodni strani je zgradil nov monumentalen vhod s kupolo, ki se imenuje porte du Baptist\xc3\xa8re. Med letoma 1606 in 1609 je zgradil novo dvori\xc5\xa1\xc4\x8de, ki se imenuje Cour des Offices ali Quartier Henry IV. in zagotovil prostor za kuhinjo in prostore za dvorne uradnike. Dve novi galeriji, Galerie de Diane de Poitiers in Galerie des Cerfs sta bili zgrajeni okoli starega Dianinega vrta. Dodal je \xc5\xa1e veliko Jeu de paume ali notranje teni\xc5\xa1ko igri\xc5\xa1\xc4\x8de, najve\xc4\x8dje tako dvori\xc5\xa1\xc4\x8de na svetu. _NEWLINE_\xc2\xbbDruga \xc5\xa1ola Fontainebleau\xc2\xab\xc2\xa0slikarjev in dekoraterjev je od\xc5\xa1la na delo v notranjost. Arhitekt Martin Fr\xc3\xa9minet je ustvaril bogato okra\xc5\xa1eno kapelo svete Trojice, medtem ko sta slikarja Ambroise Dubois in Toussaint Dubreuil ustvarila vrsto juna\xc5\xa1kih slik za salone. Novo krilo, ki se zaradi svojega osrednjega objekta imenuje La Belle Chemin\xc3\xa9e, je bilo zgrajeno ob velikem ribniku._NEWLINE_Henrik IV. je namenil veliko pozornosti tudi parku in vrtovom okoli pala\xc4\x8de. Kralji\xc4\x8din ali Dianin vrt, ki ga je ustvarila Katarina Medi\xc4\x8dejska z Dianinim vodnjakom v centru, se je nahajal na severni strani pala\xc4\x8de. Henrik IV je vrtnarju, Claude Molletu, usposobljenem v Ch\xc3\xa2teau d'Anet, dal oblikovati velik parter za gredice, okra\xc5\xa1en s starodavnimi kipi in s poti, ki so ga delile v velike kvadrate. Dianin vodnjak in jama sta delo Tommasa Francinija, ki je oblikoval tudi vodnjak Medici v luksembur\xc5\xa1kem parku za Marijo Medi\xc4\x8dejsko. Na ju\xc5\xbeni strani je Henrik ustvaril park, zasajan z borovci, bresti in sadnim drevjem in dodal 1200 metrov dolg Veliki kanal, \xc5\xa1estdeset let pred Ludvikom XIV., ki ga je zgradil v Versajskih vrtovih.\n_START_SECTION_\nPala\xc4\x8da od Ludvika XIII. do Ludvika XVI.\n_START_PARAGRAPH_\nKralj Ludvik XIII. je bil rojen in kr\xc5\xa1\xc4\x8den v pala\xc4\x8di in je nadaljeval dela, ki jih je za\xc4\x8del njegov o\xc4\x8de. Kon\xc4\x8dal je dekoracijo kapele svete Trojice in dodelil dvornemu arhitektu Jean Androuet du Cerceau rekonstrukcijo podkvastega stopni\xc5\xa1\xc4\x8da, ki ga je prej zasnoval Philibert Delorme na dvori\xc5\xa1\xc4\x8du, in ki je postalo znano kot Cour de Cheval Blanc. Po njegovi smrti je njegova vdova Ana Avstrijska, preuredila apartmaje v krilu kraljice matere (Aile des Reines Meres) poleg dvori\xc5\xa1\xc4\x8da vodnjakov, ki ga je zasnoval Primatrice. [10]_NEWLINE_Kralj Ludvik XIV. je pre\xc5\xbeivel v Fontainebleau ve\xc4\x8d dni, kot kateri koli drugi monarh; rad je lovil vsako leto konec poletja in v za\xc4\x8detku jeseni. Naredil je nekaj sprememb na zunanjosti gradu, in zgradil novo stanovanje za svojo spremljevalko, Madame de Maintenon. Poru\xc5\xa1il je stare prostore kopali\xc5\xa1\xc4\x8da pod Galerijo Franca I. in ustvaril nova stanovanja za kraljeve prince in naredil nekaj sprememb v kraljevih apartmajih. Arhitekt Jules Hardouin-Mansard je zgradil novo krilo poleg Gallerie des Cerfs in Gallerie de Diane, da je zagotovil ve\xc4\x8d \xc5\xbeivljenjskega prostora za dvor. Prav tako je naro\xc4\x8dil velike spremembe v parku in vrtovih; Andr\xc3\xa9 Le Notre in Louis Le Vau sta preoblikovala veliki parter v francoski formalni vrt. Uni\xc4\x8dil je vise\xc4\x8di vrt, ki ga je zgradil Henrik IV. ob velikem ribniku in namesto tega zgradil paviljon, ki ga je zasnoval Le Vau, na majhnem otoku v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du ribnika._NEWLINE_Ludvik XIV. je 22. oktober 1685 v pala\xc4\x8di podpisal edikt in preklical politiko strpnosti do protestantov, ki jo je za\xc4\x8del Henrik IV.. Ludvik je v pala\xc4\x8di pozdravil \xc5\xa1tevilne tuje goste, vklju\xc4\x8dno nekdanjo kraljico Kristino \xc5\xa0vedsko, ki se je pravkar odpovedala svoji kroni. Medtem ko je bila gost v pala\xc4\x8di je 10. novembra 1657 Kristina sumila svojega konju\xc5\xa1nika in cenjenega ljubimca, markiza Gian Rinaldo Monaldeschija, da je izdal njene skrivnosti njenim sovra\xc5\xbenikom. Njeni slu\xc5\xbeabniki so ga lovili po dvoranah pala\xc4\x8de in ga zabodli do smrti. Ludvik XIV. jo je pri\xc5\xa1el pogledat v pala\xc4\x8do, ni omenil umora in ji pustil nadaljevati potovanje._NEWLINE_19.-20. maja 1717, po smrti Ludvika XIV., je bil ruski car Peter Veliki gost v Fontainebleau. Zanj je bil organiziran lov za jelene in banket. Uradni obisk je bil velik uspeh, a v spominih objavljenih kasneje od \xc4\x8dlanov delegacije se zdi, da Peter ni maral francoskega sloga lova in da je bila pala\xc4\x8da premajhna, v primerjavi z drugimi kraljevimi francoskimi bivali\xc5\xa1\xc4\x8di. Rutina Fontainebleauja tudi ni ustrezala njegovemu okusu; raje je pil pivo kot vino (in prinesel svojega seboj), rad je zgodaj vstal, za razliko od francoskega dvora. _NEWLINE_Projekti prenove Ludvika XV. so bili manj ambiciozni kot Ludvika XIV. Da bi ustvaril ve\xc4\x8d prostora za ogromno \xc5\xa1tevilo dvorjanov, je med 1737-38 kralj zgradil novo dvori\xc5\xa1\xc4\x8de imenovano Cour de la Conciergerie ali Cour des Princes, vzhodno od Gallerie des Cerfs. Na Cour du Cheval Blanc so krilo Odisejeve galerije podrli in postopoma nadomestili z novo ope\xc4\x8dno in kamnito zgradbo, zgrajeno v fazah, 1738-1741 in 1773-74, ki se razteza zahodno proti paviljonu in jami borovcev._NEWLINE_Med letoma 1750 in 1754 je kralj naro\xc4\x8dil arhitektu Ange-Jacques Gabrielu zgraditi novo krilo ob Cour de la Fontaine in ribnikom. Star Pavilion des Poeles je bil poru\xc5\xa1ena in nadome\xc5\xa1\xc4\x8den z Gros Pavilion, zgrajen iz kamna kremne barve. Razko\xc5\xa1no novih stanovanje je bilo ustvarjeno znotraj te zgradbe za kralja in kraljico. Novo sejno sobo za kraljevi Svet so okrasili vodilni slikarji tistega \xc4\x8dasa, kot so Fran\xc3\xa7ois Boucher, Carle Vanloo, Jean-Baptiste Marie Pierre in Alexis Peyrotte. Veli\xc4\x8dasten majhno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de je nastalo v prvem nadstropju krila Belle Chemni\xc3\xa9e._NEWLINE_Kralj Ludvik XVI. je tudi izvedel dodatke k pala\xc4\x8di, da bi ustvaril ve\xc4\x8d prostora za svoje dvorjane. Nova stavba je bila zgrajena v podalj\xc5\xa1ku galerije Franca I. in tako ustvaril veliko novo stanovanje v prvem nadstropju in \xc5\xa1tevilna manj\xc5\xa1a stanovanja v pritli\xc4\x8dju. Blokiral je tudi okna na severni strani galerije Franca I. in predelal apartmaje kraljice Marije Antoanete, v 1777 za njo ustvaril salon v tur\xc5\xa1kem slogu, sobo za igre med 1786-1787 in budoar v slogu arabeske. Ludvik XVI. in Marija Antoaneta sta zadnji\xc4\x8d obiskala Fontainebleau leta 1786, na predve\xc4\x8der francoske revolucije.\n_START_SECTION_\nPala\xc4\x8da v \xc4\x8dasu revolucije in Prvega cesarstva\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu francoske revolucije pala\xc4\x8da ni utrpela nobene znatne \xc5\xa1kode, vendar je bilo vse pohi\xc5\xa1tvo prodano na dra\xc5\xbebi. Zgradbe je zasedla Central School okro\xc5\xbeja Seine-et-Marne do leta 1803, ko je Napoleon I. tja namestil voja\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo. Ko se je pripravljal, da postane cesar, je Napoleon \xc5\xbeelel ohraniti \xc4\x8dim ve\xc4\x8d pala\xc4\x8d in protokol Starega re\xc5\xbeima. Izbral je Fontainebleau kot mesto svojega zgodovinskega sre\xc4\x8danja s pape\xc5\xbeem Pijem VII. leta 1804, ki je pripotoval iz Rima da Napoleona okrona za cesarja. Napoleon je imel suite sob okra\xc5\xa1ene za pape\xc5\xbea in je celoten dvorec na novo opremil in okrasil. Kraljevo spalnico je preoblikoval v prestolno sobo za Napoleona. Apartmaji so bili na novo opremljeni s pohi\xc5\xa1tvom in urejeni za cesarja in cesarico v novem umetni\xc5\xa1kem slogu empire. Cour du Cheval Blanc se je preimenovala v Cour d'Honneur  ali Dvori\xc5\xa1\xc4\x8de \xc4\x8dasti. Eno krilo s pogledom na dvori\xc5\xa1\xc4\x8de, Aile de Ferrare, so podrli in ga nadomestiti z okrasno \xc5\xbeelezno ograjo in vrati, zaradi \xc4\x8desar se pro\xc4\x8delje pala\xc4\x8de vidi. Dianini vrtovi in vrtovih borov so bili presajeni in urejen angle\xc5\xa1ki krajinski vrt, delo krajinskega oblikovalca Maximillien-Josepha Hurtaulta._NEWLINE_Napoleonovi obiski v Fontainebleau niso bili pogosti, saj je vil veliko \xc4\x8dasa zaseden z voja\xc5\xa1kimi akcijami. Med letoma 1812 in 1814 je dvorec slu\xc5\xbeil kot zelo eleganten zapor za pape\xc5\xbea Pija VII. Napoleon je 5. november 1810 kapelo uporabil za krst svojega ne\xc4\x8daka, prihodnjega Napoleona III., Napoleon je bil njegov boter in cesarica Marie-Louise botra. _NEWLINE_Napoleon je pre\xc5\xbeivel zadnje dni svojega vladanja v Fontainebleau, preden je 4. aprila 1814, pod pritiskom svojih mare\xc5\xa1alov, Neya, Berthiera in Lefebvra, abdiciral. 20. aprila, po tem, ko je poskusil storiti samomor, se je \xc4\x8dustveno poslovil od vojakov Stare garde na Dvori\xc5\xa1\xc4\x8du \xc4\x8dasti. Kasneje, po sto dneh, se je tukaj ustavil 20. marec 1815._NEWLINE_V svojih spominih, ki so nastali v izgnanstvu na Sveti Heleni, se je spomnil \xc4\x8dasa na Fontainebleau:\xc2\xa0\xc2\xbb... prava rezidenca kraljev, hi\xc5\xa1a stoletij. Morda ne gre za strogo arhitekturno pala\xc4\x8do, vendar je bil vsekakor kraj bivanja dobro premi\xc5\xa1ljen in povsem primeren. To je bila zagotovo najbolj udobna in sre\xc4\x8dno postavljena pala\xc4\x8da v Evropi.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nPala\xc4\x8da po obnovi monarhije in vladi Ludvika-Filipa (1815\xe2\x80\x931848)\n_START_PARAGRAPH_\nPo obnovi monarhije sta kralja  Ludvik XVIII. in Karel X. oba \xc5\xbeivela v Fontainebleau, vendar nista opravila nobenih ve\xc4\x8djih sprememb na pala\xc4\x8di. Louis-Philippe je bil bolj aktiven, tako je obnovil nekaj sob in jih okrasil v slgu njegovega obdobja. Dvorana stra\xc5\xbee in galerija plo\xc5\xa1\xc4\x8d sta bili preurejeni v neorenesan\xc4\x8dnem slogu, medtem ko je bila dvorana stebrov, pod plesno dvorano, predelana v neoklasicisti\xc4\x8dnem slogu. Dodal je nove vitraje, narejen v kraljevi tovarni S\xc3\xa8vres.\n_START_SECTION_\nPala\xc4\x8da v \xc4\x8dasu Drugega imperija\n_START_PARAGRAPH_\nCesar Napoleon III., ki je bil kr\xc5\xa1\xc4\x8den v Fountainebleau, je nadaljeval obi\xc4\x8daj dalj\xc5\xa1ega bivanja v pala\xc4\x8di Fontainebleau, zlasti poleti. Veliko zgodovinskih prostorov, kot je Gallerie des Cerfs, je bilo vrnjenih v nekaj podobnega svojemu prvotnemu videzu, medtem ko so bili zasebni apartmaji preurejeni po okusu cesarja in cesarice. \xc5\xa0tevilne apartmaji za goste so bili kot neuporabljeni prostori zgradb. Staro gledali\xc5\xa1\xc4\x8de, zgrajeno v 18. stoletju, je bilo uni\xc4\x8dena zaradi po\xc5\xbeara v krilu Belle Chemin\xc3\xa9e leta 1856. Med letoma 1854 in 1857 je arhitekt Hector Lefuel zgradil novo gledali\xc5\xa1\xc4\x8de v slogu Ludvika XVI._NEWLINE_V pritli\xc4\x8dju Gros Pavilion je cesarica Eug\xc3\xa9nie zgradila majhen, a bogat muzej, ki vsebuje darila Siamskega kralja iz leta 1861 in umetni\xc5\xa1ka dela, pridobljena med ropanjem Poletne pala\xc4\x8de v Pekingu. Prav tako prikazuje slike sodobnih umetnikov (Franz Xaver Winterhalter in kipar Charles Henri Joseph Cordier). Zaprt v krilu Ludvika XV., je cesar ustanovil svojo pisarno in cesarica svoj Salon Lacquer. To so bile zadnje sobe, ki so jih kraljevih prebivalci ustvarili v Fontainebleauja. Leta 1870, v \xc4\x8dasu francosko-nem\xc5\xa1ke vojne, je cesarstvo propadli in pala\xc4\x8da je bila zaprta.\n_START_SECTION_\nPala\xc4\x8da od Tretje republike do 21. stoletja\n_START_PARAGRAPH_\nV francosko-pruski vojni so  17. septembra 1870 pala\xc4\x8do zasedli Prusi, kratek \xc4\x8das od marca 1871 ga je uporabljal kot voja\xc5\xa1ki sede\xc5\xbe Friderik Karel Nikolaj Pruski. Po vojni sta dve stavbi postali dom visoke \xc5\xa1ole od topni\xc5\xa1tvo in in\xc5\xbeeniring francoske vojske, ko so bili ti prisiljeni zapustiti Alzacijo, ko je bila regija priklju\xc4\x8dena Nem\xc4\x8diji. Ob\xc4\x8dasno jo je kot prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de uporabljal predsednik Tretje republike in dobrodo\xc5\xa1li dr\xc5\xbeavni gostje, vklju\xc4\x8dno kralj Aleksander I. iz Srbije (1891), kralj Jurij I. Gr\xc5\xa1ki (1892), Leopold II. Belgijski (1895) in kralj Alfonz XIII. \xc5\xa0panski (1913). 26. junij 1920 je gostila tudi zadnjo pre\xc5\xbeivelo kraljevsko prebivalko, cesarico Eug\xc3\xa9nie de Montijo._NEWLINE_Fasade glavne stavbe so bile prvi\xc4\x8d za\xc5\xa1\xc4\x8ditene kot zgodovinski spomenik 20. avgusta 1913. Leta 1923, po prvi svetovni vojni, je postala sede\xc5\xbe \xc5\xa1ole umetnosti in glasbe (\xc3\x89coles d'Art Am\xc3\xa9ricaines), ki \xc5\xa1e vedno obstaja. Leta 1927 je pala\xc4\x8da postala nacionalni muzej. Med obema vojnama so zgornje nadstropje krila Belle Chemin\xc3\xa9e, ki je pogorelo leta 1856, obnovili z nepovratnimi sredstvi fundacije Rockefeller._NEWLINE_Med drugo svetovno vojno so pala\xc4\x8do prvi\xc4\x8d med 16. junija 1940 in 10. novembrom zasedli Nemci in spet od 15. maja do konca oktobra 1941. Po vojni je del pala\xc4\x8de postal sede\xc5\xbe srednje zavezni\xc5\xa1kih sil Evrope (Allied Joint Force Command Brunssum), pod NATO-m do leta 1966._NEWLINE_Splo\xc5\xa1ni obnova pala\xc4\x8de je potekala med 1964-1968 pod vodstvom predsednika Charlesa de Gaulla in njegovega ministra za kulturo, Andrea Malrauxa. Na seznam Unescove svetovne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine je bila vpisana leta 1981. Leta 2006 je Ministrstvo za kulturo kupili kraljeve konju\xc5\xa1nice in za\xc4\x8delo z obnovo._NEWLINE_V za\xc4\x8detku leta 2007 se je obnova za\xc4\x8dela v gledali\xc5\xa1\xc4\x8du v pala\xc4\x8di, ki ga je ustvaril Napoleon III. v \xc4\x8dasu drugega imperija. Projekt je bil financirala vlada Abu Dhabija. V zameno se je gledali\xc5\xa1\xc4\x8de preimenovalo v Sheik Khalifa bin Zayed Al Nahyana in bilo odprto 30. april 2014. _NEWLINE_1. marca 2015 so Kitajski muzej v pala\xc4\x8di oropali profesionalni tatovi. Vdrli so ob pribli\xc5\xbeno \xc5\xa1estih zjutraj in kljub alarmu in video kameram, v sedmih minutah ukradli pribli\xc5\xbeno petnajst izmed najbolj dragocenih predmetov v zbirki, vklju\xc4\x8dno s kopijo siamske krone, ki jo je siamska vlada podarila Napoleonu III., tibetanska mandala in himera iz emajla iz obdobja vladavine vladarjev Quianlonga (1736-1795).\n_START_SECTION_\nGalerija Franca I.\n_START_PARAGRAPH_\nGalerija Franca I., je ena prvih in najlep\xc5\xa1ih primerov renesan\xc4\x8dne dekoracije v Franciji. Galerija je bila prvotno zgrajena leta 1528 kot prehod med kraljevimi apartmaji in ovalnim dvori\xc5\xa1\xc4\x8dem ter kapelo samostana Trinitaires. Leta 1531 je Franc I. zgradil del svojih apartmajev ter jih med 1533 in 1539 dal okrasiti umetnikom in obrtnikom iz Italije, pod vodstvom slikarjev  Rossa Fiorentina ali Primaticeja, v novem renesan\xc4\x8dnem slogu. Spodnji zidovi prehoda so delo mojstra italijanskega pohi\xc5\xa1tva Francesco Scibec da Carpija. Okra\xc5\xa1ena so z grbom Francije in mo\xc4\x8deradom, kraljevim grbom. Zgornji zidovi so poslikani s freskami , uokvirjenimi z bogato \xc5\xa1tukaturo. Freske prikazujejo mitolo\xc5\xa1ke prizore kot ponazoritev kraljevih vrlin._NEWLINE_Na strani galerije z okni, freske predstavljajo Izgnana nevednost, Enotnost dr\xc5\xbeave, Kleobis in Biton, Danaja, Smrt Adonisa, Izguba ve\xc4\x8dne mladosti in Bitka Kentavrov in Lapitov._NEWLINE_Na strani galerije nasproti oken freske predstavljajo: \xc5\xbdrtvovanje, Kraljevi slon, Gore\xc4\x8da Catane, Nimfa iz Fontainebleauja (naslikal leta 1860-61 J. Alaux za pokrivanje nekdanjega vhoda v galerijo), Potopljajo\xc4\x8d Ajant, Vzgoja Ahila in Frustracije Venere.\n_START_SECTION_\nPlesna dvorana\n_START_PARAGRAPH_\nPlesna dvorana je bila v \xc4\x8dasu Franca I. najprej zgrajena kot odprt hodnik ali lo\xc5\xbea. Okoli 1552 jo je kralj Henrik II. dal zapreti z velikimi okni in bogato okra\xc5\xa1enim kasetiranim stropom in jo spremenil v sobo za praznovanja in plese. H, kraljeve inicialke so vidne v dekorju._NEWLINE_Na zahodnem delu stoji monumentalen kamin, okra\xc5\xa1en z bronastimi kipi - originalne kopije klasi\xc4\x8dnih kipov v Rimu. Na vzhodnem koncu sobe je balkon (empora), kjer so igrali glasbeniki za ples. Dekor je bil v preteklih letih ve\xc4\x8dkrat obnovljen. Tla, ki odsevajo obliko stropa, so bila zgrajena v \xc4\x8dasu Ludvika Filipa v prvi polovici 19. stoletja._NEWLINE_Freske na stenah in stebrih je naslikal v za\xc4\x8detku leta 1552 Nicola dell'Abate po risbah Primaticeja. Na vrtni strani dvorane predstavljajo: \xc5\xbdetev, Vulkan kuje oro\xc5\xbeje za ljubezen na zahtevo Venere, Faeton prosi Helijev son\xc4\x8dni voz in Jupiter in Merkur na domu Filemona in Baucisa._NEWLINE_Freske na strani ovalnega dvori\xc5\xa1\xc4\x8da predstavljajo: Praznik Bakha, Apolon in Muze na Parnasu, Tri gracije ple\xc5\xa1ejo pred bogovi, Praznovanje poroke Tetide in Peleja._NEWLINE_Freska za glasbeno emporo prikazuje glasbenike v \xc4\x8dasu nastopanja.\n_START_SECTION_\nKapela svetega Saturnina\n_START_PARAGRAPH_\nZa plesno dvorano je kapela svetega Saturnina. Prva kapela je bila zgrajena v 12. stoletju, vendar je bil uni\xc4\x8dena in so jo popolnoma obnovili pod Francem I.. Okna so bila narejena v S\xc3\xa8vresu in name\xc5\xa1\xc4\x8dena v obdobju Ludvika Filipa in jih je oblikovala njegova h\xc4\x8derka Marie, princesa Orleanska, sama umetnica.  Zgornja kapela je bila kraljeva kapela, ki jo je okrasil Philibert de l'Orme.  Strop je v istem slogu kot dvorana in se zaklju\xc4\x8di s kupolo.\n_START_SECTION_\nSoba stra\xc5\xbee\n_START_PARAGRAPH_\nProstor za stra\xc5\xbeo se je vedno nahajal poleg kraljeve spalnice. Salle des Gardes je bila zgrajena v \xc4\x8dasu vladavine Karla IX. Nekateri sledovi prvotnega dekorja so ostali iz 1570-ih, vklju\xc4\x8dno z obokanim stropom in frizom voja\xc5\xa1kih trofej, pripisano Ruggiero d'Ruggieriju. V 19. stoletju je Ludvik Filipe spremenil sobo v salon in preuredil tla z novim parketom iz eksoti\xc4\x8dnega lesa, ki odra\xc5\xbea oblikovanje stropa in monumentalnega kamina (1836), ki vklju\xc4\x8duje kose ornamenta iz poru\xc5\xa1enih prostorov iz 15. in zgodnjega 16. stoletja. Doprsni kip Henrika IV. pripisujejo Mathieu Jacquetu in je iz tega obdobja, saj sta obe figuri na obeh straneh kamina. Okra\xc5\xa1en okvir okoli kipa, Pierra Bontempsa, je bil prvotno v spalnici Henrika II. Okraske je dodal Ludvik Filip in vsebujejo veliko vazo okra\xc5\xa1eno z renesan\xc4\x8dnimi temami, tovarne porcelana S\xc3\xa8vres iz 1832. V \xc4\x8dasu vladavine Napoleona III. so sobo uporabljali kot jedilnico.\n_START_SECTION_\nKraljevo stopni\xc5\xa1\xc4\x8de\n_START_PARAGRAPH_\nKraljevo stopni\xc5\xa1\xc4\x8de je bilo zgrajeno med 1748 in 1749 v prostoru, zasedene, v \xc4\x8dasu vladanja Franca I. s spalnico Anne de Pisseleu, vojvodinja Etampes, kraljeve ljubice. Zasnoval ga je arhitekt Ange-Jacques Gabriel, ki je uporabil \xc5\xa1tevilne dekorativne elemente iz prej\xc5\xa1njega prostora, ki ga je prvotno okrasil Primatice. Zgornji del stene je razdeljen na plo\xc5\xa1\xc4\x8de, ovalne in pravokotne, s scenami, ki predstavljajo ljubezensko \xc5\xbeivljenje Aleksandra Velikega. Slike so uokvirjene z velikimi kipi \xc5\xbeensk, delo Primaticeja. Vzhodna stena sobe je bila med obnovo uni\xc4\x8dena in zamenjana v \xc4\x8dasu vladavine Ludvika Filipa v 19. stoletju s slikami Abela de Pujola.\n_START_SECTION_\nKralji\xc4\x8dina spalnica\n_START_PARAGRAPH_\nVse kraljice in cesarice Francije od Marije Medi\xc4\x8dejske do cesarice Eugenie, so spale v isti spalnici. Bogato okra\xc5\xa1en strop nad posteljo je bil narejen leta 1644, izdelovalca pohi\xc5\xa1tva Guillaume Noyersa za vdovo kraljico Ano Avstrijsko, matero Ludvika XIV. in nosi njene za\xc4\x8detnice. Sobo je preuredila Marie Leszczynska, kraljica Ludvika XV. leta 1746-1747. Strop v ni\xc5\xa1i, okras okoli oken in lesena obloga so delo Jacquesa Vererckta in Antoina Magnonaisa v slogu rokoko. Dekoracija kamina datira v isto obdobje._NEWLINE_Vrata imajo obliko arabeske in so bila narejena za Marijo Antoaneto, kot tudi vrezane plo\xc5\xa1\xc4\x8de nad vrati, name\xc5\xa1\xc4\x8denimi leta 1787. Postelja je bila narejena prav posebej za Marijo Antoaneto, vendar ni pri\xc5\xa1la do leta 1797, po revoluciji in njeni usmrtitvi. Uporabljale so jo Napoleonove \xc5\xbeene, cesarica Josephine in Marie-Louise Avstrijska._NEWLINE_Stene so prekrite z okrasnimi tekstilnimi oblogami s cvetjem in pticami iz leta 1805. Obnovljene so bile med letoma 1968-1986 z izvirno tkanino. Vse pohi\xc5\xa1tvo v sobi datira v prvo cesarstvo. Ograja okoli postelje je bila prvotno narejena za prestolno sobo v Tuilerijski pala\xc4\x8di leta 1804. Fotelji z vzorcem sfing so bili konzole, zaslon in dva predalnika name\xc5\xa1\xc4\x8dena v prostoru leta 1806.\n_START_SECTION_\nBudoar Marije Antoanete\n_START_PARAGRAPH_\nBudoar poleg kralji\xc4\x8dine spalnice je bil ustvarjen za kraljico Marijo Antoaneto leta 1786 in je omogo\xc4\x8dal kraljici dolo\xc4\x8deno mero zasebnosti. Prostor je najbolj\xc5\xa1e ohranjen primer dekorativnega sloga tik pred francosko revolucijo in se zgleduje po starih rimskih modelih z ne\xc5\xbeno-pobarvanimi arabeskami, kamejami, vazami, starinskimi kipi in venci cvetja na belem ozadju, s pozla\xc4\x8denim in okra\xc5\xa1enim pohi\xc5\xa1tvom._NEWLINE_Ista ekipa umetnikov in obrtnikov je izvedla tudi prostor za igranje. Zasnoval ga je arhitekt Pierre Rousseau, lesena obloga je delo kiparja Laplace, poslikave so delo Michel-Huberta Bourgeoisa in Louis-Fran\xc3\xa7oisa Touz\xc3\xa9ja. Osem Muz v mavcu so delo Rolanda, bogato okra\xc5\xa1en okvir kamina je delo Jacques-Fran\xc3\xa7ois Dropsyja in okra\xc5\xa1en s pozla\xc4\x8denimi bronastimi deli Claude-Jeana Pitoina. Tla iz mahagoni parketa, okra\xc5\xa1ena z grbi kraljice, so delo Bernarda Molitorja in kon\xc4\x8dano 1787. Poslikan strop Jean-Simona Berth\xc3\xa9lemyja ka\xc5\xbee Avroro s skupino angelov. _NEWLINE_Opremo za prostor je zasnoval Jean-Henri Riesener, z uporabo najbolj\xc5\xa1ih razpolo\xc5\xbeljivih materialov: biserovine, pozla\xc4\x8den bron, medenino, saten in ebenovino. Nekaj izvirne opreme je ostalo, vklju\xc4\x8dno z okroglo mizo in predalnikom, oboje narejeno med 1784 in 1789. Dva fotelja sta kopiji izvirnikov Georgesa Jakoba, ki sta zdaj v Gulbenkian muzeju v Lizboni, medtem ko je pru\xc4\x8dka je original.\n_START_SECTION_\nNapoleonova prestolna soba (prej kraljeva spalnica)\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1808 se je Napoleon odlo\xc4\x8dil, da namesti svoj prestol v nekdanji kraljevi spalnici iz \xc4\x8dasa Henrika IV. Ludvika XVI., to\xc4\x8dno na mestu, kjer je bila kraljevska postelja. Pod starim re\xc5\xbeimom je bila kraljeva postelja simbol kraljeve oblasti v Franciji in so dvorjani pozdravljali, ko so \xc5\xa1li mimo. Napoleon je \xc5\xbeelel pokazati kontinuiteto njegovega imperija z minulimi monarhijami v Franciji.  Ve\xc4\x8dina izrezljanega lesenega stropa, spodnji del lesenih opa\xc5\xbeev in vrata datirajo v vladavino Ludvika XIII. Zgornji del neposredno nad prestolom je iz konca vladavine Ludvika XIV. Ludvik XV. Je ustvaril del stropa neposredno nad prestolom, nov kamin, izklesane lesene medaljone v bli\xc5\xbeini kamina, motive nad vrati in fino izrezljano pohi\xc5\xa1tvo nasproti prestola (1752-54). Strop je bil bele barve in pozla\xc4\x8den in okra\xc5\xa1en z mozaiki, da se je ujemal z zgornjim delom kralji\xc4\x8dine spalnici. _NEWLINE_Napoleon je dodal standardno svojo za\xc4\x8detnico in cesarskega orla. Okras okrog prestola je prvotno zasnoval leta 1804 Jacob-Desmalter za pala\xc4\x8do Saint-Cloud, prestol je pri\xc5\xa1el iz Tuilerijske pala\xc4\x8de._NEWLINE_Kamin je bil prvotno okra\xc5\xa1en s portretom Ludvika XIII, delo Philippe de Champaigna, ki je bil po\xc5\xbegan leta 1793 v \xc4\x8dasu francoske revolucije. Napoleon ga je nadomestil s svojim portretom, Roberta Lef\xc3\xa8vra. Leta 1834 je kralj Ludvik-Filip odstranil Napoleonovo sliko in jo nadomestil z drugo Ludvika XIII., slikarja \xc5\xa1ole Champaigne,\n_START_SECTION_\nSenatna soba\n_START_PARAGRAPH_\nSenatna soba, kjer so se kralji in cesarji sre\xc4\x8devali z najbli\xc5\xbejimi svetovalci, je bila blizu prestolne sobe. To je bil prvotno urad Franca I. in je bil okra\xc5\xa1ena s poslikanimi lesenimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami, ki prikazuje naslednje modele Primatice, kreposti in junakov antike. Prostor se je raz\xc5\xa1irila pod Ludvik XIV in dekorater, Claude Audran, nato isto temo. Soba je bila v celoti preurejena med 1751 in 1754 po na\xc4\x8drtih arhitekta Ange-Jacques Gabriel, z arkadami in lesenimi paneli, ki ka\xc5\xbeejo vrline in alegorije letnih \xc4\x8dasov in elementov slikarjev Jean-Baptiste Marie Pierre in Carle van Loo. Slikar Alexis Peyrotte je dodal \xc5\xa1e vrsto medaljonov v vi\xc5\xa1jih delih zidov, ki prikazujejo cvetne teme, znanost in umetnost. Pet slik na obokanem stropu je bilo delo Fran\xc3\xa7oisa Boucherja in ka\xc5\xbeejo letne \xc4\x8dase in sonce, ki za\xc4\x8denja svojo pot in preganja no\xc4\x8d. Pol rotondo na vrtni strani sobe je dodal Ludvik XV. leta 1773, s poslikanim stropom Lagren\xc3\xa9eja in prikazuje Glorijo obdano s svojimi otroki. _NEWLINE_Soba je bila uporabljena kot soba sveta Napoleona I. in oprema je iz tistega \xc4\x8dasa. Fotelji ob mizi ministrov so Markionijevi (1806), zlo\xc5\xbeljivi stoli za svetovalce so Jacob-Desmalterja (1808).\n_START_SECTION_\nStanovanje pape\xc5\xbea in kraljice matere\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbeevo stanovanje, ki se nahaja v prvem nadstropju trakta kraljice matere in Gros Pavillon, je dobilo ime po obisku pape\xc5\xbea Pija VII. Leta 1804, ki je ostal na poti v Pariz, na kronanje Napoleon I. za cesarja Francije. Tam je ostal nehote pod strogim nadzorom Napoleona od 1812-1814. Pred tem, z za\xc4\x8detkom v 17. stoletju, je bila to rezidenca kraljice matere Marije Medi\xc4\x8dejske in Ane Avstrijske. Prav tako je bil dom prestolonaslednika, najstarej\xc5\xa1ega sina Ludvika XIV. V 18. stoletju so ga uporabljale h\xc4\x8dere Ludvika XV., nato pa grof Provanse, brat Ludvika XVI. V \xc4\x8dasu prvega cesarstva ga je uporabljal Ludvik, Napoleonov brat in njegova \xc5\xbeena kraljica Hortense, h\xc4\x8di cesarice Josephine. V \xc4\x8dasu vladavine Ludvika Filipa ga je uporabljal njegov najstarej\xc5\xa1i sin, vojvoda Orleanski. V \xc4\x8dasu drugega cesarstva ga je zasedala Stephanie de Bade, posvojena ne\xc4\x8dakinja Napoleona I.. Med letoma 1859-1861 je bilo obnovljeno, nato pa se je uporabljalo za visoke goste. Prvotno sta bila dva apartmaja, ki sta bila razdeljena ali zdru\xc5\xbeena v zadnjih letih, odvisno od stanovalcev._NEWLINE_Salon de Recepcion je bil predprostor za spalnico Ane Avstrijske, \xc5\xbeene Ludvika XIII. in matere Ludvika XIV. Ima pozla\xc4\x8den in izklesan strop, razdeljen na sedem oddelkov, ki predstavljajo sonce in znane planete, skupaj z manj\xc5\xa1imi predelki za voja\xc5\xa1ke trofeje. Narejen je bil leta 1558, delo Ambroisa Perreta za spalnico Henrika II. v paviljonu des Poeles, delu pala\xc4\x8de, ki je bil kasneje uni\xc4\x8den. Ana se je preselila v sobo in jo okrasila s svojimi lastnimi emblemi, vklju\xc4\x8dno s pelikanom. Lesen opa\xc5\xbe v prostoru je verjetno iz istega obdobja. _NEWLINE_Dekor spalnici ve\xc4\x8dinoma sega v 1650-ta; vklju\xc4\x8duje groteskne slike na stropu, pripisane Charlesu Errardu, bogato izrezljan lesen opa\xc5\xbe s hrastovimi listi in puti in slike nad vrati Ane Avstrijske v kostumu Minerve in Marie-Therese Avstrijske v kostumu kot Izobilje, obe je naslikal Gilbert de S\xc3\xa8ve. Spalnica je bila spremenjena v 18. stoletju z dodatkom novega kamina (okoli 1700) in dodelano mejo kaskade cvetja okrog ogledala, dodano 1784. V \xc4\x8dasu drugega cesarstva so bile nad ogledali in med ogledali in vrati dodane pobarvane plo\xc5\xa1\xc4\x8de v slogu 17. stoletja.\n_START_SECTION_\nDianina galerija\n_START_PARAGRAPH_\nDianina galerija, osemdeset metrov dolg hodnik zdaj poln knji\xc5\xbenih polic, je ustanovil Henrik IV. na za\xc4\x8detku 17. stoletja kot prostor za kralji\xc4\x8dino sprehajali\xc5\xa1\xc4\x8de. Slike na obokanem stropu, naslikane v za\xc4\x8detku leta 1605, so delo Ambroisa Duboisa in njegove delavnice, in prikazujejo prizore iz mita o Diani, boginji lova. V za\xc4\x8detku 19. stoletja je bila galerija v ru\xc5\xa1evinah. Leta 1810 se je Napoleon odlo\xc4\x8dil, da spremeni galerijo in jo nameni dose\xc5\xbekom svojega cesarstva. Nekaj slik \xc5\xa1e vedno v dobrem stanju so odstranili in jih dali v Galerijo plo\xc5\xa1\xc4\x8d. Arhitekt Hurtault je oblikoval nov na\xc4\x8drt za galerijo, podobno kot Velika galerija v Louvru, ki se pona\xc5\xa1a s slikami na stropu, in prikazujejo velike dogodke Napoleonove vladavine. Leta 1814 je bil koridor obnovljen, dekorativne poslikane okvirje bi naredila Moencha in Redoutea, vendar cikel slik o cesarstvu ni bil za\xc4\x8det, ko je Napoleon padel z oblasti. _NEWLINE_Ko je bila monarhija obnovljena je kralj Ludvik XVIII. galerijo dokon\xc4\x8dal v neoklasicisti\xc4\x8dnem slogu. Nova serija boginje Diane je delo Merry-Joseph Blondela in Abel de Pujola, ki sta uporabila naslikane okvirje pripravljene za Napoleonov cikel. Slike so bile dodane tudi na koridorju, in prikazujejo zgodovino francoske monarhije naslikane v Troubador slogu 1820 in 1830, delo ekipe vodilnih akademskih slikarjev. Za\xc4\x8detek leta 1853, pod Napoleonom III., je bil hodnik spremenjen v knji\xc5\xbenico, ve\xc4\x8dina slik pa odstranjena, z izjemo velikega portreta Henrika IV. na konju Jean-Baptista Mauzaisseja. Veliki globus v bli\xc5\xbeini vhoda v galerijo je bil postavljen leta 1861 in je pri\xc5\xa1el iz urada Napoleona v Tuilerijski pala\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\nNapoleonovo stanovanje\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1804 je Napoleon odlo\xc4\x8dil da \xc5\xbeeli svoje zasebne prostore stanovanja v pala\xc4\x8di lo\xc4\x8dene od stanovanj stare dr\xc5\xbeave. Prevzel je zbirko \xc5\xa1estih sob, ki so bile narejene leta 1786 v \xc4\x8dasu Ludvik XVI., poleg galerije Franca I., ter jih preuredil v slogu empire._NEWLINE_Staro stanovanje je preuredil v garderobo (cabinet de toilette), \xc5\xa1tudijsko sobo, knji\xc5\xbenico in kopalnico.\n_START_SECTION_\nGledali\xc5\xa1\xc4\x8de\n_START_PARAGRAPH_\nKoncerti, igre in druge gledali\xc5\xa1ke produkcije so bili redni del dvornega \xc5\xbeivljenja v Fontainebleau. Pred vladavino Ludvika XV. so ti potekali v razli\xc4\x8dnih prostorih pala\xc4\x8de, v \xc4\x8dasu njegovega vladanja pa je bila zgrajena gledali\xc5\xa1ka dvorana v krilu Belle Chemin\xc3\xa9e. Arhitekt Gabriel jo je obnovil po po\xc5\xbearu leta 1856. Za dvor Napoelon III. je bila premajhna, zato je leta 1854 pri\xc4\x8del v skrajnem vzhodnem delu krila Ludvik XIV. graditi novo gledali\xc5\xa1\xc4\x8de. To je zasnoval arhitekt Hector Lefuel v slogu Ludvika XVI., ki ga je navdihnilo operno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de v Versajski pala\xc4\x8di in Marije Antoanete v pala\xc4\x8di Trianon. Novo gledali\xc5\xa1\xc4\x8de s \xc5\xa1tiristo sede\xc5\xbei v parterju, dva balkona in lo\xc5\xbee v obliki podkve, je bilo kon\xc4\x8dano leta 1856._NEWLINE_Gledali\xc5\xa1\xc4\x8de je bilo zaprto po koncu drugega cesarstva in se redko uporablja. Obnavljanje se je za\xc4\x8delo v letu 2007, ki ga financira z desetimi milijoni evrov vlade v Abu Dhabiju. V zameno se je gledali\xc5\xa1\xc4\x8de preimenovalo v Sheik Khalifa bin Zayed Al Nahyana in je bilo odprto 30. aprila 2014. Gledali\xc5\xa1\xc4\x8de je na ogled, vendar ga ni ve\xc4\x8d mogo\xc4\x8de uporabljati za igranje, ker nekateri delovni deli gledali\xc5\xa1\xc4\x8da, vklju\xc4\x8dno oder, niso bili vklju\xc4\x8deni v obnovo.\n_START_SECTION_\nKitajski muzej\n_START_PARAGRAPH_\nKitajski muzej, v pritli\xc4\x8dju Gros Pavillon v bli\xc5\xbeini ribnika, je bil med zadnjimi sobami okra\xc5\xa1enimi v pala\xc4\x8di, medtem ko je bil \xc5\xa1e cesarska rezidenca. Leta 1867 je cesarica Eugenie prostore preuredila za prikaz svoje osebne zbirke azijske umetnosti, ki je vklju\xc4\x8devala darila, ki jih je siamski kralj poslal leta 1861 cesarju in drugih predmetov, pridobljenih v uni\xc4\x8devanju in ropanju stare poletne pala\xc4\x8de v bli\xc5\xbeini Pekinga v skupni britansko-francoski voja\xc5\xa1ki odpravi na Kitajskem leta 1860.  _NEWLINE_Predmeti prikazani v predprostoru sta dve kraljevi nosilnici siamskega kralja, ena namenjena kralju in druga (z zavesami) za kraljico. Znotraj dveh salonov muzeja so nekatere stene prekrite z lakiranimi lesenimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami v \xc4\x8drni in zlatu, vzete iz kitajskih zaslonov iz 17. stoletja, skupaj s posebej oblikovanimi primeri za prikaz starinskega porcelana. Drugi predmeti so tibetanska stupa z Budo iz poletne pala\xc4\x8de na Kitajskem in kraljevska siamska krona dana Napoleonu III. V salonih je bogato okra\xc5\xa1eno azijsko in evropsko pohi\xc5\xa1tvo in umetni\xc5\xa1ki predmeti, vklju\xc4\x8dno s svilo pokrito pohi\xc5\xa1tvo in kipi iz obdobja drugega cesarstva Charlesa Cordiera in Pierre-Alexandre Schoenewerka. Prostor je slu\xc5\xbeil tudi kot prostor za igre in zabavo, na ogled iz tega obdobja sta stara igra bagatelle (vrsta biljarda) in mehanski klavir._NEWLINE_Poleg kitajskega muzeja je leta 1868 cesarica ustvarila majhno pisarno, Cabinet de laque, tudi okra\xc5\xa1en z lakiranimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami in azijskimi umetni\xc5\xa1kimi predmeti, v pritli\xc4\x8dju krila Ludvik XV, nedale\xc4\x8d od urada cesarja. To je bila zadnja soba urejena pred padcem monarhije in morebitnim preoblikovanjem pala\xc4\x8de v muzej.\n_START_SECTION_\nVrtovi in park\n_START_PARAGRAPH_\nOd \xc4\x8dasa Franca I. je bila pala\xc4\x8da obdana s formalnim vrtom, ki je predstavljal glavno urejanje okolice sloga tedanjih obdobij: francoski renesan\xc4\x8dni vrt, ki je temeljil na vrtovih italijanske renesanse, francoski formalni vrt, najljub\xc5\xa1i slog Ludvika XIV. in v 18. in 19. stoletju, francoski pode\xc5\xbeelski vrt, ki je temeljil angle\xc5\xa1kem pode\xc5\xbeelskem vrtu.\n_START_SECTION_\nDianin vrt\n_START_PARAGRAPH_\nDianin vrt je bil urejen v \xc4\x8dasu vladavine Henrika IV. Bil je zasebni vrt kralja in kraljice in je bil viden iz okna njihovih sob. Dianin vodnjak je bil prvotno v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du vrta, ki je bil v tistem \xc4\x8dasu obdan z drugim krilom, kjer so bile pisarne in kasneje, pod Ludvikom XIV. oran\xc5\xbeerija. Stavbe so poru\xc5\xa1ili v 19. stoletju zaradi raz\xc5\xa1iritve vrta. Od 17. do konca 18. stoletja je bil vrt v italijanskem in nato francoskem formalnem slogu, razdeljen z ravnimi poti v pravokotne gredice, s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem pri fontani in okra\xc5\xa1en s kipi, okrasnimi rastlinami in agrumi v loncih. V \xc4\x8dasu vladavine Napoleona I. se je spremenil v krajinski park v angle\xc5\xa1kem slogu, z zavitimi potmi in drevesi v skupinah v slikoviti pokrajini ter bil raz\xc5\xa1irjen v \xc4\x8dasu vladavine Ludvika Filipa. Po padcu Napoleona III. je bil odprt za javnost._NEWLINE_Vodnjak v centru je bil delo Tommasa Francinija (glavni italijanski izdelovalec fontan), \xc4\x8digar delo je bil tudi Medi\xc4\x8dejski vodnjak v Luksembour\xc5\xa1kem parku v Parizu. Bronasti kip Diane, boginje lova, z mladim jelenom, je bil delo bratov Keller iz leta 1684 za drugo kraljevo prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de pri Marlyju. To je kopija anti\xc4\x8dnega rimskega kipa Versajske Diane, ki jo je pape\xc5\xbe podaril kralju Henriku IV. in ki je sedaj v Louvru. Originalni kip vodnjaka, Barthelemyja Prieurja iz leta 1602, je na ogled v galeriji Cerfs znotraj pala\xc4\x8de. Kipi lovskih psov in jelena okoli vodnjaka je izdelal Pierre Biard.\n_START_SECTION_\nRibnik s krapi, angle\xc5\xa1ki park, jama in izviri\n_START_PARAGRAPH_\nVelik ribnik poleg pala\xc4\x8de, s povr\xc5\xa1ino \xc5\xa1tiri hektarje, je bil narejen v \xc4\x8dasu vladavine Henrika IV. in uporabljen za \xc4\x8dolnarjenje gostov, \xc4\x8dlanov dvora in kot vir rib za prehrano in za zabavo. Opisi pala\xc4\x8de v 17. stoletju govorijo o gostih pri hranjenju krapov, ki so lahko dosegli precej\xc5\xa1njo velikosti in starost. Majhna osmerokotna hi\xc5\xa1a na otoku sredi jezera, Pavillon de l'Etang, je bila dodana v \xc4\x8dasu vladavine Ludvika XIV., nato obnovljena pod Napoleonom I. in okra\xc5\xa1ena z njegovimi za\xc4\x8detnicami._NEWLINE_Angle\xc5\xa1ki park datira v vladavino Henrika IV.. V enem delu parka, ki je znan kot vrt borovcev, proti krilu Ludvik XV., je starej\xc5\xa1a struktura iz \xc4\x8dasa Franca I - prva renesan\xc4\x8dna jama, ki je bila zgrajena v francoskem vrtu, kme\xc4\x8dka kamnita struktura okra\xc5\xa1ena s \xc5\xa1tirimi kipi Atlasa. Pod Napoleonom je njegov arhitekt Maximilien-Joseph Hurtault spremenil ta del parka v angle\xc5\xa1ki park, z vijugastimi potmi in eksoti\xc4\x8dnimi drevesi: catalpa, tulipanovec (Liriodendron), sophora in cipresovke iz Louisiane in slikovitim potokom in starinskimi balvani. Na vrtu sta dve bronasti kopiji anti\xc4\x8dnih rimskih izvirnikov iz 17. stoletja, gladiator Borghesius in Umirajo\xc4\x8di gladiator. Pot vodi iz vrta skozi zaveso dreves do izvira poleg kipa Apolona, ki je dal svoje ime pala\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\nParter in kanal\n_START_PARAGRAPH_\nNa drugi strani gradu, na eni strani vrta Franca I., je Henrik IV. uredil velik formalni vrt ali parter in vzdol\xc5\xbe osi parterja zgradil tudi Veliki kanal dolg 1200 metrov, podoben kot v bli\xc5\xbenjem dvorcu Fleury-en-Biere. Med letoma 1660 in 1664 sta glavni vrtnar Ludvika XIV., Andr\xc3\xa9 le Notre in Louis Le Vau obnovila parter, ga napolnila z geometrijskimi vzorci in potmi, obrobljenimi s pu\xc5\xa1panovimi \xc5\xbeivimi mejami in napolnjeni s pisanimi gredicami. Dodali so tudi bazen, ki se imenuje Les Cascades, okra\xc5\xa1en z vodometi na \xc4\x8delu kanala. Le Notre je vzdol\xc5\xbe kanala posadili sen\xc4\x8dna drevesa in dodal \xc5\xa1iroko pot, oblo\xc5\xbeeno z bresti._NEWLINE_Fontane Ludvika XIV. so bile odstranjene po koncu njegove vladavine. Pred \xc4\x8dasom so Cascades okrasili s kiparskimi deli iz 19. stoletja. Leta 1817 je bil name\xc5\xa1\xc4\x8den v osrednjem delu velik okrasni vodnjak. Bronasta replika anti\xc4\x8dnega rimskega kipa Tibere je bila postavljena v krogu bazena leta 1988. Nadomestil je prej\xc5\xa1nji kip iz 16. stoletja. Dva kipa sfinge Mathieuja Lespagnandela iz 1664, sta name\xc5\xa1\xc4\x8dena v bli\xc5\xbeini balustrade Velikega kanala."