b'\n_START_ARTICLE_\nTine Hribar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPo\xc2\xa0rojstnem\xc2\xa0 listu Valentin Hribar, za javnost pa Tine, se je rodil 28. 01. 1941\xc2\xa0 v Gori\xc4\x8dici pri Ihanu.\xc2\xa0Osnovno\xc2\xa0 \xc5\xa1olo je\xc2\xa0 obiskoval v doma\xc4\x8dem kraju od leta 1948, nato pa je v \xc5\xa1tiriletno ni\xc5\xbejo gimnazijo hodil v Dom\xc5\xbeale. Po 4 letih na\xc2\xa0 \xe2\x80\x8egimnaziji v Kamniku je izobra\xc5\xbeevanje nadaljeval na Filozofska fakulteta Univerze v Ljubljani. Na fakulteti je spoznal Spomenko Hribar, zaljubila sta se\xc2\xa0in\xc2\xa0se 1963 poro\xc4\x8dila, tudi zaradi tega,\xc2\xa0da sta\xc2\xa0 dobila skupno sobo v \xc5\xa1tudentskem bloku, v katerem so bile rahlo bolj\xc5\xa1e razmere kot doma, saj so imeli tu pitno vodo. Leta 1964 se jima je rodila h\xc4\x8derka Da\xc5\xa1a. Morala sta se izseliti iz \xc5\xa1tudentskega bloka, tako da je v tem letu, zadnjem letu rednega fakultetnega \xc5\xa1tudija lahko diplomiral iz filozofije in sociologije samo Tine. Vrnila sta se v Gori\xc4\x8dico k Tinetovim star\xc5\xa1em v podstre\xc5\xa1no sobico, kljub temu pa je z delom nadaljeval na In\xc5\xa1titutu za sociologijo._NEWLINE_Hribar je 1965 vpisal v Ljubljani podiplomski, v Zagrebu pa doktorski \xc5\xa1tudij (ker so mu ljubljanski profesorji rekli, naj si doktorat obeta kve\xc4\x8djemu po petih letih).\xc2\xa0Hkrati je leta 1967 dobil \xc5\xa1tipendijo nem\xc5\xa1ke Humboldtove fundacije in \xc5\xa1tudiral pri fenomenologu Karl-Heinz Volkmann-Schlucku v K\xc3\xb6lnu. Po vrnitvi iz Nem\xc4\x8dije leta 1968 je doktoriral v Zagrebu pri prof. Vanji Sutli\xc4\x87u (edinem jugoslovanskem fenomenologu). Kasneje je od\xc5\xa1el na odslu\xc5\xbeenje enoletnega voja\xc5\xa1kega roka v Maribor in postal pu\xc5\xa1komitraljezec. Leto za tem, 1969 se jima s Spomenko rodi druga h\xc4\x8di Valentina. Ker Hribar zaradi partijsko in udbovsko preverjenih profesorjev ni imel nobenih mo\xc5\xbenosti, da bi\xc2\xa0kot bur\xc5\xbeoazni filozof\xc2\xa0pri\xc5\xa1el na filozofski oddelek, je sprejel ponudbo tedanje\xc2\xa0 Visoke \xc5\xa1ole\xc2\xa0za sociologijo, politi\xc4\x8dne vede in novinarstvo, da ga izvolijo za docenta, kot \xc4\x8dloveka z doktoratom, saj je bila ve\xc4\x8dina predavateljev na tej \xc5\xa1oli brez njega. A docenturo je imel le \xc5\xa1tiri leta (1971\xe2\x80\x9375), saj ga je morala fakulteta (takrat \xc5\xbee FSPN) na ukaz Centralnega komiteja Zveze komunistov Slovenije skupaj s \xc5\xa1e tremi profesorji (Veljko Rus, Vladimir Arzen\xc5\xa1ek, Janez Jerov\xc5\xa1ek) izlo\xc4\x8diti iz pedago\xc5\xa1ke dejavnosti (za rednega profesorja je bil sicer habilitiran leta 1986)._NEWLINE_Vanj je bil spet vklju\xc4\x8den \xc5\xa1ele 1992 \xc5\xbee v samostojni Republiki Sloveniji kot redni profesor za fenomenologijo in filozofijo religije, bur\xc5\xbeoazna predmeta, ki ju je na oddelek prinesel \xc2\xa0s seboj s\xc2\xa0Fakultete za sociologijo, politi\xc4\x8dne vede in novinarstvo. Tedanji dekan FSPN\xc2\xa0Niko To\xc5\xa1 je ob za\xc4\x8detku svojega mandata 1989 imenoval Hribarja za prodekana za znanstveno-raziskovalno delo, ta pa je do izteka mandata (1991) uspel uresni\xc4\x8diti tri svoje zamisli:\xc2\xa01. preimenovanje FSPN v FDV (Fakulteto za dru\xc5\xbebene vede), 2. ustanovitev novega oddelka (in katedre) za kulturologijo (katerega prvi predstojnik je postal) in 3. ustanovitev\xc2\xa0Znanstvene knji\xc5\xbenice (kot prva je iz\xc5\xa1la njegova knjiga Teorija znanosti in organizacija raziskovanja, do danes\xc2\xa0 pa je iz\xc5\xa1lo \xc5\xbee ve\xc4\x8d deset publikacij). Zaradi te konkuren\xc4\x8dne akcije in tudi sicer se \xc2\xbbprofesorji filozofije\xc2\xab\xc2\xa0s filozofskega oddelka FF, biv\xc5\xa1i partijski ideologi Hribarjevemu prihodu na FF niso ve\xc4\x8d upirali. Hribar se je\xc2\xa0lotil predavanj, izdal najprej u\xc4\x8dbenika Fenomenologija I (1993) in II (1995), za tem pa \xc5\xa1e Filozofijo religije (2000). Oba\xc2\xa0predmeta\xc2\xa0je predaval do 2006, ko je imel 40 let delovne dobe. Med slu\xc5\xbebovanjem na FF je bil mdr. predstojnik Oddelka za filozofijo. _NEWLINE_Vmes so ga\xc2\xa0univerzitetniki hoteli rehabilitirati, kar pa je odklonil z argumentom, da bi, \xc4\x8de bi mu \xc5\xa1lo za ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje, zaradi konformizma lahko le on\xc2\xa0degradiral in nato rehabilitiral njih, ne pa oni njega. Leta 1995 je postal izredni, 2001 pa redni \xc4\x8dlan Slovenske akademije znanosti in umetnost (SAZU). Leta 2003 ga je uredni\xc5\xa1tvo Dela razglasilo za Delovo osebnost leta, 2008 pa je tedanji predsednik dr\xc5\xbeave Danilo T\xc3\xbcrk Tineta in Spomenko Hribar odlikoval z\xc2\xa0najvi\xc5\xa1jim\xc2\xa0dr\xc5\xbeavnim\xc2\xa0odlikovanjem, zlatim redom za zasluge Republike Slovenije, leta 2009 pa mu je Univerza v Ljubljani (na predlog FF) podelila naslov zaslu\xc5\xbenega profesorja.\n_START_SECTION_\nDejavnosti\n_START_PARAGRAPH_\nKot postdiplomec je Hribar leta 1965 sprejel mesto odgovornega urednika \xc5\xa1tudentskega \xc4\x8dasopisa Tribuna ter\xc2\xa0v njenem okviru ustanovil teoretsko prilogo Zasnove, med njene sodelavce pa je povabil tudi tedaj mlade teologe Antona Stresa in druge.\xc2\xa0 Nato je 1966 postal odgovorni urednik\xc2\xa0Problemov, revije za mi\xc5\xa1ljenje in pesni\xc5\xa1tvo; delovala je to celo desetletje, dokler se je v svin\xc4\x8denih \xc4\x8dasih restalinizacije niso pod okriljem komunisti\xc4\x8dnega\xc2\xa0 re\xc5\xbeima\xc2\xa0polastili lacanomarksisti. _NEWLINE_Ker deset let ni mogel izdati nobene knjige, je Hribar 1980 napisal pobudo za ustanovitev Nove revije. Dve leti so trajali siloviti napadi nanjo in njen program tako s strani starolevi\xc4\x8darjev kot mladolevi\xc4\x8darjev, potem pa je bila komunisti\xc4\x8dna oblast \xc5\xbee tako oslabljena, da je dopustila izdajo prve \xc5\xa1tevilke, torej leta 1982. Hribar je postal glavni in odgovorni urednik. Ko je za\xc4\x8dutil, da ga zaradi\xc2\xa0 \xc2\xbbogro\xc5\xbeanja revolucije\xc2\xab\xc2\xa0oblast \xc5\xbee stiska za vrat, je naredil tako kot pri Tribuni: tik pred razre\xc5\xa1itvijo je 1983 sam odstopil in tako poskrbel za nadaljnje izhajanje revije; \xc5\xa1e ob pravem \xc4\x8dasu, saj je\xc2\xa0iz dokumentacije Omerzove knjige Veliki in dolgi pohod Nove revije (2015) razvidno, da je republi\xc5\xa1ki to\xc5\xbeilec v skoraj vsaki izdani \xc5\xa1tevilki izpostavil \xc4\x8dlanek, na podlagi katerega bi Hribarja lahko zaprli, revijo pa ukinili._NEWLINE_Na novo Hribarjevo pobudo je 1986 uredni\xc5\xa1tvo za\xc4\x8delo oblikovati \xc5\xa1tevilko, ki je dobila naslov Prispevki za slovenski nacionalni program in je kot 57. \xc5\xa1tevilka Nove revije iz\xc5\xa1la 1987. Tokrat silovitih napadov ni organiziral le slovenski partijski vrh, ampak tudi jugoslovanski, skupaj z zveznimi\xc2\xa0pravosodnimi organi. Dr\xc5\xbeavni to\xc5\xbeilec SFRJ je zahteval sodni proces, na katerem bi sodili Jo\xc5\xbeetu Pu\xc4\x8dniku, Ivanu Urban\xc4\x8di\xc4\x8du, Marjanu Ro\xc5\xbeancu, Spomenki Hribar in Tinetu Hribarju. Pri vsem skupaj je \xc5\xa1lo tudi je za vzdr\xc5\xbeljivost v tekmi s \xc4\x8dasom. Zato sta Hribar in Pu\xc4\x8dnik takoj pripravila protiudarec\xc2\xa0 s predlogom o oblikovanju\xc2\xa0\xc2\xbbnove\xc2\xab, natan\xc4\x8dneje,\xc2\xa0prve prave slovenske ustave. To se je zgodilo \xc5\xbee spomladi 1988;\xc2\xa0 Igor Bav\xc4\x8dar in Janez Jan\xc5\xa1a\xc2\xa0 sta v \xc4\x8casopisu za kritiko znanosti (pri Novi reviji je bilo to preve\xc4\x8d tvegano)\xc2\xa0 objavila "Pisateljsko ustavo", tj.\xc2\xa0Teze za Ustavo Republike Slovenije. Oblast\xc2\xa0 je, tudi zaradi tak\xc5\xa1ne povezave\xc2\xa0novolevi\xc4\x8darske revije in novorevija\xc5\xa1ke me\xc5\xa1\xc4\x8danske desnice, nemudoma, 31. maja 1988, aretirala Janeza Jan\xc5\xa1o._NEWLINE_\xc5\xbde naslednjega dne\xc2\xa0 je uredni\xc5\xa1tvo Nove revije sprejelo izjavo, s tridesetimi podpisi, z zahtevo o izpustitvi JJ. Za 2. junij je bil po naklju\xc4\x8dju sklican Zbor kulturnih delavcev Slovenije. S 100 zbranimi podpisi se je odprla pot za ustanovitev Odbora za obrambo JJ, ki se je po nekaj dneh preimenoval v Odbor za\xc2\xa0 varstvo \xc4\x8dlovekovih pravic; \xc4\x8dlana njegovega kolegija sta postala tudi Tine in Spomenka Hribar. _NEWLINE_Leta 1990 je Predlog Ustave Republike Slovenija vseboval preambulo, ki jo je\xc2\xa0 napisal Hribar in se je za\xc4\x8dela s stavkom \xc2\xbbZavedajo\xc4\x8d se svetosti \xc5\xbeivljenja in \xc4\x8dlovekovega dostojanstva...\xc2\xab.Zaradi predvidene zamude sprejetja Ustave, je Hribar\xc2\xa0 terjal lo\xc4\x8ditev sprejetja Ustave od sprejetja sklepa o osamosvojitvi Slovenije. V sprejeti Ustavi ni bilo ve\xc4\x8d Hribarjevih sintagem \xc2\xbbsvetost \xc5\xbeivljenja\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbb\xc4\x8dlovekovo dostojanstvo\xc2\xab, je pa dosegel, da je bil v ustavno prisego klju\xc4\x8den stavek \xc2\xbbda bom deloval po svoji vesti\xc2\xab._NEWLINE_Kasneje je \xc5\xa1e vedno ostal v uredni\xc5\xa1tvu Nove revije (odgovorni urednik 1989-92), soustanovil revijo Phainomena. Sprejel je imenovanje za glavnega urednika zbirke Znamenja pri zalo\xc5\xbebi Obzorja\xc2\xa0 v Mariboru\xc2\xa0in postal \xc4\x8dlan upravnega odbora Slovenske matice v Ljubljani. V njej je prevzel urejanje zbirke Filozofska knji\xc5\xbenica.\xc2\xa0 _NEWLINE_Skupaj s Spomenko sta se 1991 v imenu Antigoninih vrednot zavzela za spravni dan na Rogu, za spominsko slovesnost. Zgodbe o Zlo\xc4\x8dinu, dvojnem zlo\xc4\x8dinu, saj ni \xc5\xa1lo samo za izbris \xc5\xbertev iz knjige \xc5\xbeivljenja, ampak tudi iz knjige mrtvih, pa s tem \xc5\xa1e ni bilo konec.\xc2\xa0Vse do leta 2016 ni pri\xc5\xa1lo do dejansko spravnega dejanja: do izkopa in pokopa \xc5\xbertev. Od ustanovitve 2004 do svojega izstopa v letu 2007 je bil tudi \xc4\x8dlan predsedstva Zbora za republiko. S pobudnikom akad. Veljkom Rusom sta leta 2008 v Dr\xc5\xbeavnem svetu RS organizirala posvetovanje Izvori slovenske ustave._NEWLINE_Ob 30. letnici izida 57. \xc5\xa1tevilke Nove revije s Prispevki za slovenski nacionalni program (1987) Tine Hribar v okviru Slovenske akademije znanosti in umetnosti predlaga posvet Prispevki za slovenski nacionalni program II, ki ga organizira skupaj s predsednikom SAZU Tadejem Bajdom. Istega leta tudi sopodpi\xc5\xa1e (prvi sopodpisnik je predsednik RS Borut Pahor) Ljubljansko pobudo \xe2\x80\x93 za nov ustavni postopek in za nov osnutek pogodbe o ustavi EU.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nObjavil je 28\xc2\xa0knjig in ve\xc4\x8d kot 500 razprav in \xc4\x8dlankov. Njegova pot se je za\xc4\x8dela 1969 s knjigo (soavtorica Spomenka) \xc4\x8clovek in vera, ki vsebuje kritiko tako marksisti\xc4\x8dnega kot katoli\xc5\xa1kega odnosa do vere. Nadaljeval je s knjigo z dvema naslovnicama, spredaj\xc2\xa0 z naslovom Molk besede, zadaj z naslovom Beseda molka, nana\xc5\xa1a pa se na francoske poststrukturaliste, na dekonstruktivista Derridaja in druge. Tretja knjiga Resnica o resnici\xc2\xa0 (Maribor 1981;\xc2\xa0Sarajevo 1982: Istina o istini) je heiddegrovska, toda z osnovno mislijo, da nih\xc4\x8de, vklju\xc4\x8dno s Partijo in Cerkvijo, ne razpolaga z Resnico, se pravi, z resnico o resnici. V delu Metoda Marxovega Kapitala (1983) je dokazal, kako bi bila\xc2\xa0realizacija\xc2\xa0 zares \xc4\x8distega marksizma\xc2\xa0 \xc5\xa1e huj\xc5\xa1a od\xc2\xa0 leninizma in stalinizma oz. \xc2\xbbrealnega socializma\xc2\xab. Nastopi tudi zoper teolo\xc5\xa1ko ena\xc4\x8denje bo\xc5\xbejega in svetega ne, o \xc4\x8demer je govor v knjigah O svetem na Slovenskem (1990), Tragi\xc4\x8dna etika svetosti (1991)\xc2\xa0 in Ena je Groza (2010). Kajti obstaja sveto brez bo\xc5\xbejega, na primer v budizmu, ne obstaja pa bo\xc5\xbeje brez svetega. Zato brezbo\xc5\xa1tvo ni isto kot brezverstvo. Predno verujemo v tega ali onega Boga (nih\xc4\x8de se ne rodi kot kristjan), verjamemo\xc2\xa0 svoji lastni biti in biti\xc2\xa0vsega drugega, v to, da me ne bo zadela smrt\xc2\xa0\xc5\xbee ta hip in da tudi vesolje ne bo \xc5\xbee jutri poniknilo v ni\xc4\x8d.\xc2\xa0Pobo\xc5\xbenost, ki se polasti vere v bit, v svetost sveta kot prostor biti se sprevr\xc5\xbee v sakralno\xc2\xa0oblastni\xc5\xa1tvo, temelje\xc4\x8de na mo\xc4\x8di in nasilju, pod katerima ni ni\xc4\x8d ne s svetim ne z bitjo. Povzetek celotne te tematike prina\xc5\xa1a Nesmrtnost in neumrljivost (2016). Tretji sklop knjig tvori \xc2\xbbslovenska trilogija\xc2\xab: Slovenska dr\xc5\xbeavnost (1989), Slovenci kot nacija (1995) in Evroslovenstvo (2005); izte\xc4\x8de se v\xc2\xa0Pre\xc5\xbeivetje naroda (2010).'