b'\n_START_ARTICLE_\nJeruzalemsko kraljestvo\n_START_SECTION_\nUstanovitev in zgodnja zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo kri\xc5\xbearsko vojno je napovedal pape\xc5\xbe Urban II. na cerkvenem koncilu v Clermontu leta 1095. Prvi cilj vojne je bil pomagati Bizantinskemu cesarstvu proti invaziji seld\xc5\xbeu\xc5\xa1kih Turkov. Zelo kmalu se je pridru\xc5\xbeil \xc5\xa1e drugi: osvoboditev Svete de\xc5\xbeele izpod muslimanske oblasti._NEWLINE_Jeruzalemsko kraljestvo je nastalo po prihodu kri\xc5\xbearjev junija 1099, \xc5\xa1e pred osvojitvijo Jeruzalema. Vanj je bilo vklju\xc4\x8denih nekaj okoli\xc5\xa1kih mest: Ramla, Lydda, Betlehem in \xc5\xa1e nekaj drugih. Jeruzalem so kri\xc5\xbearji osvojili 15. junija in takoj zatem so se za\xc4\x8dela prerekanja, kdo bo vladar osvojenega ozemlja. Najprimernej\xc5\xa1a kandidata sta bila Godfrej Bouillonski, vojvoda Spodnje Lorene, in grof Rajmond IV. Toulu\xc5\xa1ki._NEWLINE_Nih\xc4\x8de izmed kandidatov ni hotel biti kronan z zlato krono za kralja mesta, v katerem je Kristus nosil krono iz trnja. Rajmond je s tem morda hotel pokazati nekaj pobo\xc5\xbenosti, isto\xc4\x8dasno pa je upal, da bodo plemi\xc4\x8di izbrali prav njega. Godfrej je bil med kri\xc5\xbearji bolj priljubljen in izvolitev za posvetnega vladarja ni \xc5\xa1kodovala niti njegovi pobo\xc5\xbenosti niti ugledu. Po Godfrejevi izvolitvi za kralja 22. junija 1099 je razdra\xc5\xbeeni Rajmond s svojo vojsko od\xc5\xa1el iz mesta. Ustanovitev kraljestva in Godfrejev ugled je podkrepil poraz egip\xc4\x8danske vojske v bitki pri Askalonu 12. avgusta istega leta. Spori med Rajmondom in Godfrejem so se nadaljevali in prepre\xc4\x8dili, da bi kri\xc5\xbearji osvojili tudi sam Askalon._NEWLINE_Na za\xc4\x8detku je bilo tudi mnogo negotovosti o na\xc4\x8dinu vladanja: nekateri kri\xc5\xbearji in pape\xc5\xa1ki legat Dagobert iz Pise so bili leta 1100 mnenja, da mora biti kraljestvo teokratsko s pape\xc5\xbeem na \xc4\x8delu. Vzpostavljena je bila katoli\xc5\xa1ka cerkvena hierarhija, ki je zamenjala Vzhodno pravoslavno in Sirijsko pravoslavno oblast. V Jeruzalemu so postavili latinskega patriarha in mnogo volilnih nad\xc5\xa1kofov in \xc5\xa1kofov. Viljem iz Tira pravi, da je Godfrej Dagoberta podprl. Godfrej je namre\xc4\x8d upal, da se bo kri\xc5\xbearska vojna nadaljevala z osvojitvijo Egipta, potem pa bi teokratsko kraljestvo v Jeruzalemu zamenjal s posvetnim kraljestvom v Kairu. V Jeruzalemu se je med njegovo kratko vladavino poleg cerkvene vzpostavilo tudi nekaj posvetne oblasti. Godfrej je raz\xc5\xa1iril meje kraljestva, tako da je osvojil Jaffo, Haifo in Tiberias, mnoga druga mesta pa je prisilil v pla\xc4\x8devanje davkov. V dr\xc5\xbeavi je postavil temelje vazalnega sistema, ustanovil Kne\xc5\xbeevino Galilejo in Grofijo Jaffo, nekateri pa mu pripisujejo tudi prvo pisno zakonodajo._NEWLINE_Godfrej je leta 1100 zaradi bolezni umrl. Za naslednika so izvolili njegovega brata Baldvina Boulonjskega, \xc4\x8deprav je izvolitvi nasprotoval Dagobert, ki je medtem postal latinski patriarh. Baldvin je zagovarjal posvetno monarhijo po zahodnoevropskem zgledu in se kar sam okronal za kralja Jeruzalema, ker ga Daimbert ni hotel kronati. Ceremonija je zaradi tega potekala v Betlehemu in ne v Jeruzalemu._NEWLINE_Baldvin je kraljestvo \xc5\xa1e bolj raz\xc5\xa1iril: zavzel je pristani\xc5\xa1ko mesto Akko (1104), Bejrut (1110) in Sidon (1111) in svojo suverenost raz\xc5\xa1iril na kri\xc5\xbearske dr\xc5\xbeave na severu: Grofijo Edeso, ki jo je sam ustanovil, Kne\xc5\xbeevino Antiohijo, po osvojitvi Tripolija leta 1109 pa \xc5\xa1e na Grofijo Tripoli. Uspe\xc5\xa1no se je upiral vdorom Fatimidov iz Egipta ter atabegov iz Damaska in Mosula na severozahodu. Po manj\xc5\xa1em kri\xc5\xbearskem pohodu leta 1101 se je \xc5\xa1tevilo latinskih prebivalcev kraljestva pove\xc4\x8dalo, vedno ve\xc4\x8djo vlogo pa so igrale tudi italijanske mestne dr\xc5\xbeave Benetke, Pisa in Genova. Njihova ladjevja so sodelovala pri osvajanju pristani\xc5\xa1\xc4\x8d, v zameno pa so dobile trgovske olaj\xc5\xa1ave. V Jeruzalemu so se ponovno za\xc4\x8deli naseljevati Franki, po vojnem pohodu preko reke Jordan leta 1115 pa tudi prvotni kristjani. Kraljestvo nikoli ni prebolelo svoje geografske izolacije od Evrope niti ni pomaknilo svojih meja proti vzhodu, da bi se la\xc5\xbee branilo. Kraljestvo je bilo ves \xc4\x8das svojega obstoja omejeno na ozek pas ozemlja med Sredozemskim morjem in reko Jordan. Ozemlja izven teh meja so bila stalen predmet voja\xc5\xa1kih pohodov in spopadov._NEWLINE_Baldvin je ob svojem prihodu v Jeruzalem poro\xc4\x8den z Armenko Ardo. Kmalu je ugotovil, da v Jeruzalemu ne potrebuje armenske podpore, ki jo je \xc5\xa1e kako potreboval v Edesi, zato se je leta 1113 bigamno poro\xc4\x8dil z Adelaido del Vasto, regentko Sicilije. Leta 1117 so ga prepri\xc4\x8dali, da se je lo\xc4\x8dil. Rogerij II. Sicilski, Adelaidin sin iz prvega zakona, Jeruzalemu tega nikoli ni odpustil in mu je zato ve\xc4\x8d desetletij odrekal prepotrebno podporo svojega ladjevja._NEWLINE_Baldvin je leta 1118 med voja\xc5\xa1kim pohodom na Egipt umrl brez naslednika. Krono so ponudili njegovemu bratu Evstahiju III. Boulonjskemu, ki je spremljal Baldvina in Godfreja na kri\xc5\xbearskem pohodu. Evstahija krona ni zanimala in je zato pre\xc5\xa1la na Baldvinovega sorodnika, verjetno bratranca, Baldvina Bour\xc5\xa1kega, ki je pokojnega Baldvina pred tem \xc5\xbee nasledil kot grof Edese._NEWLINE_Tudi Baldvin II. je bil sposoben vladar, ki se je uspe\xc5\xa1no upiral Fatimidom in Seld\xc5\xbeukom. Kljub temu, da je bila Antiohija po bitki na ager sanguinis (krvavem polju) leta 1119 mo\xc4\x8dno oslabljena, so kri\xc5\xbearske dr\xc5\xbeave pod njegovim poveljstvom leta 1125 izvojevale pomembno zmago v bitki pri Azazu._NEWLINE_V \xc4\x8dasu njegovega vladanja sta bila ustanovljena prva vite\xc5\xa1ka redova: templjarji in ivanovci. Leta 1120 so bili na koncilu v Nablusu sprejeti najstarej\xc5\xa1i ohranjeni pisani zakoni kraljestva. Leta 1124 je bila podpisana prva trgovska pogodba z Benetkami, imenovana Pactum Warmundi. Pove\xc4\x8dana pomorska in voja\xc5\xa1ka podpora Benetk je pripomogla, da je bil \xc5\xa1e istega leta osvojen Tir. Vpliv Jeruzalema se je raz\xc5\xa1iril tudi na Edeso in Antiohijo \xe2\x80\x93 Baldvin II. je bil celo regent, ko so njihovi vladarji padli v bitkah. Baldvinovi h\xc4\x8derki Hodierna in Alice sta bili poro\xc4\x8deni z grofom Tripolija oziroma knezom Antiohije, najstarej\xc5\xa1a h\xc4\x8di Melisenda pa naj bi bila njegova naslednica. Po Baldvinovi smrti leta 1131 je skupaj z mo\xc5\xbeem Fulkom II. An\xc5\xbeujskim kot sokraljem prav ona nasledila jeruzalemsko krono.\n_START_SECTION_\nPrebivalstvo\n_START_PARAGRAPH_\nV 13. stoletju je Ivan Ibelinski naredil seznam fevdov in njihovih lastnikov. Na \xc5\xbealost je seznam posnetek stanja iz 12. in 13. stoletja in ne navaja niti ne-plemi\xc5\xa1kega niti ne-latinskega prebivalstva. Kraljestvo je bilo sprva v bistvu osamljena mno\xc5\xbeica lojalnih podlo\xc5\xbenikov ter nekaj vitezov in plemi\xc4\x8dev, ki so izvr\xc5\xa1evali zakone in skrbeli za red v kraljestvu. Ko so v kraljestvo pri\xc5\xa1li trgovci iz Evrope in vitezi voja\xc5\xa1kih redov, se je stanje v kraljestvu izbolj\xc5\xa1alo. \xc5\xa0tevilo priseljencev je stalno nara\xc5\xa1\xc4\x8dalo in dele\xc5\xbe frankovskih prebivalcev v kraljestvu je do leta 1180 narasel na 25-35%. Vrnilo se je tudi mnogo muslimanov, ki so se takoj po padcu Jeruzalema razselili._NEWLINE_\xc5\xa0tevilo prebivalcev v kraljestvu je zelo te\xc5\xbeko je natan\xc4\x8dno oceniti. V mestih je \xc5\xbeivelo okrog 120.000 Frankov in 100.000 muslimanov, na pode\xc5\xbeelju pa \xc5\xa1e kak\xc5\xa1nih 250.000 muslimanov in pravoslavnih katolikov. Viljem iz Tira je zapisal, da so leta 1183 naredili popis prebivalstva, da bi ugotovili, na koliko mo\xc5\xbe lahko ra\xc4\x8dunajo pri obrambi dr\xc5\xbeave in koliko davkov bi lahko zbrali med prebivalci. Popisali so tako kristjane kot muslimane, njihovega \xc5\xa1tevila pa Viljem, na \xc5\xbealost, ni zapisal._NEWLINE_Kraljestvo je bilo organizirano po fevdalnem sistemu, ki je bil podoben evropskemu, imel pa je nekaj pomembnih razlik. Najve\xc4\x8dja razlika je bila v tem, da je bilo majhno in je imelo malo obdelovalne zemlje. Za razliko od Evrope je imelo \xc5\xbee od samega za\xc4\x8detka urbano ekonomijo: lastniki zemlje so res bili plemi\xc4\x8di, toda ti so raje \xc5\xbeiveli v Jeruzalemu ali drugih mestih, bli\xc5\xbee kraljevemu dvoru in ne na svojem posestvu. Podobno kot v Evropi so imeli svoje vazale, sami pa so bili kraljevi vazali. Kakor koli \xc5\xbee, kmetijsko proizvodnjo je obvladoval sistem iqta \xe2\x80\x93 muslimanski sistem zemlji\xc5\xa1kega lastni\xc5\xa1tva in pla\xc4\x8devanja davkov, ki ga kri\xc5\xbearji niso povsem poru\xc5\xa1ili in je bil v grobem podoben evropskemu fevdalnemu sistemu._NEWLINE_\xc4\x8ceprav niso imeli muslimani, Judje in pravoslavni katoliki na pode\xc5\xbeelju nobenih pravic in so bili teoreti\xc4\x8dno lastnina svojega zemlji\xc5\xa1kega gospoda, je bila tolerantnost do druga\xc4\x8de verujo\xc4\x8dih zelo visoka, kot povsod na Bli\xc5\xbenjem vzhodu. Grki, Sirijci in Judi so \xc5\xbeiveli tako kot prej, podrejeni svojim zakonom in sodi\xc5\xa1\xc4\x8dem, samo da so prej\xc5\xa1nje muslimanske zemlji\xc5\xa1ke lastnike zamenjali kri\xc5\xbearji. Najni\xc5\xbeje na dru\xc5\xbebeni lestvici so bili seveda muslimani._NEWLINE_Vodja muslimanske ali sirijske skupnosti je bi rais, nekak\xc5\xa1en va\xc5\xa1ki poglavar, ki je bil sicer podrejen svojemu kri\xc5\xbearskemu plemi\xc4\x8du, v njegovi odsotnosti pa je imel visoko stopnjo avtonomije. V mestih so bili muslimani in pravoslavni katoliki svobodni, v Jeruzalemu pa muslimani niso smeli \xc5\xbeiveti. Kljub temu so bili drugorazredni dr\xc5\xbeavljani in niso igrali nobene vloge niti v politiki niti v sodstvu in zanje voja\xc5\xa1ka slu\xc5\xbeba ni bila obvezna. Enak dru\xc5\xbebeni polo\xc5\xbeaj so imeli tudi dr\xc5\xbeavljani italijanskih mestnih dr\xc5\xbeav ob sredozemski obali._NEWLINE_V kraljestvu je vedno \xc5\xbeivelo tudi neugotovljivo \xc5\xa1tevilo muslimanskih su\xc5\xbenjev. Kristjani zahodne in vzhodne veroizpovedi po zakonu niso mogli biti prodani v su\xc5\xbeenjstvo, kar seveda ni veljalo za muslimanske vojne ujetnike in kristijane, \xc4\x8de so jih ujeli muslimani. Pobeg verjetno ni bil te\xc5\xbeak in te\xc5\xbeave s pobeglimi su\xc5\xbenji so bile stalne. Edini zakoniti na\xc4\x8din, da so se muslimani izognili su\xc5\xbeenjstvu, je bil prestop v rimsko katoli\xc5\xa1ke vero._NEWLINE_Kraljestvo je mnogokrat poskusilo vzbuditi zanimanje za priseljevanje Evropejcev, ki bi zmanj\xc5\xa1ali gospodarsko odvisnost od nezanesljivega arabskega, sirijskega in gr\xc5\xa1kega prebivalstva, vendar kak\xc5\xa1nega ve\xc4\x8djega vala priseljencev nikoli ni bilo. \xc5\xa0tevilo frankovskih prebivalcev je bilo kljub prirastku vedno relativno majhno in temu primerno je majhna bila tudi njihova vojska. Pomanjkanje vojnih obveznikov so nekako re\xc5\xa1ili z ustanovitvijo voja\xc5\xa1kih redov templjarjev in ivanovcev, ki so na pode\xc5\xbeelju dostikrat nadomestili viteze. Uradni sede\xc5\xbe obeh redov je bil v Jeruzalemu, vitezi sami pa so pogosto \xc5\xbeiveli po gradovih in so kupovali zemljo, ki je drugi plemi\xc4\x8di niso ve\xc4\x8d hoteli imeti. Templjarji in ivanovci so ustanavljali podru\xc5\xbenice po Evropi in rekrute po\xc5\xa1iljali v Sveto de\xc5\xbeelo, kar je \xc5\xa1e bolj utrdilo njihovo mo\xc4\x8d. Voja\xc5\xa1ki redi so bili neposredno podrejeni pape\xc5\xbeu in ne kralju. Bili so popolnoma samostojni in tehni\xc4\x8dno niso bili zavezani voja\xc5\xa1ki slu\xc5\xbebi, v resnici pa so sodelovali v prav vseh odlo\xc4\x8dilnih bitkah._NEWLINE_Po izgubi Jeruzalema leta 1187 je frankovsko in italijansko prebivalstvo skoraj v celoti pobegnilo v Evropo.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi prete\xc5\xbeno me\xc5\xa1\xc4\x8danskega prebivalstva in prisotnosti italijanskih trgovcev se je v dr\xc5\xbeavi razvilo bolj trgovsko kot poljedelsko gospodarstvo. Palestina je bila vedno kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de trgovskih poti, zdaj pa se je trgovina raz\xc5\xa1irila \xc5\xa1e na Evropo. Iz severne Evrope so uva\xc5\xbeali predvsem volnene tkanine, v obratni smeri pa so potovale dobrine iz Azije. V Jeruzalemu je cvetela trgovina s svilo, bomba\xc5\xbeem in za\xc4\x8dimbami. V Evropo so prvi\xc4\x8d pri\xc5\xa1le pomaran\xc4\x8de in sladkor, za katere je Viljem iz Tira rekel, da so\xc2\xa0\xc2\xbbneizogibne za vsakdanjo rabo in zdravje\xc2\xab. Pridelovali so tudi p\xc5\xa1enico, je\xc4\x8dmen, stro\xc4\x8dnice, oljke, grozdje in datlje. Najve\xc4\x8dji dobi\xc4\x8dek iz trgovine so imele italijanske dr\xc5\xbeave, tudi zaradi ugodnih trgovinskih pogodb, na primer Pactum Warmundi. Dobi\xc4\x8dki iz trgovine z Bli\xc5\xbenjim vzhodom je prav gotovo veliko vplivala na renesanso v teh dr\xc5\xbeavah._NEWLINE_Jeruzalem je zbiral denar tudi z davki, najprej od obalnih mest, ki jih ni zasedel, kasneje pa tudi od sosednjih dr\xc5\xbeav, na primer Damaska in Egipta, ki jih kri\xc5\xbearji niso zasedli. Ko je Baldvin I. zasedel Transjordanijo, so obdav\xc4\x8dili tudi trgovske karavane iz Sirije, Egipta in Arabije. Z zbranim denarjem so delno re\xc5\xa1ili problem premajhnega \xc5\xa1tevila voja\xc5\xa1kih nabornikov in pla\xc4\x8devali najemni\xc5\xa1ke vojake, kar se v Evropi ni dogajalo. Med najemniki so bili poleg Evropejcev pogosto tudi muslimani, med katerimi so bili najbolj znani Turkopoli.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0olstvo\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0olsko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de kraljestva je bil Jeruzalem. Najpomembnej\xc5\xa1a \xc5\xa1ola je bila v cerkvi Svetega groba, v kateri so se skupaj \xc5\xa1olali otroci plemi\xc4\x8dev in otroci premo\xc5\xbenej\xc5\xa1ih trgovcev \xe2\x80\x93 Viljem iz Tira in bodo\xc4\x8di kralj Baldvin III. sta bila celo so\xc5\xa1olca. V \xc5\xa1oli so pou\xc4\x8devali samo osnove \xc4\x8ditanja in pisanja latin\xc5\xa1\xc4\x8dine, za vi\xc5\xa1jo izobrazbo pa je bilo treba iti na kak\xc5\xa1no univerzo v Evropi. Razvoj vi\xc5\xa1jega \xc5\xa1olstva v Jeruzalemu ni bil mogo\xc4\x8d, ker je bilo vojskovanje mnogo bolj pomembno od filozofije in teologije. Plemstvo in frankovsko prebivalstvo je bilo kljub temu dokaj izobra\xc5\xbeeno. Med njimi je bilo mnogo pravnikov in klerikov, saj je bil \xc5\xa1tudij prava, zgodovine in drugih akademskih predmetov priljubljena zabava tako v kraljevi kot v drugih plemi\xc5\xa1kih dru\xc5\xbeinah._NEWLINE_Jeruzalem je imel bogato knji\xc5\xbenico, v kateri niso bila samo anti\xc4\x8dna in srednjeve\xc5\xa1ka latinska dela, ampak tudi arabska literatura, ki so jo verjetno zaplenili Usami ibn Munkidu in njegovemu spremstvu na vojnem pohodu leta 1150. V cerkvi Svetega groba je bil tudi kraljevi skriptorij, v katerem so pisali dr\xc5\xbeavne listine in druge pomembnej\xc5\xa1e dokumente. Poleg latin\xc5\xa1\xc4\x8dine, ki je bila standardni evropski komunikacijski jezik, so se jeruzalemski kri\xc5\xbearji sporazumevali tudi v francoskem, italijanskem, gr\xc5\xa1kem, armenskem in celo arabskem jeziku.\n_START_SECTION_\nUmetnost in arhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nNajve\xc4\x8dji jeruzalemski arhitekturni podvig je bila prezidava in \xc5\xa1iritev cerkve Svetega groba v zahodnem gotskem slogu. V raz\xc5\xa1irjeno cerkev so bile vklju\xc4\x8dene vse bli\xc5\xbenje kapelice, dela pa so zaklju\xc4\x8dili leta 1149. Izven Jeruzalema so gradili predvsem gradove in trdnjave. Med njimi so najbolj znane Kerak in Montreal v Transjordaniji ter Ibelin v bli\xc5\xbeini Jaffe._NEWLINE_Kri\xc5\xbearski slog je bil me\xc5\xa1anica zahodnega, bizantinskega in islamskega sloga. Ve\xc4\x8dja mesta so imela kopali\xc5\xa1\xc4\x8da, vodovod in kanalizacijo, \xc4\x8desar ve\xc4\x8dina mest po Evropi ni imela. Najlep\xc5\xa1a primerka kri\xc5\xbearske umetnosti sta Melisendin psalter, ilustriran rokopis, ki je nastal med letoma 1135 in 1143 in je shranjen v Britanski knji\xc5\xbenici in vklesane Nazaretske kapitale. Priljubljene so bile tudi slike in mozaiki. Na \xc5\xbealost so jih v 13. stoletju mnogo uni\xc4\x8dili Mameluki.\n_START_SECTION_\nUprava in pravni sistem\n_START_PARAGRAPH_\nKo se je prva kri\xc5\xbearska vojna kon\xc4\x8dala, je Godfrej razdelil zemljo svojim zvestim vazalom in v kraljestvu je nastala mno\xc5\xbeica zemlji\xc5\xa1kih posestev. Zemljo so delili tudi njegovi nasledniki, pri tem pa so jim pomagali \xc5\xa1tevilni dr\xc5\xbeavni uradniki. Ker so plemi\xc4\x8di raje \xc5\xbeiveli v Jeruzalemu, kot na pode\xc5\xbeelju, so imeli na kralja ve\xc4\x8dji vpliv, kot bi ga imeli v Evropi. Plemi\xc4\x8di so ustanovili haute cour (zgornji dom), eno najzgodnej\xc5\xa1ih oblik parlamenta, ki se je razvijal tudi v zahodni Evropi. Zgornji dom so sestavljali \xc5\xa1kofi in vi\xc5\xa1je plemstvo. Odgovoren je bil za voljenje novega kralja ali regenta, \xc4\x8de je bilo potrebno, zbiranje davkov, kovanje denarja, dodeljevanje denarja kralju in vzdr\xc5\xbeevanje vojske. Haute cour je bil edino pravno telo, ki je bilo pristojno za plemstvo. Preiskoval je te\xc5\xbeka kriminalna dejanja, se pravi umore, rope in izdaje in razsojal tudi v manj pomembnih zadevah, na primer o od\xc5\xa1kodninah za su\xc5\xbenje, nakupu in prodaji fevdov in kr\xc5\xa1itvah slu\xc5\xbebenih dol\xc5\xbenosti. Mo\xc5\xbene kazni so bile zaplemba posestva in izgon, v izjemnih primerih tudi smrt._NEWLINE_Prve pisne zakone, tako pravi izro\xc4\x8dilo, je uvedel Godfrej Bouillonski, verjetno pa jih je uvedel \xc5\xbee Baldvin II. na koncilu v Nablusu leta 1120. Resnici je te\xc5\xbeko priti do dna, ker je najstarej\xc5\xa1i ohranjeni zakonik \xc5\xa1ele z za\xc4\x8detka 13. stoletja - Jeruzalemske sodbe._NEWLINE_Poleg sodi\xc5\xa1\xc4\x8da za plemstvo so obstojala tudi ni\xc5\xbeja sodi\xc5\xa1\xc4\x8da za ne-plemi\xc4\x8de in ne-Latince. Ne-Latincem je delilo pravico Sodi\xc5\xa1\xc4\x8de Cour des Bourgeois. Razsojalo je predvsem o la\xc5\xbejih kriminalnih dejanjih, na primer ropih in tatvinah in v sporih med ne-Latinci, ki so imeli manj zakonskih pravic. Posebna sodi\xc5\xa1\xc4\x8da, na primer Cour de la Fond, je razsojalo v trgovinskih sporih, v obalnih mestih pa so bila sodi\xc5\xa1\xc4\x8da admiralitete Cour de la Mer. Pred ustanovitvijo kraljestva so na Bli\xc5\xbenjem vzhodu delovala islamska in pravoslavna sodi\xc5\xa1\xc4\x8da, podatkov o tem, ali so se ohranila in v kak\xc5\xa1nem obsegu, pa ni. Rais je na lokalnem nivoju verjetno imel tudi nekaj zakonskih pooblastil. Za te\xc5\xbeka kriminalna dejanja je bilo za ne-Latince pristojno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de Cour des Bourgeois za zelo te\xc5\xbeke zlo\xc4\x8dine pa celo Haute cour._NEWLINE_Na \xc4\x8delu Haute cour je bil kralj, \xc4\x8deprav je bil po zakonu enak med enakimi - primus inter pares. Kralj in sodi\xc5\xa1\xc4\x8de sta bila obi\xc4\x8dajno v Jeruzalemu. Ker je bil vstop v mesto muslimanom prepovedan in je bilo mesto zato malo naseljeno, je sodi\xc5\xa1\xc4\x8de pogosto zasedalo v drugih ve\xc4\x8djih mestih \xe2\x80\x93 Akki, Nablusu in Tiru \xe2\x80\x93 ali kje drugje, \xc4\x8de je bilo potrebno.\n_START_SECTION_\nEdesa in Damask\n_START_PARAGRAPH_\nBaldvina II. je leta 1131 nasledila h\xc4\x8di Melisenda, ki je vladala skupaj s svojim mo\xc5\xbeem Fulkom, biv\xc5\xa1im grofom An\xc5\xbeujskim. Med njenim vladanjem je Jeruzalem do\xc5\xbeivel najve\xc4\x8dji razcvet gospodarstva in umetnosti. Fulk, ugleden voja\xc5\xa1ki poveljnik, se je soo\xc4\x8dil z novim, doslej neznanim in bolj nevarnim sovra\xc5\xbenikom, atabegom Zengijem iz Mosula. Fulku je uspelo vse Zengijeve napade odbiti, vendar ga je Viljem iz Tira kljub temu kritiziral, da ni dovolj zavaroval jeruzalemskih meja. Proti njemu so se obrnile tudi kri\xc5\xbearske dr\xc5\xbeave na severu. Leta 1143 je Fulk v nesre\xc4\x8di na lovu umrl. Zengi je njegovo smrt takoj izkoristil in leta 1144 osvojil Edeso. Kraljica Melisenda, ki je postala ragentka v imenu svojega starej\xc5\xa1ega sina Baldvina III., je na \xc4\x8delo vojske postavila upravnika Menasesa Hiergesa, leta 1147 pa so v kraljestvo pri\xc5\xa1li kri\xc5\xbearji drugega kri\xc5\xbearskega pohoda._NEWLINE_Med Fulkovim vladanjem je bil z emirjem Damaska sklenjen sklenjen mirovni sporazum, s katerim sta dr\xc5\xbeavi zadr\xc5\xbeali napredovanje Zengija in njegovega sina Nur ad-Dina proti jugu. Na sre\xc4\x8danju v Akki leta 1148 sta se kri\xc5\xbearska kralja Ludvik VII. Francoski in Konrad III. Nem\xc5\xa1ki dogovorila, da bosta kljub sporazumu napadla Damask, ker sta v njem videla lahek plen. Mladi Baldvin III. se je z odlo\xc4\x8ditvijio strinjal, da bi na slavna monarha naredil mo\xc4\x8dan vtis. Sklepu sta ostro nasprotovala kraljica Melisenda in upravnik Manasses, ker bi, po njunem mnenju, moral biti cilj vojnega pohoda Alep, katerega osvojitev bi odprla pot v zasedeno Edeso._NEWLINE_Obleganje Damaska leta 1148 se je kon\xc4\x8dalo s katastrofalnim porazom kri\xc5\xbearjev, ki je pomenil tudi konec druge kri\xc5\xbearske vojne.\n_START_SECTION_\nZavezni\xc5\xa1tvo z Bizantinskim cesarstvom\n_START_PARAGRAPH_\nMelisenda je vladala kot regentka, dokler ni Baldvin odrasel. Leta 1153 je Baldvin strmoglavil njeno vlado in dogovorila sta se za delitev kraljestva: Baldvin je vladal severno od Akke, Melisenda pa ju\xc5\xbeno od Jeruzalema. Oba pa sta se zavedala, da je tak\xc5\xa1no stanje nevzdr\xc5\xbeno in Baldvin je kmalu za\xc4\x8del osvajati materino ozemlje, porazil Manasesa in oblegal svojo mater v Davidovem stolpu v Jeruzalemu. Melisenda se je vdala in se umaknila z oblasti, toda Baldvin jo je \xc5\xbee naslednje leto spet razglasil za regentko in glavno svetovalko. Kmalu zatem je osvojil Askalon, zadnjo utrdbo Fatimidov na palestinski obali, toda razmere v kraljestvu so se kljub temu za\xc4\x8dele slab\xc5\xa1ati, ker je Nur ad-Dinu uspelo osvojiti Damask in zdru\xc5\xbeiti Sirijo pod svojo oblastjo._NEWLINE_Baldvin se je moral spoprijeti z velikimi te\xc5\xbeavami: pestilo ga je kroni\xc4\x8dno pomanjkanje vojakov in opreme za obrambo kraljestva. Razmere so se \xc5\xa1e poslab\xc5\xa1ale, ker je oskrbovanje iz Evrope skoraj v celoti presahnilo. Edini zaveznik, ki bi mu lahko pomagal, je bil bizantinski cesar. Baldvin III. je sklenil prvo neposredno zavezni\xc5\xa1tvo z Bizantinskim cesarstvom v zgodovini Jeruzalemskega kraljestva, tako da se je poro\xc4\x8dil z Teodoro Komneno, ne\xc4\x8dakinjo cesarja Manuela I. Komnena, Manuel pa je poro\xc4\x8dil Baldvinovo sestri\xc4\x8dno Marijo. Zgodovinar kri\xc5\xbearskih vojn Viljem iz Tira je zapisal, da so upali, da bo Manuelu uspelo\xc2\xa0\xc2\xbbz njegovim obilnim bogastvom omiliti stisko, ki je doletela na\xc5\xa1e kraljestvo in pretvoriti na\xc5\xa1o rev\xc5\xa1\xc4\x8dino v veliko bogastvo\xc2\xab._NEWLINE_Baldvin je leta 1162, leto za svojo materjo Melisendo, umrl brez potomcev. Prestol je nasledil brat Amalrik I., ki je obnovil zavezni\xc5\xa1tva, ki jih je sklenil Baldvin. Pomen zavezni\xc5\xa1tev se je pokazal \xc5\xbee leta 1164, ko so kri\xc5\xbearji do\xc5\xbeiveli stra\xc5\xa1en poraz v bitki pri Harimu, malo pred Antiohijo. Antio\xc5\xa1ki knez Bohemund III. je bil ta\xc4\x8das skupaj z mnogimi drugimi veljaki v Nur ad-Dinovem ujetni\xc5\xa1tvu in Almarik se je bal, da bo Antiohija padla. Cesar Manuel je takoj poslal na pomo\xc4\x8d veliko vojsko in Nur ad-Din se je umaknil. Malo zatem je Manuel odkupil tudi antio\xc5\xa1kega kneza._NEWLINE_Za Almarikovo vladanje je zna\xc4\x8dilno tekmovanje z Manuelom na eni strani ter Nur ad-Dinom in njegovim prebrisanim generalom Saladinom na drugi strani. Cilj tega tekmovanja je bila prevlada nad Egiptom. Amalrikova prva odprava v Egipt se je za\xc4\x8dela leta 1163. Po dolgi vrsti zavezni\xc5\xa1tev in protizavezni\xc5\xa1tev med Amalrikom, vezirji Egipta in Nur ad-Dinom se je do leta 1169 \xc5\xa1e \xc5\xa1tirikrat odpravil v Egipt. Pohode je podpiral cesar Manuel in Amalric se je zato poro\xc4\x8dil z njegovo ne\xc4\x8dakinjo Marijo Komneno. Manuel mu je leta 1169 poslal na pomo\xc4\x8d ladjevje kak\xc5\xa1nih 300 ladij in za\xc4\x8deli so oblegati egiptovsko pristani\xc5\xa1ko mesto Damietto. Zaradi popolnega razdora med kri\xc5\xbearji in Bizantinci je osvojitev Egipta propadla. Bizantinsko ladjevje je imelo zaloge samo za \xc5\xa1tiri mesece in preden so bili kri\xc5\xbearji pripravljeni na napad, so jim zaloge \xc5\xbee skoraj po\xc5\xa1le, tako da so se morali umakniti._NEWLINE_Za poraz so krivili drug drugega, isto\xc4\x8dasno pa so se zavedali, da so drug od drugega zelo odvisni. Zavezni\xc5\xa1tvo je vzdr\xc5\xbealo in za\xc4\x8deli so na\xc4\x8drtovati nov pohod na Egipt, ki je seveda spet propadel. Nazadnje je zmago slavil Nur ad-Din in na egiptovski prestol postavil Saladina. Leta 1174 sta Amalric in Nur ad-Din umrla. Saladin je svojo oblast takoj raz\xc5\xa1iril na Sirijo in popolnoma obkro\xc5\xbeil kri\xc5\xbearsko kraljestvo, po smrti cesarja Manuela leta 1180 pa je Kraljestvo Jeruzalem izgubilo \xc5\xa1e zadnjega mo\xc4\x8dnega zaveznika.\n_START_SECTION_\nRazdejanje in okrevanje\n_START_PARAGRAPH_\nAmalrika je nasledil sin Baldvin IV., ki je bil \xc5\xbee od zgodnjega otro\xc5\xa1tva gobav. Kljub temu se je izkazal kot u\xc4\x8dinkovit in energi\xc4\x8den kralj in voja\xc5\xa1ki poveljnik. Na dvor se je vrnila njegova mati Agneza Kurtenejska in na mesto jeruzalemskega patriarha postavila cezarejskega nad\xc5\xa1kofa Herakliusa, kar je povzro\xc4\x8dilo veliko zamero pri njegovemu tekmecu Viljemu iz Tira._NEWLINE_Ko je bil Baldvin IV. \xc5\xa1e mladoleten, je kot bailli oziroma regent vladal grof Rajmond III. Tripolijski. Baldvin je postal polnoleten leta 1176 in regentstvo, kljub njegovi bolezni, ni bilo ve\xc4\x8d potrebno, Rajmond pa je prestol kljub temu zahteval zase. Bil je namre\xc4\x8d kraljev najbli\xc5\xbeji sorodnik po mo\xc5\xa1ki strani. Da bi ubla\xc5\xbeil pritisk nase, se je kralj ob\xc4\x8dasno obrnil na svojega strica, Joscelina III. Ede\xc5\xa1kega, ki je zaklju\xc4\x8dil, da Kurteneji kot sorodniki po \xc5\xbeenski liniji, ne morejo biti nasledniki jeruzalemskega prestola._NEWLINE_Bolni Baldvin ni imel nobenega potomca, zato bi njegovi naslednici lahko bili sestra Sibila in polsestra Izabela. Baldvinovi svetovalci so zaklju\xc4\x8dili, da bi se morala Sibila poro\xc4\x8diti s kak\xc5\xa1nim plemi\xc4\x8dem z zahoda in dose\xc4\x8di podporo Evrope, zato so jo leta 1176 poro\xc4\x8dili z Viljemom Montferra\xc5\xa1kim, bratrancem kralja Ludvika VIII. in Friderika Barbarosse. Viljem je na \xc5\xbealost \xc5\xbee nekaj mesecev zatem leta 1177 umrl, Sibila pa je nosila bodo\xc4\x8dega kralja Baldvina V._NEWLINE_Baldvin IV. je leta 1177 porazil Saladina v bitki pri Montgisardu in dal Jeruzalemu nekaj predaha med stalnimi Saladinovimi napadi. Njegovo nasledstvo je bilo kljub temu polno te\xc5\xbeav. Leta 1180 je prepre\xc4\x8dil poskuse Rajmonda Tripolijskega, da bi Sibilo poro\xc4\x8dil z Baldvinom Ibelinskim, tako da je sam organiziral njeno poroko z Guyem Lusignanskim. Guy je bil mlaj\xc5\xa1i brat Amalrika Lusinjanskega, ki se je na dvoru \xc5\xbee dokazal in so ga podpirali tudi Kurteneji. \xc5\xa0e bolj pomembno, tudi v mednarodnem merilu, je bilo to, da bi bili Lusinjani koristni kot vazali Baldvinovega in Sibilinega bratranca kralja Henrika II. Angle\xc5\xa1kega. Baldvin je zaro\xc4\x8dil tudi Sibilo, \xc4\x8deprav je imela komaj osem let, s Humphreyem IV. Toronskim, pastorkom vplivnega Rajnalda Chatillonskega in jo na ta na\xc4\x8din umaknil pred vplivom Ibelinov in njene matere. Guy je bil imenovan za baillija med kraljevimi napadi bolezni._NEWLINE_Leta 1183 se je Izabela med Saladinovim obleganjem Keraka poro\xc4\x8dila s Humphreyem. Baldvina so, oslepelega in hromega, na nosilnici v spremstvu njegove matere prinesli na mestno obzidje. Bil je razo\xc4\x8daran nad voja\xc5\xa1kimi sposobnostmi svojega namestnika Guya, zato je sklenil, da bo Sibili in Guyu onemogo\xc4\x8dil dedovanje prestola. Za svojega naslednika Baldvina V. je okronal Sibilinega sina z Baldvinom Montferra\xc5\xa1kim, \xc4\x8deprav je imel fant komaj pet let._NEWLINE_Nasledstvena kriza je povzro\xc4\x8dila iskanje pomo\xc4\x8di na zahodu: leta 1184 je po evropskih dvorih potoval patriarh Eraclius, toda pomo\xc4\x8di ni dobil. Kronist Ralph Niger je zapisal, da sta njegovo ogromno spremstvo in razko\xc5\xa1na obla\xc4\x8dila u\xc5\xbealila mnogo zahodnjakov. Dobili so namre\xc4\x8d ob\xc4\x8dutek, da je vzhod tako bogat, da ne potrebuje nobene pomo\xc4\x8di. Eraclius je ponudil kraljestvo Filipu II. Francoskemu in Henriku II. Angle\xc5\xa1kemu. Henrik je bil Fulkov vnuk in bratranec jeruzalemske kraljeve dru\xc5\xbeine, zato je pred umorom Thomasa Becketa obljubil pomo\xc4\x8d, po umoru pa je raje ostal doma, da bi branil svoje ozemlje. Na pomo\xc4\x8d svojemu vnuku je pri\xc5\xa1el edino Viljem V. Montferra\xc5\xa1ki._NEWLINE_Baldvin V. je spomladi 1185 umrl in kralj je postal Baldvin V.. Njegov regent je bil Rajmond Tripolijski, skrbnik pa stari stric Joscelin Ede\xc5\xa1ki. Bil je bolehen otrok in je poleti 1186 umrl. Kraljestvo je pre\xc5\xa1lo na mater Sibilo pod pogojem, da se njena poroka z Guyem razveljavi. Sibila se je s tem strinjala pod pogojem, da si naslednjega mo\xc5\xbea lahko izbere sama. Zakon ni bil razveljavljen in Sibila je takoj po svojem kronanju sama okronala \xc5\xa1e Guya. Rajmond in Ibelini so poskusili narediti dr\xc5\xbeavni udar in na prestol postaviti Baldvinovo in Sibilino polsestro Izabelo in njenega mo\xc5\xbea Humphreya Toronskega. Humphrey je pobegnil k Guyu, razo\xc4\x8darani Rajmond pa se je vrnil v Tripoli. Kraljestvo je zapustil tudi Baldvin Ibelinski.\n_START_SECTION_\nIzguba Jeruzalema in tretja kri\xc5\xbearska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nGuy se je izkazal kot katastrofalen vladar. Njegov zvesti zaveznik Rajnald Chantillonski, vladar Transjordanije in Keraka, je z napadi na muslimanske karavane in neposrednim ogro\xc5\xbeanjem same Meke izzval Saladina v odkrito vojno. Stvari so se \xc5\xa1e poslab\xc5\xa1ale, ko je Rajmond sklenil s Saladinom zavezni\xc5\xa1tvo proti Guyu in dovolil muslimanom, da zasedejo njegov fevd v Tiberiasu. Guy je bil tik pred tem, da napade Rajmonda \xc5\xa1e pred zdru\xc5\xbeitvijo z Balianom Ibelinskim leta 1187. Po zdru\xc5\xbeitvi se nista mogla dogovoriti za natan\xc4\x8den na\xc4\x8drt napada in 4. julija 1187 sta v bitki pri Hattinu do\xc5\xbeivela katastrofalen poraz. Rajnalda so usmrtili, Guya pa zaprli v Damasku. V naslednjih nekaj mesecih je Saladin z lahkoto pregazil celo kraljestvo, razen pristani\xc5\xa1\xc4\x8da Tir, ki ga je spretno branil Konrad Montferra\xc5\xa1ki._NEWLINE_Padec Jeruzalema je pomenil tudi padec prvega Jeruzalemskega kraljestva. Ve\xc4\x8dini prebivalcev so po pla\xc4\x8dilu odkupnine dovolili oditi v Tir, Tripoli ali Egipt, od koder so se mnogi vrnili v Evropo. Tiste, ki niso mogli pla\xc4\x8dati odkupnine, so prodali v su\xc5\xbeenjstvo. Padec mesta je \xc5\xa1okiral Evropo in spro\xc5\xbeil Tretjo kri\xc5\xbearsko vojno. Vojna se je za\xc4\x8dela leta 1189. Vodila sta jo angle\xc5\xa1ki kralj Rihard Levjesr\xc4\x8dni in nem\xc5\xa1ki kralj Friderik Barbarossa, ki pa je po poti umrl._NEWLINE_Leta 1189 je Guy Lusinjanski za\xc4\x8del oblegati Akko. Med dolgotrajnim obleganjem, ki je trajalo vse do leta 1191, so patriarh Eraclius, kraljica Sibila in njene h\xc4\x8derke zaradi bolezni pomrli. Po Sibilini smrti leta 1190 Guy ni ve\xc4\x8d imel zakonskih pravic do kraljestva in nasledstvo je pripadlo Izabeli. Njena mati Marija in Ibelini, zdaj zvesti Konradovi zavezniki, so ugovarjali, \xc4\x8de\xc5\xa1 da njena poroka s Humphreyem ni zakonita, ker je bila takrat mladoletna in poroko so, kljub oporekanju, razveljavili. Sledilo je prerekanje o nasledstvu med Amalricom I in Agnezo na eni strani ter Sibilo in Guyem na drugi. Nazadnje se je Konrad, ki je bil najbli\xc5\xbeji sorodnik Baldvina V po mo\xc5\xa1ki strani in se je \xc5\xbee dokazal kot sposoben voja\xc5\xa1ki poveljnik, poro\xc4\x8dil z Izabelo, vendar mu Guy krone ni hotel izro\xc4\x8diti._NEWLINE_Ko sta leta 1191 v tretji kri\xc5\xbearski vojni na Bli\xc5\xbenji vzhod pri\xc5\xa1la kralja Rihard I. Angle\xc5\xa1ki in Filip II. Francoski, so nasledstveni spori \xc5\xa1e trajali. Kralja sta se postavila vsak na svojo stran: Rihard je podpiral Guya, svojega vazala iz Poitouja, Filip pa Konrada, bratranca svojega o\xc4\x8deta Ludvika VII. Zaradi slabega po\xc4\x8dutja in slabega zdravja se je Filip kmalu po padcu Ake leta 1191 vrnil domov, Rihard pa je v bitkah pri Arsufu leta 1191 in Jafi leta 1192 dvakrat porazil Saladina in zavzel ve\xc4\x8dino obale. Kraljestvo si kljub temu ni opomoglo in raz\xc5\xa1irilo svojega ozemlja globlje na celino. Aprila 1192 je bil za kralja enoglasno izvoljen Konrad, nekaj dni kasneje pa so ga ubili. \xc4\x8cez osem dni se je nose\xc4\x8da Izabela poro\xc4\x8dila z grofom Henrikom II. \xc5\xa0ampanjskim, Rihardovim in Filipovim ne\xc4\x8dakom. Za od\xc5\xa1kodnino je Guy prodal Rihardu Kraljestvo Ciper._NEWLINE_Tretja kri\xc5\xbearska vojna se je kon\xc4\x8dala s podpisom mirovne pogodbe v Ramli leta 1192. Saladin je romarjem zagotovil varnost, s \xc4\x8dimer so kri\xc5\xbearji izpolnili svojo zaobljubo in se vrnili domov, doma\xc4\x8di kri\xc5\xbearski velika\xc5\xa1i pa so iz Ake in drugih obalnih mest posku\xc5\xa1ali obnoviti kraljestvo. Kmalu po Rihardovem odhodu je Saladin umrl in v njegovem kraljestvu se je za\xc4\x8dela dr\xc5\xbeavljanska vojna.\n_START_SECTION_\nKraljestvo Akka\n_START_PARAGRAPH_\nNaslednjih sto let je bilo Kraljestvo Jeruzalem drobna dr\xc5\xbeavica, naslonjena na sirijsko obalo. Glavno mesto je bila Akka, ki je obvladovala ve\xc4\x8dino obale dana\xc5\xa1njega Izraela. Kraljestvo je imelo \xc5\xa1e nekaj pomembnih trdnjav in mest: Jaffo, Arsuf, Cezarejo,Tir, Sidon in Bejrut. V najbolj\xc5\xa1ih \xc4\x8dasih so bili v kraljestvu tudi Askalon in nekaj trdnjav v notranjosti ter Kne\xc5\xbeevina Antiohija in Grofija Tripoli._NEWLINE_Novi kralj, Henrik \xc5\xa0ampanjski, je leta 1197 umrl in Izabela se je zatem \xc5\xbee \xc4\x8detrti\xc4\x8d poro\xc4\x8dila, tokrat z Amalrikom Lusinjanskim, Guyevim bratom._NEWLINE_Po propadu tretje kri\xc5\xbearske vojne, so takoj napovedali \xc4\x8detrto kri\xc5\xbearsko vojno, ki pa se je kon\xc4\x8dala v Carigradu in ne v Sveti de\xc5\xbeeli._NEWLINE_Leta 1206 sta Izabela in Amalrik umrla in na prestol je pri\xc5\xa1la nedorasla Izabelina in Konradova h\xc4\x8derka Marija Montferratska. Leta 1210 se je Marija poro\xc4\x8dila z izku\xc5\xa1enim \xc5\xa1estdesetletnikom Ivanom Brienijem in leta 1212 na porodu umrla. Ivan Brienij je \xc5\xa1e naprej vladal kot regent njihove h\xc4\x8derke Jolande._NEWLINE_\xc5\xbdelja po obuditvi kraljestva je stalno tlela in iz nje se je rodila Peta kri\xc5\xbearska vojna, v kateri so posku\xc5\xa1ali Jeruzalem osvojiti iz egiptovskega pristani\xc5\xa1kega mesta Damieta. V vojni je sodeloval je tudi kralj Ivan, toda vojna je propadla._NEWLINE_Ivan je nato potoval po Evropi in iskal pomo\xc4\x8d. Na\xc5\xa1el jo je samo pri cesarju Frideriku II., ki je leta 1228 povedel kri\xc5\xbearje v \xc5\xa1esto kri\xc5\xbearsko vojno. Cesarju Frideriku je uspelo z ajubidskim sultanom Al-Kamilom skleniti pogodbo, s katero je brez boja dobil Jeruzalem, Betlehem in Nazaret ter \xc5\xa1tevilne gradove in utrdbe. Doma\xc4\x8de plemstvo, ki si je voja\xc5\xa1ko nekoliko opomoglo, se je pod vodstvom regenta Ivana Ibelinskega uprlo cesarjevim poskusom, da bi vzpostavil svojo oblast. Sledilo je nekaj voja\xc5\xa1kih spopadov na celini in na Cipru.\n_START_SECTION_\nPadec Jeruzalema 1244\n_START_PARAGRAPH_\nJeruzalemsko kraljestvo si je opomoglo za prav malo \xc4\x8dasa, ker je bilo njegovo ozemlje premajhno, da bi se ga dalo braniti. Leta 1244 so Ajubidi pozvali tur\xc5\xa1ka plemena iz Horezma, od koder so jih pregnali Mongoli, naj osvojijo Jeruzalem. Sledilo je obleganje in padec mesta. Popolno uni\xc4\x8denje Jeruzalema je vzpodbudilo francoskega kralja Ludvika IX., da je zbral vojsko za Sedmo kri\xc5\xbearsko vojno. Uspeh pohoda je bil zelo skromen, ker so Ajubide in Horezmijce medtem zamenjali mnogo mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i Mameluki._NEWLINE_Kraljestvo je bilo zdaj popolnoma odvisno od mo\xc4\x8dnih evropskih vladarjev. Od leta 1129 do 1268 je nosil krono Jeruzalemskega kraljestva eden od evropski kraljev, vladanje na Bli\xc5\xbenjem vzhodu pa je bilo prepu\xc5\xa1\xc4\x8deno Haute couru._NEWLINE_Kralje so v Jeruzalemu predstavljali njihovi bailliji in regenti. Naslov Kralja Jeruzalema je najprej nosil Konrad IV. Nem\xc5\xa1ki, sin Friderika II. in Jolande, za njim pa njegov sin Konradin. Po njegovi smrti je naslov pre\xc5\xa1el na Huga III. Ciprskega. Ozemlje, ki ga je nasledil v sporih med plemstvom s Cipra in s celine, je obsegalo ostanke Grofije Tripoli in Kne\xc5\xbeevine Antiohije._NEWLINE_Po Sedmi kri\xc5\xbearski vojni se v Evropi za kraljestvo nih\xc4\x8de ve\xc4\x8d ni brigal. Leta 1277 si je Karel An\xc5\xbeujski od kandidata za prestol kupil naslov\xc2\xa0\xc2\xbbKralj Jeruzalema\xc2\xab, vendar sam nikoli ni pri\xc5\xa1el v Ako. Tja ja poslal svojega zastopnika, ki ga je doma\xc4\x8de plemstvo zavrnilo._NEWLINE_Kljub negotovi geopoliti\xc4\x8dni situaciji je frankovskemu kraljestvu uspelo obdr\xc5\xbeati svoj ekonomski in politi\xc4\x8dni vpliv. Njihovim diplomatom je uspevalo sejati razdor med muslimanskimi vladarji, pri \xc4\x8demer so izkori\xc5\xa1\xc4\x8dali celo strah vzbujajo\xc4\x8de Asasine, tako kot muslimanski vladarji. V kasnej\xc5\xa1ih letih so jih za\xc4\x8deli iz Egipta ogro\xc5\xbeati Mameluki, katerim so se poskusili upreti z zavezni\xc5\xa1tvom Mongoli. Mongoli so bili kristjanom naklonjeni in nekaj frankovskih plemi\xc4\x8dev je okoli leta 1250 celo priznalo njihovo nadoblast. Mongoli so uspe\xc5\xa1no prodrli vse do Damaska, dokler jih leta 1260 niso v bitki pri Ain Julutu popolnoma porazili Mameluki. Porazu sta sledila samo \xc5\xa1e dva pohoda v Palestino leta 1260 in 1300._NEWLINE_Mamelukom je nazadnje uspelo o\xc4\x8distiti ves Bli\xc5\xbenji vzhod. Leta 1291 ja sultan Halil osvojil \xc5\xa1e zadnje mo\xc4\x8dno kri\xc5\xbearsko opori\xc5\xa1\xc4\x8de Ako. Zasedba mesta je bila manj milostna kot Saladinova zasedba Jeruzalema pred sto leti: ve\xc4\x8dino frankovskega prebivalstva so pobili ali prodali v su\xc5\xbeenjstvo. Po padcu Ake je Jeruzalemsko kraljestvo na celini ugasnilo. Ciprski kralji so sicer \xc5\xa1e ve\xc4\x8d desetletij kovali na\xc4\x8drte za ponovno osvojitev Svete de\xc5\xbeele, vendar jim to ni uspelo._NEWLINE_Naslov jeruzalemskega kralja si je v naslednjih sedmih stoletjih vse do danes lastilo mnogo evropskih monarhov.'