b'\n_START_ARTICLE_\nViljem I. Oranski\n_START_SECTION_\nNajbogatej\xc5\xa1i plemi\xc4\x8d na Nizozemskem\n_START_PARAGRAPH_\nViljem je bil najstarej\xc5\xa1i sin Viljema Bogatega, grofa Nassavskega in Julijane Stolberg-Werningerode. Prvih 11 let je pre\xc5\xbeivel v luteranskem okolju na gradu v Dillenburgu v nem\xc5\xa1ki grofiji Nassau. Leta 1544 je po bratrancu Ren\xc3\xa9ju de Ch\xc3\xa2lon, ki je umrl brez naslednika, podedoval njegovo veliko imetje na Nizozemskem in naslov knez Oranski pod pogojem, da ga star\xc5\xa1i prepustijo katoli\xc5\xa1ki vzgoji cesarja Karla V. Odtlej so ga vzgajali na dru\xc5\xbeinski posesti v Bredi in kasneje na dvoru cesarjeve sestre Marije Avstrijske v Bruslju, kjer je pridobil znanje jezikov in voja\xc5\xa1ko in diplomatsko vzgojo. Leta 1551 se je poro\xc4\x8dil z Anne van Egmond, ki je po o\xc4\x8detu podedovala mnoge posesti na Nizozemskem. Hitro je napredoval v vojski in pri 22 letih postal poveljnik ene od cesarskih armad. Razvil se je v \xc5\xa1armantnega, karizmati\xc4\x8dnega sogovornika, ki nikdar ni v celoti razkril svojih misli in se ga je zato oprijel vzdevek Mol\xc4\x8de\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\nSodelovanje s kraljem\n_START_PARAGRAPH_\nNovi \xc5\xa1panski kralj Filip II. ga je ob svoji inavguraciji na Nizozemskem leta 1555 imenoval v dr\xc5\xbeavni svet (raad van state) in avgusta 1559 za stadhouderja (kraljevega namestnika) v provincah Holandija, Zelandija in Utrecht in februarja 1561 za guvernerja v Svobodni grofiji Burgundiji. Leta 1559 je Viljem sodeloval pri mirovnih pogajanjih v Cateau-Cambr\xc3\xa9sis, ko je dobil nazaj tudi (dotlej od Francozov okupirano) kne\xc5\xbeevino Orange v Provansi._NEWLINE_Leta 1561 je Viljem skupaj z drugimi plemi\xc4\x8di za\xc4\x8del odkrito protestirati proti vse ve\xc4\x8djemu izklju\xc4\x8devanju plemstva iz upravljanja Nizozemske in proti preganjanju protestantske vere, ki je prodirala v de\xc5\xbeelo. Versko se sicer ni \xc5\xbeelel opredeljevati, a ko se je, vdovec od leta 1558, poro\xc4\x8dil z Anno von Sachsen, h\xc4\x8derko vodilnega luteranskega kneza v Nem\xc4\x8diji, je postal kralju mo\xc4\x8dno sumljiv, javnost pa je za\xc4\x8dela gledati v njem predstavnika politike verskega kompromisa in tolerance._NEWLINE_Viljem ni \xc5\xbeelel prekiniti s kraljem, priznaval je njegove suverene pravice. Po drugi strani je bil naklonjen protestantom, s katerimi je bil povezan preko bratov in sorodnikov v Nem\xc4\x8diji. \xc5\xbdelel je, da se ohranijo privilegiji plemstva in dotedanja samostojnost upravljanja Nizozemske ter dose\xc5\xbeena stopnja osebne in verske svobode. Vendar so \xc5\xa1le razmere drugo pot in se vse bolj zaostrovale. Kralj je zavra\xc4\x8dal pro\xc5\xa1nje in predloge plemstva za prenehanje nasilja in inkvizicije. Leta 1566 so se, ob gospodarski krizi, po vsej de\xc5\xbeeli raz\xc5\xa1irili ikonoklasti\xc4\x8dni napadi na cerkvene objekte, nemiri in oboro\xc5\xbeeni spopadi. Viljem se je tedaj skupaj z visokimi plemi\xc4\x8di \xc4\x8dutil dol\xc5\xbenega sodelovati z oblastjo pri vzpostavitvi miru. A nemiri so kralja utrdili v prepri\xc4\x8danju, da je hitra ureditev razmer nujna. Koncem leta 1566 je poslal na Nizozemsko vojvodo Albo (Fernando \xc3\x81lvarez de Toledo) z vojsko 10.000 najemnikov._NEWLINE_Prostora za mirno re\xc5\xa1evanje spora odtlej ni bilo ve\xc4\x8d. Za\xc4\x8deli so se pregoni, zapiranja, usmrtitve, zaplembe premo\xc5\xbeenja. Kralj je od plemi\xc4\x8dev zahteval novo prisego zvestobe, \xc4\x8demur se je Viljem izognil tako, da se je aprila 1567 umaknil k mati\xc4\x8dni dru\xc5\xbeini v Dillenburg. Na Nizozemskem mu je oblast zaplenila vse premo\xc5\xbeenje, njegovega trinajstletnega sina Filipa Viljema, ki je \xc5\xa1tudiral na leuvenski univerzi, pa je odpeljala v \xc5\xa0panijo, kjer so ga je vzgojili v katoli\xc5\xa1kem duhu. Viljem ga ni nikdar ve\xc4\x8d videl.\n_START_SECTION_\nVodja upora\n_START_PARAGRAPH_\nViljem se je v Nem\xc4\x8diji obdal z drugimi nizozemskimi plemi\xc4\x8di v izgnanstvu ter se povezal z nem\xc5\xa1kimi protestantskimi knezi in francoskimi hugenoti. Spro\xc5\xbeil je obse\xc5\xbeno propagando, v kateri je poudarjal krutost \xc5\xa1panskih oblastnikov. Postal je sredi\xc5\xa1\xc4\x8de upanja tistih Nizozemcev, ki so se doma \xc5\xa1e naprej upirali habsbur\xc5\xa1ki oblasti. Tedaj je nastala juna\xc5\xa1ka balada Wilhelmina, najbolj znana izmed voja\xc5\xa1kih pesmi borcev za osamosvojitev (imenovanih geze), ki je kneza slavila kot o\xc4\x8deta domovine in se po letu 1572 v nem\xc5\xa1ki, francoski in \xc5\xbeidovski verziji \xc5\xa1irila po Porenju in Valoniji. V 17. in 18. stoletju je postala pesem prista\xc5\xa1ev Oranskih._NEWLINE_Prvi poskusi Oranskih leta 1568, da bi se z vojsko vrnili na Nizozemsko, so propadli, ker je Viljemu zmanjkalo denarja za najemni\xc5\xa1ko vojsko. V bojih je padel Viljemov brat Adolf in mnogo prijateljev. Ponovno so pripravljali napad leta 1572 ob pomo\xc4\x8di francoskih hugenotov. Vojvoda Alba je z glavnino svoje vojske pri\xc4\x8dakoval napad na jugu, ko so 1. aprila 1572 na severu z morja geze zavzeli Brill ob ustju reke Ems. Ob podpori prebivalstva so zelo hitro dobili nadzor nad ve\xc4\x8dino severne Nizozemske. Na Viljemovo pobudo so julija v Dordrechtu sklicali skup\xc5\xa1\xc4\x8dino province Holandija (prvi\xc4\x8d sami brez kralja), na kateri so med drugim imenovali Viljema za stadhouderja v provincah Holandija, Zelandija in Urecht in (do nadaljnje natan\xc4\x8dnej\xc5\xa1e obravnave) izena\xc4\x8dili verske pravice protestantov in katoli\xc4\x8danov._NEWLINE_Medtem so na jugu Oranski ob pomo\xc4\x8di hugenotov zavzel Mons. Ta uspeh pa je bil kratkotrajen. V Franciji je pri\xc5\xa1lo do pokola hugenotov (za\xc4\x8del se je v Parizu 24. avgusta 1572 in se v naslednjih tednih raz\xc5\xa1iril po vsej Franciji) in njihovo sodelovanje na Nizozemskem se je kon\xc4\x8dalo.Vojvoda Alba je v septembru ponovno zavzel Mons in z juga za\xc4\x8del z veliko krutosti in ma\xc5\xa1\xc4\x8devalnosti spet osvajati Nizozemsko. Vijem se je v oktobru pridru\xc5\xbeil upornikom na severu in prevzel vodenje obrambe. Uporniki so s herojskim bojem uspeli \xc5\xa0pance ustaviti \xc5\xa1ele v avgustu 1574 pred Leidnom, ki so ga branitelji obranili tako, da so s predrtjem nasipov poplavili okoli\xc5\xa1ko pokrajino. Ob poskusu pomo\xc4\x8di leidenskim branilcem sta v bitki pri Mooku padla \xc5\xa1e dva Viljemova brata (Ludvik in Henrik Nassavski)._NEWLINE_Med bojevanjem proti \xc5\xa0paniji sta provinci Holandija in Zelandija za\xc4\x8deli delovati po vzoru dr\xc5\xbeave, s skup\xc5\xa1\xc4\x8dino in vlado, ki je pod vodstvom Viljema organizirala denar za vojsko in vodila voja\xc5\xa1ke operacije. Gonilna sila odpora so bili radikalni kalvinisti, ki niso trpeli verskih kompromisov, kar je bilo proti Viljemovim na\xc4\x8delom, a jim je moral popustiti, \xc4\x8de je hotel nadaljevati boj. Od leta 1573 je bilo katoli\xc5\xa1ko bogoslu\xc5\xbeje v Holandiji in Zelandiji prepovedano (dovoljena pa je bila katoli\xc5\xa1ka osebna veroizpoved). Tudi Viljem se je prilagodil in prestopil v protestantizem. Leta 1575 se je poro\xc4\x8dil z Charlotte de Bourbon-Montpensier, ki jo je mati skrivaj vzgojila v protestantizmu, o\xc4\x8de pa jo je dal zapreti v katoli\xc5\xa1ki samostan, od koder je u\xc5\xa1la in se pridru\xc5\xbeila nizozemski reformirani cerkvi.\n_START_SECTION_\nPrizadevanja za enotno Nizozemsko\n_START_PARAGRAPH_\nJeseni 1575 je \xc5\xa0paniji za\xc4\x8dasno spet zmanjkalo denarja za vojsko. Ropanje nepla\xc4\x8danih \xc5\xa1panskih najemnikov po ju\xc5\xbenih provincah je vzpodbudilo najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1o med njimi, Brabant, da je prevzela pobudo in ju\xc5\xbene province zdru\xc5\xbeila v nameri, da se v boju proti \xc5\xa1panski oblasti pridru\xc5\xbeijo Holandiji, Zelandiji in Viljemu Oranskem, in da se skupaj ponovno pogovorijo o vpra\xc5\xa1anjih vere (na jugu je bilo dovoljeno le katoli\xc5\xa1ko, na severu pa protestantsko bogoslu\xc5\xbeje). Namera (izra\xc5\xbeena v t. i. gentski pacifikaciji), ki je \xc5\xa1e enkrat ponudila mo\xc5\xbenost za zdru\xc5\xbeitev severne in ju\xc5\xbene Nizozemske pod enotno oblastjo, je vzpodbudila burne in dolgotrajne razprave, v katerih se je javnost delila v radikalne kalviniste, ognjevite katoli\xc4\x8dane in vmesno, najve\xc4\x8djo skupino (ki ji je pripadal tudi Viljem Oranski), ki je zagovarjala toleranco in mo\xc5\xbenost bogoslu\xc5\xbeja za obe veroizpovedi. Ponovna bli\xc5\xbeina \xc5\xa1panske nevarnosti je kon\xc4\x8dno pripeljala do dogovora in septembra 1577 se je v Bruslju sestala nova skup\xc5\xa1\xc4\x8dina (states-generaal), v kateri so sedeli predstavniki ju\xc5\xbenih in severnih provinc. Povabili so Viljema Oranskega, glavnega organizatorja dogajanja, da pride v Bruselj, kjer so ga slavnostno sprejeli. Skup\xc5\xa1\xc4\x8dina je oblikovala vlado, katere (formalno) vodenje je ponudila mlademu avstrijskemu nadvojvodi Matiji (ne\xc4\x8dak Filipa II.), ki je povabilo sprejel in postavil za glavnega poveljnika vojske Viljema Oranskega._NEWLINE_Nekaj \xc4\x8dasa se je zdelo, da je Viljem uspel v prizadevanju, da ohrani Nizozemsko enotno, versko tolerantno in enako prijazno protestantom kot katoli\xc4\x8danom. Vendar so bila nasprotja v dru\xc5\xbebi prehuda. Kmalu se je pokazalo, da sever nikdar ve\xc4\x8d ne bo pripravljen sprejeti enakopravnosti katoli\xc5\xa1ke vere. V ju\xc5\xbenih mestih so zlasti radikalni kalvinisti za\xc4\x8denjali vedno nove boje s katoli\xc4\x8dani. Voja\xc5\xa1ko so postali spet aktivni \xc5\xa0panci, ki so pod vodstvom novega kraljevega namestnika Alessandra Farneseja za\xc4\x8deli prodirati od juga. V ju\xc5\xbenih provincah je prevladalo stali\xc5\xa1\xc4\x8de katoli\xc5\xa1kega plemstva, ki ni tvegalo ponovnega spopada s \xc5\xa0panci. Potrdilo je lojalnost \xc5\xa1panskemu kralju in priznalo katoli\xc5\xa1ko vero kot edino dovoljeno. Severne province, \xc5\xbee od prej delno  povezane v dr\xc5\xbeavno tvorbo, so januarja 1579 proglasile utrechtsko zvezo. Viljem je \xc5\xa1e kar naprej iskal nove mo\xc5\xbenosti za ohranitev enotnosti Nizozemske. Ko pa so se boju proti \xc5\xa0pancem odpovedale tudi dotlej bojevite valonske province, mu ni preostalo drugega, kot da je v maju 1579 utrechtsko zvezo potrdil tudi sam._NEWLINE_V juniju 1580 ga je Filip II. obto\xc5\xbeil izdaje, izob\xc4\x8dil in razpisal nagrado na njegovo glavo. Viljem je obto\xc5\xbebe zavrnil v Apologiji, polni vzvi\xc5\xa1enih besed kot so toleranca, svoboda in privilegiji de\xc5\xbeele. Razlo\xc5\xbeil je, da ni kriv za izgon in preganjanje katolikov v Holandiji in Zelandiji. Da se je skupaj s holandskimi oblastmi zavzemal za versko toleranco in bogoslu\xc5\xbeje v obeh veroizpovedih, da pa so "nasilje, atentati in izdaje" njihovih sovra\xc5\xbenikov ustvarili tak\xc5\xa1no vzdu\xc5\xa1je, da se prepovedi katoli\xc5\xa1kega bogoslu\xc5\xbeja ni bilo mogo\xc4\x8de ve\xc4\x8d izogniti._NEWLINE_Vendar se Viljem tudi sedaj \xc5\xa1e ni mogel sprijazniti z delitvijo Nizozemske in je iskal pomo\xc4\x8d pri vojvodi An\xc5\xbeujskem, mlaj\xc5\xa1emu bratu francoskega kralja Henrika III. Julija 1581 je prepri\xc4\x8dal glavno skup\xc5\xa1\xc4\x8dino, da se je z aktom odpovedi odrekla Filipu II. kot svojemu suverenu in na njegovo mesto imenovala vojvodo An\xc5\xbeujskega (Hercul-a Fran\xc3\xa7ois-a). Vendar je ta poteza sever in jug le \xc5\xa1e bolj razklala, ker severne province tega pokroviteljstva niso bile pripravljene sprejeti._NEWLINE_V marcu 1582 je Viljem v Antwerpnu pre\xc5\xbeivel prvi poskus atentata in kmalu za tem tudi ovdovel. Leta 1583 je svojo privr\xc5\xbeenost Francozom podkrepil s poroko z Louise de Coligny, h\xc4\x8derjo v \xc5\xa1entjernejski no\xc4\x8di umorjenega voditelja hugenotov. V juniju istega leta je vojvoda An\xc5\xbeujski, ob vse ve\xc4\x8djem \xc5\xa1panskem pritisku, zgubil \xc5\xbeivce, izzval incident z doma\xc4\x8dim prebivalstvom, izgubil svoje francoske \xc4\x8dete in v juniju 1583 zapustil Nizozemsko. \xc5\xa0panci so prodirali naprej in v juliju 1583 je Viljem zapustil Brabant. Vrnil se je na svoj stari polo\xc5\xbeaj v Delft, vendar tam ni imel ve\xc4\x8d toliko vpliva kot pred odhodom, kajti Holandija in Zelandija sta si med tem nau\xc4\x8dili vladati brez njega._NEWLINE_Del holandske javnosti si je prizadeval, da bi mu podelili dedni naslov grofa Holandije in Zelandije (drugi del javnosti pa je temu nasprotoval), ko ga je julija 1584 pred njegovo rezidenco v Delftu umoril katoli\xc5\xa1ki fanatik. Pokopan je v Novi cerkvi (Nieuwe Kerk) v Delftu.'