b'\n_START_ARTICLE_\nFranc \xc5\xa0turm (skladatelj)\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v dru\xc5\xbeini profesorja Franca in Stanislave \xc5\xa0turm, rojene Cvetni\xc4\x8d, v \xc5\xa0t. Petru na Krasu (sedaj Pivka). V Ljubljani je obiskoval ljudsko \xc5\xa1olo, gimnazijo in dr\xc5\xbeavni konservatorij. \xc5\xa0tudij glasbene kompozicije je kon\xc4\x8dal leta 1933 pri profesorju Slavku Ostercu. V naslednjih letih se je izpopolnjeval na mojstrski \xc5\xa1oli pra\xc5\xa1kega konservatorija pri Josefu Suki in Aloisu H\xc3\xa1bi. Slednji je poleg Slavka Osterca najmo\xc4\x8dneje vplival na njegovo kompozicijsko tehniko. V sezoni 1939/1940 je \xc5\xa1tudiral dirigiranje in operno re\xc5\xbeijo v Parizu na Ecole C\xc3\xa9sar Franck. Po nem\xc5\xa1ki okupaciji Pariza 1940 je v Ljubljani nadaljeval dirigiranje pri Danilu \xc5\xa0vari, hkrati bil glasbeni sodelavec v dramskem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du. V za\xc4\x8detku vojne se je vklju\xc4\x8dil v Osvobodilno fronto, avgusta 1943 je od\xc5\xa1el v partizane in novembra padel v I\xc5\xa1kem Vintgarju. Od leta 1950 je njegov grob na \xc5\xbdalah v Ljubljani._NEWLINE_Najpomembnej\xc5\xa1a dela je ustvaril za komorno in solisti\xc4\x8dno muziciranje, deloma v neobaro\xc4\x8dnem, deloma v neoklasicisti\xc4\x8dnem slogu (Concertino za deset instrumentov; Koncert za klavir in pihala, 1932; Sonata da camera, za violino in klavir, 1932; Sonata za klavir, 1932; De profundis, za glas in 14 instrumentov, na besedila Alojza Gradnika, 1935; Godalni kvartet 1935-1940; Sonata za violino solo, 1936; Suita za klavir, 1939-1940). Njegov glasbeni opus obsega 11 samospevov za glas in klavir, 7 skladb za klavir, 1 skladbo za orgle in ve\xc4\x8d komornih in  orkestralnih skladb ter skladbe v \xc2\xbc taktu.'