b"\n_START_ARTICLE_\nFerdinand III. Kastiljski\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeinski izvor\n_START_PARAGRAPH_\nSin Alfonsa IX. Leonskega in njegove druge \xc5\xbeene, kraljice Berenguele Kastiljske, ter vnuk Ferdinanda II. Leonskega in kraljice Urrake Portugalske po o\xc4\x8detovi strani, ter Alfonza VIII. in Leonor Plantagenetske po materini strani._NEWLINE_V zakonu Ferdinandovih star\xc5\xa1ev se je rodilo 5 otrok: Leonor, ki je umrla kmalu po rojstvu; Costanza, ki je bila redovnica; Berenguela, ki se je poro\xc4\x8dila z Janezom Brienne\xc5\xa1kim, cesarjem Konstantinople; Ferdinand (III) in Alfonz Molinski, o\xc4\x8de kraljice Marije Molinske, \xc5\xbeene San\xc4\x8da IV. Po o\xc4\x8detovi strani je imel \xc5\xa1e dve sestri: Sancho in Dulce.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nNa obmo\xc4\x8dju Peleas de Arriba, med Zaragozo in Salamanco, je obstajal hostel, ki ga je ustanovil Martin Cid, kateri je nudil preno\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8da vsem mimoido\xc4\x8dim romarjem, ki so hodili po V\xc3\xada de la Plata. V tem okolju se je rodil Ferdinand, medtem ko so njegovi star\xc5\xa1i taborili v gorah nekje med Salamanco in Zamoro. Kasneje je tu ustanovil samostan Svete Marije\xc2\xa0(el Monasterio de Santa Mar\xc3\xada de Valpara\xc3\xadso)._NEWLINE_Leta 1204 je pape\xc5\xbe Inocenc III. razveljavil zakon njegovih star\xc5\xa1ev, saj bi naj bila sorodstveno povezana. Ko so bila iz\xc4\x8drpana vsa sredstva v boju proti pape\xc5\xbeu, se je Berenguela vrnila na dvor svojega o\xc4\x8deta (Alfonza VIII Kastiljskega) z vsemi svojimi otroci, razen Ferdinanda, ki je ostal na dvoru svojega o\xc4\x8deta, kralja Leona._NEWLINE_Leta 1214 po zgodnji smrti kralja Alfoza VII. Kastiljskega, prestol prevzame njegov sin Enrique, voden s strani svoje matere, kraljice Berenguele, saj je bil \xc5\xa1e otrok._NEWLINE_\xc3\x81lvaro N\xc3\xba\xc3\xb1ez de Lara\xc2\xa0se je polastil kraljeve oblasti in ve\xc4\x8d gradov, zato je bila Berenguela prisiljena poiskati pomo\xc4\x8d Gonzala Rodr\xc3\xadgueza Gir\xc3\xb3na, gospodarja Frechille in kralji\xc4\x8dinega majordoma, ter se zate\xc4\x8di v grad v Palenciji. \xc4\x8cez \xc4\x8das je to obmo\xc4\x8dje zajel de Lara, zato je kraljica za pomo\xc4\x8d prosila svojega sina. S pomo\xc4\x8djo 1500 vojakov je prisilil de Laro v beg.\n_START_SECTION_\nKastiljski kralj\n_START_PARAGRAPH_\nPo zgodnji smrti Enriqueja bi oblast morala prevzeti Berenguela, ki pa se je bala starih sovra\xc5\xbenikov njenega pokojnega mo\xc5\xbea, zato je oblast predala v roke Ferdinandu, da bi se obvarovala pred Laro. Kralj ji ni dovolil oditi. Ferdinandu je uspelo pobegniti in se ponovno sre\xc4\x8dati s svojo materjo, ki ga je razglasila za kralja Kastilje 10., oziroma 14. junija 1217. Uradno so ga okronali v Valladolidu 2., oziroma 3. julija.\xc2\xa0_NEWLINE_\xc3\x81lvaro N\xc3\xba\xc3\xb1ez\xc2\xa0 de Lara je postal vi\xc5\xa1ji pomo\xc4\x8dnik Kastilje, kar je odobril Alfonz IX. Leonski. Ferdinand in njegova mati bi se naj umaknila v Burgos. Temu so sledili razni napadi na obmo\xc4\x8dja blizu Valladolida s strani Alfonza IX. Ferdinand se ni boril proti svojemu o\xc4\x8detu, ampak mu je poslal sporo\xc4\x8dila, da bo v \xc4\x8dasu njegovega kraljestva Kastilja zavetnica kraljestva, in, \xc4\x8deprav se Alfonz IX. sprva na to ni odzval, se je po\xc4\x8dasi umaknil v Le\xc3\xb3n, utrujen od napadov. 26. avgusta 1218 so podpisali Pacto de Toro, ki bi naj kon\xc4\x8dal to situacijo. Alfonzu je bil popla\xc4\x8dan dolg, ki mu ga je dolgoval prej\xc5\xa1nji kralj Enrique.\xc2\xa0_NEWLINE_Leta 1219 je na dvor Friderika II. Nem\xc5\xa1kega pri\xc5\xa1la \xc5\xa1panska delegacija, vodena s strani Mauricija, \xc5\xa1kofa iz Burgosa. Pri\xc5\xa1li so v francosko mesto Haguenau, kjer bi naj izvedli poroko med njegovo \xc4\x8detrto h\xc4\x8derko, Beatriz de Suabio s Ferdinandom III. Ferdinand ji je kot doto podaril vile, gradove in kraljevske pravice do ve\xc4\x8d mest. 27. novembra je bil Ferdinand imenovan za viteza v samostanu Svete Marije, kjer so mu predali njegov me\xc4\x8d. 30. novembra so v istem mestu praznovali poroko v katedrali.\n_START_SECTION_\nPrve kampanje v Andaluziji\n_START_PARAGRAPH_\nKot rezultat notranjih problemov almohadskega cesarstva je le to za\xc4\x8delo razpadati. Smrt Almohada Yusufa II. leta 1224 je povzro\xc4\x8dila, da so se dogodki za\xc4\x8deli pospe\xc5\xa1evati, zaradi \xc4\x8desar so bile uvedene lokalne dinastije; v primeru Al Andaluza, so na razli\xc4\x8dnih lokacijah guvernerji za\xc4\x8deli razgla\xc5\xa1ati neodvisnost od almohadskega vpliva, kar je storil tudi guverner Murcie, ki je ustvaril svoje lastno kraljestvo. To kraljestvo ni bilo priznano s strani mnogih magnatov, tako iz Andaluzije, kot iz Afrike. Drugi guvernerji, kot Alhamar Seviljski, Zayyan iz Valencije in Mahfuz iz Nieble so razgla\xc5\xa1ali neodvisnost kraljev. Ko je ta potoval v Afriko, da bi ga razglasili za cesarja, je drugi snubec, Al-Bayyasi (nekdanji guverner Seville) bil priznan za kralja mesta Alto Guadalquivir._NEWLINE_Leta 1224 je Ferdinand zapusti Toledo s kontingentom pomembnega mo\xc5\xbea iz Kastilje, s poveljnikom tako imenovanega Orden de Santiago, kateri se je kasneje priklju\xc4\x8dil k Orden de Calatrava, voden s strani svojega poveljnika; usmerili so se proti Sierri Moreni in se osredoto\xc4\x8dili na Castillo de Ba\xc3\xb1os, kjer jim je Al-Bayyasi predal ''parias'', davke, ki so jih kralji Taifas pla\xc4\x8devali kr\xc5\xa1\xc4\x8danskim kraljem. Potem je Ferdinand odkorakal proti mestu Quesada in drugim gradovom, katere je hitro osvojil. Kasneje je nadaljeval svoja osvajanja, in jim dodal \xc5\xa1e Kraljevino Jaen. Njegovo prijateljstvo z Al-Bayyasi-jem je bilo tako mo\xc4\x8dno in trdno, da mu je slednji predal svojega prvorojenca, katerega je vzgojil v svoji dru\xc5\xbeini. Prav tako ga je spremljal v njegovih osvajanjih po Andaluziji, za kar je prejemal tudi veliko \xc4\x8dastitljivih komentarjev. Ni z gotovostjo znano, ali se je Al-Bayyasi preusmeril v kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko vero, ampak vse ka\xc5\xbee, da je bilo tako. Kralj Valencie, Zayd Abu Zayd ni vedel, kako se odzvati na vsa ta dogajanja in spremembe, in njegov bratranec, Al-Bayyasi, ga je vztajno prosil, da bi postal Ferdinandov vazal, zato je od\xc5\xa1el v Cuenco, kjer je bilo takrat kastiljsko sodi\xc5\xa1\xc4\x8de in prisegel zvestobo kralju._NEWLINE_\xc4\x8cez nekaj \xc4\x8dasa je Ferdinand vodil ofenzivo proti trdnjavi Priego, v mestu C\xc3\xb3rdoba, katero je osvojil in nadaljeval svoj pohod proti mestu Loja, katerega je kasneje tudi osvojil. Za tem je osvojil tudi mesto Alhama, ki so jo njeni prebivalci zapustili v strahu pred kristjani. Tako so pri\xc5\xa1li do istega loga v Granadi, kjer so se s strahom, da jih doleti enaka usoda, kot na prej\xc5\xa1njih mestih, prebivalci pogodili s Ferdinandom in ponudili osvoboditev 1300 kristjanskih su\xc5\xbenjev, prav tako pa so ponudili tudi razveljavitev pogodbe, ki je prisiljevala \xc2\xa0\xc3\x81lvara P\xc3\xa9reza de Castra k slu\xc5\xbeevanju kralju Granade. Kr\xc5\xa1\xc4\x8danska ekspedicija je sprejela odlo\xc4\x8ditev, da se vrne v Toledo._NEWLINE_Jeseni leta 1225 se je Ferdinand ponovno sre\xc4\x8dal z Al-Bayyasi-jem v mestu And\xc3\xbajar in od njega zahteval, da mu preda gradove Borjalimal, Salvatierra in Capilla, da bi tako izpolnil zavezo o zadevi Navas. Al-Bayyasi mu je ponudil trdnjavo Baeza, ki je bila okupirana s strani Orden de Calatrava. Salvatierra in Borjalimal sta se hitro predala, medtem ko se je Capilla nekaj \xc4\x8dasa izmikal, vendar na koncu vendarle bil okupiran, po obleganju sredi leta 1226. Med obleganjem grada Capilla se razve novica o smrti Al-Bayyasi-ja, po nemiru cordobskih privr\xc5\xbeencev, ki so ga obto\xc5\xbeevali, da je Kastiljcem pomagal pri napadu na Capillo. Po njegovi smrti, in kot posledica zavezni\xc5\xa1tva z vassalage, se je Ferdinand III. zavzel za vse njegove posle, in, kljub temu, da je Baeza za pomo\xc4\x8d prosil Jaen, je slednja bila osvojena 1. decembra. Ferdinand III. je dal mestni mandat Lope-ju D\xc3\xadaz de Haru.\n_START_SECTION_\nPonovna zdru\xc5\xbeitev Kastilje in Leona\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti njegovega o\xc4\x8deta Alfonza IX., leta 1230, Ferdinandovi podporniki niso upo\xc5\xa1tevali njegove oporoke, prav tako so zahtevali prestol Leona, ki ga je kralj, Ferdinandov o\xc4\x8de, zapustil svojima dvema h\xc4\x8derama, Sanchi in Dulce. Po ponovnem sre\xc4\x8danju v mestu\xc2\xa0Valencia de Alc\xc3\xa1ntara (30 kilometrov stran od mesta Benavente), kjer sta se sre\xc4\x8dali kraljici Teresa Portugalska in Berenguela Kastiljska, so se usmerili na Benavente, kjer so se takrat nahajali Ferdinand in nad\xc5\xa1kofi mest Santiago in Toledo. Tam se je 11. decembra 1230 podpisalo soglasje o mestu Benavente (Concordia de Benavente ali tako imenovan Tratado de las Tercer\xc3\xadas ali Pogodba o postopkih tretjih oseb), v kateri se je govorilo o neizvedljivi oporoki Alfonza IX. in prenosu prestola Leona Ferdinandu, v zameno za nadomestilo v vi\xc5\xa1ini 30 000 enot takratnega denarja, ki bi naj pripadal Sanchi in Dulce, in prenos zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d, ki bi se ponovno izro\xc4\x8dila Kastilji, ko bi dedinji umrli. Na ta na\xc4\x8din so se zdru\xc5\xbeili, z namenom, da ohranijo dvor, sledijo enakim zakonom in razli\xc4\x8dnim institucijam. Leta 1231 je bil podpisan dokument s to vsebino, s strani pape\xc5\xbea Gregorja IX. Istega leta so podpisali \xc5\xa1e eno pogodbo (Acuerdo de Sabugal) med Ferdinandom III. in kraljem Sanchom II. Portugalskim, s katerim so ponovno vzpostavili meje in iskali zavezni\xc5\xa1tva za boj proti Islamu._NEWLINE_Leta 1231 je Rodrigo Jim\xc3\xa9nez de Rada prevzel mesto Cazorle v Jaenu, skupaj z nad\xc5\xa1kofom iz Toleda. Ponovno je organiziral ekspedicijo proti mestu Al Andaluz, kjer so bili kapitan Alvar P\xc3\xa9rez de Castro, veliko plemi\xc4\x8dev in vitezov, kot na primer brata P\xc3\xa9rez de Vargas Rodrigo Gonz\xc3\xa1lez Gir\xc3\xb3n in Tello Alfonso de Meneses, prav tako tudi Pero Miguel in Pero de Guzm\xc3\xa1n in \xc5\xa1e veliko drugih. Omejili so mesto C\xc3\xb3rdoba in napadli grad v mestu Palma del R\xc3\xado. Vodja Ibn Hud se je moral s svojimi \xc4\x8detami soo\xc4\x8diti z ekspedicijo v olj\xc4\x8dnem nasadu blizu Jereza, kjer se je razvila prava bitka. Na koncu se je Ibn Hud umaknil in prepustil Jerez usodi, ko je ozna\xc4\x8dil kristjane za mogo\xc4\x8den in \xc4\x8dudovit plen._NEWLINE_Leta 1233 je vojska, organizirana s strani \xc5\xa1kofa iz metsta Plasencia, v kateri so sodelovali tudi vojaki, zajela grad Montiel, ki je bil zelo pomemben za red Santiago. Istega leta je Ferdinand pridru\xc5\xbeil mesti Baza in \xc3\x9abeda. Leta 1234 so se voja\xc5\xa1ki redi ponovno polastili mest Medell\xc3\xadn,\xc2\xa0Alange\xc2\xa0in Santa Cruz in okoli leta 1235 \xc5\xa1e mest Magacela in Hornachos. Leta 1226 je Ferdinand III. osvojil Chiclano de Segura, katero je leta 1235 izro\xc4\x8dil \xc5\xa1kofu iz Osme, ki jo je leta 1239 izro\xc4\x8dil redu Santiago, kot del komisije Montiz\xc3\xb3n-Chiclana.\n_START_SECTION_\nOsvojitev C\xc3\xb3rdobe\n_START_PARAGRAPH_\nAlmohad, guverner C\xc3\xb3rdobe je leta 1235 s Ferdinandom III. podpisal premirje za obdobje enega leta. Za to je moral emir pla\xc4\x8dati 430 000 enot takratnega denarja (maraved\xc3\xade). Kljub temu premirje ni prepre\xc4\x8devala, da bi Kastiljci napadli obrambni zid, ki ni bil ve\xc4\x8d odvisen od emirja , zaradi \xc4\x8desar je zavzel gradove Iznatorafa in San Estebana. Tega leta je umrla Beatriz de Suabia in Ferdinand III. se je preselil na sever. Emir se je odlo\xc4\x8dil, da ne bo pla\xc4\x8dal za to, za kar so se pogodili, in kristjani, vodeni s strani Dominga Mu\xc3\xb1oza iz Segovie so zavzeli predmestje C\xc3\xb3rdobe. Poleg tega so nekateri mavrski privr\xc5\xbeenci obvestili kristjane, da mesto ni varovano, in da bi ravno zaradi tega lahko zelo hitro dosegli in osvojili Ajarqu\xc3\xado. Mala skupina vojakov se je odlo\xc4\x8dila za to dejanje. Zgodilo se je januarja 1236. Ko je za to izvedel kralj, je zdru\xc5\xbeil voja\xc5\xa1ke mo\xc4\x8di z Leonom, Salamanco, Zamore in Tora in se odpravil proti C\xc3\xb3rdobi. Jaime I. Aragonski je zalezoval Valencio in Ibn Hud se je raje umaknil v Almerio in jo za\xc5\xa1\xc4\x8dititi s svojimi \xc4\x8dolni, ker je menil, da je C\xc3\xb3rdoba \xc5\xbee izgubljena. Mesto, zapu\xc5\xa1\xc4\x8deno s strani svojega emirja in nespodbudno oblegana, je kapituliralo 29. junija 1236. Kralj je kot guvernerja postavil Alfonza T\xc3\xa9lleza de Menesesa, kot voja\xc5\xa1kega guvernerja pa \xc3\x81lvara P\xc3\xa9reza de Castro._NEWLINE_Ferdinandu III. je mati svetovala, naj se ponovno poro\xc4\x8di, in on je predlog sprejel. Da bi se izognila sorodstvenim odnosom med plemi\xc4\x8di, je njegova mati poiskala pomo\xc4\x8d pri svoji sestri Blanci, ki ji je priporo\xc4\x8dila Juano de Ponthieu. Pri\xc5\xa1la je iz Francije z delegacijo, ki je, ko je bil zakon v Toledu sklenjen, od\xc5\xa1la. Poroko so praznovali v katedrali v mestu Burgos, novembra leta 1237, bila pa je odobrena s strani istega duhovnika, ki ga je poro\xc4\x8dil na njegovi prvi poroki, s strani \xc5\xa1kofa iz Mauricia._NEWLINE_Med letoma 1240 in 1243 so se njegova osvajanja raz\xc5\xa1irila brez ve\xc4\x8djega odpora: osvojil je mesta Chill\xc3\xb3n, Gahete,\xc2\xa0Pedroche,\xc2\xa0Santa Eufemia,\xc2\xa0Ovejo,\xc2\xa0Setefilla,\xc2\xa0Hornachuelos,\xc2\xa0Almod\xc3\xb3var,\xc2\xa0Luque,\xc2\xa0Lucena,\xc2\xa0Santaella,\xc2\xa0Montoro,\xc2\xa0Aguilar,\xc2\xa0Baena,\xc2\xa0\xc3\x89cija,\xc2\xa0Marchena,\xc2\xa0Mor\xc3\xb3n,\xc2\xa0Osuna\xc2\xa0in\xc2\xa0Estepa._NEWLINE_Ferdinandu III. so pristopili dve fronti, Murcia in Andaluzija. Murcio bo obdr\xc5\xbeal zase, medtem ko bo Andaluzijo prepustil svojemu prvorojencu. Alfonz je leta 1243 odpotoval v Toledo, kamor je pri\xc5\xa1el tudi kralj Murcie, Muriel, ki je hotel postati gospostvo Don Ferdinanda. Razlog za to je, da je Jaime I. Aragonski osvojil Valencio in J\xc3\xa1tivo, in se zdaj, zdru\xc5\xbeen z Alhamarjem, kraljem Jaena in Granade, namerava poslu\xc5\xbeiti tudi Murcie. Alfonz je sprejel polo in podpisal kapitulacijo Alcaraza in kasneje pre\xc4\x8dkal regijo in se za\xc4\x8dasno nastanil na trdnjavi Murcie. Alfonz je podpisal sporazum s Jaime-jem I. Aragonskim, katera je dolo\xc4\x8devala meje raz\xc5\xa1iritve aragonskih posestev proti jugu. Ta sporazum je slu\xc5\xbeil kot uskladitev obla\xc4\x8dil na poroki med Alfonzom Kastiljskim in Violanto, h\xc4\x8derko Jaimeja I. Leta 1244 sta se Rodrigo Gonz\xc3\xa1lez Gir\xc3\xb3n in Pelayo P\xc3\xa9rez Correa zdru\xc5\xbeila z Alfonzom in skupaj so se polastili mesta Mula, ki je kapituliralo po napornem odporu, in mesta Cartagena, katero so dosegli zahvaljujo\xc4\x8d floti, ki je pri\xc5\xa1la iz Cantabrie, in ki je bila uvod na\xc4\x8drtu, ki jih je Ferdinand III. imel s Sevillo._NEWLINE_Mesto Jaen je bilo oblegano od 5. do 20. julija 1225, ko jo je branil \xc3\x81lvar P\xc3\xa9rez de Castro, preden je le ta prekinil pogodbo, ki ga je vezala k slu\xc5\xbeenju kralju Granade. Leta 1228 se je na to ozemlje vrnil Ferdinand III. in zajel vilo in gradove Castro ter odplul reko de la Plata. Leta 1230 je ponovno obdal Jaen ter obkolil \xc5\xa1e vso ostalo okolico. Leta 1245, ko je bil Ferdinand v Martosu, je Pelayo Correa posku\xc5\xa1al zajeti Jaen, zato se je Ferdinand odlo\xc4\x8dil vrniti, v spremstvu svojega mlaj\xc5\xa1ega brata, Alfonza de Molina. S pomo\xc4\x8djo ukazov Calatrave in \xc5\xa1e posebej Santiaga, je Jaen pripadel kraljestvu Arjona, katerega kralj je bil \xc3\x81hmed ben Y\xc3\xbasuf ben N\xc3\xa1sar,znan tudi kot Aben Alahmar, ki je dokon\xc4\x8dno prenesel svoje kraljestvo v Granado. Zraven Martosa je Ferdinand III. zajel tudi mesto Ubeda. Obleganje je trajalo od sredine decembra 1245 do februarja 1246. Nazadnje je Alahmar predal Jaen in priznal premo\xc4\x8d kralja Ferdinanda nad svojim ozemljem, zato je pla\xc4\x8dal polovico svojih prihodkov, kar je zna\xc5\xa1alo pribli\xc5\xbeno 150 000 enot denarja. Tako si je zagotovil pre\xc5\xbeivetje Kraljevine Granade, ki je obstajalo \xc5\xa1e naslednji dve stoletji in pol._NEWLINE_Med marcem in aprilom leta 1245 je Ferdinand III. od\xc5\xa1el na obisk do svoje matere, Berenguele, s katero sta se sre\xc4\x8dala v Pozi de Don Gil, kraj, kjer je Alfonz X. porazil Villo Real, ki je danes mesto Real (Ciudad Real). Mati mu je povedala, da je izvajala ukrepe v Kastilji in Leonu, vendar da je bila preve\xc4\x8d utrujena, da bi nadaljevala, zato se je odmaknila v samostan. Leta 1246, po tem, ko je osvojil trdnjavo Alcal\xc3\xa1 de Guadaira, je prejel novico o smrti svoje matere. Pokopali so jo v samostanu de las Huelgas, v mestu Burgos, v preprost grob. Njena vnukinja, ki je bila nuna v tem samostanu, se je leta 1251 odlo\xc4\x8dila, da njene smrtne ostanke prenese v mavzolej v zboru, kjer so \xc5\xbee bili ostanki njenih star\xc5\xa1ev, Alfonza VIII. in Leonor.\n_START_SECTION_\nOsvojitev Seville\n_START_PARAGRAPH_\nKralj Ferdinand III. je naro\xc4\x8dil Ram\xc3\xb3nu de Bonifazu pripravo flote, da bi la\xc5\xbeje zajel pristani\xc5\xa1ko mesto Sevilla. Ta se je usmeril proti Cantabriji, kjer je dobil trinajst ogromnih ladij, zraven ve\xc4\x8d galej, tj. vojnih ali trrgovskih ladij na vesla in nekaterih manj\xc5\xa1ih ladij. Kr\xc5\xa1\xc4\x8danska flota je napadla muslimansko, ki pa je bila v \xc5\xa1tevil\xc4\x8dni premo\xc4\x8di, na reki Guadalquivir, zato je Ferdinand III. tja poslal okrepitve. Na koncu so kristjani vendarle uspeli premagati muslimansko ladjo in tako izolirati Sevillo s pomo\xc4\x8djo okrepitev iz Severne Afrike. 20. avgusta 1247 se je za\xc4\x8delo obleganje mesta, vendar so ugotovili, da je Niebelski emir, Amen Amanfon, po\xc5\xa1iljal okrepitve in zaloge \xc5\xbeivil od trdnjave San Juan de Aznalfarache, s pomo\xc4\x8djo mosta za barke, ki so mimogrede bili za\xc5\xa1\xc4\x8diteni z velikimi verigami, ki so prepre\xc4\x8devale vstop drugim barkam. V tem obleganju je sodeloval tudi Ferdinandov sin, Alfonz X., ki je po\xc5\xa1iljal opozorilne signale, da se bo z no\xc5\xbeem spravil na prebivalce, \xc4\x8de bodo zru\xc5\xa1ili eno samo opeko mo\xc5\xa1eje, ali en sam zidak njegovega minareta, bodo\xc4\x8do Giraldo. Prav tako je sodeloval vitez Garci P\xc3\xa9rez de Vargas._NEWLINE_Ferdinand III. je poslal u\xc4\x8ditelja Pelaya P\xc3\xa9reza Correo, da bi uni\xc4\x8dil grad mesta San Juan, da bi on la\xc5\xbeje zavzel trg. Vendar pa je mesto \xc5\xa1e naprej prejemalo pomo\xc4\x8d preko mosta, zato se je kralj Ferdinand III. odlo\xc4\x8dil, da ga bo zru\xc5\xa1il. Ram\xc3\xb3n de Bonifaz se je s svojo floto povzpel po reki vse do tega mosta, na katerem je 3. maja po dveh silovitih sunkih uspel zlomiti verige in zru\xc5\xa1il most. 23. novembra 1248 je emir Alhahmar priznal premo\xc4\x8d pred Ferdinandom III., in mu predal klju\xc4\x8de mesta. Po osvojitvi Seville leta 1248 je obmo\xc4\x8dje Jereza leta 1250 postal za\xc5\xa1\xc4\x8ditni del Kastilje na meji s Kraljevino Granado, \xc4\x8deprav je bilo to obmo\xc4\x8dje dokon\xc4\x8dno prevzeto s strani Alfonza X. leta 1261._NEWLINE_Leta 1249 je monarh osvojil mesto Nebrija in leta 1250 grad Fontanar in njegovo vas, dana\xc5\xa1nji Bornos. Leta 1251 je njegov sin, Felipe, ki je takrat imel 21 let, bil izbran za nad\xc5\xa1kofa na sve\xc5\xbee obnovljenem sede\xc5\xbeu v Sevilli, vendar se temu ni dovolj posve\xc4\x8dal, ampak se je poro\xc4\x8dil s princeso Cristino Norve\xc5\xa1ko. Sancho je pri svojih 18-ih letih bil imenovan za nad\xc5\xa1kofa Toleda. Niebelski emir, Ibn Mahfuz, je prepustil pravice do Algarve kastiljskemu kralju, v zameno za to, da bi on za\xc5\xa1\xc4\x8ditil kralja Portugalske, ki je takrat osvajal to ozemlje. Portugalski monarh je to vzel kot premirja, katerega sta s kastiljskim monarhom podpisala za obdobje 40-ih let._NEWLINE_Ko je leta 1252 umrl, je pripravljal ekspedicijo proti Severni Afriki in posku\xc5\xa1al prepre\xc4\x8diti morebitne nevarnosti, ki bi lahko prihajale s tega obmo\xc4\x8dja.\n_START_SECTION_\nPolitika\n_START_PARAGRAPH_\nPosku\xc5\xa1al je poenotiti in centralizirati administracijo kastiljskega in leonskega kraljestva, vzpodbujal je prevod sodni\xc5\xa1kega zakonika (Fuero juzgo) in vsilil kastilj\xc5\xa1\xc4\x8dino kot uradni jezik svojih kraljestev, namesto latin\xc5\xa1\xc4\x8dine. Na novo je razdelil osvojena ozemlja med voja\xc5\xa1ke rede, cerkev in plemi\xc4\x8de, kar je pripeljalo do nastanka velikih posestev (latifundije). Naro\xc4\x8dil je izdelavo knjige Septenario, knjigo, katere tekst je bil orientiran na izobrazbo in filozofsko naravo ter govori o sedmih vejah liberalnih \xc5\xa1ol, vsebuje pa tudi nekatere pojme skupnega prava. Naro\xc4\x8dil je tudi izdelavo knjige plemstva in zvestobe, ki govori o politi\xc4\x8dnem pravu in normah, ki urejajo dajatve za dobro upravljanje, ter vrline, ki morajo biti izpolnjene za izpolnitev teh obveznosti. Knjiga temelji na \xc5\xa1olstvu in isidorski ter tomski doktrini._NEWLINE_Na kulturnem in verskem podro\xc4\x8dju je naro\xc4\x8dil dvig katedrale v Burgosu in Leonu. V njegovem \xc4\x8dasu je nad\xc5\xa1kof Rodrigo za\xc4\x8del z deli na katedrali v Toledu. Rektor kralja, Juan, je ustanovil katedralo v Valladolidu, in pozneje, kot \xc5\xa1kof Osune, zgradil to katedralo. Nu\xc3\xb1o, \xc5\xa1kof Astorga, je naredil stolp in samostan svoje katedrale. Lorenzo, \xc5\xa1kof Orensa, je postavil manjkajo\xc4\x8di del na njegovem templju. Naro\xc4\x8dil je izgradnjo \xc5\xa1tevilnih cerkva, samostanov in bolni\xc5\xa1nic. Tako on kot njegova mati sta izvedla \xc5\xa1tevilne potrebne donacije za izgradnjo._NEWLINE_Do leta 1237 je ustanovil Svet dvanajstih Modrecev, skupino dvanajstih ljudi, ki so mu pomagali, da bi postal dober vladar. Sporazum o njeni ustanovitvi ima zaklju\xc4\x8dek njegovega sina, Alfonza X. Kastiljskega._NEWLINE_Leta 1240 je Ferdinand III. zaprl univerzo v Palenciji, ki je bila ustanovljena leta 1212 s strani Alfonza VIII. Kastiljskega, in jo preselil v Salamanco, ki je bila ustanovljena leta 1215 s strani Alfonza IX. Leonskega, ker po njegovo ve\xc4\x8d ni delovala na nivoju, ki se je od nje pri\xc4\x8dakoval. Od tega trenutka naprej je Ferdinand III. posve\xc4\x8dal veliko pozornosti in virov Univerzi v Salamanci, da bi postala ena najbolj\xc5\xa1ih Univerz v Evropi._NEWLINE_Ferdinand III. je, zaskrbljen zaradi svojih osvajanj v Andaluziji, iskal socialni mir v Galiciji, zato se je nagibal v korist cerkvenih gospodov v boju, ki so ga imeli v ob\xc4\x8dinah Compostela leta 1238, v Tuyu leta 1249 in v Lugu leta 1252 ter ustvaril lik predstavnika kraljeve oblasti, saj od tako dale\xc4\x8d mo\xc4\x8di ni ve\xc4\x8d mogel uveljavljati s tako u\xc4\x8dinkovitostjo.\n_START_SECTION_\nDvor\n_START_PARAGRAPH_\nKralj si je zelo prizadeval, da bi na njegovem dvoru najbolj posve\xc4\x8dal pozornost in pomembnost glasbi in dobri literaturi. Organiziral je turnirje in zabave, ki so jih prijetno dopolnjevali trubadurji in potujo\xc4\x8do pevci. Med njemu bli\xc5\xbenjimi trubadurji je bil Da Ponte, ki je sestavil verze, ki so prikazovali \xc5\xbealovanje ob smrti Ferdinandove prve \xc5\xbeene, Beatriz. Trubadurja Domingo Abad in Nicol\xc3\xa1s de Romances sta bila po osvojitvi Seville nagrajena z dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino vsak svojega fevda. Kralj je izmed vseh imel najraje Galicijske pesmi, ki se jih je nau\xc4\x8dil v \xc4\x8dasu, ko je svojo mladost pre\xc5\xbeivljal v Galiciji. Prav tako je bil za\xc5\xa1\xc4\x8ditnik umetnikov. Njegov sin, Alfonz X. Kastiljski, je bil velik pisatelj, izjavil pa je, da vso njegovo znanje dolguje predvsem svojemu o\xc4\x8detu, saj mu je zaradi svojega interesa, ki ga je Ferdinand III. imel do literature, s tem dajal najbolj\xc5\xa1a mo\xc5\xbena navodila.\n_START_SECTION_\nKraljeva smrt\n_START_PARAGRAPH_\nNekega dne je v seviljski trdnjavi kralj za\xc4\x8dutil, da umira. Prosil je, naj skli\xc4\x8dejo njegove otroke in mu prinesejo posve\xc4\x8deno hostijo ter kri\xc5\xbe. Ko je menih, ki je nosil hostijo le to pokazal Ferdinandu, je pred njim padel na kolena in si namestil vrv okoli vratu. Vzel je kri\xc5\xbe, ga ve\xc4\x8dkrat poljubil in se z njim vdaril po prsih. \xc5\xa0kof Seville, Remondo, ga je odvezal grehov in mu pobral vsa kraljeva obla\xc4\x8dila. Kasneje je z Alfonzom govoril o njihovi dru\xc5\xbeini in naro\xc4\x8dil, naj pripeljejo \xc5\xa1e njegova otroka iz prvih dveh zakonov, prisotna pa je bila tudi njegova trenutna \xc5\xbeena, Juana de Ponthieu, ki je bila zelo \xc5\xbealostna. Pri\xc5\xbegala je sve\xc4\x8do, da bi jo odnesel v trenutku svoje smrti in, preden jo je dr\xc5\xbeala, je Ferdinand dvignil roke proti nebu in izrekel svoje poslednje besede:_NEWLINE_Gospod, dal si mi kraljestvo, ki ga nisem imel, in \xc4\x8dast in mo\xc4\x8d, ki ju nisem zaslu\xc5\xbeil: dal si mi \xc5\xbeivljenje, ki pa ni trajno, saj je bila to tvoja volja._NEWLINE_Gospod, zahvaljujem se ti in ti vra\xc4\x8dam kraljestvo, ki si mi ga dal, in ti ponujam svojo du\xc5\xa1o.\n_START_SECTION_\nKraljev grob\n_START_PARAGRAPH_\nKraljevo truplo so pokopali v Seviljski katedrali tri dni po njegovi smrti. Ferdinand III. je v svojo oporoko zapisal, da ga morajo pokopati ob vzno\xc5\xbeju kipa device kraljev (la Virgen de los Reyes), ki naj bi bila podarjena monarhu s strani njegovega bratranca, kralja San Luisa Francoskega. Prav tako je zahteval, da mora biti njegova grobnica kar se da preprosta._NEWLINE_Po kraljevi smrti je njegov sin Alfonz X. naro\xc4\x8dil, da naredijo mavzolej njegovih star\xc5\xa1ev, prevle\xc4\x8den s srebrom, in zraven podobe, ki ju predstavljajo, prevle\xc4\x8dene s plemenitimi kovinami in dragimi kamni, kar je bilo sicer v nasprotju z \xc5\xbeeljo njegovega o\xc4\x8deta. Pred podobo device kraljev, ki jo je Ferdinand III. podaril Seviljski katedrali, so postavili portreta kralja in njegove prve \xc5\xbeene, Beatriz de Suabie, kjer sta sedela v foteljih prekritih s srebrom._NEWLINE_Sede\xc4\x8da podoba Ferdinanda III. je na sebi imela krono iz zlata in dragocenih kamnov. Podobno je bilo tudi s podobo njegove \xc5\xbeene, Beatriz de Suabie. Te dragocenosti je zasegel kraljev potomec, kralj Peter I. Kastiljski , med vojno dveh Petrov v 14. stoletju, z izgovorom, da niso bile dovolj za\xc5\xa1\xc4\x8ditene._NEWLINE_Monarh je v desni roki nosil me\xc4\x8d s konico usmerjeno navzgor, bil pa je okra\xc5\xa1en z rubinom in smargadom. Na kazalcu leve roke, kjer je bila no\xc5\xbenica me\xc4\x8da, okra\xc5\xa1ena z okrasjem, je nosil zlat prstan z rubinom precej\xc5\xa1nje velikosti. Ta prstan je bil kasneje prene\xc5\xa1en na roko device kraljev, ki je, podobno kot Jezus, ki ga je dr\xc5\xbeala v rokah, nosila zlato krono z dragimi kamni, ki jih je podaril Alfonz X. Kastiljski._NEWLINE_Po smrti Alfonza X. so tudi njegovo podobo, enako kot pri njegovih star\xc5\xa1ih, postavili na isto mesto, kot slednje. Vsi sarkofagi, ki so vsebovali ostanke kraljeve dru\xc5\xbeine, so bili postavljeni ob vzno\xc5\xbeju podobe device kraljev, in okra\xc5\xa1eni z grbi, v katerih so se videli gradovi, levi in orli - slednji je predstavljal dru\xc5\xbeino kraljice Beatriz._NEWLINE_Podoba, ki je predstavljala Ferdinanda III. je bila postavljena v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du kapele in na levi strani je bila podoba njegove \xc5\xbeene. Ko je bil kralj leta 1671 kanoniziran, je bila njegova sede\xc4\x8da podoba iz trinajstega stoletja zamenjana z drugo, ki jo je ustvaril kipar Pedro Rold\xc3\xa1n, kateri naj bi jo po pri\xc4\x8devanju ostalih naredil v le nekaj dneh, potem pa je bila pozla\xc4\x8dena s strani h\xc4\x8derke slikarja Juana de Vald\xc3\xa9sa Leala._NEWLINE_Trenutno je srebrna \xc5\xbeara z ostanki Ferdinanda III. zazidana postavljena pred oltar, kjer stoji kip device zaveznice kraljev. Na steni, ki podpira \xc5\xbearo, so \xc5\xa1tirje nagrobni napisi, ki so napisani v arab\xc5\xa1\xc4\x8dini, latin\xc5\xa1\xc4\x8dini, hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dini in kastilj\xc5\xa1\xc4\x8dini. Legenda pravi, da je vse \xc5\xa1tiri nagrobne napise postavil kraljev sin Alfonz X._NEWLINE_Kraljevo srebrno \xc5\xbearo je izdelal zlatar Juan Laureano de Pina. Z izdelavo je za\xc4\x8del leta 1690, vendar je zaradi finan\xc4\x8dnih te\xc5\xbeav ni mogel takoj dokon\xc4\x8dati. Proces izdelave je trajal vse do leta 1719, sodelovalo pa je ve\xc4\x8d zlatarjev, saj je \xc5\xbeara izdelana tako iz srebra, pozla\xc4\x8denega sreba, kot tudi iz brona. Zunanja \xc5\xbeara pokriva notranjo krsto s steklenimi stenami, v kateri so ostanki monarha._NEWLINE_\xc5\xbdaro, ki velja za eno izmed najpomembnej\xc5\xa1ih del Seviljske baro\xc4\x8dne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine, je ve\xc4\x8dino \xc4\x8dasa zaprta, \xc4\x8deprav se lahko odpre, da poka\xc5\xbee telo Svetega Ferdinanda, kot to po\xc4\x8dnejo 30. maja, na praznik Svetega Ferdinanda, ko \xc4\x8dastijo tiste, ki so zvesto slu\xc5\xbeili dr\xc5\xbeavi. Zunanja \xc5\xbeara, ki varuje notranjo, je prav tako okra\xc5\xa1ena, na na\xc4\x8din, da prikazuje slavo in vrline kralja Ferdinanda III. Kastiljskega, prav tako pa se na njej najdejo tudi motivi cvetlic in ostalega rastlinja.\n_START_SECTION_\nKanonizacija\n_START_PARAGRAPH_\nZa kanonizacijo, tj. proglasitev za svetnika, je zraven \xc4\x8dude\xc5\xbea pomemben tudi sloves svetosti. Po smrti Ferdinanda III. in njegovem pogrebu v katedrali, je bilo mo\xc4\x8d zaznati duhovno energijo, ki je privla\xc4\x8dila zveste Sevilj\xc4\x8dane. Pape\xc5\xbe Sikst V. je leta 1590 potrdil, da je imel Ferdinand III. izpolnjene vse pogoje, da bi ga lahko smatrali kot svetnika, saj naj bi imel sij okoli glave, ki ga je dobil v Rimu. Omejitve pape\xc5\xbea Urbana VIII. so prisilile, da se je to dejstvo pokazalo za resni\xc4\x8dno, in tako so leta 1649 lahko za\xc4\x8deli s postopkom._NEWLINE_Francisco L\xc3\xb3pez de Caro in Bartolom\xc3\xa9 Esteban Murillo sta poskrbela za zbiranje vseh slik, ki so v Sevilji obstajale z motivom kralja Ferdinanda III. Kastiljeskega. Za\xc4\x8dela sta z bakreno folijo, ki so jo hranili v kraljevi kapeli katedrale v Sevilli, ki je zelo spominjala na tisto, ki so jo naredili v Rimu pred leti. V isti kapeli so na\xc5\xa1li sliko v kr\xc4\x8dmi kralja Ferdinanda III., na kateri je kralj na kolenih molil pred podobo O\xc4\x8deta. V zboru katedrale je obstajala slika, na kateri sta emir Axataf ante Fernando III., naslikana s strani\xc2\xa0Francisca Pacheca leta 1634._NEWLINE_Po zbiranju drugih portretov, se v Seviljski trdnjavi na\xc5\xa1li sliko kralja v dvorani veleposlanikov. Druga mesta, ki so jih obiskali, so bila Puerta de Jerez, fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanski samostan Svetega Diega, Puerta de la Carne, cerkev svete Marije Blance, samostan Svetega Clementeja in druge. V treh letih, od januarja 1649 naprej, so dosegli zdru\xc5\xbeitev ve\xc4\x8d slik, ki so obstajale v mestu kralja Ferdinanda III., ki so ratificirale ugled svetosti te osebe._NEWLINE_7. februarja 1671 so za svetnika proglasili pape\xc5\xbea Klemna X.\n_START_SECTION_\nKraljeva lastni\xc5\xa1tva\n_START_PARAGRAPH_\nSveti Ferdinand je lastnik razli\xc4\x8dnih mest, kot so: Sevilla, Aranjuez, San Fernando de Henares, Maspalomas (Gran Canaria), Villanueva del R\xc3\xado y Minas, San Fernando de Apur in Pivijay._NEWLINE_Od ustanovitve \xc5\xa1kofije San Cristobal de la Laguna leta 1819, je Ferdinand III. solastnik \xc5\xa1kofijske katedrale. To pa zato, ker je ta \xc5\xa1kofija odvisna od nad\xc5\xa1kofije v Sevilli, katere zavetnik je Ferdinand III. skupaj z zavetnico kraljev. Sveti Ferdinand je prav tako pokrovitelj Univerze v La Laguni, saj je bila ta institucija ustanovljena pod imenom Literarna Univerza Svetega Ferdinanda._NEWLINE_Ferdinand je med obleganjem Seville uporabljal zastavo s podobo Device Marije. Muslimani so bili prepri\xc4\x8dani, da bi uni\xc4\x8denje te zastave pomenila velik udarec za moralo kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih vojakov, zato so v kr\xc5\xa1\xc4\x8danski tabor poslali majhen kontingent, ki je po\xc5\xa1kodoval zastavo. Ferdinand je za ta dogodek povedal duhovniku Remondu, ki mu je svetoval, naj zastavo po\xc5\xa1lje kroja\xc4\x8dem, da jo popravijo, vendar se je kralj odlo\xc4\x8dil, da jo popravi kar sam. Za to je bil imenovan za starej\xc5\xa1ega brata katoli\xc5\xa1kega kroja\xc5\xa1kega zdru\xc5\xbeenja Bratstvo, ki je bilo prvo tak\xc5\xa1no zdru\xc5\xbeenje, ki je obstajalo po ponovni osvojitvi. Ta bratov\xc5\xa1\xc4\x8dina je kot zavetnika imela Svetega Mateja in Svetega Homobona, kasneje pa \xc5\xa1e devico zaveznico kraljev, ki je bila tudi zavetnica kroja\xc4\x8dev, prav tako pa tudi Svetega Ferdinanda, ko so ga razglasili za svetnika. Ta bratov\xc5\xa1\xc4\x8dina obstaja \xc5\xa1e danes pod imenom Hermanidad de la Virgen de los Reyes, in ima svoje \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje v cerkvi Svetega Ildefonza."