b'\n_START_ARTICLE_\nFerdinand II. Aragonski\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nFerdinand, sin Janeza II. Velikega in njegove druge \xc5\xbeene Ivane Enr\xc3\xadquez, je bil na voljo njegove matere rojen na obmo\xc4\x8dju Aragonije._NEWLINE_Pri samo \xc5\xa1estih letih je od o\xc4\x8deta Janeza II. dobil naziv vojvoda Montblanca ter grof Ribagorza (25.7.1458).\n_START_SECTION_\nDedi\xc4\x8d aragonske krone in poroka z Izabelo I. Kastiljsko\n_START_PARAGRAPH_\nFerdinand je postal dedi\xc4\x8d aragonske krone po smrti njegovega polbrata Karla, princa Ivane (1461). V mestu Calatayud je bil okronan za kralja dedi\xc4\x8da Aragonskega. Med katalonsko dr\xc5\xbeavljansko vojno (1462-1472) se je seznanil z upravljanjem dr\xc5\xbeavne uprave._NEWLINE_Izabela, polsestra Enriqueja Kastiljskega, je po smrti svojega bratranca, Alfonza Kastiljskega (1468) postala znana kot dedinja Kastilje. Ferdinandov o\xc4\x8de, Janez II., je hotel poroko_NEWLINE_med svojim sinom in Izabelo, da bi zdru\xc5\xbeil dve kroni, kar mu je tudi uspelo. V pala\xc4\x8di Vivero v Valladolidu sta se oktobra leta 1469 poro\xc4\x8dila Ferdinand in mlada kastiljska princesa. Obstajal pa je velik problem: zakonca sta bila bratranca (njuna dedka sta bila brata.)\n_START_SECTION_\nIzabela in Ferdinand\n_START_PARAGRAPH_\nIzabela in Ferdinand sta se povzpela na prestol prek Kastiljske nasledstvene vojne, ki je trajala med letoma 1475 in 1479. \xc5\xa0lo je za vojno med privr\xc5\xbeenci Ivane (poznane tudi pod vzdevkom la Beltraneja) iz dinastije Trast\xc3\xa1mara, domnevne h\xc4\x8dere pokojnega kralja Henrika IV. Kastiljskega, in Izabele, ki je bila kraljeva polsestra. Ta vojna je imela dvojni karakter dr\xc5\xbeavljanske in mednarodne vojne. Izabela je bila namre\xc4\x8d poro\xc4\x8dena s Ferdinandom, naslednikom aragonske krone, Ivana pa se je poro\xc4\x8dila z Alfonzom V. Portugalskim. Portugalsko je podpirala Francija, ker je \xc5\xbeelela prepre\xc4\x8diti, da bi se njen tekmec za nadvlado nad obmo\xc4\x8dji Italije zdru\xc5\xbeil s Kastiljo. Vojna se je kon\xc4\x8dala 4. septembra 1479 s podpisom Tordesilljske pogodbe. Ivana se je odrekla svojim pravicam in morala do smrti ostati v samostanu. Izabela in Ferdinand sta bila tako priznana kot kraljica in kralj Kastilje._NEWLINE_Ferdinand II. je po dolgih razpravah s kastiljskim plemstvom je dosegel podpisati segovski sporazum, ki pravi, da je so-regent Kastilje, z enakimi pravicami kot Izabela. Ferdinand je tako lahko aktivno sodeloval v upravljanju vojske (pomagal je predvsem v bikovi bitki (1476), ki se je po njegovi zaslugi kon\xc4\x8dala s strate\xc5\xa1ko zmago). od leta 1476 do 1477 je bil upravnik Santia\xc5\xbeanovega reda._NEWLINE_Pape\xc5\xbe Aleksander VI. je Izabeli I. Kastiljska in Ferdinandu II. Aragonskem podelil naziv Katoli\xc5\xa1ka kralja. Njuno vladanje se v \xc5\xa1panski zgodovini smatra kot tranzicija iz srednjega veka v novi vek. Z njuno zakonsko zvezo sta se v dinastiji Trast\xc3\xa1mara zdru\xc5\xbeili dve kroni: Kastiljsko in Aragonsko kraljestvo. Zdru\xc5\xbeitev kron je pomenila prvi korak \xc5\xa0panije k razvoju kot enotne dr\xc5\xbeave. 4. septembra 1479 se je kon\xc4\x8dala vojna. Ivana se je s podpisom sporazuma v Alc\xc3\xa1\xc3\xa7ovasu odrekla svojim pravicam in zato morala do smrti ostati v samostanu Co\xc3\xadmbra. Izabela I se je tako pretvorila v kraljico Kastilje. v istem letu 20. januarja je Ferdinand nasledil svojega o\xc4\x8deta Janeza II in postal kralj Aragonije. Vendar o trdni zvezi dveh kron lahko govorimo \xc5\xa1ele od leta 1475, po pogodbi Segovskega sporazuma (kasneje potrjena tudi v Calatayudskem sporazumu 1481), v katerem pi\xc5\xa1e, da je Ferdinand imenovan za kralja Kastilje kot Ferdinand V. skupaj z \xc5\xbeeno Izabelo I.. Vendar pa kraljica Izabela I. ni imela enakih pravic kot Ferdinand V., saj v \xc4\x8dasu aragonske krone \xc5\xa1e ne moremo govoriti o sali\xc4\x8dnem zakonu, ki bi to dovolil._NEWLINE_V aragonskem kraljestvu Ferdinand ni spremenil politi\xc4\x8dnega tradicionalnega sistema, ki je ote\xc5\xbeil koncentracijo mo\xc4\x8di v rokah kralja. V Kastilji je predstavil aragonske institucije konzulatov (kot npr. Morski konzulat) in sindikatov s pomo\xc4\x8djo katerih je izbolj\xc5\xa1al kastiljski ekonomski razvoj, predvsem na podro\xc4\x8dju trgovanja z volno.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0irjenje ozemlja\n_START_PARAGRAPH_\nOd leta 1492 dalje se je Ferdinand osredoto\xc4\x8dil na \xc5\xa1iritev svojega ozemlja proti vzhodu, preko mediteranskega morja, predvsem na obmo\xc4\x8dje Italije in severa Afrike. S pomo\xc4\x8djo Barcelonske pogodbe (1493), je ponovno osvojil Rosell\xc3\xb3n in mesto Cerda\xc3\xb1a, ki sta bila okupirana s strani Francije od leta 1463. V Italiji ustanovi koalicijo Sveta liga, v katero so vklju\xc4\x8dene Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave, Benetke, \xc5\xa0vica, Sveto rimsko cesarstvo in Anglija, ki se bori proti Franciji. Zaradi voja\xc5\xa1ke uspe\xc5\xa1nosti in znanja kralja so uspeli pridobiti ozemlje Neaplja in Sicilije, ki sta bila prej pod francosko oblastjo. Ferdinandova obramba pred Francijo je vklju\xc4\x8devala poroke, med kraljevskimi dru\xc5\xbeinami z razli\xc4\x8dnih evropskih mest, z namenom, da bi tako osamila Francijo. (njegovi h\xc4\x8deri Izabela (po njeni smrti) in Marija sta se poro\xc4\x8dili z Emanuelom I. Portugalskim; Janez z Margareto Avstrijsko; Ivana s Filipom I. Kastiljskim (znanim tudi pod imenom Filip Lepi) in Katarina z Arturjem, princem Walesa, in po njegovi zgodnji smrti z njegovim bratom Enriquejem VIII. Angle\xc5\xa1kim.)\n_START_SECTION_\nKri\xc5\xa1tuf Kolumb in odkritje Amerike\n_START_PARAGRAPH_\nV Kolumbovih \xc4\x8dasih je postala\xc2\xa0svilna cesta, trgovska pot do\xc2\xa0vzhodne Azije, nevarna ko se je kon\xc4\x8dalo obdobje, ko so\xc2\xa0Mongoli\xc2\xa0vzdr\xc5\xbeevali mir. V 1480. letih je z brati razvil idejo da bi dosegel\xc2\xa0Indijo\xc2\xa0s plovbo proti zahodu. Idejo je ve\xc4\x8dkrat predstavil portugalskemu kralju\xc2\xa0Janezu II., a je ta po posvetu s svetovalci zavrnil financiranje. Zato je od\xc5\xa1el h\xc2\xa0Ferdinandu Aragonskemu\xc2\xa0in\xc2\xa0Izabeli Kastiljski, ki sta kljub za\xc4\x8detnemu nasprotovanju nazadnje popustila in zagotovila financiranje. Tako je Kolumb je leta\xc2\xa01492\xc2\xa0pre\xc4\x8dkal\xc2\xa0Atlantski ocean\xc2\xa0in\xc2\xa012. oktobra\xc2\xa0dosegel\xc2\xa0Ameriko\xc2\xa0pod zastavo\xc2\xa0kastiljske\xc2\xa0\xc5\xa0panije.\xc2\xa0Pri tem Kolumb ni odkritelj samega celinskega dela Amerike; tega je \xc5\xa1ele leta 1497 prvi dosegel italijanski raziskovalec\xc2\xa0Giovanni Caboto\xc2\xa0(John Cabot). Leta 1500 je bil zaradi obto\xc5\xbeb o tiraniji in nesposobnosti pri upravljanju odkritih ozemelj skupaj z brati aretiran ter razre\xc5\xa1en funkcij, ki so mu pripadale po pogodbi. Nekaj tednov kasneje ga je kralj Ferdinand osvobodil, mu povrnil premo\xc5\xbeenje in financiral \xc5\xa1e zadnjo odpravo. Po Kolumbovi smrti so njegovi dedi\xc4\x8di za uveljavitev pravic spro\xc5\xbeili vrsto sodnih postopkov proti Kastiljski kroni, ki so trajali \xc5\xa1e ve\xc4\x8d desetletij in dobili skupno ime\xc2\xa0pleitos colombinos\xc2\xa0(\xc2\xbbkolumbske to\xc5\xbebe\xc2\xab)._NEWLINE_V naj\xc5\xa1ir\xc5\xa1i javnosti je \xc5\xa1e vedno zasidrana ideja, da je Kolumb\xc2\xa0odkril\xc2\xa0Ameriko, v resnici pa je njegov zgodovinski pomen zapletenej\xc5\xa1i. Natan\xc4\x8dno povedano so jo odkrili predniki sedanjih staroselcev, ko so pre\xc4\x8dkali kopenski most na mestu sedanjega\xc2\xa0Beringovega preliva\xc2\xa0in jo naselili. Kolumb ni bil prvi Evropejec, ki je ugledal Ameriko, bil pa je prvi, ki je ponesel vest o odkritju nazaj do Evrope in s tem prvi\xc4\x8d vzpostavil trajen stik med prebivalci obeh v\xc3\xa9likih kopenskih mas.\xc2\xa0Leto 1492 velja tudi v stroki za mejnik v zgodovini ameri\xc5\xa1ke celine; tako denimo izraz\xc2\xa0\xc2\xbbpredkolumbovsko\xc2\xab\xc2\xa0ozna\xc4\x8duje ljudstva in civilizacije na tem obmo\xc4\x8dju pred prihodom evropskih (\xc5\xa1panskih in portugalskih) osvajalcev konec 15. stoletja._NEWLINE_Na podlagi ve\xc4\x8dine njegovih zapisov je mo\xc5\xbeno sklepati, da je bil Kolumb do konca \xc5\xbeivljenja prepri\xc4\x8dan, da je priplul do vzhodnih obal Azije, ne do povsem nove celine.\xc2\xa0Po drugi strani je ob odkritju veletoka\xc2\xa0Orinoko\xc2\xa0v svoj dnevnik zapisal, da gre za\xc2\xa0\xc2\xbbmogo\xc4\x8dno, dotlej neznano celino\xc2\xab, vendar je kasneje nenavadna ozemlja interpretiral kot\xc2\xa0\xc2\xbbraj na zemlji\xc2\xab, ki se je po mnenju takratnih teologov nahajal na koncu\xc2\xa0Orienta.\n_START_SECTION_\nNasledstvo\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti Izabele (1504), je Ferdinand razglasil svojo h\xc4\x8der Ivano za kraljico Kastilje in prevzel vajeti vladanja v svoje roke. Filip, Ivanin mo\xc5\xbe, pa se ni hotel odpovedati svoji mo\xc4\x8di, zato je v Salaman\xc5\xa1kem soglasju (1505) sklenil skupno vladanje Filipa in Ivane kot kralja in kraljice, Ferdinand pa je bil zgolj le \xc5\xa1e guverner. Ferdinand se je leto po smrti Izabele I. Kastiljske poro\xc4\x8dil z osemnajstletno Germano de Foix, ne\xc4\x8dakinjo kralja Ludvika XII. Francoskega. Ta poroka je povzro\xc4\x8dila ogromno razburjenje med kastiljskim plemstvom, ker so si to razlagali kot, da Ferdinand no\xc4\x8de, da njegova h\xc4\x8di Ivana I. in Filip I. Kastiljski podedujeta aragonsko krono. Z Germano de Foix je v letu 1509 imel \xc5\xa1e enega otroka, sina Ivana, ki bi postal kralj Aragonije, \xc4\x8de ne bi bil umrl kmalu po rojstvu.\n_START_SECTION_\nIvana in Filip\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1506, ko sta se poro\xc4\x8dila Ivana I. in Filip I. Kastiljski, so se pojavili nesporazumi med Ferdinandom II. Aragonskim in njegovim zetom. Filipa je podpiralo kastiljsko plemstvo, ki je ustanovilo skupino el grupo filipista, Ferdinanda II. pa zastopniki mest, ki so ustanovili skupino el grupo aragon\xc3\xa9s. Vse se je kon\xc4\x8dalo z Villaf\xc3\xa1filijevem sporazumom, ki pravi, da se je Ferdinand II. umaknil v Aragonijo, Filip Lepi pa je bil razgla\xc5\xa1en za kralja Kastilje kot Filip I. Kastiljski.\n_START_SECTION_\nFrancisco Jim\xc3\xa9nez de Cisneros\n_START_PARAGRAPH_\n25. septembra 1506 Filip I. Kastiljski umre. Zaradi Ivanine nesposobnosti mora Francisco Jim\xc3\xa9nez de Cisneros prevzeti odgovornost mo\xc4\x8di kakor predsednik kastiljskega sveta do vrnitve Ferdinanda II. Ko se je Ferdinand vrnil, je takoj dosmrtno zaprl svojo h\xc4\x8der v Tordesillas. Vladal je kot kastiljski regent, vendar se je posvetil Italiji (bil je del Kambrejske lige (1511) , ki je bilo zavezni\xc5\xa1tvo proti Bene\xc5\xa1ki Republiki), zato je pustil kastiljsko vlado Kardinalu Cisnerosu.\n_START_SECTION_\nFerdinandova smrt in oporoka\n_START_PARAGRAPH_\nUmrl je 23, januarja 1516 v mestu Madrigalejo, C\xc3\xa1ceres._NEWLINE_V njegovi zapu\xc5\xa1\xc4\x8dini je posvetil celo posestvo in last svoji h\xc4\x8deri, pod pogojem da ne zasede polo\xc5\xbeaja vladanja Kastilje in Aragonije, v primeru, da to stori, zapu\xc5\xa1\xc4\x8dino dobi Karel de Gante (kasneje: Karel I. \xc5\xa0panski ali Karel V. Habsbur\xc5\xa1ki). svojemu sinu Alfonzu Aragonskem je dodelil polo\xc5\xbeaj regenta Aragonije ter Kardinalu Cisnerosu polo\xc5\xbeaj regenta Kastilje._NEWLINE_26. 4. 1515 je Ferdinand v oporoki zapisal, da dolo\xc4\x8deni slu\xc5\xbeabniki dobijo nekaj njegove dedi\xc5\xa1\xc4\x8din, prav tako njegov sin Alfonz Aragonski, vnuk Ferdinand in njegova \xc5\xbeena Germana de Foix. V oporoki je izrazil \xc5\xbeeljo, da bi rad bil pokopan v Kraljevi kapeli v Granadi, skupaj s prvo \xc5\xbeeno Izabelo I. Kastiljsko.'