b"\n_START_ARTICLE_\nBeznica (roman)\n_START_SECTION_\nO naslovu\n_START_PARAGRAPH_\nAvtor je veliko razmi\xc5\xa1ljal o naslovu in koncu izbral ve\xc4\x8dpomenski samostalnik L'Assommoir. Beseda izvira iz glagola\xc2\xa0\xc2\xbbassommer\xc2\xab, ki je nekdaj pomenil\xc2\xa0\xc2\xbbubiti\xc2\xab,\xc2\xa0\xc2\xbbomamiti\xc2\xab\xc2\xa0ali\xc2\xa0\xc2\xbbopijaniti\xc2\xab. Samostalnik L'Assommoir pa je pomenil gorja\xc4\x8do (torej nekaj, kar ubija). Prav zaradi tega se je v starej\xc5\xa1ih slovenskih spisih naslov nepravilno prevajal kot\xc2\xa0\xc2\xbbubija\xc4\x8d\xc2\xab. Zolajev naslov govori o kraju, kjer se omamlja z alkoholom, torej kr\xc4\x8dmo, beznico, a hkrati ta beseda pomeni tudi past, ki ubija \xc5\xbeivali. Kr\xc4\x8dma je v resnici smrtonosna past za zapite delavce. Zaradi ve\xc4\x8dpomenskega naslova ga novej\xc5\xa1i (na primer angle\xc5\xa1ki) prevajalci ne prevajajo in ga pu\xc5\xa1\xc4\x8dajo v francoskem originalu.\n_START_SECTION_\nOzadje romana\n_START_PARAGRAPH_\nDo tedaj, ko je Zola napisal Beznico, \xc5\xa1e ni do\xc5\xbeivel ve\xc4\x8djih uspehov, \xc4\x8deprav je \xc5\xbee sedem let objavljal cikel Rougon-Macquartovih. 7. januarja 1877 pa je v reviji La Republik De Letree objavil zadnji del Beznice, ki je sedmi roman iz tega cikla. V prvih romanih tega cikla se je ukvarjal zlasti z \xc5\xbeivljenjem me\xc5\xa1\xc4\x8danstva, aristokracije in duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine. Med ni\xc5\xbeje sloje je segel le z romanom Trebuh Pariza, ki prikazuje \xc5\xbeivljenje na pari\xc5\xa1ki tr\xc5\xbenici. Pravi uspeh pa je do\xc5\xbeivel prav z romanom katerega dogajanje poteka med pari\xc5\xa1kimi delavci, to je Beznica. Rev\xc5\xa1\xc4\x8dino je spoznaval v dru\xc5\xbeini svojega strica Adolpha in njegove \xc5\xbeene, hkrati pa je preu\xc4\x8deval razmere v predmestjih. Velik vpliv na mladega Zolaja je imel tudi roman Germini Laserto, ki sta ga napisala francoska naturalista brata Goncourt.\n_START_SECTION_\nSlog\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde sam naslov L'Assommoir, nakazuje na slog celotnega dela, saj je beseda prevzeta iz delavskega okolja. Zola je hkrati z revnimi predmestji preu\xc4\x8deval tudi njihov jezik - delavski argo, s tem je dosegel pristnost pogovorov. V knjigi zato najdemo veliko pogovornih, slab\xc5\xa1alnih, vulgarnih besed. S tem je popolnoma zvest naturalizmu, saj zelo natan\xc4\x8dno opisuje stvarnost tak\xc5\xa1no, kakr\xc5\xa1na je.\n_START_SECTION_\nDoba\n_START_PARAGRAPH_\nRoman se pri\xc4\x8dne maja 1850, torej v obdobju druge francoske republike, ve\xc4\x8dina romana pa se dogaja v obdobju drugega cesarstva, saj Napoleon III., ne\xc4\x8dak Napoleona I., izvede dr\xc5\xbeavni udar in se okrona za cesarja. V tem \xc4\x8dasu je Francija do\xc5\xbeivela velik gospodarski razcvet, hkrati pa se je pove\xc4\x8dalo tudi \xc5\xa1tevilo delavcev, ki so \xc5\xbeiveli v slabih razmerah. \xc4\x8ceprav je Zola zapisal, da je Beznica predvsem delo o navadah ljudstva in ne politi\xc4\x8dni roman, se pojavlja v drugem planu tudi politika. Osebe v romanu so ve\xc4\x8dinoma republikanci, le mestni stra\xc5\xbenik je privr\xc5\xbeenec cesarja.\n_START_SECTION_\nOkolje\n_START_PARAGRAPH_\nZola je natan\xc4\x8dno preu\xc4\x8dil pari\xc5\xa1ko predmestje, v katerem se gibljejo liki. Pri Zolaju imajo pomembno vlogo opisi okolja, saj okolje determinira in dopolnjuje \xc4\x8dloveka. Dogajanje zgodbe ve\xc4\x8dinoma poteka na Ulici zlate kapljice (Rue de la Goutte d'Or), ki \xc5\xa1e danes obstaja. Tam je bila v 19. stoletju pralnica, prebivalci pa so bili prete\xc5\xbeno delavci bli\xc5\xbenjih tovarn. Predmestje je bilo dom umazanije, zanemarjenosti in ku\xc5\xbenosti. Skozi opise spoznamo uli\xc4\x8dni smrad, umazana stopni\xc5\xa1\xc4\x8da ter sive zidove. V primerjavi z delavskimi bivali\xc5\xa1\xc4\x8di pa je bila beznica pravo razko\xc5\xa1je. Predmestje do dana\xc5\xa1njih dni ni bilo dele\xc5\xbeno temeljite obnove, ve\xc4\x8dina sedanjih prebivalcev je afri\xc5\xa1kega rodu.\n_START_SECTION_\nGervaisin rod\n_START_PARAGRAPH_\nGervaise se rodi v rodbini Macquartovih. Za to vejo je zna\xc4\x8dilno, da se v njej rodijo posamezniki, ki se jim nikakor ne uspe dvigniti iz dru\xc5\xbebenega dna. Tak\xc5\xa1en je Antoine Macquart, o\xc4\x8de Gervaise, ki je sam po o\xc4\x8detu podedoval nagnjenje k potepu\xc5\xa1tvo in pijan\xc4\x8devanju ter grobo vedenje, po materi pa egoizem. Izu\xc4\x8di se za pletarja in posluje neuspe\xc5\xa1no in nezakonito. Poro\xc4\x8di se z Josephine Gavaudan \xe2\x80\x93 Fine, ki jo imajo za mo\xc5\xbea\xc4\x8do. Je zelo delavna, za konec tedna, ko rada pogleda v kozarec, pa se z mo\xc5\xbeem prepira in pretepa. \xc5\xbdivita v kraju Plassans v Provansi. Kot drugi otrok se jima rodi Gervaise. Bila je \xc5\xa1epasta \xc5\xbee od rojstva, saj je bila spo\xc4\x8deta v pijanosti. Gervaise je bila bleda in slabotna, zato ji je mati dajala jan\xc5\xbeevca, \xc4\x8de\xc5\xa1 da se mora okrepiti. Ubo\xc5\xbeica pa se je \xc5\xa1e bolj posu\xc5\xa1ila. Bila je veliko in vitko dekle. Na pohabljenem telesu je imela ljubko glavo. Njena pohabljenost je bila malone privla\xc4\x8dna. Gervaise kmalu spozna Augusta Lantiera, rodita se jima dva sinova, kmalu skupaj odideta v Pariz.\n_START_SECTION_\nZgradba\n_START_PARAGRAPH_\nZgradba romana ima izrazito obliko piramide. Gervaise se le po\xc4\x8dasi vzpenja. V prvih treh poglavjih se soo\xc4\x8da s sovra\xc5\xbenim Parizom, spozna bodo\xc4\x8dega mo\xc5\xbea in se poro\xc4\x8di. V \xc4\x8detrtem si ustvari dru\xc5\xbeino, v petem pa najame lokal in se uveljavi tudi poklicno. Vrh dose\xc5\xbee ob praznovanju svojega godu v sedmem poglavju. V osmem se za\xc4\x8denja njen propad vse do dvanajstega poglavja, ko dose\xc5\xbee dno v obliki prostitucije.\n_START_SECTION_\nPripovedovalec\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu nastajanja Beznice se je v literaturi izoblikoval personalni pripovedovalec. Njegovo gledi\xc5\xa1\xc4\x8de je postavljeno v posamezno zavest, zato posreduje vsebine subjektivne resni\xc4\x8dnosti. V na\xc5\xa1em primeru je to Gervaise. V romanu pa je ob\xc4\x8dasno uporabljen tudi avktorialni pripovedovalec, ki bralca razlaga dolo\xc4\x8dene okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine.\n_START_SECTION_\nMotivi\n_START_PARAGRAPH_\nZelo pomemben motiv v romanu je alkoholizem, na kar opozarja \xc5\xbee naslov. Zola se oprijema znanstvenih \xc5\xa1tudij iz tistega \xc4\x8dasa, ki obravnavajo alkoholizem. Te so menile, da je mogo\xc4\x8de alkoholizem mogo\xc4\x8de povezati zlasti s selitvijo iz pode\xc5\xbeelja v velemesta. Saj se pri priseljencih porodijo nekatere umetne potrebe, zato zanemarjajo realnost. Proti depresiji se borijo z alkoholom, kar pa lahko vodi do razkroja. Gervaise je tragi\xc4\x8dna junakinja, saj brez posebne lastne krivde podle\xc5\xbee alkoholu, ker ima to v rodu in ker jo okolje potepta._NEWLINE_Skozi celo knjigo je predstavljena tudi rev\xc5\xa1\xc4\x8dina, popolnoma razgaljena, tako bedna, kot je le lahko in resni\xc4\x8dna. Pisatelj je \xc5\xa1el pri tem do konca. Opisoval je rev\xc5\xa1\xc4\x8dino, ki se je proti koncu vedno bolj stopnjevala in ni pozabil omeniti tega, kako je Gervaise vsa blatna in mokra \xc4\x8distila tla svoji nekdanji prijateljici Virginiji za ubog drobi\xc5\xbe (poni\xc5\xbeanje), kako je brskala po smeteh, kako je jedla, \xc4\x8desar nih\xc4\x8de drug ne bi dal v usta, kako je za ko\xc5\xa1\xc4\x8dek kruha prosila mo\xc5\xbeeve sorodnike, s katerimi so si bili najbolj v laseh (poni\xc5\xbeanje) in nazadnje brez obotavljanja sestradana, prezebla in ubogo oble\xc4\x8dena stopila na cesto ter postala prostitutka, tako kot njena h\xc4\x8di Nana. Tako se je tudi Gervaise popolnoma spremenila in iz dneva v dan samo \xc5\xa1e stremela za tem, kje bi lahko dobila kaj za pod zob ali pa kar pija\xc4\x8do, ki jo je vsaj malo potola\xc5\xbeila, \xc4\x8de je bilo to sploh \xc5\xa1e mogo\xc4\x8de._NEWLINE_V romanu je motiv tudi spolnost. In seveda odnos v zakonu, zakonski stan. Dobra Gervaise se ne more upreti Lantieru, ko jo zapelje, \xc4\x8deprav je bila nekako prepri\xc4\x8dana, da z mo\xc5\xa1kim, ki jo je prevaral in zapustil, no\xc4\x8de imeti ve\xc4\x8d opravka. Tako je zdaj sama za\xc4\x8dela varati mo\xc5\xbea. Tako nastane zanimiv ljubezenski trikotnik.\n_START_SECTION_\nGervaise\n_START_PARAGRAPH_\nGervaise je zapletena v ljubezenski \xc5\xa1tirikotnik med mo\xc5\xbeem Coupeaujem, ljubimcem Lantierom In ob\xc4\x8dudovalcem Goujetom. Njena osebnost je razdeljena na 3 ravni. Medtem ko njeno najni\xc5\xbejo plast predstavlja Lantier, ki v njej zbuja podedovane nagone, pa srednjo pooseblja Coupeau, s katerim bi lahko, \xc4\x8de se ne bi ponesre\xc4\x8dil, dosegla svoje ideale. Z navi\xc5\xa1jo plastjo je povezan Goujet, ki jo opominja na vrednote. Skladno s Freudom bi lahko rekli, da je ljubimec njen id, mo\xc5\xbe ego, Goujot pa superego.\n_START_SECTION_\nAugust Lantier\n_START_PARAGRAPH_\nAugust Lantier je Gervaise zapeljal \xc5\xbee pri \xc5\xa1tirinajstih. Lantier je torej parazit, ki mu Gervaise ne more pobegniti, hkrati pa prav z njim podo\xc5\xbeivlja poni\xc5\xbeanja, ki jih je bila dele\xc5\xbena pri svojem o\xc4\x8detu. Lantier je nasprotnik monarhije, saj se nor\xc4\x8duje iz cesarja. V bistvu je \xc4\x8dlovek, ki mu ni do dela in z veseljem \xc5\xbeivi na ra\xc4\x8dun drugega.\n_START_SECTION_\nCoupeau\n_START_PARAGRAPH_\nCoupeau velja za abstinenta, po beznicah ga kli\xc4\x8dejo bratec Ribezelj, ker namesto alkohola naro\xc4\x8da ribezov sok. Vse se spremeni, ko Coupeau nekega dne pade s strehe, ker ga pokli\xc4\x8de h\xc4\x8derka Nana. Po ozdravitvi se mo\xc5\xbe vse bolj opijanja in zapravlja pla\xc4\x8do za pla\xc4\x8do. Po\xc4\x8dasi se odtujuje tudi \xc5\xbeeni. Naposled se mu zaradi pija\xc4\x8de za\xc4\x8dne blesti. Coupeau prav tako izvira iz rodu pijancev, kar pomeni, da alkoholizmu ni mogel pobegniti.\n_START_SECTION_\nKova\xc4\x8d Goujet\n_START_PARAGRAPH_\nSosed, kova\xc4\x8d Goujet je pil zmerno. Gervaise se kmalu spoprijatelji s sosedom, ki ji posodi denar za lokal. Goujet je zaljubljen v perico, ona pa le zardeva. Goujet je edini, ki Gervaise ponudi re\xc5\xa1itev, saj ji predlaga skupen beg v Belgijo. Gervaise ga zavrne, \xc4\x8de\xc5\xa1 da se to dogaja samo v romanih in v bolj\xc5\xa1i dru\xc5\xbebi. Po naklju\xc4\x8dju Goujet sre\xc4\x8da Gervaise, ko zaradi lakote sku\xc5\xa1a prodati svoje telo. Tudi zdaj zavrne svojega platoni\xc4\x8dnega ljubimca, ki ji \xc5\xa1e zadnji\xc4\x8d ponudi re\xc5\xa1itev. \xc4\x8ce je Lantier njen hudi\xc4\x8d, je Goujut njen angel varuh.\n_START_SECTION_\nNana\n_START_PARAGRAPH_\nEdina Gervaisina in Coupeaujeva h\xc4\x8di, je pravzaprav stranska oseba, \xc4\x8deprav ji je v celoti posve\xc4\x8deno eno od poglavij romana. \xc5\xbde pri \xc5\xa1estih letih je sprijenka, saj otipava vrstnike ter krade po okoli\xc5\xa1kih delavnicah. Kmalu se v njej prebudi zanimanje za spolnost. Radovednost ji pod\xc5\xbeiga opazovanje matere, kako se poljublja z Lantierom. Nato postane delavka v tovarni umetnega cvetja. O\xc4\x8de Coupeau je izrazito slab vzgojitelj, saj h\xc4\x8derko poni\xc5\xbeuje z ostudnimi obto\xc5\xbebami in jo pretepa. Ko se tudi mati vda alkoholu, Nana pobegne od doma. Beznica je nekak\xc5\xa1en uvod romana Nana, v katerem smo pri\xc4\x8da vzponu naslovne junakinje po dru\xc5\xbebeni lestvici. Pri Nani se dedna obremenjenost spremeni v \xc5\xbeiv\xc4\x8dno razrvanost, ki spodbuja spolno razbrzdanost. Je femme fatale, usodna \xc5\xbeenska, ki uni\xc4\x8duje svoje mo\xc5\xa1ke. Nana je torej nezavedno ma\xc5\xa1\xc4\x8devalka svoje matere Gervaise, ki so jo izrabljali mo\xc5\xa1ki, hkrati pa je uni\xc4\x8devalka razreda, ki pu\xc5\xa1\xc4\x8da njenega v bedi in lakoti.\n_START_SECTION_\nVirginija\n_START_PARAGRAPH_\nNesporno je osrednja Gervaisina nasprotnica Virginija. Dekleti se na za\xc4\x8detku romana celo stepeta, proti koncu pa se Virginija za\xc4\x8dne zanimati za njen lokal. Gervaise se zaveda, da Virginija z njo nikoli ni iskrena - lokal jo je zamikal samo zato, da bi jo poni\xc5\xbeala, pri tem pa sodeluje tudi Lantier, ki zaradi bede pri Coupeaujevih i\xc5\xa1\xc4\x8de novo brezdelno gnezdo. Gervaise je prepri\xc4\x8dana, da se je Virginija zapletla z njenim ljubimcem samo zato, da bi jo dra\xc5\xbeila. Pozneje novope\xc4\x8dena trgovka nekdanjo perico Gervaise celo izrabi za pomivanje posode po Lantierovi gostiji za prijatelje.\n_START_SECTION_\nGospa Lorilleux\n_START_PARAGRAPH_\nGervaise ni\xc4\x8d kaj bolj naklonjen lik je njena pohlepna in skopu\xc5\xa1ka svakinja, \xc5\xbeena zlatarja Lorilleuxa. Mo\xc5\xbeeva sestra vsako dejanje mlade \xc5\xbeene oceni negativno. Najve\xc4\x8djo nevo\xc5\xa1\xc4\x8dljivost je Gervaise zbudila z novim lokalom. Svakinja zavrne Gervaisino \xc4\x8dlovekoljubno ponudbo, da bi skrbela za ta\xc5\xa1\xc4\x8do, \xc4\x8de bi tudi Lorilleuxova prispevala svoj dele\xc5\xbe. Na praznovanju godu se zakoncema Lorilleux tako povesi nos, da drugi povabljenci spra\xc5\xa1ujejo ali sta bolna. Ko mamka Coupeau slednji\xc4\x8d umre, gospa Lorilleux zavrne svoj dele\xc5\xbe za pogrebne stro\xc5\xa1ke, materi ne privo\xc5\xa1\xc4\x8di niti venca, zahteva pa mamino perilo in krilo. Gospa Lorilleux kar \xc5\xbeari, ko Gervaise izgubi lokal. Ko pa Gervaise lakota prisili k bera\xc4\x8denju in svakinjo prosi za sme\xc5\xa1no majhno vsoto denarja, ji ta poka\xc5\xbee vrata.\n_START_SECTION_\nPleskar Bru\n_START_PARAGRAPH_\nGervaise je \xc5\xa1e posebej pozorna do sedemdesetletnega pleskarja Bruja, ki na starost trpi zaradi lakote in osamljenosti. Povabi ga celo na praznovanje svojega godu. Ko zaradi onemoglosti ne zapu\xc5\xa1\xc4\x8da ve\xc4\x8d svojega bivali\xc5\xa1\xc4\x8da, mu Gervaise priskrbi kak\xc5\xa1no skorjico. Bruja sre\xc4\x8da, ko se sku\xc5\xa1a prostituirati; pleskar je postal bera\xc4\x8d, ona, perica, pa pocestnica. Po njegovi smrti ji prepustijo njegov brlog.\n_START_SECTION_\nLalija Biljard\n_START_PARAGRAPH_\nPretresljiva je zlasti njena soseda Lalija Biljard, ki je \xc5\xa1e sama otrok, a mora skrbeti za svojega bratca in sestrico, saj je pijani o\xc4\x8de pokon\xc4\x8dal njihovo mater, zdaj pa se spravlja \xc5\xa1e na prvorojenko. \xc4\x8ceprav jo sadisti\xc4\x8dno mu\xc4\x8di, h\xc4\x8derka o\xc4\x8deta opravi\xc4\x8duje, \xc4\x8de\xc5\xa1 da ne bi bil slab, \xc4\x8de ne bi pil. Neko\xc4\x8d, ko jo sku\xc5\xa1a o\xc4\x8de prebi\xc4\x8dati, posreduje Gervaise. Kadar koli pomisli na trpe\xc4\x8do Lalijo, si ne upa ve\xc4\x8d to\xc5\xbeiti zaradi svoje usode. Lalija je tudi prva, ki s \xc4\x8drnim pogledom obsodi Gervaise, ko to premami alkohol. Lalija komaj \xc5\xa1tirinajstletna umre zaradi prehudih ran, ki jih je povzro\xc4\x8dil o\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nPogrebec Bazouge\n_START_PARAGRAPH_\nPogrebec Bazouge simbolizira smrt. Pojavi se ob smrti matere Coupeau. Krsto prinese, misle\xc4\x8d, da je umrla Gervaise. Po preselitvi v novo stanovanje postane perica pogreb\xc4\x8deva soseda. Vsak \xc5\xa1um, ki prihaja iz njegovega domovanja, jo spominja na pogreb. Prav stik z Bazougeom v Gervaise vzbudi posebno \xc5\xbeeljo po smrti, namesto, da bi storila samomor, za\xc4\x8dne trkati na pogreb\xc4\x8deva vrata. Na koncu pa ga celo roti, naj jo spravi spat.\n_START_SECTION_\nOdmevi na roman\n_START_PARAGRAPH_\nOdzivi na Beznico so bili zelo razli\xc4\x8dni. \xc4\x8casopis La Bien public je moral zaradi protestov prenehati z objavljanjem romana. Kritiki so pozneje branje romana primerjali s hudo prebavno motnjo, menili so, da Beznico pripada bolj patologiji kot knji\xc5\xbeevnosti. Zavrnila sta jo klasik socialnega romana Victor Hugo ter veliki realist Gustave Flaubert, ugodno pa so ga sprejeli Zolajevi somi\xc5\xa1ljeniki (npr. Guy de Maupassant), ter presentljivo simbolist Mallarm\xc3\xa9. Do\xc5\xbeivela je ne\xc5\xa1teto dramskih uprizoritev in po njej so posneli veliko filmov. \xc5\xbde v prvi polovici 20. stol. so samo v Franciji ustvarili 5 ekranizacij Beznice. Po motivih romana je leta 1956 posnel film Gervaise tudi re\xc5\xbeiser Rene Clement z Mario Schell v naslovni vlogi. Film je prejel ve\xc4\x8d bene\xc5\xa1kih levov, sicer pa je uspe\xc5\xa1no povzel klju\xc4\x8dne trenutke.\n_START_SECTION_\nOdmevi na Slovenskem\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi\xc4\x8d je bila Beznica pri nas omenjena leta 1878 v nem\xc5\xa1kem \xc4\x8dasopisu Laibacher Zeitung, torej \xc5\xbee leto po izidu. Sedem let pozneje je sodbo o Zolaju podal tudi Josip Stritar. Zavrnil je Zolajevo trditev, da slika ljudi, kakr\xc5\xa1ni so v resnici. Po njegovem mnenju pisatelj v svojih romanih opisuje zgolj lopovstvo in nesnago. Hkrati pa je pohvalil njegov opis pralnice v Beznici, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je tu Zola tako velik, da se z njim nih\xc4\x8de ne more kosati. Dramatizacijo Beznice, sicer z neustreunim naslovom Ubija\xc4\x8d, pa so pri nas prvi\xc4\x8d uprizorili leta 1912 v Ljubljani ob III. Protialkoholnem kongresu. Beznica je imela tudi velik vpliv na izvirno slovensko knji\xc5\xbeevnost. Izrazito je vplivala na roman Frana Govekarja V krvi, kjer najdemo lik podoben Gervaise, in sicer Ur\xc5\xa1ko Vrhnik._NEWLINE_Mogo\xc4\x8de pa je najti vzporednice tudi pri Ivanu Cankarju, predvsem v romanih Na Klancu in Hi\xc5\xa1a Marije Pomo\xc4\x8dnice."