b'\n_START_ARTICLE_\nMoseleyjev zakon\n_START_PARAGRAPH_\nMoseleyjev zakon je fizikalni empiri\xc4\x8dni zakon o zna\xc4\x8dilnih rentgenskih \xc5\xbearkih, ki jih sevajo atomi. Zakon je odkril in objavil angle\xc5\xa1ki fizik Henry Moseley leta 1913. Je zgodovinsko pomemben pri kvantitativni upravi\xc4\x8denosti koncepta jedrskega modela atoma z vsemi ali skoraj z vsemi pozitivnimi naboji atoma, ki le\xc5\xbeijo znotraj jedra in so povezani na celo\xc5\xa1tevilski osnovi z vrstnim \xc5\xa1tevilom. Do Moseleyjevega dela je bilo\xc2\xa0\xc2\xbbvrstno \xc5\xa1tevilo\xc2\xab\xc2\xa0le podatek o legi kemi\xc4\x8dnih elementov v periodnem sistemu in ni bilo znano, da je povezano z merljivo fizikalno koli\xc4\x8dino. Moseley je lahko pokazal, da so frekvence dolo\xc4\x8denih zna\xc4\x8dilnih rentgenskih \xc5\xbearkov, ki jih sevajo kemi\xc4\x8dni elementi, sorazmerne s kvadratom \xc5\xa1tevila zelo blizu vrstnega \xc5\xa1tevila elementov. Odkritje je podprlo van den Broekov in Bohrov model atoma v katerem je vrstno \xc5\xa1tevilo enako \xc5\xa1tevilu pozitivnih nabojev v jedru atoma. Kratko re\xc4\x8deno zakon pravi, da je kvadratni koren frekvence izsevanega rentgenskega \xc5\xbearka sorazmeren z vrstnim \xc5\xa1tevilom.\n_START_SECTION_\nZgodovinska pomembnost\n_START_PARAGRAPH_\nZa ve\xc4\x8d podrobnosti glej \xc4\x8dlanek o Moseleyju. Moseleyjeva formula po kasnej\xc5\xa1em Bohrovem prispevku ni le potrdila vrstno \xc5\xa1tevilo kot merljivo eksperimentalno koli\xc4\x8dino, ampak je dala fizikalni pomen kot pozitivni naboj atomskega jedra (\xc5\xa1tevilo protonov). Zaradi Moseleyjevega dela z rentgenskimi \xc5\xbearki so lahko razvrstili kemi\xc4\x8dne elemente v periodni sistem na podlagi vrstnega \xc5\xa1tevila in ne atomske mase. To je obrnilo vrstni red za nikelj (Z\xc2\xa0=\xc2\xa028, 58,7 u) in kobalt (Z\xc2\xa0=\xc2\xa027, 58,9 u)._NEWLINE_Poleg tega so lahko izvedli kvantitativne napovedi za spektralne \xc4\x8drte in obdr\xc5\xbeali Bohr/Rutherfordov polkvantni model atoma, ki je predpostavil, da je ves pozitivni naboj zbran v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du atoma, in, da vse spektralne \xc4\x8drte izhajajo iz sprememb celotne energije elektronov, ki ga obkro\xc5\xbeajo, ko se premikajo z enega dovoljenega nivoja vrtilne koli\xc4\x8dine in energije na drugega. Dejstvo, da se lahko Bohrov model energij atoma izdela za izra\xc4\x8dun rentgenskih spektralnih \xc4\x8drt od aluminija do zlata v periodnem sistemu in, da so te odvisne z gotovostjo in kvantitativno od vrstnega \xc5\xa1tevila, je prispevalo velik dele\xc5\xbe k sprejetju Rutherford/van den Broek/Bohrovega pogleda na strukturo atoma. Ko je kasneje kvantna fizika dejansko spet podala Bohrovo ena\xc4\x8dbo za energijo spektralnih \xc4\x8drt, je Moseleyjev zakon postal del polnega kvantnomehanskega pogleda na atom, vklju\xc4\x8dno s pomenom enega elektrona 1s, ki je ostal v lupini K vseh atomov potem, ko je bil drug elektron lupine K izbit po napovedi Schr\xc3\xb6dingerjeve ena\xc4\x8dbe._NEWLINE_Podrobno razpravo, ki kritizira Moseleyjevo analizo zaslonskega pojava (povzetega v ve\xc4\x8dini modernih besedil), se lahko najde v Whitakerjevem \xc4\x8dlanku.'