b'\n_START_ARTICLE_\nMira, Likija\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nNekateri zgodovinarji istovetijo Miro z mestom Mira v Arzavi, vendar za povezavo med njima ni nobenega dokaza. Do vstopa v Likijsko zvezo (168 pr. n. \xc5\xa1t.-43 n. \xc5\xa1t.) ni Mira omenjena v nobenem zapisu. Po Strabonu (14:665) je bila eno od \xc5\xa1estih najve\xc4\x8djih mest v zvezi._NEWLINE_Gr\xc5\xa1ki me\xc5\xa1\xc4\x8dani so \xc4\x8dastili Artemido Eleuterijo, za\xc5\xa1\xc4\x8ditnico mesta. Razen nje so \xc4\x8dastili tudi Zevsa, Ateno in Tihe._NEWLINE_Ru\xc5\xa1evine likijskega in rimskega mesta so ce\xc4\x8dinoma prekrile naplavine mulja. Akropola na plo\xc5\xa1\xc4\x8dadi Demre, rimsko gledali\xc5\xa1\xc4\x8de in rimsko kopali\xc5\xa1\xc4\x8de (eski hamam) so delno odkopani. Polkro\xc5\xbeno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de je bilo poru\xc5\xa1eno med potresom leta 141, vendar je bilo zatem obnovljeno._NEWLINE_V Miri sta re\xc4\x8dna in morska Nekropola likijskih v steno vklesanih grobnic s prednjo steno v obliki sveti\xc5\xa1\xc4\x8da. Morska nekropola je malo severozahodno od gledali\xc5\xa1\xc4\x8da. Najbolj znana grobnica re\xc4\x8dni nekropoli stoji ob 1,5 km navzgor ob reki Demre Cayi. Imenuje se Levja ali Poslikana grobnica. Ob odkritju leta 1840 je bila \xc5\xa1e vedno pisano poslikana v rde\xc4\x8di, rumeni in modri barvi._NEWLINE_Andriake je bilo v klasi\xc4\x8dnem obdobju mirsko pristani\xc5\xa1\xc4\x8de. Kasneje so ga zasule naplavine mulja. Glavna \xc5\xa1e ohranjena pristani\xc5\xa1ka zgradba je \xc5\xbeitnica (horrea), zgrajena med vladavino cesarja Hadrijana (vladal 117-138 n. \xc5\xa1t.). Ob njej je velik kup lupin morskih pol\xc5\xbeev (Murex), ki dokazuje, da so se v mestu ukvarjali s proizvodnjo \xc5\xa1krlatnega barvila._NEWLINE_Izkopavanja v pristani\xc5\xa1\xc4\x8du potekajo od leta 2009. \xc5\xbditnica je bila preurejena v Muzej likijske civilizacije. \xc5\xbditnica je dolga 56 m in \xc5\xa1iroka 32 m in ima sedem prostorov. V muzeju so razstavljene najdbe iz obdobja Likijske zveze. Restavrirano je tudi pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Bazar, agora, sinagoga in \xc5\xa1est metrov globoka, 24 m dolga in 12 m \xc5\xa1iroka cisterna za vodo. Pred muzejem so 16 m dolga ladja iz rimskega obdobja, \xc5\xbeerjav in vozi\xc4\x8dek za prevoz tovora.\n_START_SECTION_\nNova zaveza\n_START_PARAGRAPH_\nAvtor Apostolskih del, verjetno evangelist Luka, in apostol Pavel sta kot ujetnika priplula v Miro z ladjo za priobalni promet in od tam v spremstvu centuriona, odgovornega za Pavlov prevoz, z ve\xc4\x8djo ladjo odplula v Rim.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0kofija\n_START_PARAGRAPH_\nActa Pauli verjetno dokazujejo obstoj kr\xc5\xa1\xc4\x8danske skupnosti v 2. stoletju. Lequienov seznam \xc5\xa1kofov se za\xc4\x8denja s sv. Nikandrom, mu\xc4\x8denim pod Domicijanom leta 95, katerega je po gr\xc5\xa1kem Menologionu v \xc5\xa1kofa posvetil sv. Tit._NEWLINE_Likija se je leta 325 odcepila od Pamfilije in postala samostojna rimska provinca s prestolnico v Miri. V tistem \xc4\x8dasu je bil mirski \xc5\xa1kof sv. Nikolaj. Index Teodorja Lektorja iz 6. stoletja je prvi dokument, ki Nikolaja uvr\xc5\xa1\xc4\x8da med cerkvene o\xc4\x8dete na prvem nicejskem koncilu leta 325. V razpolo\xc5\xbeljivih dokumentih je omenjenih tudi ve\xc4\x8d drugih mirskih \xc5\xa1kofov, vklju\xc4\x8dno s Petrusom, avtorjem teolo\xc5\xa1kih del, pisanih v obrambo nicejskega koncila, ki ga omenjata sv. Sofronij Jeruzalemski in Fotij (Bibliotheca, Codex 23)._NEWLINE_Na drugem nicejskem koncilu leta 787 sta bila \xc5\xa1kofa Teodor in Nikolaj. Prvi od njiju je preklical svoja prej\xc5\xa1nja ikonoklasti\xc4\x8dna stali\xc5\xa1\xc4\x8da, drugi pa je bil katoli\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof, katerega so ikonoklasti izgnali. Psevdo-Epifanijeva Notitia Episcopatuum, sestavljena okoli leta 640 pod bizantinskim cesarjem Heraklijem, omenja, da je imela Mira v tistem \xc4\x8dasu 36 sufraganskih sede\xc5\xbeev. Notitia iz zgodnjega 10. stoletja jih omenja samo 33. Katoli\xc5\xa1ka cerkev uvr\xc5\xa1\xc4\x8da Miro na seznam naslovnih \xc5\xa1kofij, melkitska katoli\xc5\xa1ka cerkev pa jo ima za sede\xc5\xbe \xc5\xa1kofije. Latinski \xc5\xa1kofje se \xc5\xbee dolgo ne imenujejo, melkitski pa se.\n_START_SECTION_\nObleganje leta 809\n_START_PARAGRAPH_\nMiro je leta 809 oblegala in osvojila abasidska vojska kalifa Haruna Al Ra\xc5\xa1ida. Na za\xc4\x8detku vladavine Alekseja I. Komnena (vladal 1081-1118) so Miro ponovno osvojili muslimani, tokrat Turki Seld\xc5\xbeuki. V zmedi, ki je sledila, so mornarji iz Barija kljub ugovorom menihov zasegli relikvije sv. Nikolaja in jih odpeljali v Bari, kamor so prispeli 9. maja 1087. Njegove relikvije so takoj po prihodu vzbudile pozornost vernikov, ki se je kasneje pretvorila v romanje sv. Nikolaja.\n_START_SECTION_\nCerkev sv. Nikolaja\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1a cerkev sv. Nikolaja v Miri je bila zgrajena v 6. stoletju. Sedanja cerkev je bila zgrajena ve\xc4\x8dinoma v 8. stoletju in kasnjeje. V drugi polovici 11. stoletja je bil k cerkvi prigrajen samostan. Leta 1863 je ruski car Aleksander II. naro\xc4\x8dil obnovo cerkve, ki ni bila nikoli dokon\xc4\x8dana. Leta 1963 sta bili odkopani vzhodna in ju\xc5\xbena stran cerkve, leta 1968 pa je confessio (grob) sv. Nikolaja dobil novo streho._NEWLINE_Tla cerkve so mozaik iz raznobarvnega marmorja (opus sectile), na stenah pa je vidnih nekaj ostankov fresk. Za pokop sv. Nikolaja se je uporabil anti\xc4\x8dni gr\xc5\xa1ki marmorni sarkofag. Njegove kosti so leta 1087 ukradli trgovci iz Barija in so zdaj shranjene v barijski stolnici._NEWLINE_Cerkev v Miri se trenutno restavrira. Leta 2007 je tur\xc5\xa1ko Ministrstvo za kulturo dalo dovoljenje za Bo\xc5\xbeansko bogoslu\xc5\xbeje, prvo po nekaj stoletjih premora. 6. decembra 2011 ga je opravil naslovni mirski metropolit Hrizostom.'