b'\n_START_ARTICLE_\nAjgina\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nAjgina je pribli\xc5\xbeno trikotne oblike, od vzhoda proti zahodu dolga pribli\xc5\xbeno 15 km in od severa do juga okoli 10 km, s povr\xc5\xa1ino 87,41 km2. _NEWLINE_Ugasli vulkan predstavlja dve tretjini Ajgine. Severni in zahodni del sestavlja kamnita, a rodovitna ravnica, kjer se dobro goji in proizvaja razne \xc5\xbeitarice, nekaj bomba\xc5\xbea, trto, mandlje, oljke in fige, vendar je najbolj zna\xc4\x8dilen pridelek Ajgine danes pistacija. Ekonomsko je pomembno nabiranje spu\xc5\xbevastih gob. Ju\xc5\xbeni vulkanski del otoka je razgiban in gorat, v veliki meri pa je nerodoviten. Najvi\xc5\xa1ja je sto\xc5\xbe\xc4\x8dasta gora Oros (531 m) na jugu, greben Panhelenen se razprostira proti severu z ozkimi rodovitnimi dolinami na obeh straneh._NEWLINE_Pla\xc5\xbee so priljubljena turisti\xc4\x8dna atrakcija. Gliser iz Pireja vozi le \xc5\xa1tirideset minut da dose\xc5\xbee Ajgino; redni trajekt vozi pribli\xc5\xbeno eno uro. Obstajajo redne avtobusne proge iz mesta Ajgina do destinacij na otoku, kot je Agia Marina. Portes je ribi\xc5\xa1ka vas na vzhodni obali.\n_START_SECTION_\nPokrajina\n_START_PARAGRAPH_\nPokrajina Ajgina (gr\xc5\xa1ko \xce\x95\xcf\x80\xce\xb1\xcf\x81\xcf\x87\xce\xaf\xce\xb1 \xce\x91\xce\xaf\xce\xb3\xce\xb9\xce\xbd\xce\xb1\xcf\x82) je bila ena od pokrajin prefekture Pirej. Njeno ozemlje se je ujemalo s trenutnimi ob\xc4\x8dinami Ajgina in Agkistri.  Ukinjena je bila leta 2006.\n_START_SECTION_\n20.\xe2\x80\x937. stoletje pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem\n_START_PARAGRAPH_\nAjgina, po Herodotu , je bila kolonija Epidavra. Ume\xc5\xa1\xc4\x8dena med Atiko in Peloponez je postala mesto trgovanja \xc5\xa1e prej, njeni najzgodnej\xc5\xa1i prebivalci pa so domnevno pri\xc5\xa1li iz Male Azije . Minojska keramika je bila najdena iz okoli 2000 pr. n. \xc5\xa1t. Slavni zaklad iz Ajgine, ki je zdaj v Britanskem muzeju, se ocenjuje med 1700 in 1500 pr. n. \xc5\xa1t.  Razkritje \xc5\xa1tevilnih zlatih okraskov, ki spadajo v zadnje obdobje mikenske umetnosti nakazuje, da je bila Ajgina naseljena \xc5\xa1e nekaj generacij po dorskem osvajanju Argosa in Lakedamona . Verjetno je, da otok ni bil doriciziran pred 9. stoletjem pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem._NEWLINE_Eno najzgodnej\xc5\xa1ih zgodovinskih dejstev je njegovo \xc4\x8dlanstvo v Amfiktijoniju ali zvezi Kalaurije, ki je potrjena okoli osmega stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Ta navidezno verska zveza je vklju\xc4\x8devala poleg Ajgine \xc5\xa1e Atene, Minij (Beocija) Orhomen, Trezen, Hermion, Navplion in Prasije. Verjetno je bila organizacija mestnih dr\xc5\xbeav, ki so bile \xc5\xa1e vedno mikenske, da bi prepre\xc4\x8dile piratstvo na Egejskem morju, ki se je za\xc4\x8delo kot posledica razpada pomorske nadvlade mikenskih vladarjev._NEWLINE_Zdi se da je Ajgina pripadala [[Eretrija|Eretrijski zvezi med Lelantinsko vojno; to morda lahko razlo\xc5\xbei vojno s Samosom, glavnemu \xc4\x8dlanu tekmovalne Halkidijske zveze med kraljem Amfikratom (Herod iii. 59), to je najkasneje v zgodnji polovici 7. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem.\n_START_SECTION_\nKovanci in pomorska sila (7.\xe2\x80\x935. st. pr. n. \xc5\xa1t.)\n_START_PARAGRAPH_\nZgodnja zgodovina razkriva, da pomorski pomen otoka sega v preddorsko obdobje. Obi\xc4\x8dajno je, skladno z avtoriteto Efora navedeno, da je Fejdon iz Argosa ustanovil kovnico v Ajgini, prvi mestni dr\xc5\xbeavi, ki je izdajala kovance v Evropi, ajginski starter. En \xc5\xbeigosan stater (ki ima oznako neke avtoritete v obliki slike ali besede) je mogo\xc4\x8de videti v Bibliotheque Nationale of Paris. To je strarter iz elektruma z \xc5\xbeelvo, sveto \xc5\xbeivaljo Afrodite, skovan v Ajgini okoli leta 700 pr. n. \xc5\xa1t. Zato se domneva, da so Ajginci v 30-ih ali 40-ih letih po izumu kovanca v Mali Aziji s strani jonskih Grkov ali Lidijcev (630 pr. n. \xc5\xa1t.) morda bili tisti, ki so uvedli kovance v zahodni svet. Dejstvo, da je bil ajginski standard za ute\xc5\xbei in mere (razvit sredi 7. stoletja) eden od obeh standardov v splo\xc5\xa1ni rabi v gr\xc5\xa1kem svetu (drugi je bil evbojsko-ati\xc5\xa1ki), zadostuje za zgodnji tr\xc5\xbeni pomen otoka. Ajginski standard te\xc5\xbee pribli\xc5\xbeno 12,3 g je bil v gr\xc5\xa1kem svetu v sedmem stoletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem \xc5\xa1iroko sprejet. Ajginski stater je bil razdeljen na tri drahme s 4,1 grama srebra. Starterji, ki prikazujejo morsko \xc5\xbeelvo, so bili ukinjeni do konca 5. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Po koncu pelopone\xc5\xa1ke vojne, 404 pr. n. \xc5\xa1t., je bil zamenjan s kornja\xc4\x8do._NEWLINE_Med pomorsko \xc5\xa1iritvijo Ajgine v \xc4\x8dasu arhai\xc4\x8dnega obdobja je bila Kidonija idealna pomorska postaja za floto Ajgine na poti v druga sredozemska pristani\xc5\xa1\xc4\x8da, ki jih je nadzirala nastajajo\xc4\x8da pomorska sil Ajgine. V naslednjem stoletju je bila ena od treh glavnih dr\xc5\xbeav, ki so trgovale na tr\xc5\xbenici Naukratisa v Egiptu, in je bila edina gr\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava blizu Evrope, ki je imela dele\xc5\xbe v tej trgovini.  V za\xc4\x8detku 5. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem se zdi, da je bila skladi\xc5\xa1\xc4\x8de trgovine \xc5\xbeitaric ob \xc4\x8crnem morju, ki je kasneje postal atenski monopol. _NEWLINE_Za razliko od drugih trgovskih dr\xc5\xbeav 7. in 6. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, kot so Korint, Haljida, Eretrija in Milet, Ajgina ni na\xc5\xa1la nobenih kolonij. Naselja, na katera se sklicuje Strabon (viii. 376), ni mogo\xc4\x8de \xc5\xa1teti za resni\xc4\x8dne izjeme pri teh trditvah.\n_START_SECTION_\nNazadovanje\n_START_PARAGRAPH_\nV nasprotju s Kserksom I. je mogo\xc4\x8de, da so Ajginci igrali ve\xc4\x8djo vlogo, kot jim jo je priznal Herodot. Atenska tradicija, ki ji v glavnem sledi, bi seveda sku\xc5\xa1ala prikriti svoja dejanja. Ajgina je namesto Aten dobila nagrado hvale\xc5\xbenosti pri Salamini in zdi se, da je uni\xc4\x8denje perzijske flote enako delo ajginskega kontingenta kot atenskega (Herod. viii. 91). Obstajajo tudi drugi znaki pomena ajginske flote v gr\xc5\xa1ki obrambni shemi. Glede na te premisleke je te\xc5\xbeko oceniti \xc5\xa1tevilo plovil, ki jim jih je dodelil Herodot (30 v primerjavi z 180 atenskimi). V naslednjih dvajsetih letih je filo-lakonska politika Kimona zavarovala Ajgino, kot \xc4\x8dlana \xc5\xa1partanske zveze, pred napadom. Sprememba v atenski zunanji politiki, ki je bila posledica ostrakizma Kimona leta 461 pr. n. \xc5\xa1t., je imela za posledico to, kar v\xc4\x8dasih imenujejo prva pelopone\xc5\xa1ka vojna, med katero je ve\xc4\x8dino borb potekala med Korintom in Ajgino. Slednja dr\xc5\xbeava se je morala obrniti k Atenam po obleganju in sprejeti polo\xc5\xbeaj subjekta (456 pr. n. \xc5\xa1t.). Tribute je bil dolo\xc4\x8den na 30 talentov._NEWLINE_V skladu s pogoji tridesetletnega miru (445 pr. n. \xc5\xa1t.) so Atene obljubile, da bodo Ajgini obnovile njeno avtonomijo, vendar je klavzula ostala neuresni\xc4\x8dena. V prvi zimi pelopone\xc5\xa1ke vojne (431 pr. n. \xc5\xa1t.) so Atene izgnale Ajgince in na njihovem otoku ustanovile poseben tip kolonije - kleruhijo (gr\xc5\xa1ko \xce\xba\xce\xbb\xce\xb7\xcf\x81\xce\xbf\xe1\xbf\xa6\xcf\x87\xce\xbf\xcf\x82, kl\xc4\x93rouchos \xe2\x80\x93 zemlji\xc5\xa1ki posestnik). Izseljence so naselili \xc5\xa0parta v Tireatisu, na mejah Lakonije in v Argolidi. Tudi v svojem novem domu niso bili varni pred atenskim sovra\xc5\xa1tvom. Vojska, ki jo je vodil Nikij, je pri\xc5\xa1la leta 424 pr. n. \xc5\xa1t., je ve\xc4\x8dino pobila. Ob koncu vojne v Peloponezu je Lizander obnovil raztresene ostanke starega prebivalstva na otoku , ki so ga \xc5\xa0partanci uporabljali kot izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za operacije proti Atenam med korintsko vojno. Njena veli\xc4\x8dina pa je bila kon\xc4\x8dana. Nadaljnja vloga je bila nepomembna._NEWLINE_Bilo bi napa\xc4\x8dno pripisati propad Ajgine izklju\xc4\x8dno razvoju atenske mornarice. Verjetno je, da se je mo\xc4\x8d Ajgine v dvajsetih letih po Salamini vztrajno zmanj\xc5\xa1evala in da se je absolutno zmanj\xc5\xa1ala tudi glede na Atene. Trgovanje je bilo vir Ajginine veli\xc4\x8dine in njena trgovina, ki naj bi bila predvsem z Levantom, je mora resno trpela zaradi vojne s Perzijo. Ajginino podrejenost leta 491 je treba pojasniti s trgovskimi odnosi s perzijskim cesarstvom. Bila je prisiljena v patriotizem kljub jezi nase, in slava, ko je zmagala v bitki pri Salamini, je bila pla\xc4\x8dana z izgubo svoje trgovine in razpada mornarice. Popolnost uni\xc4\x8denja tako mo\xc4\x8dne dr\xc5\xbeave pojasnjujejo gospodarski pogoji otoka, katerih blaginja je temeljila na su\xc5\xbeenjstvu. Nemogo\xc4\x8de je dejansko sprejeti Aristotelovo oceno (Athenaeus vi. 272) za 470 000 prebivalcev kot \xc5\xa1tevilo su\xc5\xbenjev; vendar je jasno, da je moralo biti \xc5\xa1tevilo veliko ve\xc4\x8dje od \xc5\xa1tevila svobodnih prebivalcev. V zvezi s tem zgodovina Ajgine vendar predvideva zgodovino Gr\xc4\x8dije kot celote._NEWLINE_Ustavna zgodovina Ajgine je nenavadno preprosta. Dokler je otok ohranil svojo neodvisnost, je vladala oligarhija. Ni sledov juna\xc5\xa1ke monarhije in nobene tradicije tiranizma. Zgodba o Nikodromu, medtem ko dokazuje obstoj demokrati\xc4\x8dne stranke, hkrati nakazuje, da ima malo podpore.\n_START_SECTION_\nHelenisti\xc4\x8dno obdobje in rimska oblast\n_START_PARAGRAPH_\nAjgina s preostalo Gr\xc4\x8dijo so obvladovali Makedonci (322-229 pr. n. \xc5\xa1t.), Ahajci (229-211 pr. n. \xc5\xa1t.), Etolci (211/10 pr. n. \xc5\xa1t..), Atal iz Pergamona (210-133 pr. n. \xc5\xa1t.) in Rimljani 133 pr. n. \xc5\xa1t.). Zapis v arheolo\xc5\xa1kem muzeju Ajgine pravi, da je judovska skupnost verjela, da je bila ustanovljena v Ajgini\xc2\xa0\xc2\xbbkonec drugega in v tretjem stoletju n. \xc5\xa1t.\xc2\xab, ko so Judje pobegnili pred invazijami barbarov v Gr\xc4\x8dijo.  Vendar so se prve faze teh invazij za\xc4\x8dele v 4. stoletju. Lokalna kr\xc5\xa1\xc4\x8danska tradicija pravi, da je v bila 1. stoletju ustanovljena kr\xc5\xa1\xc4\x8danska skupnost, ko je kot \xc5\xa1kof Krisp, vladar korintske sinagoge, postal kristjan  in ga je krstil Pavel, apostol . Obstajajo pisni dokazi o sodelovanju kasnej\xc5\xa1ih \xc5\xa1kofov Ajgine, Gabriela in Toma\xc5\xbea, na koncilih v Konstantinoplu leta 869 in 879. Najprej je bila sufragan metropolije v Korintu, vendar je bila pozneje dodeljena \xc4\x8dast nad\xc5\xa1kofije.  Katoli\xc5\xa1ka cerkev danes ni ve\xc4\x8d \xc5\xa1kofija, Ajgina je danes titularna \xc5\xa1kofija.\n_START_SECTION_\nBizantinsko obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nAjgina je po razdelitvi rimskega cesarstva leta 395 pripadla vzhodnemu rimskemu cesarstvu. V \xc4\x8dasu vzhodno-rimske krize v 7. in 8. stoletju, so ve\xc4\x8dino Balkana in gr\xc5\xa1ke celine preplavili vdori Slovanov. Dejansko je v skladu s kroniko Monemvazije (gr\xc5\xa1ko \xcf\x87\xcf\x81\xce\xbf\xce\xbd\xce\xb9\xce\xba\xcf\x8c\xce\xbd \xcf\x84\xce\xb7\xcf\x82 \xce\x9c\xce\xbf\xce\xbd\xce\xb5\xce\xbc\xce\xb2\xce\xb1\xcf\x83\xce\xaf\xce\xb1\xcf\x82) otok slu\xc5\xbeil kot pribe\xc5\xbeali\xc5\xa1\xc4\x8de Korint\xc4\x8danom, ki so pobegnili pred vdori . Otok je cvetel v za\xc4\x8detku 9. stoletja, kar dokazuje cerkvena gradbena dejavnost, a je mo\xc4\x8dno trpela zaradi arabskih napadov iz Krete. Razli\xc4\x8dne hagiografije zabele\xc5\xbeijo obse\xc5\xbene napade okoli 830, kar je pripeljalo do velikega \xc5\xa1tevila prebivalcev iz gr\xc5\xa1ke celine. V tem \xc4\x8dasu je nekaj prebivalcev sku\xc5\xa1alo najti zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de v zaledju otoka, ko je nastalo naselje Palaia Chora. _NEWLINE_Glede na \xc5\xa1kof v Atenah iz 12. stoletja, Mihaela Honiata, je takrat postal izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za pirate. To potrjuje tudi grafi\xc4\x8dna podoba Gr\xc4\x8dije Benedikta iz Peterborougha, iz leta 1191; da je veliko otokov nenaseljeno zaradi strahu pred pirati in da je Ajgina skupaj s Salamino in Makronisom njihova trdnjava.\n_START_SECTION_\nFrankovska oblast po letu 1204\n_START_PARAGRAPH_\nPo razpadu in razdelitvi bizantinskega cesarstva s \xc4\x8detrto kri\xc5\xbearsko vojno leta 1204 je bila Ajgina dodeljena Bene\xc5\xa1ki republiki. Postala je pod nadzorom vojvodine Atene. Katalanska dru\xc5\xbeba je prevzela nadzor nad Atenami in z njimi nad Ajgino leta 1317, leta 1425 pa so Bene\xc4\x8dani nadzorovali otok, ko se je Alojto Caopena, takrat vladar Ajgine, postavil s pogodbo pod za\xc5\xa1\xc4\x8dito Republike in pobegnil nevarnosti tur\xc5\xa1kega napada. Otok je potem moral biti rodoviten, saj je bil eden od pogojev, s katerimi mu je Benedikt priznal za\xc5\xa1\xc4\x8dito, da bi moral dati \xc5\xbeito bene\xc5\xa1kim kolonom. Dogovoril se je predati otok Benetkam, \xc4\x8de bo njegova dru\xc5\xbeina izumrla. Antonio II. Acciaioli je nasprotoval pogodbi, ker se je ena izmed njegovih posvojenih h\xc4\x8dera poro\xc4\x8dila s prihodnjim gospodarjem Ajgine, Antonellom Caopenom.\n_START_SECTION_\nBene\xc4\x8dani v Ajgini (1451\xe2\x80\x931537)\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1451 je Ajgina postala bene\xc5\xa1ka. Oto\xc4\x8dani so pozdravili bene\xc5\xa1ko vladavino; zahtevki Antonellojevega strica Arn\xc3\xa0, ki so imeli zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da v Argolidi, so bili zadovoljni s pokojnino. Imenovan je bil bene\xc5\xa1ki guverner (rettore), ki je bil odvisen od oblasti v Navplionu. Po Arnaniju je njegov sin Alioto ponovno podal svojo zahtevo na otok, vendar so mu povedal, da je bila republika odlo\xc4\x8dena, da ga ohrani. On in njegova dru\xc5\xbeina sta bila upokojena in eden izmed njih je pomagal pri obrambi Ajgine proti Turkom leta 1537, ko je bil s svojo dru\xc5\xbeino ujet in umrl v tur\xc5\xa1ki temnici._NEWLINE_Leta 1463 se je za\xc4\x8dela tur\xc5\xa1ko-bene\xc5\xa1ka vojna, ki je zajela bene\xc5\xa1ko obalo Negroponte (Evboja), otok Lemnos, ve\xc4\x8dino kikladskih otokov, Scudro in njihove kolonije v Morei. Mir je bil sklenjen leta 1479. Benetke so \xc5\xa1e vedno ohranile Ajgino, Lepant (Naupactus), Navplion, Monemvasijo, Modon, Navarino, Coron in otoke Kreta, Mikonos in Tinos. Ajgina je ostala podvr\xc5\xbeena Navplionu.\n_START_SECTION_\n16. stoletje\n_START_PARAGRAPH_\nPo koncu Atenskega vojvodstva in kne\xc5\xbeevine Ahaja so edina latinska lastnina, ki je ostala na kopnem Gr\xc4\x8dije, pape\xc5\xa1ko mesto Monemvazija, utrdba Vonitsa, mezenska postaja Coron in Modon, Lepanto, Pteleon, Navarino in gradovi Argos in Navplion z otokom Ajgina._NEWLINE_Leta 1502/03 je z novo mirovno pogodbo Benetke zapustila Kefalonijo, Monemvazija in Navplion, s svojimi dodatki v Morei. In proti zaplembi Megare je morala pre\xc5\xbeiveti za\xc4\x8dasno ujetje gradu Ajgina s strani Kemala Reisa in ugrabitev 2000 prebivalcev. Ta pogodba je bila obnovljena leta 1513 in 1521. Vse zaloge \xc5\xbeit je bilo treba uva\xc5\xbeati iz tur\xc5\xa1ke strani, saj so postali nevarne poti po morju._NEWLINE_Leta 1537 je sultan Sulejman I. razglasil vojno z Benetkami in njegov admiral Hajrudin Barbarossa je uni\xc4\x8dil veliko Jonskih otokov, oktobra pa je napadel otok Ajgina. \xc4\x8cetrti dan je bil ujet Palajohora, latinska cerkev sv. Jurija pa je bila ohranjena. Hajrudin Barbarossa je odraslo mo\xc5\xa1ko populacijo poklal in vzel ve\xc4\x8d kot 6000 pre\xc5\xbeivelih \xc5\xbeensk in otrok kot su\xc5\xbenje. Potem je Barbarossa od\xc5\xa1el v Naksos, od koder je odnesel ogromno plena, ko je vojvodo Naksosa prisilil k odkupu svoje neodvisnosti, tako da je pla\xc4\x8dal davek 5000 dukatov._NEWLINE_Z mirom leta 1540 so Benetke odstopile Navplion in Monemvazijo. Blizu 150 let kasneje Benetke niso imele nobenega dela celinske Gr\xc4\x8dije, razen Parge in Butrinta (podrejene politi\xc4\x8dno Jonskim otokom), vendar so \xc5\xa1e vedno ohranile svoje otoke Ciper, Kreto, Tenos in \xc5\xa1est jonskih otokov.\n_START_SECTION_\nPrvo osmansko obdobje (1540\xe2\x80\x931687)\n_START_PARAGRAPH_\nOtok je napadel in pustil opusto\xc5\xa1enega Francesco Morosini v \xc4\x8dasu kretske vojne (1654).\n_START_SECTION_\nDrugo bene\xc5\xa1ko obdobje (1687\xe2\x80\x931715)\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1684 je za\xc4\x8detek Moreanske vojne med Benetkami in Osmanskim cesarstvom povzro\xc4\x8dil za\xc4\x8dasno ponovno pridobitev velikega dela dr\xc5\xbeave Bene\xc4\x8danom. Leta 1687 je bene\xc5\xa1ka vojska prispela v Pirej in osvojila Atiko. \xc5\xa0tevilo Atencev je v tistem \xc4\x8dasu preseglo 6000, Albanci iz vasi niso bili izklju\xc4\x8deni, medtem ko prebivalstvo Ajgine leta 1674 ni preseglo 3000 prebivalcev, od katerih je bilo 2/3 \xc5\xbeensk. Najpomembnej\xc5\xa1a epidemija kuge se je za\xc4\x8dela leta 1688 v Atiki, in povzro\xc4\x8dila ogromno migracijo Atencev proti jugu; ve\xc4\x8dina se jih je naselila v Ajgini. Leta 1693 je Morosini ponovno prevzel poveljstvo, a njegova edina dela so bila preoblikovati grad Ajgine, ki ga je poru\xc5\xa1il v \xc4\x8dasu kretske vojne leta 1655, stro\xc5\xa1ke vzdr\xc5\xbeevanja pa so pla\xc4\x8dali, dokler je vojna trajala Atenci. Zaradi tega so Atenci poslali zahtevo za obnovo bene\xc5\xa1ke za\xc5\xa1\xc4\x8dite in ponudbo letnega davka. Morosini je umrl leta 1694 in na njegovo mesto je bil imenovan Zeno._NEWLINE_Leta 1699 se je zaradi angle\xc5\xa1ke mediacije vojna kon\xc4\x8dala s Karlov\xc5\xa1kim mirom, s katerim so Benetke obdr\xc5\xbeale posesti 7 jonskih otokov ter Butrinta in Parga, Morea, Spinalonga in Suda, Tenos, Santa Maura in Ajgina in prenehala pla\xc4\x8devati davke za Zante, Lepant pa je bil vrnjen osmanskemu sultanu. Cerigo in Ajgina sta administrativno zdru\xc5\xbeena z Moreo, ki je ne samo pla\xc4\x8dal vse stro\xc5\xa1ke administracije, temve\xc4\x8d je zagotovila znatno ravnovesje v pomorski obrambi Benetk.\n_START_SECTION_\nDrugo osmansko obdobje (1715\xe2\x80\x931821)\n_START_PARAGRAPH_\nV zgodnjem delu osmansko-bene\xc5\xa1ke vojne leta 1714-1718 je osmanska flota pod vodstvom Canuma Hoka zajela Ajgino. Osmanske oblasti v Ajgini in Morei so se nadaljevale in potrdile s Po\xc5\xbearevskim mirom, ohranili pa so nadzor nad otokom, razen kratke ruske okupacije Orlovega upora (zgodnja 1770-ta), do za\xc4\x8detka gr\xc5\xa1ke vojne za neodvisnost leta 1821.\n_START_SECTION_\nGr\xc5\xa1ka revolucija\n_START_PARAGRAPH_\nMed gr\xc5\xa1ko vojno za neodvisnost je Ajgina postala upravni center gr\xc5\xa1kih revolucionarnih oblasti. Tukaj je na kratko deloval Ioannis Kapodistrias\n_START_SECTION_\nMitologija\n_START_PARAGRAPH_\nV gr\xc5\xa1ki mitologiji je bila Ajgina h\xc4\x8di re\xc4\x8dnega bog Asopa in nimfe Metope. Ona je rodila vsaj dva otroka: Menoetija z Aktorjem in Ajaka z bogom Zevsom. Ko je Zevs ugrabil Ajgino, jo je odpeljal v otok Aton, blizu Atike. Tu je Ajgina rodila Ajaka, ki je kasneje postal kralj Oenone; od tod je ime otoka Ajgina._NEWLINE_Ajgina je bila zbirali\xc5\xa1\xc4\x8de Mirmidonov; v Ajgini so se zbrali in usposobili. Zevs je potreboval elitno vojsko in je sprva mislil, da je Ajgina, ki v tistem \xc4\x8dasu ni imela nobenega prebivalca, dobro mesto. Zato je spremenil mravlje (gr\xc5\xa1ko: \xce\x9c\xcf\x85\xcf\x81\xce\xbc\xcf\x8d\xce\xb3\xce\xba\xce\xb9\xce\xb1, Myrmigia) v bojevnike, ki so imeli 6 rok in nosili \xc4\x8drni oklep. Kasneje so Mirmidone, ki jih je vodil Ahil, imenovali za najbolj strahovito bojno enoto v Gr\xc4\x8diji.'