b'\n_START_ARTICLE_\nRadijski oddajnik\n_START_PARAGRAPH_\nRadijski oddajnik je naprava, ki ustvarja izmeni\xc4\x8dni tok radijskih frekvenc. Za doseganje oddaje mora biti na oddajnik priklju\xc4\x8dena antena, ki radijske valove \xc5\xa1iri v prostor in tako slu\xc5\xbei za prenos informacij na daljavo._NEWLINE_Namen radijskega oddajnika je generiranje nosilnega signala, ki se mu s postopkom modulacije doda signal, ki ga \xc5\xbeelimo prenesti na daljavo. Naloga radijskega sprejemnika je, da iz moduliranega signala izlo\xc4\x8di informacijo. Radijski oddajniki se najpogosteje poslu\xc5\xbeujejo amplitudne modulacije in frekven\xc4\x8dne modulacije, seveda pa obstajajo \xc5\xa1e drugi na\xc4\x8dini modulacije._NEWLINE_Radijski oddajniki so sestavni del vsake naprave za brez\xc5\xbei\xc4\x8dno komunikacijo, zato se pojavljajo v razli\xc4\x8dnih izvedenkah in imajo glede na namen in \xc5\xbeeleni doseg razli\xc4\x8dno mo\xc4\x8d - od nekaj mW do ve\xc4\x8d kot 1000 kW.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovo za nastanek prvih radijskih oddajnikov je dal James Clerk Maxwell, ki je predvidel obstoj elektromagnetnega valovanja, ki se lahko \xc5\xa1iri skozi prazen prostor._NEWLINE_Prvi radijski oddajniki so temeljili na osnovi poskusnega oddajnika, ki ga je leta 1888 zgradil nem\xc5\xa1ki fizik Heinrich Hertz. Pri Hertzovem oddajniku je zaporedje visokonapetostnih isker generiralo visokonapetostni signal z visoko frekvenco, ki je bil nato priklju\xc4\x8den na anteno. Italijanski fizik Guglielmo Marconi je njegovo delo nadaljeval in oddajnike z iskri\xc5\xa1\xc4\x8dem ter pripadajo\xc4\x8de antene izpopolnil tako, da so omogo\xc4\x8dali prenos radijskih valov na vedno ve\xc4\x8dje razdalje. Obenem je razvijal tudi sprejemnike, ki so temeljili na uporabi kohererja. Leta 1901 je uspel dose\xc4\x8di \xc4\x8dezatlantski prenos informacije na razdalji pribli\xc5\xbeno 3500 km med oddajnikom v Cornwallu (velika Britanija) in sprejemnikom v Novi Fundlandiji. To je omogo\xc4\x8dilo komercializacijo radijske tehnologije in Marconijevi oddajniki so se pri\xc4\x8deli vgrajevati v \xc5\xa1tevilne zemeljske postaje in ladje._NEWLINE_Oddajniki z iskri\xc5\xa1\xc4\x8dem so kljub robustnosti imeli nekaj resnih pomanjkljivosti. Iskre namre\xc4\x8d ustvarjajo zelo \xc5\xa1irok frekven\xc4\x8dni spekter, kar je ob nara\xc5\xa1\xc4\x8danju \xc5\xa1tevila oddajnikov povzro\xc4\x8dalo ne\xc5\xbeelen \xc5\xa1um. Izkazalo se je tudi, da oddajniki z iskri\xc5\xa1\xc4\x8dem kljub poskusom izbolj\xc5\xa1av niso primerni za prenos zvoka, zaradi \xc4\x8desar so jih pri\xc4\x8deli opu\xc5\xa1\xc4\x8dati._NEWLINE_Kmalu po Marconijevem \xc4\x8dezatlantskem prenosu informacij sta se pojavili dve novi metodi generiranja nosilnih signalov, ki pa so za razliko od iskri\xc5\xa1\xc4\x8da imeli konstantno amplitudo. Prva je delovala na osnovi elektri\xc4\x8dnega obloka, ki jo je razvil danski in\xc5\xbeenir Valdemar Poulsen, druga pa na osnovi rotacijskega generatorja, ki ga je izdelal \xc5\xa1vedski in\xc5\xbeenir Ernst Alexanderson. Z iznajdbo vakuumskih cevi so se prej\xc5\xa1nje metode prakti\xc4\x8dno opustile, z iznajdbo tranzistorja pa se je pri\xc4\x8delo obdobje miniaturizacije radijskih oddajnikov.'