b'\n_START_ARTICLE_\nJo\xc5\xbea Herfort\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nJo\xc5\xbea Herfort je bil sin preparatorja Narodnega muzeja v Ljubljani Viktorja Herforta. \xc5\xbdivel je na Kodeljevem v Ljubljani, kjer je obiskoval osnovno \xc5\xa1olo in gimnazijo. Od leta 1929 do 1934 je \xc5\xa1tudiral na Medicinski fakulteti v Ljubljani, eno leto v Zagrebu in leta 1936 kon\xc4\x8dal enoletno sta\xc5\xbeiranje v Ljubljani. Leta 1938 je odslu\xc5\xbeil voja\xc5\xa1ki rok na Blokah v Novi vasi, kjer je spoznal Bistro Pavleti\xc4\x8d, se leta 1938 z njo poro\xc4\x8dil in dobil dve h\xc4\x8derki. Za nekaj mesecev se je z dru\xc5\xbeino preselil v Ponikve pri Dobrepolju, kjer je opravljal prvo slu\xc5\xbebo kot splo\xc5\xa1ni zdravnik v Zdravstveni zadrugi. Dru\xc5\xbeil se je s slikarji Bo\xc5\xbeidarjem Jakcem, Lojzom Perkom, ki je bil njegova poro\xc4\x8dna pri\xc4\x8da in Rajkom Slapernikom. V prostem \xc4\x8dasu je veliko slikal, risal in fotografiral._NEWLINE_Od leta 1939 je kot splo\xc5\xa1ni zdravnik v Kranju vodil ordinacijo vse do leta 1943, ko je bil zaradi pomo\xc4\x8di in sodelovanja s partizani obsojen na usmrtitev. \xc5\xbdena Bistra je h\xc4\x8derkama v Begunjah na Gorenjskem na gradu Kacen\xc5\xa1tajn, kjer je bil Jo\xc5\xbea pridr\xc5\xbean, dosegla, da ga niso usmrtili. Istega leta so ga internirali na Koro\xc5\xa1ko v koncentracijsko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de Kraut v Avstriji, kjer je delal kot zdravnik. Po enem letu so ga izpustili, zaposlil se je v Bad Sankt Leonhard (\xc5\xa0entlenart) v Laboski dolini pri Irene Vlcek, lastnici lekarne in tovarne zdravil, ki mu je pomagala pri pridobitvi zdravni\xc5\xa1ke licence. Vmes je bil lovski \xc4\x8duvaj in zakupnik lovi\xc5\xa1\xc4\x8da. Po letu 1945 je izgubil stik z dru\xc5\xbeino. Po \xc5\xa1estih letih je javil, da ga ne bo domov, ker je zbolel za tuberkulozo. Od leta 1951 je ordiniral v svoji ambulanti v Sankt Johannu pri Wolfsbergu. Leta 1953 ga je tam obiskala dru\xc5\xbeina, zahteval je razvezo in poro\xc4\x8dil Herto. Dobila sta h\xc4\x8der. Leta 1971 je zbolel za rakom na \xc4\x8drevesju in dve leti kasneje umrl. Pokopan je v Sankt Johannu.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nMed \xc5\xa1tudijem je pisal kratko prozo in jo objavljal v \xc4\x8dasopisih Na\xc5\xa1 rod, Slovenec, Razori, Gorenjec, Glas naroda. Bil je aktiven v Slovenskem lovskem dru\xc5\xa1tvu, pisal za glasilo Lovec, bil \xc4\x8dlan Alpinisti\xc4\x8dne \xc5\xa1ole TK Skala v Ljubljani, za katero je fotografiral \xc5\xbeivali, imel predavanja in razstave. Leta 1940 je skupaj z Jo\xc5\xbeo Vovkom urejal prilogo Gorenj\xc4\x8dek \xc4\x8dasopisa Gorenjec. Njegovi opisi \xc5\xbeivali, namenjeni lovcem in ljubiteljem narave, so literarno stremljivi in se navezujejo na tovrstno literaturo Frana Erjavca.'