b'\n_START_ARTICLE_\nBrunhilda Avstrazijska\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nBrunhilda je bila rojena okoli leta 543 v Toledu kot mlaj\xc5\xa1a h\xc4\x8derka vizigotskega kralja Atanagilda in kraljice Gosvinte. Vzgojena je bila v duhu arijanskega kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva.\n_START_SECTION_\nGalsvintin umor\n_START_PARAGRAPH_\nSigibertov brat, nevstrijski kralj Hilperik, je po Sigibertovi poroki izposloval razveljavitev svojega zakona z Audovero in poslal na vizigotski dvor svoje predstavnike, ki so zaprosili za roko Brunhildine sestre Galsvinte Gregor Tourski pravi, da je to storil iz zavisti._NEWLINE_Galsvinta je po poroki zahtevala, da Hilperik z dvora odslovi vse svoje ljubice in prostitutke. Hilperik se za njeno zahtevo ni zmenil in s svojo najbolj priljubljeno prile\xc5\xbenico Fredegundo naredil na\xc4\x8drt, da Galsvinto umorijo. V manj kot letu so Gasvinto umorili, Hilperik pa se je poro\xc4\x8dil s Fredegundo. Brunhilda je po sestrini smrti prisilila svojega mo\xc5\xbea, da od Hilperika za od\xc5\xa1kodnino zahteva vrnitev vseh posesti, ki mu jih je Galsvinta prinesla za doto: Bordeaux, Limoges, Cahors, B\xc3\xa9arn in Bigorre.  Sigibert je za posredovanje zaprosil brata Guntrama in dosegel, da je Hilperik s te\xc5\xbekim srcem pristal na vrnitev mest, Brunhilda pa sestrinega umora ni pozabila. Kmalu zatem je bil s posredovanjem pari\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa Germana sklenjen kratkotrajen mir._NEWLINE_Brunhilda je od leta 67 do 570 Sigibertu rodila h\xc4\x8derki Ingundo in Klodosindo in sina Hildeberta.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek sovra\xc5\xbenosti\n_START_PARAGRAPH_\nPremirje je \xc5\xbee leta 575 prekr\xc5\xa1il Hilperik z invazijo na Sigibertovo ozemlje s ciljem, da ponovno dobi oblast v izgubljenih petih mestih. Sigibert je Hilperika premagal in ga prisilil na beg v Tournai. Po vrnitvi v Pariz, kamor se je vrnila tudi Brunhilda z otroki, so ga slavili kot velikega zmagovalca. \xc5\xa0kof German je Brunhildo v pismu zaprosil, naj mo\xc5\xbea pregovori, da ponovno vzpostavi premirje in prizanese bratu Hilperiku. Kronike tistega \xc4\x8dasa pi\xc5\xa1ejo, da se Brunhilda za njegovo pro\xc5\xa1njo ni zmenila in Sigibert je sklenil oblegati Tournai. Fredegunda se je zbala za mo\xc5\xbeevo \xc5\xbeivljenje in najela dva morilca, ki sta v Vitry-en-Artoisu z zastrupljenim bodalom Sigiberta umorila. Brunhildo so ujeli in v Rouenu zaprli._NEWLINE_Hilperik je po bratovi smrti zahteval pravico do avstrazijskega prestola. Brunhildi je uspelo izposlovati beg svojega sina Hildeberta II.. Od avstrazijskega plemstva je zahtevala, da sina prizna za svojega kralja pod njenim regentstvom. Plemstvo je Hildeberta priznalo za svojega kralja, njenega regentstva pa ne. Namesto nje so za Hildebertovega regenta imenovali njegova strica, burgundskega kralja Guntrama.\n_START_SECTION_\nDrugi zakon\n_START_PARAGRAPH_\nHilperikov in Audoverin sin Meroveh je kljub temu, da mu je o\xc4\x8de strogo prepovedal, od\xc5\xa1el v Rouen pod pretvezo, da gre na obisk k svoji materi. V Rouenu je spoznal Brunhildo in se vanjo zaljubil. 19 let star Meroveh in 32 let stara vdova sta se \xc5\xbeelela izogniti \xc5\xa1kandalu in sta se poro\xc4\x8dila. Poro\xc4\x8dil ju je rouenski \xc5\xa1kof Pretekstat. Gregor Tourski trdi, da je bil zakon zakonit, ker je bila Brunilda njegova teta. Hilperik jima ni dovolil oditi iz cerkve sv. Martina, nazadnje pa je Meroveha odpeljal s seboj v Soissons. V \xc5\xbeelji, da bi razveljavil poroko, je Meroveha na silo pomeni\xc5\xa1il in ga poslal v samostan v Le Mans, kjer je postal duhovnik. Iz Le Mansa je pobegnil v cerkev sv. Martina v Toursu, v kateri je slu\xc5\xbeboval Gregor Tourski, sodobnik vseh teh dogajanj, in od tam v \xc5\xa0ampanjo. Leta 578 se je vrnil v Tours. Po izgubljeni borbi za prestol je od svojega slu\xc5\xbeabnika zahteval, da ga ubije.\n_START_SECTION_\nPrvo regentstvo\n_START_PARAGRAPH_\nBrunhilda se je posku\xc5\xa1ala dokopati do regentstva v imenu svojega sina Hildeberta. Ko je plemstvo njeno zahtevo odbilo, se je za nekaj \xc4\x8dasa umaknila na dvor Guntrama Burgundskega, da bi nabrala mo\xc4\x8di za dosego svojega cilja. Od tam se je vrnila v Avstrazijo, prevzela oblast in za\xc4\x8dela vladati kot regentka. Za za\xc4\x8detek njene vladavine so zna\xc4\x8dilne upravne reforme, popravila starih rimskih cest, gradnja cerkva, opatij in nujno potrebnih utrdb, reorganizacija kraljevih financ in reforma kraljeve vojske. Hkrati je bila v stalnih sporih z avstrazijskim plemstvom, ki je v tako mo\xc4\x8dni vladarici videlo gro\xc5\xbenjo za svoje privilegije. V prizadevanjih, da bi okrepila svoj polo\xc5\xbeaj ter presti\xc5\xbe in mo\xc4\x8d kraljestva, je prepri\xc4\x8dala Guntrama, ki je bil brez otrok, da posvoji Hildeberta in ga imenuje za svojega naslednika. Guntram je leta 577 to tudi storil._NEWLINE_Leta 579 je svojo h\xc4\x8derko Ingundo, ki je imela samo 13 let, poro\xc4\x8dila z vizigotskim princem Hermenegildom in s tem sklenila zvezo med Avstrazijo in Vizigotskim kraljestvom. S Hermenegildovim prestopom iz arijanstva v katoli\xc5\xa1tvo sta se mlada zakonca zapletla v turbulentna dogajanja, ki so se kon\xc4\x8dala z njuno tragi\xc4\x8dno smrtijo._NEWLINE_Brunhilda je vladala v Avstraziji do leta 583, ko je Hildebert dopolnil trinajst let in postal po merovin\xc5\xa1kih zakonih polnoleten.\n_START_SECTION_\nOdnosi s Guntramom Burgundskim\n_START_PARAGRAPH_\nPo Hilperikovi smrti so ponovno izbruhnili spori s Fredegundo, ki je medtem postala regentka in je imela mo\xc4\x8d obnoviti vojno s svojimi starimi sovra\xc5\xbeniki. Brunhilda je morala pred tem obra\xc4\x8dunati s sovra\xc5\xbeniki v svoji dr\xc5\xbeavi._NEWLINE_Veliko vojvod je bilo nezadovoljnih zaradi velikega Brunhildinega vpliva na njenega sina in mladega kralja. Vojvode Rauhig, Ursi in Bertefrid so sklenili, da bodo Hildeberta ubili, vendar jim je na\xc4\x8drt spodletel. Rauhiga so usmrtili, Ursiju in Bertefridu pa je uspelo pobegniti. Po teh dogodkih je Guntram takoj pozval Brunhildo, Hildeberta in njegove otroke, da se umaknejo na njegov dvor, ker so bili po njegovem mnenju s smrtni nevarnosti. To so tudi storili, pobegla zarotnika pa so malo zatem ujeli in usmrtili._NEWLINE_Leta 587 so Guntram, Hildebert in Brunhilda sklenili Andelotski sporazum, s katerim so Hildebertu po Guntramovi smrti zagotovili burgundski prestol in potrdili zvezo med Avstrazijo in Burgundijo do Guntramove smrti._NEWLINE_Isto leto je vizigotski kralj Rekared I. poslal k Hildebertu in Guntramu svojo delegacijo. Hildebert jo je sprejel in sklenil zvezo z Vizigoti, Guntram pa je iz neznanih vzrokov ni hotel sprejeti. Ko sta se Brunhilda in Hildebert za\xc4\x8dela pogovarjati o Rekaredovi poroki s Hildebertovo sestro Klodosindo, je Guntram njun predlog zavrnil in pogajanja so se prekinila._NEWLINE_Leta 592 je Guntram umrl. Hildebert je skladno z Andelotskim sporazumom nasledil burgundski prestol in takoj napovedal vojno Klotarju II. Nevstrijskemu.\n_START_SECTION_\nDrugo regentstvo\n_START_PARAGRAPH_\nPo Hildebertovi smrti septembra ali oktobra 595 je Brunhilda posku\xc5\xa1ala vladati Avstraziji in Burgundiji v imenu svojih vnukov, najprej Teodeberta II. in nato Teoderika II.. \xc4\x8cetudi je Hildebertovo smrt pripisovala Fredegundi, Fredegunda pa je leta 597 umrla, se z njeno smrtjo spori niso kon\xc4\x8dali. Spore s \xc5\xa1e mnogo let nadaljevali potomci obeh kraljic._NEWLINE_Leta 599 jo je Brunhildin najstarej\xc5\xa1i vnuk Teodebert, na \xc4\x8digar dvoru je \xc5\xbeivela, izgnal. Med tavanjem v okolici Arcisa v \xc5\xa0ampanji jo je na\xc5\xa1el nek kmet in jo odpeljal k Teoderiku. Teoderik jo je z odprtimi rokami sprejel in zelo kmalu pri\xc5\xa1el pod njen vpliv. Brunhilda se je \xc5\xbeelela ma\xc5\xa1\xc4\x8devati Teodebertu in med bratoma je kmalu zatem izbruhnila vojna._NEWLINE_Brunhilda se je v tej vojni izkazala kot izredno kruta, kar jo je na koncu privedlo v smrt. Skovala je zaroto proti burgundskemu majordomu Bertoaldu v kateri ga je nameravala ubiti in na njegovo mesto postaviti svojega ljubimca Protadija. Leta 604 je prepri\xc4\x8dala Teoderika, da je Bertoalda poslal pregledat kraljeve posesti ob Seni. Klotar II., ki je preko svojih informatorjev verjetno izvedel za Bertoaldovo in\xc5\xa1pekcijo, se je vznemiril in proti Bertoaldu, ki je imel majhno spremstvo, poslal nevstrijskega majordoma Landriha, ki je bil po naklju\xc4\x8dju nekdanji Fredegundin prista\xc5\xa1. Bertoald je bil v spopadu ubit, njegovo mesto pa je zasedel Protadij._NEWLINE_Brunhilda in Protadij sta hitro prepri\xc4\x8dala Teoderika, naj obnovi vojno s Teodebertom. Vojno so prepre\xc4\x8dili Protadijevi ljudje, ki se niso hoteli vojskovati zaradi kralji\xc4\x8dine ne\xc4\x8dimrnosti in so ga ubili. Vojvodo Unselena, ki je organiziral Protadijev umor, so aretirali, mu\xc4\x8dili in usmrtili. Unselen ni bil niti prvi niti zadnji vojvoda, ki je padel kot \xc5\xbertev kralji\xc4\x8dine ma\xc5\xa1\xc4\x8devalnosti._NEWLINE_Vienski \xc5\xa1kof Deziderij je Brunhildo obto\xc5\xbeil za incest in okrutnost in pred njo in kraljem Teoderikom pridigal o moralnosti, kar je izzvalo kralji\xc4\x8din bes. \xc5\xa0kofa so na Brunhildin ukaz pri vasi Saint Didier sur Chalaronne umorili._NEWLINE_Teoderik II. Burgundski in njegova stara mati Brunhilda sta leta 612 osvojila veliko ozemlje in se zato po\xc4\x8dutila dovolj mo\xc4\x8dna za napad na Teodeberta II.. Sledila je bitka pri Tolbiacu, v kateri sta Teodeberta porazila. Brunhilda ga je pregnala v samostan, kar je v tistih \xc4\x8dasih pomenilo, da se na prestol ne bo mogel vrniti. Teodebert in njegov sin sta v samostanu \xc5\xa1e isto leto umrla in Teoderik je postal kralj Burgondije in Avstrazije. Kmalu zatem (leta 613) je v Metzu umrl zaradi gri\xc5\xbee.\n_START_SECTION_\nTretje regentstvo in smrt\n_START_PARAGRAPH_\nBrunhilda je po njegovi smrti zahtevala krono za svojega pravnuka Sigiberta II. in regentstvo zase. Ker je Avstrazijsko plemstvo pod vodstvom Pipina Landenskega in \xc5\xa1kofa Metza Arnulfa je njeno zahtevo zavrnilo, je sklenila zvezo s Fredegundinim sinom Klotarjem II. Nevstrijskim, ki je napadel Avstrazijo._NEWLINE_Brunhilda, ki je ostala brez voja\xc5\xa1ke podpore, je na pomo\xc4\x8d poklicala germanska plemena iz Porenja, vendar so jo ujeli. Privedli so jo pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8de in jo obto\xc5\xbeili umorov mnogih pomembnih oseb. Po pisanju kronik so jo tri dni mu\xc4\x8dili in nato izpostavili porogu Klotarjeve vojske. Nazadnje so jo privezali na konja in jo vlekli po tleh, dokler ni umrla. Drugi viri pi\xc5\xa1ejo, da so jo raz\xc4\x8detverili._NEWLINE_Umrla je 13. oktobra 613. Njeno telo so se\xc5\xbegali, pepel pa polo\xc5\xbeili v sarkofag v opatiji sv. Martina v Autunu, ki jo je ustanovila leta 602. Njeni posmrtni ostanki so zdaj v muzeju Rolin v Avignonu.'