b'\n_START_ARTICLE_\nHumus\n_START_SECTION_\nHumifikacija - pretvorba organske snovi v humus\n_START_PARAGRAPH_\nProces "humifikacije" se lahko pojavlja v prsti ali pri proizvodnji komposta. Pomen kemijske stabilnosti humusa je plodnost, ki jo ponuja prsti tako v fizikalnem in kemijskem pogledu, vendar nekateri kmetijski strokovnjaki dajejo ve\xc4\x8dji poudarek na to, da deluje kot zaviralec bolezni._NEWLINE_Fizi\xc4\x8dno pomaga zadr\xc5\xbeevati vlago tal s pove\xc4\x8danjem mikroporoznosti in spodbuja nastanek dobre strukture tal. Kemi\xc4\x8dno, uvajanje kisika v velike organske molekularne zdru\xc5\xbebe ustvarja \xc5\xa1tevilna aktivna, negativno nabita mesta, ki se ve\xc5\xbeejo na pozitivno nabite ione (katione) rastlinskih hranil, ki so potem na voljo z ionsko izmenjavo._NEWLINE_Biolo\xc5\xa1ko, omogo\xc4\x8da talnim organizmom (mikrobom in \xc5\xbeivalim) hrano in razmno\xc5\xbeevanje. Humus se pogosto opisuje kot\xc2\xa0\xc2\xbb\xc5\xbeivljenjska sila\xc2\xab\xc2\xa0tal. Kljub temu, da je te\xc5\xbeko opredeliti humus z natan\xc4\x8dnimi izrazi, pa gre za zelo zapleteno vsebino, polne narave, ki \xc5\xa1e vedno ni povsem jasno raziskana._NEWLINE_Fizi\xc4\x8dno se lahko razlikujejo humus z organskimi snovmi v tem, da je slednji videti kot grob material, s \xc5\xa1e vedno vidnimi grobimi ostanki rastlin, medtem ko v celoti humificirane organske snovi postanejo bolj enotne po videzu (temna, mehka, \xc5\xbeelatini podobna snov) in amorfne strukture, in lahko tak\xc5\xa1ne ostanejo tiso\xc4\x8dletja ali ve\xc4\x8d. To pomeni, da nima dolo\xc4\x8dene oblike, zgradbe ali zna\xc4\x8daja. Vendar pa humificirana organska snov, pri pregledu pod mikroskopom brez kemi\xc4\x8dne obdelave, lahko razkrije majhne, vendar jasno prepoznavne rastlinske, \xc5\xbeivalske ali ostanke mikroorganizmov, ki so bili mehansko, vendar ne biolo\xc5\xa1ko razgrajeni. To ka\xc5\xbee na zabrisano mejo med humusom in organskimi snovmi. V novej\xc5\xa1i literaturi se humus jasno \xc5\xa1tejejo kot sestavni del organskih snovi v tleh (eng. Soil Organic Matter)._NEWLINE_Rastlinski ostanki (vklju\xc4\x8dno s tistimi, ki so \xc5\xa1li skozi \xc5\xbeivalska prebavila in so se izlo\xc4\x8dili v \xc5\xbeivalskem blatu), vsebujejo organske spojine: sladkor, \xc5\xa1krob, beljakovine, ogljikovi hidrati, lignin, voski, smole in organske kislina|kisline. Proces razpadanja organskih snovi v tleh se za\xc4\x8dne z razgradnjo sladkorjev in \xc5\xa1kroba iz ogljikovih hidratov, ki se zlahka razgradijo, ko razkrojevalci(npr.: de\xc5\xbeevnik) najprej napadejo mrtve rastlinske organe, medtem ko se preostala celuloza in lignin razgrajujeta po\xc4\x8dasneje. Enostavni proteini, organske kisline, \xc5\xa1krob in sladkorji se razgradijo hitro, medtem ko surove beljakovine, ma\xc5\xa1\xc4\x8dobe, voski in smole ostanejo razmeroma nespremenjene dlje \xc4\x8dasa. Lignin, ki ga po\xc4\x8dasi spreminjajo glive bele trohnobe , je ena glavnih predstopenj humusa skupaj s stranskimi proizvodi mikrobne in \xc5\xbeivalske dejavnosti. Humus, ki je kon\xc4\x8dni produkt tega kolektivnega procesa, je torej me\xc5\xa1anica sestavin in zapletenih kemikalij rastlinskega, \xc5\xbeivalskega ali mikrobnega izvora, ki ima \xc5\xa1tevilne funkcije in koristi v prsti.V ve\xc4\x8dina humusa so vklju\xc4\x8dene \xc5\xbeivalske fekalije bolj ali manj temne barve (glede na njihovo vsebnost organskih snovi). Humus, ki ga predelajo de\xc5\xbeevniki (vermikompost), je po mnenju nekaterih najbolj\xc5\xa1i organski gnoj.\n_START_SECTION_\nStabilnost humusa\n_START_PARAGRAPH_\nKompost, v katerem je mogo\xc4\x8da nadaljnja razgradnja je v\xc4\x8dasih imenovan tudi u\xc4\x8dinkoviti ali aktivni humus, \xc4\x8deprav znanstveniki pravijo, da \xc4\x8de ni stabilen, to sploh ni humus. Ta vrsta komposta, bogata z ostanki rastlin in fulvi\xc4\x8dna kislin, je odli\xc4\x8den vir rastlinskih hranil, vendar majhne vrednosti glede dolgoro\xc4\x8dne strukture tal in prsti. Po drugi strani pa je stabilni (ali pasivni) humus, sestavljen iz huminskih kislin in huminsa, tako zelo slabo topen (oziroma tako tesno vezan na glinene delce in hidrokside), da jih mikrobi ne morejo prodreti in so zato zelo odporni na nadaljnjo razgradnjo. Stabilni humus tako dodaja v zemljo nekaj hranil, vendar igra pomembno vlogo pri zagotavljanju fizi\xc4\x8dne strukture. Nekaj zelo stabilnih kompleksnih humusov je pre\xc5\xbeivelo \xc5\xbee tiso\xc4\x8de let. Najbolj stabilen humus pa je tisti, ki nastaja s po\xc4\x8dasno oksidacijo \xc4\x8drnega ogljika, po vklju\xc4\x8ditvi finega oglja v prahu v vrhnje plasti zemlje. Ta proces se odvija pri nastajanju rodovitne amazonske Dark Zemljine ali Terra pret de Indio.'