b'\n_START_ARTICLE_\nMirko Kor\xc5\xa1i\xc4\x8d (sodnik)\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v dru\xc5\xbeini kroja\xc4\x8da Matev\xc5\xbea in gospodinje Antonije Kor\xc5\xa1i\xc4\x8d rojene Viola. Ljudsko \xc5\xa1olo in klasi\xc4\x8dno gimnazijo je obiskoval v rojstnem kraju, kjer je leta 1901 tudi maturiral. Istega leta se je vpisal na Pravno fakulteto v Pragi in tam 1905 diplomiral. Do konca 1. svetovne vojne je slu\xc5\xbeboval kot sodni pripravnik na sodi\xc5\xa1\xc4\x8dih v Kanalu in Trstu ter kot odvetnik v Gorici. Po vojni je bil 20. avgusta 1920 imenovan za sodnega svetnika na okro\xc5\xbenem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du v Gorici. Novembra 1923 je prejel zaupni dopis s katerim ga je po\xc5\xa1iljatelj obvestil, da naj zapusti mesto sodnega svetnika, kar je nato pod pritiski sodnih oblasti tudi storil. Zaradi velikih te\xc5\xbeav s strani fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnih oblasti se je hotel izseliti v Jugoslavijo, a je na pro\xc5\xa1njo jugoslovanskega \xc4\x8dastnega konzula v Trstu Josipa Vilfana, ki je bil takrat tudi poslanec v rimskem parlamentu, ostal v Gorici. Tu je odkupil odvetni\xc5\xa1ko pisarno Henrika Tume in ostal odvetnik do odhoda v Ljubljano. Leta 1932 je postal jugoslovanski dr\xc5\xbeavljan in ostal do smrti sodnik okro\xc5\xbenega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da v Ljubljani._NEWLINE_Mirko Kor\xc5\xa1i\xc4\x8d je \xc5\xbee v dija\xc5\xa1kih letih deloval v raznih dru\xc5\xa1tvih. Po koncu vojne je vstopil v gori\xc5\xa1ki Narodni svet, kjer je prevzel upravno stroko; zaprisegel je slovenske redarje in stra\xc5\xbenike ter Kranjski polk. Ker se je upiral italijanski okupaciji je bil nekaj mesecev konfiniran v Krminu. Kot odvetnik je prevzel razne pravne postopke, ki so se nana\xc5\xa1ali na povra\xc4\x8dilo vojne \xc5\xa1kode in tako re\xc5\xa1il marsikatero slovensko premo\xc5\xbeenje. Kot odbornik trgovsko-obrtne zadruge je prisilil oblasti, da so dodelile vojno od\xc5\xa1kodnino za poru\xc5\xa1eni Trgovski dom in prevzel nadzorstvo pri gradnji novega Trgovskega doma v Gorici. Bil je med ustanovitelji popoldanskih in ve\xc4\x8dernih te\xc4\x8dajev za zidarske mojstre in tako pomagal preko, da je okoli 90 slovenskih mo\xc5\xbe in fantov pred italijansko komisijo napravili mojstrski izpit. Pomagal je tudi bratu Vladimirju, u\xc4\x8ditelju, da je prvi dve leti po italijanski zasedbi gori\xc5\xa1ke pripravil okoli 80 slovenskih dijakov, da so napravili u\xc4\x8diteljski izpit pred dr\xc5\xbeavno izpitno komisijo v Tolminu. Objavljal je tudi \xc4\x8dlanke v tr\xc5\xbea\xc5\xa1kem listu Edinost in gori\xc5\xa1ki Stra\xc5\xbei._NEWLINE_Veliko je deloval tudi v kulturi. Bil je predsednik gledali\xc5\xa1kega odra Omladina, predsednik gori\xc5\xa1ke Glasbene matice, pomagal Sre\xc4\x8dku Kumru pri u\xc4\x8diteljskem pevskem zboru ter bil mecen raznim slovenskim umetnikom Francetu Gor\xc5\xa1etu, Venu Pilonu, Mariju Kogoju, ki je pri njem doma komponiral opero \xc4\x8crne maske. Nad\xc5\xa1kofu Sedeju je pomagal s pravnimi nasveti in se pri italijanskih oblasteh ve\xc4\x8dkrat zavzemal zanj in druge Slovence. Ker je bil odlo\xc4\x8den antifa\xc5\xa1ist, so ga italijanske oblasti preganjale, ve\xc4\x8dkrat so ga tudi fizi\xc4\x8dno napadli in mu razdejali stanovanje.'