b'\n_START_ARTICLE_\nVittoria Colonna\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje in poroka\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je leta 1492 v Marinu, kot pripadnica rodu mogo\xc4\x8dne plemi\xc5\xa1ke rodbine Colonna v Rimu. O\xc4\x8de Fabrizio Colonna je bil uspe\xc5\xa1en condottiere, mati Agnesa da Montefeltro pa h\xc4\x8di vojvode Urbine. Ker je leta 1501 pape\xc5\xbe Alessandro VI zasegel njihovo dru\xc5\xbeinsko zemljo, se je dru\xc5\xbeina Colonna preselila v Iskijo. Tam je bila Vitorria dele\xc5\xbena dobre humanisti\xc4\x8dne izobrazbe iz literature in umetnosti. Za njeno izobrazbo je med drugimi skrbela tudi Christine de Pizan (it. pesnica, pisateljica, filozofinja in zagovornica pravic \xc5\xbeensk)._NEWLINE_Leta 1509 se je poro\xc4\x8dila z Ferdinandom Francescom d\'Avalos, markizom iz Pescare, ki je bil italijanski vodja sil svetega rimskega cesarja Charlesa V proti francoskemu kralju Francu I Francoskemu. Njun zakon je trajal do Ferdinandove smrti leta 1525. Kot u\xc4\x8dena in inteligentna \xc5\xbeenska, ki je izkazovala verska in \xc4\x8dustvena nagnjenja, je uspela razviti odnose znotraj intelektualnih krogov Iskije in Neaplja. Postala je del literarnega kroga Costanze d\'Avalos, vojvodinje Francaville, ki je bila teta njenega mo\xc5\xbea. Zelo jo je ob\xc4\x8dudoval pesnik Ludovico Ariosto, kot tesno prijateljico pa so jo cenili tudi drugi takratni literati, npr. pesnik Jacopo Sannazzaro, humanist Pietro Bembo ter pisatelj Baldassare Castiglione.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cas vdovstva (1525 - 1547)\n_START_PARAGRAPH_\nPo zgodnji smrti mo\xc5\xbea, se je zaradi \xc5\xbeelje po samoti, Vitorria zatekla v samostan San Silvestro, kjer je v veri in umetnosti iskala utehe. V tem \xc4\x8dasu je za\xc4\x8dela pisati pesmi predvsem z versko vsebino, katerih najbolj\xc5\xa1a sodobna izdaja je Rime spirituali. Takratni novi pape\xc5\xbe je zaradi sporov z dru\xc5\xbeino Colonna leta 1525 nunam z gro\xc5\xbenjo izob\xc4\x8denja prepovedal, da bi Vittoria lahko postala ena izmed njih._NEWLINE_Bila je podpornica reformatorskih gibanj, zato je bilo leto 1542 zanjo zelo te\xc5\xbeko, saj je pape\xc5\xbe odobril ponovno odprtje rimske inkvizicije, ki je bila tokrat namenjena predvsem protestantom in njihovim simpatizerjem. Takrat so nekateri cerkveni uradniki za\xc4\x8deli sumiti njeno sodelovanje s \xc5\xa1tevilnimi ljudmi, ki so podpirali protestantske doktorine. Tudi njene pesmi so se zdele preblizu protestantskim u\xc4\x8denjem. Umrla je 15. februarja 1547, zaradi bolezni. Ob njeni smrtni postelji je bil Mihelangelo Buonarroti.\n_START_SECTION_\nPrijateljstvo z Michelangelom Buonarrotijem\n_START_PARAGRAPH_\nMichelangelo jo je spoznal leta 1535, ko je bil zrel mo\xc5\xa1ki pri triin\xc5\xa1estdesetih, Vittoria jih je imela osemin\xc5\xa1tirideset. Od tedaj mu je bila nenadomestljiva prijateljica, po vseh pri\xc4\x8devanjih naj bi se med njima razvila platonska ljubezen. Michelangela je privla\xc4\x8dila predvsem intelektualna stran Vittoriienega karakterja, izmenjala sta si veliko pisem in filozofskih sonetov. Michelangelov v svojih sonetih, katere ji jih je posvetil, govori o njeni nesmrtni du\xc5\xa1i, ki je pri\xc5\xa1la na zemljo naravnost iz nebes. Bila je namre\xc4\x8d edina \xc5\xbeenska, ki ji ni odrekal dru\xc5\xbebe, ob\xc4\x8dudovanje v verzih njegovega soneta:_NEWLINE_\'"O blagi duh ljubezni - polne \xc5\xbeene,_NEWLINE_ki dviga\xc5\xa1 mi obupano srce_NEWLINE_ti, ki med vsemi, ki tega \xc5\xbeele,_NEWLINE_\xc4\x8dasti\xc5\xa1 z darovi svojimi le mene."\'_NEWLINE_Bila je tudi njegova muza, saj ji je namenil veliko svojih slik, upodobil jo je na dveh zelo znanih z naslovom \xc2\xbbPiet\xc3\xa0\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbKri\xc5\xbeanje\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nColonna je ustvarjala v obdobju renesanse, za katero so bili zna\xc4\x8dilni opazovanje, raziskovanje, u\xc4\x8denje in analiziranje ter nepripravljenost sprejemati razmi\xc5\xa1ljanje preteklosti. Poudarek v njenem delu na duhovnosti in kontemplativnem \xc5\xbeivljenju je bil okrepljen s \xc4\x8dastnim in pobo\xc5\xbenim osebjem, ki ga je javno promovirala s pomo\xc4\x8djo svojega bogastva in aristokratskega polo\xc5\xbeaja._NEWLINE_Zaradi svoje humanisti\xc4\x8dne izobrazbe, kar je bilo za \xc5\xbeensko iz aristokratske dru\xc5\xbeine novo, je dobro vnov\xc4\x8dila svoj intelekt, ki je postal njen glavni cilj v \xc5\xbeivljenju. Nenehno je tekmovala s svojimi sodobniki pesniki, filozofi in teologi ter popravljala, dodajala in bogatila mo\xc5\xa1ko literaturo. Spreminjala je mo\xc5\xa1ko abstraktno misel iz stali\xc5\xa1\xc4\x8da \xc5\xbeenske, ki ho\xc4\x8de polno \xc5\xbeivljenje._NEWLINE_Oblikovala je literarni glas, ki je zahteval veliko spo\xc5\xa1tovanja, hkrati pa ohranil potrebno spolno spodobnost. Colonnina poezija je stilsko brezhibna. Opira se predvsem na Petrarcove jezikovne in imitacijske modele, zlasti v bolj zrelih delih, ki so zelo bogata, \xc4\x8dutna in inovativna. \xc4\x8ceprav so prej\xc5\xa1nje tako imenovane ljubezenske pesmi bolj v tradicionalnem stilu Petrarce in poudarjajo izgubo in hrepenenje po pokojniku, pozneje \xc2\xbbduhovni\xc2\xab\xc2\xa0soneti, ki izra\xc5\xbeajo osebne interese pesnice za ideje in doktrine reform, prevzamejo veliko bolj pozitivno praznovanje bo\xc5\xbeanske ljubezni do Kristusa. Nobena druga \xc5\xbeenska ni tako preudarno dvomila v Platonovo mo\xc5\xa1ko filozofijo kot Vittoria v svojih tako imenovanih ljubezenskih sonetih._NEWLINE__NEWLINE_Prva izdaja Rime je bila objavljena leta 1538, sledilo pa ji je \xc5\xa1e dvanajst izdaj pred pesni\xc4\x8dino smrtjo leta 1547. Posebna zna\xc4\x8dilnost je bila Colonnina osebna oddaljenost od vseh izdaj njenih del, ki so se pojavile v \xc4\x8dasu njenega \xc5\xbeivljenja, kajti trdila je, da njeno pisanje nikakor ni bilo povezano s kakr\xc5\xa1no koli \xc5\xbeeljo po osebni slavi ali priznanju. Vendar jo njen prijatelj Filonico Alcarnasseo, opisuje takole: "Ko se je omo\xc5\xbeila z markizom Pescare, si je prizadevala razviti darove svojega duha. Ker namre\xc4\x8d ni bila preve\xc4\x8d lepa, se je ukvarjala s knji\xc5\xbeevnostjo, da bi si zagotovila nesmrtno lepoto, ki ne mine tako hitro kot telesna." Svojo slavo je izrabljala za \xc5\xa1irjenje ozave\xc5\xa1\xc4\x8denosti o reformacije v Italiji. Kot \xc4\x8dlanica skupine vplivnih reformistov je bila pomembna za poudarjanje reformne misli o duhovnosti v boju proti Cerkvi. S svojim vplivom je spodbudila razpravo o verskih in duhovnih vpra\xc5\xa1anjih, ki so v Evropi v \xc4\x8dasu renesanse in reformacije nara\xc5\xa1\xc4\x8dala. Namen pesmi je bil zgolj \xc4\x8dustveno izra\xc5\xbeanje, zato jih avtorica tudi nikoli ni \xc5\xbeelela objaviti. Prvi verz njene prve pesmi pravi: ,,Pi\xc5\xa1em le, da sprostim notranjo bole\xc4\x8dino.\xe2\x80\x9d Dosegla je, da \xc5\xbeenske vdove niso bile ve\xc4\x8d prisiljene \xc5\xbealovati v ti\xc5\xa1ini. Kot prva vdova, ki se je uprla, je izlila svojo bole\xc4\x8dino, bes, samomorilne misli, depresijo in slo po \xc5\xbeivljenju, v sonetih. Neizmerno bole\xc4\x8dino ob smrti njenega mo\xc5\xbee je mogo\xc4\x8de zaznati v pesmi:_NEWLINE_"Kljujo\xc4\x8dih misli zlobno mi krdelo _NEWLINE_tak\xc3\xb3 uporno v du\xc5\xa1o bedno buta,_NEWLINE_da mi \xc5\xbeivljenja vsaka zdaj minuta_NEWLINE_zdi te\xc5\xbeka se, ko prej \xc5\xbeivljenje celo."_NEWLINE_Poleg te pesmi je Alojz Gradnik prevedel \xc5\xa1e pesmi Ko v vrtu, govore\xc4\x8d z O\xc4\x8detom vneto, Ko si razpel rok\xc3\xa9 na kri\xc5\xbe in rane, Pokojni bili so morj\xc3\xa1 valovi, Zdi se, da sonce ve\xc4\x8d ko prej ne sije, Od glena in od blata je \xc5\xbee gnila._NEWLINE__NEWLINE_Spremenila se je v \xc5\xbeensko, ki ima zaljubljenost za \xc5\xbeensko pravico. Z drzno \xc5\xbeensko ljubezensko poezijo je izra\xc5\xbeala hrepenenje po odsotnem, mrtvem mo\xc5\xbeu._NEWLINE__NEWLINE_Nadaljnjih devet izdaj Rime je bile objavljenih pred koncem 16. stoletja. Od takrat je bila pozornost do poezije sporadi\xc4\x8dna, hudo kriti\xc4\x8dno razmi\xc5\xa1ljanje pa je pogosto spodkopavala te\xc5\xbenja po preve\xc4\x8d biografskih branjih zelo stiliziranih in kompleksnih verzov. Njeno objavljeno delo pa ni omejeno le na poezijo. Pisala je tudi prozna dela na podlagi verskih tem, najprej le kot pisma, ki pa so bila nato objavljena v zbirkah proznih meditacij in v lo\xc4\x8denih izdajah. Ti prozni spisi jasno ka\xc5\xbeejo njeno zanimanje za verske reforme in usklajen poskus dolo\xc4\x8danja vloge sekularne knji\xc5\xbeevne \xc5\xbeenske, ki se opira na primere \xc5\xbeenskih \xe2\x80\x9capostolov\xe2\x80\x9d, ki se pojavljajo v Novi zavezi in v tradicionalnih \xc5\xbeargonih. To so bile najpogosteje Marija Magdalena, Katarina Aleksandrijska in Devica Marija.'