b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xa0\xc4\x8dipalci\n_START_SECTION_\nTelesna zgradba\n_START_PARAGRAPH_\nSo razmeroma veliki \xc4\x8dlenono\xc5\xbeci, najve\xc4\x8dji dose\xc5\xbeejo do 18 cm v dol\xc5\xbeino, ve\xc4\x8dina pa meri manj kot 10 cm (vklju\xc4\x8dno z repom). Imajo trd zunanji skelet in splo\xc5\xa1\xc4\x8deno telo, ki jim omogo\xc4\x8da skrivanje pod kamni in v podobnih ozkih odprtinah._NEWLINE_Kot pri ostalih pajkovcih je telo \xc5\xa1\xc4\x8dipalcev razdeljeno na dva dela, prosomo (glavoprsje) in zadek. Slednji je prav tako dvodelen, zadnji del tvori razmeroma dolg rep, ki se kon\xc4\x8duje s strupnikom. Iz glavoprsja izra\xc5\xa1\xc4\x8dajo okon\xc4\x8dine, od spredaj nazaj par majhnih, kle\xc5\xa1\xc4\x8dastih pipalk (helicer), par mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8danih in prav tako kle\xc5\xa1\xc4\x8dastih pedipalpov ter \xc5\xa1tirje pari nog. Pedipalpi so tisti, ki jih navadno ozna\xc4\x8dujemo za \xc2\xbb\xc5\xa1korpijonove kle\xc5\xa1\xc4\x8de\xc2\xab\xc2\xa0in po njih najzanesljiveje lo\xc4\x8dimo \xc5\xa1\xc4\x8dipalce od vseh drugih pajkovcev. Na vrhu glavoprsja je v sredini dvignjen del, kjer se nahajajo velike o\xc4\x8di, \xc5\xa1\xc4\x8dipalci pa imajo tudi dva do pet parov majhnih o\xc4\x8desc na grebenu ob strani glavoprsja blizu sprednjega roba telesa._NEWLINE_Sprednji del zadka gradi sedem \xc4\x8dlenov. Na trebu\xc5\xa1ni strani prvega je genitalna odprtina, ki jo zakriva parni pokrov\xc4\x8dek (operkulum), za njo pa iz drugega \xc4\x8dlena izra\xc5\xa1\xc4\x8da par \xc4\x8dutilnih okon\xc4\x8din, ki ju ozna\xc4\x8dujemo z besedo pektin. Pektina sta glavniku podobni strukturi, ki izra\xc5\xa1\xc4\x8data iz sredine navzven in sta prav tako posebnost \xc5\xa1\xc4\x8dipalcev. Na trebu\xc5\xa1ni strani \xc4\x8dlenov od tretjega do sedmega so parne dihalne odprtine (spirakli). Preostalih pet \xc4\x8dlenov zadka je ozkih in tvorijo rep. Na spodnji strani zadnjega je analna odprtina, za njo pa je nanj pritrjen strupnik, ki je preobra\xc5\xbeen telzon. Ta je kroglaste oblike z ostrim \xc5\xbeelom, ki ima kanal za vbrizgavanje strupa.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dinoma se razmno\xc5\xbeujejo spolno, pri redkih vrstah pa je znan tudi pojav partenogeneze. V obdobju parjenja samci aktivno i\xc5\xa1\xc4\x8dejo samice. Ko samec najde samico, pri\xc4\x8dneta z zapletenim svatbenim ritualom, kjer iztegneta zadke visoko v zrak in kro\xc5\xbeita drug okrog drugega. Pri nekaterih vrstah dvori le samec s pozibavanjem telesa. Po dvorjenju samec zagrabi samico s kle\xc5\xa1\xc4\x8dami in skupaj nato nekaj \xc4\x8dasa hodita naprej in nazaj (\xc2\xbbpromenada\xc2\xab). To vedenje slu\xc5\xbei iskanju primernega mesta za odlaganje spermatofora in lahko traja od deset minut do ve\xc4\x8d ur. Oploditev je zunanja. Ko samec zazna ustrezno podlago, pritrdi nanjo spermatofor, nato pa usmeri samico nadenj. Ko ta zadene spermatofor s svojimi genitalijami, se semen\xc4\x8dice sprostijo vanjo. Ve\xc4\x8dkrat se zgodi, da po parjenju samica po\xc5\xbere samca._NEWLINE_Vsi \xc5\xa1\xc4\x8dipalci so \xc5\xbeivorodni - jaj\xc4\x8deca dozorevajo v materinem telesu in izle\xc5\xbeejo se \xc5\xbeivi mladi\xc4\x8di. Samica izle\xc5\xbee od enega do 95 mladi\xc4\x8dev (odvisno od vrste), ki so zelo drobni in nebogljeni. Takoj splezajo na materin hrbet, kjer ostanejo do prve levitve, ki nastopi po enem do \xc5\xa1tirih tednih. Po tistem se osamosvojijo. Spolno zrelost dose\xc5\xbeejo v \xc5\xa1estih mesecih do \xc5\xa1estih letih. Nekateri \xc5\xa1\xc4\x8dipalci dose\xc5\xbeejo starost tudi do 25 let.\n_START_SECTION_\nEkologija\n_START_PARAGRAPH_\nV splo\xc5\xa1nem so no\xc4\x8dno aktivne \xc5\xbeivali, ki \xc4\x8dez dan mirujejo skriti v \xc5\xa1pranjah pod kamni, lubjem in podobnih hladnih mestih. Pono\xc4\x8di prilezejo iz svojih skrivali\xc5\xa1\xc4\x8d in lovijo svoj plen - \xc5\xbeu\xc5\xbeelke (npr. \xc5\xa1\xc4\x8durke in hro\xc5\xa1\xc4\x8de), pajke, stonoge in druge \xc4\x8dlenono\xc5\xbece. Plen zaznajo s \xc4\x8dutili, ob\xc4\x8dutljivimi na vibracije. Glede na strategijo lova najdemo med njimi tako lovce iz zasede kot aktivne zalezovalce plena. Svoj strup uporabljajo da omrtvi\xc4\x8dijo plen, nato pa vanj izlo\xc4\x8dijo prebavne encime, ki uteko\xc4\x8dinijo tkiva._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina vrst \xc5\xbeivi v vla\xc5\xbenih delih sveta, kjer temperatura niha med 20\xc2\xa0\xc2\xb0C in 37\xc2\xa0\xc2\xb0C, nekatere pa pre\xc5\xbeivijo tudi v suhih in vro\xc4\x8dih pu\xc5\xa1\xc4\x8davah ali visoko v gorah, kjer pade temperatura pozimi do -25\xc2\xa0\xc2\xb0C (taki so predstavniki rodu Euscorpiops s Himalaje)._NEWLINE_Najpomembnej\xc5\xa1i vzrok smrtnosti so vreten\xc4\x8darski plenilci, med njimi glodavci, pti\xc4\x8di in ka\xc4\x8de, vendar tudi kanibalizem ni redek pojav.\n_START_SECTION_\nPomen za \xc4\x8dloveka\n_START_PARAGRAPH_\nLjudje imajo do \xc5\xa1\xc4\x8dipalcev ve\xc4\x8dinoma negativen odnos, saj se dogaja, da v obrambi pi\xc4\x8dijo tudi \xc4\x8dloveka. Njihov strup je hitro delujo\xc4\x8d in povzro\xc4\x8di bole\xc4\x8do oteklino, podobno kot pri piku \xc4\x8debele. Le okrog 25 vrst, ve\xc4\x8dinoma iz dru\xc5\xbeine debelorepov (Buthidae), je \xc5\xbeivljenjsko nevarnih odraslemu \xc4\x8dloveku. Najve\xc4\x8d \xc5\xbertev pikov \xc5\xa1\xc4\x8dipalcev je med otroci in starej\xc5\xa1imi, nekateri ljudje pa so na strup tudi alergi\xc4\x8dni. Ve\xc4\x8dina \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih \xc5\xbertev je posledica pika \xc5\xa1\xc4\x8dipalca vrste Androctonus australis, ki \xc5\xbeivi v severni Afriki, vendar za najnevarnej\xc5\xa1ega \xc5\xa1\xc4\x8dipalca velja Leiurus quinquestriatus, ki \xc5\xbeivi od severne Afrike do srednjega vzhoda. Ta je mnogo agresivnej\xc5\xa1i, a tudi mnogo redkej\xc5\xa1i in je verjetnost za stik manj\xc5\xa1a.\n_START_SECTION_\nEvolucija\n_START_PARAGRAPH_\nFosilni zapis \xc5\xa1\xc4\x8dipalcev sega v preteklost do silurja pred okoli 430 milijoni let, s \xc4\x8demer so najstarej\xc5\xa1i znani kopenski \xc4\x8dlenono\xc5\xbeci. Vendar pa so prvi \xc5\xa1\xc4\x8dipalci verjetno \xc5\xbeiveli v vodi, saj so imeli \xc5\xa1krge. Na kopnem so se pojavili v zgodnjem karbonu, nekateri od takratnih \xc5\xa1\xc4\x8dipalcev so v dol\xc5\xbeino merili skoraj en meter. Danes \xc5\xbeive\xc4\x8di \xc5\xa1\xc4\x8dipalci so ohranili mnogo primitivnih oz. izvornih lastnosti, kot je recimo dvodelen zadek._NEWLINE_Razvili naj bi se iz danes izumrlega reda Eurypterida (t. i. \xc2\xbbmorskih \xc5\xa1korpijonov\xc2\xab), ki jih tradicionalno uvr\xc5\xa1\xc4\x8damo v razred praskrluparjev. \xc4\x8ce to dr\xc5\xbei, je red Eurypterida, s tem pa tudi razred praskrluparjev, parafiletski in v sodobni filogenetski taksonomiji neveljaven.\n_START_SECTION_\nSistematika\n_START_PARAGRAPH_\nDanes poznamo okrog 2.000 \xc5\xbeive\xc4\x8dih vrst \xc5\xa1\xc4\x8dipalcev, ki jih razvr\xc5\xa1\xc4\x8damo v 13 dru\xc5\xbein. Najve\xc4\x8dja dru\xc5\xbeina je Buthidae, ki \xc5\xa1teje okrog 600 vrst.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0\xc4\x8dipalci v Sloveniji\n_START_PARAGRAPH_\nV Sloveniji \xc5\xbeivijo \xc5\xa1tiri vrste \xc5\xa1\xc4\x8dipalcev, vse pripadajo rodu Euscorpius. Najbolj raz\xc5\xa1irjen je slovenski \xc5\xa1\xc4\x8dipalec (Euscorpius gamma), ki je bil kot samostojna vrsta opisan leta 2000 s tipskega nahajali\xc5\xa1\xc4\x8da v bli\xc5\xbeini Kopra. \xc5\xbdivi po vsej Sloveniji in v sosednjih dr\xc5\xbeavah blizu meje. Poleg njega \xc5\xbeivijo tu \xc5\xa1e gozdni \xc5\xa1\xc4\x8dipalec (E. germanus), navadni \xc5\xa1\xc4\x8dipalec (E. tergestinus) in italijanski \xc5\xa1\xc4\x8dipalec (E. italicus). Nobena od teh vrst ni nevarna \xc4\x8dloveku.'