b'\n_START_ARTICLE_\nVinska trta\n_START_SECTION_\nTemeljne vinske sorte v preteklosti\n_START_PARAGRAPH_\nDoma\xc4\x8dini so v \xc4\x8dasu francoskih provinc \xc5\xa1e vedno gojili avtohtone vrste. Med belimi vini je bila zelo priljubljena Istrska malvazija, med drugim tudi bjankera in manarjola. Pri rde\xc4\x8dih vrstah pa je bil v ospredju seveda refo\xc5\xa1k, za njim pa sta sledila \xc5\xa1e malo\xc4\x8drnim in marzenimom. Pri pridelavi so vsa bela vina med seboj vinificirali in tako dobili Istrsko belo vino, v njem je bilo koli\xc4\x8dinsko najve\xc4\x8d malvazije. Rde\xc4\x8de sorte so tudi me\xc5\xa1ali med seboj, tu pa je seveda prevladovalo kdo drugi kot refo\xc5\xa1k. Vino so prodajali predvsem v ve\xc4\x8djih mestih Koprskega primorja, kjer so jih kupovali predvsem Tr\xc5\xbea\xc4\x8dani. V za\xc4\x8detkih dvajsetega stoletja so velik del vin prodali na Kranjsko. Zaradi pomanjkanja denarja so morali velik dele\xc5\xbe vin prodati \xc5\xa1e mladih, da bi lahko \xc4\x8dim prej kaj zaslu\xc5\xbeili. Iz tega pa izhaja govor ve\xc4\x8dine, da se refo\xc5\xa1k pije mlad, ne pa staran. \xc5\xa0tevilni kletarji so pri\xc5\xa1li do tega, da je ta vrsta po nekaj letih bistveno bolj\xc5\xa1a od prvotne, mlade. slovenski trg pa so v drugi polovici dvajsetega stoletja preplavila druga vina tedanje Jugoslavije. Tako je refo\xc5\xa1k tedaj za\xc5\xa1el nekoliko bolj v ozadje, prav tako prodaja se je bistveno zmanj\xc5\xa1ala. Tu so pridelovali plavac, ve\xc4\x8d vrst merlotov in makedonski teran. Kakovost in njegova prodaja je tedaj padla do te mere, da so se ga celo doma\xc4\x8dini sramovali in trdili, da ne pridelujejo refo\xc5\xa1ka, temve\xc4\x8d druge sorte. Vendar so se v zadnjih desetletjih razmere ponovno obrnile v prid na\xc5\xa1im, vinom Slovenske Istre.'