b'\n_START_ARTICLE_\nHiperorjakinja\n_START_PARAGRAPH_\nHiperorjakinja je masivna zvezda, ve\xc4\x8dja je celo od nadorjakinj, in ima maso tudi do 100 Son\xc4\x8devih mas. Zvezda dosega zgornji konec, torej zgornjo mejo za mase zvezd (120 Son\xc4\x8devih mas; nekatere celo \xc5\xa1e ve\xc4\x8d, zaradi \xc4\x8desar se ravnovesje ne more obdr\xc5\xbeati; zvezda ustvarja toliko energije, da bi izgubljala maso \xc4\x8de bi presegla 120 Son\xc4\x8devih mas). Nekatere hiperorjakinje delajo videz kot da imajo celo ve\xc4\x8d kot 100 Son\xc4\x8devih mas, in da naj bi imele v za\xc4\x8detku svoje \xc5\xbeivljenjske poti maso celo od 200 do 250 ve\xc4\x8djo od mase Sonca, kar daje na preizkus veljavne teorije o tvorbi zvezd in njihovemu razvoju. Hiperorjakinje pri\xc5\xa1tevajo k najbolj svetlim in masivnih zvezdam nasploh \xe2\x80\x93 imajo lahko od tiso\xc4\x8dkrat do milijonkrat ve\xc4\x8dji izsev on na\xc5\xa1ega Sonca \xe2\x80\x93 njihove efektivne temperature povr\xc5\xa1ja so med 3500 \xc2\xb0K in 35.000 \xc2\xb0K. Po navadi zlivajo jedrski material, vodik in helij pribli\xc5\xbeno od 1 do 3 milijonov let, preden postanejo supernove, ali, v izjemno redkih primerih, v hipernove. Teoretiki predvidevajo, da naj bi hiperorjakinja po eksploziji supernove ali hipernove zapustila gosto in masivno zvezdno \xc4\x8drno luknjo._NEWLINE_O hiperorjakinjah vemo (relativno) malo, ker so izjemno redke. Do nedavnega, so v na\xc5\xa1i galaksiji poznali samo 7 primerov hiperorjakinj. Lahko imajo razli\xc4\x8dne barve: modra po navadi nakazuje, da je zvezda vro\xc4\x8da, medtem ko rde\xc4\x8da nakazuje hladno zvezdo. Rumene hiperorjakinje obstajajo, vendar pa nestabilnosti v zvezdini notranjosti pri ustreznih temperaturah in visokem tlaku naredijo \xc5\xa1e bolj redke kot druge hiperorjakinje.'