b'\n_START_ARTICLE_\nPrave cvr\xc4\x8dalke\n_START_SECTION_\nTelesne zna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nObi\xc4\x8dajno so to dokaj velike \xc5\xbeu\xc5\xbeelke, ki v dol\xc5\xbeino merijo nekaj centimetrov, kot ostale dolgotipal\xc4\x8dnice pa imajo \xc5\xa1e dalj\xc5\xa1e tipalnice. Pogosto so zelenih, rjavih ali sivih barv z otrdelim sprednjim parom kril, ki spominja na liste, kar jim olaj\xc5\xa1a skrivanje v vegetaciji podnevi. Samice imajo veliko, me\xc4\x8du podobno leglico za odlaganje jaj\xc4\x8dec. Od ostalih skupin dolgotipal\xc4\x8dnic se zanesljivo lo\xc4\x8dijo po tem, da je njihovo stopalce (tarsus) sestavljeno iz \xc5\xa1tirih \xc4\x8dlenov, po zna\xc4\x8dilnosti strukture za proizvajanje zvoka in po genetskih zna\xc4\x8dilnostih. Nekatere skupine so znane po izredno dodelanemu posnemanju svoje okolice, predvsem predstavniki poddru\xc5\xbeine Pseudophyllinae, ki spominjajo na posu\xc5\xa1ene liste, vklju\xc4\x8dno z listnimi \xc5\xbeilami, pora\xc5\xa1\xc4\x8denostjo z li\xc5\xa1aji in po\xc5\xa1kodbami._NEWLINE_Strukturi za proizvajanje zvoka pravimo cvr\xc4\x8dalo (stridulum), nahaja se na prednjem paru kril, in je sestavljeno iz odebeljene \xc5\xbeile (plectrum) na enem ter ozke rebraste strukture na drugem krilu. \xc5\xbdival se ogla\xc5\xa1a tako, da ju drgne med seboj, temu na\xc4\x8dinu pravimo tegminalna stridulacija. Za prave cvr\xc4\x8dalke je zna\xc4\x8dilno, da plectrum na zgornjem robu desnega krila drgnejo prek rebra na spodnjem robu levega krila, obratno kot pri murnih. Prek kril je ta struktura povezana s telesno votlino, ki deluje kot resonator in oja\xc4\x8da zvok, ta pa se potem oddaja v okolico prek posebne povr\xc5\xa1ine okrogle oblike na krilih, imenovane\xc2\xa0\xc2\xbbogledalce\xc2\xab. Oblika in velikost vseh teh sestavnih delov ter vzorec kr\xc4\x8denja mi\xc5\xa1ic na koncu dolo\xc4\x8dajo lastnosti zvoka. Za sluh je odgovoren par kompleksnih timpanalnih organov s pomo\xc5\xbenim sistemom vzdu\xc5\xa1nic, ki se nahaja na sprednjih nogah.\n_START_SECTION_\nVedenje in ekologija\n_START_PARAGRAPH_\nPodobno kot ostale dolgotipal\xc4\x8dnice so no\xc4\x8dno aktivne in njihovi zbori so (poleg \xc5\xbeab) pono\xc4\x8di najizrazitej\xc5\xa1i vir hrupa v de\xc5\xbeevnih gozdovih. Podnevi mirujejo skrite v gostem rastju, ve\xc4\x8dina vrst se zadr\xc5\xbeuje v drevesnih kro\xc5\xa1njah ali grmovju, del njih pa tudi pri tleh. Slednje imajo obi\xc4\x8dajno pokrnela krila, od katerih ostane le del za produkcijo zvoka. Napeve lahko ustvarjajo z razli\xc4\x8dnimi na\xc4\x8dini drgnjenja cvr\xc4\x8dala, v redkih primerih pa tudi z bobnanjem po podlagi. Nastane poseben repertoar napevov, ki je zna\xc4\x8dilen za konkretno vrsto, posamezni napevi pa imajo razli\xc4\x8dne funkcije - eden za privabljanje samice, drugi za dvorjenje, pri nekaterih vrstah lahko samica odgovarja s svojim signalom, obi\xc4\x8dajno pa je komunikacija enosmerna. Frekvenca napevov v grobem izkazuje odvisnost od telesne velikosti \xe2\x80\x93 ve\xc4\x8dje vrste se ogla\xc5\xa1ajo z ni\xc5\xbejimi frekvencami in obratno; frekvenca ve\xc4\x8dine vrst je v razponu 5\xe2\x80\x9330 kHz, torej od sli\xc5\xa1nih frekvenc do nizkega ultrazvoka (\xc4\x8dlovek lahko sli\xc5\xa1i frekvence do 20 kHz). Obstajajo pa tudi vrste, ki proizvajajo ekstremne ultrazvo\xc4\x8dne napeve s frekvenco prek 100 kHz, z rekorderji pri 150 kHz v rodu Supersonus, kar je najvi\xc5\xa1ja znana frekvenca ogla\xc5\xa1anja kateregakoli \xc4\x8dlenono\xc5\xbeca in cel velikostni razred nad \xc4\x8dlove\xc5\xa1kim sluhom._NEWLINE_Pri pravih cvr\xc4\x8dalkah se pojavlja \xc5\xa1irok razpon prehranjevalnega vedenja, v glavnem so rastlinojedi ali vsejedi, redke vrste (na primer \xc5\xbeagarica) pa so povsem plenilske in lovijo druge \xc5\xbeu\xc5\xbeelke. Najve\xc4\x8djo vrstno pestrost dosegajo v tropih, \xc4\x8deprav tudi v obmo\xc4\x8djih z zmernim podnebjem \xc5\xbeivi dobr\xc5\xa1no \xc5\xa1tevilo vrst._NEWLINE_Med najpomembnej\xc5\xa1imi naravnimi sovra\xc5\xbeniki so netopirji; v tropskih de\xc5\xbeevnih gozdovih \xc5\xbeivijo taki, ki ne lovijo z eholokacijo, temve\xc4\x8d prislu\xc5\xa1kujejo napevom in se orientirajo po njih da najdejo kobilico. Vrste teh obmo\xc4\x8dij zato uporabljajo kratke, nepredvidljive klice, ki jim je te\xc5\xbeje najti izvor. Po napevih so se sposobni orientirati tudi nekateri parazitoidi, ki v pevca izle\xc5\xbeejo jaj\xc4\x8dece. V obrambo pred plenilci nekatere prave cvr\xc4\x8dalke uporabljajo refleksno krvavitev.\n_START_SECTION_\nPomen za \xc4\x8dloveka\n_START_PARAGRAPH_\nPopulacije obi\xc4\x8dajno ne dosegajo take gostote da bi bile kmetijski \xc5\xa1kodljivci. Izjema je mormonski muren (Anabrus simplex), ki ob\xc4\x8dasno tvori ogromne roje in povzro\xc4\x8da \xc5\xa1kodo na zahodu Severne Amerike. Ve\xc4\x8dje roje, ki se selijo naokrog, tvorijo tudi nekatere afri\xc5\xa1ke vrste iz rodu Ruspolia, ki pa so bolj znane kot vir hrane za ljudi iz teh predelov. Ve\xc4\x8dinoma so prave cvr\xc4\x8dalke samotarske.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjski krog\n_START_PARAGRAPH_\nKo samec privabi samico in ga ta sprejme, se samica vzpne nanj, sledi parjenje. Druga izstopajo\xc4\x8da zna\xc4\x8dilnost spolnega sistema pravih cvr\xc4\x8dalk je ogromen spermatofor, konec katerega samec vstavi v sami\xc4\x8dina spolovila. Sestavljata ga kapsula s semen\xc4\x8dicami in t. i. spermatofilaks, \xc5\xbeelatinozna beljakovinska masa, ki lahko skupaj predstavljata tudi do 40\xc2\xa0% te\xc5\xbee samca. Spermatofilaks je sam\xc4\x8devo\xc2\xa0\xc2\xbbsvatbeno darilo\xc2\xab, ki ga samica po\xc5\xbere in hranilne snovi v njem uporabi za razvoj zaroda. Predstavlja tako obse\xc5\xbeno energetsko investicijo v potomstvo, da pride pri nekaterih vrstah do zamenjave vlog pri dvorjenju, tako da samice tekmujejo za pozornost samca namesto obratno, kot je pri ve\xc4\x8dini \xc5\xbeu\xc5\xbeelk._NEWLINE_Samice le\xc5\xbeejo jaj\xc4\x8deca v prst, znotraj rastlinskih tkiv, v katera zare\xc5\xbeejo z ostro leglico, ali pa plo\xc5\xa1\xc4\x8data jaj\xc4\x8deca kot krovce zalepijo na povr\xc5\xa1ino listov. Jaj\xc4\x8deca vrst, ki \xc5\xbeivijo v obmo\xc4\x8djih z zmernim podnebjem, mirujejo eno ali ve\xc4\x8d zim (celo do pet), nakar se iz njih izle\xc5\xbeejo nimfe, ki najve\xc4\x8dkrat zgledajo kot manj\xc5\xa1e kopije star\xc5\xa1ev (kobilice imajo nepopolno preobrazbo). Po izvalitvi se \xc5\xa1tirikrat do devetkrat levijo. Razvoj od pravkar izlegle li\xc4\x8dinke do odraslega osebka dokon\xc4\x8dajo v eni sezoni.\n_START_SECTION_\nEvolucija in sistematika\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1e znane fosile pravih cvr\xc4\x8dalk datirajo v perm. Iz eocena in zgodnjega oligocena so najdbe predstavnikov poddru\xc5\xbeine Pseudophyllinae, ki \xc5\xbee izkazujejo zna\xc4\x8dilno dodelano posnemanje rastlinskih listov, le nekoliko mlaj\xc5\xa1e kot pri posnemalcih. Iz nekaterih bolje ohranjenih fosilov je mogo\xc4\x8de sklepati celo o napevih._NEWLINE_Sode\xc4\x8d po anatomskih in genetskih zna\xc4\x8dilnostih so prave cvr\xc4\x8dalke gotovo naravna skupina (klad). Vanjo zdru\xc5\xbeujemo okrog 6000 do zdaj opisanih vrst, s \xc4\x8demer so najve\xc4\x8dja dru\xc5\xbeina dolgotipal\xc4\x8dnic, vendar razdelitev na poddru\xc5\xbeine in dalje \xc5\xa1e ni dore\xc4\x8dena. Najve\xc4\x8djo raznovrstnost namre\xc4\x8d dosegajo v tropih, kjer je raziskanost \xc5\xa1e pomanjkljiva. V grobem jih delimo na okrog 20 poddru\xc5\xbein, vendar se razdelitev z novimi odkritji \xc5\xa1e spreminja.\n_START_SECTION_\nPrave cvr\xc4\x8dalke v Sloveniji\n_START_PARAGRAPH_\nMed predstavniki te dru\xc5\xbeine so najve\xc4\x8dje kobilice, ki uspevajo na ozemlju Slovenije. Med njimi je verjetno najbolj znana drevesna zelenka, poleg nje pa so splo\xc5\xa1no raz\xc5\xa1irjene tudi travni\xc5\xa1ka plenilka, Roeselova bil\xc4\x8dnica in druge. Najve\xc4\x8dja vrsta je primorska plenilka. Med zanimivej\xc5\xa1imi vrstami je mesojeda \xc5\xbeagarica, ki je zavarovana tako na nacionalni kot na mednarodni ravni.'