b"\n_START_ARTICLE_\nHenry Moseley\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nHenry Moseley, pri prijateljih znan kot Harry, se je rodil v Weymouthu v Dorsetu leta 1887. Njegov o\xc4\x8de Henry Nottidge Moseley (1844\xe2\x80\x9391), ki je umrl, ko je bil Henry Moseley \xc5\xa1e majhen, je bil biolog in tudi profesor anatomije in fiziologije na Univerzi v Oxfordu. O\xc4\x8de je bil \xc4\x8dlan ekspedicije Challengerja. Moseleyjeva mati je bila Anabel Gwyn Jeffreys Moseley, h\xc4\x8di vel\xc5\xa1kega biologa, konhologa in malakologa Johna Gwyna Jeffreysa._NEWLINE_Henry Moseley je bil zelo obetaven dijak Summer Fields School (kjer se ena od \xc5\xa1tirih 'lig' imenuje po njem) in je prejel kraljevo \xc5\xa1tipendijo za \xc5\xa1tudij na Kolid\xc5\xbeu Eton. Leta 1906 je na Etonu prejel nagradi za kemijo in fiziko. Tega leta je za\xc4\x8del \xc5\xa1tudirati na Kolid\xc5\xbeu Trinity Univerze v Oxfordu, kjer je diplomiral. Kmalu po diplomi na Oxfordu leta 1910 je postal demonstrator v fiziki na Univerzi v Manchestru pod Rutherfordovim nadzorom. Prvo leto v Manchestru je bil Moseley zadol\xc5\xbeen kot diplomirani asistent. Zatem je bil diplomirani raziskovalni asistent. Zavrnil je pou\xc4\x8devalsko mesto, ki mu ga je ponudil Rutherford, in se novembra 1913 vrnil v Oxford, kjer so mu ponudili laboratorijske pogoje vendar brez podpore.\n_START_SECTION_\nZnanstveno delo\n_START_PARAGRAPH_\nPri raziskovanju energije delcev \xce\xb2 leta 1912 je Moseley pokazal, da so bili visoki potenciali dosegljivi iz radioaktivnega vira radija, in je tako izumil prvo atomsko baterijo, \xc4\x8deprav mu ni uspelo pridobiti 1 MeV, energije potrebne za ustavitev delcev._NEWLINE_Leta 1913 je Moseley opazoval in izmeril rentgenske spektre razli\xc4\x8dnih kemi\xc4\x8dnih elementov (ve\xc4\x8dinoma kovin), ki so jih na\xc5\xa1li z metodo uklona skozi kristale. To je bila pionirska raba metode rentgenske spektroskopije v fiziki s pomo\xc4\x8djo Braggovega zakona uklona za dolo\xc4\x8devanje valovnih dol\xc5\xbein rentgenskih \xc5\xbearkov. Moseley je odkril sistemati\xc4\x8dno matemati\xc4\x8dno povezavo med valovnimi dol\xc5\xbeinami nastalih rentgenskih \xc5\xbearkov in vrstnimi \xc5\xa1tevili kovin, ki so slu\xc5\xbeile kot tar\xc4\x8de v rentgenskih ceveh. To odkritje je postalo znano kot Moseleyjev zakon._NEWLINE_Pred njegovim odkritjem so vrstna \xc5\xa1tevila (ali elementna \xc5\xa1tevila) elementov obravnavali kot deloma poljubno zaporedno \xc5\xa1tevilo, ki je temeljilo na zaporedju atomskih mas. Kjer je bilo potrebno, so jih kemiki, kot npr. Mendelejev, spremenili. Pri odkritju periodnega sistema elementov je Mendelejev zamenjal vrstni red nekaterih parov elementov, da bi jih primerneje razvrstil v tej razpredelnici. Kovini kobalt in nikelj sta na primer dobili vrstni \xc5\xa1tevili 27 in 28 glede na njune znane kemijske in fizikalne zna\xc4\x8dilnosti, \xc4\x8detudi sta imeli skoraj enaki atomski masi. Dejansko je atomska masa kobalta malenkost ve\xc4\x8dja od nikljeve in bi morali biti kovini v obratnem vrstnem redu, \xc4\x8de bi se ju v periodni sistem razporejalo na slepo glede na njuni atomski masi. Moseleyjevi poskusi v rentgenski spektroskopiji so neposredno iz njune fizike pokazali, da imata kobalt in nikelj razli\xc4\x8dni vrstni \xc5\xa1tevili, 27 in 28, in da sta v periodni sistem ume\xc5\xa1\xc4\x8deni pravilno glede na njegove nepristranske meritve njunih vrstnih \xc5\xa1tevil. Zaradi tega je Moseleyjevo odkritje pokazalo, da so vrstna \xc5\xa1tevila elementov ne le samo poljubna \xc5\xa1tevila na podlagi kemije in intuicije kemikov, ampak tudi, da imajo trdno eksperimentalno osnovo iz fizike njihovih rentgenskih spektrov._NEWLINE_Poleg tega je Moseley pokazal, da so bile v zaporedju vrstnih \xc5\xa1tevil vrzeli pri \xc5\xa1tevilih 43, 61, 72 in 75. Ta prazna mesta so sedaj znana in pripadajo radioaktivnim umetnim elementom tehneciju (okritemu leta 1937) in prometiju (odkritemu leta 1942), zadnji dve pa v naravi zelo redkima stabilnima elementoma hafniju (odkritemu leta 1923) in reniju (odkritemu leta 1925). V Moseleyjevemu \xc5\xbeivljenju ni bilo znanega ni\xc4\x8d od teh \xc5\xa1tirih elementov, kakor tudi ne njihov obstoj. Na podlagi intuicije je Mendelejev predvidel obstoj manjkajo\xc4\x8dega elementa v periodnem sistemu, ki so ga kasneje odkrili kot tehnecij, Brauner pa je napovedal obstoj drugega manjkajo\xc4\x8dega elementa v tem sistemu, kasneje odkritem kot prometij. Moseleyjevi poskusi so potrdili te napovedi in so eksaktno pokazali, da sta bili manjkajo\xc4\x8di vrstni \xc5\xa1tevili 43 in 61. Poleg tega je Moseley napovedal \xc5\xa1e dva neodkrita elementa z vrstnima \xc5\xa1teviloma 72 in 75, in dal zelo mo\xc4\x8dan dokaz, da v periodnem sistemu ni drugih vrzeli med elementoma aluminijem (vrstno \xc5\xa1tevilo 13) in zlatom (vrstno \xc5\xa1tevilo 79)._NEWLINE_Vpra\xc5\xa1anje o mo\xc5\xbenosti neodkritih (\xc2\xbbmanjkajo\xc4\x8dih\xc2\xab) elementov je bilo dolgoletni problem svetovnih kemikov, \xc5\xa1e posebej obstoj velike dru\xc5\xbeine niza lantanidov redkozemeljskih elementov. Moseley je lahko pokazal, da je teh lantanidnih elementov \xe2\x80\x93 od lantana do lutecija to\xc4\x8dno 15, ni\xc4\x8d ve\xc4\x8d in ni\xc4\x8d manj. \xc5\xa0tevilo elementov v skupini lantanidov je bilo v za\xc4\x8detku 20. stoletja kemikom \xc5\xa1e precej nedolo\xc4\x8deno. Niso mogli ustvariti \xc4\x8distih vzorcev vseh redkozemeljskih elementov, kot tudi ne v obliki njihovih soli in v nekaterih primerih niso mogli razlikovati med me\xc5\xa1anico dveh zelo podobnih (sosednjih) redkozemeljskih elementov in bli\xc5\xbenjih \xc4\x8distih kovin v periodnem sistemu. Obstajal je na primer tako imenovani \xc2\xbbelement\xc2\xab\xc2\xa0s kemijskih imenom\xc2\xa0\xc2\xbbdidim\xc2\xab, s pomenom \xc2\xbbelement dvoj\xc4\x8dek\xc2\xab. Nakaj let kasneje so odkrili, da je bil \xc2\xbbdidim\xc2\xab\xc2\xa0preprosto me\xc5\xa1anica dveh pravih redkozemeljskih elementov (odkritih leta 1885) z imenoma neodim in prazeodim, s pomenoma \xc2\xbbnovi dvoj\xc4\x8dek\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbzeleni dvoj\xc4\x8dek\xc2\xab. Poleg tega metode lo\xc4\x8devanja redkozemeljskih elementov z metodo ionskega izmenjevanja v Moseleyjevemu \xc4\x8dasu \xc5\xa1e niso odkrili._NEWLINE_Moseleyjeva metoda v zgodnji rentgenski spektroskopiji je omogo\xc4\x8dila neodlo\xc5\xbeljivo razre\xc5\xa1itev zgornjih kemijskih problemov, ki so ve\xc4\x8d let zaposlovali kemike. Moseley je predvidel tudi obstoj elementa z vrstnim \xc5\xa1tevilom 61, lantanida, katerega obstoj je bil pred tem neverjeten. Nekaj let kasneje so ta element leta 1942 ustvarili umetno v jedrskih reaktorjih in ga poimenovali prometij.\n_START_SECTION_\nDose\xc5\xbeki k razumevanju atoma\n_START_PARAGRAPH_\nPred Moseleyjem in njegovim zakonom so imeli vrstna \xc5\xa1tevila za deloma poljubna razvrstitvena \xc5\xa1tevila, ki so nedolo\xc4\x8deno nara\xc5\xa1\xc4\x8dala z atomsko maso, vendar niso bila dolo\xc4\x8dena z njo. Moseleyjevo odkritje je pokazalo, da vrstna \xc5\xa1tevila niso bila poljubno dodeljena ampak so imela dolo\xc4\x8deno fizikalno osnovo. Moseley je domneval, da ima naslednji sosednji element jedrski naboj to\xc4\x8dno za eno enoto ve\xc4\x8dji kot predhodnik. Na novo je definiral zamisel o vrstnih \xc5\xa1tevilih iz predhodnjega stanja kot ad hoc \xc5\xa1tevil\xc4\x8dna ozna\xc4\x8ditev za pomo\xc4\x8d pri razvr\xc5\xa1\xc4\x8danju elementov v to\xc4\x8dno zaporedje nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8dih vrstnih \xc5\xa1tevil, s \xc4\x8dimer je periodni sistem postal eksakten. To je kasneje postalo osnova na\xc4\x8dela izgradnje v raziskovanju atomov. Kakor je poudaril Bohr je Moseleyjev zakon zagotovil razumno zaokro\xc5\xbeeno eksperimentalno mno\xc5\xbeico podatkov, ki je podprla Rutherfordovo in van den Broekovo predstavo atoma iz leta 1911 s pozitivno nabitim jedrom, ki ga obkro\xc5\xbeajo negativno nabiti elektroni, in v katerem vrstno \xc5\xa1tevilo predstavlja eksaktno fizikalno \xc5\xa1tevilo pozitivnih nabojev \xe2\x80\x93 kasneje odkritih in poimenovanih protoni v osrednjem atomskem jedru elementov. Moseley je v svojem raziskovalnem \xc4\x8dlanku omenil oba znanstvenika, ni pa omenil Bohra, saj so bile njegove zamisli tedaj \xc5\xa1e prevelika novost. Na\xc5\xa1li so preproste modifikacije Rydbergovih in Bohrovih ena\xc4\x8db, ki so teoreti\xc4\x8dno opisovale Moseleyjev empiri\xc4\x8dno izpeljani zakon za dolo\xc4\x8devanje vrstnih \xc5\xa1tevil.\n_START_SECTION_\nRaba rentgenskega spektrometra\n_START_PARAGRAPH_\nRentgenski spektrografi so osnovni gradniki rentgenske kristalografije. Rentgenski spektrometri so, kakor jih je poznal Moseley, delovali na naslednji na\xc4\x8din. Rabila se je steklena elektronska cev v obliki bu\xc4\x8dke, podobna tisti, ki jo v rokah dr\xc5\xbei Moseley na znani fotografiji. Znotraj vakuumirane cevi so elektroni obstreljevali kovinsko snov (v primeru Moseleyjevega dela vzorec \xc4\x8distega elementa) in pri tem povzro\xc4\x8dali ionizacijo elektronov iz notranjih elektronskih lupin elementa. Odboj elektronov v te luknje v notranjih lupinah je naprej povzro\xc4\x8dil sevanje rentgenskih fotonov, ki so bili izpeljani iz cevi v polcurku skozi odprtino zunanjega rentgenskega \xc5\xa1\xc4\x8dita. Nato jih je odklonil standardizirani kristal soli, koti odklonov pa so se odbirali kot fotografske \xc4\x8drte na izpostavljenem rentgenskem filmu postavljenem zunaj vakuumske cevi na znani razdalji. Uporaba Braggovega zakona (po za\xc4\x8detnem ugibanju srednje razdalje med atomi in kovinskim kristalom na podlagi njegove gostote) je nato omogo\xc4\x8dila izra\xc4\x8dun valovne dol\xc5\xbeine izsevanih \xc5\xbearkov._NEWLINE_Moseley je sodeloval pri na\xc4\x8drtovanju in izdelavi zgodnje rentgenske spektrometri\xc4\x8dne opreme in se od Williama Henryja Bragga in Williama Lawrencea Bragga na Univerzi v Leedsu nau\xc4\x8dil ve\xc4\x8d tehnik. Ve\xc4\x8d opreme pa je izdelal sam. Ve\xc4\x8d tehnik rentgenske spektroskopije so navdihnile metode, ki so jih uporabljali s spektroskopi in spektrografi v vidni svetlobi, z zamenjavo kristalov, ionizacijskih celic in fotografskih plo\xc5\xa1\xc4\x8d z ustreznimi v spektroskopiji vidne svetlobe. V nekaterih primerih je moral Moseley spremeniti svojo opremo, da je zaznal \xc5\xa1e posebej mehke nizkofrekven\xc4\x8dne rentgenske \xc5\xbearke, ki niso prodrli ne v zrak ali papir, in je moral delati s svojimi in\xc5\xa1trumenti v vakuumski celici.\n_START_SECTION_\nSmrt in zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nEnkrat v prvi polovici leta 1914 je Moseley zapustil svoje delovno mesto v Manchestru in se hotel vrniti v Oxford kjer bi nadaljeval svoje raziskave v fiziki. 1. svetovna vojna je izbruhnila avgusta 1914. Zavrnil je to ponudbo za delovno mesto in se namesto tega javil h [[Kraljevi in\xc5\xbeenirci|Kraljevim in\xc5\xbeenircem[[ v Britanski kopenski vojski. Njegovi doma\xc4\x8di in prijatelji so ga hoteli prepri\xc4\x8dati naj se ne pridru\xc5\xbei vojski, vendar je to imel za svojo dol\xc5\xbenost. V za\xc4\x8detku aprila 1915 je slu\xc5\xbeboval kot tehni\xc4\x8dni \xc4\x8dastnik za zveze med invazijo na Galipoli v Tur\xc4\x8diji. Med bitko za Sari Bair je 10. avgusta 1915 padel. Tur\xc5\xa1ki ostrostrelec ga je ustrelil v glavo med prena\xc5\xa1anjem voja\xc5\xa1kega ukaza prek telefona._NEWLINE_V \xc4\x8dasu svoje smrti je bil Moseley star le 27 let in po mnenju nekaterih znanstvenikov bi lahko veliko prispeval k znanju o atomski zgradbi, \xc4\x8de bi pre\xc5\xbeivel. Niels Bohr je leta 1962 dejal, da Rutherfordovega dela \xc2\xbbsploh niso jemali resno\xc2\xab\xc2\xa0in, da je \xc2\xbbvelika sprememba pri\xc5\xa1la od Moseleyja.\xc2\xab_NEWLINE_Asimov je zapisal: \xc2\xbbGlede na to kaj bi [Moseley] lahko dosegel ... je bila njegova smrt ena najdra\xc5\xbejih posameznih smrti v vojni za \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo v splo\xc5\xa1nem.\xc2\xab Zaradi Moseleyjeve smrti v 1. svetovni vojni in po mo\xc4\x8dnem Rutherfordovem lobiranju je britanska vlada vpeljala politiko, ki ni ve\xc4\x8d dovoljevala vpoklica britanskih pomembnih in obetajo\xc4\x8dih znanstvenikov za bojno dol\xc5\xbenost v oboro\xc5\xbeenih silah Krone._NEWLINE_Asimov je razmi\xc5\xa1ljal tudi, da \xc4\x8de Moseley med slu\xc5\xbeenjem britanskemu imperiju ne bi padel, bi leta 1916 verjetno prejel Nobelovo nagrado za fiziko, katere skupaj z nagrado za kemijo tega leta niso podelili nikomur. Poleg tega k tej verjetnosti pripomorejo podelitve Nobelovih nagrad za fiziko v dveh predhodnih letih 1914 in 1915, ter v naslednjem letu 1917. Leta 1914 je nagrado za fiziko prejel von Laue za svoje odkritje uklona rentgenskih \xc5\xbearkov na kristalih, kar je bil odlo\xc4\x8dilen korak k odkritju rentgenske spektroskopije. Nato sta si leta 1915 nagrado delila Bragga, o\xc4\x8de in sin za njuno odkritje obratnega problema - dolo\xc4\x8devanja strukture kristalov s pomo\xc4\x8djo rentgenskih \xc5\xbearkov. Robert Charles Bragg, drugi sin Williama Henryja Bragga je tudi padel pri Galipoliju 2. septembra 1915.). Moseley je uporabljal uklon rentgenskih \xc5\xbearkov na znanih kristalih za merjenje rentgenskih spektrov kovin. To je bila prva raba rentgenske spektroskopije in \xc5\xa1e en korak naprej k nastanku rentgenske kristalografije. Poleg tega so njegove metode in analize mo\xc4\x8dno podprle koncept vrstnega \xc5\xa1tevila in mu dale trdno fizikalno osnovo. Barkla je leta 1917 prejel Nobelovo nagrado za fiziko za svoje eksperimentalno delo s pomo\xc4\x8djo rentgenske spektroskopije pri odkritju karakteristi\xc4\x8dnih rentgenskih frekvenc, ki jih sevajo razli\xc4\x8dni elementi in \xc5\xa1e posebej kovine.\xc2\xa0\xc2\xbbSiegbahn, ki je nadaljeval Moseleyjevo delo, je [leta 1924 prejel Nobelovo nagrado za fiziko].\xc2\xab Moseleyjeva odkritja so bila tako z istih podro\xc4\x8dij kot tista od prejemnikov Nobelove nagrade, naredil pa je tudi ve\xc4\x8dji korak pri prikazu dejanskih temeljev vrstnih \xc5\xa1tevil. Rutherford je zapisal, da je njegovo delo Moseleyju \xc2\xbbv dveh letih na za\xc4\x8detku njegove kariere omogo\xc4\x8dilo zaklju\xc4\x8diti niz raziskav, ki bi mu zagotovo prinesel Nobelovo nagrado.\xc2\xab_NEWLINE_Moseleyju v \xc4\x8dast so v Manchestru in Etonu postavili spominski plo\xc5\xa1\xc4\x8di. \xc5\xa0tipendijo Kraljeve dru\xc5\xbebe, ustanovljeno na njegovo \xc5\xbeeljo, je prejel fizik Patrick Maynard Stuart Blackett, ki je kasneje postal predsednik Dru\xc5\xbebe."