b'\n_START_ARTICLE_\nPesem o Nibelungih\n_START_PARAGRAPH_\nPesem o Nibelungih je najve\xc4\x8dje delo nem\xc5\xa1ke juna\xc5\xa1ke epike. Nastala je v za\xc4\x8detku 13. stoletja v Avstriji, najverjetneje v mestu Passau. Je delo neznanega avstrijskega pesnika. Literarni zgodovinarji menijo, da je moral biti avtor poznavalec epov in ljubezenske lirike, najverjetneje izobra\xc5\xbeen klerik, za katerega sklepajo, da je bil sodobnik Wolframa von Eschenbacha._NEWLINE_Pesem o Nibelungih je dvorna pesem in se od ostalih epskih del razlikuje le po tem, da obravnava doma\xc4\x8do snov. Dvorni pesniki ali pa pesniki, ki so si \xc5\xbeeleli pridobiti dvorno naklonjenost, so bili v Nem\xc4\x8diji imenovani \xe2\x80\x9cSpielmann\xe2\x80\x9d, zato avtorja Pesmi o Nibelungih lahko poimenujemo tudi s tem vzdevkom.\n_START_SECTION_\nVsebinska zgradba\n_START_PARAGRAPH_\nPesem je razdeljena na dva dela. Prvi opeva poroko junaka Siegfrieda z burgundsko kralji\xc4\x8dno Kriemhildo in hkratno poroko njenega brata Guntherja z islandsko kralji\xc4\x8dno Brunhildo. Med Brunhildo in Kriemhildo nastane spor. Hagen, Guntherjev zvesti vazal ubije Siegfrieda. Drugi del pripoveduje o ma\xc5\xa1\xc4\x8devanju Kriemhilde. Kriemhilda se poro\xc4\x8di s hunskim vladarjem Atilo. Na svoj dvor zvabi Guntherja, Hagena in burgundske vazale. Uka\xc5\xbee jih pobiti, vendar na koncu umre tudi sama._NEWLINE_Ep pripoveduje o Kriemhildi, ki je veljala za najlep\xc5\xa1o med dekleti. Z njo so \xc5\xbeiveli njeni bratje Gernot, Giselher, Gunther in polbrat Hagen. Na drugi strani pa opi\xc5\xa1e Siegfrieda, ki se je odlo\xc4\x8dil, da se bo poro\xc4\x8dil s Kriemhildo. Siegfried pride na wormski dvorec, kjer je \xc5\xbeivela Kriemhilda, in na tem dvorcu ostane nekaj \xc4\x8dasa. Ko je prvi\xc4\x8d zagledal Kriemhildo, je bil popolnoma o\xc4\x8daran nad njo, ta pa mu je naklonjenost vra\xc4\x8dala. Siegfried se je, zato da bi dobil njeno roko, odlo\xc4\x8dil, da bo pomagal Guntherju pridobiti Brunhildo za \xc5\xbeeno. Skupaj sta od\xc5\xa1la na pot po Brunhildo, ko pa sta prispela do nje, se je moral Gunther z njo pomeriti v bojnih igrah. Z zvija\xc4\x8do Siegfrieda mu je uspelo zmagati in tako je Brunhildo odpeljal s seboj na dvor. Sledila je poroka Siegfrieda in Kriemhilde ter Brunhilde in Guntherja. Obema sta se rodila sinova. Nekega dne sta se Kriemhilda in Brunhilda sporekli. Brunhilda je zato zahtevala Siegfriedovo smrt. Kriemhilda je v dobre namene, nevedo\xc4\x8d, da je Siegfrieda s tem tako reko\xc4\x8d pogubila, izdala Hagenu Siegfriedovo ranljivo mesto. Tako je Hagen Siegfrieda na lovu ubil. Kriemhilda je takoj vedela, da je to storil Hagen. \xc4\x8cez nekaj \xc4\x8dasa je Atila, hunski kralj, izgubil svojo \xc5\xbeeno, zato se je odlo\xc4\x8dil, da bo o\xc4\x8daral Kriemhildo. Ta sprva ni hotela sprejeti \xc5\xbeenitne ponudbe, nato pa se je le vdala. Preselila se je k Atili na dvor, kjer je skovala ma\xc5\xa1\xc4\x8devalni na\xc4\x8drt, kako bo ubila Hagena. Mo\xc5\xbea je prepri\xc4\x8dala naj po\xc5\xa1lje po njene sorodnike. Hagen je bil sprva proti obisku, saj je slutil Kriemhildino ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje, vseeno pa so obisk sprejeli. Na poti proti Kriemhildi je Hagenu vila potrdila njegovo sumni\xc4\x8denje. Povedala mu je, da bodo vsi, ki gredo na obisk, pogubljeni. Kar je vila napovedala, se je tudi zgodilo. Na dvoru so se vneli boji, umrla sta tudi Hagen in Gunther. Kriemhilda je najprej odsekala glavo Guntherju, nato pa je ubila \xc5\xa1e Hagena. Ko je to videl Hildebrand, se je odlo\xc4\x8dil, da bo ma\xc5\xa1\xc4\x8deval Hagenovo smrt, in tako je ubil \xc5\xa1e Kriemhildo.\n_START_SECTION_\nNastanek\n_START_PARAGRAPH_\nPodlaga epa je zgodovinska, sega v \xc4\x8das preseljevanja narodov, in sicer v 5. stoletje, ko so potekali boji med Burgundi in Huni. Skozi stoletja se je ta snov prepletala z bajkami, pripovedkami in pravljicami, tako sta nastali dve tradiciji, in sicer ju\xc5\xbena in nordijska. Ravno iz ju\xc5\xbene tradicije je nastala Pesem o Nibelungih._NEWLINE_Avtor je uporabljal kraj\xc5\xa1e pesnitve, predvsem dve \xe2\x80\x93 eno o Siegfriedovi smrti, drugo o propadu Burgundov: oboje je povezal v enoto, ki ni popolnoma organska. V njej lahko opazimo vplive vite\xc5\xa1kih romanov in sodobne vite\xc5\xa1ko-dvorne kulture. Pesem se je ohranila v treh razli\xc4\x8dnih verzijah._NEWLINE_Obstaja ve\xc4\x8d teorij o nastanku Pesmi o Nibelungih. Karl Lachmann je menil, da je ep nastal z zdru\xc5\xbeitvijo ve\xc4\x8d pesmi, in sicer dvajsetih, ki so jih poznali \xc5\xbee prej. Pri njegovi teoriji je resni\xc4\x8dno le to, da pesnitev obsega snovi ve\xc4\x8d motivnih, germanskih in nem\xc5\xa1kih skupin. Andreas Heusler je Lachmannovo teorijo zanikal. Pri tem se je opiral na razmejitev med pesmijo in epom. Ker je Pesem o Nibelungih ep, ni mogo\xc4\x8de, da je nastal zgolj z zdru\xc5\xbeevanjem pesmi druga\xc4\x8dnega sloga. \xc5\xa0tevilo delov je zmanj\xc5\xa1al na osem, \xc5\xa1tevilo pesmi, ki so neposredno vplivale na nastanek epa, na pet. Heusler ni povsem zavrnil Lachamannove teorije, saj ni postavil meja med tem, kaj je v epu starega in kaj novega. Friderich Panzer, katerega teorijo mnogi zgodovinarji sicer zavra\xc4\x8dajo, pa je v epu poudaril tiste prvine, ki so nastale kot odraz \xc5\xbeivljenja ob za\xc4\x8detku trinajstega stoletja. \xc5\xbdelel je najti povezavo med epom in dvorno epiko ter kulturno tvornostjo tega \xc4\x8dasa. Menil je, da mnogo dogodkov opisanih v epu spominja na so\xc4\x8dasne zgodovinske dogodke in osebe. Panzerjeva teorija se je s tem zelo oddaljila od Lacmannove in Heuslerjeve._NEWLINE_Snov, ki je ohranjena v mnogih pisanih spomenikih, je stara in se je v \xc4\x8dasu spreminjala. Kot je zna\xc4\x8dilno za na\xc4\x8din epskega oblikovanja, se je ohranilo tisto, kar je bilo ob\xc4\x8de, vsakemu oblikovalcu pa je dopu\xc5\xa1\xc4\x8dalo umetni\xc5\xa1ko svobodo in voljo, da pripoveduje o tem, kar zadovoljuje njegove takratne miselne predstave in okus. Spreminjanje dela opa\xc5\xbeamo v vsaki novi verziji, najbolj zaznavna pa je pri \xc5\xa1irjenju in spreminjanju motivike.\n_START_SECTION_\nStruktura dela\n_START_PARAGRAPH_\nPesem je razdeljena na 39 zgodb, spevov in prigod, vendar je napisana kot enovit ep, saj so prigode med seboj vsebinsko povezane. V grobem je razdeljena na tri dele, ki najbolje ka\xc5\xbeejo tudi proces njenega nastajanja. Prvi del vsebuje Siegfriedov prihod na dvor v WormsWorms, ki vsebuje 1000 kitic. Drugi del opisuje Kriemhildino \xc4\x8dustveno plat, ki obsega ravno tako 1000 kitic. V tretjem delu pa gre za propad Burgundov. Zgradba sama tako ka\xc5\xbee na mo\xc4\x8dno stopnjevanje, saj sta prvi in drugi del podlaga za nastanek tretjega, ki je tehtnej\xc5\xa1i in umetni\xc5\xa1ko prepri\xc4\x8dljivej\xc5\xa1i. Umetni\xc5\xa1ka prepri\xc4\x8dljivost je dose\xc5\xbeena tudi tako, da pesnik za ustvarjanje napete pripovedi uporablja dolge opise pojedin, vite\xc5\xa1kih iger, oblek itd. Ti detajli mo\xc4\x8dno vplivajo na bralca, saj je velik poudarek namenjen barvam, vonjavam in razporeditvam ljudi, tako da si bralec dogajanje lahko temeljito vtisne v um in si ga s tem la\xc5\xbeje predstavlja.\n_START_SECTION_\nNibelun\xc5\xa1ki verz\n_START_PARAGRAPH_\nPesem o Nibelungih je pisana v t. i. nibelun\xc5\xa1kem verzu, ki temelji na \xc5\xa1tevilnih aliteracijah, zna\xc4\x8dilnih za zgodnjo srednjeve\xc5\xa1ko poezijo germanskih narodov in na sploh za t. i. aliteracijski verz. Ta verzni sistem je osnova t. i. nibelun\xc5\xa1ke kitice, \xc5\xa1tirivrsti\xc4\x8dnice, ki temelji na dveh zaporednih rimah. Vrstica je sestavljena iz dveh polstihov, lo\xc4\x8denih z mo\xc4\x8dno cezuro. Prvi polstih se v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini imenuje Anvers (nasnova), drugi Abvers (odsnova). Pesem o Nibelungih vsebuje 2300 \xc5\xa1tirivrsti\xc4\x8dnih kitic, ki razpadejo na dve dvosti\xc5\xa1ji z isto kon\xc4\x8dno zaporedno rimo (a a, b b). Prav tako vsak od dolgih verzov razpade na dva dela, od katerih ima vsak po tri poudarke, \xc4\x8detrti poudarek pa je okrnjen. Za Pesem o Nibelungih je zna\xc4\x8dilno, da sta v njej z razli\xc4\x8dnimi tehnikami mo\xc4\x8dno poudarjena konec verza, pa tudi sam konec kitice.\n_START_SECTION_\nOperna tetralogija Nibelungov prstan Richarda Wagnerja\n_START_PARAGRAPH_\nRichard Wagner je v 19. stoletju napisal, kot jo sam imenuje, glasbeno dramo Nibelungov prstan (Der Ring des Nibelungen, ki jo je ustvarjal ve\xc4\x8d kot dvajset let. Ciklus je sestavljen iz \xc5\xa1tirih glasbenih dram. Besedilom iz Siegfrieda in Mladega Siegfrieda iz leta 1851 so sledila besedila iz Valkire in Renskega zlata, ki jih je kasneje razvrstil v druga\xc4\x8dno zaporedje, kot so sprva nastajala. Kon\xc4\x8dna razvrstitev tetralogije Prstan je bila: Rensko zlato (Das Rheingold, 1869), Valkira (Die Walk\xc3\xbcre, 1870), Siegfried (1876) in Somrak bogov (G\xc3\xb6tterd\xc3\xa4mmerung, 1876. V letih 1853 in 1854 je zaklju\xc4\x8dil s skladanjem Renskega zlata in od junija do decembra 1854 skladal glasbo za Valkiro. S pisanjem opere Somrak bogov je zaklju\xc4\x8dil leta 1872._NEWLINE_Wagner je snov za zgodbo opere Nibelungov prstan \xc4\x8drpal iz severnogermanskih mitov. \xc5\xbdelel je uskladiti elemente ju\xc5\xbenogermanske Pesmi o Nibelungih in Sage o Volsungih. Valkira se za\xc4\x8dne s predigro, ki je povezana z opero z vstopom Siegmunda kot glavne osebe in njegovim prvim dialogom, ki ga vzpostavi s Sieglindo. Kot najbolj znana skladba iz te opere je prizor iz tretjega dejanja, imenovan Je\xc5\xbea valkir. Prizor prikazuje \xc5\xa1tiri od petih valkir, fantasti\xc4\x8dnih bitij, kako se z bojnim krikom zberejo na vrhu gri\xc4\x8da. Valkire nastopijo po Siegmundovi smrti, ko Wotan, vrhovni bog germanske mitologije, sklene kaznovati eno od njih, in sicer Br\xc3\xbcnnhildo, ker ni spo\xc5\xa1tovala njegovih zapovedi. Obsojena valkira mora tako zaspati in le\xc5\xbeati obdana z obro\xc4\x8dem ognjenih zubljev, vse dokler se ne najde junak, ki bi jo osvobodil iz Wotanovih ognjenih okov. Ta se pojavi v podobi Siegfrieda, sina Siegmunda in Sieglinde. Potem ko Siegfried ubije zmaja (Fafnerja), okusi nekaj tople zmajeve krvi, kar povzro\xc4\x8di, da lahko razume govorico \xc5\xbeivali. Ptica mu svetuje, naj vzame prstan in \xc4\x8delado nevidnosti, in mu poka\xc5\xbee pot k Brunhildi. Siegfried stopi skozi ognjeni obro\xc4\x8d, prebudi Brunhildo iz za\xc4\x8daranega spanca v gradu, obdanem z ognjem, ji prise\xc5\xbee ve\xc4\x8dno ljubezen in ji kot dokaz pusti prstan. Naslednjega dne se Brunhilda ne spominja ni\xc4\x8desar ve\xc4\x8d, le zlati prstan na roki jo opominja, da mora \xc4\x8dakati na junaka, ki bo postal njen mo\xc5\xbe. V Somraku bogov Siegfriedu postre\xc5\xbeejo s \xc4\x8darobno pija\xc4\x8do, ki povzro\xc4\x8di, da zaradi izgube spomina pozabi na Brunhildo in jo za \xc5\xbeeno pridobi Guntherju. Siegfried nato s pomo\xc4\x8djo \xc4\x8delade nevidnosti, ki ga naredi nespoznavnega, vzame Brunhildi prstan in jo prisili, da odide na Guntherjev dvor. Tam Brunhilda ob poro\xc4\x8dnem slavju opazi na Siegfriedovi roki prstan in je ob tem pretresena, zato skupaj s Hagenom in Guntherjem odlo\xc4\x8di Siegfriedovo smrt. Ko se Siegfriedu povrne spomin, ga v hrbet zadane Hagenovo kopje. Mrtvega ga prinesejo v dvorano gibichunskega dvora in ga dajo na mrtva\xc5\xa1ki oder. Ko pa Hagen posku\xc5\xa1a sneti prstan iz mrtvega Siegfrieda, se njegova roka dvigne proti morilcu. Brunhilda v tem doume smisel vseh izdaj in smisel nedol\xc5\xbene \xc5\xbertve, kakr\xc5\xa1na je postal Siegfried. Obto\xc5\xbei Wotana, d\xc3\xa1 pripraviti grmado za svojega junaka in se vanjo vr\xc5\xbee tudi sama. Po\xc5\xbear pa nato pogoltne svet bogov._NEWLINE_Wagner je bil povezan z gibanjem\xc2\xa0\xc2\xbbMlada Nem\xc4\x8dija\xc2\xab, kar je izra\xc5\xbeeno v protioblastni\xc5\xa1kem \xc4\x8dutnem veselju v operi Prepoved ljubezni. Z\xc2\xa0\xc2\xbblevimi hegeljanci\xc2\xab\xc2\xa0ga je dru\xc5\xbeil radikalno kriti\xc4\x8dni pogled na religijo. V Feuerbachovem Bistvu kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva je odkril novo religijo \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke ljubezni, ki je usmerjena v tostranstvo in ne veruje v\xc2\xa0\xc2\xbbnesmrtnost du\xc5\xa1e\xc2\xab. Prstan zaradi neznanskih razse\xc5\xbenosti, snovnih in glasbenih, politi\xc4\x8dnih in filozofskih tokov, ki v njem delujejo, izostruje protislovja stoletja:\xc2\xa0\xc2\xbbvoljo uveljavljanja in zanikanja sveta, valovanje nagonov in njihovo potla\xc4\x8denje, optimizem zgodovine in vizijo konca sveta\xc2\xab\xc2\xa0(Peter Wapnewski). Porodil se je iz videnja vesoljne katastrofe, po kateri je po Wagnerjevem mnenju mogo\xc4\x8da obnovitev kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Siegfried v Wagnerjevi interpretaciji predstavlja plod zdru\xc5\xbeitve telesnega in moralnega poguma, njegova osebnost se tako podalj\xc5\xa1uje v fantasti\xc4\x8dno nebe\xc5\xa1ko bitje, ki iz\xc5\xbeareva zgled za bolj\xc5\xa1o prihodnost. Wagner je z oblikovanjem tega lika \xc5\xbeelel prikazati popolnega \xc4\x8dloveka, \xc4\x8dloveka prihodnosti in popolno \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko bitje, po katerem hrepenimo, ampak ga ne moremo nikoli dose\xc4\x8di. Po Wotanovih besedah napoveduje herojsko mo\xc4\x8d, ki bo premagala kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo._NEWLINE_Wagnerjeva Siegfriedova idila_NEWLINE_S skladbo Siegfriedova idila je skladatelj presenetil svojo soprogo Cosimo, nekaj mesecev po poroki in kmalu po rojstvu njunega sina Siegfrieda. Skladbo je napisal kot darilo in pozornost svoji soprogi in ji v njuni hi\xc5\xa1i pripravil tudi izvedbo s trinajst\xc4\x8d\xc4\x8dlanskim orkestrom. Skladbe ni napisal kot del tetralogije, vendar vsebuje glavne motive, ki se pojavljajo tudi v operni tetralogiji. Med njimi so zna\xc4\x8dilni t. i. leitmotivi, kot so: Br\xc3\xbcnnhildine sanje, nesmrtna ljubezen, pti\xc4\x8dje petje, ki spremlja Siegfrieda na njegovem potovanju, ko i\xc5\xa1\xc4\x8de zmaja Fafnerja, ter glasbene teme iz drugih Br\xc3\xbcnnhildinih nastopov. Teme iz Siegfriedove idile predstavljajo nekak\xc5\xa1en povzetek izjemnega Wagnerjevega dela, opere Siegfried, katero je za\xc4\x8del skladati jeseni 1854 in jo nato za \xc5\xa1tiri leta odlo\xc5\xbeil. Kljub \xc5\xa1tevilnim kritikom, ki menijo, da je glasba iz Siegfriedove idile preve\xc4\x8d sentimentalna, pride v tej na\xc4\x8deloma orkesterski skladbi lepo do izraza Wagnerjev operni slog.\n_START_SECTION_\nJ. R. R. Tolkien, Gospodar prstanov\n_START_PARAGRAPH_\nMotiv prstana je uporabljen tudi v fantazijskem romanu J. R. R. Tolkiena, Gospodar prstanov. V njegovih zgodbah je prisotnih ve\xc4\x8d elementov iz nordijske mitologije, najbolj zna\xc4\x8dilen pa je ravno motiv obro\xc4\x8da. V Gospodarju prstanov je prav tako kot v Starej\xc5\xa1i Edi poudarek na zgodbi, v kateri nastopa prstan kot gonilna sila celotne prigode. To je legenda o Siegfriedu, Ubijalcu zmaja, ki je prevzel nibelun\xc5\xa1ki zaklad. Elementi, ki si jih je sposodil Tolkien, so ve\xc4\x8dinoma vzeti iz Ede, nekateri pa tudi iz ostalih skandinavskih sag. Najve\xc4\x8d skupnega s Tolkienovimi deli ima saga Volsunga, po kateri se je pisatelj tudi najbolj ravnal.\n_START_SECTION_\nPrimerjava dogodkov\n_START_PARAGRAPH_\nV obeh zgodbah se kot vir vsega zla pojavlja magi\xc4\x8dni prstan, ki daje nosilcu veliko mo\xc4\x8d, a vsebuje uni\xc4\x8dujo\xc4\x8de prekletstvo. Pri Tolkienu prinese pogubo vsem, razen gospodarju prstana. Talisman nevidnosti, ki je povezan z zakladom (v Edi je to \xc4\x8delada nevidnosti, v pesnitvi o Nibelungih \xc4\x8depica nevidnica), je Tolkien zdru\xc5\xbeil v en sam objekt \xe2\x80\x93 prstan. V Pesmi o Nibelungih zaradi prstana med dvema \xc5\xa1kratoma izbruhne prepir, v katerem eden od njiju ubije drugega. Zlobni \xc5\xa1krat, ki je posedoval prstan, zaradi njega znori, se izpridi ter na koncu umre. Primerljiv je s Tolkienovim Golumom, ki ga je prstan \xc4\x8disto obsedel in pognal v smrt (sko\xc4\x8di v ogenj Orodruina).\n_START_SECTION_\nPrimerjava oseb in bitij\n_START_PARAGRAPH_\nOdin, vrhovni bog v skandinavskem panteonu, je imenovan Gospodar prstanov in devetih svetov. Lahko ga primerjamo z obema velikima \xc4\x8darovnikoma, Gandalfom Sivim in Sauronom, Gospodarjem prstanov. V Edi je predstavljen kot popotnik, enooki starec, ki i\xc5\xa1\xc4\x8de modrost. Potoval je po vseh devetih svetovih in iskal znanje in modrost, izpra\xc5\xa1eval vsa \xc5\xbeiva bitja, duhove, rastline, celo kamne. Po eni strani je kot sila narave, ki je nad moralnimi nauki dobrega in zla, po drugi strani pa te\xc5\xbei k pridobivanju mo\xc4\x8di in hlepi po njej. Zatorej je razdeljen na dvoje. Dobri aspekti Odina se ka\xc5\xbeejo v Gandalfu, ki ima mo\xc4\x8dno voljo in odkloni prstan v strahu pred svojim lastnim propadom, slabi pa v Sauronu, saj verjame, da cilj opravi\xc4\x8duje sredstva, in v boju proti zlu \xc5\xa1e sam postane zloben. Tolkien je imena za svojih \xc5\xa1estnajst \xc5\xa1kratov na\xc5\xa1el v Starej\xc5\xa1i Edi \xe2\x80\x93 Durin, Dwalin, Dain, Bifur, Bofur, Bombur, Nori, Thrain, Thorin, Thror, Fili, Kili, Fundin, Gloiin, Dori, Ori. Prav tako se v Edi med \xc5\xa1krati pojavlja Gandalf, katerega ime pomeni Magi\xc4\x8dni vilinec (sorcerer Elf). Obstajajo pa tudi trditve, da je Gandalf iz Ede me\xc5\xa1anica obeh ras, hibrid, \xc5\xa1krata in vilinca. Ime je omenjeno tudi v nekaterih sagah. \xc5\xa0krata Andvari in Golum \xc5\xbeivita pod zemljo. Oba sta povezana z ribo, imata dragocen mali prstan in oba prstana sta prekleta. Andvari v Edi je \xc5\xa1krat, ki \xc5\xbeivi v podzemlju ob jezercu, in se zna spreminjati v ribo. Imel je gore zlata, ki mu jih je Loki zaplenil, \xc5\xa1krat pa je \xc5\xbeelel obdr\xc5\xbeati le majhen zlat prstan. Ko mu je Loki vzel \xc5\xa1e tega, je \xc5\xa1krat prstan preklel in dejal, da bo vsak, ki ga bo posedoval, zaradi njega tudi uni\xc4\x8den.\n_START_SECTION_\nPrimerjava krajev\n_START_PARAGRAPH_\nV severnja\xc5\xa1ki mitologiji obstaja devet svetov, bivali\xc5\xa1\xc4\x8de ljudi se imenuje Srednji svet ali Midgard. Odin ima v Asgardu tri dvorane; Valaskiaff, kjer ima zlat prestol (Hildiskialf) in z njega opazuje vse, kar se dogaja v devetih svetovih, zborno dvorano bogov, ki se imenuje Gladsheim, v kateri predseduje \xc5\xa1e 12 bogovom in Valhallo, dvorano pobitih, kjer se zbirajo voj\xc5\xa1\xc4\x8daki, padli v bitkah, in \xc4\x8dakajo dne, ko bo napo\xc4\x8dil Ragnar\xc3\xb6k. Tudi v Tolkienovih zgodbah lahko zasledimo dvorane. Valaskiaff ali prestoli videnja so kar trije. Eden je pri Manw\xc3\xabju, ki ima prestol na Tanquetilu, najvi\xc5\xa1ji gori na svetu, in vidi preko vsega sveta. Drugi je v Temnem stolpu v Mordorju, iz katerega vidi in poveljuje Sauron. Zadnji je gri\xc4\x8d Amon Hen, Sede\xc5\xbe videnja, s katerega se vidi teleskopsko dale\xc4\x8d v vse smeri. Na njem je imel Frodo sre\xc4\x8danje z o\xc4\x8desom. Severnja\xc5\xa1ki mitski svet je zelo nemoralen, saj bogovi na veliko goljufajo, spletkarijo, pobijajo druga bitja in nasploh naredijo vse za lastno korist, medtem ko je Tolkienov poudarek ravno na nenehnem boju med silami dobrega in zlega. Celotna zasnova Gospodarja prstanov temelji na prevladi sveta v obliki dveh mo\xc4\x8di, ki sta zastopani z dvojnostjo belega in \xc4\x8drnega \xc4\x8darodeja.\n_START_SECTION_\nFrance Pre\xc5\xa1eren, baladi Prekop in Neiztrohnjeno srce\n_START_PARAGRAPH_\nV slovenski poeziji se nekoliko prilagojena oblika nibelun\xc5\xa1ke kitice pojavi pri Francetu Pre\xc5\xa1ernu, v baladah Prekop in Neiztronjeno srce. Verz temelji na jambski metri\xc4\x8dni shemi, ki je s cezuro razdeljena na dva polstiha. Prvi obsega sedem, drugi pa \xc5\xa1est zlogov. Vsi verzi slovenske razli\xc4\x8dice nibelun\xc5\xa1ke kitice imajo mo\xc5\xa1ko rimo z naglasom na zadnjem zlogu. Enako kakor pri nem\xc5\xa1kem vzoru zaporedni rimi ve\xc5\xbeeta prvi in drugi verz ter tretji in \xc4\x8detrti verz.'