b'\n_START_ARTICLE_\nMehanika teko\xc4\x8din\n_START_PARAGRAPH_\nMeh\xc3\xa1nika teko\xc4\x8d\xc3\xadn (mehanika fluidov ali hidromehanika) je del mehanike kontinuov, ki obravnava gibanje in deformacijo teko\xc4\x8din kot kontinuov, torej ne da bi se ozirala na njihovo notranjo zgradbo._NEWLINE_Mehaniko teko\xc4\x8din lahko razdelimo na premikanje teko\xc4\x8din, za katere lahko predvidevamo, da so nestisljive (teko\xc4\x8dine, \xc5\xa1e posebej voda, in plini pri nizkih hitrostih), kateri re\xc4\x8demo hidrodinamika. Subkategorija hidrodinamike je hidravlika, ki se ukvarja s tokom teko\xc4\x8din v pipah in odprtih kanalih._NEWLINE_Dinamika plinov se ukvarja s tokom teko\xc4\x8din, v katerih se dogajajo velike spremembe gostote, kot je npr. pretok plinov skozi \xc5\xa1obe pri visokih hitrostih. Aerodinamika se ukvarja s pretokom plinov (\xc5\xa1e posebej zraka) mimo teles, kot so letala, rakete in avtomobili.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nEni izmed prvih znanih in\xc5\xbeenirskih problemov, ki so nastali v \xc4\x8dasu prvih \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih mest, so bili povezani z dostavo vode za doma\xc4\x8do uporabo in za namakalno poljedelstvo. Iz arheologije je jasno, da je vsaka uspe\xc5\xa1na zgodovinska civilizacija investirala v izgradbo in vzdr\xc5\xbeevanje vodnih sistemov. Najbolj znan primer so rimski akvedukti (nekateri so \xc5\xa1e vedno v uporabi)._NEWLINE_Impresiven in\xc5\xbeenirski primer iz tehni\xc4\x8dnega vidika je vsekakor helensko mesto Pergamon (dana\xc5\xa1nja Tur\xc4\x8dija). Tam so od 283 do 133 pr.n.\xc5\xa1t. zgradili serijo svin\xc4\x8denih in ope\xc4\x8dnatih cevovodov, dolgih do 45 km, ki so obratovali pod pritiskom, ve\xc4\x8djim od 1.7 MPa (180m tla\xc4\x8dne vi\xc5\xa1ine)._NEWLINE_Prvo splo\xc5\xa1no priznano apliciranje hidromehanike ene osebe je pripisano Arhimedu (285-212 pr.Kr.), ki je formuliral in apliciral princip plovnosti v prvem znanem preizkusu koli\xc4\x8dine zlata v kroni kralja Hierota I._NEWLINE_V srednjem veku se je uporaba naprav, povezanih s teko\xc4\x8dinami postopoma pove\xc4\x8devala. Za \xc4\x8drpanje vode iz rudnikov so razvili elegantne batne \xc4\x8drpalke, vodno kolo in mlinsko kolo pa sta omogo\xc4\x8dila hitro mletje \xc5\xbeita, kovanje, ipd. Takrat so bile tovrstne naprave pomembne, ker za njihovo obratovanje ni bila potrebna fizi\xc4\x8dna \xc4\x8dlove\xc5\xa1ka ali \xc5\xbeivalska energija, in njihov razvoj je pomembno prispeval k prihajajo\xc4\x8di industrijski revoluciji. \xc4\x8ceprav so izdelovalci tovrstnih naprav ostali ve\xc4\x8dinoma neznani, so naprave kot take ostale dobro dokumentirane (npr. Georgius Agricola)._NEWLINE_V obdobju renesanse se je razvoj sicer nadeljeval, ampak najbolj pomembna je bila znanstvena metoda, ki se je postopoma razvila, in ki so jo za\xc4\x8deli uporabljati po celi Evropi. Med prvimi, ki so s pomo\xc4\x8djo znanstvene metode neposredno ali posredno raziskovali hidromehaniko, so bili Simon Stevin, Galileo Galilei, Edme Mariotte, Evangelista Torricelli v 16. in 17. st. Njihovo delo je integriral in izpilil Blaise Pascal v 17. st. Italjanski menih Bendetto Castelli (16.-17.st.) je bil prvi, ki je objavil tezo o principu kontinuitete fluidov. Sir Isaac Newton (17.-18.st.) je apliciral svoje zakone na fluide in raziskoval vztrajnost teko\xc4\x8din, upornost, proste tokove in viskoznost. Na osnovi tega znanja je gradil \xc5\xa0vicar Daniel Bernoulli in njegov sodelavec Leonard Euler (18.st.). Njuno delo je skupaj definiralo energijske in momentne ena\xc4\x8dbe.'