b'\n_START_ARTICLE_\nSan Leucio\n_START_SECTION_\nNastanek\n_START_PARAGRAPH_\nFerdinand IV. Neapeljski, kralj Neapeljskega kraljestva od leta 1759 do leta 1816 in Kraljevine Dveh Sicilij od leta 1816 do smrti leta 1825, se je izogibal dvornemu \xc5\xbeivljenju in se je raje mudil v lovski ko\xc4\x8di, ki jo je imel nedale\xc4\x8d od Caserte. Prav zaradi nesre\xc4\x8de pri lovu mu je leta 1778 umrl prvorojenec Tito Livio, kar je Ferdinanda globoko pretreslo. V spomin na sina je ukazal zgraditi zavetje za reve\xc5\xbee, ki naj bi se zaposlili v prigrajeni svilarni, s \xc4\x8digar dohodki naj bi delavci pri\xc5\xa1li do ekonomske samostojnosti. \xc5\xbde pred tem je kralj, ki ga je zanimala starinska svilarska obrt v de\xc5\xbeeli, sprejel predlog ministra Tannuccija, po katerem je bila skupina mladih tkalcev poslana v Francijo, kjer se je izpopolnila v tkalski obrti in se nato povrnila v slu\xc5\xbebo kraljevih svilarn. Ti ljudje so bili za\xc4\x8detni mojstri v svilarni San Leucio, a kmalu so se jim pridru\xc5\xbeili francoski, genovski in sicilski obrtniki, ki so jih privabljali izredno ugodni pogoji zaposlitve. V kratkem je nastala kolonija pod vodstvom sposobnih tehnikov in mojstrov, ki so privedli svilarno di evropskega slovesa.\n_START_SECTION_\nOrganizacija skupnosti\n_START_PARAGRAPH_\nZaposleni v svilarni so imeli zagotovljeno bivali\xc5\xa1\xc4\x8de v bli\xc5\xbeini delovnega mesta. Stanovanjske hi\xc5\xa1e so bile zgrajene v duhu tedanjih urbanisti\xc4\x8dnih pravil: bile so solidne, saj so \xc5\xa1e danes naseljene, imele so vodovod in sanitarije. Njihovim sinovom je bilo zagotovljeno brezpla\xc4\x8dno izobra\xc5\xbeevanje od \xc5\xa1estega leta dalje. V ta namen je bila ustanovljena \xc5\xa1ola (prva obvezna \xc5\xa1ola v Italiji), kjer so se pou\xc4\x8devali razni predmeti, predvsem matematika, leposlovje, katekizem, zemljepis, gospodinjstvo za deklice in telovadba za de\xc4\x8dke. Sinovi zaposlenih so imeli pravico do zaposlitve v svilarni pri petnajstih letih. Pogodba je predvidevala 11 delovnih ur dnevno, medtem ko so v ostali Evropi normalno sprejemali 14-urni delavnik. Pripadniki skupnosti so lahko kadarkoli zapustili kolonijo, vendar zaradi ugodnosti, ki jih je skupnost nudila, se je to dogajalo poredkoma. \xc4\x8ce so pa od\xc5\xa1li, jim je bilo po navadi prepovedano, da bi se vrnili._NEWLINE_Vsi prebivalci so bili enakopravni, ne glede na slu\xc5\xbebeni polo\xc5\xbeaj in ne glede na spol. Edino razlikovanje je temeljilo na spo\xc5\xa1tovanju, ki si ga je osebek pridobil pri ostalih. Privatna lastnina je bila za\xc5\xa1\xc4\x8ditena, niso pa bile dovoljene dote in oporoke. Ob mo\xc5\xbeevi smrti je vse njegovo imetje podedovala \xc5\xbeena, od nje pa je pre\xc5\xa1lo na skupno blagajno, ki je preskrbovala sirote in druge potrebne prebivalce skupnosti. Poroke med prebivalci San Leucia so bile dovoljene, ko so fantje dosegli 20 let in dekleta 16 let, vendar samo \xc4\x8de so prej dobili posebno priznanje zaslu\xc5\xbenosti, ki so ga izdali obrtni mojstri. Zasebni problemi so se re\xc5\xa1evali s pomo\xc4\x8djo neke vrste sodi\xc5\xa1\xc4\x8da, sestavljenega iz starej\xc5\xa1ih in splo\xc5\xa1no spo\xc5\xa1tovanih oseb, ki so imele tudi nalogo, da nadzirajo higijensko stanje v bivali\xc5\xa1\xc4\x8dih in so imele pravico do kaznovanja prekr\xc5\xa1kov, vse do izgona iz kolonije._NEWLINE_Delavcem, ki so se ponesre\xc4\x8dili na delu, je bilo dovoljeno nadaljnje bivanje v skupnosti. Zanje je bil na\xc4\x8drtovan dom invalidov, ki pa ni bil dograjen zaradi Napoleonovega prihoda, zato so prebivalci sami ustanovili za invalide poseben sklad, ki se je vzdr\xc5\xbeeval s prostovoljnimi prispevki vseh delavcev.\n_START_SECTION_\nProizvodnja\n_START_PARAGRAPH_\nZa\xc4\x8detna proizvodnja svilarne se je omejevala na osebno perilo, brokate in \xc5\xbeamete. Pozneje se je specializirala v izdelavi raznih vrst tan\xc4\x8dic in zaves. Svila iz teh delavnic je postala prvovrstno blago, ki se je prodajalo po vsej Evropi, ve\xc4\x8dinoma za opremo kraljevih rezidenc, za izdelovanje cerkvenih zastorov, pa tudi za osebna obla\xc4\x8dila premo\xc5\xbenih ljudi. \xc5\xa0e danes se ta svila najde na primer v Vatikanu, v italijanski vladni pala\xc4\x8di, v ovalnem studiju ameri\xc5\xa1ke Bele hi\xc5\xa1e, v angle\xc5\xa1kih in ameri\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeavnih zastavah.\n_START_SECTION_\nZaton skupnosti\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1834 se je svilarna organizirala kot Dru\xc5\xbeba z omejeno odgovornostjo (d. o. o.) med Borbonci in privatniki, kar je ostala tudi po zedinjenju Italije. Kljub dobri proizvodnji in pridobitvi pomembnih patentov v zvezi s tehniko \xc5\xbeakarda, je bila svilarna leta 1862 ukinjena. Ko so jo po \xc5\xa1tirih letih spet odprli, ni bilo ve\xc4\x8d mogo\xc4\x8de obnoviti prej\xc5\xa1njega elana. Danes je v biv\xc5\xa1i svilarni Muzej svile, kjer so razstavljeni stari in \xc5\xa1e delujo\xc4\x8di tkalni stroji, ki jih poganja hidravli\xc4\x8dno kolo v podzemlju stavbe. Obiskovalci si lahko ogledajo tudi kraljeve stanovanjske prostore, dobro oskrbovane vrtove okoli pala\xc4\x8de, pa tudi tkal\xc4\x8devo hi\xc5\xa1o, ki je primer bivali\xc5\xa1\xc4\x8da uslu\xc5\xbebencev tovarne. _NEWLINE_Od leta 1997 je San Leucio vklju\xc4\x8den v kompleks Kraljeve pala\xc4\x8de v Caserti, njenega parka in Vanvitellijevega vodovoda. Skupaj so bili sprejeti v Unescovo svetovno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino. Razen izlo\xc5\xbeenih strojev svilarne in zgodovinskih bivalnih poslopij so vredni ogleda razni umetni\xc5\xa1ki izdelki, na primer freske v lovski ko\xc4\x8di, kjer je tudi fontana z delfini iz leta 1794, dragoceni predmeti v kraljevih prostorih, med katerimi je kopalna kad iz carrarskega kamna, pa tudi samo pro\xc4\x8delje glavne stavbe imenovane Belvedere._NEWLINE_Skupnost San Leucia je bila konkretni poskus pravi\xc4\x8dne socialne ureditve dru\xc5\xbebe v osemnajstem stoletju, ko so komaj za\xc4\x8dele prodirati ideje razsvetljenstva. Taka eksperimentalna ureditev, ki je z dolgoletnim uspehom dokazala svojo utemeljitev, se ni ponovila niti s francosko revolucijo niti z marksizmom. \xc5\xbdal ta del zgodovine tone v pozabo. Danes je San Leucio poznan samo po glasbenem festivalu, ki se vsako leto prireja v teh zgodovinskih prostorih.'