b'\n_START_ARTICLE_\nRimska provinca\n_START_PARAGRAPH_\nProvinca (latinsko: provincia, mn. provinciae), osnovna in do tetrarhije (okoli leta 296) najve\xc4\x8dja ozemeljska in upravna enota rimskih posesti izven Italije. _NEWLINE_Province so na splo\xc5\xa1no upravljali visoki politiki ranga senatorjev, obi\xc4\x8dajno biv\xc5\xa1i konzuli ali biv\xc5\xa1i pretorji. Kasneje je bila izjema provinca Egipt, katero je v cesarstvo po Kleopatrini smrti vklju\xc4\x8dil Avgust. Egiptovski guverner je bil pripadnik ni\xc5\xbejega konjeni\xc5\xa1kega reda (ordo equester), morda zato, da bi od polo\xc5\xbeaja odvrnili rimske senatorje. Izjema je bila  edinstvena, vendar skladna z rimsko zakonodajo, ker se je Egipt obravnaval kot Avgustova osebna domena in nadaljevanje tradicije prej\xc5\xa1njih helenisti\xc4\x8dnih kraljev.\n_START_SECTION_\nRepublikanske province\n_START_PARAGRAPH_\nIzraz provincia je prvotno pomenil zadol\xc5\xbeitev ali slu\xc5\xbebo znotraj rimske dr\xc5\xbeave.  _NEWLINE_V Rimski republiki so bili magistrati na ta polo\xc5\xbeaj izvoljeni za obdobje enega leta, tistim, ki so slu\xc5\xbebovali izven mesta Rima, na primer konzulom na vojnih pohodih, pa je bila dodeljena posebna provinca \xe2\x80\x93 podro\xc4\x8dje njihovih pristojnosti. Izraz ni bil vezan na dolo\xc4\x8deno ozemlje, dokler ni rimska dr\xc5\xbeava med prvo punsko vojno ustanovila svojih prvih provinc: Sicilijo leta 241 pr. n. \xc5\xa1t. in Sardinijo leta 237 pr. n. \xc5\xa1t.. _NEWLINE_Province so se na za\xc4\x8detku vsakega leta z \xc5\xberebom ali neposrednim imenovanjem dodelile prihodnjim guvernerjem. Province, v katerih so pri\xc4\x8dakovali te\xc5\xbeave, na primer zaradi vpadov barbarov ali notranjih uporov, so se dodeljevale aktivnim ali biv\xc5\xa1im konzulom z velikim ugledom in izku\xc5\xa1njami, ostale pa so dobili pretorji in propretorji. _NEWLINE_Od stopnje nevarnosti je bila odvisna tudi porazdelitev legij. V 14. provinci, Luzitaniji, ni bilo na primer nobene stalne legije, medtem ko so bile v Spodnji Germaniji, kateri so stalno grozili vpadi Germanov preko Rena, kar \xc5\xa1tiri.  Za bodo\xc4\x8de guvernerje so bile najbolj zanimive prev najte\xc5\xbeavnej\xc5\xa1e province, ker so te\xc5\xbeave pomenile vojno, vojna pa plen, su\xc5\xbenje in druge prilo\xc5\xbenosti za bogatenje.\n_START_SECTION_\nRimske province v Principatu\n_START_PARAGRAPH_\nPo Julij Cezarjevem uboju leta 44 pr. n. \xc5\xa1t. se je za\xc4\x8dela dolgoletna dr\xc5\xbeavljanska vojna. Kot nesporen zmagovalec in vladar rimske dr\xc5\xbeave je iz vojne s podporo vojske iz\xc5\xa1el Gaj Oktavijan, ki je uveljavil svojo mo\xc4\x8d in teoreti\xc4\x8dno ponovno vzpostavil oblast rimskega senata. Senat mu je podelil naslov Avgusta (latinsko: avgustus \xe2\x80\x93 vzvi\xc5\xa1eni), kar je pomenilo za\xc4\x8detek Rimskega cesarstva. Dobil je oblast v Egiptu in drugih najbogatej\xc5\xa1ih in strate\xc5\xa1ko najpomembnej\xc5\xa1ih provincah: Galiji, Hispaniji in Siriji, vklju\xc4\x8dno s Kilikijo in Ciprom. _NEWLINE_S spremembo oblasti se je spremenil tudi polo\xc5\xbeaj provinc. Province so se razvrstile na senatske in cesarske, odvisno od tega, ali je guvernerja imenoval senat ali cesar osebno. Starej\xc5\xa1e province, ki so bile ustanovljene \xc5\xbee v Republiki, so bile praviloma senatske. Upravljali so jih prokonzuli, izbrani z \xc5\xberebom med senatorji, ki so bili, odvisno od province, biv\xc5\xa1i konzuli ali pretorji. Cesarske province so upravljali cesarjevi legati (legatus Augusti pro praetore) - senatorji s konzulskim ali pretorskim polo\xc5\xbeajem, ki jih je izbral cesar. Egipt in nekatere manj\xc5\xa1e province, v katerih ni bilo nobene legije, so upravljali prokuratorji (Egipt je upravljal prefekt), katere je izbral cesar iz ni\xc5\xbejega nesenatorskega reda konjenikov (ordo equester). _NEWLINE_Status provinc se je spreminjal. Leta 68 je bilo 36 provinc, od tega 11 senatskih in 25 cesarskih. Slednje je upravljalo 15 legatov in 10 prokuratorjev ali prefektov._NEWLINE_V Principatu  se je spreminjalo tudi \xc5\xa1tevilo kot velikost provinc, nekaj zaradi novih osvajanj, nekaj zaradi delitve obstoje\xc4\x8dih. Velike province ali province z velikim \xc5\xa1tevilom legij, na primer Sirija in Mezija, so bile razdeljene na manj\xc5\xa1e, da bi guvernerji ne imeli prevelike mo\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\nDioklecijanove reforme\n_START_PARAGRAPH_\nCesar Dioklecijan je leta 293 uvedel radikalno reformo, poznano kot tetrarhija, ki je trajala do leta 313. Cesarstvo je razdelil na vzhodni in zahodni del. V vsakem delu sta vladala starej\xc5\xa1i cesar (augustus) in mlaj\xc5\xa1i cesar (caesar), ki je bil njegov namestnik in predvideni naslednik.  Vsak od njih je upravljal in branil po eno \xc4\x8detrtino cesarstva. V 290. letih je Dioklecijan znova razdelil cesarstvo, vklju\xc4\x8dno z Italijo, na skoraj sto provinc.  Njihovi guvernerji so bili rangirani od prokonzulov Afrike in Azije preko konzulov (consulares) in korektorjev (correctores) do predsednikov (presides). Slednji so bili edini, ki so se rekrutirali iz ekvestrijskega razreda. Province so se zdru\xc5\xbeevale v (prvotno dvanajst) dioceze na \xc4\x8delu z vikariji. Iz sistema so bili izvzeti samo prokonzuli in mestni prefekt Rima, kasneje tudi Konstantinopla, ki so bili neposredno podrejeni tetrarhom._NEWLINE_\xc4\x8ceprav so cezarje kmalu izlo\xc4\x8dili s politi\xc4\x8dne scene, je \xc5\xa1tiri upravne enote ponovno vzpostavil cesar Konstantin I. leta 318 v obliki pretorijanskih prefektur, katerih nosilci so se na splo\xc5\xa1no pogosto menjavali. Konstantin je ustanovil tudi drugo prestolnico cesarstva, Novi Rim (Nova Roma), ki se je kasneje po njem preimenovala v Konstantinopel in je postala stalen sede\xc5\xbe vzhodne vlade. Cesarska rezidenca v Italiji je ostala v Rimu, \xc4\x8deprav sta bila med cesarji bolj priljubljena Mediolanum (Milano)  in kasneje Ravenna. V 4. stoletju se je upravna struktura ve\xc4\x8dkrat spremenila. Iz provinc in diocez so nastale nove, pretorijanska dioceza Ilirik je bila razpu\xc5\xa1\xc4\x8dena in reformirana in je nekajkrat zamenjala vzhodnega in zahodnega gospodarja. Po smrti Teodozija I. leta 395 je postala delitev med vzhodom in zahodom popolna in dokon\xc4\x8dna. _NEWLINE_Podrobne informacije o notranjih ureditvah so v Seznamu polo\xc5\xbeajev (Notitia Dignitatum), dokumentu iz zgodnjega 5. stoletja. Ve\xc4\x8dina podatkov, na primer imena pokrajin in naslovi njihovih guvernerjev, je prepisana iz verodostojnih cesarskih virov. Nekateri  podatki, ki so sporni, verjetno izvirajo iz starej\xc5\xa1ih virov._NEWLINE_Zanimiva je primerjava Seznama polo\xc5\xbeajev s seznamom voja\xc5\xa1kih okro\xc5\xbeij pod poveljstvom duksov (duces), ki so poveljevali obmejnim garnizonom na tako imenovanem limesu, seznamom vi\xc5\xa1je rangiranih comites rei militaris, ki so poveljevali bolj mobilnim voja\xc5\xa1kim enotam,  in kasneje s \xc5\xa1e vi\xc5\xa1jimi magistri militum. _NEWLINE_V Vzhodnem rimskem cesarstvu, ki je \xc5\xbeivelo dlje in ga zaradi bolj\xc5\xa1e preglednosti sedaj imenujemo Bizantinsko cesarstvo, se je tak\xc5\xa1na dr\xc5\xbeavna ureditev postopoma spremenila. Prvo veliko spremembo je naredil Justinijan I. v letih 534-536, ko je v nekaj provincah opustil strogo delitev civilnih in voja\xc5\xa1kih oblasti, ki jo je vzpostavil Dioklecijan. Proces se je nadaljeval v \xc5\xa1ir\xc5\xa1em obsegu z ustanovitvijo eksarhatov v 580. letih in dosegel vi\xc5\xa1ek v 640. letih z uvedbo sistema voja\xc5\xa1kih t\xc3\xa9m, ki so v celoti nadomestile staro upravno ureditev.\n_START_SECTION_\nPretorska prefektura Galija\n_START_PARAGRAPH_\nLatinski naziv Galija (latinsko: Gallia) se je v\xc4\x8dasih uporabljal za vsa keltska ljudstva in njihova ozemlja, na primer vse Brite, ter germanske in iberske province s prebivalci s keltsko kulturo. V mno\xc5\xbeini (latinsko: Galliae) je naziv pomenil vse omenjene pokrajine in ne samo Galije, ki jo Cezar omenja v svojih Komentarjih galskih vojn.\n_START_SECTION_\nPretorska prefektura Italija in (zahodna) Afrika\n_START_PARAGRAPH_\nItalija je bila prvotno enovita dioceza, potem pa se je razdelila na severni in ju\xc5\xbeni del. Delitev Italije na regije je izvedel \xc5\xbee Avrelijan.\n_START_SECTION_\nPretorska prefektura Ilirik\n_START_PARAGRAPH_\nPrefektura Ilirik je dobila ime po biv\xc5\xa1i provinci Ilirik. Prvotno je imela dve diocezi \xe2\x80\x93 Panonijo in Mezijo. Dioceza Mezija je bila kasneje razdeljena na diocezi Makedonijo in Dakijo.\n_START_SECTION_\nPretorska prefektura Orient\n_START_PARAGRAPH_\nPrefektura Orient (Vzhod) je bila \xc5\xa1e dolgo padcu Rima jedro Bizantinskega cesarstva. Njen pretorijanski prefekt je bil zadnji pre\xc5\xbeiveli prefekt, njegov polo\xc5\xbeaj pa se postopoma je pretvoril v polo\xc5\xbeaj notranjega ministra.'