b'\n_START_ARTICLE_\nFiren\xc5\xa1ka stolnica\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nSanta Maria del Fiore je bila zgrajena na mestu prej\xc5\xa1nje stolnice, posve\xc4\x8dene svetemu Reparatu ; prva je bila bazilika di San Lorenzo di Firenze, ki je bila prva stavba posve\xc4\x8dena kot cerkev leta 393 svetemu Ambro\xc5\xbeu Milanskemu .Ta anti\xc4\x8dna struktura je bila ve\xc4\x8dkrat popravljena do 14. stoletja in v skladu z  Nuova Cronica Giovannija Villanija  ni bila ve\xc4\x8d dovolj velika, da bi slu\xc5\xbeilo nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8di populaciji mesta. Druga ve\xc4\x8dja toskanska mesta so sprejela ambiciozne rekonstrukcije svojih stolnic v poznem srednjem veku, kot Pisa in Siena, zlasti kadar so bile ogromne in nikoli kon\xc4\x8dane._NEWLINE_Novo cerkev je oblikoval Arnolfo di Cambio in jo je mestni svet odobril leta 1294 . Di Cambio je bil tudi arhitekt cerkve  Santa Croce in Palazzo Vecchio. Zasnoval je tri \xc5\xa1iroke ladje, ki se kon\xc4\x8dajo pod osmerokotno kupolo, srednja pokriva obmo\xc4\x8dje svetega Reparata. Prvi kamen je 9. septembra 1296 polo\xc5\xbeil kardinal Valeriana, prvi pape\xc5\xa1ki legat kdaj poslan v Firence. Gradnja tega obse\xc5\xbenega projekta je trajala 140 let; Arnolfoov tloris za vzhodni konec, \xc4\x8deprav ohranjen v zasnovi, se je v veliki meri raz\xc5\xa1iril._NEWLINE_Ko je Arnolfo umrl leta 1310, se je delo na stolnici umirilo za trideset let. Ko so bile relikvije svetega Zenobija odkrite leta 1330 v Santa Reparatu, je projekt pridobil novo spodbudo. Leta 1331 je Arte della Lana, ceh trgovcev z volne, prevzel pokroviteljstvo za gradnjo in leta 1334 imenoval Giotta za nadzor. S pomo\xc4\x8djo Andrea Pisana, Giotto nadaljuje z oblikovanjem Cambiovega na\xc4\x8drta. Njegov glavni dose\xc5\xbeek je bila izgradnja zvonika. Ko je Giotto umrl 8. januarja 1337 je Andrea Pisano nadaljeval gradnjo do dela, ki se je ustavili zaradi \xc4\x8drne smrti leta 1348._NEWLINE_Leta 1349 se je delo nadaljevalo pod vrsto arhitektov, za\xc4\x8den\xc5\xa1i s Francescom Talentijem, ki je kon\xc4\x8dal zvonik in raz\xc5\xa1iril projekt, da je vklju\xc4\x8dil apsido in stranske kapele. Leta 1359 je Talentija nasledil Giovanni di Lapo Ghini (1360-1369), ki je razdelil glavno ladjo na \xc5\xa1tiri kvadratne oboke. Drugi arhitekti so bili Alberto Arnoldi, Giovanni d\'Ambrogio, Neri di Fioravante in Andrea Orcagna. Do leta 1375 je bil del stare cerkve svetega Reparata poru\xc5\xa1ena. Ladja je bila kon\xc4\x8dana do leta 1380, do leta 1418 pa je ostala nepopolna samo kupola._NEWLINE_18. avgusta 1418 je Arte della Lana najavil nate\xc4\x8daj arhitekturnega oblikovanja za postavitev kupole. Dva glavna tekmeca sta bila dva mojstra zlatarja, Lorenzo Ghiberti in Filippo Brunelleschi, od katerih je slednjega podpiral Cosimo de\' Medici. Ghiberti je bil zmagovalec tekmovanja za par bronastih vrat za krstilnico leta 1401 in vse\xc5\xbeivljenjska konkurenca med njima je bila \xc5\xa1e vedno ostra. Brunelleschi je zmagal in prejel naro\xc4\x8dilo ._NEWLINE_Ko je Brunelleschi zbolel ali la\xc5\xbeno zbolel, je bil projekt v rokah Ghibertija. Toda Ghiberti je kmalu moral priznati, da je bil celoten projekt zanj prezahteven. Leta 1423 je Brunelleschi ponovno prevzel izklju\xc4\x8dno odgovornost ._NEWLINE_Delo na kupoli se je za\xc4\x8delo leta 1420 in bilo kon\xc4\x8dano leta 1436. Kon\xc4\x8dano stolnico je posvetil pape\xc5\xbe Evgenij IV. 25. marca 1436, (prvi dan v letu v skladu s florentinskim koledarjem). To je bila prva "osmerokotna" kupola v zgodovini, ki je bila zgrajena brez za\xc4\x8dasnega lesenega nosilnega okvirja. Je med najbolj impresivnimi projekti renesanse. Med posvetitvijo leta 1436 je bil izveden motet Guillauma Dufayja Nuper rosarum flores. Na strukturo moteta je mo\xc4\x8dno vplivala struktura kupole._NEWLINE_Dekoracija zunanjosti stolnice se je za\xc4\x8dela v 14. stoletju in bila zaklju\xc4\x8dena do leta 1887, ko je bila izdelana ve\xc4\x8dbarvna marmorna fasada po na\xc4\x8drtu Emilia De Fabrisa. Tla cerkve so bila iz marmornatih plo\xc5\xa1\xc4\x8dic narejena v 16. stoletju._NEWLINE_Zunanje stene imajo navpi\xc4\x8dne in vodoravne pasove iz barvnega marmorja: bel iz  Carrare, zelen iz Prate, rde\xc4\x8d iz Siene ter iz Lavenza in nekaj drugih mest. Tak marmor krasi tudi krstilnico svetega Janeza in Giottov zvonik. Obstajajo dvoja stranska vrata: Vrata Canonici (ju\xc5\xbena stran) in Vrata mandorle (severna stran) s kipi Nanni di Banca, Donatella in Jacopa della Quercie. \xc5\xa0est stranskih oken, za katera so zna\xc4\x8dilna ob\xc4\x8dutljiva krogovi\xc4\x8dja in okraski, lo\xc4\x8dijo pilastri. Samo \xc5\xa1tiri okna, ki so najbli\xc5\xbeja transeptu, spu\xc5\xa1\xc4\x8dajo svetlobo; drugi dve sta samo okrasni. Okna svetlobnega nadstropja so skupna zna\xc4\x8dilnost italijanske gotike._NEWLINE_V svoji dolgi zgodovini, je bila ta stolnica sede\xc5\xbe Sveta Firenc (1439), sli\xc5\xa1ala pridige Girolama Savonarole in bila pri\xc4\x8da umoru Giuliana de\' Medici na nedeljo 26. april 1478 (z Lorenzom Il Magnificom, ki je komaj u\xc5\xa1el smrt) v Pazzijevi zaroti.\n_START_SECTION_\nTloris in struktura\n_START_PARAGRAPH_\nStolnica v Firencah je zgrajena kot bazilika, ki ima \xc5\xa1iroko srednjo - glavno ladjo iz \xc5\xa1tirih kvadratnih obokov, s stranskima ladjama na obeh straneh. Kor in transepta so enakega poligonalnega tlorisa, lo\xc4\x8deni z dvema manj\xc5\xa1ima poligonalnima kapelama. Celoten tloris predstavlja latinski kri\xc5\xbe. Glavna in stranski ladji so lo\xc4\x8dene s \xc5\xa1irokimi koni\xc4\x8dastimi gotskimi loki, ki le\xc5\xbeijo na kompozitnih slopih._NEWLINE_Dimenzije stavbe so veli\xc4\x8dastne: povr\xc5\xa1ina je 8300 m2, dol\xc5\xbeina je 153 m, \xc5\xa1irina je 38 m, \xc5\xa1irina na kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8du 90 m. Vi\xc5\xa1ina lokov v stranskih ladjah je 23 m. Vi\xc5\xa1ina kupole je 114,5 m.\n_START_SECTION_\nFasada\n_START_PARAGRAPH_\nPrvotno pro\xc4\x8delje, ki ga je zasnoval Arnolfo di Cambio in ga obi\xc4\x8dajno pripisujejo Giottu, je bilo  pravzaprav za\xc4\x8delo dvajset let po Giottovi smrti. Sredi 15. stoletja je bila perorisba te tako imenovane Giottove fasade vidna v Codex Rustici in v risbi Bernardina Poccettija leta 1587, obe na ogled v muzeju Opera del Duomo. Ta fasada je bila kolektivno delo ve\xc4\x8d avtorjev, med njimi Andrea Orcagna in Taddeo Gaddija. Ta prvotna fasada, ki so jo izdelali samo v spodnjem delu, so nato pustili nedokon\xc4\x8dano. V letih 1587-1588 je odstranil dvorni arhitekt Medi\xc4\x8dejcev, Bernardo Buontalenti, po naro\xc4\x8dilu velikega vojvode Francesco de\' Medici, kor se je zdela popolnoma zastarela v renesan\xc4\x8dnih \xc4\x8dasih. Nekateri izvirne kipi so na ogled v muzeju Opera del Duomo. Drugi so zdaj v Berlinskem muzeju in v Louvru. Nate\xc4\x8daj za novo fasado se je spremenil v velik korupcijski \xc5\xa1kandal. Leseni model za fasado Buontalentija je na ogled v muzeju Opera del Duomo. Nekaj drugih modelov predlaganih v kasnej\xc5\xa1ih letih ni bilo sprejetih in fasada je ostala gola do 19. stoletja._NEWLINE_Leta 1864 je potekal nate\xc4\x8daj za oblikovanje nove fasade, na katerem je leta 1871 zmagal Emilio De Fabris (1808-1883). Delo se je za\xc4\x8delo leta 1876 in se zaklju\xc4\x8dilo leta 1887. Ta neo-gotska fasada v belem, zelenem in rde\xc4\x8dem marmorju deluje harmoni\xc4\x8dno s stolnico, Giottov zvonik in krstilnica, pa nekateri menijo, da sta preve\xc4\x8d okra\xc5\xa1ena._NEWLINE_Celotna fasada je posve\xc4\x8dena Kristusovi materi.\n_START_SECTION_\nGlavni portal\n_START_PARAGRAPH_\nTri velika bronasta vrata so od leta 1899 do leta 1903. Krasijo jih prizori iz \xc5\xbeivljenja Marije. Mozaike v lunetah nad vrati je oblikoval Niccol\xc3\xb2 Barabino. Predstavljajo (od leve proti desni): Dobrodelnost ustanoviteljev florentskih \xc4\x8dlovekoljubnih ustanov, Kristus je vstal z Marijo in Janezom Krstnikom in Florentinske obrtnike, trgovce in humaniste. Pediment nad osrednjim portalom vsebuje polrelief Tita Sarrocchija Marija na prestolu dr\xc5\xbei cvetni \xc5\xbeezlo. Giuseppe Cassioli je izrezljal desna vrata._NEWLINE_Na vrhu fasade je serija ni\xc5\xa1 z dvanajstimi apostoli, ki imajo na sredini Marijo z otrokom. Med rozeto in timpanonom je galerija z doprsnimi kipi velikih florentinih umetnikov.\n_START_SECTION_\nKripta\n_START_PARAGRAPH_\nPod stolnico so med letoma 1965 in 1974 opravili obse\xc5\xbena izkopavanja. Arheolo\xc5\xa1ka zgodovina tega velikega obmo\xc4\x8dja je bila rekonstruirana skozi delo dr. Franklina Tokerja: ostanki rimskih hi\xc5\xa1, zgodnji kr\xc5\xa1\xc4\x8danski tlak, ru\xc5\xa1evine nekdanje stolnice svetega Reparata in zaporedne \xc5\xa1iritve te cerkve. Del kripte je z Brunelleschijevo grobnico odprt za javnost. \xc4\x8ceprav je njegova lokacija imenitna, je dejanski grob preprost in skromen. Da je arhitektu dobil presti\xc5\xbeno pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de, je dokaz visoke cenjenosti, ki so mu jo izkazali Florentinci.'