b'\n_START_ARTICLE_\nGalaksija\n_START_PARAGRAPH_\nGalaks\xc3\xadja (redkeje osv\xc3\xa9tje ali meglen\xc3\xadca) je velikansko, gravitacijsko vezano nebesno telo, sestavljeno iz zvezd, plinov, medzvezdne snovi in\xc2\xa0\xc2\xbbtemne snovi\xc2\xab. Zvezde, plini in medzvezdni prah sestavljajo okoli 10 do 20\xc2\xa0% mase galaksije. Galaksije dr\xc5\xbei skupaj gravitacijski privlak in telesa kro\xc5\xbeijo okoli njenega skupnega sredi\xc5\xa1\xc4\x8da - jedra. Galaksije se\xc2\xa0\xc2\xbbrazvijejo\xc2\xab\xc2\xa0iz protogalaksij._NEWLINE_Galaksije so lahko pritlikave do deset milijonov (10\xe2\x81\xb7) zvezd ali velikanske do bilijona (10\xc2\xb9\xc2\xb2) zvezd. Galaksije lahko vsebujejo tudi ve\xc4\x8d ve\xc4\x8dkratnih zvezdnih sistemov, zvezdnih kopic in razli\xc4\x8dne medzvezdne oblake. V opazljivem vesolju je verjetno ve\xc4\x8d kot 100 (350) milijard (10\xc2\xb9\xc2\xb9) galaksij in 7 bilijonov (7 \xc2\xb7 10\xc2\xb9\xc2\xb2) pritlikavih galaksij. Premeri ve\xc4\x8dine galaksij so 1000 do 100.000 parsekov, galaksije pa so med seboj oddaljene milijon parsekov - megaparsekov. Medgalakti\xc4\x8dni prostor je napolnjen z redkim plinom s povpre\xc4\x8dno gostoto manj kot en atom na kubi\xc4\x8dni meter. Ve\xc4\x8dina galaksij je zdru\xc5\xbeenih v jate, ki \xc5\xa1e naprej lahko tvorijo nadjate. Ti ve\xc4\x8dji sestavi so v splo\xc5\xa1nem urejeni v plahte in vlakna, ki obkro\xc5\xbeajo ogromne vesoljske praznine._NEWLINE_Temna snov verjetno sestavlja pribli\xc5\xbeno 90\xc2\xa0% celotne mase ve\xc4\x8dine galaksij. Narave te snovi \xc5\xa1e ne poznamo dobro. Opazovalni podatki nakazujejo, da v jedrih nekaterih ali celo vseh galaksij le\xc5\xbeijo supermasivne \xc4\x8drne luknje. Verjetno so glavni vzrok za aktivna galakti\xc4\x8dna jedra, ki so jih na\xc5\xa1li v sredici nekaterih galaksij. Tudi na\xc5\xa1a Galaksija v svojem jedru gosti vsaj eno tak\xc5\xa1no telo.\n_START_SECTION_\nEtimologija\n_START_PARAGRAPH_\nBeseda galaksija izhaja iz starogr\xc5\xa1kega imena na\xc5\xa1e Galaksije, (imenovane tudi Mle\xc4\x8dna cesta), kjer beseda gala, galactos pomeni mleko. Zevs je polo\xc5\xbeil svojega sina Herakleja na Herine prsi, medtem ko je spala, da bi lahko dete pilo njeno bo\xc5\xbeansko mleko in postalo nesmrtno. Hera se je med dojenjem zbudila in spoznala, da hrani neznanega otroka. Odrinila ga je, njeno mleko pa se je v curku razpr\xc5\xa1ilo po no\xc4\x8dnem nebu in nastal je medel svetlobni pas, znan kot Mle\xc4\x8dna cesta._NEWLINE_Na\xc5\xa1a Galaksija je pisana z veliko, da se lo\xc4\x8di od milijard drugih galaksij. Izraz Rimska cesta se je v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini prvi\xc4\x8d pojavil v Chaucerjevi pesmi iz leta 1380. Ko je William Herschel izdelal svoj katalog teles globokega neba, je za nekatera telesa, kot je M31, uporabljal besedo\xc2\xa0\xc2\xbbspiralna meglica\xc2\xab. Te meglice so se kasneje, ko so dolo\xc4\x8dili njihovo pravo oddaljenost, izkazale za ogromne skupke zvezd. Sprva so jih preimenovali v\xc2\xa0\xc2\xbboto\xc5\xa1ka vesolja\xc2\xab. Ker beseda vesolje pomeni celoto obstoja, so izraz opustili in za ta telesa za\xc4\x8deli uporabljati izraz galaksija.\n_START_SECTION_\nZgodovina opazovanja in raziskovanja\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1610 je Galilei s pomo\xc4\x8djo svojega daljnogleda opazoval svetel pas na no\xc4\x8dnem nebu, znan kot Rimska cesta. Ugotovil je, da je sestavljen iz ogromnega \xc5\xa1tevila \xc5\xa1ibkih zvezd._NEWLINE_Kant je leta 1755 v razpravi, ki je temeljila na Wrightovem zgodnej\xc5\xa1em delu iz leta 1750, (pravilno) razmi\xc5\xa1ljal, da bi lahko bila galaksija vrte\xc4\x8de se telo z velikim \xc5\xa1tevilom zvezd, ki jih dr\xc5\xbeijo skupaj gravitacijske sile, podobne silam v Oson\xc4\x8dju, vendar veliko ve\xc4\x8djih jakosti. Tak\xc5\xa1en kolut zvezd bi od znotraj videli kot pas na nebu. Kant je domneval tudi, da bi lahko bile nekatere vidne meglice samostojne galaksije. Wright in Kant sta sklepala, da le\xc5\xbei Sonce v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du tak\xc5\xa1nega zvezdnega sistema z obliko okrogle plo\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Proti koncu 18. stoletja je Messier izdelal katalog, ki je vseboval 109 najsvetlej\xc5\xa1ih meglic. Kasneje je William Herschel izdelal podoben katalog s 5000 meglicami. Leta 1845 je lord Rosse izdelal nov daljnogled, s katerim je bil sposoben lo\xc4\x8devati elipti\xc4\x8dne in spiralne meglice. V nekaterih meglicah je, zahvaljujo\xc4\x8d Kantovi domnevi, prepoznal tudi posamezne to\xc4\x8dkovne izvore. Vseeno pa v splo\xc5\xa1nem meglic niso sprejeli kot posameznih galaksij, dokler tega vpra\xc5\xa1anja s pomo\xc4\x8djo novega daljnogleda v zgodnjih 1920. ni razre\xc5\xa1il Hubble._NEWLINE_Curtis je leta 1917 opazoval supernovo S Andromede (SN 1885A, prvo odkrito supernovo zunaj na\xc5\xa1e Galaksije) in Andromedino galaksijo M31. Pri opazovanju je odkril 11 novih nov. Opazil je, da so bile te nove v povpre\xc4\x8dju za 10 navideznih magnitud temnej\xc5\xa1e od nov znotraj na\xc5\xa1e Galaksije. Na ta na\xc4\x8din je lahko ocenil razdaljo na 150.000 parsekov. Mo\xc4\x8dno je zagovarjal domnevo\xc2\xa0\xc2\xbboto\xc5\xa1kih vesolij\xc2\xab, ki je trdila da so spiralne meglice dejansko neodvisne galaksije._NEWLINE_V letu 1920 se je med Shapleyjem in Curtisom vnela velika debata o naravi na\xc5\xa1e Galaksije, spiralnih meglic in razmerah Vesolja. Curtis je v prid svoji trditvi da je bila M31 samostojna galaksija, poudaril obstoj temnih \xc4\x8drt, ki spominjajo na oblake prahu v na\xc5\xa1i Galaksiji kot tudi precej\xc5\xa1en Dopplerjev premik._NEWLINE_Spor je razre\xc5\xa1il Hubble. Lahko je razlo\xc4\x8dil zunanje dele nekaterih spiralnih meglic na mno\xc5\xbeice posameznih zvezd in razpoznal nekatere kefeidne spremenljivke, ter z njimi ocenil razdalje do meglic. Bile so precej dlje, da bi le\xc5\xbeale znotraj na\xc5\xa1e Galaksije._NEWLINE_Prvi je posku\xc5\xa1al opisati obliko Rimske ceste in lego Sonca v njej William Herschel leta 1783 s skrbnim opazovanjem in pre\xc5\xa1tevanjem velikega \xc5\xa1tevila zvezd v razli\xc4\x8dnih predelih neba. Iz oblike ozvezdja Herkul je potrdil gibanje Oson\xc4\x8dja v smeri proti Herkulu. Z izpopolnjenim postopkom je Kepteyn leta 1920 pri\xc5\xa1el do podobe majhne elipti\xc4\x8dne galaksije (s premerom okoli 15 kpc) s Soncem blizu sredi\xc5\xa1\xc4\x8da. Shapley je z razli\xc4\x8dnim postopkom na podlagi katalogiziranja zvezdnih kopic odkril popolnoma druga\xc4\x8dno obliko. Splo\xc5\xa1\xc4\x8den disk s premerom okoli 70 kpc, kjer je Sonce stran od sredi\xc5\xa1\xc4\x8da. Oba astronoma s tema postopkoma nista mogla upo\xc5\xa1tevati absorpcije svetlobe v medzvezdnem prahu, ki se nahaja v galakti\xc4\x8dni ravnini. To je uspelo leta 1930 Trumplerju s prou\xc4\x8devanjem razsutih kopic in na ta na\xc4\x8din se je pokazala danes znana oblika na\xc5\xa1e Galaksije._NEWLINE_Van de Hulst je leta 1944 napovedal mikrovalovno sevanje z valovno dol\xc5\xbeino 21 cm, ki izhaja od medzvezdnih atomov vodikovega plina. To sevanje so opazovali leta 1951. S tem sevanjem so lahko \xc5\xa1e natan\xc4\x8dneje raziskovali obliko Galaksije, ker nanj ne vpliva absorpcija prahu. Z njegovim Dopplerjevim pomikom so lahko odkrili gibanje plina v Galaksiji. Ta opazovanja so vodila do predpostavke, da v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du na\xc5\xa1e Galaksije obstaja vrte\xc4\x8d sestavni del, valjaste oblike, podoben ro\xc4\x8dki. Z izbolj\xc5\xa1animi radijskimi daljnogledi lahko zaznajo vodikov plin tudi v drugih galaksijah._NEWLINE_V 1970. so v pionirskem delu Rubinove o vrtilnih hitrostih plina v galaksijah spoznali, da skupna vidna masa galaksij (zvezd in plinov) natan\xc4\x8dno ne odgovarja hitrosti vrte\xc4\x8dega plina, kar je vodilo do domneve o temni snovi._NEWLINE_V za\xc4\x8detku 1990. je Hubblov vesoljski daljnogled prinesel \xc5\xa1e izbolj\xc5\xa1ana opazovanja. Med drugim so z njegovo pomo\xc4\x8djo spoznali, da manjkajo\xc4\x8da temna snov v na\xc5\xa1i Galaksiji ne more vsebovati izklju\xc4\x8dno \xc5\xa1ibkih in malih zvezd. Poleg tega so z daljnogledom z zelo dolgimi osvetlitvami pokazali na obstoj pribli\xc5\xbeno stopetindvajset milijard galaksij v samem opazljivem vesolju. Izbolj\xc5\xa1ana tehnologija opazovanja v za \xc4\x8dloveka nevidnih delih spektra elektromagnetnega valovanja je omogo\xc4\x8dila odkritje tudi galaksij, ki jih vesoljski daljnogled ni zaznal. \xc5\xa0e posebej so odkrili nove galaksije na podro\xc4\x8dju, ki ga zastira na\xc5\xa1a Galaksija_NEWLINE_Leta 2004 je postala Galaksija Abell 1835 IR1916 najbolj oddaljena galaksija, kar so jo kdaj videli ljudje.'