b"\n_START_ARTICLE_\nJacques Offenbach\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPravo ime tega skladatelja \xc5\xbeivahnih skladb, ki je osvojil Pariz, je Eberst ali Eberscht. Rodil se je \xc5\xbeidovskemu kantorju iz k\xc3\xb6lnske sinagoge, ki je kasneje prevzel priimek Offenbach po kraju, iz katerega je izhajal. Njegova rojstna hi\xc5\xa1a v Grossen Griechenmarkt le\xc5\xbei ob trgu, ki se sedaj imenuje Offenbachplatz. Zelo zgodaj se je za\xc4\x8del u\xc4\x8diti violino, pri devetih letih pa violon\xc4\x8delo. Ko je dru\xc5\xbeina odpotovala v Francijo, se je vpisal na Pari\xc5\xa1ki glasbeni konservatorij, vendar ni mogel redno obiskovati pouka, ker je dobil mesto violon\xc4\x8delista v orkestru Opere Comique. Leta 1847 je postal dirigent v Comedie Francaise.  Leta 1848, med revolucijo, je nekaj \xc4\x8dasa \xc5\xbeivel v Nem\xc4\x8diji. Ko se je vrnil v Francijo, je vodil orkester Te\xc3\xa2tre Francais. Na koncertih je igral kot solist, v prostem \xc4\x8dasu pa je uglasbil nekaj La Fontaineovih basni. _NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je pri\xc5\xa1la v Parizu v modo romanti\xc4\x8dna in lahka opereta - zabavna zvrst, ki jo je no\xc4\x8dno gledali\xc5\xa1ko ob\xc4\x8dinstvo gotovo najve\xc4\x8d poslu\xc5\xa1alo. Offenbach se je kot direktor gledali\xc5\xa1\xc4\x8da domislil uglasbiti parodije gr\xc5\xa1kih in klasi\xc4\x8dnih tragedij, ki jih je pokazal Francozom. Za\xc4\x8del je ustvarjati kratke opere v enem dejanju, ki so na\xc5\xa1le svoje mesto v gledali\xc5\xa1\xc4\x8du Bouffes Parisiens (katerega lastnik je bil Offenbach sedem let, med letoma 1855 in 1861). Njegova privla\xc4\x8dna in ironi\xc4\x8dna, pogosto nespo\xc5\xa1tljiva glasba, je takoj po\xc5\xbeela uspeh, \xc4\x8desar skladatelj ni pri\xc4\x8dakoval._NEWLINE_Ob\xc4\x8dinstvo kavarn se je sredi stoletja in naslednja leta navdu\xc5\xa1evalo nad ritmom Offenbachovih razposajenih arij predvsem zaradi uvoda z baletnimi figurami, npr. slavnega kankana, ki je takoj osvojil gledalce. Ta ples zme\xc5\xa1njave, ki ni bil najbolj spodoben, je okoli leta 1830 vpeljal v pari\xc5\xa1ke no\xc4\x8dne lokale Chicard, med mizami in na odru pa so ga izvajale takratne \xc2\xbbprijateljice no\xc4\x8di\xc2\xab. Kankan je osvajal z burnim crescendom in nazadnje vdrl na oder ravno po zaslugi Offenbachna, ki ga je s sramom na vsesplo\xc5\xa1no navdu\xc5\xa1enje uvedel v svoje operete. _NEWLINE_Offenbach je v Parizu kmalu postal kralj popularne glasbe in v svojem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du Bouffes Parisiens je uprizoril operete \xc2\xbbRopot\xc3\xadja\xc2\xab\xc2\xa0(1855), \xc2\xbbPoroka ob laternah\xc2\xab\xc2\xa0(1857), \xc2\xbbOrfej v podzemlju\xc2\xab\xc2\xa0(1858). Kot pove \xc5\xbee naslov, se je ta pevec in igralec na liro, ki je ljubil nesre\xc4\x8dno Evridiko, spustil v podzemlje; toda ton besedila in glasbe je ve\xc4\x8d kot nespo\xc5\xa1tljiv in je v osupljivem nasprotju s prej\xc5\xa1njimi razli\xc4\x8dicami Monterverdija, Lullyja, Glucka, Haydna in Liszta. _NEWLINE_Leta 1860 je skladatelj dobil francosko dr\xc5\xbeavljanstvo in 1861 so ga odlikovali z redom \xc4\x8dastne religije.  _NEWLINE_Demistifikacijo gr\xc5\xa1ke mitologije je nadaljeval leta 1864 z Lepo Heleno, v kateri se je \xc5\xa1e enkrat lotil velikanske in zabavne parodije o olimpijskih bogovih. Med deskaralizacijo starega mita ter neusmiljeno in premi\xc5\xa1ljeno kritiko tedanje pari\xc5\xa1ke dru\xc5\xbebe lahko upravi\xc4\x8deno vidimo razlo\xc4\x8den paralelizem. Vse to pa ni prepre\xc4\x8dilo uspeha 300 predstav, ki jim je ploskala dru\xc5\xbeba, sposobna smeje se izpostaviti samokritiki. _NEWLINE_Leta 1866 sta sledila Sinjebradec in Pari\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenje, ki potrjujeta skladateljeve namene in njegov predrzni duh; \xc4\x8deprav ga je ob\xc4\x8dinstvo obo\xc5\xbeevalo, pa se glasbena kritika ni zmenila zanj._NEWLINE_Offenbach ni ve\xc4\x8d pisal tako pogosto, vendar je leta 1873 prevzel vodstvo gledali\xc5\xa1\xc4\x8da Gal\xc3\xaete; komaj leto kasneje je do\xc5\xbeivel finan\xc4\x8dni polom, bil je zadol\xc5\xbeen in oblegali so ga upniki. Tedaj je sprejel povabilo v ZDA; turneja mu ni prinesla velikega uspeha in ni zbudila veliko navdu\xc5\xa1enja. Toda Offenbachu se je posre\xc4\x8dilo vrniti v Pariz z 20.000 dolarji, zato je lahko la\xc5\xbeje \xc5\xbeivel in se soo\xc4\x8dal z vsakdanjimi te\xc5\xbeavami, pripravil pa je tudi knjigo z naslovom \xc2\xbbOffenbach v Ameriki\xc2\xab: zapiski glasbenikovega potovanja (Offenbach en Amerique notes d\xc2\xb4un musicien en voyage), izdano v Parizu leta 1877. _NEWLINE_Znova je za\xc4\x8del pisati operete, obdajala ga je ljubezen dru\xc5\xbeine (\xc5\xbeena in \xc5\xa1tiri h\xc4\x8dere). Tako so leta 1878 nastala dela Madame Favart, leta 1879 pa H\xc4\x8di polka in Belle Lurette, ki so jo prvi\xc4\x8d uprizorili leta 1880, nekaj mesecev po smrti nor\xc4\x8davega in nenazadnje sre\xc4\x8dnega skladatelja._NEWLINE_Offenbach je trpel zaradi protina od leta 1860 dalje, in so ga pogosto preva\xc5\xbeali v gledali\xc5\xa1\xc4\x8de na stolu. V \xc4\x8dasu, ko ni bil zdrav, se je zavedal svoje smrtnosti in si strastno \xc5\xbeelel, da bi \xc5\xbeivel dovolj dolgo, da dokon\xc4\x8da opero Les contes d'Hoffmann (Hoffmannove pripovedke). Zapustil je vokalni del in prve korake na orkestraciji. Ernest Guiraud, dru\xc5\xbeinski prijatelj, ki mu je pomagal Offenbachov 18-letni sin Auguste, je zaklju\xc4\x8dil orkestracijo in naredil veliko sprememb. 10. februar 1881 je bila opera prvi\xc4\x8d uprizorjena. _NEWLINE_Offenbach je umrl v Parizu leta 1880 v starosti 61 let. Vzrok smrti je bil sr\xc4\x8dno popu\xc5\xa1\xc4\x8danje zaradi zdravljenja akutnega protina. Imel je dr\xc5\xbeavni pogreb. Pokopan je na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du Montmartre v Parizu.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nGotovo je, da so \xc5\xa1tevilne izvedbe kankana, vzete iz njegovih del, veliko prispevale k njegovemu uspehu, enako kot ne\xc5\xa1tete izvedbe \xc2\xbbBarkarole\xc2\xab; \xc4\x8deprav se le-ta pojavi v Hoffmanovih pripovedkah, jo je napisal za eno svojih prvih del, Renske nimfe iz leta 1864. Ne smemo pozabiti, da gre zasluga za priljubljenost kankana v najve\xc4\x8dji meri risbam Toulouse-Lautreca, na primer slavnemu plakatu iz leta 1896, posve\xc4\x8denemu skupini gospodi\xc4\x8dne Eglantine, njenemu nepopisnemu \xc5\xa1u\xc5\xa1tenju spodnjih kril, nogam v \xc4\x8drnih nogavicah in \xc5\xa1irokim klobukom s fin de si\xc3\xa8cla."