b'\n_START_ARTICLE_\nSpevzip\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nSpevzip se je rodil okoli leta 407 pr. n. \xc5\xa1t. Rodil se je v Atenah Platonovi sestri Potoni. O\xc4\x8detu je bilo ime Eurimedon. O njegovem zgodnjem \xc5\xbeivljenju ni znano prakti\xc4\x8dno ni\xc4\x8desar z izjemo podatka, da se je poro\xc4\x8dil s svojo ne\xc4\x8dakinjo. Ve\xc4\x8d zapisov o Spevzipu je nastalo \xc5\xa1ele, ko je spremljal Platona na njegovem tretjem potovanju v Sirakuze._NEWLINE_Tam se je izkazal tudi v politi\xc4\x8dnih igrah, kjer je bil v veliko Platonu v pomo\xc4\x8d. Bil je tudi velik podpornik svojega prijatelja Diona, ki mu je pomagal pri prevzetju oblasti v Sirakuzah ter pri bojih proti rivalu Dioniziju mlaj\xc5\xa1em. Poro\xc4\x8dila o njegovih napadih jeze, pohlepu in razuzdanosti so verjetno nezanesljiva. Atenej iz Naukratije in Diogen Laertski jih nekriti\xc4\x8dno povzameta iz pisem njegovega nasprotnika Dionizja mlaj\xc5\xa1ega, ki ga je Dion izgnal iz Sirakuz. Pironisti\xc4\x8dni filozof in satrik Timon iz Flijunta j cenil njegove moralne kvalitete, manj pa intelektualne sposobnosti. _NEWLINE_Platon ga je tudi izbral za svojega naslednika in ravnatelja Akademije. Vodenje Akademije je prevzel takoj po Platonovi smrti leta 347 pr. n. \xc5\xa1t. Vodil jo je samo 8 let do svoje nenadne smrti leta 339/8  pr. n. \xc5\xa1t. V svojem \xc5\xbeivljenju naj bi napisal kar nekaj del, od katerih pa so se ohranili le fragmenti. Diogen Laertski na\xc5\xa1teje naslove nekaj njegovih del, kar pa ni v pomo\xc4\x8d._NEWLINE_Umrl je leta 339 pr. n. \xc5\xa1t. najverjetneje za posledicami kapi.\n_START_SECTION_\nFilozofija\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cetudi je bil naslednik Akademije, se je razhajal s Platonovim u\xc4\x8denjem: njegovo teorijo idej je pod vplivom pitagorejcev bistveno bolj matematiziral kot njegov u\xc4\x8ditelj,  za najvi\xc5\xa1je po\xc4\x8delo pa je postavil Eno, idejo Dobrega pa je smatral za drugotno pomembno, izena\xc4\x8dil \xc5\xa1tevila z idejami in od njih lo\xc4\x8dil matemati\xc4\x8dna \xc5\xa1tevila.\n_START_SECTION_\nMetafizika\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dino tega, kar vemo o Spevzipu, je ohranjenega pri njegovem glavnem kritiku, Aristotelu in sicer v  Metafiziki. In sicer trdi, da je Spevzip bistvo platonizma, ki uveljavlja brez\xc4\x8dasno in nedolo\xc4\x8dljivo poreklo transcendentne realnosti absolutnega Enega in pojavnosti mno\xc5\xa1tva. Ena bitnost obstaja za \xc5\xa1tevila, druga za velikosti, tretja za du\xc5\xa1o. Bitnost zato , ki ga padajo\xc4\x8de razvrsti od \xc5\xa1tevil pri vrhu Posku\xc5\xa1ata razlo\xc5\xbeiti enotnost in raznolikost v vesolju. Platon je Eno povezoval z dobrim, medtem ko je Dvojnost zastopala zlo._NEWLINE_Spevzip je zanikal enotenje teh osnov z dobrim in zlim. Spevzip je dejal, da osnove kot je Eno ne moremo ozna\xc4\x8diti za lepega ali dobrega, saj velja za po\xc4\x8delo, ti dve lastnosti pa se pojavita pri kon\xc4\x8dni stopnji razvoja in ne pri po\xc4\x8delu. Argument je podprl tako, da je za zgled vzel rastlinski in \xc5\xbeivalski svet. Seme rastline je zasnova in ni popolna razvita oblika. S tem je za\xc5\xa1el s smernic platonizma na starej\xc5\xa1e prepri\xc4\x8danje, v katerem so temeljne osnove vesolja zasnovani kot vzroki za dobro in zlo in niso dobro oziroma zlo samo._NEWLINE_V skladu s svojim mi\xc5\xa1ljenjem prav tako delno zavra\xc4\x8da teorijo o prenosljivi vzro\xc4\x8dnosti, ki jo je podpiral Platon in platonisti ter bolj zagovarja teorijo o tuji vzro\xc4\x8dnosti. Prva pravi, da \xc4\x8de ima nekaj zaznavnega lastnost F je to zaradi vklju\xc4\x8denosti tega v nekaj narave F. Lastnosti F se zato prenesejo tudi na to. Spevzip podpira idejo, da prvi vzrok za pojavitev lastnosti F ni sam F, temve\xc4\x8d ima vse za\xc4\x8detno z lastnostjo F tuj vzrok. S tem je sklepal da je vzrok nekak\xc5\xa1na osnova F-jev, ker so F-ji stvarni ta hkrati velja tudi za osnovo stvarnega. Osnove stvari so nerazvite in preproste, kot to velja za Eno. V povezavi teorij lahko tudi sklepa, da Eno ni stvarno vendar je po\xc4\x8delo nestvaren vzrok. Strinjal se je, da se na primer \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke lastnosti prenesejo na potomce, kar se ujema s Platonovo teorijo o prenosljivi vzro\xc4\x8dnosti, zato pa je Spevzip teorijo o tuji vzro\xc4\x8dnosti grobo omejil na prve vzroke in osnove, a je o tem ohranjenih premalo zapisov, da bi njegovo stali\xc5\xa1\xc4\x8de globlje razumeli._NEWLINE_Spevzip zavra\xc4\x8da Platonovo teorijo form in s tem tudi formalne \xc5\xa1tevilke. Platon je zagovarjal obstoj formalnih in matemati\xc4\x8dnih \xc5\xa1tevilk, slednjih je neskon\xc4\x8dno mnogo za vsako \xc5\xa1tevilko, formalno \xc5\xa1tevilo pa za vsako \xc5\xa1tevilko obstaja le eno, izvorno. Tudi tu vidimo ujemanje z njegovo teorijo tuje vzro\xc4\x8dnosti saj matemati\xc4\x8dne ina\xc4\x8dice z lastnostjo neke \xc5\xa1tevilke v skladu s teorijo niso nastale iz neke druge izvorne \xc5\xa1tevilke z istimi lastnostmi, kot je to v primeru Platonovih formalnih \xc5\xa1tevil. Izka\xc5\xbee se tudi, da Spevzip ni priznaval 1 kot \xc5\xa1tevilke, saj 1 ni \xc5\xa1tevilo kot samo, temve\xc4\x8d zgolj osnova \xc5\xa1tetja (v anti\xc4\x8dni Gr\xc4\x8diji so obravnavali zgolj naravna \xc5\xa1tevila)._NEWLINE_S svojimi pogledi se odlo\xc4\x8di redefinirati razdelitev vrst substanc. Veljalo je, da je substanca sama individualna in obstaja sama po sebi, kar je v nasprotju s snovjo. Je torej entiteta, ki ji lahko pripi\xc5\xa1emo lastnosti, a ni snovna. V Platonovi teoriji form je substanca forma oziroma oblika, saj ima lastnosti, a ni sama snov. Ker ima ve\xc4\x8d objektov isto formo bi to pomenilo, da substanca ni ve\xc4\x8d individualna temve\xc4\x8d postane ob\xc4\x8da, kar je razlog, da Platon substance razdeli na formalne in matemati\xc4\x8dne, kot je to storil s \xc5\xa1tevilkami. Spevzip razdeli substance na \xc5\xa1tiri nivoje. Prvi nivo pripada Enemu, drugi ki zavzema prva bitja, \xc5\xa1tevilke, stopnje ter osnovne geometrijske like. Tu se po njegovem razvije lepota in dobro. Slednji stopnji pripadata du\xc5\xa1am in zaznavnim objektom. Tu se za\xc4\x8dne kazati \xc2\xbbMno\xc5\xbeinskost\xc2\xab\xc2\xa0ter grdost in zlo.\n_START_SECTION_\nEpistemologija\n_START_PARAGRAPH_\nSpevzip je menil, da ne\xc4\x8desa ne moremo definirati, \xc4\x8de ne poznamo vsega po \xc4\x8demer se razlikuje od ostalega. Taka ideologija je razli\xc4\x8dica holizma. S to idejo si je postavil cilj zdru\xc5\xbeiti vse stvari, ki se jih filozofsko obravnava s podobnega vidika. Poleg razlik med stvarmi je iskal tudi podobnosti med znanostmi iz \xc4\x8desar so se porodile ideje o razlikovanju rodov in vrst, saj je preu\xc4\x8deval podobnosti in razlike, da bi tako sistematsko delitev lahko definiral. Po obravnavi ved se je odlo\xc4\x8dil, da je filozofijo potrebno razdeliti na tri veje: dialektiko, etiko in fiziko. Tak\xc5\xa1no delitev je pred njim \xc5\xbee za\xc4\x8del snovati Platon._NEWLINE_V primerjavi s Platonom je Spevzip razlikoval med objekti, ki izvirajo v mislih in stvarnimi objekti oziroma objekti \xc4\x8dutne zaznave. Pokazati sku\xc5\xa1a, da lahko zaznavo spremenimo v znanje, \xc4\x8de jo predpostavimo z uporabo racionalne resnice._NEWLINE_Spevzip je tako vse razvr\xc5\xa1\xc4\x8dal v gnezdene podskupine glede na razlike v njihovih lastnostih. \xc5\xa0tevilo 3 je na primer le\xc5\xbealo med lihimi \xc5\xa1tevili v podskupini pra\xc5\xa1tevil. Aristotel je v metafiziki ponazoril tudi, da bi Spevzip \xc4\x8dloveka uvrstil med no\xc5\xbene krotke \xc5\xbeivali in sicer v podskupino dvono\xc5\xbenih. Te\xc5\xbeava Spevzipovega na\xc4\x8dela je, da bi za pretvorbo teorije v prakti\xc4\x8dno uporabno znanje morali kategorizirati vse obstoje\xc4\x8de v tako drevesno strukturo podskupin, tak\xc5\xa1na ureditev pa bi bila neznansko velika in neprakti\xc4\x8dna. V praksi se zato ideja ni prijela, so pa na podobnem principu zasnovani dolo\xc4\x8devalni klju\xc4\x8di, kot se porabljajo na primer za identifikacijo vrst v biologiji.\n_START_SECTION_\nEtika\n_START_PARAGRAPH_\nGlede na seznam njegovih del lahko sklepamo o njegovem zanimanju za dru\xc5\xbebo, kar pa v anti\xc4\x8dni filozofiji obravnava etika. V poro\xc4\x8dilu je zapisano, da Spevzip obravnava sre\xc4\x8do kot stanje, ki je popolno v skladu z naravo. Stanje, ki si ga \xc5\xbeelimo dose\xc4\x8di vsi ljudje in nam nudi mir pred mote\xc4\x8dimi dejavniki, ki bi motili na\xc5\xa1e dobro. S teh zapisov lahko predvidevamo, da bi bila Spevzipova etika lahko ozadje idejam stoicizma in epikurejcev._NEWLINE_Sodobnej\xc5\xa1i filozofi so zaznali mo\xc4\x8dno polemiko med Spevzipom in Evdoksom, glede na njun vidik sre\xc4\x8de in dobrega. Evdoks odobrava dobro kot \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki cilj, a ga ozna\xc4\x8di kot u\xc5\xbeitek v nasprotju s Spevzipovim osredoto\xc4\x8denjem na moralne vrednote. Verjetno je, da je konflikt med Spevzipom in Evdoksom vplival na Platonovo knjigo Fileb._NEWLINE_Domnevamo tudi, da je Spevzip nadaljeval razvoj Platonove ideje pravice in dr\xc5\xbeavljanstva ter osnovna na\xc4\x8dela zakonodaje.'