b'\n_START_ARTICLE_\nRobert Walser\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nBil je drugi najmlaj\xc5\xa1i sin osmih otrok knjigovezca in lastnika papirnice in delavnice za okvirje Adolfa Walserja (1833\xe2\x80\x931914) in Elisabeth (Elise) Walser (1839\xe2\x80\x931894). Njegov brat Karl je bil scenograf in slikar. Robert je odra\xc5\xa1\xc4\x8dal dvojezi\xc4\x8dno v Bielu na nem\xc5\xa1ko-francoski jezikovni meji. Tam je obiskoval osnovno \xc5\xa1olo in gimnazijo, ki pa je zaradi o\xc4\x8detove finan\xc4\x8dne krize ni zaklju\xc4\x8dil. Zgodaj se je navdu\xc5\xa1eval nad gledali\xc5\xa1\xc4\x8dem; njegovo najljub\xc5\xa1e gledali\xc5\xa1ko delo so bili Schillerjevi Roparji. Akvarel Karla Walserja brata Roberta prikazuje kot Karla Moora, glavno osebo iz te drame._NEWLINE_1894 je umrla Walserjeva mati, ki je bolehala za depresijo. Po mnenju \xc5\xa1vicarskega literarnega teoretika Petra von Matta je bil Walserjev tesen odnos do matere odlo\xc4\x8dilen za njegovo ustvarjanje. Od 1892 do 1895 se je pri Kantonalni banki v Bernu in Bielu izu\xc4\x8dil za ban\xc4\x8dnega name\xc5\xa1\xc4\x8denca. Po zaklju\xc4\x8dku \xc5\xa1olanja je nekaj \xc4\x8dasa slu\xc5\xbeboval v Baslu, 1895 pa se je preselil v Stuttgart, kjer je \xc5\xbeivel njegov brat Karl. Tam je bil zaposlen pri Union Deutsche Verlagsgesellschaft kot pisec na oddelku za ogla\xc5\xa1evanje. Ob tem se je brez uspeha posku\xc5\xa1al \xc5\xa1e v igralstvu. Pe\xc5\xa1 se je odpravil nazaj v \xc5\xa0vico in septembra 1896 prijavil bivali\xc5\xa1\xc4\x8de v Z\xc3\xbcrichu. V naslednjih letih je kot pisarni\xc5\xa1ki name\xc5\xa1\xc4\x8denec pogosto menjaval slu\xc5\xbebe. V nem\xc5\xa1ko literaturo je vnesel motiv name\xc5\xa1\xc4\x8denca.\n_START_SECTION_\n1898\xe2\x80\x931912\n_START_PARAGRAPH_\n1898 je vodilni \xc5\xa1vicarski literarni kritik in urednik Josef Viktor Widmann v nedeljski izdaji \xc4\x8dasnika Der Bund objavil \xc5\xa1est Walserjevih pesmi. \xc4\x8ceprav ga je predstavil samo kot dvajsetletnega trgovskega pomo\xc4\x8dnika R. W., je nanj postal pozoren Franz Blei in ga uvedel v krog okrog revije Die Insel, kjer je spoznal Franka Wedekinga, Maxa Dauthendeya in [[Otto Julius Bierbaum|Otta Juliusa Bierbauma]g. Tu je Walser objavljal pesmi, dramolete in prozo._NEWLINE_Do leta 1905 je ve\xc4\x8dinoma prebival v Z\xc3\xbcrichu in menjaval bivali\xc5\xa1\xc4\x8de oz. sobe, vendar tudi v Solothurnu, Winterthuru, M\xc3\xbcnchnu in pri sestri Lisi v kraju T\xc3\xa4uffelen. 1903 je absolviral rekrutsko \xc5\xa1olo, potem pa je bil pomo\xc4\x8dnik pri in\xc5\xbeenirju in iznajditelju Carlu Dublerju v W\xc3\xa4deswilu pri Z\xc3\xbcrichu. To obdobje je potem uporabil kot snov za roman Pomo\xc4\x8dnik (1908). Walserjev prvenec je iz\xc5\xa1el leta 1904\xc2\xa0 pri zalo\xc5\xbebi Insel, in sicer je bila to prozna zbirka z naslovom Fritz Kochers Aufs\xc3\xa4tze (Zapiski Fritza Kocherja)._NEWLINE_Poleti 1905 je v Berlinu obiskoval \xc5\xa1olo za slu\xc5\xbeabnike in v tej funkciji slu\xc5\xbeboval nekaj mesecev na gradu Dambrau v Zgornji \xc5\xa0leziji. Tematika slu\xc5\xbeabnika se kot rde\xc4\x8da nit vle\xc4\x8de skozi njegovo prozo, \xc5\xa1e posebej pa je pri\xc5\xa1la do izraza v romanu Jakob von Gunten (1909). V za\xc4\x8detku leta 1906 se je spet odpravil v Berlin k bratu Karlu, ki je tam \xc5\xbee nekaj \xc4\x8dasa \xc5\xbeivel in deloval kot scenograf, slikar in grafik. Ta mu je odprl dostop do gledali\xc5\xa1\xc4\x8da, literature in do zalo\xc5\xbeb. Kratek \xc4\x8das je Robert slu\xc5\xbeboval kot tajnik umetni\xc5\xa1kega zdru\xc5\xbeenja Berliner Secession. Spoznal je zalo\xc5\xbenika S. Fischerja in B. Cassirerja, industrijalca Waltherja Rathenaua in igralca Alexandra Moissija._NEWLINE_V Berlinu je v \xc5\xa1estih tednih napisal roman Tannerjevi (Geschwister Tanner), ki bil objavljen leta 1907. Leta 1908 je sledil roman Pomo\xc4\x8dnik (Der Geh\xc3\xbclfe), leto pozneje roman Jakob von Gunten. Vsi romani so iz\xc5\xa1li pri zalo\xc5\xbebi zalo\xc5\xbenika Bruna Cassirerja. Njegov urednik je bil Christian Morgenstern. Ob romanih je pisal kratko prozo, ki je izhajala v revijah in \xc4\x8dasnikih, kot so Schaub\xc3\xbchne, Neue Rundschau, Zukunft, Rheinl\xc3\xa4nde, Neue Z\xc3\xbcrcher Zeitung, Der neue Merkur itd. Kratko prozo je imel Robert Walser najraje. Romane je pisal bolj zato, ker je to zahteval duh \xc4\x8dasa in posledi\xc4\x8dno zalo\xc5\xbebe, s katerimi je sodeloval.\n_START_SECTION_\n1913\xe2\x80\x931929\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1913 se je Walser vrnil v \xc5\xa0vico, kjer je sprva stanoval pri sestri Lisi, u\xc4\x8diteljici v kraju Bellelay. Tam je spoznal perico Friedo Mermet, s katero je bil odtlej tesno prijateljsko in pisemsko povezan. Po kratkem bivanju pri o\xc4\x8detu v Bielu se je julija 1913 vselil v mansardo hotela Blaues Kreuz v Bielu, kjer je ostal do leta 1920. Leta 1914 mu je o\xc4\x8de umrl._NEWLINE_Med prvo svetovno vojno je moral Walser ve\xc4\x8dkrat opravljati voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo. Konec leta 1916 je v sanatoriju Waldau umrl njegov brat Ernst, ki je bolehal za psihi\xc4\x8dno boleznijo. Leta 1919 je samomor naredil Walserjev brat Hermann, profesor zemljepisa v Bernu. V tem \xc4\x8dasu je Walser, tudi zaradi vojne, zapadel v izolacijo. Mo\xc5\xbenosti objav v nem\xc5\xa1kih revijah ni bilo ve\xc4\x8d ali pa v zelo zmanj\xc5\xa1ani meri, kot pisatelj ni mogel ve\xc4\x8d pre\xc5\xbeiveti, \xc4\x8deprav je bil \xc5\xa1e naprej ustvarjalen. V Bielu je napisal veliko kratkih proznih besedil, ki so bila natisnjena v zbirkah Aufs\xc3\xa4tze (1913), Geschichten (1914), Dichtungen (1915), Prosast\xc3\xbccke (1917), Kleine Prosa (1917), Poetenleben (1917), Seeland (1920). Veliko je hodil. Svojo dolgo hojo je literarno tematiziral v delu Der Spaziergang (1918). Pripoved je eno najznamenitej\xc5\xa1ih Walserjevih del in se priporo\xc4\x8da kot uvod v razumevanje Walserjevega dela._NEWLINE_Na za\xc4\x8detku leta 1921 se je preselil v Bern, kjer je nekaj mesecev slu\xc5\xbeboval kot pomo\xc5\xbeni name\xc5\xa1\xc4\x8denec v dr\xc5\xbeavnem arhivu. Pisal je roman Theodor, ki pa se ni ohranil. V Bernu je \xc5\xbeivel zelo osamljeno \xc5\xbeivljenje in se pogosto selil.\n_START_SECTION_\n1929\xe2\x80\x931956\n_START_PARAGRAPH_\nKer so ga mu\xc4\x8dili ob\xc4\x8dutki strahu in halucinacije, se je na za\xc4\x8detku leta 1929 po nasvetu psihiatra in na \xc5\xbeeljo sestre Lise napotil v sanatorij Waldau pri Bernu. V nekem psihiatri\xc4\x8dnem izvidu je zapisano: \xc2\xbbPacient pravi, da sli\xc5\xa1i glasove.\xc2\xab\xc2\xa0Po nekaj tednih se je Walserju stanju izbolj\xc5\xa1alo in spet je za\xc4\x8del pisati, \xc4\x8deprav z vmesnimi premori in veliko manj kot prej. Pisal je s svin\xc4\x8dnikom po t. i. Bleistieftmethode (metoda s svin\xc4\x8dnikom) v pomanj\xc5\xa1ani pisavi. Te njegove stvaritve so dobile ime Mikrogrami in niso vse ohranjene._NEWLINE_\xc5\xa0ele ko je bil leta 1933 proti svoji volji preme\xc5\xa1\xc4\x8den v sanatorij Herisau, in verjetno tudi zato, ker so takrat nacisti v Nem\xc4\x8diji pri\xc5\xa1li na oblast, s \xc4\x8dimer je odpadla mo\xc5\xbenost objavljanja v nem\xc5\xa1kih revijah in \xc4\x8dasnikih, je povsem prenehal s pisanjem, \xc4\x8deprav so mu v sanatoriju bili pripravljeni priskrbeti sobo za pisanje. Kot tudi drugi pacienti je Walser v zavodu izdeloval papirnate vre\xc4\x8dke. V prostem \xc4\x8dasu je bral zabavno literaturo in hodil na sprehode._NEWLINE_V sanatoriju ga je od leta 1936 naprej obiskoval njegov ob\xc4\x8dudovalec in poznej\xc5\xa1i mecen Carl Seelig in o tem objavil knjigo Wanderungen mit Robert Walser (Sprehodi z Robertom Walserjem). Seelig si je prizadeval za nove izdaje Walserjevih del, saj je pisatelj takrat \xc5\xbee domala zatonil v pozabo. Po smrti brata Karla (1943) in sestre Lise (1944) je Seelig postal njegov poobla\xc5\xa1\xc4\x8denec. Walser, ki je bil sicer \xc4\x8duda\xc5\xa1ki, ni pa ve\xc4\x8d kazal znakov psihi\xc4\x8dnega obolenja, je vedno znova zavra\xc4\x8dal mo\xc5\xbenost, da bi sanatorij zapustil. Na prvi bo\xc5\xbei\xc4\x8dni dan leta 1956 je umrl zaradi sr\xc4\x8dnega infarkta na enem svojih dolgih sprehodov. V snegu sta ga na\xc5\xa1la fanta z bli\xc5\xbenje kmetije. Fotografije mrtvega pisatelja v snegu mo\xc4\x8dno spominjajo na podobno sliko umrlega pesnika Sebastiana v snegu v Walserjevem prvem romanu Tannerjevi.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nTipi\xc4\x8dni za Walserjevo delo sta igriva vedrost in ironija, na ozadju eksistencialnih strahov. Zgodnja dela delujejo na prvi pogled naivno in igrivo, za to navidezno preprostostjo se skriva zelo moderno, natan\xc4\x8dno opazovanje vsakdana, ki pa vodi pro\xc4\x8d od realnosti v skrajno umetelno, samosvojo obliko in jezik. Walserjeva dela, ki so bila prvi\xc4\x8d v celoti izdana \xc5\xa1ele v \xc5\xa1estdesetih letih, ravno zato spadajo med bistvene dose\xc5\xbeke literarnega modernizma. V jeziku so refleksi \xc5\xa1vicarske nem\xc5\xa1\xc4\x8dine, aluzije na \xc5\xa1tevilna literarna dela, intertekstualnost in citatnost, dru\xc5\xbeenje trivialnosti z visoko literaturo._NEWLINE_Walserjevo delo je te\xc5\xbeko zajemljivo. Vzrok za to je dejstvo, da je kratko prozo objavljal v raznih \xc4\x8dasnikih in revijah in dela vse doslej niso bila v celoti evidentirana; leta 2016 so npr. v knji\xc5\xbenici v Solothurnu na\xc5\xa1li njegova pisma Emilu Wiedmerju, uredniku literarne revije Die \xc3\x84hre. Njegovo delo so razdelili v \xc5\xa1tiri obdobja, ki se orientirajo po krajih bivanja: zgodnje delo (1898\xe2\x80\x931905) je nastajalo pod vplivom jugendstila in esteticizma; relativno realisti\xc4\x8dna so besedila iz berlinske dobe (1905\xe2\x80\x931913), ko so nastali tudi trije pomembni romani; v bielskem obdobju (1913\xe2\x80\x931920) prednja\xc4\x8di doma\xc4\x8dijska umetnost in \xc5\xa1vicarske teme; v bernskem obdobju (1921\xe2\x80\x931933) imamo opraviti z vedno bolj abstraktnim, hermeti\xc4\x8dnim pisanjem. Po letu 1933, ko so ga premestili v sanatorij v Herisau (1933\xe2\x80\x931956), je Walser domala povsem umolknil in ni ve\xc4\x8d pisal. Ob\xc4\x8dasno je napisal kak\xc5\xa1no pismo, po letu 1949 pa tudi teh ne ve\xc4\x8d._NEWLINE_1898\xe2\x80\x931905: Za\xc4\x8detki_NEWLINE_Od leta 1898 naprej so v prilogi Sonntagsblatt des Bundes izhajale Walserjeve pesmi. Od marca 1902 do avgusta 1903 so bile v prilogi objavljena besedila, ki so pozneje iz\xc5\xa1la v knji\xc5\xbeni obliki kot prvenec Fritz Kochers Aufs\xc3\xa4tze. Od leta 1899 naprej je tudi revija Die Insel objavljala Walserjeve pesmi, prozo in zgodnje dramolete. _NEWLINE_Prva in edina knji\xc5\xbena objava iz tega obdobja so zgodbe v zbirki Fritz Kochers Aufs\xc3\xa4tze iz leta 1904, \xc4\x8deprav je bil Walser ravno v tem obdobju zelo produktiven: napisal je 80 pesmi, dramska besedila in prozo. V zbirkah, ki so iz\xc5\xa1le v berlinskem obdobju, je tudi veliko pesmi iz za\xc4\x8detnega obdobja. Ve\xc4\x8dina pesmi, ki so iz\xc5\xa1le leta 1909 z naslovom Gedichte z ilustracijami brata Karla, je bila objavljena med 1898 in 1900 v revijah Sonntagsblatt des Bund, Freistatt, Opale in drugih. Tudi publikacija Kom\xc3\xb6die (1919) sega s svojim nastankom na prelom stoletja, okrog 1900. \xc5\xbde leta 1903 so obstajali na\xc4\x8drti za objavo dram. Zbirka Fritz Kochers Aufs\xc3\xa4tze naj bi bila prva knjiga od treh; v drugi naj bi bili natisnjeni dramoleti, v tretji pa pesmi. \xc4\x8ceprav so bile recenzije Walserjevega prvenca pozitivne, se je knjiga slabo prodajala. Leta 1910 so ceno za knjigo zni\xc5\xbeali, druga dva dela se potem nista natisnila._NEWLINE_V prvo, produktivno Walserjevo fazo spada tudi nastanek dramoleta Der Teich, ki je edino Walserjevo delo, napisano v dialektu. Objavljeno je bilo leta 1966 v zbranem delu, ki ga je uredil Jochen Greven. \xc4\x8ceprav ga je imel sprva za najstarej\xc5\xa1e Walserjevo delo, se je potem izkazalo, da sega nastanek najverjetneje v leto 1902._NEWLINE_1905\xe2\x80\x931913: Berlinsko obdobje_NEWLINE_Berlinsko obdobje se je za\xc4\x8delo zelo produktivno. Med leti 1906 in 1909 so nastali romani Tannerjevi, Pomo\xc4\x8dnik in Jakob von Gunten. Vsi trije so bili objavljeni pri zalo\xc5\xbebi Bruno Cassirer, potem ko se je urednik Christian Morgenstern navdu\xc5\xa1il nad Walserjevim prvencem in ga primerjal z romanom Bratje Karamazovi Dostojevskega. Ob tem je objavljal \xc5\xa1e prozna besedila v revijah in \xc4\x8dasnikih, ki so iz\xc5\xa1la pozneje v bielskem obdobju tudi v knji\xc5\xbeni obliki._NEWLINE_Zna\xc4\x8dilna za berlinsko obdobje je poetika moderne, intertekstualnost in soo\xc4\x8denje s sodobnimi diskurzi, ki najde izpopolnitev v velemestnih motivih. Berlin kot metropola moderne postaja topos Walserjeve literarne pokrajine. _NEWLINE_Walserja je v berlinsko umetni\xc5\xa1ko in literarno sceno uvedel brat Karl, ki je bil v stiku z berlinsko secesijo in je poznal \xc5\xa1tevilne umetnike in zalo\xc5\xbenike. Vendar Walserja ta milje za pisanje ni zanimal \xe2\x80\x93 bolj kot rasto\xc4\x8do in vzpenjajo\xc4\x8do me\xc5\xa1\xc4\x8danstvo je pisal iz zornega kota malome\xc5\xa1\xc4\x8danskega brezdelne\xc5\xbea. S tem se je izklju\xc4\x8dil iz me\xc5\xa1\xc4\x8danskega in literarnega \xc5\xbeivljenja. _NEWLINE_1913\xe2\x80\x931921: Bielsko obdobje_NEWLINE_1913 se je vrnil v \xc5\xa0vico. Ta vrnitev je tudi povratek iz dru\xc5\xbebenega in literarnega \xc5\xbeivljenja v privatno in osebno. Imel ni skoraj nikakr\xc5\xa1nih stikov, sploh pa ne literarnih. Inspiracijo in motivacijo za pisanje je na\xc5\xa1el na dolgih sprehodih in v naravi. To se zrcali v njegovem delu kot odpoved velemestnim temam in motivom in kot povratek k idili. Idila se vedno znova prekine zaradi prve svetovne vojne. Besedila iz tega obdobja vsebujejo ve\xc4\x8d ironije, vendar tudi negotovosti in strahu. Tematizira tudi vojno in voja\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenje (Der Soldat, Beim Milit\xc3\xa4r)._NEWLINE_Napisal je eno svojih najpomembnej\xc5\xa1ih besedil \xe2\x80\x93 Der Spaziergang (1917) in ve\xc4\x8d zbirk kratke proze. Ve\xc4\x8dina je bila objavljena \xc5\xbee prej v \xc4\x8dasnikih in revijah, le zbirka Prosast\xc3\xbccke je vsebovala \xc5\xa1e neobjavljene zgodbe. Der Spaziegang je bil sprva objavljen kot samostojna knjiga pri zalo\xc5\xbebi Huber iz Frauenfelda, v zbirki Seeland je bila potem leta 1919 mo\xc4\x8dno prirejena. Dela, nastala v bielskem obdobju, Aufs\xc3\xa4tze (1913), Geschichten (1914) in Kleine Dichtungen (1915) so iz\xc5\xa1la pri zalo\xc5\xbebi Kurt Wolff v Leipzigu, pri zalo\xc5\xbebi Rascher iz Z\xc3\xbcricha pa Kleine Prosa (1917), Poetenleben (1917) in Seeland (1920)._NEWLINE_1921\xe2\x80\x931933: Bernsko obdobje_NEWLINE_Od leta 1921 naprej je \xc5\xbeivel v Bernu. To obdobje je bilo eno najbolj ustvarjalnih v Walserjevem \xc5\xbeivljenju. Predvsem v letih 1924\xe2\x80\x931926 je pisal skoraj vsak dan, objavljal v pomembnih \xc4\x8dasnikih (Prager Presse, Berliner Tagblatt, Frankfurter Zeitung) in postal eden najpomembnej\xc5\xa1ih feljtonistov v nem\xc5\xa1kem kulturnem prostoru nasploh._NEWLINE_V to obdobje spadajo mikrogrami. Gre za t. i. miniaturno pisavo oz. S\xc3\xbctterlingovo pisavo (po grafiku Ludwigu S\xc3\xbctterlingu), s \xc4\x8drkami, manj\xc5\xa1imi od enega milimetra, ko ve\xc4\x8dina \xc4\x8drk postane neberljiva. Razloge zanjo je Walser obrazlo\xc5\xbeil v pismu Maxu Rychnerju, uredniku revije Neue Schweizer Rundschau, \xc4\x8deprav je zamol\xc4\x8dal tisto, ker je pri njegovi \xc2\xbbmetodi s svin\xc4\x8dnikom\xc2\xab\xc2\xa0oz. mikrografiji (tako jo ozna\xc4\x8duje literarni teoretik Jochen Greven) zbuja najve\xc4\x8d pozornosti. Pismo je datirano z 20. junijem 1927, v njem pa Walser razlaga, da je ob koncu berlinskega obdobja, torej okrog leta 1911, utrpel ustvarjalno krizo, ki se je kazala v zakr\xc4\x8denosti roke. Iz kr\xc4\x8da se je z leti osvobodil tako, da je za\xc4\x8del pisati s svin\xc4\x8dnikom in zapise potem s peresom prepisal na \xc4\x8disto. Ta dvodelni postopek je pravzaprav zna\xc4\x8dilen za vsakega avtorja. Vedeti je treba, da je bil mladi Walser navajen pisati na \xc4\x8disto \xc5\xbee v prvem poskusu, in sicer s pisavo, ki je bila podobna kaligrafiji. Ko nenadoma tega ni bil ve\xc4\x8d sposoben, se je \xc4\x8dutil pora\xc5\xbeenega. Mikrografija se mu je zdela najustreznej\xc5\xa1a oblika osnutka. Pisanje si je rad ote\xc5\xbeeval, npr. tako da pozimi v svoji pisateljski kamrici ni kuril, da bi potem s svojo notranjostjo tako reko\xc4\x8d zanetil ogenj. Pri osnutkih s svin\xc4\x8dnikom konec besedila obi\xc4\x8dajno sovpada s koncem lista. S tem se mu je ponudila mo\xc5\xbenost, da je na samo enem listu zdru\xc5\xbeil vse tri literarne zvrsti, ki jih je gojil, in sicer pesmi, prozo in dramske scene._NEWLINE_Tudi nastanek romana Ropar (1925) je povezan z mikrogrami. Roman je v vseh pogledih edinstven. Napisan je bil poleti leta 1925 na 24 listih in v 35 sekvencah, ki verjetno ustrezajo dnevnemu penzumu pri nastajanju. Roman je ostal brez naslova. Zdi se, da na objavo sploh ni pomislil, niti ustno niti pisno o obstoju tega romana ni izpri\xc4\x8danega ni\xc4\x8d. Fabuliral ga je objestno, skorajda razuzdano. \xc2\xbbAnything goes\xc2\xab\xc2\xa0je njegovo geslo, vendar mu tudi ne manjka obrtni\xc5\xa1ke discipline._NEWLINE_V romanu Ropar je vse polno namigovanj na berlinske lokale in ljudi, ki jih je Walser sre\xc4\x8deval v prvih bernskih letih. Zato lahko roman beremo tudi kot roman o mestu Bern. \xc2\xa0_NEWLINE_Leta 1925 je iz\xc5\xa1la \xc5\xa1e knjiga Die Rose (Ro\xc5\xbea) pri zalo\xc5\xbebi E. Rowohl v Berlinu, to je bila zadnja knjiga, ki jo je v objavo ponudil sam.\n_START_SECTION_\nRecepcija\n_START_PARAGRAPH_\nWalser, ki z izjemo v svojih zgodnjih letih v krogu revije Die Insel nikdar ni pripadal kak\xc5\xa1ni literarni \xc5\xa1oli, skupini ali smeri, je bil pred prvo svetovno vojno in v dvajsetih letih uveljavljen avtor, nazadnje skoraj samo kot feljtonist. Cenili so ga  Christian Morgenstern, Robert Musil, Kurt Tucholsky, Franz Kafka, Walter Benjamin in Hermann Hesse. V 30. letih je v Nem\xc4\x8diji hitro zatonil v pozabo, kljub Seeligovim izdajam njegovega dela v \xc5\xa0vici. Ponovno je postal \xc5\xa1ir\xc5\xa1e poznan v 70. letih. _NEWLINE_Odtlej je Walserjevo zbrano delo, tudi neobjavljeni rokopisi, dostopno v obse\xc5\xbeni izdaji. Walser je vplival na avtorje, kot so Martin Walser, Peter Bichsel, Peter Handke, Elfriede Jelinek, W. G. Sebald. Leta 1967 je Fanny Hebi \xe2\x80\x93 Walser pisateljevo zapu\xc5\xa1\xc4\x8dino predala fundaciji Carla Seeliga, ki jo je ustanovil Elio Fr\xc3\xb6hlich. Pogoj je bila vzpostavitev arhiva Roberta Walserja, do katerega je pri\xc5\xa1lo leta 1973.'