b'\n_START_ARTICLE_\nLuvijci\n_START_PARAGRAPH_\nLuvijci so bili skupina indoevropsko govore\xc4\x8dih ljudstev iz osrednje, zahodne in ju\xc5\xbene Male Azije, severnega dela zahodnega Levanta iz bronaste in \xc5\xbeelezne dobe. Govorili so luvijski jezik, indoevropski jezik iz poddru\xc5\xbeine anatolskih jezikov. Pisali so v klinopisu, ki so ga uvozili iz Mezopotamije, in doma\xc4\x8di hieroglifski pisavi, ki so jo neko\xc4\x8d uporabljali tudi jezikovno sorodni Hetiti._NEWLINE_Vloga Luvijcev v zgodovini bronaste dobe je \xc5\xa1e vedno predmet razprav.\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nO izvoru Luvijcev se lahko samo domneva. \xc5\xa0e danes obstajajo \xc5\xa1tevilni predlogi, povezani s pradomovino teh indoevropskih govorcev. Med predlogi so Balkan, spodnja Volga in centralna Azija. O poteh, ki so prednike Luvijcev pripeljale v Anatolijo, ni skoraj nobenega dokaza. Jasno ni niti to, ali so se od hetitskih in palajskih govorcev lo\xc4\x8dili po prihodu v Anatolijo ali \xc5\xbee pred tem._NEWLINE_S prihodom indoevropejcev v Anatolijo je morda povezana demircihuju\xc5\xa1ka kultura (okoli 3500-2500 pr. n. \xc5\xa1t.), ker so se Praanatolci jezikovno razcepili okoli leta 3000 pr. n. \xc5\xa1t.\n_START_SECTION_\nSrednja bronasta doba\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi dokazi o Luvijcih se za\xc4\x8denjajo okoli leta 2000 pr. n. \xc5\xa1t. s pojavom osebnih imen in sposojenk v dokumentih starega asirskega cesarstva iz asirske kolonije K\xc3\xbcltepe, datiranih v obdobje med letoma 1950 in 1700 pr. n. \xc5\xa1t. (srednja kronologija). Podatki ka\xc5\xbeejo, da sta bila takrat hetitski in luvijski jezik \xc5\xbee dva razli\xc4\x8dna jezika._NEWLINE_Po mnenju ve\xc4\x8dine znanstvenikov so bili Hetiti naseljeni ob gornjem toku reke K\xc4\xb1z\xc4\xb1l\xc4\xb1rmak in imeli svoje gospodarsko in politi\xc4\x8dno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de v Kani\xc5\xa1-Ne\xc5\xa1i, od koder je hetitski jezik dobil svoje doma\xc4\x8de ime ne\xc5\xa1ili. Luvijci so najverjetneje \xc5\xbeiveli v ju\xc5\xbeni in zahodni Anatoliji. Njihovo sredi\xc5\xa1\xc4\x8de je bila morda Purushanda. Asirski kolonisti in trgovci v takratni Anatoliji so brez razlike omenjali lokalno ljudstvo nuwa\xca\xbfum. Zgleda, da izraz izhaja iz imena Luvijcev. Sprememba za\xc4\x8detne \xc4\x8drke "l" v "n" je nastala pod huritskim vplivom.\n_START_SECTION_\nHetitsko obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nStarohetitski zakoni iz 17. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. vsebujejo primere, ki se nana\xc5\xa1ajo na takrat neodvisni pokrajini Pala in Luvija. Trgovci in pregnanci so se zgleda selili iz ene dr\xc5\xbeave v drugo skladno z dogovori med Hatu\xc5\xa1o in Luvijo. Ugotovljeno je bilo, da Luvijci nikoli niso oblikovali enotne luvijske dr\xc5\xbeave, ampak so bili naseljeni med drugimi skupinami prebivalcev. Manj\xc5\xa1ina znanstvenikov meni, da so na koncu zdru\xc5\xbeili svoje sile, vendar je napad Hetitov in nato ljudstev z morja na obalna podro\xc4\x8dja Anatolije kon\xc4\x8dal civilizacijo pozne bronaste dobe. Arheolog Eberhard Zangger je odkril v luvijskih hieroglifih pisan dokument, ki podpira to idejo._NEWLINE_V hetitskem obdobju sta se na zahodu Anatolije razvili dr\xc5\xbeavi \xc5\xa0eha in Arzava s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem v doline reke Meander. Na jugu je nastala dr\xc5\xbeava Kizuvatna, naseljena s Huriti in Luvijci. V obdobju Novega hetitskega kraljestva je v ju\xc5\xbeni Anatoliji nastala dr\xc5\xbeava Tar\xe1\xb8\xabunta\xc5\xa1\xc5\xa1a, v severozahodni Anatoliji na podro\xc4\x8dju Troje pa dr\xc5\xbeava Vilu\xc5\xa1a. Da je bila katera od omenjenih dr\xc5\xbeav luvijska, se iz razpolo\xc5\xbeljivih podatkov ne da potrditi.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0eha\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0e\xe1\xb8\xaba je bila dr\xc5\xbeava na ozemlju starodavne Lidije. Prvi\xc4\x8d je omenjena v 14. stoletju pr. n. \xc5\xa1t., ko je hetitski kralj Tudhalija I. napadel Vilu\xc5\xa1o. Potem, ko je Mur\xc5\xa1ili II. osvojil Arzavo, je \xc5\xa0eha postala vazalna dr\xc5\xbeava Hetitskega kraljestva in trpela zaradi napada arzavskega princa Pijamaraduja na njen otok Lazpa (Lezbos).\n_START_SECTION_\nArzava\n_START_PARAGRAPH_\nArzava je bila dokazana \xc5\xbee v obdobju hetitskega Starega kraljestva, \xc4\x8deprav je bila v tistem \xc4\x8dasu samostojna. Prve sovra\xc5\xbenosti med dr\xc5\xbeavama so se za\xc4\x8dele pod kraljem Tudhalijo I. ali Tudhalijo II. Napad Kaskov na Hetitsko kraljestvo je oslabil mo\xc4\x8d Hetitiv in omogo\xc4\x8dil \xc5\xa1iritev Arzave. Njen kralj Tarhuntaradu je zaprosil gip\xc4\x8danskega faraona Amenhotepa III., naj mu za \xc5\xbeeno po\xc5\xa1lje eno od svojih h\xc4\x8dera. Po dolgem obdobju vojskovanja se je med vladanjem kralja Uhhazitija arzavska prestolnica Apa\xc5\xa1a (Efez) vdala hetitskemu kralju Mur\xc5\xa1iliju II. Arzava se je razcepila na vazalni dr\xc5\xbeavi Mira in Hapalla.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdelezna doba\n_START_PARAGRAPH_\nPo propadu Hetitskega kraljestva okoli leta 1190 pr. n. \xc5\xa1t. se je v severni Siriji in jugozahodni Anatoliji razvilo ve\xc4\x8d majhnih kne\xc5\xbeevin. V ju\xc5\xbeni centralni Anatoliji je nastala dr\xc5\xbeava Tabal, sestavljena verjetno iz ve\xc4\x8d manj\xc5\xa1ih mestnih dr\xc5\xbeav, v Kilikiji Kuve, v severni Siriji Gurgum, na Evfratu Melid, Kummuh in Karkemi\xc5\xa1, vzhodno od Efrata Masuvara, na reki Oront pa Unki-Pattin in Hamath. Vladarji in trgovci teh dr\xc5\xbeav so do 8. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. pisali v luvijskem klinopisu. \xc5\xa0e posebej pomemben dokument je karatepski dvojezi\xc4\x8dni napis kralja Azativade._NEWLINE_Vse te dr\xc5\xbeave so bile v 9. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. postopoma uni\xc4\x8dene in priklju\xc4\x8dene Novoasirskemu cesarstvu (911-605 pr. n. \xc5\xa1t.).'