b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xbdivo srebro v ribah\n_START_PARAGRAPH_\nRibe in lupinarji kopi\xc4\x8dijo \xc5\xbeivo srebro v svojih telesih, pogosto v obliki metiliranega \xc5\xbeivega srebra, zelo strupene organske spojine \xc5\xbeivega srebra. Ribji izdelki so pokazali, da vsebujejo razli\xc4\x8dne koli\xc4\x8dine te\xc5\xbekih kovin, zlasti \xc5\xbeivega srebra iz onesna\xc5\xbeevanja vode. Vrste rib, ki imajo dolgo \xc5\xbeivljenjsko dobo in so visoko na prehranjevalni verigi, kot so me\xc4\x8darice, tuna, morski pes, kraljevska lokarda, graditeljica (Mehi\xc5\xa1ki zaliv), \xc5\xa1\xc4\x8duka in jezerska postrv vsebujejo vi\xc5\xa1je koncentracije \xc5\xbeivega srebra kot druge. Prisotnost \xc5\xbeivega srebra v ribah predstavlja zdravstveni problem, zlasti za nose\xc4\x8dnice, doje\xc4\x8de matere in matere z majhnimi otroki. _NEWLINE_\xc5\xbdivo srebro pride v morsko vodo z odplakami, nakar ga absorbirajo alge in plankton, nadalje pa v prehranjevalni verigi prehaja v ribe in druge organizme.\n_START_SECTION_\nBiomagnifikacija\n_START_PARAGRAPH_\nU\xc5\xbeivanje rib je dale\xc4\x8d najpomembnej\xc5\xa1i vir zau\xc5\xbeitega \xc5\xbeivega srebra pri ljudeh in \xc5\xbeivalih. V morski vodi sta \xc5\xbeivo srebro in metilirano \xc5\xbeivo srebro prisotna le v zelo majhnih koncentracijah, vendar ga obi\xc4\x8dajno v obliki metiliranega \xc5\xbeivega srebra absorbirajo (vsrkajo) alge in plankton, ki predstavljajo za\xc4\x8detek prehranjevalne verige. S temi algami se prehranjujejo ribe in drugi organizmi vi\xc5\xa1je v prehranjevalni verigi. Ribe u\xc4\x8dinkovito absorbirajo metilirano \xc5\xbeivo srebro, ga pa zelo po\xc4\x8dasi izlo\xc4\x8dajo iz telesa. Metilirano \xc5\xbeivo srebro ni topno in se zato ne more izlo\xc4\x8dati iz ribjega telesa. Kopi\xc4\x8di se predvsem v notranjih organih, pa tudi v mi\xc5\xa1i\xc4\x8dnem tkivu. Posledi\xc4\x8dno pride do bioakumulacije (kopi\xc4\x8denja v telesu) \xc5\xbeivega srebra in starej\xc5\xa1a kot je riba, ve\xc4\x8dja je verjetnost, da ima telesu ve\xc4\x8dje koli\xc4\x8dine absorbiranega \xc5\xbeivega srebra. Organizmi, ki se prehranjujejo s temi ribami, zau\xc5\xbeijejo s tem tudi nakopi\xc4\x8dene koli\xc4\x8dine \xc5\xbeivega srebra. To pojasnjuje, zakaj imajo plenilske ribe, kot so me\xc4\x8darice in morski psi, ter ptice, kot je ribji orel, vi\xc5\xa1je koncentracije \xc5\xbeivega srebra v tkivu, kot bi jih sicer imele s samo neposredno izpostavljenostjo. Nedavno je bila visoka koncentracija \xc5\xbeivega srebra v morskih sade\xc5\xbeih povezana z mno\xc5\xbei\xc4\x8dnim poginom arkti\xc4\x8dnih lisic. \xc5\xbdivalske vrste vi\xc5\xa1je v prehranjevalni verigi lahko nakopi\xc4\x8dijo v telesu do desetkrat ve\xc4\x8dje koncentracije \xc5\xbeivega srebra kot vrste, s katerimi se prehranjujejo. Ta proces se imenuje biomagnifikacija. Na primer, slaniki vsebuje \xc5\xbeivo srebro v vrednosti okoli 0,01 ppm, medtem ko vrednost \xc5\xbeivega srebra v morskem psu presega 1 ppm.'