b"\n_START_ARTICLE_\nChristian Lous Lange\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil v norve\xc5\xa1kem kraju\xc2\xa0Stavanger. Njegov o\xc4\x8de je bil vojni in\xc5\xbeenir. Po zaklju\xc4\x8dku srednje\xc5\xa1olskega \xc5\xa1olanja leta 1887 se je odlo\xc4\x8dil za potovanja in \xc5\xa1tudij zgodovine in angle\xc5\xa1kega ter francoskega jezika v univerzi mesta Oslo, podeljen mu je bil akademski naziv\xc2\xa0cand. philol.\xc2\xa0leta\xc2\xa01893. Dolga leta je u\xc4\x8dil v srednje\xc5\xa1olskih programih, nato pa se vrnil nazaj na univerzo in dokon\xc4\x8dal \xc5\xa1tudij doktorata._NEWLINE_Leta 1899 so ga imenovali za sekretarja interparlamentarne unije na sre\xc4\x8danju unije v Oslu. S tem se pri\xc4\x8dne njegova mednarodna kariera, saj je unija posve\xc4\x8dena negi predstavni\xc5\xa1kih teles razli\xc4\x8dnih dr\xc5\xbeav. Leto kasneje postane sekretar Nobelove komisije norve\xc5\xa1kega parlamenta. \xc4\x8cetudi se odpove leta 1909 mestu sekretarja, odigra kot prvi sekretar klju\xc4\x8dno vlogo pri nastanku norve\xc5\xa1kega Nobelovega in\xc5\xa1tituta, ki je ustanovljen leta 1904.\xc2\xa0V zgodnji fazi svojega mednarodnega udejstvovanja je bil tudi norve\xc5\xa1ki tehni\xc4\x8dni delegat pri drugi Ha\xc5\xa1ki mirovni konferenci._NEWLINE_Lange se je po zaklju\xc4\x8dku svojega dela v Nobelovi komisiji norve\xc5\xa1kega parlamenta vrnil v Interparlamentarno unijo leta 1909, ko je imenovan za generalnega sekretarja unije, kar je ostal vse do leta 1933. Za \xc4\x8dasa njegovih mandatov se je unija preselila v Bruselj in nazaj v Oslo med prvo svetovno vojno. Po prvi svetovni vojni se je unija preselila v \xc5\xbdenevo. Lange je poleg mesta generalnega sekretarja opravljal tudi \xc5\xa1tevilne druge funkcije kot norve\xc5\xa1ki delegat oziroma delegat, ki je nadome\xc5\xa1\xc4\x8dal izostale \xc4\x8dlanice v Ligi narodov od njene ustanovitve pa do leta 1938. Bil je tudi poro\xc4\x8devalec in dopisovalec za Carnegie ustanovo za mednarodni mir in nizozemsko Centralno organizacijo za trajni mir. Pogosto je bil poklican kot izvedenec, \xc5\xa1e posebej za arbitra\xc5\xbeo in nadzor nad oro\xc5\xbejem._NEWLINE_Njegova intelektualna podpora politike internacionalizma je bila \xc5\xa1e posebej jasno predstavljena v obse\xc5\xbenem delu\xc2\xa0Histoire de l'internationalisme. V treh zvezkih napisano strokovno delo, objavljeno leta\xc2\xa01919, je baje pomembno prispevalo k ideolo\xc5\xa1ki pripravi Lige narodov. Za to in drugo njegovo delovanje je bil nagrajen skupaj z\xc2\xa0Hjalmarom Brantingom z\xc2\xa0Nobelovo nagrado za mir\xc2\xa0v letu 1921._NEWLINE_Umrl je star 69 let dan po 17. obletnici prejema Nobelove nagrade. Imel je tri sinove, vsi so kasneje v karieri bili pomembni mo\xc5\xbeje, ki so se uveljavili na podro\xc4\x8dju medicine, diplomacije, politike in izobra\xc5\xbeevanja. Tako sinovi kot h\xc4\x8der so bili globoko pretreseni nad svojim do\xc5\xbeivljanjem koncentracijskih tabori\xc5\xa1\xc4\x8d, h\xc4\x8der Thora pa tabori\xc5\xa1\xc4\x8da ni pre\xc5\xbeivela."