b'\n_START_ARTICLE_\nFranjo Vrabec\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v dru\xc5\xbeini uradnika Alojza in gospodinje Antonije Vrabec rojene Ren\xc4\x8delj. Otro\xc5\xa1tvo je pre\xc5\xbeivel v rojstnem kraju. Kot mnogi zavedni Slovenci pa se je tudi njegova dru\xc5\xbeina v \xc4\x8dasu prve svetovne vojne izselila iz Trsta. Gimnazijo je obiskoval v Mariboru. Pokazal je veliko nadarjenost za risanje, zato so profesorji star\xc5\xa1em svetovali, naj se posveti likovna umetnost - cerkvenemu kiparstvu. Te stroke se je \xc5\xa1tiri leta u\xc4\x8dil pri mariborskem mojstru Ivanu Soji\xc4\x8du._NEWLINE_Po odslu\xc5\xbeeni voja\xc5\xa1\xc4\x8dini ga je pot zanesla v Beograd. Tu se je najprej zaposlil pri podjetju, ki je izdelovalo stilno pohi\xc5\xa1tvo. Pripravljal je na\xc4\x8drte, po katerih so izdelovali opremo in rezbaril, kasneje pa odprl lastno delavnico v kateri je po naro\xc4\x8dilu rezbaril pohi\xc5\xa1tvo, lestence, sve\xc4\x8dnike, kipe, okvirje za slike in druge izdelke. Po drugi svetovni vojni so ga kot strokovnjaka povabili v Sevnico, kjer so takrat ustanovili stilsko delavnico umetnega mizarstva. Tudi tu je izdeloval na\xc4\x8drte, rezbaril in se ukvarjal s pozl\xc3\xa1to. Pod vodstvom Zavoda za spomeni\xc5\xa1ko varstvo v Ljubljani je obnavljal umetnostne spomenike v baro\xc4\x8dni romarski cerkvi Marijinega vnebovzetja v Novi \xc5\xa0tifti. Restavriral je \xc5\xa1e v drugih cerkvah: Stari trg pri Lo\xc5\xbeu, Lendavi, Logatcu in drugje. V teh cerkvah je ve\xc4\x8dinoma restavriral zlate oltarje izdelane iz lesa. Bil je cenjen in spo\xc5\xa1tovan strokovnjak, pri katerem so mnogi restavratorji iskali strokovne nasvete.'