b'\n_START_ARTICLE_\nMarcijan (bizantinski cesar)\n_START_SECTION_\nVzpon na prestol\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil  leta 392 v Iliriku ali Trakiji. Kot sin vojaka je svojo mladost pre\xc5\xbeivel v  voja\xc5\xa1ki enoti, name\xc5\xa1\xc4\x8deni v Filipopolisu. S svojo enoto je od\xc5\xa1el v vojno proti Sasanidom, verjetno v tisto leta 421-422. Na poti na boji\xc5\xa1\xc4\x8de  je v Likiji zbolel.  Takrat je bil verjetno \xc5\xbee tribun in poveljnik svoje enote. _NEWLINE_Po ozdravljenju  je od\xc5\xa1el v Konstantinopel, kjer je bil petnajst let domestik pod generaloma Ardabarijem in Asparjem.  Leta 431 ali 434 so ga med boji v Afriki ujeli Vandali. Po eni od legend naj bi ga privedli pred kralja Gizerika (vladal 428-477), ki je poznal prerokbo, da bo Marcijan postal cesar. Po Marcijanovi prisegi, da se ne bo nikoli vojskoval proti Vandalom, ga je Gizerik osvobodil. _NEWLINE_S pomo\xc4\x8djo generalov Ardabarija in Asparja je postal poveljnik cesarske garde in bil kasneje povi\xc5\xa1an v senatorja. Po smrti cesarja Teodozija II. leta 450 so ga izbrali za njegovega naslednika in ga poro\xc4\x8dili s Teodozijevo sestro Pulherijo.  Rimsko cesarstvo je bilo takrat zelo poni\xc5\xbeano in obubo\xc5\xbeano zaradi pusto\xc5\xa1enja Hunov.\n_START_SECTION_\nVladanje\n_START_PARAGRAPH_\nPo prihodu na prestol je prenehal pla\xc4\x8devati poni\xc5\xbeujo\xc4\x8d davek Hunu  Atili (vladal 434-453),  ki ga je slednji izsilil od Teodozija II., da bi prenehal napadati Bizantinsko cesarstvo. Atila se je zavedal, da nikoli ne bo mogel osvojiti Konstantinopla, zato je izkoristil prilo\xc5\xbenost in se obrnil proti zahodu, kjer je napadel najprej Galijo (451) in nato Italijo (452), Marcijanove dominione pa je pustil pri miru.  _NEWLINE_Marcijan je reformiral dr\xc5\xbeavne finance, obrzdal  potratnost dr\xc5\xbeave in poselil opusto\xc5\xa1ene pokrajine. Leta 452 je odbil napade na  Sirijo in Egipt in leta 456 zatrl  nemire na armenski meji. Pomemben dogodek v njegovem \xc5\xbeivljenju je bil sklic cerkvenega zbora v Kalcedonu leta 451, na katerem se je prizadeval  pomiriti spore med rivalskimi teolo\xc5\xa1kimi \xc5\xa1olami. _NEWLINE_V notranje zadeve Zahodnega rimskega cesarstva se na splo\xc5\xa1no ni vme\xc5\xa1aval in ga je prepustil njegovi usodi: med napadi Hunov mu ni pri\xc5\xa1el na pomo\xc4\x8d, med napadom Vandalov na Rim  leta 455 se je dr\xc5\xbeal obljube o nenapadanju, ki jo je dal Gizeriku. Sodobne raziskave so pokazale, da je bolj aktivno seodeloval v obrambi Zahodnega cesarstva, kot se je domnevalo. Njegov vpliv je opazen v kasnej\xc5\xa1ih dogodkih, vklju\xc4\x8dno z Atilovo smrtjo. _NEWLINE_Malo pred Atilovo smrtjo leta 453 se je ponovno za\xc4\x8del spor med njim in Marcijanom. Vojno je prepre\xc4\x8dila Atilova smrt. _NEWLINE_Marcijan je na potovanju z versko vsebino  27. januarja 457 umrl zaradi bolezni, morda gangrene.  Pokopali so ga v cerkvi Svetih apostolov v Konstantinoplu, kjer je bila pokopana tudi soproga Pulherija._NEWLINE_Marcijana se kljub temu, da je vladal malo \xc4\x8dasa in je odpisal  Zahodno rimsko cesarstvo,  pri\xc5\xa1teva med najbolj\xc5\xa1e bizantinske cesarje. Pravoslavna cerkev je njega in soprogo Pulherijo razglasila za svetnika, ki s praznujeta 17. februarja.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nEdina znana Marcijanova h\xc4\x8derka je Marcija Eufemija, poro\xc4\x8dena s kasnej\xc5\xa1im bizantinskim cesarjem Antemijem. Ime njene matere ni znano._NEWLINE_Marcijanova druga \xc5\xbeena Pulherija se je zaobljubila devi\xc5\xa1kosti. Poroka z njo je bila zato zgolj politi\xc4\x8dno zavezni\xc5\xa1tvo, s katerim je Marcijan postal \xc4\x8dlan Teodozijske dinastije.  Njun zakon je ostal brez otrok.'