b'\n_START_ARTICLE_\nBeograjska deklaracija\n_START_PARAGRAPH_\nBeograjska deklaracija je meddr\xc5\xbeavni dokument, ki sta ga v Beogradu 2. junija 1955 podpisala takratni premier Sovjetske zveze Nikolaj Aleksandrovi\xc4\x8d Bulganin in predsednik republike in hkrati premier Jugoslavije Josip Broz Tito. Z njenim podpisom so se normalizirali odnosi med dr\xc5\xbeavama, ki so se ohladili po resoluciji Informbiroja iz leta 1948. V delegaciji je bil prisoten tudi predsednik sovjetske komunisti\xc4\x8dne partije Nikita Hru\xc5\xa1\xc4\x8dov, ki pa ni bil podpisnik, saj formalno zanj ni bil pristojen._NEWLINE_\xc4\x8ceprav je podpis deklaracije pojmovan kot Titov osebni uspeh, se ocenjuje, da je bil podpis tudi sovjetska zmaga, saj se je s tem podpisom do neke mere zaustavilo takratno pribli\xc5\xbeevanje Jugoslavije zahodnemu politi\xc4\x8dnemu polu oz. ZDA in njenim zaveznicam. Podpis je bil mogo\xc4\x8d tudi zaradi menjave na sovjetskem vrhu, ko je po Stalinovi smrti leta 1953 vodenje sovjetske komunisti\xc4\x8dne partije prevzel Hru\xc5\xa1\xc4\x8dov._NEWLINE_Z deklaracijo je bilo ugotovljeno, da imajo socialisti\xc4\x8dne dr\xc5\xbeave pravico do lastne interpretacije marksizma in formalno vzpostavil enakovredne odnose med dr\xc5\xbeavami sovjetskega (oz. socialisti\xc4\x8dnega) bloka ter samo Sovjetsko zvezo. Omejitve te deklaracije so se pokazale \xc5\xbee po sovjetski intervenciji na Mad\xc5\xbearskem oktobra leta 1956, ko je sovjetsko vodstvo za mad\xc5\xbearsko revolucijo obto\xc5\xbeilo takratno jugoslovansko vlado. Skozi podobna hladna obdobja so sovjetsko-jugoslovanski odnosi \xc5\xa1li tudi v 1960-ih, po nasilni zadu\xc5\xa1itvi pra\xc5\xa1ke pomladi.'