b'\n_START_ARTICLE_\nStrasbour\xc5\xa1ka astronomska ura\n_START_PARAGRAPH_\nStrasbour\xc5\xa1ka astronomska ura je v stolnici Notre-Dame v Strasbourgu v Alzaciji v Franciji. To je tretja ura na tem mestu in je iz obdobja francoske posesti mesta (1681\xe2\x80\x931870). Prva ura je bila zgrajena v 14. stoletju, druga v 16. stoletju, ko je bil Strasbourg svobodno cesarsko mesto Svetega rimskega cesarstva._NEWLINE_Sedanja, tretja ura, je iz leta 1843. Njene glavne zna\xc4\x8dilnosti so poleg avtomatov ve\xc4\x8dni koledar (skupaj z izra\xc4\x8dunavanjem /computus/), mehanski model son\xc4\x8dnega sistema (angle\xc5\xa1ko orrery) (planetarna \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnica) s prikazom realnega polo\xc5\xbeaja Sonca in Lune ter njunega mrka. Glavna zanimivost je procesija 18 palcev visokih figur Kristusa in apostolov, ki se vidi vsak dan ob 12.30, ko petelin, ki je v naravni velikosti, trikrat zapoje.\n_START_SECTION_\nPrva ura\n_START_PARAGRAPH_\nPrva astronomska ura v strasbour\xc5\xa1ki stolnici je bila name\xc5\xa1\xc4\x8dena med letoma 1352 in 1354 proti ju\xc5\xbenemu transeptu. Ime izdelovalca ni znano. Ta ura je bila znana kot "ura treh kraljev" in je imela ve\xc4\x8d mehanizmov. Eden je bil pozla\xc4\x8den petelin, pozneje ponovno uporabljen v drugi uri, ki je zdaj del zbirke v Muzeju dekorativnih umetnosti in je najstarej\xc5\xa1i ohranjen avtomat na svetu.  Ta ptica, simbol Kristusovega pasijona, je narejena iz \xc5\xbeeleza, bakra in lesa. Opoldne je zamahnila s krili in raz\xc5\xa1irila svoji krili. Odprla je tudi kljun, pomolila ven svoj jezik in s pomo\xc4\x8djo meha in trstike zapela. V zgornjem predelu pri dvanajstici so se ob zvokih majhnega zvon\xc4\x8dka devici Mariji in otroku Kristusu priklonili trije kralji._NEWLINE_Ura je gotovo imela astronomsko \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnico in koledar. Stala je na steni nasproti sedanje ure, po stopni\xc5\xa1\xc4\x8du pa je bila dostopna do razli\xc4\x8dnih ravni. Podpora pri prej\xc5\xa1njem balkonu je \xc5\xa1e danes vidna in ka\xc5\xbee, da je bila vi\xc5\xa1ina ure pribli\xc5\xbeno 18 m, \xc5\xa1irina pribli\xc5\xbeno 7,70 m pri tleh. Na dnu pobarvana figura zodiakalnega \xc4\x8dloveka je prikazovala razmerje med znaki horoskopa in deli \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega telesa._NEWLINE_Na steni je vgraviran velik krog, vendar pa ni ostanek prve ure. Dodan je bil pozneje iz nepojasnjenega razloga._NEWLINE_Celotna konstrukcija je bila razstavljena v letih 1572\xe2\x80\x9374, ko je bila druga in celo bolj velikopotezna ura name\xc5\xa1\xc4\x8dena na nasprotni steni ju\xc5\xbenega transepta.\n_START_SECTION_\nDruga ura\n_START_PARAGRAPH_\nPrva ura je prenehala delovati, zato so v 16. stoletju za\xc4\x8deli izdelovati novo. Zasnoval jo je matematik Christian Herlin. Okoli leta 1547 sta bili zgrajeni kamnito ohi\xc5\xa1je in stopni\xc5\xa1\xc4\x8de, nato pa \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnica in \xc5\xbeelezen okvir. Delo se je ustavilo zaradi razli\xc4\x8dnih politi\xc4\x8dnih te\xc5\xbeav \xe2\x80\x93 stolnica je postala katoli\xc5\xa1ka, pa tudi zaradi Herlinove smrti in njegovih sodelavcev._NEWLINE_Delo se je ponovno za\xc4\x8delo leta 1571. Prevzel ga je Conrad Dasypodius, u\xc4\x8denec in Herlinov naslednik. Sodelovali so \xc5\xa1vicarska urarska mojstra Isaac Habrecht in Josia Habrecht, astronom in glasbenik David Wolckenstein ter \xc5\xa1vicarska umetnika Tobias Stimmer in njegov brat Josias. Ura je bila kon\xc4\x8dana leta 1574._NEWLINE_Ta ura je bila izjemna po zahtevnosti astronomske naprave, vrsti in bogastvu okraskov in dodatkov, tudi po mnogih \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnicah in kazalcih \xe2\x80\x93 koledarska \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnica, astrolab, kazalnik planetov in mrkov \xe2\x80\x93 ura je bila tudi okra\xc5\xa1ena s slikami, gibajo\xc4\x8dimi kipi, avtomati in glasbeno spremljavo v obliki \xc5\xa1estih melodij zvon\xc4\x8dka. Stimmers je poslikal velike plo\xc5\xa1\xc4\x8de s tremi podobami Usode, Uranije, Kolosa, Nikolaja Kopernika in razli\xc4\x8dnimi svetimi temami, tudi s stvarjenjem, vstajenjem od mrtvih, poslednjo sodbo in nagrado za vrline in kaznijo za pregrehe._NEWLINE_Na dnu ure je bil nebesni globus premera okoli 86 cm, ki ga je spremljal pelikan. Globus je bil povezan z gibanjem ure in je bil nastavljen na Strasbourgov poldnevnik._NEWLINE_Priljubljena zna\xc4\x8dilnost nove ure je bil zlat petelin, ostanek prve ure, ki je sedel na vrhu kupole in vsak dan opoldne zabaval gledalce do leta 1640, ko ga je zadela strela._NEWLINE_Ve\xc4\x8dino delov \xc5\xa1e vedno hranijo v Muzeju dekorativnih umetnosti.\n_START_SECTION_\nTretja ura\n_START_PARAGRAPH_\nDruga ura je prenehala delovati okoli 1788 in je stala \xc5\xa1e do leta 1838, ko je Jean-Baptiste Schwilgu\xc3\xa9 (1776\xe2\x80\x931856) za\xc4\x8del sestavljati dana\xc5\xa1njo uro. Zasnoval je nove mehanizme za zamenjavo starih. Zami\xc5\xa1ljeni so bili umetni\xc5\xa1ko. Schwilgu\xc3\xa9 si je vedno \xc5\xbeelel delati uro, a je dobil pogodbo \xc5\xa1ele 50 let pozneje. V tem \xc4\x8dasu se je seznanil z izdelovanjem ur, matematiko in mehaniko. Eno leto je pripravljal svojih 30 delavcev. Delali so jo od leta 1838 do 24. junija 1843. Uradno je bila predstavljena 31. decembra 1842._NEWLINE_Ta ura ima verjetno prvo ve\xc4\x8dje mehansko gregorijansko izra\xc4\x8dunavanje, ki ga je Schwilgu\xc3\xa9 izdelal leta 1816. Leta 1970 je Fr\xc3\xa9d\xc3\xa9ric Klinghammer naredil manj\xc5\xa1o repliko ure.\n_START_SECTION_\nModel\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1887 je 25-letni urar iz Sydneyja z imenom Richard Smith zgradil model tretje ure v merilu 1\xc2\xa0: 5. Nikoli ni videl izvirnika. Delal je po bro\xc5\xa1uri, ki je opisovala merjenje \xc4\x8dasa in astronomsko vlogo. Ta model je zdaj na ogled v muzeju Powerhouse v Sydneyju v Avstraliji.'