b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Gregor XIV.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nNikolajev o\xc4\x8deta Francesco Sfondrati (tudi Sfondrato - 1493-1550) je bil milanski senator pri Francescu Sforzu in pravnika. Njegova \xc5\xbeena, plemkinja Ana Visconti  (1488-1543), je umrla na porodu pri prvem v zgodovini znanem carskem rezu. Po njeni smrti  je imenoval Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka Pavel III. 1544 za kardinala. Sin Nikolaj  se je rodil 11. februarja 1535 v kraju Somma Lombardo (tudi: Somma Lombarda) v Milanski vojvodini, danes Italija. Pradedovski grad predstavlja tudi danes izredno o\xc4\x8darljvo znamenitost. \xc5\xa0tudiral je na univerzah v Perugi in Padovi, doktoriral pa iz obojnega prava na Univerzi v Paviji. Po o\xc4\x8detovi smrti 1550 ga je Filip II. postavil za milanskega senatorja. Za duhovnika je bil posve\xc4\x8den 1551; 12. marca 1560 je postal \xc5\xa1kof v Cremoni. Nekaj mesecev po vrnitvi s koncila je sklical prvo \xc5\xa1kofijsko sinodo po dolo\xc4\x8dilih Tridentinskega koncila za 5. do 6. junij 1564. _NEWLINE__NEWLINE_Delo na vesoljnem cerkvenem zboru je bilo za mladega \xc5\xa1kofa ugodna prilo\xc5\xbenost, da se izka\xc5\xbee pred pape\xc5\xbeem, kardinali in zlasti pred Karlom Boromejskim v smislu povi\xc5\xa1anja v kardinalstvo; v tem ga je podpiral brat Paolo, takrat \xc5\xbeive\xc4\x8d v Rimu. V za\xc4\x8detku je njegovo delo vzbujalo upanje na uspeh; zaradi hudega nasprotovanja spomladi 1562 glede obveznega \xc5\xa1kofovega bivanja v doma\xc4\x8di \xc5\xa1kofiji mu je \xc5\xa1krlat u\xc5\xa1el. Sfondrati je dejal bratu: \xc2\xbbResnica v Bo\xc5\xbeji slu\xc5\xbebi ima prednost pred katerimkoli mojim osebnim ozirom\xc2\xab\xc2\xa0. Zagovarjal je namre\xc4\x8d obveznost rezidence v nasprotju z Rimsko kurijo kot Bo\xc5\xbejo zapoved; oni pa so menili, da to izhaja iz pape\xc5\xa1ke oblasti. Ravnal pa je modro: izogibal se je prepirov in njegovega dela na koncilu niso ve\xc4\x8d kaj dosti upo\xc5\xa1tevali. Ko je torej sodeloval na koncilskih sejah 1561-1563, se je kljub hudim nasprotovanjem urpe\xc5\xa1no zavzemal za dosledno prepoved u\xc5\xbeivanja ve\xc4\x8d nadarbin hkrati. _NEWLINE__NEWLINE_Za kardinala-duhovnika pri Santa Cecilia ga je imenoval \xc5\xa1ele Gregor XIII. 12. decembra 1583. _NEWLINE__NEWLINE_Od svoje mladosti je bil mo\xc5\xbe pobo\xc5\xbenosti in mrtvi\xc4\x8denja. Pred vstopom v cerkveno slu\xc5\xbebo je bil stalen tovari\xc5\xa1 svetega Karla Boromejskega; ko je pa postal kardinal, je bil pristen prijatelj svetega Filipa Nerija, \xc4\x8digar svetni\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenje je \xc5\xbeelel posnemati. Tudi sam je bil pravi asket; ljudje so ga spo\xc5\xa1tovali kot svetni\xc5\xa1kega mo\xc5\xbea.\n_START_SECTION_\nDolg konklave\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde med kratko boleznijo Urbana VII. so se za\xc4\x8dela posvetovanja o volitvah naslednika, ne brez \xc5\xa1panskega vpliva; med drugimi je ra\xc4\x8dunal na izvolitev tudi \xc5\xa1krlatnik Simoncelli, v \xc4\x8digar prid naj bi nastale znamenite Malahijeve prerokbe o pape\xc5\xbeih. On je bil glede volitev najbolj izku\xc5\xa1en, saj je bil navzo\xc4\x8d \xc5\xbee na \xc5\xa1estih konklavih. _NEWLINE__NEWLINE_Glede na nekatera poro\xc4\x8dila je bil najresnej\xc5\xa1i kandidat Sfondrato, ker je imel najmanj sovra\xc5\xbenikov; bil pa je komaj 55-leten. Ve\xc4\x8dno mesto v tem \xc4\x8dasu ni do\xc5\xbeivljalo huj\xc5\xa1ih pretesov, le ponoven nastop okoli\xc5\xa1kih tolp, ki jih je Sikst V. komaj uspel ukrotiti, je vzbujal zaskrbljenost. Kardinalski zbor je zato najel tiso\xc4\x8d vojakov za zavarovanje mestnih stra\xc5\xbenih stolpov. Dejstvo, da so vstopili v konklave skoraj isti kardinali kot pri prej\xc5\xa1njem, je dajalo upanje, da bodo volitve hitro kon\xc4\x8dane, a se je zgodilo ravno nasprotno: zelo so se zavlekle. 6. oktobra so se vrata za \xc5\xa1krlatniki zaprla: vstopilo je 53 kardinalov, a iz razli\xc4\x8dnih razlogov jih je manjkalo 12. Sredi novembra so za\xc4\x8dele okoli Rima razsajati tolpe, \xc5\xa1panska stranka pa se je odlo\xc4\x8dila za Paleotta, ki je dobil 4. decembra 33 glasov in so mu manjkali le \xc5\xa1e trije. Pono\xc4\x8di pa je nastopil preobrat: 5. decembra zgodaj zjutraj so per acclamtionem izvolili Sfondrata za novega pape\xc5\xbea. Iz hvale\xc5\xbenosti, da ga je Gregor XIII. izmenoval za kardinala, si je nadel ime Gregor XIV.  _NEWLINE__NEWLINE_Po najkraj\xc5\xa1em pontifikatu v zgodovini in nenadni smrti za malarijo Urbana VII. dne 27. septembra 1590 se je torej konklave zavlekel \xc4\x8dez 2 meseca in iz njega iz\xc5\xa1el Nikolaj Sfondrati; 8. decembra 1590 je bil ustoli\xc4\x8den in kronan kot 229 pape\xc5\xbe in 137. vladar Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave. Novi pape\xc5\xbe si ni \xc5\xbeelel tiare. Kardinal Montalto, ki je na predve\xc4\x8der pri\xc5\xa1el v njegovo sobico, da bi ga obvestil, da se kardinalski zbor strinja z njegovo kandidaturo, ker ga bodo naslednji dan soglasno izvolili, ga je na\xc5\xa1el kle\xc4\x8de\xc4\x8dega v molitvi pred razpelom. Ko so ga naslednjega dne res izvolili, je izbruhnil v jok in dejal kardinalom: \xc2\xbbBog naj vam odpusti! Kaj ste vendar storili?\xc2\xab\xc2\xa0Da se izvolitvi ne bi mogel ustavljati, ker ni hotel hoditi, so ga posadili na posebno nosilnico, sedia gestatoria, in ga kljub nasprotovanju odnesli med vzklikanjem ljudstva, ki mu je \xc5\xbeelelo dolgo vladanje, v vatikansko baziliko. Ta dogodek je najbr\xc5\xbe prispeval k redni uvedbi sedia gestatoria, na kateri so potem pape\xc5\xbee prena\xc5\xa1ali k bogoslu\xc5\xbenim opravilom v cerkev sv. Petra vse do Pavla VI., ki je to navado 1963 odpravil. Privzel si je ime Gregor XIV.; kronan in ustoli\xc4\x8den je bil 8. decembra, a Lateran je vzel v posest 13. decembra 1590.\n_START_SECTION_\nPonesre\xc4\x8dena politika\n_START_PARAGRAPH_\nGregorjevi predniki so se trudili za dosego in vzdr\xc5\xbeevanje krhkega ravnote\xc5\xbeja med evropskimi velesilami, zlasti med katoli\xc5\xa1ko \xc5\xa0panijo in Francijo. Gregor se je popolnoma postavil zoper francoskega kralja. Kakor hitro je postal pape\xc5\xbe, je krepko podprl \xe2\x80\x9efrancosko zvezo\xe2\x80\x9d zoper Henrika Navarskega, ki ga je \xc5\xbee Sikst V. 1585 razglasil za heretika-hugenota in s tem izklju\xc4\x8dil od mo\xc5\xbenosti nasledstva, kajti francosko ljudstvo je bilo ve\xc4\x8dinsko katoli\xc5\xa1ko in je k uporu spodbujal tudi Francoze. Henrik je razglasil 4. avgusta 1589, da ho\xc4\x8de postati katoli\xc4\x8dan in za\xc5\xa1\xc4\x8dititi katoli\xc5\xa1ko vero v Franciji, vendar svoje obljube do nastopa Gregorja XIV.  5. decembra 1590 \xc5\xa1e ni izpolnil niti ni dajal upanja na kaj takega v prihodnosti. Pape\xc5\xbea je pri voja\xc5\xa1kih naporih za Henrikovo strmoglavljenje podpiral tudi Filip II.. Pape\xc5\xbe je v svoji buli pari\xc5\xa1ki sinodi z dne 1. marca 1591 Henrika ponovno izob\xc4\x8dil ter razre\xc5\xa1il podlo\xc5\xbenike pokor\xc5\xa1\xc4\x8dine hereti\xc4\x8dnemu kralju, zoper katerega je poslal svojega ne\xc4\x8daka Ercola Sfondratija na \xc4\x8delu vojske, vendar mu vojna sre\xc4\x8da ni bila mila; v svojem ravnanju je le-ta bil nespreten in svojeglav, da je bilo dejanje obsojeno na neuspeh, ki ga pape\xc5\xbe ni do\xc5\xbeivel, ker je medtem \xc5\xbee umrl.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdivljenjepisci omenjajo nenavadno osebnostno potezo Gregorja XIV: imel je \xc5\xbeiv\xc4\x8dno nagnjenje k smehu, ki ga je v\xc4\x8dasih hudo obvladal; tako ga je bilo mogo\xc4\x8de opaziti celo med kronanjem. Kmalu po izvolitvi je pape\xc5\xbe hudo zbolel. Ko je 1591 \xc4\x8dutil, da bo umrl, se je dal prenesti v Bene\xc5\xa1ko pala\xc4\x8do (=Palazzetto Venezia) v upanju, da si bo opomogel. Visoka lesena ograja je uti\xc5\xa1ala hrup \xe2\x80\x93 vendar mu mir ni ve\xc4\x8d pomagal. _NEWLINE__NEWLINE_Campana poro\xc4\x8da, da so za ubla\xc5\xbeitev bole\xc4\x8din bolniku drobili v prah drage kamne in mu jih dajali. Muratori  pripominja: \xc2\xbbTa dobri pape\xc5\xbe je bil tedaj obkro\xc5\xbeen z neumnimi zdravnki ali gre\xc5\xa1nimi ministri.\xc2\xab\xc2\xa0Pape\xc5\xbe je kmalu podlegel mo\xc4\x8dnim bole\xc4\x8dinam in umrl v Rimu, dne 16. oktobra 1591, zaradi ledvi\xc4\x8dnih te\xc5\xbeav oziroma ledvi\xc4\x8dnega kamna, ki je bil te\xc5\xbeak 70 gramov.\n_START_SECTION_\nPreprosta grobnica\n_START_PARAGRAPH_\nPokopali so ga v Vatikanu, v Baziliki sv. Petra, proti sredini Gregorijanske kapele, blizu Gregorja XIII., v grob \xc4\x8disto brez okrasov.  _NEWLINE__NEWLINE_Nagrobni spomenik Gregorja XIV. je eden najmanj obdelanih v Baziliki in obstoji iz ni\xc5\xa1e postavljene v zidu, s preprostim sarkofagom spodaj in s posvetilnim napisom. Della Porta je napravil na\xc4\x8drt in napis, , a kip je napravil Bre\xc5\xa1ki. _NEWLINE__NEWLINE_Pape\xc5\xbeev grb, ki ga podpirata angela, krona obok; dva druga grba in \xc5\xbeenski osebi sta ob strani: vera (levo) in veda ali pravica (desno); pravokotna polja krasijo enobarvne freske. Pape\xc5\xbe ni dobil spomenika, ker ni bil priljubljen med ljudstvom, ko je zaradi vojskovanja izpraznil cerkveno blagajno, kar je pripeljalo do lakote. Opaziti je mogo\xc4\x8de nenavaden napis XIIII namesto XIV, ker gre za \xc5\xbee uporabljeni nagrobnik Gregorja XIII., ki so ga malo preuredili za novega lastnika.\n_START_SECTION_\nEx antiquitate Urbis\n_START_PARAGRAPH_\nMalahijeva prerokba pravi o pape\xc5\xbeu Gregorju XIV., da izhaja Iz starosti mesta oziroma Iz starega mesta; (latinsko Ex antiquitate Urbis; angle\xc5\xa1ko Of the antiquity of the city / From the old city). _NEWLINE__NEWLINE_Avtor prerokb je utegnil namigniti, da je za naslednika Urbana VII. dolo\xc4\x8den kardinal Simoncelli, ki je bil rodom iz Orvieta \xe2\x80\x93 a temu mestu pravijo po latinsko Urbs vetus, tj. Staro mesto.  _NEWLINE__NEWLINE_Za pape\xc5\xbea vendarle ni bil izvoljen Simoncelli, ampak Sfondrati, ki si je privzel ime Gregor XIV. Zagovorniki prerokb so to posku\xc5\xa1ali tudi to uskladiti s prerokbo z opombo, da je bil o\xc4\x8de Gregorja XIV. senator starega mesta Milana, in da tudi beseda "senator" izhaja iz latinske besede senex, kar pomeni starec, ali pa, da je Milano tisto "staro mesto", saj je bilo utemeljeno \xc5\xbee okoli 400 pr. Kr. Prerok do 1590 ni poznal kakih ohlapnih posplo\xc5\xa1evanj, kar se mu je pozneje primerilo.'