b'\n_START_ARTICLE_\nEritropoetin\n_START_PARAGRAPH_\nEritropoetin (EPO) je glikoproteinski hormon, ki nastaja predvsem v ledvicah, v manj\xc5\xa1i meri pa tudi v jetrih. Sintezo eritropoetina so dokazali tudi v mo\xc5\xbeganih, maternici, modih in vranici. Je najpomembnej\xc5\xa1i hematopoetski rastni dejavnik, ki ga filogenetsko uvr\xc5\xa1\xc4\x8damo med citokine, med katerimi med drugim najdemo somatotropin, interlevkine 2\xe2\x80\x937 in prolaktin.\n_START_SECTION_\nZgradba\n_START_PARAGRAPH_\nGen za eritropoetin, ki se nahaja na sedmem kromosomu, zapisuje 193 aminokislin dolgo polipeptidno verigo. Nativno obliko sestavlja 62\xc2\xa0% proteina in 38\xc2\xa0% sladkorja. Na posamezni molekuli so 4 glikozilacijska mesta. To so 3 preko du\xc5\xa1ikovega atoma in 1 preko kisikovega atoma. Na sladkorne skupine eritropoetina je vezanih najmanj 10 molekul sialne kisline, ki dajejo molekuli relativno kisel zna\xc4\x8daj._NEWLINE_Sladkorne komponente niso pomembne za in vitro aktivnost eritropoetina, saj se na eritropoetinski receptor ve\xc5\xbee s proteinskim delom._NEWLINE_Sladkorne komponente so pomembne za podalj\xc5\xa1ano delovanje eritropoetina, saj zmanj\xc5\xa1ujejo njegovo eliminacijo._NEWLINE_Biolo\xc5\xa1ka aktivnost in vivo eritropoetina je prakti\xc4\x8dno izni\xc4\x8dena, \xc4\x8de molekula ni glikozilirana. Sladkorne komponente igrajo pomembno vlogo pri podalj\xc5\xa1evanju njegovega delovanja in zmanj\xc5\xa1evanju njegove eliminacije. Nastajanje eritrocitov oziroma eritropoeza nadzira zelo zaspleten sistem humoralnih rastnih dejavnikov in citokinov. Eritropoetin deluje neposredno na nekatere eritroidne mati\xc4\x8dne celice in prekurzorje eritrocitov v kostnem mozgu in nadzira njihovo proliferacijo, zorenje in diferenciacijo.\n_START_SECTION_\nNastajanje\n_START_PARAGRAPH_\nEritropoetin je v 85-90\xc2\xa0% ledvi\xc4\x8dnega izvora, preostanek pa ga izlo\xc4\x8dajo hepatociti. Nastajanje eritropoetina v ledvicah je zlasti pove\xc4\x8dano v stanjih hipoksije, kadar so rde\xc4\x8de krvni\xc4\x8dke odlo\xc4\x8dilne pri zagotavljanju nemotene oskrbe s kisikom. To povezavo med hipoksijo, \xc5\xa1tevilom eritrocitov in anemijo so klini\xc4\x8dno opazili proti koncu 19. stoletja, ko so zaznali pove\xc4\x8dano \xc5\xa1tevilo eritrocitov pri bivanju na vi\xc5\xa1jih nadmorskih vi\xc5\xa1inah. Eritropoetin so dokaj pozno izolirali (leta 1977) iz se\xc4\x8da bolnikov z aplasti\xc4\x8dno anemijo. Eritropoetin je nujno potreben za pre\xc5\xbeivetje izvornih eritrodnih celic v kostnem mozgu. Nastajanje je odvisno od stopnje nasi\xc4\x8denosti tkiva s kisikom. Prej omenjena hipoksija in anemija povzro\xc4\x8dita njegovo nastajanje, pove\xc4\x8dana koncentracija eritropoetina v krvi pa nato stimulira eritropoezo. Normalne plazemske koncentracije zna\xc5\xa1ajo od 0,01 do 0,03 i.e./ml. Zaradi hipoksije in anemije se vrednosti lahko pove\xc4\x8dajo za 100-1000-krat. Pri bolnikih s kroni\xc4\x8dno odpovedjo ledvic je onemogo\xc4\x8deno zadostno nastajanje eritropoetina, zato pri njih nastane anemija. Bolniki pri kon\xc4\x8dnem stadiju ledvi\xc4\x8dne bolezni potrebujejo redno dializo ali presaditev ledvic za pre\xc5\xbeivetje.\n_START_SECTION_\nRekombinantni eritropoetin\n_START_PARAGRAPH_\nPoznamo tudi rekombinantne eritropoetine (rEPO), ki so heterogeni in se med seboj razlikujejo po zgradbi sladkornih verig. Zdravila vsebujejo ve\xc4\x8d izooblik iste biolo\xc5\xa1ke u\xc4\x8dinkovine. Rekombinantne eritropoetine alfa, beta in delta imenujemo epoetini. Poleg epoetina alfa, beta in delta je v klini\xc4\x8dni uporabi \xc5\xa1e darbepoetin alfa (oblika rEPO). Vse rEPO u\xc4\x8dinkovine se razlikujejo po sladkornih komponentah ter po farmakokineti\xc4\x8dnih in farmakodinami\xc4\x8dnih lastnostih. Vpeljava rekombinantnega eritropoetina v zdravljenje je pomenila pravo revolucijo v zdravljenju anemije, ki nastane zaradi kroni\xc4\x8dne ledvi\xc4\x8dne odpovedi. Pred tem so anemijo pri bolnikih s kroni\xc4\x8dno odpovedjo ledvic zdravili s tranfsuzijo krvi, s katero so vzdr\xc5\xbeevali normalne ravni hemoglobina. Pri tem so nastajali razni zapleti, vklju\xc4\x8dno s preveliko koli\xc4\x8dino \xc5\xbeeleza v krvi._NEWLINE_Eritropoetin dajemo v obliki injekcije podko\xc5\xbeno ali intravensko. Pri podko\xc5\xbenem dajanje je biolo\xc5\xa1ka uporabnost pove\xc4\x8dana v primerjavi z intravenskim dajanjem. Peritonealno dajanje je tudi mo\xc5\xbeno, vendar je primerno le pri bolnikih, ki jim dializo opravljajo peritonealno.\n_START_SECTION_\nNESP\n_START_PARAGRAPH_\nNESP(novel erythropoieses stimulating protein) ali darbepoetin alfa je eritropoetin druge generacije, ki ima v primerjavi z eritropoetini prve generacije trikrat dalj\xc5\xa1o biolo\xc5\xa1ko razpolo\xc5\xbeljivost zaradi pove\xc4\x8danega neto naboja molekule. Eno izmed vodil razvoja eritropoetinov druge generacije je korelacija med \xc5\xa1tevilom N-glikozilacijskih mest (asparginskih kislin) in biolo\xc5\xa1ko aktivnostjo. S to\xc4\x8dkovno mutagenezo so v primarno zgradbo eritropoetina vnesli \xc5\xa1e dve dodatni N-glikozilacijski mesti.\n_START_SECTION_\nZloraba eritropoetina pri zdravih ljudeh\n_START_PARAGRAPH_\nZloraba eritropoetina pri zdravih ljudeh lahko povzro\xc4\x8di \xc4\x8dezmerno zvi\xc5\xa1anje hemoglobina in hematokrita. Posledica so lahko smrtno nevarni kardiovaskularni zapleti. Najpogosteje ga zlorabljajo \xc5\xa1portniki pri atletiki, maratonu, kolesarjenju - kjer je pove\xc4\x8dana oksiformna kapaciteta krvi (10,11) . S sodobnimi analiznimi postopki je mo\xc5\xbeno v krvi in urinu dolo\xc4\x8diti pove\xc4\x8dano raven eritropoetina kot posledico pove\xc4\x8danega endogenega nastajanja v krvi ali nedovoljenega dodajanja.'