b'\n_START_ARTICLE_\nVelika Bolgarija\n_START_SECTION_\nUstanovitev\n_START_PARAGRAPH_\nMed letoma 630 in 635 je Kubratu uspelo zdru\xc5\xbeiti dve najve\xc4\x8dji prabolgarski plemeni Kutrigure  in Utigure in ustvariti mo\xc4\x8dno plemensko zvezo, ki so jo srednjeve\xc5\xa1ki avtorji imenovali Stara Velika Bolgarija, Bolgarsko cesarstvo Onogundur ali preprosto Onogurija. Nekateri strokovnjaki domnevajo, da so bili med bolgarskimi podlo\xc5\xbeniki tudi pora\xc5\xbeenih Avari, tako da se je Velika Bolgarija raztezala na zahod vse do Panonske ni\xc5\xbeine.  Njeno glavno mesto je bila verjetno Fanagorija na polotoku Taman. Kubratov grob so odkrili leta 1912 v Pere\xc5\xa1\xc4\x8depini v Ukrajini.\n_START_SECTION_\nRazpad in nasledstvene dr\xc5\xbeave\n_START_PARAGRAPH_\nDogodke po Kubratovi smrti je opisal bizantinski patriarh Nikifor. Nikifor pravi, da je Kubrat umrl med vladanjem cesarja Konstantina IV.. Nasledil ga je Batbajan, najstarej\xc5\xa1i od njegovih petih sinov. Drugi \xc5\xa1tirje sinovi niso upo\xc5\xa1tevali o\xc4\x8detovega nasveta, naj ostanejo skupaj in se s skupnimi mo\xc4\x8dmi uprejo Hazarom in so se s svojimi plemeni odselili.\n_START_SECTION_\nPrabolgari v Vojvodini in Makedoniji\n_START_PARAGRAPH_\nPrabolgarski kan Kuber je kot vazal avarskega kagana iz prestolnice Sirmium (sedanja Sremska Mitrovica) vladal me\xc5\xa1anici Prabolgarov, Romanov, Slovanv in Germanov. Okoli leta 680 se je s kaganom sprl, uspe\xc5\xa1no odbil napad Avarov in se s svojim ljudstvo preselil  v makedonsko pokrajino Keremisijo. Poskus, da bi osvojiti tudi Solun, mu je spodletel. Po teh dogodkih je izginil z zgodovinskega prizori\xc5\xa1\xc4\x8da, njegovo ljudstvo pa se je pome\xc5\xa1alo med makedonska slovanska plemena.\n_START_SECTION_\nPrabolgari v ju\xc5\xbeni Italiji\n_START_PARAGRAPH_\nDrugi Prabolgari pod vodstvom vojvode Alceka so okoli leta 662 skupaj z Langobardi krenili proti zahodu. Langobardskega kralja Grimoalda I. Beneventskega so zaprosili za primerno ozemlje, v zameno pa so mu ponudili voja\xc5\xa1ke usluge. Najprej so se ustavili v okolici Ravene, potem pa so se pomaknili bolj proti jugu. Grimoald je Alceka in njegovo spremstvo nato poslal v Benevento k svojemu sinu Romualdu, od katerega  so dobili ozemlje severovzhodno od Neaplja in velika, vendar zapu\xc5\xa1\xc4\x8dena mesta Sepino, Boiano (Bovianum) in Isernia v sedanji regiji Molise v Apeninih. Alceku so poleg naslova vojvoda podelili \xc5\xa1e langobardski naslov gastald. Pavel Diakon v svoji Zgodovini Langobardov (Historia Langobardorum), ki je bila napisana po letu 787, pi\xc5\xa1e, da so bili v tistem \xc4\x8dasu Prabolgari \xc5\xa1e naseljeni v Lombardiji in da kljub temu, da so govorili latinsko, niso opustili svojega lastnega jezika._NEWLINE_Med arheolo\xc5\xa1kimi izkopavanji v nekropoli Vicenne-Campochiaro pri Boianu, ki je iz 7. stoletja, so med 130 grobovi odkrili 13 \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih grobov skupaj s konji in izdelki germanskega in avarskega porekla. Pokopi konj so zna\xc4\x8dilni srednjeazijske nomade,  zato ti grobovi prav gotovo pripadajo bolgarskim naseljencem iz Molise in Kampanje.\n_START_SECTION_\nKavka\xc5\xa1ki Prabolgari/Balkari\n_START_PARAGRAPH_\nBatbajanovo ljudstvo, tako imenovani \xc4\x8crni Prabolgari, so ostali v svoji domovini in so jih kmalu podjarmili Hazari. Nekateri poznavalci so prepri\xc4\x8dani, da so njihovi potomci sedanji Balkari, \xc4\x8deprav sami sebe po reki Malki imenujejo Malkari in govorijo tur\xc5\xa1ki jezik, podoben kip\xc4\x8da\xc5\xa1kemu. V mnogih tur\xc5\xa1kih jezikih se namre\xc4\x8d glas "b" preglasi v "m".'