b'\n_START_ARTICLE_\nStane Kav\xc4\x8di\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nKav\xc4\x8di\xc4\x8d je \xc5\xbee pred vojno deloval v sindikatih, \xc4\x8dlan KPS pa je postal julija 1941. Med NOB je bil od 1942 sekretar okro\xc5\xbenega komiteja komunisti\xc4\x8dne partije Vrhnika, januarja 1943 je postal sekretar pokrajinskega komiteja Skoja za Slovenijo in sekretar Glavnega iniciativnega odbora Zveze slovenske mladine. Na Ko\xc4\x8devskem zboru je bil izvoljen v SNOO in AVNOJ, konec 1943 pa postal \xc4\x8dlan CK SKOJ in predsednik pokrajinskega odbora USAOJ (Zveze socialisti\xc4\x8dne mladine Jugoslavije) za Slovenijo. Kraj\xc5\xa1i \xc4\x8das se je \xc5\xa1olal v Sovjetski zvezi. Bil je nosilec partizanske spomenice 1941._NEWLINE_Po koncu vojne je bil na vodilnih politi\xc4\x8dnih polo\xc5\xbeajih v mladinskih in partijski organizaciji (v CK KPS je predstavljal mladino), bil je organizacijski sekretar CK KPS 1945--49 in obenem tudi podpredsednik Prezidija Ljudske skup\xc5\xa1\xc4\x8dine LRS (1947--51) \xc4\x8dlan Politbiroja oz. Izvr\xc5\xa1nega komiteja, od 1966 predsedstva CK KPS/ZKS; 1951--56 je bil podpredsednik izvr\xc5\xa1nega sveta ljudske skup\xc5\xa1\xc4\x8dine LRS, predsednik Zveze sindikatov Slovenije 1958--63), predsednik ideolo\xc5\xa1ke komisije CK ZKS (1963--66), \xc4\x8dlan IK CK ZKJ 1966/67, nazadnje pa 1967--72 predsednik slovenske vlade (uradno predsednik izvr\xc5\xa1nega sveta Skup\xc5\xa1\xc4\x8dine SRS) ter obenem 1969--72 \xc4\x8dlan predsedstva ZKJ. Kot zagovornik liberalne gospodarske usmeritve in slovenskih interesov v Jugoslaviji je bil jeseni 1972 prisiljen odstopiti s funkcije predsednika Izvr\xc5\xa1nega sveta Slovenije  (vlade) in \xc4\x8dlana predsedstva ZKJ in se upokojiti. Politi\xc4\x8dno in javno ni smel ve\xc4\x8d nastopati v javnosti, vendar se kljub svoji kriti\xc4\x8dni distanci socialisti\xc4\x8dnemu samoupravljanju in perspektivi Slovenije v federativni Jugoslaviji ni odrekel._NEWLINE_Kav\xc4\x8di\xc4\x8d je avtor dela Samoupravljanje I-IV (1964, 1965, 1967), politi\xc4\x8dnih in gospodarskih razprav ter posmrtno izdanega dela Dnevnik in spomini (1988), ki sta ga uredila Janez Jan\xc5\xa1a in Igor Bav\xc4\x8dar.\n_START_SECTION_\nVzroki za politi\xc4\x8dni padec\n_START_PARAGRAPH_\nKav\xc4\x8di\xc4\x8d je bil zlasti po gospodarski reformi 1965 zagovornik liberalne gospodarske usmeritve, ki je temeljila na policentralizmu, celotni povezanosti prostorskega, ekonomskega in socialnega razvoja, izrabi zemljepisne in prometne lege Slovenije in razvoju panog, ki hitro prina\xc5\xa1ajo kapital, na spodbujanju privatne iniciative in vlaganju zasebnih sredstev, na mo\xc4\x8dni izvozni usmeritvi, vklju\xc4\x8devanju v evropske gospodarske tokove ter na regionalnih povezavah s sosednjimi de\xc5\xbeelami. Zaradi te usmeritve, ki je veljala za premalo delavskorazredno in jugoslovansko, je prihajal v spor z delom slovenskega in najvi\xc5\xa1jega jugoslovanskega vodstva, \xc5\xa1e posebej po letu 1969 ob t. i. cestni aferi (gradnja avtoceste Ljubljana - Postojna). Njegova politi\xc4\x8dna mo\xc4\x8d, ki je izvirala iz osebnih potez  in usmeritev ter iz liberalnih razmer v jugoslovanski dru\xc5\xbebi po brionskem plenunu 1966 je bila po cestni aferi deloma omejena; tudi zato, ker je odklonil mandat v Zveznem izvr\xc5\xa1nem svetu (ZIS) v Beogradu in nato \xc5\xa1e za mesto \xc4\x8dlana v izvr\xc5\xa1nem biroju predsedstva ZKJ, za kar ga je predlagal Tito.'