b'\n_START_ARTICLE_\nCukrarna\n_START_SECTION_\nSladkorna rafinerija\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1828 sta Rossmann & Pelican, borzna veletrgovca v Trstu, prosila za podelitev de\xc5\xbeelnega tovarni\xc5\xa1kega dovoljenja za sladkorno rafinerijo. Sprva je bil za tovarni\xc5\xa1ko poslopje namenjen grad \xc4\x8crnelo poleg Doba pri Dom\xc5\xbealah, katerega lastnik je bil Josip Pelican. Kasneje sta se trgovca odlo\xc4\x8dila, da bosta tovarno postavila v Ljubljani, glavni razlog za to pa je bila bli\xc5\xbeina carinarnice, zaradi \xc4\x8desar so odpadli nepotrebni dvojni stro\xc5\xa1ki ob prevozu blaga na glavni carinski urad. Dovoljenje za tovarno sta dobila 20. julija 1828. Dru\xc5\xbeabniki so izbrali prostor za objekt v poljanskem predmestju. _NEWLINE_Kupoprodajna pogodba je bila v zemlji\xc5\xa1ko knjigo vpisana \xc5\xa1ele 21. februarja 1832. Tovarna pa je kljub poznem vpisu obratovala \xc5\xbee od 27. decembra 1828. Na ta dan je bilo izvr\xc5\xa1eno poskusno varjenje. Z 22 delavci in enim varilnim kotlom pa je \xc5\xa1e mo\xc4\x8dno zaostajala za kasnej\xc5\xa1im obsegom in za prvo rafinerijo v Blatni vasi. V toku razvoja sladkorne rafinerije je pri\xc5\xa1lo do pogostih sprememb v lastni\xc5\xa1tvu, zato se je tudi naziv tovarne spreminjal. Ta je ve\xc4\x8dinoma vseboval ime enega ali ve\xc4\x8d lastnikov. Leta 1831 je bil kapital sladkorne rafinerije zvi\xc5\xa1an, tudi zgradbe so bile pove\xc4\x8dane, rafinerija pa je od takrat naprej delovala s tremi kotli. \xc5\xa0tevilo zaposlenih se je pove\xc4\x8dalo na 45. Leta 1835 so vanjo postavili prvi parni stroj na ozemlju dana\xc5\xa1nje Slovenije. Parni stroj je slu\xc5\xbeil za pogon vodne \xc4\x8drpalke in dviganje materiala v vi\xc5\xa1je nadstropje tovarni\xc5\xa1ke zgradbe. Leta 1837 so lastniki za\xc5\xa1li v te\xc5\xbeave, iz katerih so se re\xc5\xa1ili z delno prodajo podjetja najve\xc4\x8djemu upniku, dunajski banki Arnstein & Eskeles._NEWLINE_Sledilo je obdobje relativne stabilnosti. V letih 1841 do 1849 so lastniki pritegnili v vodstvo \xc5\xa1e tr\xc5\xbea\xc5\xa1ko podjetje Brentano & Comp. To je pomenilo ve\xc4\x8dji impulz v proizvodnji rafinerije. Z novim parnim kotlom so zmogljivost \xc5\xa1e pove\xc4\x8dali. Nadaljnja leta pomenijo obdobje najve\xc4\x8djega razcveta ljubljanske sladkorne industrije. Poslopje so dvignili za dve nadstropji, kar se datira v \xc5\xa1tirideseta leta. V juniju 1852 je sledila pro\xc5\xa1nja dru\xc5\xbebe za povi\xc5\xa1anje skladi\xc5\xa1\xc4\x8da. Naslednjega leta so na podstre\xc5\xa1ju uredili dve ve\xc4\x8dji sobi. Dale\xc4\x8d najpomembnej\xc5\xa1e dejanje pa je bilo podalj\xc5\xa1anje tovarni\xc5\xa1kega poslopja. Ta prizidek so za\xc4\x8deli graditi leta 1854. Leta 1856 je bil postavljen nov vhod na dvori\xc5\xa1\xc4\x8de ob stanovanjskem delu, ki ni ve\xc4\x8d ohranjen. Leta 1851 in 1856 so zgradili dve novi pe\xc4\x8di za spodij (kostno oglje). Od prizidkov je pomembna \xc5\xa1e raz\xc5\xa1iritev spodijske tovarne. V teh poslednjih letih je proizvodnja sladkorja mo\xc4\x8dno narastla, tudi na ra\xc4\x8dun izpopolnitve tovarni\xc5\xa1kih naprav in dveh novih parnih kotlov. V letih od 1853 do 1856 je rafinerija imela od 200 do 225 delavcev. Sladkor in sirup je prodajala tudi na Ogrsko in v balkanske dr\xc5\xbeave. Tovarna je dosegla ogromne dobi\xc4\x8dke in se je povzpela na prvo mesto med rafinerijami v monarhiji. Leta 1855 je bila proizvodnja cukrarne najve\xc4\x8dja, saj je zna\xc5\xa1ala 111.512 stotov, vrednost proizvodnje pa je zna\xc5\xa1ala 3.934.978 goldinarjev. Kot kurivo je tovarna porabila letno 15.000 stotov \xc5\xa1ote in 92.000 stotov premoga iz premogovnika v Zagorju._NEWLINE_Ve\xc4\x8dinoma rafinerija doma\xc4\x8dega delavstva ni zaposlovala, posredno pa je dajala zaslu\xc5\xbeek \xc5\xa1tevilnim doma\xc4\x8dinom, ki so se ukvarjali s povezanimi posli. Cukrarna je edinstven spomenik kapitalisti\xc4\x8dnega veleobrata iz prve polovice 19. stoletja. Stavba po velikosti ni imela tekmeca na ozemlju dana\xc5\xa1nje Slovenije. Zgodnja uvedba parnega stroja pri\xc4\x8da tudi o modernosti proizvodnega postopka. Avtor tega stavbnega kompleksa naj bi bil tr\xc5\xbea\xc5\xa1ki stavbenik Matej Pertsch.\n_START_SECTION_\nPostopno propadanje\n_START_PARAGRAPH_\n25. avgusta 1858 je nepazljivost nekega delavca povzro\xc4\x8dila po\xc5\xbear, ki je uni\xc4\x8dil tovarno, skladi\xc5\xa1\xc4\x8de, opremo in ve\xc4\x8dino zaloge sladkorja. Vse drugo razen drvarnice in hleva je pogorelo. Tovarna je izgubila tudi visoke dimnike, ki so ji dajali zna\xc4\x8daj industrijskega objekta. Do srede decembra so tovarni\xc5\xa1ko poslopje \xc5\xbee delno prekrili, \xc5\xbeeleli so urediti \xc5\xa1e notranjost in nadaljevati z gradnjo. Ponovnega obratovanja pa ni bilo ve\xc4\x8d. Za zaton ljubljanske rafinerije je kriva tudi \xc4\x8dedalje huj\xc5\xa1a konkurenca pridelovalcev sladkorja iz sladkorne pese. Po tem so vsi objekti tovarne, po neuspeli dra\xc5\xbebi, pri\xc5\xa1li v last avstrijske nacionalne banke, od katere je cukrarno leta 1863 kupil zagreb\xc5\xa1ki veletrgovec Gvido Pongratz. Od leta 1864 do 1866 je ta dobro zaslu\xc5\xbeil z oddajo celotnega poslopja rekrutom. Okoli 1870 se je v cukrarni nastanila dr\xc5\xbeavna toba\xc4\x8dna tovarna, ki je bila tu do leta 1872, ko je poslopje v za\xc4\x8detku januarja ponovno gorelo._NEWLINE_Leta 1873 je bilo poslopje namenjeno kasarni, kar je cukrarna ostala do padca monarhije. Tu sta mlada umrla Dragotin Kette (1899) in Josip Murn - Aleksandrov (1901). Dragotin Kette se je na voja\xc5\xa1kih vajah hudo prehladil, zato so ga poslali v tr\xc5\xbea\xc5\xa1ko voja\xc5\xa1ko bolni\xc5\xa1nico, kjer so ugotovili, da zaradi bolezni ni ve\xc4\x8d sposoben za voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo. Zatekel se je v staro cukrarno v Ljubljani, h gospodinji Polonici Kalan in prijatelju Josipu Murnu, ki ga je Kalanova vzela k sebi, ko je dopolnil \xc5\xa1tiri leta. _NEWLINE_Lastni\xc5\xa1tvo je nato pre\xc5\xa1lo na podjetje pletenin in tkanin. Med drugo svetovno vojno so kleti slu\xc5\xbeila za zakloni\xc5\xa1\xc4\x8da. _NEWLINE_Leta 1955 so na zahodnem delu severne fasade odkrili spominsko plo\xc5\xa1\xc4\x8do razdeljeno v tri dele. Zgoraj pi\xc5\xa1e: "V tej hi\xc5\xa1i so imeli pri preprosti in plemeniti \xc5\xbeeni Poloni Kalanovi dom in zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de Murn, Kette, Cankar, \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d in njihovi prijatelji." V sredini pi\xc5\xa1e: "V tem okolju je nastajala in zorela slovenska moderna." In spodaj: "Tu sta izdihnila Dragotin Kette 26. IV. 1899 in Josip Murn 18. VI. 1901."_NEWLINE_Nad drugim vhodom je tabla z napisom: \xc2\xbbZavod sprejemni center, preno\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8da\xc2\xab, kar je bilo uradno ime stavbe. Po drugi svetovni vojni je spet sprejemala socialno ogro\xc5\xbeene ljudi in postala prehodni dom za delavce gradbenih podjetij in socialne varovance. Preno\xc4\x8devali pa so tudi prodajalci ljubljanske tr\xc5\xbenice. V\xc4\x8dasih so bili v tej stavbi \xc5\xa1e prostori Javne razsvetljave Ljubljana, tovarne otro\xc5\xa1kih vozi\xc4\x8dkov Tribuna ter delavnice Lutkovnega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da._NEWLINE_V za\xc4\x8detku 90. let 20. stoletja so Cukrarno izpraznili z namenom prenove in spremembe v nakupovalno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de. Na\xc4\x8drti se niso uresni\xc4\x8dili in v objekt so se naselili brezdomci. Zaradi ve\xc4\x8dkratnih po\xc5\xbearov, ki so jih zanetili (v enem izmed njih je pogorel tudi osrednji del ostre\xc5\xa1ja), so objekt za silo zavarovali pred nadaljnjim propadanjem, okna in vrata v ni\xc5\xbejih nadstropjih pa zazidali ter s tem prepre\xc4\x8dili dostop do objekta. Kasneje so za ves promet, tudi pe\xc5\xa1ce, najprej delno, nato pa popolnoma zaprli tudi Pov\xc5\xa1etovo ulico, saj je prehod ob objektu zaradi mo\xc5\xbenosti odpadanja delov stavbe postal prenevaren._NEWLINE_Leta 2010 so za potrebe izgradnje Fabianijevega mostu podrli del povezovalnega trakta med Cukrarno in dvorcem ter stavbo dodatno utrdili.\n_START_SECTION_\nObnova\n_START_PARAGRAPH_\nTekom let se se pojavilo ve\xc4\x8d na\xc4\x8drtov za obnovo mo\xc4\x8dno dotrajane stavbe. V devetdesetih letih 20. stoletja so obstajali na\xc4\x8drti za preureditev Cukrarne v nakupovalno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de, ki pa so propadli, saj je nosilec projekta, podjetje Emona in\xc5\xbeeniring d.o.o., \xc5\xa1el v ste\xc4\x8daj._NEWLINE_Leta 2009 je Mestna ob\xc4\x8dina Ljubljana zasnovala na\xc4\x8drte za projekt "Ena hi\xc5\xa1a", po katerih naj bi obmo\xc4\x8dje Cukrarne do leta 2014 spremenili v sodobno upravno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de. Zaradi gospodarske krize se je izgradnja kompleksa, ki naj bi stala preko 150 milijonov evrov, premaknili v nedolo\xc4\x8deno prihodnost. Kasneje so na\xc4\x8drte oklestili ter v stavbi predvideli ureditev galerijskih prostorov. Vrednost obnove, ki predvideva odstranitev vseh notranjih konstrukcijskih elementov ter ohranitev in oja\xc4\x8ditev zunanjih zidov, je bila ocenjena na 21,6 milijona evrov. Septembra 2018 je bil uspe\xc5\xa1no zaklju\xc4\x8den razpis za izvedbo prenove, prva gradbena dela na objektu so se za\xc4\x8dela 10. oktobra 2018.'