b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Marcel II.\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nMarcel se je rodil 6. maja 1501 v Montefanu pri Macerati v plemi\xc5\xa1ki rodbini iz mesta Montepulciano; o\xc4\x8de je bil Ricciardo Cervini, pape\xc5\xa1ki zakladni\xc4\x8dar v Ankonski marki, mati pa Cassandra Benci. Otro\xc5\xa1tvo je pre\xc5\xbeivljal v Montepulcianu, kjer so gospodarili Cerviniji vsaj od 13. stoletja naprej, in na obse\xc5\xbenih posestvih okrog Castiglione d\'Orcia. O\xc4\x8de je poskrbel za njegovo izobrazbo: pou\xc4\x8deval ga je slovnico, govorni\xc5\xa1tvo, osnove modroslovja, zvezdoznanstvo, in \xc2\xbbda bi mu omogo\xc4\x8dil sleherno popolnost\xc2\xab, ga je uvajal v \xc2\xbbarti meccaniche\xc2\xab, kot so gradbeni\xc5\xa1tvo, poljedelstvo, izdelovanje \xc5\xbeeleza in knjigove\xc5\xa1tvo.  _NEWLINE__NEWLINE_Okrog 1520 je od\xc5\xa1el Marcel na \xc5\xa1tudije v Sieno pod varstvom kardinala Giovannija Piccolominija  in premo\xc5\xbene dru\xc5\xbeine Spannochi, katerih imetje je o\xc4\x8de dalj \xc4\x8dasa upravljal in so mu priznali tudi svoj priimek "degli Spannochi". Dal se je na \xc5\xa1tudij gr\xc5\xa1\xc4\x8dine, matematike in zvezdoznanstva. _NEWLINE__NEWLINE_1524 so Marcela poslali v Rim, da bi izro\xc4\x8dil dru\xc5\xbeinska darila Klemenu VII., ki je postal pape\xc5\xbe nekaj mesecev poprej (19. novembra 1523). Ob tej prilo\xc5\xbenosti se je odli\xc4\x8dno izkazal: na podlagi o\xc4\x8detovih izra\xc4\x8dunov je dokazal neosnovanost takratnih predvidevanj o skoraj\xc5\xa1nji poplavi. Pape\xc5\xbe je bil s tem pomirjen in zadovoljen, ter mu je takoj zaupal popravke julijanskega koledarja, kar je Cervini uspe\xc5\xa1no opravil; to mu je zagotovilo stalno slu\xc5\xbebo. Zaradi ponavljajo\xc4\x8de se kuge pa ga je maja 1525 o\xc4\x8de poklical domov, kjer je ostal tudi med plenitvijo Rima; tako se je vrnil na pape\xc5\xa1ki dvor \xc5\xa1ele po o\xc4\x8detovi smrti 1534. _NEWLINE_Med svojimi potovanji v Rim si je v humanisti\xc4\x8dnih vedah dobro podkovani Marcel Cervini pridobil tudi zaupanje kardinala Alessandra Farneseja; ko je le-ta postal oktobra 1534 pape\xc5\xbe Pavel III., mu je zaupal vzgojo svojega soimenjaka ne\xc4\x8daka Alessandra, ki je kmalu postal pape\xc5\xbeev kardinal-kancler (tajnik) in protonotar; tako je pravzaprav Marcel postal stvarni upravnik cerkvenih poslov postavljen ob stran mlademu in neizku\xc5\xa1enemu kardinalu. 1535 je prejel duhovni\xc5\xa1tvo. 9. aprila 1539 je bil povzdignjen v kardinala in naslednji dan je prejel \xc5\xa1kofovsko posve\xc4\x8denje kot \xc5\xa1kof Nicastra, a 19. decembra 1539 je postal kardinal pri Santa Croce in Gerusalemme. Alessandra Farneseja je spremljal v odposlanstvu k Francu I., 1543 pa odpotoval kot pape\xc5\xa1ki legat  h Karlu V.. Decembra 1545 ga je Pavel III. skupaj s kardinaloma Giovannijem del Montejem (prihodnji pape\xc5\xbe Julij III.) in Angle\xc5\xbeem Polom imenoval za pape\xc5\xa1kega legata na Tridentinskem koncilu, kjer je postal prvi predsednik prvega zasedanja. Naloga pape\xc5\xa1kih odposlancev je bila, da so dolo\xc4\x8dali izbiro predmetov za razpravo in \xc4\x8duli nad samimi debatami; pri va\xc5\xbenej\xc5\xa1ih vpra\xc5\xa1anjih so dobivali navodila neposredno iz Rima. Med koncilom je Marcel z nepopustljivo odlo\xc4\x8dnostjo in uspe\xc5\xa1nostjo zavra\xc4\x8dal konciliaristi\xc4\x8dne te\xc5\xbenje. Na koncilu je bil predstavnik duhovne usmeritve. _NEWLINE__NEWLINE_1548 ga je Pavel III. imenoval za vatikanskega knji\xc5\xbeni\xc4\x8darja (\xc2\xbbBibliotec\xc3\xa6 Apostolic\xc3\xa6 Vatican\xc3\xa6 Protector\xc2\xab), kar mu je dosmrtno podalj\xc5\xa1al tudi Julij III.. V tem \xc4\x8dasu se je dal na zgodovinske in arheolo\xc5\xa1ke raziskave. Pod njegovim vodstvom je Vatikanska knji\xc5\xbenica spet zacvetela. Nabavil je \xc4\x8dez 500 latinskih, gr\xc5\xa1kih in hebrejskih knjig, ter sestavil nove sezname gr\xc5\xa1kih in latinskih rokopisov. 1539 je nagovoril pape\xc5\xbea, da je dal tiskati vsaj najpomembnej\xc5\xa1e gr\xc5\xa1ke rokopise.  Isti pape\xc5\xbe ga je imenoval tudi za predsednika komisije za cerkveno obnovo, od koder pa ga je odstranil, ko si je upal obsoditi pape\xc5\xbeevo nepotisti\xc4\x8dno ravnanje.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nMed kardinali je prevladala tokrat stro\xc5\xbeja cerkvena usmeritev; zato so po Julijevi smrti, ki je nastopila 23. marca 1555 kot posledica prehladitve ob pregledu del na graditvi imenitne Julijeve vile, 9. aprila izvolili za naslednika kardinala Marcela Cervinija_NEWLINE__NEWLINE_Po prevzemu oblasti s kronanjem brez posebnih slovesnosti zaradi postnega \xc4\x8dasa je 10. aprila ohranil tudi kot pape\xc5\xbe svoje krstno ime in se poimenoval Marcel II. On je bil zadnji pape\xc5\xbe, ki ob izvolitvi ni spremenil svojega imena; s tem je med drugim potrdil legendo, ki napoveduje zelo kratko pape\xc5\xbeevanje tistim pape\xc5\xbeem, ki ohranijo svoje godovno ime. _NEWLINE__NEWLINE_Takoj se je lotil strogega na\xc4\x8drta nravne obnove Cerkve; hotel je obrzdati in zmanj\xc5\xa1ati razko\xc5\xa1nost in izdatke pape\xc5\xa1kega dvora, da bi se bolje zoperstavil protestantovski reformaciji in odstranil povod za obto\xc5\xbebe. Z istim namenom se je pripravljal na ponovno otvoritev Tridentinskega koncila; zaradi svoje \xc4\x8disto duhovne zamisli o pape\xc5\xa1tvu je hotel celo odpraviti \xc5\xa1vicarsko gardo. _NEWLINE_Javnost je bila pripravljena sodelovati z reformami, saj so vsi pri\xc4\x8dakovali, da bo pape\xc5\xbe nadaljeval Tridentinski koncil in dokon\xc4\x8dal cerkveno obnovo. Res je \xc5\xbee takoj na za\xc4\x8detku vladanja vpeljal razli\xc4\x8dne koristne spremembe: dr\xc5\xbeavno upravo je pre\xc4\x8desal, v bogoslu\xc5\xbeje uvedel preprostost; tuje duhovnike, ki so se klatili po Rimu, je poslal nazaj v doma\xc4\x8de \xc5\xa1kofije, odve\xc4\x8dne uslu\xc5\xbebence je odpustil, a upravo Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave je hotel prepustiti laikom.'