b'\n_START_ARTICLE_\nVolfram\n_START_SECTION_\nPomembne lastnosti\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cisti volfram je srebrno-sive do kositrno-bele barve in je trdna kovina. Kadar je zelo \xc4\x8dist, ga lahko re\xc5\xbeemo s kovinsko \xc5\xbeago (kadar ni \xc4\x8dist, je krhek in te\xc5\xbeak za obdelovanje), in ga sicer obdelujemo s kovanjem, rezanjem ali iztiskanjem. Ta element ima najvi\xc5\xa1je vreli\xc5\xa1\xc4\x8de (3422 \xc2\xb0C), najni\xc5\xbeji parni pritisk in najvi\xc5\xa1jo natezno trdnost pri temperaturah nad 1650\xc2\xa0\xc2\xb0C od vseh kovin. Njegova odpornost proti koroziji je odli\xc4\x8dna - ve\xc4\x8dina mineralnih kislin ga lahko le rahlo napada._NEWLINE_Kovinski volfram na zraku oblikuje za\xc5\xa1\xc4\x8ditni oksid, vendar lahko pri visokih temperaturah oksidira. V zlitinah jekla \xc5\xbee mala koli\xc4\x8dina volframa mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8da njegovo trdnost.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nObstoj volframa je leta 1779 kot prvi predpostavil Peter Woulfe, ki je preiskoval volframit in sklepal, da mora vsebovati novo snov. Leta 1781 je Carl Wilhelm Scheele dokazal, da lahko iz volframita pridobimo novo kislino. Scheele in Torbern Bergman sta napovedala, da bi bilo z redukcijo volframske kisline mo\xc4\x8d pridobiti novo kovino. Leta 1783 sta brata Jos\xc3\xa9 in Fausto Elhuyar v volframitu odkrila kislino, ki je bila identi\xc4\x8dna volframski kislini. Istega leta sta ta \xc5\xa1panska brata uspela osamiti volfram z redukcijo njegove kisline z ogljem, zaradi \xc4\x8desar odkritje tega elementa pripisujemo njima._NEWLINE_V politi\xc4\x8dnem zakulisju II. svetovne vojne je volfram igral ogromno vlogo. Na Portugalsko, glavno evropsko proizvajalko tega elementa, sta pritiskali obe strani, saj je imela zaloge volframitove rude. Odpornost proti visokim temperaturam in izjemna trdnost njenih zlitin sta kovino napravili za zelo pomembno surovino v oro\xc5\xbearski industriji!\n_START_SECTION_\nBiolo\xc5\xa1ka vloga\n_START_PARAGRAPH_\nEncimi, imenovani oksidoreduktaze, uporabljajo volfram na podoben na\xc4\x8din kot molibden, s tem, da ga uporabljajo v kompleksu volfram-pterin._NEWLINE_Avgusta 2002 je ameri\xc5\xa1ka vladna ustanova Center za spremljanje in prepre\xc4\x8devanje bolezni (Centers for Disease Control and Prevention) objavila, da so urinski testi za levkemijo pri dru\xc5\xbeinah bolnikov in kontrolnih dru\xc5\xbeinah v nevadskem mestu Fallon pokazali povi\xc5\xa1ane ravni kovinskega volframa v telesih obeh skupin. Na obmo\xc4\x8dju Fallona so v kratkem \xc4\x8dasu odkrili 16 primerov raka pri otrocih, zato domnevajo, da bi volfram lahko bil povezan z obolevanjem za levkemijo, vendar po besedah vodje podru\xc5\xbenice Centra za to\xc4\x8dne trditve \xc5\xa1e ni dovolj podatkov.\n_START_SECTION_\nNahajali\xc5\xa1\xc4\x8da\n_START_PARAGRAPH_\nVolfram najdemo v mineralih volframit (\xc5\xbeelezo-manganov volframat), FeWO\xe2\x82\x84/MnWO\xe2\x82\x84), \xc5\xa1elit (kalcijev volframat, CaWO\xe2\x82\x84), ferberit in huebnerit. Pomembne dr\xc5\xbeave proizvajalce so Ljudska republika Kitajska, ki pridela ve\xc4\x8d kot tri\xc4\x8detrt svetovne proizvodnje, Rusija, Avstrija, obe Koreji, Portugalska, Bolivija, Uzbekistan, Burma, Brazilija in Tajska, manj\xc5\xa1o proizvodnjo pa premorejo tudi ZDA, Mongolija in druge. Kovino komercialno pridobivajo z redukcijo volframovega oksida z vodikom ali ogljikom.\n_START_SECTION_\nSpojine\n_START_PARAGRAPH_\nNajpogostej\xc5\xa1e oksidacijsko stanje volframa je +6, vendar izkazuje vsa oksidacijska stanja od \xe2\x88\x922 do +6. Volfram se navadno ve\xc5\xbee s kisikom in oblikuje rumeni volframov oksid, WO\xe2\x82\x83, ki se v bazi\xc4\x8dni vodni raztopini razgradi v volframatove ione, WO\xe2\x82\x84\xc2\xb2\xe2\x81\xbb.\n_START_SECTION_\nVodni poliaoksoanioni\n_START_PARAGRAPH_\nVodne raztopine volframa so pod nevtralnimi in kislimi pogoji znane po oblikovanju polioksoanionov. Volframat progresivno obdelujejo s klislino, tako da najprej d\xc3\xa1 topljiv in metastabilen anion paravolframat A, W\xe2\x82\x87O\xe2\x82\x82\xe2\x82\x84\xe2\x81\xb6\xe2\x81\xbb, ki se po nekaj urah ali dnevih pretvori v manj topen anion paravolframat B, H\xe2\x82\x82W\xe2\x82\x81\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x84\xe2\x82\x82\xc2\xb9\xe2\x81\xb0\xe2\x81\xbb. Z nadaljevanjem kisanja izdelajo zelo raztopljen metavolframatov anion, H\xe2\x82\x82W\xe2\x82\x81\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x84\xe2\x82\x80\xe2\x81\xb6\xe2\x81\xbb, ko je dose\xc5\xbeeno ravnovesje. Metavolframatni ion obstaja kot simetri\xc4\x8dni klaster dvanajstih oktaedrov vrste volfram-kisik, "Kegginov" anion. Mnogi drugi polioksoanioni obstajajo kot metastabilne vrste. Z vklju\xc4\x8ditvijo razli\xc4\x8dnega, na primer fosfornega, atoma med dva sredi\xc5\xa1\xc4\x8dna vodika v metavolframatu dobimo \xc5\xa1tevilne razli\xc4\x8dne tako imenovane heteropolianione\'.\n_START_SECTION_\nIzotopi\n_START_PARAGRAPH_\nNaravni volfram sestoji iz petih radioizotopov, katerih razpolovna doba je tako dolga, da jim imamo za vse prakti\xc4\x8dne potrebe za stabilne. Karakteriziranih je \xc5\xa1e 27 drugih radioizotopov; najstabilnej\xc5\xa1i med njimi so W-181 z 121,2, W-185 z 75,1, W-188 z 69,4 in W-178 z razpolovno dobo 21,6 dni. Vsi preostali radioaktivni izotopi imajo razpolovno dobo kraj\xc5\xa1o od 24 ur; ve\xc4\x8dina od teh celo manj kot 8 minut. Volfram ima tudi 4 meta stanja, od katerih je najstabilnej\xc5\xa1e W-179m (t1/2 je 6,4 minut). _NEWLINE_Atomska te\xc5\xbea volframovih izotopov se giblje med 157,974 amu (W-158) do 189,963 amu (W-190). La\xc5\xbeji naravni izotopi, W-180, W-182, W-183, in najpogostej\xc5\xa1i W-184, z oddajo alfa razpadajo v izotope hafnija (atomsko \xc5\xa1tevilo 72), medtem ko W-186 razpada z razpadom beta v osmij. Vedeti pa je treba, da so zaradi dolgih razpolovnih dob za vse prakti\xc4\x8dne namene stabilni.'