b'\n_START_ARTICLE_\nMihael Napotnik\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0kofovsko geslo\n_START_PARAGRAPH_\nQuis ut Deus, fortitudo mea?  (Kdo je kakor Bog, moja mo\xc4\x8d?)_NEWLINE_Pri izbiri \xc5\xa1kofovskega gesla je v prvem delu uporabil latinizirano obliko imena svojega krstnega zavetnika nadangela Mihaela, ki ga v rimskokatoli\xc5\xa1ki cerkvi razlagajo kot \xc2\xbbkdo kakor Bog?\xc2\xab. Slovenski prevod knezo\xc5\xa1kofovega \xc5\xa1kofovskega gesla bi se pomensko glasil: \xc2\xbbNadangel Mihael je moja mo\xc4\x8d\xc2\xab.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0kofova mati Ne\xc5\xbea roj. Solar se je 18. februarja 1841 poro\xc4\x8dila s Francem Jerov\xc5\xa1kom in pri\xc5\xa1la iz Tepanja \xc5\xbeivet na Lipakovo (tudi Lepak, Lapok in Lopak) doma\xc4\x8dijo na Tepanjskem Vrhu. V zakonu sta se jima rodila sinova Franc in Anton. Franc Jerov\xc5\xa1ek je kmalu po rojstvu drugega sina umrl, vdova Ne\xc5\xbea pa se je 14. februarja 1848 vnovi\xc4\x8d poro\xc4\x8dila, tokrat z nekdanjim sosedom in znancem Jurijem Napotnikom. O\xc4\x8de Jurij Napotnik in mati Ne\xc5\xbea sta imela v zakonu pet otrok, kot drugi med njimi pa se je rodil Mihael Napotnik.   _NEWLINE_Mihael Napotnik je prve tri razrede ljudske \xc5\xa1ole obiskoval v Konjicah, nato pa v Celju kon\xc4\x8dal \xc4\x8detrti razred ljudske \xc5\xa1ole.  Leta 1863 se je vpisal  na celjsko gimnazijo, kjer je leta 1871 tudi maturiral. Po maturi so ga za leto dni vpoklicali k vojakom v Celovec, jeseni 1872 pa je vstopil v bogoslovje v Mariboru. Do\xc5\xa1tudiral je z odli\xc4\x8dnim uspehom in bil 25. julija 1875 v Mariboru posve\xc4\x8den v duhovnika. Novo ma\xc5\xa1o je imel v Konjicah, 15. avgusta 1875. Prvo slu\xc5\xbebo je nastopil kot kaplan v Vojniku, vendar ga je jeseni 1876 mariborski lavantinski \xc5\xa1kof Jakob Stepischnegg poslal na Dunaj, v zavod Avgu\xc5\xa1tinej, kjer je nadaljeval \xc5\xa1tudij bibli\xc4\x8dnih ved. V \xc4\x8dasu avstrijske okupacije Bosne in Hercegovine je bil vpoklican kot vojni kurat v Gradec in  bil nato napoten v Sarajevo. Po vrnitvi na Dunaj je resno zbolel za trebu\xc5\xa1nim tifusom. \xc5\xa0tudij je nadaljeval do 19. novembra 1880, ko je bil promoviran za doktorja teologije. 27. novembra 1880 je bil imenovan za kaplana v Sevnici ob Savi, a  je \xc5\xbee 1. februarja 1891 napredoval v kornega vikarja, kateheta in pridigarja v stolnici v Mariboru. Na Visoki bogoslovni \xc5\xa1oli v Mariboru je v letih 1881\xe2\x88\x921884 predaval filozofijo, cerkveno pravo in zgodovino. Leta 1883 je postal podravnatelj bogoslovja v Mariboru, 11. aprila pa ga je cesar imenoval za dvornega kaplana, pet dni pozneje pa \xc5\xa1e za \xc5\xa1tudijskega ravnatelja v Avgu\xc5\xa1tineju. Dne 27. septembra 1889 je bil imenovan za lavantinskega \xc5\xa1kofa, 29. oktobra 1889 pa ga je salzbur\xc5\xa1ki nad\xc5\xa1kof dr. Franc Albert Eder posvetil. Slovesno ustoli\xc4\x8denje (intronizacija) je bila v mariborski stolnici 17. novembra 1889. Imenovan je bil za hi\xc5\xa1nega prelata svetega o\xc4\x8deta in asistenta pape\xc5\xbeevega prestola. Podprl je izdajo cerkveno-umetnostnih zbornikov in glasila Ljubitelji cerkvene umetnosti. Poleg \xc5\xa1tevilnih cerkvenih govorov, ob\xc5\xa1irnih znanstvenih prispevkov s podro\xc4\x8dja gospodarstva, teologije, zgodovine in jezikoslovja je izdal pet obse\xc5\xbenih sinodalnih knjig, knjigo Sveti Pavel apostol sveta in u\xc4\x8ditelj narodov. \xc5\xa0kofovsko slu\xc5\xbebo v Mariboru je opravljal do svoje smrti 28. marca 1922. Pokopan je v kripti _NEWLINE_fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanske cerkve v Mariboru, za katere gradnjo se je zelo zavzemal in jo je sam posvetil 11. avgusta 1900.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0kofovska slu\xc5\xbeba\n_START_PARAGRAPH_\nNapotnikovo delo je bilo med drugim tudi urejanja notranjecerkvenih razmer in s tem povezana izredno bogata ter ob\xc5\xa1irna sinodalna dejavnost: \xc5\xa1kof Napotnik je sklical in vodil 5 sinod, in sicer v letih 1896, 1900, 1903, 1906, 1911. Sinodo, predvideno za leto 1914, je prepre\xc4\x8dil izbruh I. svetovne vojne. Najbr\xc5\xbe dr\xc5\xbei ugotovitev Napotnikovega sodobnika, da tako bogate sinodalne dejavnosti ni premogla nobena \xc5\xa1kofija na svetu (F. Kova\xc4\x8di\xc4\x8d). Napotnik je lavantinsko \xc5\xa1kofijo razdelil na 4 naddekanate: Maribor levi breg, Maribor desni breg, naddekanat ob Savinji, naddekanat ob Savi. V njegovem \xc4\x8dasu se je na cerkvenem podro\xc4\x8dju veliko gradilo, popolnoma novih cerkva je bilo zgrajenih 10, omeniti velja najve\xc4\x8dji: baziliko v Mariboru in v Rajhenburgu (Brestanica ob Savi). \xc5\xa0kof je tudi sam izredno veliko pisal, kot izjemno cenjen cerkveni govornik (pridigar) je velik del svojih cerkvenih govorov tudi objavil v tisku, prav tako svoja pastirska pisma.\n_START_SECTION_\nDelovanje na podro\xc4\x8dju cerkvene umetnosti\n_START_PARAGRAPH_\nTudi v lavantinski \xc5\xa1kofiji se je v devetdesetih letih 19. stoletja uveljavila skrb za cerkveno umetnost, zlasti po zaslugi \xc5\xa1kofa Napotnika, kot je v spomenici ob njegovem srebrnem jubileju zapisal Avgu\xc5\xa1tin Stegen\xc5\xa1ek  , konzervator in na\xc5\xa1 prvi umetnostni zgodovinar._NEWLINE_Napotnikovo posebno zanimanje je bila cerkvena umetnost, ki jo je nadziral, podpiral in pospe\xc5\xa1eval. Glede naro\xc4\x8dil novih umetnin je skrbel, da so bili upo\xc5\xa1tevani veljavni kanoni\xc4\x8dni predpisi, za njihovo izvr\xc5\xa1evanje pa je ustanovil posebne organizacije. Tako je leta 1869 imenoval komisijo za pregled novih orgel, ustanovil komisijo za oceno novih cerkveno-umetni\xc5\xa1kih del in komisijo za ohranjevanje starin. Te so bile sestavni del novoustanovljenega Spomeni\xc5\xa1kega sveta za lavantinsko \xc5\xa1kofijo.  Svet je imel podobne naloge kot tedanje ljubljansko Dru\xc5\xa1tvo za kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko umetnost, v okviru katerega je deloval Avgu\xc5\xa1tin Stegen\xc5\xa1ek.  Tudi tam so si za nalogo zastavili ustanovitev \xc5\xa1kofijskega muzeja, ter izdajanje lastne, ob\xc5\xa1irne in ilustrirane publikacije, kar je ob Napotnikovi podpori uresni\xc4\x8dil ravno Stegen\xc5\xa1ek. Ta je zasnoval na\xc4\x8drt za popis vseh cerkva lavantinske \xc5\xa1kofije, vendar sta iz\xc5\xa1li le topografiji Dekanija gornjegrajska (COBISS) (1905) in Konji\xc5\xa1ka dekanija (COBISS) (1909)._NEWLINE_V Mariboru sta za\xc4\x8dela izhajati bogoslovna revija (\xc4\x8dasopis) Voditelj v bogoslovnih vedah (1898-1916) in \xc4\x8casopis za zgodovino in narodopisje (od 1904), ki je po zatrtju med drugo svetovno vojno zopet za\xc4\x8del izhajati pod istim imenom (1965) in izhaja \xc5\xa1e sedaj (l. 2000)._NEWLINE_Pionirsko delo je bil tudi prvi in edini letnik Ljubitelja za kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko umetnost iz leta 1914, ki je bil prvo slovensko umetnostno glasilo.\n_START_SECTION_\nMihael Napotnik in nad\xc5\xbeupnija Slovenske Konjice\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0kof Mihael Napotnik je svoji rojstni fari izkazal posebno \xc4\x8dast. Ko je leta 1908 obiskal pape\xc5\xbea Pija X. v Vatikanu, ga je zaprosil, da bi vsakokratni konji\xc5\xa1ki nad\xc5\xbeupnik nosil naziv arhidiakon, kar hkrati pomeni, da bi smel pri slovesnih opravilih v svoji \xc5\xbeupniji nositi \xc5\xa1kofovske znake (mitro, \xc5\xa1kofovsko palico, pektoral (naprsni kri\xc5\xbe), \xc5\xa1kofovski prstan, talar, prelatsko obleko, rde\xc4\x8di cingulum...) Tako je pape\xc5\xbe Pij X. na posredovanje \xc5\xa1kofa Napotnika dne 1. februarja 1910 z izdajo  apostolskega pisma dolo\xc4\x8dil, da je vsakokratni konji\xc5\xa1ki nad\xc5\xbeupnik arhidiakon._NEWLINE_Prvi konji\xc5\xa1ki arhidiakon Franc Hrastelj je bil slovesno infuliran 28. avgusta 1910. Blagoslovitev je opravil \xc5\xa1kof Napotnik, ki je v slavnostni pridigi razlo\xc5\xbeil in utemeljil pomen in odli\xc4\x8dnost tega naslova. Ta dogodek obele\xc5\xbeuje tudi marmorna plo\xc5\xa1\xc4\x8da, vzidana na zadnji strani glavnega oltarja nad\xc5\xbeupnijske cerkve sv. Jurija.'