b'\n_START_ARTICLE_\nPrerafaeliti\n_START_PARAGRAPH_\nPrerafaelitska bratov\xc5\xa1\xc4\x8dina (kasneje znani kot prerafaeliti) je bila skupina angle\xc5\xa1kih slikarjev, pesnikov in kritikov, ki so jo leta 1848 ustanovili William Holman Hunt, John Everett Millais in Dante Gabriel Rossetti. Trem ustanoviteljem so se pridru\xc5\xbeili William Michael Rossetti, James Collinson, Frederic George Stephens in Thomas Woolner, ki so sestavili sedem\xc4\x8dlansko\xc2\xa0\xc2\xbbbratov\xc5\xa1\xc4\x8dino\xc2\xab. Njihova na\xc4\x8dela so si delili drugi umetniki, med njimi Ford Madox Brown, Arthur Hughes in Marie Spartali Stillman._NEWLINE_Kasneje je bil, s srednjeve\xc5\xa1ko navdahnjenim Rossettijem, Edward Burne-Jones, slog se je raz\xc5\xa1iril v 20. stoletje z umetniki, kot je John William Waterhouse. Namen skupine je bil reformirati umetnost tako, da so zavra\xc4\x8dali mehanski pristop, ki so ga prvi\xc4\x8d sprejeli umetniki manieristi, ki so nasledili Rafaela in Michelangela. \xc4\x8clani so verjeli, da so klasi\xc4\x8dne pozicije in elegantne Rafaelove kompozicije vplivale predvsem na akademsko u\xc4\x8denje umetnosti, od tod ime\xc2\xa0\xc2\xbbprerafaeliti\xc2\xab. Skupina je nasprotovala zlasti vplivu sira Joshua Reynoldsa, ustanovitelja angle\xc5\xa1ke kraljeve akademije umetnosti, ki so ga klicali sir Sloshua. Po mnenju Williama Michaela Rossettija so prerafaeliti menili da sloshy (\xc4\x8dmakav) pomeni\xc2\xa0\xc2\xbbvse, kar je povr\xc5\xa1no ali poredno v procesu slikanja ... in s tem ... je vsaka stvar ali oseba obi\xc4\x8dajna ali konvencionalna.\xc2\xab\xc2\xa0 Bratov\xc5\xa1\xc4\x8dina si je prizadevala za vrnitev v bogate podrobnosti, intenzivne barve in zapletene kompozicije italijanske umetnosti quattrocenta. Skupina je povezala svoje delo z Johnom Ruskinom , angle\xc5\xa1kim kritikom, katerega vplive je vodilo njegovo versko ozadje._NEWLINE_Skupina je \xc5\xa1e naprej sprejemala koncepte zgodovinskega slikarstva in mimesis, imitacije narave, ki je osrednja v umetnosti. Prerafaeliti so se opredelili kot reformno gibanje in ustvarili izrazito ime za svojo obliko umetnosti ter objavili \xc4\x8dasopis The Germ, da bi promovirali svoje ideje. Razprave skupine so bile zabele\xc5\xbeene v reviji Pre-Raphaelite Journal.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detki\n_START_PARAGRAPH_\nPrerafaelitska bratov\xc5\xa1\xc4\x8dina je bila ustanovljena v hi\xc5\xa1i star\xc5\xa1ev Johna Millaisa na ulici Gower Street v Londonu leta 1848. Na prvem sre\xc4\x8danju so bili prisotni slikarji John Everett Millais, Dante Gabriel Rossetti in William Holman Hunt. Hunt in Millais sta bila \xc5\xa1tudenta na Kraljevi akademiji za umetnost in se sre\xc4\x8devala v drugem ohlapnem zdru\xc5\xbeenju, Cyclographic Club, skicirni dru\xc5\xbebi. Na svojo zahtevo je Rossetti leta 1848 postal u\xc4\x8denec Forda Madoxa Browna. Takrat sta Rossetti in Hunt delila sobo na ulici Cleveland, Fitzrovia, centralni London. Hunt je za\xc4\x8del slikati Ve\xc4\x8der svete Ne\xc5\xbee, ki temelji na Keatsovi pesmi z istim naslovom, vendar ni bila dokon\xc4\x8dana do leta 1867. _NEWLINE_Kot ambiciozni pesnik je Rossetti \xc5\xbeelel razviti povezave med romanti\xc4\x8dno poezijo in umetnostjo. Do jeseni so se pridru\xc5\xbeili \xc5\xa1e \xc5\xa1tirje \xc4\x8dlani, slikarji James Collinson in Frederic George Stephens, Rossettijev brat, pesnik in kritik William Michael Rossetti in kipar Thomas Woolner, ki so se zdru\xc5\xbeili v sedem\xc4\x8dlansko mo\xc4\x8dno bratov\xc5\xa1\xc4\x8dino. Ford Madox Brown je bil povabljen, da se jim pridru\xc5\xbei, vendar je starej\xc5\xa1i umetnik ostal neodvisen, a podpiral skupino v celotnem obdobju prerafaelitov in prispeval k The Germ. Drugi mladi slikarji in kiparji so postali tesni sodelavci, med njimi Charles Allston Collins, Thomas Tupper in Alexander Munro. Prerafaeliti so nameravali ohraniti bratov\xc5\xa1\xc4\x8dino skrito pred \xc4\x8dlani Kraljevske akademije.\n_START_SECTION_\nPrve razstave in publikacije\n_START_PARAGRAPH_\nPrve razstave prerafaelitov so bile leta 1849. Na Kraljevi akademiji so bile razstavljene Millaisova Izabela (1848-1849) in Holman Huntova Rienzi (1848-1849). Rossettijeva Dekli\xc5\xa1tvo device Marije je bila prikazana na Free Exhibition na Hyde Park Cornerju. Kot je bilo dogovorjeno, so vsi \xc4\x8dlani bratov\xc5\xa1\xc4\x8dine podpisali svoje delo z imenom in za\xc4\x8detnicami\xc2\xa0\xc2\xbbPRB\xc2\xab. V obdobju med januarjem in aprilom 1850 je skupina objavila literarno revijo The Germ, ki jo je uredil William Rossetti, in so bile v njej poezija Rossettija, Woolnerja in Collinsa ter eseji o umetnosti in literaturi bratov\xc5\xa1\xc4\x8dine, kot je Coventryja Patmora. Kot ka\xc5\xbee reviji ni uspelo dose\xc4\x8di trajnega zagona. (Daly 1989).\n_START_SECTION_\nJavne polemike\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1850 je prerafaelitska bratov\xc5\xa1\xc4\x8dina postala predmet polemik po razstavi Millaisove slike Kristus v hi\xc5\xa1i svojih star\xc5\xa1ev, ki je bila po mnenju mnogih kritikov, zlasti Charlesa Dickensa, bogokletna . Dickens je menil, da je Millaisova Marija\xc2\xa0\xc2\xbbgrda\xc2\xab\xc2\xa0. Millais je v svoji sliki uporabil svojo sestrico Mary Hodgkinson kot model za Marijo. Bratov\xc5\xa1\xc4\x8dina je bila napadena kot nazadnja\xc5\xa1ka in njihova ekstremna predanost do detajlov obsojena kot grda in mote\xc4\x8da za o\xc4\x8di . Po mnenju Dickensa je Millais narisal Sveto dru\xc5\xbeino podobno alkoholikom in prebivalcev slama, ki so postavljeni v napa\xc4\x8dne in absurdne\xc2\xa0\xc2\xbbsrednjeve\xc5\xa1ke\xc2\xab\xc2\xa0pozicije. Konkuren\xc4\x8dna skupina starej\xc5\xa1ih umetnikov, The Clique, je svoj vpliv uporabila proti bratov\xc5\xa1\xc4\x8dini in njena na\xc4\x8dela je javno napadal predsednik akademije Sir Charles Lock Eastlake._NEWLINE_Po polemiki je Collinson zapustil bratov\xc5\xa1\xc4\x8dino, preostali \xc4\x8dlani pa so se sre\xc4\x8dali, da bi se pogovorili o tem ali bi ga morali zamenjati s Charlesom Allstonom Collinsom ali Walterjem Howellom Deverellom, vendar niso mogli sprejeti odlo\xc4\x8ditve. Od takrat se je skupina razpustila, \xc4\x8deprav se je njen vpliv nadaljeval. Umetniki, ki so delali v slogu, so delo nadaljevali, vendar niso ve\xc4\x8d podpisovali z "PRB"._NEWLINE_Bratov\xc5\xa1\xc4\x8dina je na\xc5\xa1la podporo v kritiku Johnu Ruskinu, ki je hvalil njihovo predanost naravi in zavra\xc4\x8dal konvencionalne metode kompozicije. Na prerafaelite so vplivale Ruskinove teorije. Pisal je The Timesu in branil njihova dela in jih pozneje sre\xc4\x8dal. Sprva je favoriziral Millaisa, ki je poleti leta 1853 odpotoval na \xc5\xa0kotsko z Ruskinom in njegovo \xc5\xbeeno, Eufemijo Chalmers Ruskin, z dekli\xc5\xa1kim priimkom Gray (zdaj najbolj znana kot Effie Gray). Glavni cilj potovanja je bil naslikati Ruskinov portret . Effie se je vse bolj navezala na Millaisa, kar je ustvarjalo krizo. V kasnej\xc5\xa1ih postopkih je Ruskin svojemu odvetniku podal izjavo, da je njegova zakonska zveza nekonzumirana . Poroka je bila razveljavljena zaradi neizpolnjevanja obveznosti, in Effie se je lahko poro\xc4\x8dila z Millaisom, vendar je povzro\xc4\x8dila javni \xc5\xa1kandal. Millais se je po poroki za\xc4\x8del odmikati od sloga prerafaelitov, Ruskin pa je kon\xc4\x8dno napadel njegova kasnej\xc5\xa1a dela. Ruskin je nadaljeval s podporo Huntu in Rossettiju ter zagotovil sredstva za spodbujanje umetnosti Rossettijeve \xc5\xbeene Elizabeth Siddal._NEWLINE_Do leta 1853 se je prvotni PRB prakti\xc4\x8dno razpustil , pri \xc4\x8demer je Holman Hunt ostal zvest svojim ciljem. Izraz\xc2\xa0\xc2\xbbprerafaelit\xc2\xab\xc2\xa0je ostal z Rossettijem in drugimi, med njimi Williamom Morrisom in Edward Burne-Jonesom, s katerim se je leta 1857 vklju\xc4\x8dil v Oxford. Zato je izraz prerafaeliti povezan s precej \xc5\xa1ir\xc5\xa1im in dolgo\xc5\xbeivim umetni\xc5\xa1kim gibanjem, vklju\xc4\x8dno z zasanjanimi, hrepene\xc4\x8dimi podobami \xc5\xbeensk, ki so jih ustvarili Rossetti in ve\xc4\x8d njegovih privr\xc5\xbeencev.\n_START_SECTION_\nPoznej\xc5\xa1i razvoj in vplivi\n_START_PARAGRAPH_\nUmetniki, na katere je vplivala bratov\xc5\xa1\xc4\x8dina, so John Brett, Philip Calderon, Arthur Hughes, Gustave Moreau, Evelyn De Morgan, Frederic Sandys (ki je pri\xc5\xa1el v krog prerafaelitov leta 1857) in John William Waterhouse. Ford Madox Brown, ki je bil z njimi povezan pogosto velja za najbolj previdno sprejetje prerafelitskih na\xc4\x8del. En spremljevalec, ki je razvil svoj lasten slog, je bil Aubrey Beardsley, na katerega je mo\xc4\x8dno vplivaa Burne-Jones._NEWLINE_Po letu 1856 je Dante Gabriel Rossetti postal navdih za srednjeve\xc5\xa1ko gibanje. Bil je povezava med dvema vrstama prerafaelitskega slikanja (narava in romanca), potem ko se je PRB v poznej\xc5\xa1ih dekadah stoletja izgubila. Rossetti, \xc4\x8deprav je bil najmanj posve\xc4\x8den bratov\xc5\xa1\xc4\x8dini, je nadaljeval z imenom in spremenil svoj slog. Za\xc4\x8del je slikati razli\xc4\x8dice femme fatales z uporabo modelov, kot je Jane Morris, na slikah, kot so Perzefona, Modra plava svilena obleka in La Pia de \'Tolomei. Njegovo delo je vplivalo na njegovega prijatelja Williama Morrisa, v \xc4\x8digar podjetju je Morris, Marshall, Faulkner & Co. Je postal partner in s katerega \xc5\xbeeno Jane je imel morda afero. Ford Madox Brown in Edward Burne-Jones sta postala partnerja v podjetju. Preko Morrisove dru\xc5\xbebe so ideali prerafaelitske bratov\xc5\xa1\xc4\x8dine vplivali na \xc5\xa1tevilne notranje oblikovalce in arhitekte, ki so vzbudili zanimanje za srednjeve\xc5\xa1ke modele in druge obrti, ki so vodili h gibanju Arts and Crafts movement pod vodstvom Williama Morrisa. Holman Hunt je bil vpleten v gibanje za spremembno oblikovanja prek podjetja Della Robbia Pottery._NEWLINE_Po letu 1850 sta se Hunt in Millais oddaljila od neposredne imitacije srednjeve\xc5\xa1ke umetnosti. Poudarili so realisti\xc4\x8dne in znanstvene vidike gibanja, \xc4\x8deprav je Hunt \xc5\xa1e naprej poudarjal duhovni pomen umetnosti in si prizadeval za spravo z religijo in znanostjo, tako da je natan\xc4\x8dno opazoval in prou\xc4\x8deval lokacije v Egiptu in Palestini za svoje slike o svetopisemskih temah. Nasprotno pa je Millais po 1860 letih opustil prerafaelizem in sprejel mnogo \xc5\xa1ir\xc5\xa1i in slab\xc5\xa1i slog, na katerega je vplival Reynolds. William Morris in drugi so obsodili njegovo odpravo na\xc4\x8del._NEWLINE_Prerafaelitizem je pomembno vplival na \xc5\xa0kotsko in na \xc5\xa1kotske umetnike. Oseba \xc5\xa1kotske umetnosti, ki je bila najbolj povezana s prerafaeliti, je bil William Dyce (1806-64), rojen v Aberdeenu. Dyce se je spoprijateljil z mladimi prerafaeliti v Londonu in svoje delo predstavil Ruskinu. Njegovo kasnej\xc5\xa1e delo je bilo prerafaelitsko v svoji duhovnosti, kot je razvidno iz njegovega The Man of Sorrows in Davida in the Wilderness (obe leta 1860), ki vsebujeta prerafaelitsko pozornost do podrobnosti. Joseph Noel Paton (1821-1901) je \xc5\xa1tudiral na Kraljevi akademiji v Londonu, kjer je postal Millaisov prijatelj, nato pa ga je spremljal v prerafaelizem, delal slike, ki so poudarjale podrobnosti in melodramo, kot je The Bludie Tryst (1855). Njegove kasnej\xc5\xa1e slike, podobne tistim Millaisa, so kritizirali zaradi spusta v popularno sentimentalnost . Pod vplivom Millaisa je bil tudi James Archer (1823-1904), katerega delo je Summertime, Gloucestershire (1860) in ki je od leta 1861 za\xc4\x8del serijo arturijanskih slik, med katerimi so La Morte d\'Arthur in Sir Lancelot and Queen Guinevere ._NEWLINE_Prerafaelizem je navdihoval tudi slikarje kot je bil Lawrence Alma-Tadema._NEWLINE_Gibanje je vplivalo na \xc5\xa1tevilne kasnej\xc5\xa1e britanske umetnike 20. stoletja. Rossetti je postal predhodnik \xc5\xa1ir\xc5\xa1ega evropskega simbolisti\xc4\x8dnega gibanja. V poznem 20. stoletju je bratov\xc5\xa1\xc4\x8dina pode\xc5\xbeeljanov zasnovala svoje cilje na prerafaelizmu, medtem ko so Stuckisti in skupina Birmingham tudi izhajali iz tega._NEWLINE_Muzej in umetni\xc5\xa1ka galerija v Birminghamu ima svetovno znano zbirko del Burne-Jonesa in prerafaelitov, za katero so nekateri trdili, da so mo\xc4\x8dno vplivali na mladega [[John Ronald Reuel Tolkien |Tolkiena], ki je napisal Hobbit in Gospodar prstanov, z vplivi istih mitolo\xc5\xa1kih prizorov, ki so jih prikazovali prerafaeliti._NEWLINE_V 20. stoletju so se umetni\xc5\xa1ki ideali spremenili, umetnost pa se je odmaknila od predstavljanja realnosti. Ker so bili prerafaeliti fiksirani na portretiranje stvari s skoraj fotografsko natan\xc4\x8dnostjo, \xc4\x8deprav s posebnim poudarkom na podrobnih povr\xc5\xa1inskih vzorcih, so njihovo delo razvrednotili \xc5\xa1tevilni slikarji in kritiki. Po prvi svetovni vojni so britanski modernisti povezovali prerafaelitsko umetnost z represivnimi in nazadnja\xc5\xa1kimi \xc4\x8dasi, v katerih so odra\xc5\xa1\xc4\x8dali. V 1960-ih je pri\xc5\xa1lo do velikega o\xc5\xbeivljanja prerafaelizma. Razstave in katalogi del, ki so se zaklju\xc4\x8dili z razstavo leta 1984 v londonski galeriji Tate, so ponovno vzpostavili kanonsko delo prerafaelitov . Med \xc5\xa1tevilnimi drugimi razstavami je bila v Tate Britain v letu 2012-13 \xc5\xa1e ena velika razstava.\n_START_SECTION_\nZbirke\n_START_PARAGRAPH_\nV muzejih Zdru\xc5\xbeenega kraljestva so velike zbirke prerafaelitov, kot so muzej in umetni\xc5\xa1ka galerija v Birminghamu, galerija Tate, Victoria in Albert muzej, umetni\xc5\xa1ka galerija Manchester, umetni\xc5\xa1ka galerija Lady Lever in Liverpoolska umetni\xc5\xa1ka galerija Walker. Umetni\xc5\xa1ka galerija Ju\xc5\xbene Avstralije in Muzej umetnosti v Delawareju v ZDA imata najpomembnej\xc5\xa1e zbirke umetnosti prerafaelitov zunaj Zdru\xc5\xbeenega kraljestva. Museo de Arte de Ponce v Puerto Ricu ima tudi precej\xc5\xa1njo zbirko, med njimi Edwarda Burne-Jonesa The Last Sleep of Arthur in Avalon, Frederica lorda Leightona Flaming June in dela Williama Holmana Hunta, Johna Everetta Millaisa, Rossettija in Frederica Sandysa._NEWLINE_V stari knji\xc5\xbenici Oxford Union je narejen sklop prerafaelitskh freskalij, ki prikazuje prizore arturijanskih legend, ki jih je med letoma 1857 in 1859 naslikala skupina Rossetti, Morris in Burne-Jones. V hi\xc5\xa1i National Trust pri Wightwick Manor, Wolverhampton in v Wallington Hall, Northumberland, obe imata pomembne in reprezentativne zbirke. Andrew Lloyd Webber je navdu\xc5\xa1en zbiralec prerafaelitskih del, izbor 300 predmetov iz njegove zbirke pa je bil prikazan na razstavi na Royal Academy v Londonu leta 2003._NEWLINE_Kelmscott Manor, pode\xc5\xbeelski dom Williama Morrisa od 1871 do njegove smrti leta 1896, je v lasti Society of Antiquaries of London in je odprt za javnost. Manor je prikazan v delu Morrisa News from Nowhere. Prav tako se pojavlja v ozadju Water Willow, portret njegove \xc5\xbeene Jane Morris, ki ga je leta 1871 naslikal Dante Gabriel Rossetti. Obstajajo razstave, povezane z zgodnjimi eksperimenti Morrisa in Rossettija s fotografijami.\n_START_SECTION_\nUpodobitve v popularni kulturi\n_START_PARAGRAPH_\nZgodba o bratov\xc5\xa1\xc4\x8dini, iz kontroverzne prve razstave, ki jo je sprejela umetni\xc5\xa1ka srenja, je bila prikazana v dveh televizijskih serijah BBC. Prva, The Love School, je bila predvajana leta 1975, druga je leta 2009 BBC televizijska drama serije Desperate Romantics Petra Bowkerja. Ve\xc4\x8dina njegovega materiala je izpeljana iz knjige Frannyja Moyleja Desperate Romantics: Private Lives of Pre-Raphaelites, vendar serija ob\xc4\x8dasno odstopa od ugotovljenih dejstev v prid dramati\xc4\x8dnosti in predpostavlja zavrnitev:\xc2\xa0\xc2\xbbSredi 19. stoletja je skupina mladih ljudi spreminjala tedanjo umetni\xc5\xa1ko usmeritev. Prerafaelitsko bratov\xc5\xa1\xc4\x8dino je navdihoval resni\xc4\x8dni svet okoli njih, vendar je v svoji umetnosti prevzel domi\xc5\xa1ljijsko licenco. Ta zgodba, ki temelji na njihovem \xc5\xbeivljenju in ljubeznih, sledi temu inventivnemu duhu.\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE_Televizijski film Kena Russella Dante\'s Inferno (1967) vsebuje kratke prizore nekaterih vodilnih prerafaelitov, vendar se v glavnem osredoto\xc4\x8da na \xc5\xbeivljenje Rossettija, ki ga igra Oliver Reed.'