b'\n_START_ARTICLE_\nUlrike Schweikert\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in ustvarjalnost\n_START_PARAGRAPH_\nPisateljica rojena 28. novembra 1966 v Schw\xc3\xa4bisch Hallu, je svoje otro\xc5\xa1tvo in leta \xc5\xa1olanja pre\xc5\xbeivela v zaspanem mestecu Fr\xc3\xa4nkisch \xe2\x80\x93 Hohenlohischen. Pisateljica ima dve sestri, tri leta starej\xc5\xa1o sestro Moniko, in \xc5\xa1est let mlaj\xc5\xa1o sestro Renato. Najprej je \xc5\xbeivela v stari hi\xc5\xa1i s predal\xc4\x8djem s pogledom na reko Kocher (keltskega izvora\xc2\xa0\xc2\xbbcochan\xc2\xab\xc2\xa0in pomeni reko) in Rabljev most, kasneje v novogradnji, zunaj mesta, obdani s travniki in gozdom. Sestri z dru\xc5\xbeinama \xc5\xbeivita v ju\xc5\xbenem delu Nem\xc4\x8dije, njena mama pa \xc5\xa1e vedno \xc5\xbeivi v Schw\xc3\xa4bisch-Hallu, o\xc4\x8de je umrl pred nekaj leti. Njena strast so ples in naravoslovne vede, predvsem geologija. Zaradi \xc4\x8dasovne stiske je morala nehati plesati, ker so zaradi uspe\xc5\xa1nosti njene skupine imeli 20 ur plesnih vaj tedensko. Danes hodi dvakrat tedensko k pouku baleta, z mo\xc5\xbeem pa ple\xc5\xa1eta argentinski tango. Po maturi se je preselila v mesto, kjer je v banki dobila vajeni\xc5\xa1ko mesto, kar ji je prineslo nekoliko samostojnosti, vendar ji poklic ni prinesel zadovoljstva. Zadovoljstva v poklicu ji tudi ni prineslo mesto trgovke z vrednostnimi papirji, ki ga je zasedla dve leti kasneje. V prostem \xc4\x8dasu je vedno bolj pogosto sedela za tipkalnim strojem in za risalnim blokom, in pisala reporta\xc5\xbee o potovanjih, kratke zgodbice, ter pesmi, risala je akvarele in porisala stene z akrilnimi barvami. Po \xc5\xa1estih letih ban\xc4\x8dni\xc5\xa1tva, je imela leta 1992 dokon\xc4\x8dno dovolj. Da bi sledila svojim sanjam, se je vpisala na univerzo v Stuttgarut, smer geologija. Po desetih semestrih in diplomski nalogi na In\xc5\xa1titutu za morsko geoznanost Geomar v Kielu je novembra 1997 \xc5\xa1tudij uspe\xc5\xa1no zaklju\xc4\x8dila. \xc5\xbde v \xc4\x8dasu \xc5\xa1tudija so jo zanimali vulkani, zato z mo\xc5\xbeem vsak dopust pre\xc5\xbeivita v njihovi bli\xc5\xbeini, kjer se s te\xc5\xbekimi nahrbtniki povzpenjata na njihove vrhove. Zelo so ji v\xc5\xa1e\xc4\x8d Havaji in Islandija, zelo rada se tudi potaplja, najraje v tropskih vodah. Prvo knjigo, fantazijski roman Zmajska krona (Die Drachenkrone), je napisala med \xc5\xa1tudijem geologije. Idejo za knjigo je dobila, ko je re\xc5\xbeirala fantazijsko igro. Da se igre ne bi pozabilo, je sklenila, da jo bo med semestrskimi po\xc4\x8ditnicami spremenila v knjigo. Kmalu je ugotovila, da je iskanje zalo\xc5\xbenika te\xc5\xbeje kot pisanje knjig, saj so poslani rokopisi, kmalu pristali v predalu njene pisalne mize. Zanimati jo je za\xc4\x8dela zgodovina mesta, v katerem se je rodila. Zanimivo se ji je zdelo povezati zgodovino in razvedrilo, zato se je lotila novega projekta. Po nekaj mesecih raziskovanj in dolgih no\xc4\x8di na ra\xc4\x8dunalniku je nastal roman H\xc4\x8di solinarja (Die Tochter des Salzsieders), ki je iz\xc5\xa1el marca leta 2001 pri zalo\xc5\xbebi Knaur._NEWLINE_Da bi lahko pisanje postalo njen poklic, se je leta 1998 vpisala na Univerzo v Hohenheimu, smer novinarstvo. Zaposlila se je tudi pri lokalnem uredni\xc5\xa1tvu Ludwigsburger Kreiszeitung in na radiu. Tri leta je bila svobodna sodelavka pri evangeli\xc4\x8danski radio-televiziji v Stuttgartu. Sprva, je pisala samo kratke novinarske prispevke, najve\xc4\x8dkrat s socialnimi temami, za privatno radijsko postajo W\xc3\xbcrttemberg, pozneje je prevzela nedeljsko oddajo o revijah, za radio Ton Heilbronn. Septembra je sledil njen drugi zgodovinski roman, Coprnica in svetnik (Die Hexe und der Heilige), in s tem je bila korak bli\xc5\xbeje svojemu ciljnemu poklicu pisateljice. Opravila je zaklju\xc4\x8dne izpite novinarskega \xc5\xa1tudija, ter odpovedala slu\xc5\xbebo na radiju, kajti \xc5\xbeelela se je poskusiti v drugih \xc5\xbeanrih. Po dolgih razpravah z njenim agentom in zalo\xc5\xbenikom so se vsi strinjali, da bodo njene kriminalne in fantazijske zgodbe izdane pod psevdonimom, Rike Speemann. Za to ime se je odlo\xc4\x8dila, ker jo njena mati in sestra kli\xc4\x8deta Rike, priimek pisatelji\xc4\x8dinega mo\xc5\xbea je pa Speemann. Jeseni 2001 je v Hamburgu za\xc4\x8dela raziskovati za roman o vampirjih, z naslovom Vonj krvi (Der Duft des Blutes)._NEWLINE_Jeseni 2001 je z njo v stik stopil zalo\xc5\xbenik otro\xc5\xa1kih in mladinskih knjig Arena, z vpra\xc5\xa1anjem, \xc4\x8de bi si lahko predstavljala napisati zgodovinski mladinski roman. Pisateljica se je strinjala, saj je tudi sama zaprise\xc5\xbeena obo\xc5\xbeevalka Harryja Potterja in Artemisa Fowla. Januarja 2002 je podpisala pogodbo, za knjigo \xe2\x80\x9eDas Jahr der Verschw\xc3\xb6rer\xe2\x80\x9c, za katero je imela sedem mesecev \xc4\x8dasa, da jo napi\xc5\xa1e. \xc4\x8casa ni bilo ravno veliko, ampak z veliko dela, tudi pono\xc4\x8di, ji je uspelo. Dva tedna pozneje je dobila pismo z univerze, v katerem je pisalo, da ni pravo\xc4\x8dasno prijavila diplomske naloge za \xc5\xa1tudijski predmet novinarstvo, in da diplome ter \xc5\xa1tudija ni opravila. Za drugi poskus opravljanja diplome je imela dva tedna \xc4\x8dasa da prijavi novi naslov. Minilo je nekaj stresnih mesecev, ampak uspelo ji je, julija 2002 je pravo\xc4\x8dasno oddala tako diplomsko nalogo, kot rokopis. Avgusta se je preselila v novo hi\xc5\xa1o._NEWLINE_Jeseni je k njej pristopil Roman Hocke, nekdanji lektor Michaela Endeja in jo vpra\xc5\xa1al, ali bi sodelovala pri projektu Legende fant\xc3\xa1zije (Legenden von Phant\xc3\xa1sien). Iskal je dvanajst znanih nem\xc5\xa1kih avtorjev, med katerimi bi vsak napisal sklenjen roman, ki bi se odigral v Endenejevi fant\xc3\xa1siji (Endes Phant\xc3\xa1sien). Edino pravilo je bilo: dr\xc5\xbeati se pravil in zakonov, ki jih je Michael Ende postavil v svoji Neskon\xc4\x8dni zgodbi. Takoj je pri\xc4\x8dela z delom, in ker so jo vedno zanimali vampirji, je glavni lik v njeni De\xc5\xbeeli fant\xc3\xa1zija tema\xc4\x8den stvor, ki se hrani s \xc4\x8dlove\xc5\xa1kimi du\xc5\xa1ami in krvjo. Prve tri Legende Fantazije, pisateljev Tanje Kinkel, Ralfa Isaua in Ulrike Schweikert, so bile predstavljene na knji\xc5\xbenem sejmu leta 2003._NEWLINE_Isto\xc4\x8dasno je pisala tudi na svoji prvi gledali\xc5\xa1ki igri. Re\xc5\xbeiser, Burgschauspiele Leofels, Gerd Bauer, jo je vpra\xc5\xa1al, \xc4\x8de bi si lahko predstavljala, da bi roman H\xc4\x8di solinarja prepisala v gledali\xc5\xa1ko igro. \xc4\x8ceprav \xc5\xa1e nikoli ni napisala gledali\xc5\xa1ke igre se je z veseljem spoprijela z izzivom. V sodelovanju z Gerdom Bauerjem, in dramaturginjo Friederike Bernau iz Regensburga je nastalo delo, katerega praizvedba je bila poleti leta 2004 na gradu Leofels. Igra je dobila tako dober odziv, da so poleg na\xc4\x8drtovanih osmih predstav dodali \xc5\xa1e dodatne \xc5\xa1tiri, ki so bile razprodane v nekaj dneh. Spomladi leta 2003, si je morala po avtomobilski nesre\xc4\x8di vzeti premor, tako da je nadaljevanje knjige Leto zarotnikov (Das Jahr der Verschw\xc3\xb6rer) moralo po\xc4\x8dakati. Julija 2003 je za\xc4\x8dela z raziskavami za roman Kri\xc5\xbe iz krede (Das Kreidekreuz), zgodovinski roman, ki se dogaja v \xc4\x8dasu Kme\xc4\x8dkih uporov leta 1525, v katerem znova nastopa lik Anne Katharine iz romana H\xc4\x8di solinarja, s svojima bratoma Petrom in Ulrichom, mo\xc5\xbeem Michlom in njeno prvo ljubeznijo, paznikom Ruggerjem. Knjiga je iz\xc5\xa1la septembra 2004._NEWLINE_Po uspe\xc5\xa1no izdani knjigi je za\xc4\x8dela s pisanjem svojega drugega vampirsko-kriminalnega romana. Zgodba komisarke Sabine Brener, in vampirja Petra von Borgo iz romana Vonj krvi se nadaljuje v Ogenje ma\xc5\xa1\xc4\x8devanja (Feuer der Rache), ki je iz\xc5\xa1el avgusta 2005._NEWLINE_Na za\xc4\x8detku leta 2005 je za\xc4\x8dela z raziskavami za nov zgodovinski roman, pri katerem je prvi\xc4\x8d zgodovina ju\xc5\xbene Nem\xc4\x8dije povezana s potovanjem v tujino. Na to potovanje se je za\xc4\x8dela pripravljati \xc5\xbee poleti 2004 z intenzivnim te\xc4\x8dajem \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dine. To potovanje je bilo zanjo nov izziv, ne samo drug jezik, temve\xc4\x8d raziskovati tudi druga\xc4\x8dno kulturo. Aprila 2005 se je odpravila v \xc5\xa0panijo, kjer je pe\xc5\xa1 ter z avtom v dru\xc5\xbebi zgodovinarja, raziskovala Jakobovo pot do Santiaga. \xc4\x8cez poletje je nastal okvirni rokopis, po rokopisu pa \xc5\xa1e eno potovanje, tokrat na sever \xc5\xa0panije. Leta 2006 je pri zalo\xc5\xbebi Blanvalet iz\xc5\xa1la knjiga Templjarjev pe\xc4\x8dat (Das Siegel des Templer). Roman opisuje zgodbo vite\xc5\xa1ke h\xc4\x8derke, katere svet se podre, ko svojega o\xc4\x8deta zagleda stati s krvavim no\xc5\xbeem v roki v kapeli na Cesarskem trgu v Wimprenu, z umorjenim templjarjem pod nogami. Da bi se spokoril greha, ga po\xc5\xa1ljejo v Santiago, kjer izgine, \xc5\xa1e preden lahko h\xc4\x8di dobi odgovore na svoja vpra\xc5\xa1anja. Ni\xc4\x8d ni, kot je bilo, zato se vite\xc5\xa1ka deklica, preoble\xc4\x8dena v poroda, poda v \xc5\xa0panijo iskat o\xc4\x8deta._NEWLINE_Tudi z gledali\xc5\xa1\xc4\x8dem je nadaljevala, igro H\xc4\x8di solinaraja so v gledali\xc5\xa1\xc4\x8du na prostem v ru\xc5\xa1evinah samostana Allerheiligen v Oppenau uprizorili \xc5\xa1estkrat, pisateljica pa je za\xc4\x8dela pisati gledali\xc5\xa1ko igro k romanu Leto zarotnikov. 23. Junija 2006 je bila na gradu Leofels praizvedba. 2006 je za\xc4\x8dela pisati nov zgodovinski roman za mlade: z Masko izdajalca (Die Maske der Verr\xc3\xa4ter), nadaljevenjem romana Leto zarotnikov, dobijo glavne osebe za razvozljati \xc5\xa1e en primer. Jos, Sara in Rebeka se ponovno sre\xc4\x8dajo v W\xc3\xbczburgu, tokrat imajo primer z zaroto za najvi\xc5\xa1ji ravni, ki se je leta 1452 res zgodila._NEWLINE_Konec leta 2006 je za\xc4\x8dela z raziskavami za novo serijo mladinskih romanov. Odpotovala je v Rim, kjer se je ukvarjala z zgodovino Evrope 19. stoletja, \xc4\x8deprav so glavne osebe v serji Dedi\xc4\x8di no\xc4\x8di (Die Erben der Nach) mladi vampirji razli\xc4\x8dnih rodbin, se zgodba iz zgodovinskega vidika odvija na realnih krajih. Prva knjiga Nosferas je iz\xc5\xa1la na za\xc4\x8detku leta 2008, druga knjiga, Lycana pa je iz\xc5\xa1la oktobra. Da je lahko napisala to knjigo, se je podala na Irsko in si ogledovala gradove in divjo pokrajino ter jih uporabila za prizore v knjigi. Tretja knjiga Pyras se odvija v pari\xc5\xa1kih katakombah._NEWLINE_Zvesta je ostala tudi zgodovinskemu romanu. Leta 2007 je uresni\xc4\x8dila projekt, \xc4\x8digar zasnovo je dodelala \xc5\xbee leta 2001. \xc5\xbde dolgo \xc4\x8dasa si je \xc5\xbeelela pisati o \xc5\xbeivljenju \xc5\xbeensk v srednjeve\xc5\xa1kih \xc5\xbeenskih hi\xc5\xa1ah, kot so takrat imenovali bordele. Ko je potem naletela \xc5\xa1e na \xc5\xbeivljenjepis \xc5\xa1kofa Johanna von Brunna iz W\xc3\xbcrzburga, z njegovim nezmernim \xc5\xbeivljenjskim slogom, se je rodila zgodba: Vla\xc4\x8duga in \xc5\xa1kof (Die Dirne und der Bischof), ki je iz\xc5\xa1la septembra 2008._NEWLINE_Zdaj se je spet posvetila novi dramski igri. Ponovno bo enega svojih zgodovinskih romanov spremenila v gledali\xc5\xa1ko igro. Jeseni pa bo za\xc4\x8dela z novim zgodovinskim romanom, v katerem bo znova potovala v 15. stoletje.'