b'\n_START_ARTICLE_\nSo\xc5\xa1ka fronta\n_START_SECTION_\nPredhodno dogajanje\n_START_PARAGRAPH_\n28. junija 1914 so v Sarajevu odjeknili streli. Mladoletni atentator Gavrilo Princip, \xc4\x8dlan tajne organizacije \xc4\x8crna roka, je smrtno ranil avstrijskega prestolonaslednika Franca Frdinanda ter njegovo \xc5\xbeeno Sofio. Atentat je spro\xc5\xbeil serijo dogodkov, ki so Evropo in svet pahnili v eno najbolj uni\xc4\x8devalnih vojn v \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki zgodovini._NEWLINE_Eden klju\xc4\x8dnih vzrok za za\xc4\x8detek velike vojne je bil zapleten sistem zavezni\xc5\xa1tev. V osnovi so bila ta zavezni\xc5\xa1tva zami\xc5\xa1ljena tako, da bi prepre\xc4\x8devala vojno, zgodilo pa se je ravno nasprotno. Pred za\xc4\x8detkom vojne sta se v Evropi oblikovali dve glavni zavezni\xc5\xa1tvi. Antanta, v katerih so bile bolj ali manj med seboj povezane: Francija, Rusija, Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo, Kraljevina Srbija in \xc4\x8crna gora, ter centralne sile, kamor so spadale: Nem\xc5\xa1ko cesarstvo, Avstro-Ogrska, Kraljevina Italija ter Romunija, brez obveznosti pa so bile v tej zvezi \xc5\xa1e Bolgarija, Osmansko cesarstvo in Kraljevina Gr\xc4\x8dija. Za dogajanje na so\xc5\xa1kem boji\xc5\xa1\xc4\x8du je bilo klju\xc4\x8dno zavezni\xc5\xa1tvo med Nem\xc4\x8dijo, Avstro-Ogrsko in Italijo. Zavezni\xc5\xa1tvo med Nem\xc4\x8dijo in Avstro-Ogrsko je bilo sklenjeno leta 1879, temu zavezni\xc5\xa1tvu pa se je leta 1882 pridru\xc5\xbeila \xc5\xa1e Italija. Zavezni\xc5\xa1tvo naj bi prepre\xc4\x8devalo vojno med Francijo in Nem\xc4\x8dijo, saj naj bi v primeru spopadov Italija podprla Nem\xc4\x8dijo, hkrati pa je prepre\xc4\x8devalo tudi vojno med Italijo in Avstro-Ogrsko, saj je imela Italija do Avstro-Ogrske ozemeljske zahteve. V dogajanje po atentatu Italija ni bila neposredno vpletena, je pa budno spremljala dogajanje in pri\xc5\xa1la do zaklju\xc4\x8dka, da se spopad med Srbijo in Avstro-Ogrsko glede na razmerje sil v Evropi ne bi dobro kon\xc4\x8dal. Zato je Italija 2. avgusta 1914 trojni sporazum za\xc4\x8dasno zamrznila in razglasila nevtralnost. Kot izgovor je navedla, da se Avstro-Ogrska pred vojno s Srbijo ni posvetovala z Italijo, zato slednje zavezni\xc5\xa1ki dogovor ne ve\xc5\xbee. Poleg tega so se Italijani izgovarjali tudi na to, da nobeden od zaveznikov ni bil napaden, ampak je vojno za\xc4\x8del sam._NEWLINE_Italijanska nevtralnost je bila le navidezna. Dr\xc5\xbeava se je medtem na skrivaj za\xc4\x8dela pogajati z antanto, po drugi strani pa je od Avstro-Ogrske v zameno za svojo nevtralnost zahtevala od\xc5\xa1kodnino v obliki novih ozemelj. Ker je bilo tudi v interesu Nem\xc4\x8diji, da Italija ne vstopi v vojno, je Nem\xc4\x8dija pritiskala na Avstro-Ogrsko, naj privoli v italijanske zahteve. Ta je na koncu popustila in Italiji ponudila Ju\xc5\xbeno Tirolsko, vendar \xc5\xa1ele po koncu vojne. To seveda Italiji ni ustrezalo, poleg tega so bili njeni apetiti dosti ve\xc4\x8dji, saj je \xc5\xbeelela imeti \xc5\xa1e dele slovenskega ozemlja, Trst, Istro in Dalmacijo z otoki. Medtem ko je Avstro-Ogrska s te\xc5\xbeavo ponujala svoja ozemlja Italiji, antanta teh te\xc5\xbeav ni imela, saj je vedela, da je barantala z ozemlji, ki niso bila njena. Poleg tega je bila Italijanom pripravljena ponuditi karkoli, samo da ti vstopijo v vojno in razbremenijo zaveznike na zahodni in vzhodni fronti. Tako je 26. aprila 1915 Italija z antanto podpisala tajni londonski sporazum, v katerem ji je bila po zmagi nad centralnimi silami obljubljena Ju\xc5\xbena Tirolska, Trentino, Trst, Istra, Dalmacija z otoki, luka Vlore, otok Sazan ter Dodekane\xc5\xa1ki otoki. Obljubljen jim je bil tudi dele\xc5\xbe pri delitvi nem\xc5\xa1kih kolonij in dele\xc5\xbe pri delitvi ozemelj Osmanskega cesarstva. S podpisom londonskega sporazuma se je Italija zavezala, da bo v roku enega meseca od podpisa vstopila v vojno na strani antante. 3. maja je Italija uradno izstopila iz trojne zveze, 23. maja (tri dni pred iztekom roka iz londonske pogodbe) pa je napovedala vojno Avstro-Ogrski, s \xc4\x8dimer sta se dr\xc5\xbeavi tudi uradno zna\xc5\xa1li v vojni.\n_START_SECTION_\nAvstroogrska vojska\n_START_PARAGRAPH_\nAvstro-ogrska vojska je imela zaradi dualisti\xc4\x8dne ureditve dr\xc5\xbeave zelo zapleteno strukturo. Sestavljale so jo tri vojske. Skupna vojska (cesarsko kraljeva, znana pod kratico k.u.k., kaiserlich und k\xc3\xb6niglich) s poveljstvom na Dunaju, avstrijsko Cesarsko-kraljevo domobranstvo in \xc4\x8drnovojni\xc5\xa1tvo (k.k. Landwehr in k.k. Landstrum) ter Kraljevo mad\xc5\xbearsko domobranstvo (Magyar Kir\xc3\xa1lyi Honv\xc3\xa9d). Uradni jezik Skupne vojske ter Avstrijskega domobranstva in \xc4\x8drnovojni\xc5\xa1tva je bil nem\xc5\xa1ki jezik, v Kraljevem mad\xc5\xbearskem domobranstvu pa je bil v uporabi mad\xc5\xbearski jezik. V Skupni vojski in Domobranstvu so slu\xc5\xbeili vsi za boj sposobni mo\xc5\xbeje, \xc4\x8crnovojni\xc5\xa1tvo pa je bilo namenjeno starej\xc5\xa1im ter za boj deloma sposobnim mo\xc5\xbeem. \xc4\x8crnovojniki so ponavadi opravljali svoje delo v zaledju kot stra\xc5\xbearji \xc5\xbeeleznic, skladi\xc5\xa1\xc4\x8d, tabori\xc5\xa1\xc4\x8d za vojne ujetnike itd. ._NEWLINE_V primerjavi z ostalimi evropskimi vojskami je bila Avstro-ogrska vojska relativno majhna, ker ji je kroni\xc4\x8dno primanjkovalo denarja in je le s te\xc5\xbeavo ohranjala svojo velikost, var\xc4\x8devalni ukrepi pa so se poznali na kakovosti, \xc5\xa1tevilu in starosti oro\xc5\xbeja in opreme._NEWLINE_Ob za\xc4\x8detku vojne je bila Avstro-ogrska vojska sestavljena iz 102 pehotnih polkov. Vsak izmed teh je bil sestavljen iz treh ali \xc5\xa1tirih bataljonov, vsak bataljon pa nato iz treh ali \xc5\xa1tirih stotnij in mitralje\xc5\xa1kega oddelka. V polku je bilo do 4.000 mo\xc5\xbe, bataljonu do 1.000 in stotniji do 250 mo\xc5\xbe. Polki so bili vezani teritorialno na naborni okraj. V letih pred vojno se je to pravilo spremenilo, saj so se bali upora v narodnostno homogenih enotah. Polke so tako preme\xc5\xa1\xc4\x8dali znotraj monarhije. Avstrijsko cesarsko-kraljevo domobranstvo in \xc4\x8drnovojni\xc5\xa1tvo je imelo 37 polkov in \xc5\xa1e tri polke de\xc5\xbeelnih strelcev. Ogrsko domobranstvo je imelo 32 honvedskih pehotnih polkov. Velik problem v vojski je bila pestra narodna sestava - pogosto je prihajalo do nasprotij med razli\xc4\x8dnimi narodi, v zraku pa je neprestano visel strah pred uporom. Pogosto se je zgodilo, da se slovanski narodi niso \xc5\xbeeleli boriti na vzhodni fronti proti bratom Slovanom - Rusom (ve\xc4\x8dkrat se je zgodilo, da so na rusko stran prebegnili celi bataljoni). Nastalo situacijo se je po drugi strani dalo s pridom izkoristiti na so\xc5\xa1ki fronti, saj so se Slovenci in Hrvati bali, da bodo v primeru voja\xc5\xa1kega poraza Italijani zasedli njihovo narodnostno ozemlje, s tem pa so bili bolj motivirani za boj, kot bi bili sicer._NEWLINE_Pred vojno je Avstro-ogrska vojska \xc5\xa1tela 414.000 pod\xc4\x8dastnikov in vojakov ter 36.000 \xc4\x8dastnikov. Ob izbruhu vojne so vpoklicali 2.846.000 rezervistov in 54.000 rezervnih \xc4\x8dastnikov, tako da se je mo\xc4\x8d Avstro-ogrske vojske pove\xc4\x8dala na preko 3 milijone mo\xc5\xbe. Do konca vojne je v vojski slu\xc5\xbeilo skoraj 8 milijonov mo\xc5\xbe. V bojih je padlo preko milijon vojakov, ve\xc4\x8d kot petsto tiso\xc4\x8d pa jih je umrlo v ujetni\xc5\xa1tvu ali zaradi posledic vojne._NEWLINE_Glavna oboro\xc5\xbeitev avstroogrskega vojaka je bila pu\xc5\xa1ka M95, bolje znana pod imenom "manliherca". Konec 19. stoletja jo je razvil avstrijski oro\xc5\xbearski konstruktor Ferdinand Ritter von Mannlicher, \xc5\xa1lo pa je za repetirko kalibra 8\xc2\xa0mm. Glavna zna\xc4\x8dilnost pu\xc5\xa1ke je bil napreden ter hkrati dokaj zapleten zaklep, ki je za repetiranje potreboval samo dve potezi, kar je omogo\xc4\x8dalo hitrej\xc5\xa1e streljanje. Pu\xc5\xa1ko so izdelovali v ve\xc4\x8d dol\xc5\xbeinah, vsaka izmed verzij pa je bila prilagojena dolo\xc4\x8denem rodu vojske. Poleg premovle\xc4\x8dnega zaklepa je imela pu\xc5\xa1ka shrambo za naboje, pri kateri je prazen okvir za naboje sam izpadel iz shrambe (ti. Mannlicherjev okvir). Do konca vojne je bilo izdelanih preko 3 milijone teh pu\xc5\xa1k. Kljub nekaterim prednostim tega oro\xc5\xbeja so avstroogrske oblasti pred in med vojno razvijale in preizku\xc5\xa1ale razne prototipe bolj dodelanih modelov pu\xc5\xa1k, a do zamenjave iz prakti\xc4\x8dnih razlogov ni pri\xc5\xa1lo._NEWLINE_Popolnoma novo oro\xc5\xbeje v vojni je bil mitraljez, katerega uni\xc4\x8devalno mo\xc4\x8d so ob odprtju so\xc5\xa1ke fronte \xc5\xbee poznale vse sprte strani. Medtem ko je ve\xc4\x8dina udele\xc5\xbeenk v vojni prisegala na sistem Maxim, je Avstro-Ogrska v svojo oboro\xc5\xbeitev sprejela mitraljez Schwarzlose 07/12, ki je deloval na sistemu povratnega pritiska naboja. Nem\xc5\xa1ki konstruktor Andreas Wilhelm Schwarzlose je s tem poenostavil mehanizem oro\xc5\xbeja ter tako mitraljez naredil robusten, zanesljiv in poceni za izdelavo. Vsak bataljon je imel po en mitralje\xc5\xa1ki oddelek z dvema mitraljezoma. Tekom vojne so v tovarni Steyr izdelali preko 40 tiso\xc4\x8d teh mitraljezov. Osebna oboro\xc5\xbeitev \xc4\x8dastnikov je bila pi\xc5\xa1tola oz. revolver. Najbolj pogosto se je uporabljal revolver Rast & Gasser M.98 kalibra 8\xc2\xa0mm, leta 1907 je v oboro\xc5\xbeitev pri\xc5\xa1la prva polavtomatska pi\xc5\xa1tola Roth-Steyr M.7, ki je uporabljala druga\xc4\x8den naboj kalibra 8\xc2\xa0mm. Leta 1912 je bil predstavljen in v uporabo sprejet naboj 9\xc2\xa0mm skupaj s polavtomatsko pi\xc5\xa1tola Steyr-Hahn M.12. Avstro-Ogrska armada je bila prva na svetu, ki je v svojo pehotno oboro\xc5\xbeitev uradno sprejela polavtomatsko pi\xc5\xa1tolo._NEWLINE_Kot nesporni gospodar boji\xc5\xa1\xc4\x8da se je med vojno izkazalo topni\xc5\xa1tvo. Avstro-Ogrski za\xc4\x8detki na tem podro\xc4\x8dju so bili slabi. V oboro\xc5\xbeitvi je bilo malo topov, ki pa so bili zastareli, tako kot tudi takti\xc4\x8dni vidiki njihove uporabe. \xc5\xa0ele leta 1915 so za\xc4\x8dele v uporabo prihajati nove moderne 10 in 15cm havbice in 10,4cm poljski topovi. Najve\xc4\x8dji top, ki ga je imela Avstro-Ogrska armada, je bila 30,5cm \xc5\xa0kodina havbica M1911._NEWLINE_Na podro\xc4\x8dju so\xc5\xa1ke fronte je Avstro-ogrska vojska imele dve utrdbi, staro trdnjavo Klu\xc5\xbee oz. bov\xc5\xa1ke Klu\xc5\xbee (Flitscher Klause) zgrajeno ob reki Koritnica ter zgornjo trdnjavo Klu\xc5\xbee (Werk Hermann) zgrajeno nekaj sto metrov nad staro utrdbo. \xc4\x8ceprav je bila Hermannova utrdba novej\xc5\xa1a, zgrajena na prelomu stoletja, je bila ob za\xc4\x8detku 1. svetovne vojne \xc5\xbee obupno zastarela. \xc5\xbde nekaj dni po za\xc4\x8detku spopadov so jo Italijani iz bli\xc5\xbenjega Nevejskega prelaza za\xc4\x8deli divje obstreljevati in jo s tem nepopravljivo po\xc5\xa1kodovali. Posadka je po tem utrdbo razoro\xc5\xbeila, topove pa namestila na okoli\xc5\xa1ke hribe. \xc4\x8ceprav je bila utrdba med obstreljevanjem uni\xc4\x8dena, je opravila svojo nalogo, saj je ustavila napredovanje Italijanske vojske v bov\xc5\xa1ki kotlini. Spodnja trdnjava je bila za italijanske topove v mrtvem kotu in je vojno pre\xc5\xbeivela nepo\xc5\xa1kodovana.\n_START_SECTION_\nItalijanska vojska\n_START_PARAGRAPH_\nItalijanska vojska je za\xc4\x8detek 1. svetovne vojne pri\xc4\x8dakala v izredno slabem stanju. Zaradi pomanjkanja finan\xc4\x8dnih sredstev je manjkala velika ve\xc4\x8dina redne vojske, rezerve pa sploh ni imela. Manjkalo je preko 13 tiso\xc4\x8d \xc4\x8dastnikov. Pomanjkanje kadra se je najbolj poznalo na podro\xc4\x8dju artilerije in sanitete. Vojaki in rezervisti so bili slabo izurjeni, primanjkovalo je oro\xc5\xbeja vseh vrst in streliva zanje. Posodobitev vojske se je pri\xc4\x8dela oktobra 1914, ko je njeno poveljevanje prevzel Luigi Cadorna, a takrat je bilo \xc5\xbee prepozno za to, da bi bila italijanska armada ob vstopu v vojno v idealnem stanju. Mobilizacija Italijanske vojske se je za\xc4\x8dela v za\xc4\x8detku marca 1915, polne razse\xc5\xbenosti pa je dobila tik pred za\xc4\x8detkom sovra\xc5\xbenosti. Na za\xc4\x8detku poletja je na papirju vojska \xc5\xbee \xc5\xa1tela preko 31.000 \xc4\x8dastnikov in 1 milijon vojakov._NEWLINE_Glavna oboro\xc5\xbeitev italijanskega vojaka je bila pu\xc5\xa1ka repetirka Carcano M91. Uporabljala je naboje kalibra 6,5\xc2\xa0mm in se je polnila z Mannlicherjevimi okvirji kapacitete 6. Izdelovali so jo v ve\xc4\x8d dol\xc5\xbeinah in verzijah, prilagojenih posameznim rodovom italijanske vojske. Italija je vojno za\xc4\x8dela z dobrimi 800.000 pu\xc5\xa1kami. Slab\xc5\xa1e je bilo z mitraljezi, na razpolago so jih imeli 618. Pri tem so se zana\xc5\xa1ali na dobavo britanskih Vickersovih mitraljezov in francoskih mitraljezov Saint-\xc3\x89tienne M1907. Zaradi kroni\xc4\x8dnega pomanjkanja teh so v uporabo sprejeli doma izdelani mitraljez Fiat-Revelli M1914. Zanimivost tega mitraljeza je bila, da se je polnil preko okvirja z desetimi stolpci po pet nabojev. Italijanski \xc4\x8dastni\xc5\xa1ki kader je bil poleg revolverjev Chamelot-Delvigne 1874 in Bodeo M1889 oboro\xc5\xbeen tudi s polavtomatskimi pi\xc5\xa1tolami Glisenti M1910 in Beretta M1915.\n_START_SECTION_\nPrvi spopadi ob So\xc4\x8di\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi streli na fronti so odjeknili \xc5\xa1e pred uradnim za\xc4\x8detkom vojne. Na predve\xc4\x8der spopada, 23. maja 1915, je italijanska patrulja pri vasi Strassoldo, ju\xc5\xbeno od Palmanove, za\xc4\x8dela streljati na avstrijske obmejne stra\xc5\xbenike. Do podobnih dogodkov je prihajalo vzdol\xc5\xbe celotne meje. V zgornjem Poso\xc4\x8dju sta trdnjavi Predel in Rabelj za\xc4\x8deli streljati na italijanske polo\xc5\xbeaje na meji, na kar so Italijani odgovorili s svojim topni\xc5\xa1tvom. To\xc4\x8dno ob polno\xc4\x8di so italijanske enote prestopile mejo, do ve\xc4\x8djih bojev pa ni pri\xc5\xa1lo, saj so se avstro-ogrske enote po predhodnem na\xc4\x8drtu umaknile na levi breg So\xc4\x8de na \xc4\x8drto Rombon-Bovec-Tolmin-Sabotin-Gorica-Devin._NEWLINE_Italijani so imeli dve armadi. Ena je bila postavljena od Kanina do Lo\xc4\x8dnika, sestavljena je bila iz 122 bataljonov pehote, 33 eskadronov konjenice in 147 baterij topov 2. armade. Druga je bila postavljena od Lo\xc4\x8dnika do Jadranskega morja, vsebovala je 51 bataljonov pehote, 77 eskadronov konjenice in 35 baterij topov 3. armade. Avstro-ogrska vojska je imela takrat tam le 45 bataljonov, 5 eskadrilj konjenice in 35 baterij topov. Ostale \xc4\x8dete so \xc5\xa1ele prihajale. Poveljnik avstro-ogrskih enot na jugozahodni fronti (tako so Avstrijci poimenovali so\xc5\xa1ko fronto) je bil nadvojvoda Evgen, poveljnik So\xc5\xa1ke fronte pa je bil Svetozar Borojevi\xc4\x87 von Bojna. Italijanski vojski je poveljeval grof general Luigi Cadorna._NEWLINE_4. junija 1915 je Italijanska vojska v Idrskem ustrelila \xc5\xa1est civilistov._NEWLINE_Italijanske enote so napredovale previdno in po\xc4\x8dasi ter s tem zapravile prilo\xc5\xbenost za hiter in neoviran prehod So\xc4\x8de. Drugi dan vojne se je italijansko napredovanje strahotno upo\xc4\x8dasnilo, s tem pa so izgubili mo\xc5\xbenost za zasedbo Gorice, ki skoraj ni bila branjena. Namesto tega so poizku\xc5\xa1ali zasesti Sabotin, ki je predstavljal steber obrambe gori\xc5\xa1kega boji\xc5\xa1\xc4\x8da - to ni uspelo. Zaradi po\xc4\x8dasnega napredovanja svojih sil in v strahu pred morebitnim avstrijskim protinapadom je Luigi Cadorna \xc5\xbee po \xc5\xa1tirih dneh spopadov ukazal, naj enote zasedejo obrambne polo\xc5\xbeaje. Italijanski vojaki so na ju\xc5\xbenem odseku fronte s pomo\xc4\x8djo pontonskih mostov in brvi la\xc5\xbeje pre\xc4\x8dkali So\xc4\x8do. 9. junija so tako zasedli Tr\xc5\xbei\xc4\x8d (Monfalcone), do 23. junija pa so dosegli rob Doberdobske planote. Ker severneje Italijanom ni uspelo prekora\xc4\x8diti So\xc4\x8de, so se odlo\xc4\x8dili, da bodo to storili pri Plavah, kjer So\xc4\x8da ostro zavije proti jugu. Pri tem se je vnel oster boj za strate\xc5\xa1ko pomemben hrib Pri\xc5\xbenica (kota 383). Krvavi, osem dni trajajo\xc4\x8di boji za ta hrib so pustili za seboj preko 2.400 mrtvih ranjenih in izginulih iz obeh strani, vrh je ostal na nikogar\xc5\xa1njem ozemlju. V Zgornjem Poso\xc4\x8dju je Italijanom \xc5\xbee prvi dan vojne uspelo zasesti grebene Matajurja, Kolovrata in Kobari\xc5\xa1kega Stola. Redki avstrijski vojaki so se umaknili brez boja in za seboj poru\xc5\xa1ili vse mostove \xc4\x8dez So\xc4\x8do. Kobarid naj bi bil prvo zavzeto mesto. Zataknilo se jim \xc5\xa1ele pri Krnskem pogorju, ki je bil strate\xc5\xa1kega pomena, saj je onemogo\xc4\x8dal prodor v dolino Tolminke, preko katere bi bilo mogo\xc4\x8de obkoliti avstrijske enote. Konec maja in v za\xc4\x8detku junija so na Slemenu in Mrzlem vrhu potekali hudi boji, izgube na obeh straneh so bile velike, a vendar je Avstrijcem uspelo obdr\xc5\xbeati polo\xc5\xbeaje. 16. junija se Italijani v spektakularnem naskoku zasedli vrh Krna, ki je bil takrat steber avstrijske obrambe v krnskem pogorju. To je bil eden redkih italijanskih uspehov v celotni kampanji. Kasneje je steber obrambe postala mizasta gora Batognica, ki pa je Italijani zaradi svoje obotavljivosti niso zasedli. Do druge polovice junija so Italijani izgubili preko 10.000 vojakov in 450 \xc4\x8dastnikov, kar je bilo zelo veliko glede na to, da se prave bojne operacije sploh \xc5\xa1e niso za\xc4\x8dele._NEWLINE_Fronta je potekala v dol\xc5\xbeini 90 km v zahodnem slovenskem visokogorskem svetu, v dolini reke So\xc4\x8de in na kra\xc5\xa1kih planotah. So\xc5\xa1ka fronta je bila zaradi neugodnega terena ena najte\xc5\xbejih bitk v 1. svetovni vojni - na krasu, kjer je primanjkovalo vode, so vojaki pili celo lastni urin. Na so\xc5\xa1ki fronti so se na strani Avstro-Ogrske bojevali skoraj vsi narodi te ve\xc4\x8dnacionalne monarhije: Nemci, Mad\xc5\xbeari, Italijani, Slovenci, Hrvatje, Srbi, Bo\xc5\xa1njaki, \xc4\x8cehi, idr._NEWLINE_Med junijem 1915 in oktobrom 1917 se je ob So\xc4\x8di zvrstilo enajst italijanskih ofenziv, v katerih Italijani, z izjemo zasedbe Gorice in Banj\xc5\xa1ic, niso imeli veliko uspehov. V strahu pred zlomom fronte je konec oktobra 1917 Avstro-Ogrska ob izdatni pomo\xc4\x8di Nem\xc4\x8dije spro\xc5\xbeila 12. so\xc5\xa1ko bitko, katere namen je bil Italijo izlo\xc4\x8diti iz velike vojne.\n_START_SECTION_\n3. so\xc5\xa1ka bitka (18. oktober \xe2\x80\x93 4. november 1915)\n_START_PARAGRAPH_\nOktobra 1915 se je na Balkanu za\xc4\x8dela velika zdru\xc5\xbeena ofenziva centralnih sil proti Srbiji, ker se je ta zna\xc5\xa1la tik pred porazom so za\xc4\x8deli zahodni zavezniki na Italijo pritiskati naj proti Avstro-Ogrski spro\xc5\xbei novo ofenzivo in tako razbremeni balkansko boji\xc5\xa1\xc4\x8de. Cadorna je z novo ofenzivo odla\xc5\xa1al kolikor se je dalo saj je vedel, da njegova vojska kljub o\xc4\x8ditni prevladi nad Avstro-Ogrsko ni sposobna izpeljati nove u\xc4\x8dinkovite ofenzive vendar mu na koncu ni ostalo druge izbire. Cilj nove ofenzive je bila Gorica, zavzetje tega mesta bi bila odli\xc4\x8dna propaganda za italijansko stran. Ofenziva je bila sestavljena iz dveh faza, v prvi fazi naj bi zavzeli Plave in Doberdobsko planoto ter tako zlomili dva klju\xc4\x8dna stebra obrambe ju\xc5\xbenega dela so\xc5\xa1kega boji\xc5\xa1\xc4\x8da. V drugi fazi pa naj bi sledil glavni napad v smeri Gorice. Ofenziva se je za\xc4\x8dela 18. oktobra z obse\xc5\xbenim topni\xc5\xa1kim obstreljevanjem med Krnom in Jadranskim morjem, ki je trajala tri dni. Prvi napad italijanske pehote je bil uspe\xc5\xa1en saj se je Italijanom posre\xc4\x8dilo zasesti avstrijske jarke na Debeli Gri\xc5\xbei ter Mrzlem vrhu. Vendar zasedba ni trajala dolga saj jih je avstrijski protinapad pregnal na za\xc4\x8detne polo\xc5\xbeaje. V naslednjih dneh so se zvrstili napadi in protinapadi,, ki so na obeh straneh terjali ogromno \xc5\xbertev. Italijanski uspehi so bili pi\xc4\x8dli tekom bitke so zasedli ne nekaj avstrijskih jarkov pod Mrzlim vrhom nad Tolminom ter na koti 118 na Doberdobski planoti.\n_START_SECTION_\n4. so\xc5\xa1ka bitka (10. november \xe2\x80\x93 5. december 1915)\n_START_PARAGRAPH_\nPo prvih treh neuspelih bitkah se je 10. novembra 1915 za\xc4\x8dela 4. so\xc5\xa1ka bitka. Njen namen je bil izsiliti vsaj nekaj uspeha pred zasedanjem italijanskega parlamenta decembra 1915. Cadorna je ra\xc4\x8dunal na utrujenost Avstro-ogrske vojske, ki je bila zapletena \xc5\xbee v krvave spopade na vzhodnem in balkanskem boji\xc5\xa1\xc4\x8du. Napad je potekal pri Plavah na gori\xc5\xa1kem mosti\xc5\xa1\xc4\x8du ter na Krasu. Na gori\xc5\xa1kem mosti\xc5\xa1\xc4\x8du so Italijani poizku\xc5\xa1ali zasesti Sabotin vendar brez uspeha, ko jim to ni uspelo so se preusmerili na Oslavje ter odsek med koto 184 in Pevmico kjer so utrpeli hude izgube zato so napad prekinili. Isto\xc4\x8dasno je potekal napad pri Plavah, italijanski juri\xc5\xa1i so si vrstili eden za drugim vendar brez uspeha. Podobno je bilo na Krasu kjer je napad na celotni fronti \xc4\x8drte spodletel zato so se napadalci usmerili na \xc5\xa0mihel vendar je tudi ta napad spodletel. Boji so se na Krasu vlekli vse do konca novembra pri tem pa je bil edini ve\xc4\x8dji italijanski uspeh zasedba kote 124 pri \xc5\xa0mihelu. Medtem ko so Italijani pred bitko med njo in po njej zlahka nadome\xc5\xa1\xc4\x8dali izgube to ni veljalo za Avstro-Ogerske enote, ki so imele omejene zmogljivosti, celotna so\xc5\xa1ka armada pa je bila po vsaki bitki na robu zloma. Re\xc5\xa1evalo so jo le premestitve enote iz drugih boji\xc5\xa1\xc4\x8d._NEWLINE_18. novembra 1915 so za\xc4\x8deli Italijani na\xc4\x8drtno in sistemati\xc4\x8dno obstreljevati Gorico, pri \xc4\x8demer cilji obstreljevanja niso bile le voja\xc5\xa1ke tar\xc4\x8de temve\xc4\x8d tudi civilni objekti. Napad, ki je potekal tudi z granatami najve\xc4\x8djega kalibra, je med civilisti povzro\xc4\x8dil veliko \xc5\xbertev. Ve\xc4\x8dina pre\xc5\xbeivelih pa se je odlo\xc4\x8dila, da bo mesto zapustila. Do spopadov je pri\xc5\xa1lo tudi med So\xc4\x8do in Mrzlim vrhom, vendar tam Italijani niso dosegli ve\xc4\x8djega uspeha. Napad so prekinili decembra ko se je vreme v visokogorju poslab\xc5\xa1alo.\n_START_SECTION_\n5. so\xc5\xa1ka bitka (11. marec \xe2\x80\x93 16. marec 1916)\n_START_PARAGRAPH_\nPo zimskem zati\xc5\xa1ju so zahodni zavezniki za\xc4\x8deli na Italijo pritiskati naj ponovno preide v napad ter tako razbremeni zaveznike na zahodni fronti. Cadorna je tako 6. marca 1916 za\xc4\x8del s pripravami na novo ofenzivo. Ta se je za\xc4\x8dela 11. marca in je trajalo le pet dni do 16. marca. Glede na to, da so bili Italijani bolj ali manj prisiljeni v ofenzivo je niso jemali precej resno. Spopadi so potekali pri Tolminu ter pri Gorici in niso prinesli nobenih ve\xc4\x8djih sprememb na fronti. Na Krasu si je Italijanska vojska priborila nekaj jarkov, Avstro-ogrska vojska pa je ponovno zavzela ve\xc4\x8d polo\xc5\xbeajev v Krnskem pogorju (Vrata - Kota 1870). Izgube na obeh straneh so bile v primerjavi z ostalimi ofenzivami relativno majhne.\n_START_SECTION_\n6. so\xc5\xa1ka bitka (6. avgust \xe2\x80\x93 17. avgust 1916)\n_START_PARAGRAPH_\nBitka na Tirolskem je Italijanom nekoliko prekri\xc5\xbeala na\xc4\x8drte o novi ofenzivi na So\xc4\x8di. Zaradi velikih izgub, ki so jih imeli tam so napad prestavili na avgust 1916 prav tako so omejili velikost napada. Ta naj bi potekal na gori\xc5\xa1kim mosti\xc5\xa1\xc4\x8dem glavni cilj napada pa je bilo zavzetje strate\xc5\xa1ko pomembnega Sabotina in \xc5\xa0mihela. Za to nalogo so Italijani pripravili kar sedem divizij z mo\xc4\x8dno topni\xc5\xa1ko podporo. Priprave na napad so potekale v najve\xc4\x8dji tajnosti, tako da Avstrijci niso ni\xc4\x8d posumili kaj jih \xc4\x8daka._NEWLINE_Napad se je za\xc4\x8del 4. avgusta zjutraj slepilnim napadom na Doberdobu. Dan pozneje so italijanski topovi \xc5\xbee za\xc4\x8deli obstreljevati Gorico, \xc5\xa0mihel in Sabotin. Obstreljevanje se je 6. avgusta okrepilo tako, da je Avstrijcem takoj postalo jasno, da se je za\xc4\x8dela nova italijanska ofenziva. Ob \xc5\xa1tirih popoldan se je za\xc4\x8del napad na Sabotin. Vrh, ki je za Italijane dolgo \xc4\x8dasa veljal kot neosvojljiv je italijanska pehota od podpori topni\xc5\xa1tva zasedla v pi\xc4\x8dlih \xc5\xa1tiridesetih minutah. Branilci, skriti v kavernah, zaradi u\xc4\x8dinkovitega italijanskega obstreljevanja niso videli prihajajo\xc4\x8de italijanske pehote tako, da so ob njihovem napadu ostali ujeti v kavernah in so se morali kasneje vdati. Sedmega avgusta je po hudih bojih padel tudi \xc5\xa0mihel ju\xc5\xbeni steber obrambe Gorice. Ker so razmere za Avstro-ogrsko vojsko na desnem bregu So\xc4\x8de postajale vedno bolj kriti\xc4\x8dne je 8. avgusta zgodaj zjutraj pri\xc5\xa1el ukaz o umiku na levi breg So\xc4\x8de zve\xc4\x8der pa \xc5\xa1e ukaz za umik iz Gorice. Po umiku so Avstrijci razstrelili solkanski \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ki most. Zaradi umika iz Gorice so avstro-ogrske enote na Doberdobski planoti postale izpostavljene in jim je v primeru italijanskega napada grozila obkolitev. Da se bi Borojevi\xc4\x87 izognil temu je 9. avgusta izdal ukaz za umik iz Doberdobske planote na novo obrambno \xc4\x8drto Mirenski grad \xe2\x80\x93 kota 212 Nad Logom \xe2\x80\x93 Dol \xe2\x80\x93 Lokvica \xe2\x80\x93Opatje selo \xe2\x80\x93 kota 208. Umik je bil izvede v no\xc4\x8di iz 9. na 10. avgust ne da bi Italijani posumili kaj se dogaja. Ko so ti zjutraj napadli, so ugotovili, da so napadli prazne polo\xc5\xbeaje. V no\xc4\x8di na 12. avgust so Avstrijci zaradi la\xc5\xbeje obrambe \xc5\xa1e enkrat spremenili obrambno \xc4\x8drto in jo premaknili \xc5\xa1e bolj proti vzhodu. Nenadni avstrijski umik iz Gorice je Cadorna poizku\xc5\xa1al izkoristiti z novim prodorom proti Vipavski dolini, zato je na gori\xc5\xa1kem mosti\xc5\xa1\xc4\x8du in Krasu ukazal neprestane napade, ki so se vrstili do 17. avgusta. Ti so sicer povzro\xc4\x8dili ogromno izgub na obeh straneh ter spravili avstro-ogersko obrambo v ponovno krizo vendar niso spremenili potek frontne \xc4\x8drte. Bitka se je zaklju\xc4\x8dila popoldan 17. avgusta. Italijani so v njej izgubili preko 51.000 vojakov vendar so izgube odtehtale zasedbo Gorice, ki je bila ena izmed glavnih ciljev Italijanske vojske \xc5\xbee vse od za\xc4\x8detka vojne. Na \xc5\xbealost pa je bil to eden redkih uspehov Italijanske vojske na so\xc5\xa1ki fronti.\n_START_SECTION_\n7. so\xc5\xa1ka bitka (13. september \xe2\x80\x93 17. september 1916)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0e pred koncem 6. so\xc5\xa1ke bitke se je Cadorna odlo\xc4\x8dil, da bo s pritiskom na branilce nadaljeval. Cilj napada je bil Kras, odsek med reko Vipavo in Jadranskim morjem. Glavni cilj napada je bil Fajtji hrib in Trstelj iz katerih bi lahko Italijani nato v bok napadli avstrijski polo\xc5\xbeaje severno in ju\xc5\xbeno od tega hriba in tako ogrozili celotno fronto na Krasu. Napad se je za\xc4\x8del 13. septembra z mo\xc4\x8dnim topni\xc5\xa1kim ognjem, ki se je nadaljeval \xc5\xa1e 14. septembra na celotnem odseku od reke Vipave do morja. Ko se je ta preselil v avstrijsko zaledje se je v napad podala pehota. Avstrijci so za razliko od prej\xc5\xa1njih bitk po njej udarili s topni\xc5\xa1tvom in napadalcem povzro\xc4\x8dili velike izgube vendar so le s te\xc5\xbeavo obranili svoje polo\xc5\xbeaje. Italijani so napadali mno\xc5\xbei\xc4\x8dno na razli\xc4\x8dnih odsekih (Mirenski grad, Opatje selo, Lokvice) . Najbolj krvavi so bili boji za Gorjupo kupo 144 metrov visok hrib, ki je med boji ve\xc4\x8dkrat zamenjal lastnika. Zaradi primanjkovanja vojakov se branilci ponovno zna\xc5\xa1li v strahu, da se bo fronta vsak \xc4\x8das sesuje. Re\xc5\xa1evale so jih le premestitve enot iz drugih bolj mirnih odsekov boji\xc5\xa1\xc4\x8da. In ko je \xc5\xbee kazalo, da bo fronta vsak \xc4\x8das padla je Avstrijce v zadnjem trenutku re\xc5\xa1ila italijanska neodlo\xc4\x8dnost, ta neodlo\xc4\x8dnost je Avstrijce re\xc5\xa1evala \xc5\xbee v prej\xc5\xa1njih bitkah in jih je tudi v vseh naslednjih. 17. septembra so se za\xc4\x8deli kazati prvi znaki, da italijanska ofenziva pojenja vendar le ne nekaterih odsekih drugod so \xc5\xa1e vedno potekali krvavi boji \xc5\xa1e posebej za koto 208 kjer so se kar vrstili napadi in protinapadi. Zve\xc4\x8der istega dne se je Cadorna, ne da bi vedel koko blizu zmage je, preklical napad saj ni \xc5\xbeelele do konca iz\xc4\x8drpati svoje armade. \xc4\x8ceprav je bitka trajala le \xc5\xa1tiri dni so bile izgube ogromne preko 17.000 italijanskih in 15.000 avstrijskih vojakov je izginilo, umrlo ali bilo ranjenih.\n_START_SECTION_\n8. so\xc5\xa1ka bitka (9. oktober \xe2\x80\x93 12. oktober 1916)\n_START_PARAGRAPH_\nJe bila samo \xc5\xa1e ena izmed serij bitk, ki so potekale na Krasu. Trajala je med 9. in 12. oktobrom 1916. Glavni cilj napada so bili strate\xc5\xa1ko pomembna vrhova Fajtji hrib in Trstelj. Tako kot vedno so imeli Italijani premo\xc4\x8d v \xc5\xa1t. vojakov kot tudi v \xc5\xa1t. topov in opremi. Avstrijci pa so se soo\xc4\x8dali \xc5\xa1e z eno te\xc5\xbeavo. Imeli so zelo slabe obrambne polo\xc5\xbeaje kar je onemogo\xc4\x8dalo u\xc4\x8dinkovati obrambo ter pove\xc4\x8devalo izgube. \xc4\x8ceprav, do bitke \xc5\xa1e ni pri\xc5\xa1lo je italijansko topni\xc5\xa1tvo med 7. in 8. bitko neprestano obstreljevalo avstrijske polo\xc5\xbeaje na fronti in zaledju ter tako neprestano povzro\xc4\x8dalo izgube. Do prave bitke je pri\xc5\xa1lo \xc5\xa1ele 9. oktobra zjutraj ko je topni\xc5\xa1ki ogenj dosegel svoj vrhunec ob poldne pa je sledil neuspe\xc5\xa1ni napad pehote. Naslednji dan se je topni\xc5\xa1ko obstreljevanje nadaljevalo kateremu je sledil napad pehote na celotnem krasu. Med \xc5\xa0empetrom in Vipavo si Italijani prodrli 700 m v avstrijsko obrambo ter se nato ustavili, vsi poskusi avstrijskega protinapada so spodleteli. Na ju\xc5\xbenem odseku je severno od Lokvic branilcem uspelo zaustaviti napad med Opatjim selom in Novo vasjo pa so Italijani zasedli celoten odsek in zajeli nekaj tiso\xc4\x8d ujetnikov. Avstrijci so v zadnjem trenutku ustavili italijanski prodor preko Jamelj. Zardi \xc5\xa1tevilnih spopadov ki so se odvijali na Krasu med Opatjim selom in Kostanjevico je Avstrijcem za\xc4\x8delo primanjkovati rezerv poveljniki pa so se bali, da bo vsak \xc4\x8das pri\xc5\xa1lo do preboja. Nato pa se je je 12. oktobra pri\xc5\xa1lo do nenadnega preobrata. Italijanski ofenzivi je zmanjkalo zagona in napadi so ponehali, ne da bi se Italijani sploh zavedali kako blizu zmage so bili. Njihov ve\xc4\x8dji uspeh je bil, da so prodrli kilometer in pol globoko na avstrijsko ozemlje in pri tem popolnoma iz\xc4\x8drpali branilce. Za ta uspeh so pla\xc4\x8dali visoko ceno; izgubili so 254 \xc4\x8dastnikov, 19.488 vojakov Avstrijci pa okoli 20.000.\n_START_SECTION_\n9. so\xc5\xa1ka bitka (31. oktober \xe2\x80\x93 4. november 1916)\n_START_PARAGRAPH_\nZa 23. oktober so Italijani pripravljali novo ofenzivo na Krasu vendar so jo zaradi slabega vremena prestavili na \xc4\x8das ko se bo to izbolj\xc5\xa1alo. Avstrijci so napad pri\xc4\x8dakovali in so s topni\xc5\xa1kim ognjem neprestano motili kopi\xc4\x8denj \xc4\x8det nasprotnika Italijani pa jim niso ostali dol\xc5\xbeni tako, da je drugo polovico oktobra 1917 zaznamovalo neprestano topni\xc5\xa1ko obstreljevanje ki je vojakom v prvi bojni \xc4\x8drtah na Krasu dodobra na\xc4\x8delo \xc5\xbeivce. Vreme se je 30. oktobra izbolj\xc5\xa1alo zato so Italijani z mo\xc4\x8dnim topni\xc5\xa1kim ognjem za\xc4\x8deli priprave za napad pehote. Popoldan naslednjega dne je v napad krenila pehota in bila odbita. 1. novembra so poizkusili znova, v napadu jim je uspelo osvojiti Cerje ter prodrli do Fajtjega hriba in Kostanjevice na Krasu. V avstrijski obrambi je zaradi visokih izgub nastala vrzel in grozilo je, da se bo fronta sesula. Avstrijce je v zadnjem trenutku, kot \xc5\xbee mnogokrat prej, re\xc5\xa1ila italijanska neodlo\xc4\x8dnost. 4. novembra so Italijani izvedli zadnji napad vendar je bilo \xc5\xbee prepozno, na boji\xc5\xa1\xc4\x8de so prispele avstrijske rezerve in napad se ni posre\xc4\x8dil. No\xc4\x8d je je prinesla zati\xc5\xa1je in tako je tudi ostalo saj se je nad So\xc4\x8do spustila zima v kateri ve\xc4\x8dje operacije niso bile mo\xc5\xbene. Najve\xc4\x8dji uspeh ofenzive je bil italijanski prodor do Kostanjevice s \xc4\x8dimer je v avstrijski obrambi nastal \xc5\xbeep iz katerega so Italijani s topni\xc5\xa1kim ognjem obvladovali avstrijsko zaledje severno od Krasa in polo\xc5\xbeaje pri Gorici. Ta uspeh so Italijani pla\xc4\x8dali s krvjo 28.100 vojakov in 825_NEWLINE_\xc4\x8dastnikov. Avstrijcem se ni godilo ni\xc4\x8d bolje njihove izgube so bile podobne italijanskim._NEWLINE_Med bitko je bilo zelo aktivno tudi italijansko letalstvo, ki j bombardiralo Trst, Se\xc5\xbeano, Dutovlje in Miramar.\n_START_SECTION_\n10. so\xc5\xa1ka bitka (12. maj \xe2\x80\x93 5. junij 1917)\n_START_PARAGRAPH_\nPo polletnem zati\xc5\xa1ju so se Italijani marca 1917 za\xc4\x8deli pripravljati na novo ofenzivo na So\xc4\x8di. Zbrali so 850 bataljonov z 3.000 lahkimi in 2.100 te\xc5\xbekimi topovi. Kljub ob\xc4\x8dutnemu pove\xc4\x8danju velikosti in mo\xc4\x8di italijanske armade je bil Cadorna mnenja, da ni dovolj mo\xc4\x8den da uka\xc5\xbee novo ofenzivo. Ra\xc4\x8dunal je na zavezni\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d vendar so ga ti zaradi te\xc5\xbeav na zahodni fronti zavrnili in je bil tako prepu\xc5\xa1\xc4\x8den lastni iznajdljivosti. Cilj napada je bil gori\xc5\xa1ki odsek fronte in Kras v dol\xc5\xbeini 50\xc2\xa0km. Pripravljenih so imeli 16 divizij na Krasu in 12 divizij med Vipavo in Ajbo. V primerjavi s prej\xc5\xa1njimi ofenzivami je bila ta malo bolj domi\xc5\xa1ljena. Ofenziva naj bi se za\xc4\x8dela s topni\xc5\xa1kim obstreljevanjem na celotni so\xc5\xa1ki fronti nato pa bi napadla pehota na gori\xc5\xa1kem odseku. Ta napad naj bi Avstrijce prepri\xc4\x8dal, da je tam te\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de nove ofenzive in bi ti tja premestili ve\xc4\x8dino svojih enot. Temu pa bi nato sledil napad na Krasu. Avstro-Ogrsko armad je ofenzivo pri\xc4\x8dakala pripravljena saj je bilo zaradi zaprtja vzhodne fronte mo\xc5\xbeno ve\xc4\x8dino enot premestiti na So\xc4\x8do. Napad se je za\xc4\x8del 12. maja po pri\xc4\x8dakovanjih z mo\xc4\x8dnim topni\xc5\xa1kim ognjem, ki je trajal tri dni nato pa je sledil napad italijanske pehote. \xc5\xbde prvo no\xc4\x8d napada se je Avstrijski obrambi skoraj zgodila katastrofa ko se je Italijanom posre\xc4\x8dilo zasesti Sv. Goro, vendar tam niso ostali dolgo saj so o Avstrijci v protinapadu zasedli nazaj. Nekoliko bolj proti severu pri Zagori je Italijanom uspelo pre\xc4\x8dkati So\xc4\x8do in zasesti levi breg. Branilci so se morali umakniti na Kuk za katerega so v naslednjih dneh potekali srditi spopadi. Italijani so ga dokon\xc4\x8dno zasedli 17. maja zaradi tega so morali Avstrijci svoje note umakniti iz bli\xc5\xbenje Pri\xc5\xbenice saj jim je grozila obkolitev. Italijanski napad se je nato usmeril v smeri grebena Vodice-Sv. Gora, ki pa ga Italijanom kljub obse\xc5\xbenemu topni\xc5\xa1kemu ognju in ve\xc4\x8dkratnim napadom pehote ni uspelo zasesti, boji so ponehali 20. maja zve\xc4\x8der._NEWLINE_Po dveh dneh premirja so Italijani 23. maja, na drugo obletnico vstopa Italije v veliko vojno, napadli na Krasu ter isto\xc4\x8dasno na grebenu Vodice- Sv. Gora. Na grebenu Vodice- Sv. Gora niso dosegli ve\xc4\x8djega uspeha so pa imeli ve\xc4\x8d uspeha na Krasu kjer so zasedli ve\xc4\x8d strate\xc5\xa1ko pomembnih polo\xc5\xbeajev Avstrijci pa so se morali iz obrambne \xc4\x8drte 1a (Kostanjevica-Hudi Log-Jamlje-Tr\xc5\xbei\xc4\x8d) umakniti na 2c (Kostanjevica-Medja vas-Devin). Cadorna je bil nad izidom zadovoljen zato je 28. maj ukazal ustaviti ofenzivo. Nato pa je 4. junija na Krasu pri\xc5\xa1lo do popolnega preobrata. Avstrijci so presodili, da so se po italijanski ofenzivi zna\xc5\xa1li v zelo neugodnem polo\xc5\xbeaju zato so, da bi na boji\xc5\xa1\xc4\x8du izbolj\xc5\xa1ali svoje obrambne polo\xc5\xbeaje, izvedli protinapad in Italijane ujeli popolnoma nepripravljene saj se na nekaterih mestih sploh niso branili. Do ve\xc4\x8dera, ko je bil protinapad ustavljen, je v ujetni\xc5\xa1tvo odkorakalo 7.000 italijanskih vojakov napadalci pa do dosegli ve\xc4\x8dino zastavljenih ciljev z zasedbo obrambne \xc4\x8drte 1c (Kostanjevica-Grmada-Devin). Dan kasneje so Italijani izvedli protinapad, ki pa se ni posre\xc4\x8dil celo nasprotno med njim so izgubile \xc5\xa1e nekaj ozemlja v ujetni\xc5\xa1tvo pa je odkorakalo 10.000 italijanskih vojakov trije polki pa so se celo vdali brez boja._NEWLINE_Tako kot vsako bitko je \xc5\xa1tevilo mrtvih, pogre\xc5\xa1anih, ranjenih in ujetih nara\xc5\xa1\xc4\x8dalo za dana\xc5\xa1nje razmere v nepredstavljive \xc5\xa1tevilke. Italijani so imeli 36.000 mrtvih, 96.000 ranjenih in 27.000 zajetih. Avstro-Ogrska je imela 7.300 mrtvih, 45.000 ranjenih in 23.400 zajetih. Izgube so najbolj prizadele Italijansko vojsko, ki ni bila vajena takega masovnega klanja. 15. julija so se uprli vojaki v vasi Santa Maria la Longa severno od Palmanove. Upor je bil krvavo zatrt z ustrelitvijo upornih vojakov in desetkanjem (ustreljen je bil vsak deseti vojak tudi \xc4\x8de ni bil kriv) po enotah.\n_START_SECTION_\n11. so\xc5\xa1ka bitka (17. avgust \xe2\x80\x93 15. september)\n_START_PARAGRAPH_\nDobro se je avgusta 1917 kon\xc4\x8dala 10. so\xc5\xa1ka bitka se je za\xc4\x8dela \xc5\xbee 11. so\xc5\xa1ka bitka, najbolj krvava bitka od vseh na so\xc5\xa1ki fronti. Da se ponovno nekaj pripravlja so za\xc4\x8deli Avstrijci slutiti po pove\xc4\x8danem \xc5\xa1tevilu italijanskih prebe\xc5\xbenikov. Niti pribli\xc5\xbeno pa niso slutili, da so Italijani na nasprotni strani bojne \xc4\x8drte skoncentrirali 567 bataljonov z 1.282 lahkimi, 2.148 lahkimi in srednje te\xc5\xbekimi topovi ter 1.752 minometi. Cilj novega napada je bil ju\xc5\xbeni odsek fronte. Tretja armada je dobila nalogo zasesti Kras 2. armada pa Banj\xc5\xa1ice in Trnovski gozd. Napadi na tolminskem mosti\xc4\x8du pa naj bi bili le slepilni. Avstrijski so\xc5\xa1ki armadi se med tem ni dobro godilo, na razpolago je imela le 249 iz\xc4\x8drpanih bataljonov z 1.113 lahkimi, 353 srednjimi in 56 te\xc5\xbekimi topovi. Kot so Avstrijci predvidevali se je ofenziva za\xc4\x8dela 18. avgusta 1917 v zgodnjih jutranjih urah z masovnim topni\xc5\xa1kim obstreljevanjem vse od Mrzlega vrha do morja na skrajnem jugu so\xc5\xa1ke fronte. Obstreljevanje je trajalo 24 ur v zgodnjih jutranjih urah 19. avgusta pa se je v napad pognala italijanska pehota. Italijani so med Desklami inAv\xc4\x8dami zgradili ve\xc4\x8d potonskih mostov preko katerih so ob kritju topni\xc5\xa1tva pre\xc4\x8dkali So\xc4\x8do. Na levem bregu se je vnel oster boj. Pod mo\xc4\x8dnim italijanskim pritiskom so se za\xc4\x8dele avstrijske vrste red\xc4\x8diti zato so se ti za\xc4\x8deli umikati na Banj\xc5\xa1ko planoto kjer so se srditi boji nadaljevali. Po treh dneh krvavih bojev je bilo videti, da se bo frontna na Banj\xc5\xa1icah vsak \xc4\x8das zlomila zato je Borojevi\xc4\x87 v no\xc4\x8di iz 23. na 24. avgust ukazal umik na novo obrambno \xc4\x8drto. Avstro-Ogrska armada je imela sre\xc4\x8do saj je italijansko napredovanje zaradi pomanjkanja topni\xc5\xa1ke podpore in utrujenosti vojakov nenadoma vstavilo. Isto\xc4\x8dasno je potekala srdita italijanska ofenziva na Krasu, hudi boji so potekali za Kostanjevico na Krasu ter frontno \xc4\x8drto v okolici Sela na Krasu kjer so se morali Avstrijci umakniti na novo obrambno \xc4\x8drto. S protinapadom so poizku\xc5\xa1ali osvojiti stare polo\xc5\xbeaje vendar se jim kljub visokim izgubam to ni posre\xc4\x8dilo._NEWLINE_24. avgusta je padla Sv. Gora boji so se zato preselili na sosednji \xc5\xa0kabrijel, ki je postal steber obrambe Vipavske doline. Hrib je obstreljevalo ve\xc4\x8d kot 700 topov in nekaj sto minometov. Cadorna je trdil, da je bilo to najbolj gosto topni\xc5\xa1ko obstreljevanje na kvadratni kilometer ozemlja v celotni veliki bojni. Boji za vrh \xc5\xa0kabrijela so bili tako zelo siloviti, da je vrh v nekaj dneh, konec avgusta in za\xc4\x8detek septembra, kar nekajkrat zamenjal lastnika. Na koncu je vrh ostal pod avstrijskim nadzorom. Vendar Italijani s poizkusom zavzetja vrha niso odnehali. 6. septembra so znova poskusili le, da so tokrat nekoliko spremenili svojo taktiko. S topni\xc5\xa1kim ognjem so \xc5\xbeelel branilce odrezati od zaledja in jih dobesedno zmleti na njihovih polo\xc5\xbeajih. Tako so med 8. in 10. septembrom na avstrijske polo\xc5\xbeaje izstrelili preko 45.000 granat razli\xc4\x8dnih kalibrov. 11. septembra se je v napad na vrh pognala italijanska pehota in bila pora\xc5\xbeena zato se je morala umakniti na svoje polo\xc5\xbeaje. \xc4\x8ceprav so Avstrijci obdr\xc5\xbeali vrh je usoda \xc5\xa0kabrijela visela na nitki saj so bili italijanski polo\xc5\xbeaji tik pod njegovim vrhom in je kazalo, da lahko ta ob mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1em italijanskem napadu pade v njihove roke. 12. septembra so Avstrijci spro\xc5\xbeili ofenzivo in v juri\xc5\xa1u zavzeli italijanske polo\xc5\xbeaje pod vrhom. Italijani so izgubljeno posku\xc5\xa1ali dobiti nazaj vendar brez uspeha po 13. septembru so boji za hrib po\xc4\x8dasi ponehali s tem pa tudi celotna italijanska ofenziva._NEWLINE_V sedemindvajsetih dneh italijanske ofenzive je padlo 40.000 in bilo ranjenih 108.000 italijanskih vojakov, na Avstro-Ogrske strani je bilo 10.000 mrtvih, 45.000 ranjenih, 20.000 obolelih in 30.000 pogre\xc5\xa1anih vojakov. Z vsemi temi izgubami na obeh straneh je bila 11. so\xc5\xa1ka bitka najbolj krvava bitka od vseh na so\xc5\xa1ki fronti s tem pa se je pribli\xc5\xbeala velikim bitkam na zahodni fronti. \xc4\x8ce bitko gledamo iz dveh zornih kotov, napadalca in branilca, lahko re\xc4\x8demo da sta bili zmagovalki obe strani. Italijanom je uspelo resno ogroziti avstrijske obrambne polo\xc5\xbeaje na ju\xc5\xbenem delu so\xc5\xa1kega boji\xc5\xa1\xc4\x8da. Zasedli so polovico planote Banj\xc5\xa1ic in Sv. Goro skoraj jim je uspelo zasesti \xc5\xa1e \xc5\xa0kabrijel, \xc4\x8de bi se jim to posre\xc4\x8dilo bi se fronta na ju\xc5\xbenem delu boji\xc5\xa1\xc4\x8da verjetno sesula s tem pa bili ogro\xc5\xbeeni tudi ostali odseki fronte. Avstrijci pa so bili zmagovalci ker jim je v nemogo\xc4\x8dih razmerah uspelo obraniti celotno fronto, saj je bila Avstro-Ogrska monarhija leta 1917 po treh letih vojne in treh frontah \xc5\xbee popolnoma iz\xc4\x8drpana in ji je primanjkovalo tako vojakov kot materiala. Avstro-Ogrski generali so s strahom \xc4\x8dakali kaj se bo zgodilo z naslednjo italijansko ofenzivo na So\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\nOskrbovanje fronte\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi geografskega polo\xc5\xbeaja so\xc5\xa1ke fronte se je njeno oskrbovanje izkazalo, za izredno te\xc5\xbeavno. Prve mesece vojne so do boji\xc5\xa1\xc4\x8da vodile le malo\xc5\xa1tevilne poti, ki niso bile primerne za premike ve\xc4\x8djega \xc5\xa1tevila voja\xc5\xa1tva in opreme. Najbolj te\xc5\xbeavni so bili gorati severni odseki fronte ter slabo poseljene kra\xc5\xa1ke planote na ju\xc5\xbenem odseku fronte. S hudimi logisti\xc4\x8dnimi te\xc5\xbeavami zaradi slabih cestnih povezav so se sre\xc4\x8devali Avstrijci. Do Bovca na severnem odseku fronte je bilo mogo\xc4\x8de dostopati le preko prelaza Predel. Pot preko njega se je izkazala za nevarno saj je bil prelaz v dometu topov iz italijanskega  Nevejskega prelaza. V iskanju bolj varnih alternativ so za\xc4\x8deli leta 1915 graditi cesto \xc4\x8dez prelaz Vr\xc5\xa1i\xc4\x8d preko katerega je pred tem peljala le ozka gorska steza. Naslednji ve\xc4\x8dji dostop do fronte je bil \xc5\xa1ele pri Mostu na So\xc4\x8di kjer sta se zdru\xc5\xbeili cesti iz Idrije in Podbrdo ter bohinjska \xc5\xbeeleznica. Proti jugu so velik problem predstavljale kra\xc5\xa1ke planote. Ena takih so bile Banj\xc5\xa1\xc4\x8dice, slabo poseljena divja kra\xc5\xa1ka planota kjer je kroni\xc4\x8dno primanjkovalo vode. \xc4\x8ce so \xc5\xbeeleli Avstrijci obdr\xc5\xbeati ta del fronte so morali preko planote zgraditi \xc5\xa1tevilne poti in ceste, ki so tja vodile iz Idrije ter prav tako divjega Trnovskega gozdanad Vipavsko dolino. Na gori\xc5\xa1kem in kra\xc5\xa1kem odseku fronte je bilo nekoliko manj te\xc5\xbeav saj je bilo ve\xc4\x8d cest teren pa je bil manj zahteven in divji. Ta dva odseka fronte sta se oskrbovala iz bli\xc5\xbenje Vipavske doline. Kjer cest ni bilo ali jih zaradi zahtevnega terena ni bilo mogo\xc4\x8de graditi, so gradili \xc5\xa1tevilne mulatjere in voja\xc5\xa1ke \xc5\xbei\xc4\x8dnice ter tako olaj\xc5\xa1ali oskrbo boji\xc5\xa1\xc4\x8da. Tak primer je mulatjera ki je od Slapa Savica vodila vse do Krnskega jezera vzporedno z njo pa je bila speljana \xc5\xa1e \xc5\xbei\xc4\x8dnica, ki se je zaklju\xc4\x8dila na Peskih v krnskem pogorju. Med boji se je izkazalo, da je transport po cestah ne dohaja potreb boji\xc5\xa1\xc4\x8da zato so vzporedno s cestami za\xc4\x8deli graditi \xc5\xa1tevilne ozkotirne \xc5\xbeeleznice, ki so pove\xc4\x8dale kapaciteto in skraj\xc5\xa1ale \xc4\x8das pripeljanega tovora._NEWLINE_V nekoliko bolj\xc5\xa1em polo\xc5\xbeaju so bili Italijani saj v svojem zaledju niso imeli neprehodnega terena in mogo\xc4\x8dnih gorskih masivov. Kljub temu so se v visokogorskem svetu sre\xc4\x8devali s podobnimi te\xc5\xbeavami kot Avstrijci zato so za oskrbo svojega dela fronte gradili \xc5\xa1tevilne mulatjere in \xc5\xbei\xc4\x8dnice. Na Matajur so celo pripeljali cesto._NEWLINE_Obe strani sta za oskrbo voja\xc5\xa1tva zgradili \xc5\xa1e \xc5\xa1tevilne vodne zbiralnike, vodovode, letali\xc5\xa1\xc4\x8da, skladi\xc5\xa1\xc4\x8da, bolnice, itd. .\n_START_SECTION_\nPrelaz Vr\xc5\xa1i\xc4\x8d in Predel\n_START_PARAGRAPH_\nDolga stoletja je bil prelaz Predel edina povezava med Beljakom in Poso\xc4\x8djem zato je bil izrednega strate\xc5\xa1kega pomena. Za njegovo varovanje so v njegovi okolici zgradili kar \xc5\xa1tiri utrdbe, ki pa so z izbruhom 1. svetovne vojne postale zastarele in tako neprimerne za neposredni boj. Velika slabost tega prelaza je bila, da je bil v dosegu topov iz bli\xc5\xbenjega Nevejskega prelaza, ki so ga zasedli Italijani. Promet preko njega je bil mo\xc5\xbeen le v no\xc4\x8dnem \xc4\x8dasu in v slabem vremenu kar je resno vplivalo na redno oskrbo boji\xc5\xa1\xc4\x8da. Da bi se izognili italijanskemu obstreljevanju so vzhodna od prelaza Predel \xc4\x8dez 1611 metrov visok Kranjski vrh (danes Vr\xc5\xa1i\xc4\x8d) za\xc4\x8deli graditi cesto v Trento._NEWLINE_Gradnja vr\xc5\xa1i\xc5\xa1ke ceste se je za\xc4\x8dela maja 1915 ko je v hribih skopnel \xc5\xa1e zadnji snega. Za delo na gradbi\xc5\xa1\xc4\x8du je bilo dolo\xc4\x8denih 10.000 ruskih ujetnikov, ki so bili nastanjeni v barakah od Kranjske Gore do Trente. Ujetniki so bili slabo oble\xc4\x8deni, pestile so jih mnogovrstne bolezni in iz\xc4\x8drpanost, zato jih je veliko umrlo, pa tudi avstrijski stra\xc5\xbearji so z njimi grdo ravnali. Novo cesto so potrebovali za oskrbo boji\xc5\xa1\xc4\x8da v zgornjem Poso\xc4\x8dju, poimenovali so jo >>Erzherzog Eugen Strasse<< po nadvojvodi Evgenu. Ruski ujetniki so pod avstrijskim vodstvom \xc5\xa1irili in utrjevali \xc5\xbee obstoje\xc4\x8do cesto, gradili viadukte in mostove, klesali kamenje ter opravljali razli\xc4\x8dna zemeljska dela. Dela so hitro napredovala tako, da je bila cesta prevozna \xc5\xbee od konca leta 1915. Zaradi nevarnosti plazov so ujetniki vso zimo 1915-1916 gradili protilavinske stebre in strehe, ki naj bi cesto zavarovali pred plazovi. Zaradi hude zime se je 8. marca s pobo\xc4\x8dja Mojstrovke udrl plaz, ki je pod seboj pokopal 110 ruskih vojnih ujetnikov in 6 ali 7 stra\xc5\xbearjev. V spomin nanje je bila ob cesti zgrajena Ruska kapelica. V izogib novim plazovom so v naslednjih mesecih cesto prestavili nekoliko vi\xc5\xa1je. Zaradi svoje pomembnosti je bila cesta odprta vse dni v leti ter ob vseh vremenskih razmerah. Tako kot za gradnjo so tudi za vzdr\xc5\xbeevanje ceste skrbeli ruski ujetniki._NEWLINE_Da bi pove\xc4\x8dali promet \xc4\x8dez prelaz so vzporedno s cesto zgradili \xc5\xa1e tovorno \xc5\xbei\xc4\x8dnico. Razdeljena je bila na ve\xc4\x8d odsekov z za\xc4\x8detno postajo v Kranjski Gori. Poganjala jo je elektrika, ki so jo dobili iz hidroelektrarne na reki Pi\xc5\xa1nici, ki so jo zgradili prav v ta namen.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdeleznica\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi pomanjkanja konj in motorne vleke je bil promet na cestah mo\xc4\x8dno okrnjen. Edina prava alternativa je ostale \xc5\xbeeleznica. Bohinjska proga je bila v \xc4\x8dasu vojne zaradi svoje kapacitete zelo pomembna za oskrbovanje avstro-ogrske armade na So\xc5\xa1ki fronti. Na za\xc4\x8detku vojne je vlak vozil vse do Mosta na So\xc4\x8di, po italijanski 6. ofenzivi pa so zaradi nenehnega topni\xc5\xa1kega obstreljevanja vlaku dovolili vo\xc5\xbenjo le \xc5\xa1e do Grahovega pri Ba\xc4\x8di. Med vojn so drugi tir v bohinjskem predoru usposobili za motorni promet. Kot alternativo tej progi so zgradili ozkotirno \xc5\xbeeleznico med Logatcem in \xc4\x8crnim Vrhom z odcepom proti Idriji. Najprej so naredili ozkotirno konjsko \xc5\xbeeleznico Logatec\xe2\x80\x93Godovi\xc4\x8d\xe2\x80\x93Zadlog (\xc4\x8crni Vrh)\xe2\x80\x93Lokve (Poncala). Septembra 1916 so potegnili \xc5\xa1e krak od Godovi\xc4\x8da proti Idriji, ki so ga v \xc4\x8dasu priprav na preboj so\xc5\xa1ke fronte podalj\xc5\xa1ali do Dolenje Trebu\xc5\xa1e. Proga je bila dograjena 18. oktobra 1917 in je bila v uporabi samo do preboja fronte pri Kobaridu 24. oktobra 1917._NEWLINE_Za oskrbo krnskega boji\xc5\xa1\xc4\x8da je bila v Bohinju zgrajena ozkotirna \xc5\xbeeleznica Bohinjska Bistrica - Zlatorog na konjsko vleko. V Bohinjski Bistrici so del tovora namenjenega na tolminsko boji\xc5\xa1\xc4\x8de prelo\xc5\xbeili na ozkotirno \xc5\xbeeleznico ter ga nato preko proge, sistema \xc5\xbei\xc4\x8dnic in mulatjer \xc4\x8dez Komno in Bogatinsko sedlo dostavili na krnsko boji\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Progo so varovale posebne voja\xc5\xa1ke enote \xc4\x8drnovojniki, ki so se uradno imenovale Cesarsko kraljeva \xc4\x8drnovojni\xc5\xa1ka \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ka varstvena stotnija. V njih so bili mo\xc5\xa1ki stari od 37 do 42 let, ki niso bili sposobni za vojskovanje.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdi\xc4\x8dnice\n_START_PARAGRAPH_\nGradili so jih tam kjer je bil dostava tovora zaradi te\xc5\xbeko dostopnih obmo\xc4\x8dij ote\xc5\xbeena. Gradili in skrbeli so zanje posebni \xc5\xbei\xc4\x8dni\xc5\xa1ki oddelki v sestavi \xc5\xbeelezni\xc5\xa1kega polka. Avstrijci so na so\xc5\xa1ki fronti zgradili 245,7\xc2\xa0km eno in ve\xc4\x8dtirnih \xc5\xbei\xc4\x8dnic. Najdalj\xc5\xa1i sitem \xc5\xbei\xc4\x8dnic je bil postavljen na relaciji Zlatorog - Bogatinsko sedlo - krnsko boji\xc5\xa1\xc4\x8de z odseki proti Peskom in \xc4\x8dez Planino Duplje, Prehodce, Planino na Zgornjih Prodih do izvira Tolminke. Boji\xc5\xa1\xc4\x8da na Mrzlem vrhu in Vodelu so oskrbovali tudi z \xc5\xbei\xc4\x8dnico s planine Polog, prek Planine Sleme do Zastenarjeve planine, te\xc5\xbeko dostopne polo\xc5\xbeaje na obmo\xc4\x8dju Javor\xc5\xa1\xc4\x8dka, Vr\xc5\xa1i\xc4\x8da in Lipnika pa z manj\xc5\xa1imi \xc5\xbei\xc4\x8dnicami iz doline Lepene, planine Golobar in Dre\xc5\xbenice. \xc5\xbdi\xc4\x8dnica je vsak dan pripeljala med 40 in 50 ton tovora. \xc5\xbdi\xc4\x8dnico so speljali tudi iz Kranjske Gore preko prelaza Vr\xc5\xa1i\xc4\x8d do Kala-Koritnice. Ta je vsak dan pripeljala okoli 200 ton tovora.\n_START_SECTION_\nCeste\n_START_PARAGRAPH_\nMed vojno je bilo potrebno v visokogorju, zaradi oskrbe, zgraditi veliko novih cest. Najbolj znana je bila cesta preko Vr\xc5\xa1i\xc4\x8da, isto\xc4\x8dasno so gradili tudi druge ceste oz. mulatjere, ki pa danes niso tako zelo znane. Ruski ujetniki so zgradili mulatjero od Slapa Savica do Bogatinskega sedla od tu pa potem do Peskov in Planine Duplje pri Krnskem jezeru. Na planini se je priklju\xc4\x8dila \xc5\xa1e pot iz Lepene kjer je bila tudi voja\xc5\xa1ka \xc5\xbei\xc4\x8dnica. Ceste in poti so bile poti odprte vse dni v letu tudi pozimi ob slabem vremenu. Zaprli so jih le v primeru velikih koli\xc4\x8din snega in nevarnosti plazov. Zardi gostega prometa so ceste med \xc5\xa0kofjo Loko in Poso\xc4\x8djem neprestano \xc5\xa1irili ter tako pove\xc4\x8devali preto\xc4\x8dnost mostovom pa pove\xc4\x8devali nosilnost Zgrajena je bila tudi cesta iz Bohinjske Bistrice \xc4\x8dez Zgornjo Sorico do Petrovega Brda. Za gradnjo in vzdr\xc5\xbeevanje cest so bili po navadi zadol\xc5\xbeeni ruski vojni ujetniki.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdrtve in vojna \xc5\xa1koda\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdivljenje ob So\xc4\x8di se je ljudem \xc5\xbee z za\xc4\x8detkom vojne leta 1915 korenito spremenilo. Zaradi bli\xc5\xbeine fronte sta obe strani izpraznili bli\xc5\xbenje vasi. Avstrijske oblasti so izselile okoli 80.000 Slovencev iz Gori\xc5\xa1ke in Poso\xc4\x8dja, italijanske zasedbe so izgnale med 10.000 in 12.000 Slovencev. Okoli 5000 Slovencev se je zbralo v Brucku na Leihti in tam do\xc4\x8dakalo konec vojne. Slovenski begunci, ki so jih Italijani pregnali v Italijo so \xc5\xbeiveli v begunskih domovih. V so\xc5\xa1kih bitkah je padlo preko 300.000 vojakov, ki so jih pokopali v kostnicah in vojnih pokopali\xc5\xa1\xc4\x8dih (nekatere so ohranjene \xc5\xa1e danes)._NEWLINE_Poleg vojnih \xc5\xbertev pa je bilo \xc5\xa1e veliko civilnih \xc5\xbertev, mednje sodijo tudi ljudje, ki so umrli v begunskih taborih. Veliko ljudi je umrlo tudi zaradi bolezni (kolera), ki jih je prinesla vojska. Uni\xc4\x8denih in po\xc5\xa1kodovanih je bilo veliko hi\xc5\xa1, mostov in kulturne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine. Posledice so bile tudi uni\xc4\x8deno in zastrupljeno naravno okolje._NEWLINE_V spomin na najve\xc4\x8djo gorsko bitko v vsej voja\xc5\xa1ki zgodovini, na prvo bliskovito vojno v zgodovini vojn in najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1i preboj v 1. svetovni vojni, je bil 20. oktobra 1990 v Kobaridu odprt Muzej 1. svetovne vojne. Muzejska zbirka je postavljena v prostorih Ma\xc5\xa1erovega kme\xc4\x8dkega dvorca iz 18. stoletja, ki je bil kulturno in politi\xc4\x8dno zbirali\xc5\xa1\xc4\x8de Kobaridcev od srede 19. stoletja dalje._NEWLINE_Leta 1938, torej v \xc4\x8dasu fa\xc5\xa1izma, so Italijani na Gradi\xc4\x8du okoli cerkve svetega Antona zgradili kostnico v 1. svetovni vojni padlih italijanskih vojakov. Med vojno in po njej je bilo zgrajenih v spomin na padle vojake razli\xc4\x8dnih narodov, ver in stanov veliko spomenikov ter spominskih objektov.'