b"\n_START_ARTICLE_\nBelvederski torzo\n_START_PARAGRAPH_\nBelvederski torzo je fragment marmornega kipa golega mo\xc5\xa1kega, na sprednji strani baze podpisanega z \xc2\xbbApollonios, sin Nestorja atenskega\xc2\xab, ki v anti\xc4\x8dni literaturi ni omenjen. Zdaj je v Museo Pio-Clementino (inv. 1192) v Vatikanskih muzejih. Po podatkih Vatikanskih muzejev ga \xc2\xbbnajbolj sprejeta hipoteza identificira z Ajantom, Telamonovim sinom, med razmi\xc5\xa1ljanjem o samomoru\xc2\xab._NEWLINE_Neko\xc4\x8d je veljalo, da je izvirnik iz prvega stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, vendar pa je zdaj bolj uveljavljena razlaga, da gre za kopijo starej\xc5\xa1ega kipa, ki je verjetno datiral v zgodnje 2. stoletje pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Kipova figura je prikazana sede\xc4\x8da na \xc5\xbeivalski ko\xc5\xbei; natan\xc4\x8dna razlaga figure ostaja predmet razprave (mo\xc5\xbenosti so med drugim Herkul, Polifem in Marsias). Po tradicionalni razlagi upodablja Herakleja, sede\xc4\x8dega na \xc5\xbeivalski ko\xc5\xbei, \xc4\x8deprav je bila v nedavnih \xc5\xa1tudijah ko\xc5\xbea prepoznana kot tigrova in ne nemejskega leva, ki je bil Heraklejev simbol._NEWLINE_Izkrivljeni polo\xc5\xbeaj trupa in mi\xc5\xa1i\xc4\x8devja je zelo vplival na pozne renesan\xc4\x8dne, manieristi\xc4\x8dne in baro\xc4\x8dne umetnike, med njimi tudi Michelangela in Rafaela. \xc5\xbde za \xc4\x8dasa Michelangelovega \xc5\xbeivljenja je bilo splo\xc5\xa1no znano, da je ob\xc4\x8dudoval Torzo, celo v tolik\xc5\xa1ni meri, da so mu nadeli nadimek \xc2\xbbMichelangelova \xc5\xa1ola\xc2\xab._NEWLINE_Legenda pravi, da je pape\xc5\xbe Julij II. prosil Michelangela, naj kipu doda roke, noge in obraz. Ta je spo\xc5\xa1tljivo odklonil, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je prelep, da bi ga spremenili, in ga namesto tega uporabili kot navdih za \xc5\xa1tevilne figure v Sikstinski kapeli, vklju\xc4\x8dno s Sibilami in preroki ob robu stropa. Belvederski torzo ostaja ena redkih starodavnih skulptur, ob\xc4\x8dudovanih \xc5\xbee v 17. in 18. stoletju, katerih ugled ni trpel v sodobnem \xc4\x8dasu.\n_START_SECTION_\nZgodovina in ponovno odkritje\n_START_PARAGRAPH_\nKip je dokumentiran v zbirki kardinala Prospera Colonna v Monte Cavallo v Rimu iz 1430-ih, ne zato, ker bi vzbudil ob\xc4\x8dudovanje, temve\xc4\x8d zato, ker je zgodovinar in epigraf Ciriaco d'Ancona (ali nekdo v njegovem neposrednem krogu) zapisal njegov podpis; \xc5\xa1ele generacijo pozneje je spro\xc5\xbeil neoklasicizma. Zgodnje risbe Torsa so izdelali Amico Aspertini, ok. 1500\xe2\x80\x9303, Martin van Heemskerck, ok. 1532\xe2\x88\x9236 in Hendrick Goltzius, ok. 1590. Belvederski torzo je vstopil v vizualni repertoar poznavalcev in umetnikov, ki niso mogli obiskati Rima, z gravurami Giovanni Antonia da Brescie, okrog leta 1515. Okoli 1500 je bil v lasti kiparja Andree Bregna. V \xc4\x8dasu plenjenja Rima leta 1527 se je nahajal v Palazzo Colonna, takrat je utrpel nekaj po\xc5\xa1kodb._NEWLINE_Kako je pri\xc5\xa1el v Vatikanske zbirke, je nejasno, toda do sredine 16. stoletja je bil name\xc5\xa1\xc4\x8den v Cortile del Belvedere, kjer se je pridru\xc5\xbeil Belvederskemu Apolonu in drugim znanim rimskim kipom.\xc2\xa0\xc2\xbbLaoco\xc3\xb6n je dva meseca po izkopavanju pri\xc5\xa1el v Belvedere\xc2\xab, je pripomnil Leonard Barkan,\xc2\xa0\xc2\xbbTorzo je potreboval sto let\xc2\xab._NEWLINE_V 16. stoletju je bilo izdelanih ve\xc4\x8d pomanj\xc5\xa1anih bronastih kopij, ki so ga pogosto dopolnili kot sede\xc4\x8dega Herkula._NEWLINE_Belvederski torzo je obiskal Britanski muzej leta 2015 za razstavo o \xc4\x8dlove\xc5\xa1kem telesu v starogr\xc5\xa1ki umetnosti."