b'\n_START_ARTICLE_\nSimfonija \xc5\xa1t. 4 (Mahler)\n_START_PARAGRAPH_\nGustav Mahler: Simfonija \xc5\xa1t. 4 v G duru._NEWLINE_Okviren \xc4\x8das trajanja: 50-55 minut_NEWLINE_\xc4\x8cetrto simfonijo v G duru je Mahler napisal poleti leta 1899 v Auseeju in 1900 v Maierniggu ob Vrbskem jezeru in je ena najkraj\xc5\xa1ih Mahlerjevih simfonij. Skladatelj je izbral klasi\xc4\x8dno \xc5\xa1tiristav\xc4\x8dno obliko, v orkestraciji pa se je odrekel pozavnam in tubi, tako da celotno delo ka\xc5\xbee nekak\xc5\xa1no vedro prosojnost. Prvi stavek se za\xc4\x8dne s kratkim ritmi\xc4\x8dnim uvodom, nato pa violine odigrajo o\xc4\x8darljiv, povsem dunajski motiv z razvezom v ritardandu in diminuendu. Kljub vedri naravi glasbe se v izpeljavi s solom violine oglasijo oto\xc5\xbeni toni in zdi se, kot da skladatelj venomer vodi poslu\xc5\xa1alca po tanki lo\xc4\x8dnici med ironijo in tragiko. Drugi stavek je ljudski ples v triosminskem taktu. Solisti\xc4\x8dna violina je ugla\xc5\xa1ena za cel ton vi\xc5\xa1e \xe2\x80\x93 to ji daje nenavadno rezko barvo, ljubeznivemu lendlerju pa groteskno naravo, kot bi bil v resnici mrtva\xc5\xa1ki ples.\xc2\xa0\xc2\xbbFreund Hein spielt auf,\xc2\xab\xc2\xa0(prijateljica smrt zaigra) je ob njem pripomnil avtor. Temu grotesknemu razpolo\xc5\xbeenju kljubuje idili\xc4\x8dna druga tema. \xc4\x8custveni, globoko osebnoizpovedni tretji stavek v obliki variacij na dve kontrastni temi je eden najlep\xc5\xa1ih Mahlerjevih po\xc4\x8dasnih stavkov. Njegov dramati\xc4\x8dni del \xc5\xbee napoveduje tragiko znamenitega Adagietta iz Pete simfonije. Idejo celotnega dela retrospektivno povzame zadnji stavek, Pesem o nebe\xc5\xa1kem veselju. Mahler je uglasbil eno od pesmic iz zbirke otro\xc5\xa1kih pesmi De\xc4\x8dkov \xc4\x8dude\xc5\xbeni rog (Des Knabes Wunderhorn), nekak\xc5\xa1nega Cicibana za nem\xc5\xa1ke otroke. Prijazno naivno, le ob robovih rahlo bizarno pesmico spremlja z ljudsko melodiko obarvana glasba, s katero Mahler svojo idili\xc4\x8dno vizijo povzdiguje in problematizira hkrati. \xc4\x8cetrta simfonija je prvo Mahlerjevo delo, ki so ga izvedli v Ljubljani. V knjigi Mahler in Ljubljana dr. Primo\xc5\xbea Kureta lahko preberemo, da jo je 6. aprila 1914 predstavil ravnatelj (tedaj nem\xc5\xa1ke) ljubljanske Filharmoni\xc4\x8dne dru\xc5\xbebe Rudolf von Weiss-Ostborn. Kritik je v nem\xc5\xa1kem \xc4\x8dasopisu Laibacher Zeitung zapisal, da\xc2\xa0\xc2\xbbsodi simfonija med najla\xc5\xbee razumljive, najprijaznej\xc5\xa1e in najkraj\xc5\xa1e med svojimi osmimi sestrami\xc2\xab. O izvedbi pa je menil: \xc2\xbbGospod glasbeni direktor von Weiss-Ostborn je delo izvedel z globokim razumevanjem, predano vnemo in energi\xc4\x8dnostjo. Orkester je voljno sledil njegovim intencijam in tako je skladba imela velik u\xc4\x8dinek na \xc5\xa1tevilno ob\xc4\x8dinstvo, ki jo je prisr\xc4\x8dno pozdravilo. Tudi jasnemu fraziranju gre zaghvala, da je bilo razumevanje dela pomembno olaj\xc5\xa1ano. Nemogo\xc4\x8dega pa\xc4\x8d ni mogo\xc4\x8de zahtevati in dirigent se je moral ob skopo odmerjenem \xc4\x8dasu zadovoljiti s tem, da je obvladal vrsto tehni\xc4\x8dnih in ritmi\xc4\x8dnih te\xc5\xbeav v modernem delu in da je izdelal glavna dinami\xc4\x8dna nasprotja. Sicer pa komaj kateri drugi mojster tako pozorno pi\xc5\xa1e dinami\xc4\x8dne oznake kot Mahler ... simfonija se kon\xc4\x8da, kot re\xc4\x8deno s preprosto, ljudsko prijazno pesmijo iz de\xc4\x8dkovega \xc4\x8dude\xc5\xbenega roga. Izvedba ne\xc5\xbene, preproste pesmi ... seveda ne zahteva ogromnega glasu wagnerjanske pevke; toliko bolj je treba pohvaliti, da je izvrstna dramati\xc4\x8dna pevka gra\xc5\xa1ke opere, gospa Fanny Pracher, izvedla prisr\xc4\x8dno vsebino ljudske pesmi poeti\xc4\x8dno in ne\xc5\xbeno.\xc2\xab\xc2\xa0'