b'\n_START_ARTICLE_\nGaston Bachelard\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nBachelard je bil sprva upravnik po\xc5\xa1te v francoski krajevni skupnosti Bar-sur-Aube, departma \xc5\xa0ampanja-Ardeni. Nato se je odlo\xc4\x8dil za \xc5\xa1tudij fizike in preko fizike postal zelo zainteresiran za filozofijo. Prosto\xc4\x8dasna aktivnost s filozofijo je postopoma prerasla v profesionalno. Med leti 1930 in 1940 je bil profesor na Dijonu, nato pa je dobil posve\xc4\x8deno mesto profesorja zgodovine in filozofije na pari\xc5\xa1ki Sorboni.\n_START_SECTION_\nBachelardova psihologija o znanosti\n_START_PARAGRAPH_\nBachelardove \xc5\xa1tudije zgodovine in filozofije znanosti v delih kot so npr. Oblikovanje znanstvenega duha: prispevek k psihoanalizi objektivnega spoznanja (La formation de I\'esprit scientifique, 1938) so bile utemeljene na njegovi viziji histori\xc4\x8dne epistemologije kot psihoanalize znanstvene miselnosti oz. kot iskanje vloge psiholo\xc5\xa1kih faktorjev v razvoju znanosti. Za primer vzame prvih nekaj poglavji Heisenbergovega dela O fizikalnih na\xc4\x8delih kvantne fizike, kjer Heisenberg mestoma brani zdaj teorijo o svetlobi kot delcih in zdaj teorijo o svetlobi kot valovanju. S tem je Heisenber popravljal napake ene teorije z drugo. To naj bi bil o\xc4\x8diten primer, ki prikazuje, kako pomembno je psiholo\xc5\xa1ko urjenje v znanosti, kjer moramo izvajati popravke napak z zavzemanjem nasprotnega stali\xc5\xa1\xc4\x8da._NEWLINE_V angle\xc5\xa1ko govore\xc4\x8dem svetu je bila Bachelardova povezava med psihologijo in zgodovino znanosti slabo sprejeta. Bachelard je prikazal, kako bi bil lahko napredek znanosti blokiran z dolo\xc4\x8denimi mislenostnimi vzorci. S tega vidika je ustvaril koncept epistemolo\xc5\xa1ke ovire oziroma reza. Ena izmed nalog epistemologije je tudi razjasniti vlogo miselnostnih vzorcev v znanosti, da bi na ta na\xc4\x8din pomagal znanstvenikom preko ovir do znanja.\n_START_SECTION_\nEpistemolo\xc5\xa1ki rez: pretrganost znanstvenega napredka\n_START_PARAGRAPH_\nBachelard je z epistemolo\xc5\xa1kim rezom razvil koncept, ki opisuje razvoj znanosti s stalnim \xe2\x80\x98\xe2\x80\x98rezanjem\xe2\x80\x99\xe2\x80\x99 epistemolo\xc5\xa1kih ovir, ki v nekem danem trenutku predstavljajo zavoro znanosti in odstranitvijo starega, pred- in ne-znanstvenega razumevanja iz znanosti. Epistemolo\xc5\xa1ke ovire so lahko mnenja, ideologije, metafizi\xc4\x8dna prepri\xc4\x8danja, znanstvene zmote, predvsem pa pojmi, ki imajo dolgo kulturno tradicijo in poljubno rabo. _NEWLINE_Bachelard je bil kriti\xc4\x8den do Comtejevega pozitivizma, ki je razlagal znanost kot neprekinjen proces. Menil je, da je znanstveni napredek, kot npr. Einsteinova teorija relativnosti, dokazoval, da zgodovina znanosti ni stalna, ampak ima prekinitve. Bachelard je zato menil, da so modeli, ki znanstveni razvoj opredeljujejo kot progresiven in neprekinjen (npr. Comtejev in Meyersonov), posplo\xc5\xa1eni in napa\xc4\x8dni. Nestalnost razvoja znanosti je utemeljil preko premagovanja epistemolo\xc5\xa1kih ovir/rezov. Kasneje se je pojma "epistemolo\xc5\xa1ki rez" \xc5\xa1ir\xc5\xa1e poslu\xc5\xbeil Louis Althusser._NEWLINE_Bachelard je tako prikazal, da nove teorije v sebe, oziroma v svojo novo paradigmo, integrirajo tudi stare teorije in jih uveljavljajo na nove na\xc4\x8dine, kjer spremenijo njihove prvotne koncepte (npr. Newtonov in Einsteinov koncept mase). Na ta na\xc4\x8din neevklidske geometrije ne nasprotujejo Evklidovi geometriji, ampak se oboje zdru\xc5\xbeujejo v ve\xc4\x8dji okvir.\n_START_SECTION_\nVloga epistemologije v znanosti\n_START_PARAGRAPH_\nBachelard se je vedno vr\xc4\x8dal k Descartesovemu racionalizmu: smatral je, da s svojo epistemologijo dopolnjuje in nadgrajuje Descartesovo epistemologijo. Primerjal je "znanstveno spoznanje" z "spoznanjem iz vsakdanjosti", kot ga vidimo in videl napake samo kot iluzijo: \xc2\xbbZnanstveno lahko nekdo vidi resnico kot popravek neke zgodovinske napake, ki se je nenehno pojavljala in eksperimente kot izbolj\xc5\xa1avo prvotne pogoste iluzije (illusion premi\xc3\xa8re).\xc2\xab_NEWLINE_Naloga epistemologije je prikazati zgodovino pridobivanja konceptov; ti koncepti niso le teoreti\xc4\x8dne predpostavke: isto\xc4\x8dasno so abstraktne in konkretne, izpolnjujejo tehni\xc4\x8dne in pedago\xc5\xa1ke aktivnosti. To razlo\xc5\xbei zakaj je \xc2\xbb\xc5\xbearnica objekt znanstvenih razmi\xc5\xa1ljanj. Je primer abstraktno-konkretnega objekta.\xc2\xab Da bi razumeli, na kak\xc5\xa1en na\xc4\x8din deluje, moramo najprej ugotoviti, kako deluje znanstveno vedenje. Epistemologija zato ni splo\xc5\xa1na filozofija, ki \xc5\xbeeli upravi\xc4\x8devati znanstveno sklepanje. Namesto tega dela etapne in posamezne razlage zgodovine znanosti.\n_START_SECTION_\nSpremembe znanstvene perspektive\n_START_PARAGRAPH_\nBachelard je videl, kako so na videz nesmiselne teorije pogosto omogo\xc4\x8dile drasti\xc4\x8den premik v znanstvenem razmi\xc5\xa1ljanju. Iz zgodovine znanosti vzame za primer teorijo verjetnosti. Trdil je, da je teorija verjetnosti le druga\xc4\x8den na\xc4\x8din za prikazovanje splo\xc5\xa1nega izgleda realnosti skozi dosledno racionalno razmi\xc5\xa1ljanje (kritiki kot npr. Lord Kelvin so menili, da je ta teorija iracionalna). _NEWLINE_Ena njegovih glavnih tez v delu Novi znanstveni duh (Le nouvel esprit scientifique, 1934) je bila, da so moderne znanosti zamenjale metafiziko substance z ontologijo relacij (razmerij), kar bi se znotraj nove metafizike/ontologije zdru\xc5\xbeilo v procesno filozofijo. Sodobni fizikalni koncept smovi (iz atomov) in elektromagnetnega valovanja je ekvivalenten s klasi\xc4\x8dnim metafizi\xc4\x8dnim problemom stvari kot substance in gibanja. Klasi\xc4\x8dna filozofija (metafizika) stvar in gibanje lo\xc4\x8duje in obravnava kot razli\xc4\x8dna, moderna znanost ne more razlikovati snovi od svetlobe (in \xc5\xa1ir\xc5\xa1e - elektromagnetnega valovanja): tako je nemogo\xc4\x8de razlikovati negibno stvar, kar je bil natan\xc4\x8den pogoj za vednost glede na klasi\xc4\x8dno teorijo o spoznanju._NEWLINE_Postkartezijanska epistemologija ne pozna \xc2\xbbenostavne substance\xc2\xab, kot jo pozna Descartesova, ampak le zapletene objekte zgrajene na osnovi teorij in eksperimentov. Intuicija torej ni prvinska, ampak je zgrajena. Te teme so Bachelarda prepri\xc4\x8dale, da je za\xc4\x8del podpirati konstruktivistiti\xc4\x8dno epistemologijo, ki smatra znanost za produkt delovanja znanstvenih skupnosti.\n_START_SECTION_\nDruge akademske dejavnosti\n_START_PARAGRAPH_\nBachelard se ni ukvarjal le z epistemologijo. Poleg tega se je ukvarjal tudi z bolj introspektivnimi vsebinami: s poezijo, sanjami, psihoanalizo in domi\xc5\xa1ljijo. Med njegova najbolj\xc5\xa1a dela spadajo Psihoanaliza ognja (La psychanalyse du feu, 1938) in Poetika prostora (La po\xc3\xa9tique de l\'espace, 1958). Ti so kasneje mo\xc4\x8dno vplivali na pripadnike arhitekturne teorije. Jean-Paul Sartre citira Bachelardovo delo Voda in sanje (L\'eau et les r\xc3\xaaves, 1942) v Biti in ni\xc4\x8du.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nThomas S. Kuhn je uporabil Bachelarovo notacijo o \xc2\xbbepistemolo\xc5\xa1kem oviri/rezu\xc2\xab, kot jo je reinterpretiral Alexandre Koyr\xc3\xa9, za razvoj svoje teorije o spremembah paradigem. Tudi Althusser, Georges Canguiherm (njegov naslednik na Sorbonnu) in Michel Foucault so se naslanjali na njegovo konstruktivisti\xc4\x8dno epistemologijo.'