b'\n_START_ARTICLE_\nGiuseppe Farina\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nNino Farina se je rodil 30. oktobra 1906 v italijanskem mestu Torino. Bil je doktor in\xc5\xbeenirstva in ne\xc4\x8dak Pinina Farine, \xc5\xa1efa tovarne avtobusov. Za\xc4\x8del je na gorskih dirkah, kasneje pa mu je uspelo priti do sede\xc5\xbea pri Maseratiju. Ve\xc4\x8dje dirka\xc5\xa1ke uspehe pa je za\xc4\x8del dosegati \xc5\xa1ele ob prestopu v Alfo Romeo, kjer je bil drugi dirka\xc4\x8d ob znamenitem Taziu Nuvolariju. V prvi polovici tridesetih let je zmagal na ve\xc4\x8d manj\xc5\xa1ih dirkah v razredu Voiturette, s \xc4\x8demer si je zagotovil trikratni zaporedni naslov italijanskega prvaka. Prvi\xc4\x8d je na pomembnej\xc5\xa1i dirki nastopil v sezoni 1935, ko je na prvenstveni dirki za Veliko nagrado \xc5\xa0vice zasedel osmo mesto. V sezoni 1936 je nastopil na treh prvenstvenih dirkah, a na vseh odstopil, v sezoni 1937 pa je na \xc5\xa1tirih prvenstvenih dirkah ob treh odstopih dosegel \xc5\xa1esto mesto na dirki za Veliko nagrado Monaka, ob tem pa je dosegel \xc5\xa1e prvo pomembnej\xc5\xa1o zmago na dirki za Veliko nagrado Neaplja, kjer je dirkal skupaj s Carlom Felicejem Trossijem. V sezoni 1938 je nastopil na treh prvenstvenih dirkah in ob enem odstopu dosegel peto mesto na dirki za Veliko nagrado \xc5\xa0vice in drugo mesto na doma\xc4\x8di dirki za Veliko nagrado Italije, kar je eden najve\xc4\x8djih uspehov v njegovi dotedanji karieri. V sezoni 1939 je na dveh prvenstvenih dirkah uvrstitev dosegel le na dirki za Veliko nagrado \xc5\xa0vice, kjer je bil sedmi, v sezoni 1940, pa je zmagal na dirki za Veliko nagrado Tripolija. Toda ravno, ko je za\xc4\x8del dosegati vidnej\xc5\xa1e uspehe, je izbruhnila druga svetovna vojna in na naslednjo pomembnej\xc5\xa1o zmago je moral \xc4\x8dakati kar osem let. Po koncu vojne je privatnim Maseratijem Farina zmagal na dirki za Veliko nagrado Monaka v sezoni 1948, v kateri je slavil \xc5\xa1e na dirki Nations Grand Prix in  dirki za Veliko nagrado Penya Rhina. V sezoni 1949 pa je edino zmago dosegel na dirki za Veliko nagrado Lausanne._NEWLINE_V sezoni 1950 je FIA ustanovila prvenstvo Formule 1, Farina pa je dirkal ob Juanu Manuelu Fangiu in Luigiju Fagioliju v dominantnem dirkalniku Alfa Romeo Alfetta. Naslov prvaka, ki je pomenil vrhunec njegove dirka\xc5\xa1ke kariere, je osvojil po te\xc5\xbekem boju z Fangiem, ki ga je premagal le za tri to\xc4\x8dke, oba pa sta zbrala po tri zmage. Odlo\xc4\x8ditev je padla \xc5\xa1ele na zadnji dirki sezone za Veliko nagrado Italije, kjer je Farina zmagal, Fangio pa odstopil zaradi okvare menjalnika. Prav tako je dosegel zgodovinsko prvo zmago na prvi dirki za Veliko nagrado v prvenstvu Formule 1 in sicer na Veliki nagradi Velike Britanije 1950._NEWLINE_V sezoni 1951 se ni ve\xc4\x8d mogel kosati s Fangiem, edino zmago je dosegel na dirki za Veliko nagrado Belgije, ob tem pa je dosegel \xc5\xa1e tri tretja mesta ter ve\xc4\x8d zmag na neprvenstvenih dirkah. Pred sezono 1952 je prestopil v Ferrari, kjer pa ni bil kos mlademu Albertu Ascariju, ki je osvojil dva zaporedna naslova prvaka, Farina pa je v dveh sezonah dosegel le eno zmago na dirki za Veliko nagrado Nem\xc4\x8dije 1953, kar je njegova zadnja zmaga kariere, in osem uvrstitev na stopni\xc4\x8dke. V sezoni 1953 je skupaj z Mikom Hawthornom zmagal tudi na dirki za 24 ur Spaja.  V za\xc4\x8detku sezoni 1954 pa je po zmagi na dirki za 1000 km Buenos Airesa do\xc5\xbeivel na dirki v Monzi huj\xc5\xa1o nesre\xc4\x8do. Posku\xc5\xa1al se je vrniti v naslednji sezoni 1955, toda osvojil je le nekaj prvenstvenih to\xc4\x8dk, po koncu sezone pa se je umaknil iz Formule 1._NEWLINE_Leta 1956 je tekmoval tudi na dirki Indianapolis 500, kjer je odstopil zaradi tr\xc4\x8denja, ponovno pa se je huje po\xc5\xa1kodoval na manj\xc5\xa1i dirki v Monzi. Naslednje leto je ponovno posku\xc5\xa1al na dirki Indianapolis 500, toda zaradi smrtne nesre\xc4\x8de dirka\xc5\xa1kega kolega z njegovim dirkalnikom, se je Farina umaknil z dirke in upokojil kot dirka\xc4\x8d._NEWLINE_Farina je bil znan po svojem dirka\xc5\xa1kem stilu in inteligenci, toda tudi trmi in neupo\xc5\xa1tevanju sotekmovalcev na progi. Bil je udele\xc5\xbeen v smrtnih nesre\xc4\x8dah Marcela Lehouxa na dirki Grand Prix de Deauville v sezoni 1936 in L\xc3\xa1szla Hartmanna na dirki za Veliko nagrado Tripolija v sezoni 1938. Ironija je, da je po vseh nesre\xc4\x8dah, ki jih je na dirkah pre\xc5\xbeivel, umrl v prometni nesre\xc4\x8di pri francoskem mestu Chambery, ko se je peljal na ogled dirke za Veliko nagrado Francije v sezoni 1966.'