b'\n_START_ARTICLE_\nPerpetuum mobile (Wudler)\n_START_SECTION_\n1. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nGospod zaposleno ureja \xc5\xa1aro in dela sezname za selitev, Gospa prebiva v postelji. Vse je narobe: tatek se je skril, slu\xc5\xbekinja zamuja, zajtrk tudi, Gospejina halja je nekje zalo\xc5\xbeena, da ne more iz postelje ... Vendar bo vse druga\xc4\x8de, ko bo selitev mimo, v novih prostorih bo vse na svojem mestu, \xc4\x8disto in ob pravem \xc4\x8dasu. Gospa zgro\xc5\xbeena opazi, da je mo\xc5\xbeeva obleka umazana, naj jo takoj sle\xc4\x8de in jo da slu\xc5\xbekinji v pranje, tak vendar ne more med ljudi! Gospod se sla\xc4\x8di, pri perilu pa se upre in se skrije v omaro. Iz nje pride na\xc5\xa1emljen v generala: zdaj bo red, treba je delati, delavci \xc5\xbee \xc4\x8dakajo ... no, \xc4\x8de danes ne bo ni\xc4\x8d s selitvijo, bo pa jutri, mimogrede bo vse opravljeno! Gospa potola\xc5\xbeeno zaspi.\n_START_SECTION_\n2. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nPonavlja se prvo dejanje, vendar Gospod nima ve\xc4\x8d prave volje. Gospa ga pani\xc4\x8dno prepri\xc4\x8duje, naj se vendar igra, kakor je treba. On pa je vsega sit, v igro vdira resnica: tatek je mrtev, slu\xc5\xbekinje nikoli ni bilo, kuhinja je prazna, nikdar se ne bodo selili ... Gospa plane v jok, o\xc4\x8dita mu, da je brezobziren, in Gospod se potrudi, igra pa se kar naprej zatika, saj je vse \xc5\xbee ni\xc4\x8dkolikokrat re\xc4\x8deno. Zmeraj bolj se mu upira, rad bi kak\xc5\xa1ne dele kar izpustil, ne more ve\xc4\x8d! Zgrabi telefon: ljudje, tako ni ve\xc4\x8d mogo\xc4\x8de, sedite in gledate, kako gre vse k hudi\xc4\x8du - zganite se vendar!'