b'\n_START_ARTICLE_\nGreta Garbo\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nOdra\xc5\xa1\xc4\x8dala je v skromnih razmerah v delavskem predelu Stockholma in se \xc5\xbee zgodaj navdu\xc5\xa1ila nad gledali\xc5\xa1\xc4\x8dem. Po o\xc4\x8detovi smrti se je pre\xc5\xbeivljala z raznimi manj\xc5\xa1imi deli, kmalu pa so jo uporabili kot model za damske klobuke v lokalni veleblagovnici, kar ji je odprlo mo\xc5\xbenost kariere fotomodela in pri\xc4\x8dela je nastopati v filmskih oglasih za njihova obla\xc4\x8dila. Opazili so jo tudi re\xc5\xbeiserji in po \xc5\xa1tudiju igre na igralski akademiji Kraljevega dramskega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da (Kungliga Dramatiska Teaterns Elevskola) je leta 1924 dobila vlogo v romanti\xc4\x8dni drami G\xc3\xb6sta Berlings saga re\xc5\xbeiserja Mauritza Stillerja._NEWLINE_Njen nastop je opazil Louis B. Mayer, izvr\xc5\xa1ni direktor studia Metro-Goldwyn-Mayer, ki jo je odpeljal v Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave Amerike. Tam je pritegnila pozornost \xc5\xbee s svojim prvim nemim filmom Torrent (1926), zares zaslovela pa je s svojo naslednjo vlogo v filmu Meso in hudi\xc4\x8d (1927). Leta 1930 je nastopila v prvih dveh zvo\xc4\x8dnih filmih, Anna Christie in Romance, ki sta ji prislu\xc5\xbeila prvo nominacijo za oskarja. Sloves ji je omogo\xc4\x8dil, da je sama izbirala vloge in dolo\xc4\x8dala pogoje sodelovanja z re\xc5\xbeiserji, v tem \xc4\x8dasu je postajala vedno bolj selektivna pri izbiranju. Njen uspeh se je nadaljeval s filmi, kot sta Mata Hari (1931) in Grand Hotel, po mnenju \xc5\xa1tevilnih kritikov pa je vrhunec dosegla z vlogo pogubljene kurtizane Marguerite Gautier v filmu Dama s kamelijami leta 1936. Le-ta ji je prinesla drugo nominacijo za oskarja._NEWLINE_Kmalu po tistem je njena kariera zamrla in po nekaj neuspehih so se je pri\xc4\x8deli re\xc5\xbeiserji izogibati. Obudila jo je z vlogo v komediji Nino\xc4\x8dka (1939) in si prislu\xc5\xbeila \xc5\xa1e tretjo nominacijo za oskarja, a se je po novem neuspehu v filmu Two-Faced Woman (1941) v starosti 35 let odlo\xc4\x8dila za upokojitev._NEWLINE_Od takrat je dosledno zavra\xc4\x8dala vse ponudbe za vrnitev na filmska platna. Umaknila se je v zasebnost, zato se je njeno ime le redko pojavljalo v medijih. Leta 1951 je postala naturalizirana ameri\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeavljanka. Leta 1954 ji je Akademija znanosti in umetnosti gibljivih slik podelila \xc4\x8dastnega oskarja\xc2\xa0\xc2\xbbza njene sijajne in nepozabne filmske vloge\xc2\xab, a se tudi podelitve ni udele\xc5\xbeila, tako da so ji kipec poslali po po\xc5\xa1ti. Kasneje se je med drugim ukvarjala z zbiranjem umetnin. Vrednost njene zbirke slik avtorjev, kot so Pierre-Auguste Renoir, Pierre Bonnard in Kees van Dongen, so ob njeni smrti ocenili na ve\xc4\x8d kot 20 milijonov ameri\xc5\xa1kih dolarjev.'