b'\n_START_ARTICLE_\nFran Mil\xc4\x8dinski\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nFran Mil\xc4\x8dinski se je rodil leta 1867 v Lo\xc5\xbeu na Notranjskem. Pri \xc5\xa1tirih letih se je z dru\xc5\xbeino preselil v Ljubljano, kjer je obiskoval osnovno \xc5\xa1olo in gimnazijo. Po gimnaziji se je leta 1885 vpisal na dunajsko pravno fakulteto. Leta 1890 je postal sodnik. Slu\xc5\xbeboval je v Ljubljani in nadome\xc5\xa1\xc4\x8dal sodnika v \xc5\xa0kofji Loki, Radovljici, Litiji in na Brdu. Leta 1895 je bil za dve leti preme\xc5\xa1\xc4\x8den v Idrijo, nato pa se je vrnil v Ljubljano. Leta 1900 je postal upravitelj De\xc5\xbeelnega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da v Ljubljani, leta 1902 pa mladinski sodnik in socialni delavec na podro\xc4\x8dju mladinskega prestopni\xc5\xa1tva. Leta 1910 se je poro\xc4\x8dil z Marijo Krej\xc4\x8di. Rodili so se mu \xc5\xa1tirje otroci: Breda Mil\xc4\x8dinski Slodnjak (1911\xe2\x80\x942001), Janez Mil\xc4\x8dinski (1913 - 1993), Frane Mil\xc4\x8dinski - Je\xc5\xbeek (1914 - 1988) in Lev Mil\xc4\x8dinski (1916 - 2001). Leta 1918 je postal svetnik Vi\xc5\xa1jega de\xc5\xbeelnega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da v Ljubljani. Dve leti kasneje pa je bil imenovan za svetnika na Stol sedmorice v Zagrebu. Po upokojitvi, leta 1925, se je ukvarjal z odvetni\xc5\xa1tvom. Na ljubljanskem radiu se je leta 1928 pojavljal kot pripovedovalec v etru. Umrl je leta 1932 v Ljubljani.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nMil\xc4\x8dinski je bil humorist, satirik, mladinski pisatelj in dramatik. Pisati je za\xc4\x8del kot \xc5\xa1tudent. Objavljal je v Roga\xc4\x8du, ki je izhajal v Ljubljani, Slovenskem narodu in Slovencu. 14. decembra 1900 je v Slovenskem narodu objavil podlistek Zoper samobele\xc5\xbenik. Istega leta je za\xc4\x8del pisati tudi prve humoristi\xc4\x8dne \xc4\x8drtice, ki jih je objavil v zbirkah Igra\xc4\x8dke (1909) in Muhoborci (1912). V njih je sme\xc5\xa1il slovensko malome\xc5\xa1\xc4\x8danstvo in malome\xc5\xa1\xc4\x8dansko okolje, posmehoval se je uradni\xc5\xa1tvu, politi\xc4\x8dnim in kulturnim razmeram v katerih je sam rasel. Leta 1917 sta iz\xc5\xa1li knjigi Tolovaj Mataj in Pti\xc4\x8dki brez gnezda, kjer opisuje napake dru\xc5\xbeinske vzgoje in opozarja na zanemarjanje otrok.  V vzgojni povesti Gospodi\xc4\x8dna Mici (1930) se je lotil podobne socialne problematike. Med vojnama je humoristi\xc4\x8dno-satiri\xc4\x8dne pripovedi objavljal pod psevdonimom Fridolin \xc5\xbdolna. V satiri\xc4\x8dnih \xc4\x8drticah je opisoval aktualno dogajanje. Njegova najbolj znana zbirka humoresk je o Butalcih  (1949); zgodbe pa so izhajale posthumno: v mese\xc4\x8dniku \xc5\xbdika, v mladinskem listu Na\xc5\xa1 rod in v knjigi pravljic Tolovaj Mataj. Ve\xc4\x8d njegovih del je izhajalo posthumno (Zgodbe skavta Petra, Humoreske in Groteske). _NEWLINE_Napisal je tudi veliko umetnih pravljic v katerih se je lotil prastarega pravlji\xc4\x8dnega motiva slovenske ljudske pesmi (Pravljice (1911), Tolovaj Mataj in druge slovenske pravljice (1917) ). Poleg tega je pisal dramska besedila (Brat sokol, Cigani, Kjer ljubezen, tam Bog, Krpan Mlaj\xc5\xa1i). Igri Volka\xc5\xa1in (1913) in Mogo\xc4\x8dni prstan (1923) sta bili namenjeni mladini._NEWLINE_V \xc5\xbdivljenjepisu mojega peresa je Mil\xc4\x8dinski zapisal, da je navdih za pisanje dobil ob branju del svojih najljub\xc5\xa1ih pisateljev (Dostojevski, Dickens, Twain).  \xc4\x8ceprav se je Mil\xc4\x8dinski rodil v \xc4\x8dasu naturalizma in realizma, je ustvarjal tudi v \xc4\x8dasu moderne, vendar pa ga ne moremo \xc5\xa1teti med izrazite predstavnike ne ene ne druge literarne smeri. Najbolj mu ustreza \xc5\xbeanrska oznaka humoristi\xc4\x8dni pisatelj.'