b'\n_START_ARTICLE_\nSpodnje \xc5\xa0kofije\n_START_SECTION_\nLega\n_START_PARAGRAPH_\nNekdanje kme\xc4\x8dko, danes pa povsem urbanizirano naselje le\xc5\xbei na nizkem prevalu med Ka\xc5\xa1telirjem (244 m) na zahodu in Tinjanom (374 m) na vzhodu, imenovanem tudi \xc5\xa0kofijski prag._NEWLINE_Po od 50 do 200 metrov \xc5\xa1irokem pasu so bile (oziroma so) speljane avtocesta, \xc2\xbbstara cesta\xc2\xab\xc2\xa0in ozkotirna \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ka proga Pore\xc4\x8danka, ukinjena leta 1935. Avtocesta je bila zgrajena pred nekaj leti, stara cesta pa ima zagotovo zametke v prazgodovini, saj so jo varovala gradi\xc5\xa1\xc4\x8da na obeh okoli\xc5\xa1kih vzpetinah. Ob tej starodavni cesti, ki je povezovala Trst in Koper, se je razvilo naselje, ki obsega tudi okoli\xc5\xa1ke zaselke Bu\xc5\xbea, Forteca, Moretini, Reber in Risoti ter Valmarin ob reki Ri\xc5\xbeani.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nIz \xc4\x8dasov Rimskega imperija so pri (sedanjih Hrvatinih), v Bo\xc5\xbei\xc4\x8dih, ohranjeni ostanki obcestnega gradi\xc5\xa1\xc4\x8da, iz katerega so nadzirali promet na rimski cesti, ki je skozi \xc5\xa0kofijski prag povezovala Trst (Tergeste) z mesti v Istri. Prvo zgodovinsko poro\xc4\x8dilo o tej cestni povezavi sega v leti 78 in 79 na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja, ko je rimski cesar Tit Flavij Vespazijan dal zgraditi cesto od Trsta do Pulja. Dokon\xc4\x8dal jo je njegov sin in po njunem rodbinskem imenu je dobila ime Via Flavia. Verjetno prav njej pripadajo leta 2002 najdeni ostanki cestnega tlaka na ankaranskem kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8du Bivje (Bivio). Za \xc4\x8dasa Bene\xc5\xa1ke republike jo je dal leta 1775 s sredstvi iz javnih financ obnoviti koprski podesta Pietro Dolphino, zato je dobila ime Strada Dolphina, na kar spominja odlomek stebra z napisom, ki stoji ob cerkvenem zvoniku v Spodnjih \xc5\xa0kofijah._NEWLINE_Po drugi svetovni vojni (od 12. junija 1945 do 5. oktobra 1954), ko so Plavje \xc5\xa1e spadale pod ob\xc4\x8dino  Milje, je v bli\xc5\xbeini potekala Morganova demarkacijska \xc4\x8drta Svobodnega tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega ozemlja med conama A in B. _NEWLINE_Angloameri\xc4\x8dani so upravljali njegov severni del (cono A), ki je obsegala Trst z okolico in \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ko progo Trst-Gorica. Cona B, ki je obsegala severni del Istre, od Plavij vse do reke Mirne, je bila pod jugoslovansko voja\xc5\xa1ko upravo. Z londonskim memorandumom iz leta 1954 je STO prenehalo obstajati, cona B pa je bila priklju\xc4\x8dena Jugoslaviji. Dokon\xc4\x8dno je bila meja med Italijo in Jugoslavijo potrjena z osimskim sporazumom, ki sta ga podpisali Socialisti\xc4\x8dna federativna republika Jugoslavija in Republika Italija 10. novembra 1975 v italijanskem mestu Osimo._NEWLINE_Meja med Italijo in Jugoslavijo je za dolgo vrsto let ne\xc5\xbeivljensko lo\xc4\x8dila prebivalce nekdaj enotnih zaselkov v okolici.\n_START_SECTION_\nSpodnje \xc5\xa0kofije danes\n_START_PARAGRAPH_\nSpodnje \xc5\xa0kofije so samostojno naselje od leta 1961, pred tem je bil kraj del Plavja._NEWLINE_Spodnje \xc5\xa0kofije je najbolj zaznamovala obmejna lega, zato je v naselju delovalo ve\xc4\x8d gostiln, trgovin in agencij, razvita je bila tudi obrt._NEWLINE_Nekdanje kme\xc4\x8dko naselje, kjer so od nekdaj pridelovali zgodnje vrtnine, se ukvarjali z vinogradni\xc5\xa1tvom in oljkarstvom, je danes povsem urbanizirano. V jedru ve\xc4\x8dinoma obcestnega naselja stoji \xc5\xbeupnijska cerkev srca Jezusovega.'