b'\n_START_ARTICLE_\nMarica Nartnik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nMarica Nartnik se je rodila l.1905 v Kozar\xc5\xa1\xc4\x8dah pri Tolminu, kot prva od petih otrok o\xc4\x8deta Andreja Nartnika in matere Marije Rutar. O\xc4\x8de je bil invalidsko upokojeni biv\xc5\xa1i carinik, ki je dodatne dohodke dru\xc5\xbeini zagotavljal s kroja\xc5\xa1tvom, mati pa je bila kuharica in gospodinja. Okoli leta 1913 se je dru\xc5\xbeina preselila v bli\xc5\xbenji U\xc5\xa1nik, od tam pa jih je pregnala 1. svetovna vojna. 24. maja 1915 so morali zapustiti svoj dom pred bli\xc5\xbeajo\xc4\x8do se italijansko vojsko. Po treh letih begunskega \xc5\xbeivljenja so leta 1918 kupili majhno posestvo v vasi Praprotnica pri Mirni na Dolenjskem.  Marica Nartnik je po kon\xc4\x8dani osnovni \xc5\xa1oli obiskovala me\xc5\xa1\xc4\x8dansko \xc5\xa1olo pri ur\xc5\xa1ulinkah v Ljubljani. \xc5\xbdelela je tam tudi ostati kot redovnica, vendar se star\xc5\xa1i s tem niso strinjali. Izobra\xc5\xbeevanje je sklenila z dvemi leti u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8da, ki ju je opravila v zavodu Sv.Josipa v Sarajevu.  Takoj po maturi je leta 1927 nastopila kot u\xc4\x8diteljica pri ur\xc5\xa1ulinskem zavodu v Ljubljani, kasneje pa se je v u\xc4\x8diteljski slu\xc5\xbebi mnogo selila po vsej dr\xc5\xbeavi: slu\xc5\xbebovala je v Bosni, v Selah pri Hinjah, v Ribnici ter Lo\xc5\xa1kem Potoku. Kon\xc4\x8dno je bila na lastno \xc5\xbeeljo preme\xc5\xa1\xc4\x8dena v Ro\xc5\xbeni Dol pri Semi\xc4\x8du v Beli Krajini. Tam je ostala sedem let in pol, vse do svoje nasilne smrti. Izkazala se je kot zelo vneta in po\xc5\xbertvovalna u\xc4\x8diteljica. V\xc4\x8dlanila se je v Katoli\xc5\xa1ko Akcijo za u\xc4\x8diteljice, postala \xc5\xa1olska upraviteljica v ro\xc5\xbeendolski \xc5\xa1oli in vzela k sebi na stanovanje oba star\xc5\xa1a in ne\xc4\x8dakinjo. Hkrati je skrbela za \xc5\xa1olanje svoje mlaj\xc5\xa1e sestre. Po za\xc4\x8detku 2. svetovne vojne se je k njej zatekel tudi brat France, ki je kasneje padel v partizanih. Nartnikova je med doma\xc4\x8dini slovela kot odlo\xc4\x8dna, energi\xc4\x8dna in odkritosr\xc4\x8dna katoli\xc4\x8danka, brez dlake na jeziku, a vedno pripravljena pomagati, predvsem bolnim, starej\xc5\xa1im in revnim otrokom. Vseskozi je bila zelo verna in tako vzgajala tudi vse svoje u\xc4\x8dence. S privoljenjem ro\xc5\xbeendolskega \xc5\xbeupnika je v kraju ustanovila Katoli\xc5\xa1ko Akcijo za dekleta in tam organizirala redne sestanke.\n_START_SECTION_\nItalijanska okupacija 1941\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1941 je Dolenjsko, vzhodno Notranjsko in Belo Krajino zasedla vojska fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne Italije ter vzpostavila Ljubljansko pokrajino. Slovensko upravo so pustili Italijani nedotaknjeno, tako je tudi Nartnikova lahko ostala \xc5\xa1olska upraviteljica v Ro\xc5\xbenem Dolu in nadaljnje \xc5\xa1olanje je potekalo nemoteno. Med ljudmi pa so se za\xc4\x8dele pojavljati prve napetosti. Nartnikovo je kot zavedno Primorko in Slovenko \xc5\xa1e posebej bolelo, ko je videla, da se nekatera slovenska dekleta dru\xc5\xbeijo z italijanskimi vojaki in jih je od tega vztrajno odvra\xc4\x8dala.  Italijani so jo zaradi njene dr\xc5\xbee iskali tudi na domu in zahtevali zagovor, a Nartnikova je ostajala neomajna. Dekletom iz vasi je svetovala: Pametne bodite\xc2\xa0! Zavedne Slovenke\xc2\xa0! Doma se dr\xc5\xbeite\xc2\xa0!  Med nem\xc5\xa1ko okupacijo Gorenjske in \xc5\xa0tajerske je v Ljubljansko pokrajino pred nacisti\xc4\x8dnim preganjanjem pribe\xc5\xbealo mnogo slovenskih u\xc4\x8diteljev. Zanje je Nartnikova po vsej vasi zbirala denar in \xc5\xbeivila ter jih oddajala ilegalni begunski organizaciji.\n_START_SECTION_\nGro\xc5\xbenje s strani OF\n_START_PARAGRAPH_\nV za\xc4\x8detku leta 1942 se je v Beli Krajini precej raz\xc5\xa1irilo delovanje Osvobodilne Fronte, ki jo je od samega za\xc4\x8detka usmerjala Komunisti\xc4\x8dna partija Slovenije. Za enega glavnih ideolo\xc5\xa1kih nasprotnikov pri vzpostavitvi komunisti\xc4\x8dne ureditve v Sloveniji je \xc5\xa1tela katoli\xc5\xa1ko cerkev. V ta namen je za\xc4\x8dela spomladi leta 1942 silovito obra\xc4\x8dunavati z najvidnej\xc5\xa1imi in uglednimi katoli\xc4\x8dani, v nekaj mesecih jih je bilo na pode\xc5\xbeelju in v Ljubljani pomorjenih na stotine. Ob takem terorju je OF silovito pritiskala tudi na pode\xc5\xbeelsko prebivalstvo, da bi se odvrnilo od cerkvenega vpliva in vodenja. Pri tem jim je bila posebej mote\xc4\x8da Katoli\xc5\xa1ka Akcija, ki je promovirala dejavno vlogo katoli\xc4\x8danov v dru\xc5\xbeabnem \xc5\xbeivljenju, pri \xc4\x8demer se ni bala niti odkrito kritizirati komunisti\xc4\x8dne ideologije. V Ro\xc5\xbenem Dolu, kjer je bila Nartnikova ustanovila dekli\xc5\xa1ki odsek KA, so aktivisti OF za\xc4\x8deli kmalu groziti s strogimi kaznimi in po\xc5\xbeigi domov vsem, ki bi se udele\xc5\xbeevali njenih sestankov ali se aktivneje udejstvovali v verskem \xc5\xbeivljenju. Marica Nartnik kljub gro\xc5\xbenjam ni odnehala z javnim izra\xc5\xbeanjem vere. Ob grozotah vojne in revolucije je \xc5\xbeelela vse ro\xc5\xbeendolske dru\xc5\xbeine posvetiti Srcu Jezusovemu, a zaradi nevarnosti partizanskih sankcij si ji ljudje niso upali slediti. 05. junija 1942 je dala Nartnikova vsem gro\xc5\xbenjam navkljub posvetiti Srcu Jezusovemu svojo doma\xc4\x8do dru\xc5\xbeino, \xc5\xa1olo, in \xc5\xa1e dve dru\xc5\xbeini.\n_START_SECTION_\nUgrabitev 23. junija 1942\n_START_PARAGRAPH_\nTeden dni pred smrtjo je Nartnikova prvi\xc4\x8d izvedela, da se je zna\xc5\xa1la na partizanskem seznamu ne\xc5\xbeelenih oseb. \xc4\x8ceprav je gro\xc5\xbenje vzela resno, in se tudi za\xc4\x8dela pripravljati na smrt, je to ni odvrnilo od dela, ki ga je takrat ravno opravljala za bli\xc5\xbeajo\xc4\x8de se Prvo obhajilo svojih ro\xc5\xbeendolskih u\xc4\x8dencev. Le dan pred smrtjo je pripravljala vse potrebno za sve\xc4\x8dani zajtrk prvoobhajancev, pekla pecivo in dajala svojim varovancem navodila za lepo obna\xc5\xa1anje v cerkvi. Takrat je dejala: Da bi le \xc5\xa1e to sre\xc4\x8dno poteklo, potem pa naj pride, kar ho\xc4\x8de.  Na dan prvega obhajila, 23. junija 1942, je Nartnikova svoje u\xc4\x8dence pospremila k slovesni ma\xc5\xa1i v podru\xc5\xbeni\xc4\x8dni cerkvi Sv.Magdalene in se po obredu z njimi vrnila v Ro\xc5\xbeni Dol.  Popoldne se je pe\xc5\xa1 odpravila v bli\xc5\xbenji Semi\xc4\x8d k u\xc4\x8diteljski kolegici Vardjanovi. Pri njej je prebrala \xc4\x8dasopise, ki so takrat ravno poro\xc4\x8dali o partizanskem umoru nekdanjega semi\xc5\xa1kega kaplana Franca Nahtigala. Na poti domov se je \xc5\xa1e zadnji\xc4\x8d ustavila v semi\xc5\xa1ki cerkvi in izmolila Kri\xc5\xbeev pot. V Ro\xc5\xbeni Dol se je vrnila pozno popoldne, na kresni ve\xc4\x8der. Okoli 22. ure zve\xc4\x8der so se v \xc5\xa1oli pojavili oboro\xc5\xbeeni partizani in zahtevali \xc5\xa1olsko upraviteljico, ker da morajo opraviti preiskavo na \xc5\xa1oli. Nartnikova se jim je predstavila in sodelovala. Njeno dru\xc5\xbeino so pod gro\xc5\xbenjo oro\xc5\xbeja zadr\xc5\xbeevali v kuhinji, medtem ko so njo odpeljali v njeno stanovanje in tam iskali dokumente, ki bi lahko bili zanjo kakorkoli obremenilni. Na\xc5\xa1li niso ni\xc4\x8desar, vendar so vseeno zahtevali, da mora kot osumljena z njimi na zagovor, da pa se bo vrnila v nekaj dneh. Nartnikova se je temu odlo\xc4\x8dno uprla. Njeni doma\xc4\x8di so prigovarjali partizanom, naj jo pustijo in da je pre\xc5\xa1ibka za pohod. Partizanski komandant ni popustil, doma\xc4\x8dim so vztrajno odgovarjali, da se bo vrnila v nekaj dneh. Ob partizanskih zagotovilih so za\xc4\x8deli Marico tudi doma\xc4\x8di prepri\xc4\x8devati, naj se poda, vendar je to vztrajno zavra\xc4\x8dala. Med pregovarjanjem je nazadnje omedlela. Partizani so jo nalo\xc5\xbeili na pu\xc5\xa1ke in jo nezavestno odnesli v svoje tabori\xc5\xa1\xc4\x8de na Kle\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nZasli\xc5\xa1anje in umor\n_START_PARAGRAPH_\n24. junija 1942 so partizani Nartnikovo zasli\xc5\xa1evali in verjetno tudi mu\xc4\x8dili. Zapisnik njenega zasli\xc5\xa1anja se je ohranil, saj je z ostalo partizansko dokumentacijo kasneje pri\xc5\xa1el v roke protikomunisti\xc4\x8dnim enotam. Iz zapisnika je razvidno, da so jo partizani obto\xc5\xbeevali organiziranja t. i. bele garde, \xc4\x8deprav takrat v Ljubljanski pokrajini \xc5\xa1e ni delovala niti ena postojanka Va\xc5\xa1kih stra\xc5\xbe. Nartnikova je vse nami\xc5\xa1ljene obto\xc5\xbebe odlo\xc4\x8dno zavra\xc4\x8dala, odgovorila je le, da je bila voditeljica Katoli\xc5\xa1ke Akcije za u\xc4\x8diteljice za \xc4\x8crnomelj in Novo mesto, ter da je vodila sestanke KA za dekleta v Ro\xc5\xbenem dolu. Zadnje zastavljeno vpra\xc5\xa1anje na zasli\xc5\xa1anju je bilo:_NEWLINE_Zakaj ste se vedno borili proti komunizmu\xc2\xa0?_NEWLINE_Na to je Nartnikova odgovorila:_NEWLINE_Zaradi tega, ker ni na verski podlagi. Meni je vera vse._NEWLINE_Sledijo podpisi Marice Nartnik in treh njenih partizanskih zasli\xc5\xa1evalcev. Zapisnik se zaklju\xc4\x8duje s stavkom:_NEWLINE_Po naredbi \xc5\xa1taba DO z dne 28.5.1942, to\xc4\x8dki 3, obsojena na smrt in ustreljena 25.6.1942.\n_START_SECTION_\nPogreb v Semi\xc4\x8du, 04. april 1943\n_START_PARAGRAPH_\nDoma\xc4\x8di in star\xc5\xa1i Marice Nartnik dolgo niso natan\xc4\x8dno vedeli za njeno usodo. Upali so, da je \xc5\xa1e \xc5\xbeiva in da se bo vrnila domov. Toda kmalu so med ljudmi zaokro\xc5\xbeile govorice, da je bila ustreljena in zagrebena na Kle\xc4\x8du. 01. aprila 1943 so se semi\xc5\xa1ki va\xc5\xa1ki stra\xc5\xbearji na podlagi teh govoric odpravili na Kle\xc4\x8d in tam res odkrili njeno truplo. Prepeljali so jo v Semi\xc4\x8d, kjer so jo ob prisotnosti velike mno\xc5\xbeice doma\xc4\x8dinov pokopali 04. aprila 1943. Pogrebni obred je vodil semi\xc5\xa1ki \xc5\xbeupnik pater Rajner Erklavec, kasneje tudi sam \xc5\xbertev komunistov. V pogrebnem nagovoru, v katerem je obsodil komunizem in njegove zlo\xc4\x8dine, je o pokojnici dejal: _NEWLINE_Zdaj bomo pokopali zemeljske ostanke gospodi\xc4\x8dne u\xc4\x8diteljice iz Ro\xc5\xbenega Dola, Marice Nartnikove. \xc4\x8ce smo kdaj, bomo danes gotovo pokopali svetnico.'