b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xa0entjernejska no\xc4\x8d\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0entjernejska no\xc4\x8d ozna\xc4\x8duje atentat na hugenotskega poveljnika Gasparda de Coligny v no\xc4\x8di na 24. avgust 1572, kateremu je sledil pokol velikega \xc5\xa1tevila pari\xc5\xa1kih hugenotov. Moderni zgodovinarji  ocenjujejo, da so poboji, ki so trajali \xc5\xa1e ve\xc4\x8d tednov po tem datumu, zahtevali med 5000 in 30000 \xc5\xbertev.\n_START_SECTION_\nZgodovinsko ozadje\n_START_PARAGRAPH_\nHugenotsko gibanje je bilo od leta 1559 dalje predvsem \xc5\xa1irjenje kalvinizma v Franciji. Ker je bila dr\xc5\xbeavna oblast mo\xc4\x8dno povezana s katoli\xc5\xa1kimi verskimi predstavniki, je opredelitev nekaterih plemi\xc4\x8dev za protestantsko gibanje kmalu zadobila politi\xc4\x8dni pomen. Ni bilo ve\xc4\x8d ideolo\xc5\xa1ko nasprotovanje dveh religij, temve\xc4\x8d politi\xc4\x8dni spor in borba za nasledstvo na francoskem prestolu med Bourboni, ki so se zavzeli za hugenotsko stali\xc5\xa1\xc4\x8de, in strogo katoli\xc5\xa1ko rodbino de Guise. Vladarska dru\xc5\xbeina je morala ohraniti nevtralnost in ravnote\xc5\xbeje med strankama, kar bi ji posredno tudi okrepilo lastno oblast. Vladar je bil od leta 1560 Karel IX. Francoski, \xc5\xa1e otrok, in regentka je bila njegova mati Katarina Medi\xc4\x8dejska. Ko je slednja dodelila dolo\xc4\x8dene pravice hugenotom, so Guiseji to sprejeli kot versko diskriminacijo in so se \xc4\x8dutili upravi\xc4\x8dene, da so z oro\xc5\xbejem napadli hugenote. S pobojem v Wassyju (1562), kjer je bilo 23 mrtvih in stotina ranjenih hugenotov, se je za\xc4\x8delo prvo obdobje hugenotskih vojn, ki je s presledki trajalo do leta 1570._NEWLINE_To prvo vojno obdobje se je zaklju\xc4\x8dilo s pogodbo, ki je priznavala hugenotom stare pravice. Kot potrditev pogodbe in njene pomembnosti je regentka Katarina zaro\xc4\x8dila h\xc4\x8der Margareto (Margot), katoli\xc4\x8danko, s Henrikom III. Navarskim, bodo\xc4\x8dim kraljem Henrikom IV., ki je poveljeval francoskim protestantom.\n_START_SECTION_\nPoboj v treh dejanjih\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav sta obe strani \xc5\xbeeleli ukiniti vojskovanje, je bil dose\xc5\xbeeni mir kratkotrajen, ker so katoli\xc4\x8dani smatrali za nedostojno, da so se hugenoti povrnili na dvor. Jezuiti so poroko med Henrikom in Margareto, ki se je izvr\xc5\xa1ila 18. avgusta 1572, ozna\xc4\x8dili za "grozotno zvezo" in predstavniki pari\xc5\xa1kega parlamenta ter ambasadorji katoli\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeav se niso udele\xc5\xbeili tridnevnega slavja, ki je poroki sledilo . Samo \xc5\xa1tiri dni po poroki je bil izvr\xc5\xa1en atentat na protestantskega poveljnika Gasparda de Coligny, ki je bil sicer pri tem samo ranjen, a dogodek je dokon\xc4\x8dno zaostril napetost med strankama in se smatra za "prvo dejanje poboja". Hugenoti so zahtevali zado\xc5\xa1\xc4\x8denje, a katoli\xc4\x8dani so sprejeli te zahteve kot gro\xc5\xbenje._NEWLINE_\xc5\xa0e danes ni popolnoma jasno, kdo je dal ukaz za pokol hugenotov. Dejansko je bilo stanje tako napeto, da je zadostovalo tudi neizre\xc4\x8deno odobravanje oblasti. Vendar je treba upo\xc5\xa1tevati, da je bilo na ve\xc4\x8der 22.8. tudi sklicano izredno zasedanje dr\xc5\xbeavnega sveta, ki so mu prisostvovali samo najo\xc5\xbeji sodelavci. Ni dokumentov o tej seji, vendar so zgodovinarji soglasni, da je bil tedaj sprejet odlok o poboju vseh protestantskih poveljnikov (razen navarskega in konde\xc5\xa1kega princa). Voja\xc5\xa1ko poveljstvo je bilo podeljeno vojvodi de Guise, ob\xc4\x8dinski uslu\xc5\xbebenci so dobili nalog, naj zaprejo mestna vrata, varnostna slu\xc5\xbeba pa je za\xc4\x8dela z oboro\xc5\xbeitvijo civilnega prebivalstva. _NEWLINE_De Guisejeve \xc4\x8dete so najprej vdrle v hi\xc5\xa1o ranjenega Colignyja in ga ubile. Truplo so vrgli skozi okno. Enaka usoda je doletela mnogo protestantskih plemi\xc4\x8dev, ki so preno\xc4\x8devali v bli\xc5\xbeini. Vsa trupla so bila sle\xc4\x8dena in vle\xc4\x8dena po ulicah ter kon\xc4\x8dno vr\xc5\xbeena v Seno . To je bilo "drugo dejanje poboja"._NEWLINE_Krutost teh dogajanj je pod\xc5\xbegala tisti del civilnega prebivalstva, ki je bil ekstremisti\xc4\x8dno usmerjen. Prvotno zami\xc5\xa1ljena usmrtitev nekaterih hugenotskih poglavarjev se je dejansko sprevrgla v generalni poboj vseh protestantov, ne glede na starost, spol ali socialno pripadnost. \xc4\x8ceprav je kralj pozval ljudstvo, naj odneha s poboji, je drhal nadaljevala z ubijanjem in skrunjenjem trupel \xc5\xa1e ve\xc4\x8d tednov. Zgodovinarji imenujejo to razdobje "tretje dejanje \xc5\xa1entjernejskega poboja", s \xc4\x8dimer lo\xc4\x8dujejo neorganizirane pocestne poboje razjarjenega ljudstva od na\xc4\x8drtovane usmrtitve hugenotskih poveljnikov, ki je bila organizirana politi\xc4\x8dna poteza s strani oblasti.\n_START_SECTION_\nPosledice\n_START_PARAGRAPH_\nPo zgledu Pari\xc5\xbeanov so katoli\xc4\x8dani napadli hugenote tudi v drugih mestih. Poboji so si sledili drug za drugim. \xc5\xbde 25. avgusta je bilo v Orl\xc3\xa9ansu pobitih okoli tiso\xc4\x8d ljudi, nato so se vrstili Meaux (tudi 25. avgusta), La Charit\xc3\xa9-sur-Loire (26.), Angers (28.), Saumur (29.), Lyon (31.), Bourges (11. septembra), Bordeaux (3. oktobra), Troyes, Rouen, Toulouse (vsi 4. oktobra), pa \xc5\xa1e Albi, Gaillac, Romans, Valence, Orange in drugi. Lokalne oblasti so sicer zavzemale razli\xc4\x8dna stali\xc5\xa1\xc4\x8da, vendar pobojev nikjer niso ustavile, saj so bili v glavnem vsi katoli\xc4\x8dani prepri\xc4\x8dani, da s tem branijo svojo vero in svojega kralja. _NEWLINE_Kralj, ki si je bil prevzel vso odgovornost za poboj \xe2\x80\x93 seveda le za "drugo dejanje" \xe2\x80\x93 je stvar opravi\xc4\x8dil s potrebo, da se "prepre\xc4\x8di hugenotska zarota proti kralju, njegovi dru\xc5\xbeini in njegovi dr\xc5\xbeavi". Evropskim vladarjem, vklju\xc4\x8dno s pape\xc5\xbeem Gregorjem XIII., je bila vest o pokolu podana kot "kraljeva zmaga nad hugenotsko zaroto". Ob prejemu novice je Filip II. \xc5\xa0panski izjavil, da je to najlep\xc5\xa1i dan njegovega \xc5\xbeivljenja. Pape\xc5\xbe Gregor XIII. je dal izvesti sve\xc4\x8dano zahvalnico Te Deum in naro\xc4\x8dil skovati spominsko medaljo.\n_START_SECTION_\nOdgovornost\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovinarji si niso edini v pripisovanju moralne in politi\xc4\x8dne odgovornosti za \xc5\xa1entjernejski poboj. Dolgo \xc4\x8dasa je veljalo prepri\xc4\x8danje, da je vsega kriva regentka Katarina Medi\xc4\x8dejska, ki naj bi direktno ukazala poboj vseh protestantov. \xc4\x8ceprav ni \xc5\xbeelela Colignyjeve smrti, ki bi okrnila te\xc5\xbeko dose\xc5\xbeeno ravnovesje sil, naj bi Katarina po atentatu uvidela, da dr\xc5\xbeavi sedaj grozi hugenotska sla po ma\xc5\xa1\xc4\x8devanju. Zaradi te ogro\xc5\xbeenosti naj bi se odlo\xc4\x8dila prekri\xc5\xbeati protestantske na\xc4\x8drte s pobojem njihovih poglavarjev. Zato je tudi kralj formalno prevzel vso odgovornost, s \xc4\x8dimer je hotel pokazati svojo voja\xc5\xa1ko premo\xc4\x8d. Danes mnogi zgodovinarji sprejemajo to tezo, ker je bila v tistih \xc4\x8dasih fizi\xc4\x8dna odstranitev nasprotnikov popolnoma razumljiva politi\xc4\x8dna poteza. Vsekakor pa dvomijo, da sta bila kralj in njegova mati sploh seznanjena z dogajanji "tretjega dejanja", to je s pokoli, ki so sledili._NEWLINE_Nekateri moderni zgodovinarji  so mnenja, da je bil vodilna osebnost teh dogodkov Henrik An\xc5\xbeujski (pozneje kralj Henrik III. Francoski), ki je hotel izkoristiti verske spore za svoje osebno napredovanje na dvoru. Zato naj bi se zavezal s Henrijem de Guise, s katerim naj bi organiziral sistemati\xc4\x8dni poboj vseh hugenotov in njihovih zagovornikov. Po umoru hugenotskih veljakov, ki je bil izvr\xc5\xa1en po kraljevem ukazu, naj bi Henrik hotel mo\xc4\x8dno pomno\xc5\xbeiti pokole in skrunjenja, kar naj bi pred o\xc4\x8dmi ostale Evrope odlo\xc4\x8dilno zmanj\xc5\xa1alo ugled kraljeve dru\xc5\xbeine in posredno pomagalo njemu do prestola._NEWLINE_Drugi  spet trdijo, da so za pokol krivi enostavno Pari\xc5\xbeani sami, ki jih je dvorna politika zavedla v krvavo obra\xc4\x8dunavanje z verskimi nasprotniki. Po tej tezi naj bi pripadniki dru\xc5\xbeine le Guise in agenti Filipa II. \xc5\xa0panskega izvedli dr\xc5\xbeavni udar, najprej z atentatom na Colignyja, pozneje tudi s pouli\xc4\x8dnimi poboji, s katerimi so prepri\xc4\x8devali ljudstvo, da branijo kralja. V resnici so bila vsa ta obra\xc4\x8dunavanja v nasprotju z dotedanjo kraljevo politiko in naj bi samo slu\xc5\xbeila kot dokaz kraljeve nesposobnosti. \xc4\x8ceprav je sodelovanje prebivalstva verjetno celo preseglo predvidevanja, je dr\xc5\xbeavni udar propadel zaradi evropske solidarnosti s kraljevo dru\xc5\xbeino._NEWLINE_Obe tezi, o dr\xc5\xbeavnem udaru in o spletkah Henrika An\xc5\xbeujskega, sta bolj sprejemljivi od krutosti Katarine Medi\xc4\x8dejske tudi ob upo\xc5\xa1tevanju pobojev v drugih francoskih mestih. Dolga vrsta pobojev po vsej dr\xc5\xbeavi pomeni preventivno na\xc4\x8drtovanje ubijanja hugenotov, ali vsaj organizirano spodbujanje ljudstva k nasilju. Katarina Medi\xc4\x8dejska oziroma kralj pa gotovo nista \xc5\xbeelela nemirov po dr\xc5\xbeavi in nista mogla imeti koristi od njih.'