b'\n_START_ARTICLE_\nPaul Scherrer\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPaul Scherrer najprej dva semestra dolgo \xc5\xa1tudiral botaniko na ETH Z\xc3\xbcrich, nato pa je premenjal na fiziko matematiko. Leta 1912 je nadaljeval s \xc5\xa1tudijem na univerzi Albertus v K\xc3\xb6nigsbergu, nato pa vG\xc3\xb6ttingenu. V G\xc3\xb6ttingenu je leta 1916 v sodelovanju s Petrom Debyem razvil eksperimentalno metodo dolo\xc3\xb6anja strukture Kristalov z rentgenskimi \xc5\xbearki, ki odtlej nosi njuno ime Debye-Scherrerjev postopek. Promoviral je pod vodstvom Debyea s tezo o Faradayevem efektu pri molekuli vodika. Leta 1918 postane docent v G\xc3\xb6ttingenu, 1920 profesor za experimentalno fiziko na ETH Z\xc3\xbcrich, kjer je od 1927 dalje vodil oddelek za eksperimentalno fiziko. V tridesetih letih se vser bolj ukvarjal s temami s podro\xc4\x8dja jedrske fizike._NEWLINE_Med drugo svetovno vojno je Scherrer sodeloval z vohunsko slu\xc5\xbebo ZDA OSS, ki ji je zaradi svojih tesnih stikov z nem\xc5\xa1kim jedrskim fizikom Wernerjem Heisenbergom lahko posredoval odlo\xc4\x8dilne vesti o tem, kako je z razvojem atomske bombe v nacisti\xc4\x8dni Nem\xc4\x8diji.  Po drugi svetovnoi vojni je leta 1954 sodeloval pri ustanavljanju CERNa pri \xc5\xbdenevi ter zasedal vplivna mesta v zvezi z jedrsko energijo v \xc5\xa0vici: 1946 je postal predsednik na novo ustanovljene \xc5\xa0tudijske komisije za atomsko energijo SKA, katere cilj je bil, \xc5\xa0vici priskrbeti atomsko oro\xc5\xbeje. Od 1958 dalje je bil predsednik \xc5\xa0vicarske komisije za jedrske znanosti. 1960 je bil emeritiran. Umrl je leta 1969.Paul Scherrer je pokopan na pokopali\xc5\xa1\xc5\xa1\xc4\x8du Fluntern. Njegova h\xc4\x8di Ines Jucker je klasi\xc4\x8dna arheologinja.'