b'\n_START_ARTICLE_\nViktor Gosti\xc5\xa1a\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v dru\xc5\xbeini jamskega \xc4\x8duvaja Franca in gospodinje Marije Ane Gosti\xc5\xa1a rojene Brus. Osnovno \xc5\xa1olo je obiskoval v rojstnem kraju, gimnazijo v Ljubljani, kjer je leta 1903 maturiral, ter nadaljeval \xc5\xa1tudij na Montanisti\xc4\x8dni visoki \xc5\xa1oli v P\xc5\x99\xc3\xadbramu in Leobnu, kjer je 1907 diplomiral. \xc5\xbdelja po izpopolnitvi rudarskega znanja ga je \xc5\xbee proti koncu \xc5\xa1tudija peljala v rudnik cinabarita Monte Amiata v Toskani, kamor ga je povabil v Idriji znani rudarski strokovnjak Vincec \xc5\xa0pirek. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju je leta 1907 nastopil prvo slu\xc5\xbebo pri upravi \xc5\xbeelezarne in rudnika \xc5\xbeelezovih rudnin v Vare\xc5\xa1u (Bosna in Hercegovina).  Kasneje je slu\xc5\xbeboval \xc5\xa1e v Ljubiji, Kaknju (Bosna in Hercegovina) in Velenju. V pogajanjih za povra\xc4\x8dilo vojne \xc5\xa1kode po 1. svetovni vojni z Nem\xc4\x8dijo je bil delegat vlade Kraljevina Srbov, Hrvatov in Slovencev. Leta 1925 je bil imenovan za izrednega, 1927 pa rednega profesorja na rudarskem oddelku Tehni\xc5\xa1ke fakultete v Ljubljani. V \xc5\xa1tudijskem letu 1928/29 je bil dekan. Tu je leta 1932 opremil laboratorij za bogatenje mineralnih surovin in bil med prvimi v Sloveniji, ki so to raziskovali. Objavil je 17 znanstvenih razprav in \xc5\xa1tevilne \xc4\x8dlanke v strokovni literaturi. V letih 1929-1930 je kot generalni direktor za rudarstvo vodil celotno rudarstvo Kraljevine Jugoslavije ter bil prvi predsednik Dru\xc5\xa1tva rudarskih in metalur\xc5\xa1kih in\xc5\xbeenirjev Jugoslavije.'