b'\n_START_ARTICLE_\nEkstremofil\n_START_PARAGRAPH_\nEkstremofil (latinsko extremus \xe2\x80\x93 skrajen + gr\xc5\xa1ko \xcf\x86\xce\xb9\xce\xbb\xce\xaf\xce\xb1: phili\xc4\x81 \xe2\x80\x93 ljubezen) je organizem, ki uspeva v fizikalnih in geokemi\xc4\x8dnih razmerah, \xc5\xa1kodljivih za ve\xc4\x8dino drugih \xc5\xbeivih bitij. Ve\xc4\x8dina ekstremofilov so mikrobi, in sicer mnoge vrste arhej ter bakterij, poleg tega pa med drugim spadajo med ekstremofile tudi mnogo\xc5\xa1\xc4\x8detinci vrste Alvinella pompejana, \xc5\xbeu\xc5\xbeelke podreda Grylloblattidae, vi\xc5\xa1ji raki vrste Euphausia superba in po\xc4\x8dasniki (Tardigrada)._NEWLINE_V nasprotju s tem imenujemo organizme, ki prebivajo v zmernih temperaturah (tj. med 15 \xc2\xb0C in 40\xc2\xa0\xc2\xb0C), mezofili, tiste, ki prebivajo v okolju z nevtralno vrednostjo pH, pa nevtrofili.\n_START_SECTION_\nEvolucijski pogled\n_START_PARAGRAPH_\nPrilagajanje je pri ekstremofilih v letih evolucije zahtevalo velike spremembe pri prerazporeditvi "surovin", kot sta kemi\xc4\x8dna energija in ogljik. Te zahteve so pogosto omejile \xc5\xa1iritev tovrstnih organizmov v druga okolja. Koren besede -fil, ki v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini izvorno pomeni "ljubezen", je s tega vidika v\xc4\x8dasih pretiravanje, saj je prilagajanje lahko le neobvezno. Na primer halofilna rastlina Atriplex halimus v suhih in slanih pu\xc5\xa1\xc4\x8davah raste kot nizko grmi\xc4\x8devje z majhnimi listi v blagih razmerah, na rodovitni zemlji in ob zadostni koli\xc4\x8dini vode pa lahko zraste mnogo vi\xc5\xa1je z velikimi listi. Ta fenotip je pomembna evolucijska prednost._NEWLINE_V nasprotju s splo\xc5\xa1nim napa\xc4\x8dnim prepri\xc4\x8danjem, da je ve\xc4\x8dina ekstremofilov prokariontov, se ekstremofili raztezajo po celotnem evolucijskem drevesu. Slednje je prakti\xc4\x8dna posledica prilagoditev stresu v okolju, kar je osrednja gonilna sila v evoluciji._NEWLINE_Ekstremofili so se na stres prilagodili razli\xc4\x8dno: \xc4\x8de so npr. v okolju strupene soli kovin, jih organizem izlo\xc4\x8di, v okoljih z visokimi temperaturami imajo organizmi stabilne zgradbe beljakovin, pri nizkih temperaturah pa se zmrzovanju vode uprejo s protizmrzovalnimi sestavinami, kot so protizmrzovalne beljakovine. Mnogo ekstremofilov se stresnemu okolju v bistvu ne prilagodi, ampak se mu izogne, na primer dormantne bakterije in rastlinska semena, ki rastejo in se razvijajo v ugodnih razmerah._NEWLINE_Poseben primer ekosistema je okoli globokomorskih hidrotermalnih vrelcev, kjer so primarni vir energije molekule, iz katerih se lahko energija sprosti sorazmerno lahko; taka molekula je metan (CH\xe2\x82\x84), ki ga privzemajo nekatere bakterije (metanotrofi). Po nekaterih teorijah naj bi bili ti vrelci izvor prvih za\xc4\x8detkov \xc5\xbeivljenja, nato pa naj bi se primitivne oblike organizmov raz\xc5\xa1irile na druga obmo\xc4\x8dja.\n_START_SECTION_\nEkstremofili in astrobiologija\n_START_PARAGRAPH_\nV astrobiologiji ekstremofile stalno raziskujejo, saj naj bi bili mnogi tovrstni organizmi sposobni prebivati v razmerah, podobnih na drugih planetih. \xc5\xbde sam obstoj ekstremofilov in morebitni obstoj podobnih zunajzemeljskih razmer pove\xc4\x8data verjetnost za obstoj zunajzemeljskega \xc5\xbeivljenja, vsaj na enoceli\xc4\x8dni ravni. Na Marsu so morda obmo\xc4\x8dja permafrosta globoko pod povr\xc5\xa1jem in bi lahko vsebovala skupnosti endolitov. Prav tako bi lahko bili organizmi v oceanu pod povr\xc5\xa1jem na Jupitrovem naravnem satelitu Evropa._NEWLINE_V okviru panspermije, po kateri naj bi se \xc5\xbeivljenje v vesolju raz\xc5\xa1irjalo z meteoriti, asteroidi in podobnimi nebesnimi telesi, bi bil prvi kandidat za to organizem, ki bi lahko uspeval v suhem okolju z radioaktivno odpornostjo; tak organizem bi lahko bil bakterija Deinococcus radiodurans._NEWLINE_Ekstremofili so zelo verjetno sposobni pre\xc5\xbeiveti v vakuumu vesolja. Aprila leta 1967 je npr. sonda Surveyor 3 pristala na Luni, dve leti in pol pozneje pa jo je obiskala odprava Apolla 12, ki je televizijsko kamero odstranila in jo v zape\xc4\x8dateni posodi odnesla nazaj na Zemljo. Namen je bil ugotoviti odpornost delov sonde proti skrajnim temperaturnim nihanjem, vakuumu in mo\xc4\x8dnemu son\xc4\x8dnemu obsevanju. V strogih sterilnih razmerah laboratorija so vzeli mikrobiolo\xc5\xa1ke vzorce, ki so pokazali rast znanih bakterijskih vrst. Omenjene bakterije so o\xc4\x8ditno pre\xc5\xbeivele take skrajne razmere, globoko v napravo pa so verjetno za\xc5\xa1le med samo izdelavo kamere (torej \xc5\xa1e pred izstrelitvijo sonde), ko je tehnik kihnil. Ob upo\xc5\xa1tevanju strogih razmer med prevozom in v laboratoriju je kontaminacija zelo malo verjetna.\n_START_SECTION_\nPrakti\xc4\x8dna uporaba\n_START_PARAGRAPH_\nSpecialni prilagoditveni mehanizmi ekstremofilov imajo nemalokrat prakti\xc4\x8den pomen za \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo. Mnogo biomolekul, kot so encimi in antibiotiki, ki izvirajo iz ekstremofilov, se uporablja v industrijskih procesih. Znanstveniki trenutno prou\xc4\x8dujejo mo\xc5\xbenost prenosa odpornih lastnosti ekstremofilov proti slabo odpornim kulturnim rastlinam in \xc5\xbeivalim._NEWLINE_Najbolj znana je veri\xc5\xbena reakcija s polimerazo (PCR), ki sloni na encimih, ki so odporni proti visokim temperaturam (95 \xc2\xb0C), potrebne za lo\xc4\x8devanje verig DNA; ena takih polimeraz, tj. polimeraza Taq, je bila izolirana iz arheje Thermophilus aquaticus. Metoda PCR je danes \xc5\xa1iroko uporabljena v laboratorijskih poskusih in v medicini, npr. za prepoznavanje bakterijskega in virusnega seva, genetsko testiranje posameznika ter v forenziki. Industrijsko zanimivi so tudi encimi alkalifilov, ki jih dodajajo biolo\xc5\xa1kim pralnim pra\xc5\xa1kom, encimi acidofilov, ki vse bolj postajajo pomembni pri t. i. mikrobnem lu\xc5\xbeenju dragocenih kovin iz rud (npr. baker, zlato in uran), ter encimi kriofilov, ki se lahko uporabijo v milih in detergentih za pranje v mrzli vodi ter za katalizo reakcij, ki jih je treba izvesti v hladnem okolju. Industrija si tudi veliko obeta od izkori\xc5\xa1\xc4\x8danja ekstremofilov za \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje okolja in razgradnjo strupenih snovi, kot so nafta, pesticidi in topila.'