b'\n_START_ARTICLE_\nSrednjeatlantski hrbet\n_START_PARAGRAPH_\nSrednjeatlantski hrbet je srednjeoceanski hrbet (greben), divergentna meja tektonske plo\xc5\xa1\xc4\x8de ali konstruktivna mejna ploskev, ki je  na dnu Atlantskega oceana in je del najdalj\xc5\xa1ega gorskega obmo\xc4\x8dja na svetu. V severnem Atlantiku lo\xc4\x8duje evrazijsko in severnoameri\xc5\xa1ko plo\xc5\xa1\xc4\x8do, medtem ko v Ju\xc5\xbenem Atlantiku lo\xc4\x8duje afri\xc5\xa1ko in ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1ko plo\xc5\xa1\xc4\x8do. Hrbet se razteza od kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8da z Gakkelovim grebenom (Srednji Arkti\xc4\x8dni greben) severovzhodno od Grenlandije proti jugu do trojnega sti\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8da Bouvet v ju\xc5\xbenem Atlantiku. \xc4\x8ceprav je srednjeatlantski hrbet ve\xc4\x8dinoma podvodna zna\xc4\x8dilnost, imajo njegovi deli dovolj prostora, da se dvigajo nad morsko gladino. Odsek hrbta, ki vklju\xc4\x8duje otok Islandijo, je znan tudi kot Reykjanes Ridge. Hrbet se \xc5\xa1iri s povpre\xc4\x8dno hitrostjo 2,5 centimetra na leto.\n_START_SECTION_\nOdkritje\n_START_PARAGRAPH_\nDa je hrbet pod Atlantskim oceanom je prvi\xc4\x8d sklepal Matthew Fontaine Maury leta 1850. Obstoj hrbta je bil odkrit med ekspedicijo HMS Challenger leta 1872.  Ekipa znanstvenikov na krovu, ki jo je vodil Charles Wyville Thomson, je odkrila velik dvig sredi Atlantika, medtem ko je preiskovala prihodnjo lokacijo \xc4\x8dezatlantskega telegrafskega kabla.  Obstoj takega grebena je potrdil sonar leta 1925. Nem\xc5\xa1ka ekspedicija Meteor pa je ugotovila, da se je raz\xc5\xa1iril okoli Rta dobrega upanja v Indijski ocean._NEWLINE_V petdesetih letih 20. stoletja je mapiranje oceanskih tal, ki so ga izvajali Bruce Heezen, Maurice Ewing, Marie Tharp in drugi pokazalo, da je srednjeatlanski hrbet imel \xc4\x8dudno batimetrijo dolin in grebenov , pri \xc4\x8demer je bila osrednja dolina seizmolo\xc5\xa1ko aktivna in epicenter \xc5\xa1tevilnih potresov.  Ewing, Heezen in Tharp so odkrili, da je hrbet del skoraj 40.000 km dolgega neprekinjenega sistema srednjeoceanskega grebena na tleh vseh Zemljinih oceanov. Odkritje tega svetovnega grebenskega sistema je vodilo do teorije \xc5\xa1irjenja morskega dna in splo\xc5\xa1nega sprejemanja Wegenerjeve teorije premikanja kontinentov in \xc5\xa1iritve v prilagojeni obliki tektonike plo\xc5\xa1\xc4\x8d. Hrbet je osrednjega pomena za razpad hipoteti\xc4\x8dnega super kontinenta Pangee, ki se je za\xc4\x8del pred pribli\xc5\xbeno 180 milijoni let.\n_START_SECTION_\nPomembne lastnosti\n_START_PARAGRAPH_\nSrednjeatlantski hrbet vklju\xc4\x8duje globinsko riftno dolino, ki poteka po osi hrbta vzdol\xc5\xbe skoraj celotne dol\xc5\xbeine. Ta razcep ozna\xc4\x8duje dejansko mejo med sosednjimi tektonskimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami, kjer magma iz pla\xc5\xa1\xc4\x8da dose\xc5\xbee morsko dno, izbruhne kot lava in proizvaja novo oceansko skorjo, material za plo\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Blizu ekvatorja je srednjeatlantski hrbet razdeljen na severnoatlantski hrbet in ju\xc5\xbenoatlantski hrbet z Romanskim jarkom, ozkim podvodnim jarkom z najve\xc4\x8djo globino 7758 m, ki je ena najglobljih to\xc4\x8dk Atlantskega oceana. Vendar se ta jarek ne \xc5\xa1teje za mejo med Severno in Ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1ko plo\xc5\xa1\xc4\x8do, niti med Evroazijsko in Afri\xc5\xa1ko plo\xc5\xa1\xc4\x8do.\n_START_SECTION_\nGeologija\n_START_PARAGRAPH_\nHrbet sedi na vrhu geolo\xc5\xa1ke zna\xc4\x8dilnosti, ki je znana kot srednjeatlantski dvig, ki je progresivna izboklina, ki poteka po dol\xc5\xbeini Atlantskega oceana, pri \xc4\x8demer greben po\xc4\x8diva na najvi\xc5\xa1ji to\xc4\x8dki te linearne izbokline. Dvig se je zgodil zaradi razmikanja oceanskih plo\xc5\xa1\xc4\x8d na tem obmo\xc4\x8dju. Nastanejo razpoke, iz katerih na povr\xc5\xa1je prihaja lava. Ta divergentna meja se je najprej izoblikovala v triasu, ko se je niz treh krakov jarkov povezal na super kontinentu Pangei in oblikoval greben. Obi\xc4\x8dajno sta samo dva kraka vsakega triobmo\xc4\x8dnega jarka postala del razpr\xc5\xa1ene meje plo\xc5\xa1\xc4\x8de. Izjalovljeni kraki se imenujejo aulakogeni in ti so v srednjeatlantskem hrbtu s\xc4\x8dasoma postali \xc5\xa1tevilne velike re\xc4\x8dne doline, ki jih vidimo vzdol\xc5\xbe Amerike in Afrike (vklju\xc4\x8dno reke Mississippi, Amazonka in Niger). Kotlina Fundy na atlantski obali Severne Amerike med New Brunswickom in Novo \xc5\xa0kotsko v Kanadi je dokaz pradavnega srednjeatlantskega hrbta._NEWLINE_Del srednjeatlantskega hrbta se pojavi na kopnem v Thingvellirju, priljubljeni turisti\xc4\x8dni destinaciji na Islandiji. Tukaj se lahko vidi tudi vzhodni rob severnoameri\xc5\xa1ke plo\xc5\xa1\xc4\x8de.'