b'\n_START_ARTICLE_\nAndrej \xc5\xbdnidar\xc4\x8di\xc4\x8d (duhovnik)\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nGimnazijo je obiskoval v Gorici (1849-1857), tam tudi \xc5\xa1tudiral bogoslovje in bil 1860 posve\xc4\x8den. Od 1861 je Kaplanoval na Srpenici in Kobaridu (1864-1868), nato je bil vikar na Ponikvah (1868-1870), na Banj\xc5\xa1icah (1871-1880) in od 1880 v Gradnem. Po upokojitvi 1908 je \xc5\xbeivel v \xc5\xa0empetru. V Vi\xc5\xa1njeviku pri Dobrovem v Brdih so mu leta 1971 odkrili spominsko plo\xc5\xa1\xc4\x8do._NEWLINE_Povsod, kjer je slu\xc5\xbeboval, je deloval v duhu narodne probuje, gospodarskega napredka in izobra\xc5\xbeevanja. V Kobaridu sta ga podpirala dekan Andrej Jek\xc5\xa1e in \xc5\xbeupan Izidor Pagliaruzzi (o\xc4\x8de pesnika Josipa Pagliaruzzija). V Brdih je o\xc5\xbeivil slovensko narodno gibanje. V Gradnem je z vplivnimi ob\xc4\x8dani 1882 ustanovil in 28 let vodil narodno obrambno dru\xc5\xa1tvo \xc2\xbbSlovenski jez\xc2\xab, ki se je upiralo organizaciji \xc2\xbbLega nazionale\xc2\xab, ker je vsiljevala Brdom italijansko \xc5\xa1olo. Januarja 1885 je objavilo izjavo (So\xc4\x8da, 1885, \xc5\xa1t. 2), v kateri brani Simona Gregor\xc4\x8di\xc4\x8da pred Mahni\xc4\x8devimi napadi in ga prosi, naj ne opusti pesnjenja. Za narodno probujo Slovencev na Gori\xc5\xa1kem in v Bene\xc5\xa1ki Sloveniji se je boril tudi s pisano besedo. \xc4\x8clanke je objavljal v raznih listih. Pisal je o gospodarstvu in politi\xc4\x8dnih razmerah na Gori\xc5\xa1kem, \xc5\xa1olstvu, neenakopravnosti sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine, zahteval priklju\xc4\x8ditev Bene\xc5\xa1ke Slovenije v upravnem in cerkvenem oziru h Gori\xc5\xa1ki, vojni 1866 in posledicah za Slovovenijo. Politi\xc4\x8dno je pripadal naprednim duhovnikom, kakr\xc5\xa1na sta bila npr. na Koro\xc5\xa1kem Matija Majar in Andrej Einspieler._NEWLINE_Ko je Cerkev z novim ljudsko\xc5\xa1olskim zakonom (1868) izgubila vrhovno vodstvo in nadzorstvo nad \xc5\xa1olo, ne pa tudi vpliva nanjo, so \xc5\xa1tevilni duhovniki tej brezbo\xc5\xbeni \xc5\xa1oli nasprotovali. \xc5\xbdnidar\xc4\x8di\xc4\x8d pa je z njo sodeloval, ker je vedel, da bo s \xc5\xa1olo dvignil izobrazbo ljudstva in se z njo lahko uprl raznarodovanju. \xc5\xbde 1861 je na Srpenici ustanovil zasilno ljudsko \xc5\xa1olo in v njej pou\xc4\x8deval. Na Banj\xc5\xa1icah je sestavil priro\xc4\x8dnike za ra\xc4\x8dunstvo Klju\xc4\x8d za po\xc5\xa1tevanje, raz\xc4\x8ditavanje i metri\xc4\x8dno mero (1873, samozal.), Pojasnilo \xc2\xbbKlju\xc4\x8da\xc2\xab (1873), Nauk o desetnih (decimalnih) razlomcih (1875) in Abecednico s podobami za \xc4\x8ditanje i \xc4\x8dtetje (1873, samozal.), ki je bil edini abecednik Primorske v tem \xc4\x8dasu. \xc2\xbbAbecednica\xc2\xab\xc2\xa0je pomembna v metodi\xc4\x8dnem pogledu, ker je izvirno zgrajen priro\xc4\x8dnik za bralni pouk po analiti\xc4\x8dno-sinteti\xc4\x8dni metodi, pa tudi zato, ker sodi \xc5\xbdnidar\xc4\x8di\xc4\x8d med tiste slovenske abecednikarje (Primo\xc5\xbe Trubar, Sebastijan Krelj, Marko Pohlin, Peter Dajnko, Franc Serafin Metelko, [[Jano\xc5\xa1 Murkovi\xc4\x8d]), ki so hoteli reformirati ali \xc4\x8drkopis ali jezik, v\xc4\x8dasih pa oboje. Zanimiv je uvod u\xc4\x8diteljem, v katerem \xc5\xbdnidar\xc4\x8di\xc4\x8d primerjalno z drugimi slovanskimi jeziki razlaga fonetiko in navaja med drugimi glasovi tudi \xc4\x87; od tod je razumljivo, da se je pogosto podpisoval \xc5\xbdnidar\xc4\x8di\xc4\x87. Razvidna je tudi te\xc5\xbenja po vseslovanskem jeziku pod vplivom M. Majarja in drugih. Uvod je glede na tedanjo skromno izobrazbo u\xc4\x8diteljev (od 1851 do izida te knji\xc5\xbeice so se izobra\xc5\xbeevali v dveletnih te\xc4\x8dajih) prezahteven in ni primeren za u\xc4\x8dbenik. Tako mu je pisal tudi Fran Miklo\xc5\xa1i\xc4\x8d: \xc2\xbbVa\xc5\xa1o reformo bo le tisti razumel, ki ima ravno tako temeljito znanje jezikov kakor Vi\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE_Napisal je tudi bro\xc5\xa1uro Liturgi\xc4\x8dni jeziki (1892) in Slovensko himno (1883, samozal.). Njegovo Bri\xc5\xa1ko budnico je uglasbil Hrabroslav Volari\xc4\x8d.'