b'\n_START_ARTICLE_\nIvan Hribov\xc5\xa1ek\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v urejeni kme\xc4\x8dko-uradni\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeini v Radovljici. Zgodnjo mladost je pre\xc5\xbeivljal na kmetiji skupaj z mlaj\xc5\xa1ima sestrama in bratom. Po osnovni \xc5\xa1oli v Radovljici se je leta 1934 vpisal v \xc5\xa0kofove zavode (danes Zavod sv. Stanislava), na \xc5\xa0kofijsko klasi\xc4\x8dno gimnazijo v \xc5\xa0entvidu. Leta 1936 mu je umrl o\xc4\x8de. V gimnaziji je sodeloval pri dveh rokopisnih glasilih, Jutranji zarji in Doma\xc4\x8dih vajah. V okviru zavodskega kulturnega dru\xc5\xa1tva Palestra je predaval o Ivanu Cankarju, Simonu Jenku in slovenskem ekspresionizmu. Po \xc5\xa1estem gimnazijskem razredu se je prepisal na klasi\xc4\x8dno gimnazijo v Ljubljani in se je pridru\xc5\xbeil krogu Edvarda Kocbeka ter leta 1940 objavil prvi dve pesmi v njegovi reviji Dejanje.  _NEWLINE_Leta 1941, ob nem\xc5\xa1ki okupaciji Gorenjske, se je vrnil v Radovljico in se vklju\xc4\x8dil v skupino kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih socialistov, ki so se pridru\xc5\xbeili OF. Leta 1941 je prevedel celotno  Sofoklejevo Antigono. Leta 1942 je bil urednik ilegalnega \xc4\x8dasopisa kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih socialistov z imenom Vogelni kamen, iz\xc5\xa1li sta dve \xc5\xa1tevilki. \xc5\xa0olanje je nadaljeval v  Beljaku, kjer je leta 1943 maturiral, istega leta je \xc5\xa1el na  Dunaj \xc5\xa1tudirat  klasi\xc4\x8dno filologijo. Tam je pesni\xc5\xa1ko ustvarjal in prevajal  anti\xc4\x8dno klasiko, predvsem pesnika  Katula. _NEWLINE_Sodeloval je pri ilegalnem domovinskem glasilu Dunajske Doma\xc4\x8de vaje, pod vodstvom  Janeza Remica, skupaj z drugimi slovenskimi literati, ki so takrat \xc5\xa1tudirali na  dunajski univerzi. Revija je zaradi vpoklica sodelavcev v vojsko usahnila, sam pa se je intenzivno posvetil urejanju svoje psevdonimne rokopisne pesni\xc5\xa1ke zbirke. Tihi, zadr\xc5\xbeani in v\xc4\x8dasih depresivni pesnik se je ve\xc4\x8d mesecev izogibal vpoklicu v vojsko z beganjem med Radovljico in Dunajem, decembra 1944 pa se je moral odlo\xc4\x8diti med Nemci, partizani ali domobranci in odlo\xc4\x8dil se je za domobrance. _NEWLINE_Leta 1945 je bil dodeljen posadki na Brezjah, pozneje v Kamni Gorici. Posadka se je ob koncu vojne umaknila iz Kamne Gorice preko Ljubelja do Vetrinjskega polja, kjer je bil povi\xc5\xa1an v  \xc4\x8dastnika, domobrance pa so razoro\xc5\xbeili Angle\xc5\xbei in jih predali Jugoslaviji. V zaporu v Teharjah se je sled za njim izgubila. Umrl je najverjetneje v povojnih pobojih v Teharjah ali na Ko\xc4\x8devskem, \xc4\x8deprav se je med domobranci govorilo, da je iz zapora pobegnil nazaj na Koro\xc5\xa1ko, se vra\xc4\x8dal v Jugoslavijo re\xc5\xa1evat svoje soborce in bil pri eni takih akcij ubit.\n_START_SECTION_\nLiterarno delo\n_START_PARAGRAPH_\nNjegovo ustvarjalno obdobje je bilo kratko, zato je gradiva zelo malo. Poleg tega je svoje pesni\xc5\xa1ke osnutke sam uni\xc4\x8deval. Klju\xc4\x8dno gradivo so njegova pisma in pesni\xc5\xa1ki rokopisi, ki jih je skoraj v celoti izro\xc4\x8dil Anici Resman, prijateljici in nesojeni ljubici. Objavil je le 3 pesmi, in sicer leta 1939 v zadnji \xc5\xa1tevilki Doma\xc4\x8dih vaj pesem Kanal (kasneje preimenovana v Rast), leta 1940 v Dejanju 2 pesmi, Ura in Rast. _NEWLINE_Leta 1944, tik preden je \xc5\xa1el v vojsko, je zbral svoje pesmi in uredil rokopisno pesni\xc5\xa1ko zbirko Pesmi Marjana Gosti\xc5\xa1e. Maja 1944. Rokopis je izro\xc4\x8dil v varstvo Anici Resman, ki ga je uspela obvarovali pred uni\xc4\x8denjem ali zaplembo. Leta 1965 je Anica rokopis zbirke poslala v Argentino k njegovi sestri in Tine Debeljak jo je izdal pod naslovom Pesem naj zapojem. V Sloveniji je bila tako kot druga emigrantska literatura na indeksu prepovedanih knjig in zato te\xc5\xbeko dostopna. Konec 60. let je Jo\xc5\xbee Javor\xc5\xa1ek, ki mu je pred vojno pomagal pri objavi pesmi v Dejanju, pri sorodnikih \xc5\xbeelel dobiti dovoljenje za natis njegovih pesmi, vendar ti iz strahu, \xc2\xbbda bi Ivana ne prikazal takega, kot je bil\xc2\xab, in ker \xc2\xbbv Sloveniji \xc5\xa1e niso dani pogoji za ponatis njegovih pesmi\xc2\xab, niso bili za to. Leta 1970 je bil sprejet v antologijo slovenskega pesni\xc5\xa1tva \xc5\xbdivi Orfej. Leta 1990 je v Sloveniji iz\xc5\xa1la zbirka njegovih Pesmi. Leta 1994 je Slovenska akademija znanosti in umetnosti pripravila Balanti\xc4\x8dev-Hribov\xc5\xa1kov simpozij._NEWLINE_Leta 2010 je bil kot klasik sprejet v zbirko Zbrana dela slovenskih pesnikov in pisateljev. Na njegovo poezijo je vplivala slovenska pesni\xc5\xa1ka tradicija (Jenko, Kette in Kocbek), Hoelderlin in Rilke. V pisanju se je navezoval tudi na anti\xc4\x8dno liriko. Njegova zbirka je iz 42 pesmi in dveh prevodov. V prvem delu je zbral pesmi o do\xc5\xbeivljanju duhovne dimenzije narave, drugi del zbirke je ljubezenski, v tretji del pa je postavil pesmi z eksistencalno tematiko, bivanjsko stisko, povezano z vojno, vpra\xc5\xa1anjem \xc5\xbeivljenja in smrti. Pesnil je v rimanih \xc5\xa1tirivrti\xc4\x8dnicah, pisal je sonete, uporabljal je tudi svobodno obliko verza. Pesni\xc5\xa1ka zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina je shranjena v NUK-u, v Nad\xc5\xa1kofijskem arhivu v Ljubljani, nekaj pa v privatnih arhivih.'