b'\n_START_ARTICLE_\nJacques Derrida\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRojen 15. 7. 1930 v Al\xc5\xbeiriji v \xc5\xbeidovsko dru\xc5\xbeino, ki je postala uradno francoska v letu 1870. Star\xc5\xa1a sta mu sprva dala ime Jackie, saj sta imela to ime za ameri\xc5\xa1ko, ampak ko se je skozi svoje \xc5\xbeivljenje preselil v Pariz je prevzel francosko obliko svojega imena Jacques Derrida je bil tretji od petih otrok in je svoje otro\xc5\xa1tvo pre\xc5\xbeivel v El-Biaru, v Al\xc5\xbeiriji. Na prvi \xc5\xa1olski dan leta 1942, je bil Derrida izklju\xc4\x8den iz srednje \xc5\xa1ole. Na skrivaj ni hodil v \xc5\xa1olo, ki so jo obiskovali drugi, ki so bili v podobni situaciji kakor on, skoraj celo leto. Kot srednje\xc5\xa1olec je sanjal da bi postal profesionalni nogometni igralec ter se udele\xc5\xbeeval ogromno nogometnih tekem. V puberteti pa se je Derrida spoznal s filozofi in pisatelji kot so Rosseau, Nietzsche in Gide, ter njihova dela vzel kot instrument upora proti dru\xc5\xbeini in dru\xc5\xbebi. V poznih 40-ih je obiskoval Srednjo \xc5\xa1olo Bugeaud in Louis-le-Grand, kjer ga je filozofijo u\xc4\x8dil \xc3\x89tienne Borne. V Parizu leta 1952, prvi dan na ENS, je Derrida spoznal Louisa Althusserja, s katerim je postal dober prijatelj. V letu 1954 je dokon\xc4\x8dal svoj magisterij v filozofije, v katerem je pisal o Edmundu Husserlu. Leta 1956 je naredil izjemno te\xc5\xbeek agr\xc3\xa9gation (zdru\xc5\xbeevalni) test, ter nato prejel \xc5\xa1tipendijo za \xc5\xa1tudij na harvardski univerzi. S psihoanaliti\xc4\x8darko Marguerite Aucouturier se je poro\xc4\x8dil junija 1957 v Bostonu. Derrida je zaprosil, \xc4\x8de lahko namesto slu\xc5\xbeenja voja\xc5\xa1kega roka pou\xc4\x8duje otroke vojakov, ter tako u\xc4\x8dil franco\xc5\xa1\xc4\x8dino in angle\xc5\xa1\xc4\x8dino od leta 1957 do leta 1959. Prvi otrok, Pierre, se je rodil 1963. Leta 1964 je s priporo\xc4\x8dili Louisa Althusserja in Jeana Hyppolita, dobil zaposlitev za nedolo\xc4\x8den \xc4\x8das kot u\xc4\x8ditelj, ter bil zaposlen do leta 1984. Za tem je Derrida za\xc4\x8del potovati okoli sveta, pou\xc4\x8deval je po razli\xc4\x8dnih univerzah okoli sveta (npr. Johns Hopkins University, Yale University, New York University\xe2\x80\xa6) in imel je tri otroke. Leta 2003 so mu odkrili raka trebu\xc5\xa1ne slinavke, ki mu je ote\xc5\xbeil govorjenje in potovanje. Jacques Derrida je umrl med operacijo v Parizu 9. 10. 2004.\n_START_SECTION_\nPredstavitev Derridajeve filozofske miselnosti\n_START_PARAGRAPH_\nKot filozof je v dvomil tradicionalno zahodnja\xc5\xa1ko filozofijo in zahodnja\xc5\xa1ko filozofijo nasploh. S spodvra\xc4\x8danjem in modifikacijo glavnih diskurzev je hotel demokratizirati univerzitetno okolje in vanj vpeljati politiko. Tej ideji pravi "dekonstrukcija zahodne kulture". Pogosto je zatrjeval, da je zahodna filozofija dopustila, da so metafori\xc4\x8dni modeli postali vi\xc5\xa1ji v pomenu kot svojem dejanskem smislu besede. Te predpostavke vidi kot metafiziko, na katero se filozofija nana\xc5\xa1a. Uvaja zelo mo\xc4\x8dan logocentrizem, s katerim posku\xc5\xa1a razkriti in spodkopati to metafiziko. Teksti po njegovo sestojijo iz binarnih opozicij, ki jih mora celoten tekst artikulirati, \xc4\x8de jih ne, je nesmiseln. Njegov najbolj znani stavek je "ni\xc4\x8d ni izven konteksta". Velikokrat so kritiki obto\xc5\xbeeni, da so to narobe prevedli iz franco\xc5\xa1\xc4\x8dine (ni\xc4\x8d ni izven teksta), vendar je sam pojasnil da je to mislil precej dobesedno. Svojo kariero je za\xc4\x8del s preu\xc4\x8devanjem omejitev fenomenologije. Prvi\xc4\x8d je opozoril nase izven Francije s svojo lekturo "Struktura, znak in igra v diskurzu \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih znanosti", ki jo je predaval na Univerzi Johna Hopkinsa leta 1966. Je zagovarjal dose\xc5\xbeke strukturalizma, a je hkrati trdil, da ima (strukturalizem) notranje omejitve, zato so ga ameri\xc5\xa1ki akademiki ozna\xc4\x8dili kot post-strukturalista. Kot mnogi drugi filozofi se je vpra\xc5\xa1al kaj je "pomen" in kaj so njegova histori\xc4\x8dna razmerja s tem kar je ozna\xc4\x8deno kot glas, kot vrednost prisotnosti. V zbirki treh knjig objavljenih v 1967 se je zelo pribli\xc5\xbeal temelju zahodne intelektualne tradicije, in jo ozna\xc4\x8dil kot "iskanje vzvi\xc5\xa1enega bitja, ki slu\xc5\xbei kot izvor in stvarnik". Derrida je prispeval k "razumevanju nekaterih globoko skritih filozofskih predpostavk in predsodkov v zahodni kulturi, z utemeljitvijo, da je celotna filozofska tradicija temelji na poljubnih dihotomnih kategorijah (kot sveto / profano, ozna\xc4\x8devalec / ozna\xc4\x8deni, um / telo), in da vsako besedilo vsebuje implicitne hierarhije , s katerimi je naro\xc4\x8dilopostavljeno za realnost in s katerim se uresni\xc4\x8dujejo subtilna zatiranja, saj te hierarhije izklju\xc4\x8dujejo, podredijo, in skrijejo razli\xc4\x8dne mo\xc5\xbene pomene." Derrida pravi temu postopku dekonstrukcija zahodnja\xc5\xa1ke kulture. V 90-ih se je v njegovih delih za\xc4\x8dela prevladovati politi\xc4\x8dna tematika (\xc4\x8deprav nekaj takih del se je pojavljalo \xc5\xbee prej), ter eti\xc4\x8dna tematika. Dober primer tega je delo The other heading, v katerem razpravlja koncept identitete, ter ksenofobijo in rasizem kot najhuj\xc5\xa1o obliko nasilja.\n_START_SECTION_\nDekonstrukcija\n_START_PARAGRAPH_\nDekonstrukcija, \xc5\xa1e posebej zgodnja dekonstrukcija, deluje na principu poglabljanja in konstantne analize dolo\xc4\x8denih tekstov. Namenjena je natan\xc4\x8dni analizi stvarnega pomena besedila in iskanja manj opaznih delov teksta in notranjih problemov, ki lahko ka\xc5\xbeejo na drugotni pomen besedila. Dekonstrukcija je zatorej postavila metodologijo, ki natan\xc4\x8dno opazuje ta dejstva (podobnosti in razlike) in branje kateregakoli Derridajevega dela lahko potrdi to dvojnost. Derrida govori o prvem vidiku te strategije kot o \xc5\xbeelji zvestobe do teme in na\xc4\x8dinu razmi\xc5\xa1ljanja. So\xc4\x8dasno pa si dekonstrukcija izposoja tudi iz koncepta Martina Heideggerja \'destruktivno pridobivanje\' in sku\xc5\xa1a najti v tekstu drugotne pomene, ki so ponavadi represivni. Ta bolj nasilni vidik dekonstrukcije ponazarja dosledna Derridajeva svarila na \'izumi v svojem jeziku, \xc4\x8de lahko ali \xc5\xbeeli\xc5\xa1 sli\xc5\xa1ati mojega; izumi \xc4\x8de lahko ali \xc5\xbeeli\xc5\xa1 dati mojemu jeziku da bo razumljiv\'. V tem ka\xc5\xbee da je zvest mi\xc5\xa1ljenju, da je razlaganje njega nekaj nad njim. Derrida postavi izumljanje kot poglavitni pogoj kateregakoli dekonstruktivnega branja. Nagnjen je k skrivnostnim namigom kot so \'pojdi tja kamor ne more\xc5\xa1 iti, do nemogo\xc4\x8de, to je resni\xc4\x8dno edini na\xc4\x8din prihajanja in odhajanja\' in na koncu, zasluga dekonstruktivnemu branju sestoji v tem ustvarjalnem stiku z novim besedilom, ki ga ni mogo\xc4\x8de opredeliti bodisi kot zgolj zvestobo ali kot absolutni prestopek, ampak nekaj kar niha med njima. Zanimiva stvar dekonstrukcije, pa je, da je kljub dejstvu da so Derridajeve lastne interpretacije dolo\xc4\x8denih besedil precej radikalne, je precej te\xc5\xbeko natan\xc4\x8dno dolo\xc4\x8diti kje se obrazlo\xc5\xbeitev teksta kon\xc4\x8da in kje se za\xc4\x8dne bolj nasilni vidik dekonstrukcije. Derrida je vedno nerad uporabljal poimenovanje \'moje besedilo\', \'va\xc5\xa1e besedilo\' kar je tudi vidno v njegovih besedilih. To je deloma zato, ker je problemati\xc4\x8dno govoriti o \'delu\' dekonstrukcije, saj dekonstrukcija samo poudari kar je bilo v besedilu \xc5\xbee napisano. Vsi elementi dekonstrukcijske intervencije prebivajo v \'zapostavljanju temeljev\' iz \xc5\xbee obstoje\xc4\x8dega sistema in ta ena\xc4\x8dba se opazno ne spremeni na kakr\xc5\xa1enkoli na\xc4\x8din \xc4\x8detudi je ta \'sistem\' oblikovan kot metafizika na splo\xc5\xa1no, ki mora vsebovati njena ne-metafizi\xc4\x8dna stali\xc5\xa1\xc4\x8da, ali pa pisanja dolo\xc4\x8denega misleca, ki mora vedno zagovarjati to, kar \xc5\xbeelijo izklju\xc4\x8diti.\n_START_SECTION_\nPomembnej\xc5\xa1a dela v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini\n_START_PARAGRAPH_\nDerrida J., 2010, \xc3\x89perons\xc2\xa0: les styles de Nietzsche, Koper, Hyperion. (sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 2006, O znova ubranem apokalipti\xc4\x8dnem tonu v filozofiji, Ljubljana, Dru\xc5\xa1tvo Apokalipsa. (sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 2009, Ogenj, pepel\xc2\xa0: razprava, Koper, Hyperion. (sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 1988, Glas in fenomen, Ljubljana, \xc5\xa0KUC. (sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Foucault M., Derrida J., 1990, Dvom in norost, Ljubljana, Dru\xc5\xa1tvo za teoretsko psihoanalizo. (sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 1990, Izbrani spisi, Ljubljana, \xc5\xa0tudentska organizacija univerze. (sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 1998, O gramatologiji, Ljubljana, Dru\xc5\xa1tvo za teoretsko psihoanalizo. (sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 2000, O duhu\xc2\xa0: Heidegger in vpra\xc5\xa1anje, Ljubljana, Dru\xc5\xa1tvo za teoretsko psihoanalizo. (sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 2003, Izbrani spisi o religiji, Ljubljana, KUD Logos. (sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J,. 2004, Dar smrti, Ljubljana, Dru\xc5\xa1tvo Apokalipsa. (sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 2006, O znova ubranem apokalipti\xc4\x8dnem tonu v filozofiji, Ljubljana, Dru\xc5\xa1tvo Apokalipsa. (sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina)\n_START_SECTION_\nPomembnej\xc5\xa1a dela v drugih jezikih\n_START_PARAGRAPH_\nDerrida J., 1900, La carte postale\xc2\xa0: de Socrate `a Freud et?. (franco\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 1994, Specters of Marx\xc2\xa0: the state of the debt, the work of mourning, and the new international, New York; London, Routledge. (angle\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 1979, L\' \xc3\xa9criture et la diff\xc3\xa9rence, Pariz, Seuil. (franco\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 1990, L\'arch\xc3\xa9ologie du frivole, Pariz, Galil\xc3\xa9e. (franco\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 1990, Heidegger et la question, Pariz, Flammarion. (franco\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 1991, L\'autre cap, Pariz, les Ed. de Minuit. (franco\xc5\xa1\xc4\x8dina)_NEWLINE_Derrida J., 1993, Kh\xc3\xb4ra, Pariz, Galil\xc3\xa9e. (franco\xc5\xa1\xc4\x8dina)'