b'\n_START_ARTICLE_\nJakob Mavec\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPo kon\xc4\x8dani gimnaziji je vstopil v ljubljansko bogoslovje. 17. decembra 1938 je v Ljubljani prejel ma\xc5\xa1ni\xc5\xa1ko posve\xc4\x8denje. Nastopil je v slu\xc5\xbebo kaplana v Dolenjskih toplicah. V odboru za elektrifikacijo Gornjih Su\xc5\xa1ic je bil tajnik in blagajnik. Po italijanski okupaciji in revoluciji se je leta 1943 posvetil duhovni\xc5\xa1kemu delu kot voja\xc5\xa1ki kurat. Lojze \xc5\xbdabkar omenja, da je pri\xc5\xa1el 18. junija na obisk v \xc4\x8crnomelj, nato naj bi v Beli krajini obiskal legiste 20. julija 1943. Bil je med domobranci, ki so se zatekli na grad Turjak po kapitulaciji Italije, in ki so ga partizani s pomo\xc4\x8djo italijanskega topni\xc4\x8darstva osvojili. Tam ga niso umorili, pa\xc4\x8d pa je bil z ostalimi zajet in odpeljan v Ko\xc4\x8devje. Na ko\xc4\x8devskih procesih je bilo usmr\xc4\x8denih sedemnajst ljudi, Jakob Mavec pa je bil obstojen na prisilno delo. Sodili so mu kot "kaplanu, aktivnemu jugoslovanskemu vojnemu kurato" in mu o\xc4\x8ditali "organizacijo hujska\xc5\xa1ke pobo\xc5\xbenosti prvih petkov in sobot". Bil je konfiniran skupaj z ljubljanskimi bogoslovci v cistercijanskem samostanu v Sti\xc4\x8dni, od koder je bil po nem\xc5\xa1kem napadu na partizane re\xc5\xa1en v Ljubljano. Maja 1945 se je z ostalimi domobranci umaknil na Koro\xc5\xa1ko in bil nato med vrnjenimi ob angle\xc5\xa1ki izdaji pri Pliberku. Nekaj \xc4\x8dasa je bil v koncentracijskem tabori\xc5\xa1\xc4\x8du Teharje in skrivaj spovedoval sojetnike. Ko so odkrili, da je duhovnik, so ga iz tabori\xc5\xa1\xc4\x8da odpeljali proti Dolenjski in ga nekje sredi junija 1945 umorili.'