b'\n_START_ARTICLE_\nFriderik Pregl\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPregl se je rodil v Ljubljani v hi\xc5\xa1i s \xc5\xa1tevilko Mesto 181 (pri Kri\xc5\xbeankah, dana\xc5\xa1nji Gosposki 19) in bil kr\xc5\xa1\xc4\x8den na ime Mihael Raimund. V arhivu ljubljanskih hi\xc5\xa1 beremo, da je bil njegov stari o\xc4\x8de Miha - pisali so ga \xc5\xa1e kot Pregelj - kme\xc4\x8dki sin iz Ustij pri Litiji. Ob Friderikovem rojstvu je bil \xc5\xbee dve leti \xc4\x8dastni ljubljanski me\xc5\xa1\xc4\x8dan, naklonjen slovenskemu narodnemu gibanju. Za\xc4\x8del je zbirati sredstva za \xc4\x8copov nagrobni spomenik. Pri tem je bil tako spreten, da je denarja ostalo \xc5\xa1e za obnovitev Vodnikovega in Linhartovega spomenika. Friderikov o\xc4\x8de Raimund je bil blagajnik v hranilnici. Mati Fredericke, rojena Schlaker, je bila Nemka._NEWLINE_V letih 1880-1887 se je Friderik \xc5\xa1olal na ljubljanski klasi\xc4\x8dni gimnaziji, stoje\xc4\x8di na dana\xc5\xa1njem Vodnikovem trgu. U\xc4\x8dni jezik v osnovni \xc5\xa1oli in v gimnaziji je bila nem\xc5\xa1\xc4\x8dina, vendar so ve\xc4\x8dinoma pou\xc4\x8devali slovenski u\xc4\x8ditelji, med njimi sloviti pisec slovensko-nem\xc5\xa1kega slovarja Maks Pleter\xc5\xa1nik. Sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino ga je u\xc4\x8dil Anton Bartel, nauk in zgodovino o naravi (zdaj\xc5\xa1nja fizika in naravoslovje) Vincenc Bor\xc5\xa1tner. Ocene v maturitetnem spri\xc4\x8devalu niso bile prav bleste\xc4\x8de, iz sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine je dobil zadostno \xc5\xa1ele pri popravnem izpitu. Bolj\xc5\xa1a je bila le ocena iz fizike._NEWLINE_Po maturi je od\xc5\xa1el \xc5\xa1tudirat medicino v Gradec in bil 1894 promoviran za doktorja vsega zdravilstva (medicum universum) kot dr.\xcb\x99(Friderik) Fritz Pregl. \xc5\xbde v \xc5\xa1tudentskih letih je delal kot demonstrator na fiziolo\xc5\xa1kem in\xc5\xa1titutu pri gra\xc5\xa1kem profesorju Aleksandru Rollettu in hkrati spremljal prakti\xc4\x8dne zoolo\xc5\xa1ke vaje pri Ludviku von Graffu. V \xc5\xa1tudijskem letu 1890/91 je bil privatni asistent pri patologu Rudolfu Klemensiewiczu, od oktobra 1891 pa asistent pri profesorju Rollettu; pri njem je leta 1899 dosegel habilitacijo iz fiziologije in po u\xc4\x8diteljevi smrti 1903 prevzel njegovo stolico v Gradcu._NEWLINE_Te\xc5\xbenja po temeljiti izobrazbi je Pregla priganjala, da se je ob dol\xc5\xbenostih do svojega osnovnega medicinskega podro\xc4\x8dja poglabljal v kemijo, zlasti ko je \xc5\xa1tudiral na kemijskem in\xc5\xa1titutu pri profesorju Hansu Zdenku Skraupu. Po smrti profesorja Rolletta, ko je 1904 prevzel stolico za fiziologijo Oskar Zoth, je bil Pregl imenovan za nepla\xc4\x8danega izrednega profesorja. Kmalu pa se je dal razre\xc5\xa1iti te dol\xc5\xbenosti in od\xc5\xa1el na podoktorsko izobra\xc5\xbeevanje; najprej na Karlovo univerzo v Pragi, nato po Nem\xc4\x8diji, kjer je obiskal najpomembnej\xc5\xa1e laboratorije. _NEWLINE_Sprva je raziskoval pri Gustavu Hofnerju v T\xc3\xbcbingenu. Nato se je napotil k rusko-nem\xc5\xa1kemu fizikalnemu kemiku Wilhelmu Ostwaldu v Leipzig. Ostwald je bil Litvanec, rojen v Rigi leta 1853.\xcb\x99\xc5\xa0tudiral je v Ruskem imperiju in se po \xc5\xa1tudiju usmeril v prou\xc4\x8devanje fizikalnih zna\xc4\x8dilnosti kemijskih snovi. \xc5\xa0tejejo ga za utemeljitelja moderne fizikalne kemije. Ve\xc4\x8dino \xc5\xbeivljenja je deloval v Leipzigu in tam leta 1932 tudi umrl. Kot utemeljitelj katalize je leta\xcb\x991923 prejel Nobelovo nagrado. Pregl se je izpopolnjeval pri njem tik pred njegovim enoletnim delovanjem na Univerzi Harvard v ZDA. Tretji pomemben Preglov u\xc4\x8ditelj je bil \xc5\xbee takratni nobelovec, nem\xc5\xa1ki fizik Emil Fischer. Rojen je bil leta 1852 v Prusiji, \xc5\xa1tudiral v Strasbourgu, po letu 1892 pa je tudi deloval kot profesor organske kemije na Berlinski univerzi. Njegova temeljna spoznanja v organski kemiji so se dotikala predvsem aminokislin, ogljikovih hidratov in purinov. Leta 1902 je za svoje izjemno delo prejel Nobelovo nagrado. Ko se je 1905 vrnil v Gradec, je na medicinskokemijskem in\xc5\xa1titutu opravljal tudi delo glavnega forenzi\xc4\x8dnega kemika za gra\xc5\xa1ko okro\xc5\xbeje. To je takrat obsegalo province \xc5\xa0tajersko, Koro\xc5\xa1ko, Kranjsko, Istro in Dalmacijo._NEWLINE_Vpliv Ostwalda in Fischerja na Preglov znanstveni razvoj je bil izjemen. Prvi je nanj vplival z natan\xc4\x8dnimi merskimi metodami pri fizikalni kemiji, drugi s temeljnimi spoznanji v organski kemiji. Leta 1905 se je Pregl vrnil v Gradec in prevzel mesto asistenta pri profesorju Karlu Bertholdu Hofmannu na In\xc5\xa1titutu za medicinsko kemijo. \xc5\xbdari\xc5\xa1\xc4\x8de njegovega raziskovalnega dela, ki ga je opravljal kot izredni profesor na tem in\xc5\xa1titutu, je postalo podro\xc4\x8dje elementne analize kemi\xc4\x8dnih spojin, \xc5\xa1e posebej \xc5\xbeol\xc4\x8dnih kislin._NEWLINE_\xc5\xbde pri svojih prvih raziskavah kemi\xc4\x8dnih zna\xc4\x8dilnosti \xc5\xbeol\xc4\x8dnih kislin se je Pregl prito\xc5\xbeeval nad preveliko porabo raziskovane snovi, 200\xe2\x80\x93300\xc2\xa0mg za odmerek pri vsaki elementni analizi. Iz tega logi\xc4\x8dno sledi, da je svoje nadaljnje znanstveno delo usmeril v zmanj\xc5\xa1evanje koli\xc4\x8dine snovi, namenjene analizi.\n_START_SECTION_\nProu\xc4\x8devanje kemizma \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega telesa\n_START_PARAGRAPH_\nDa bi znali ovrednotiti vse njegovo nadaljnje delo, je treba poznati nekaj mejnikov v razvoju kemije in biokemije. Znanstveni za\xc4\x8detki kemije segajo v 80.\xc2\xa0leta 18.\xc2\xa0stoletja. Do srede 19.\xc2\xa0stoletja je mlada znanost dobila osrednja izhodi\xc5\xa1\xc4\x8da za kasnej\xc5\xa1i zmagoviti pohod. Razvoj je povezan z znamenitimi osebnostmi, kot so Dalton, Gay-Lussac, Avogadro, Dumas, Berzelius, Liebig, Mendelejev itd.; njim dolgujemo definicije o osnovnih pojmih in pravilno pisanje kemijskih molekul._NEWLINE_V drugi polovici 18.\xc2\xa0stoletja je naglo napredovala organska kemija, kemija ogljikovega elementa z njegovimi izjemno \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnimi spojinami; na za\xc4\x8detku 20.\xc2\xa0stoletja jih je bilo zapisanih in raziskanih \xc5\xbee ve\xc4\x8d kot pol milijona. Spri\xc4\x8do posebnih zna\xc4\x8dilnosti so te spojine tako pomembne, da so jih za\xc4\x8deli na debelo industrijsko proizvajati (za organska barvila, zdravila, plasti\xc4\x8dne tvarine, razstreliva ...)._NEWLINE_Pionir v raziskovanju tvarin ter dolo\xc4\x8danju njihove razgradnje in sinteze je nem\xc5\xa1ki kemik Justus von Liebig. Dolo\xc4\x8dil je metode za kvantitativno organsko elementno analizo. Spojine je tako se\xc5\xbeigal, da mu je uspelo iz dolo\xc4\x8dene koli\xc4\x8dine snovi prestre\xc4\x8di in stehtati ves iz ogljika nastali ogljikov dioksid ter vso iz vodika nastalo vodo. To mu je omogo\xc4\x8dilo dolo\xc4\x8diti sestavni obrazec - vstopno formulo za posamezno spojino. Francoski kemik Jean Baptiste Dumas je na podoben na\xc4\x8din kot Liebig dolo\xc4\x8dil tudi vsebnost du\xc5\xa1ika. Nato je Liebig-Dumasova metoda za analize v biokemiji ostala okoli 80 let nespremenjena do Preglovih novih spoznanj._NEWLINE_Pestrost organske fenomenologije izvira iz kombinacij malo\xc5\xa1tevilnih t.\xc2\xa0i. organogenov (C, H, K, N, S, P), ki sestavljajo ve\xc4\x8dino \xc5\xbeivih organizmov, in halogenov (Cl, Br, J). Z vsemi temi elementi so kemiki izvedli analiti\xc4\x8dne postopke in po eksperimentalni poti pri\xc5\xa1li do empiri\xc4\x8dne formule za poljubno organsko spojino. Liebigova elementna analiza omogo\xc4\x8da prvo stopnjo na poti spoznavanja organske spojine, druga stopnja je dolo\xc4\x8ditev molekulske mase in tretja, najzahtevnej\xc5\xa1a, je strukturna analiza oz. ugotovitev zgradbe organske spojine.\n_START_SECTION_\nProu\xc4\x8devanje biokemije\n_START_PARAGRAPH_\nLiebigova analiza je bila kasneje sicer modernizirana, ni pa ve\xc4\x8d zado\xc5\xa1\xc4\x8dala, kadar kak\xc5\xa1ne snovi ni bilo mogo\xc4\x8de zaznati, ker je je bilo premalo. Organska kemija obravnava tudi snovi, ki jih ustvarjajo \xc5\xbeivi organizmi, in razumljivo je, da se je v za\xc4\x8detku 20.\xcb\x99stoletja za\xc4\x8dela razvijati nova smer v kemiji - biokemijo. Biokemiki so za\xc4\x8deli raziskovati skrajno u\xc4\x8dinkovite tvarine - vitamine in hormone. Po dolgotrajnem in utrudljivem delu so jih lahko izolirali, a v tako neznatnih koli\xc4\x8dinah, da jih je bilo premalo za ugotovitev empiri\xc4\x8dne formule in molekulske mase. Za posamezne analiti\xc4\x8dne postopke je bilo potrebno 0,1-0,5\xc2\xa0g dragocene snovi, za celotno analizo pa kar 2-3\xc2\xa0g._NEWLINE_Vzrok je bil predvsem v takratni pomanjkljivi analitski tehtnici. Ker za te nove snovi ni bilo mogo\xc4\x8de ugotoviti elementne sestave, se je delo v \xc5\xa1tevilnih laboratorijih za\xc4\x8delo ustavljati. Tako je bilo do leta 1910, ko se je Friderik Pregl, takrat \xc5\xbee sodelavec In\xc5\xa1tituta za medicinsko kemijo v Innsbrucku, odlo\xc4\x8dil izbolj\xc5\xa1ati pripomo\xc4\x8dke. \xc5\xbde v Gradcu mu je uspelo leta 1905 pri analizah \xc5\xbeol\xc4\x8dne kisline sestaviti aparat za dolo\xc4\x8danje vsebnosti ogljika in vodika. Potreboval pa je takrat \xc5\xa1e 150\xc2\xa0mg za\xc4\x8detnega materiala. V svoji raziskovalni vnemi se je ta \xc5\xbee znani znanstvenik udinjal kot vajenec pri nekem mizarju, pri klju\xc4\x8davni\xc4\x8darju in steklopiha\xc4\x8du. Tako je za uresni\xc4\x8denje svojih zamisli komaj potreboval kakega obrtnika, ker je zaradi svoje \xc2\xbbdodatne izobrazbe\xc2\xab\xc2\xa0lahko sam izdelal zami\xc5\xa1ljene aparature od prvega grobega osnutka do zadnje fine obdelave.\n_START_SECTION_\nUvajanje nove metode\n_START_PARAGRAPH_\nOktobra 1910 se je Pregl preselil v Innsbruck in tu delal do leta 1913 na In\xc5\xa1titutu za medicinsko kemijo. V tem \xc4\x8dasu je razvil osnove za kvantitativno organsko mikroanalizo. Pogoj za to je bila tehtnica, ki bi pri te\xc5\xbei 20 g zaznala odklon do milijoninke grama natan\xc4\x8dno. Pregl je to tehtnico laikom opisal s preprostim zgledom: \xc2\xbbVoznik je voz z dvema konjema zapeljal na javno tehtnico, ki je obenem lahko stehtala 1000\xc2\xa0kg. Nato je zapeljal voz na drugo tehtnico, oddaljeno komaj 100\xc2\xa0m, na njej pa se je pokazala manj\xc5\xa1a te\xc5\xbea, in to zaradi v\xc5\xbeigali\xc4\x8dne \xc5\xa1katlice, ki je ni bilo ve\xc4\x8d na vozu.\xc2\xab_NEWLINE_S pomo\xc4\x8djo podjetja Kuhlmann iz Hamburga, ki je v tistem \xc4\x8dasu izdelovalo tehtnice z najve\xc4\x8djo natan\xc4\x8dnostjo, je Pregl svojo predstavo o tehtnici uresni\xc4\x8dil in \xc5\xbeeleno natan\xc4\x8dnost izbolj\xc5\xa1al na milijoninko grama. Tehtnico so postavili v najmirnej\xc5\xa1i del in\xc5\xa1titutske stavbe, na marmornato plo\xc5\xa1\xc4\x8do, oblo\xc5\xbeeno s svincem, da so prepre\xc4\x8dili vsak premik, ki bi oviral mersko natan\xc4\x8dnost. Prostor je moral imeti konstantno temperaturo, simetri\xc4\x8dno osvetlitev in biti zmeraj sterilen kot operacijska dvorana. Tudi osebe, ki so delale s tehtnico, so se morale ravnati po dolo\xc4\x8denem delovnem in gibalnem re\xc5\xbeimu, da so bili mo\xc5\xbeni natan\xc4\x8dni rezultati. Takrat je Pregl potreboval za analizo pribli\xc5\xbeno 10\xc2\xa0mg snovi, kar je bilo 10- do 100-krat manj kot pri dotedanjih analiti\xc4\x8dnih metodah._NEWLINE_S svojimi sodelavci je Pregl po teh novih tehni\xc4\x8dnih postopkih dosegel zmanj\xc5\xa1anje koli\xc4\x8dine preizkusne tvarine in ob\xc4\x8dutno se je skraj\xc5\xa1al tudi delovni \xc4\x8das. Prepri\xc4\x8dan o svoji metodi je imel mnoga predavanja in predstavitve, da bi opozoril na dose\xc5\xbeke svojih raziskav. Eno najbolj znanih predstavitev je imel na kongresu naravoslovcev 1913 na Dunaju. Med njegovim predavanjem so njegovi sodelavci dolo\xc4\x8dili ogljik, vodik in du\xc5\xa1ik ter molekulsko maso. Za to so porabili namesto do tedaj obi\xc4\x8dajnih treh ur manj kot eno uro. V avditoriju navzo\xc4\x8di nobelovec Emil Fischer (1852-1919), pri katerem se je desetletje pred tem Pregl tudi izpopolnjeval, je preveril rezultate glede to\xc4\x8dnosti in jih potrdil z besedami: \xc2\xbbZdaj verjamem, da sem kon\xc4\x8dal svoj pregled\xc2\xab. Od takrat naprej Preglu ni bilo treba potovati, da bi predstavljal svoje dose\xc5\xbeke, ampak je svoje metode pou\xc4\x8deval na lastnem in\xc5\xa1titutu, kamor so se prihajali u\xc4\x8dit znanstveniki iz vseh ve\xc4\x8djih dr\xc5\xbeav._NEWLINE_Za ponazoritev pomena Preglove metode naj slu\xc5\xbei primer nem\xc5\xa1kega raziskovalca mo\xc5\xa1kih spolnih hormonov Adolfa Butenandta, ki je za dose\xc5\xbeke na tem podro\xc4\x8dju 1939 delil Nobelovo nagrado za medicino z Lavoslavom Ru\xc5\xbei\xc4\x8dko iz Vukovarja (slednji je ve\xc4\x8dinoma raziskoval v \xc5\xa0vici in so ga \xc5\xa0vicarji predstavljali kot \xc5\xa1vicarskega znanstvenika jugoslovanskega porekla). Butenandt je za izolacijo borih 15 miligramov \xc4\x8distega hormona potreboval ni\xc4\x8d manj kot 15.000 litrov urina! A \xc4\x8de bi delal brez Preglove kvantitativne mikroanalize, bi potreboval \xc5\xa1e stokrat ve\xc4\x8d te \xc2\xbbsurovine\xc2\xab. To bi gotovo tudi njegovo Nobelovo nagrado odmaknilo v prihodnost. Malce ironi\xc4\x8dno je pri tem tudi dejstvo, da je Preglovo metodo za raziskovanje spolnih hormonov uporabljal tudi Ru\xc5\xbei\xc4\x8dka v \xc5\xa0vici._NEWLINE_Oktobra 1913 se je Pregl preselil v Gradec in od Hofmanna prevzel stolico za uporabno medicinsko kemijo. Znanstvene dose\xc5\xbeke je objavljal v uglednih nem\xc5\xa1kih medicinskih, fiziolo\xc5\xa1kih in kemijskih revijah (predvsem med letoma 1895 in 1925). V njegovi bibliografiji je okoli 25 pomembnej\xc5\xa1ih objav. Najodmevnej\xc5\xa1i \xc4\x8dlanki so iz\xc5\xa1li v revijah: Archiv fuer gesamte Physiologie (Arhiv za vso fiziologijo), Zeitschrift fuer analytische Chemie (\xc4\x8casopis za analiti\xc4\x8dno kemijo), Zeitschrift fuer physiologische Chemie (\xc4\x8casopis za fiziolo\xc5\xa1ko kemijo), Wiener klinische Wochenschrift (Dunajski klini\xc4\x8dni tednik). \xc5\xbde leta 1912 je svoje raziskovalne rezultate objavil v 5.\xc2\xa0zvezku kompendija Abderhaldens Handbuch der biologischen Arbeitsmetoden (Abderhaldnov priro\xc4\x8dnik biolo\xc5\xa1kih delovnih metod). Njegova bibliografija je ne le obse\xc5\xbena, ampak tudi zelo enovita. Vse \xc5\xbeivljenje je posvetil kvantitativni organski mikroanalizi in tu dosegel najve\xc4\x8d, kar je znanstveniku dano - razvil je epohalno metodologijo, ki se je kot blisk prenesla v vse laboratorije sveta in v njih dobila nepogre\xc5\xa1ljivo mesto. _NEWLINE_Leta 1917 je pri zalo\xc5\xbebi Springer v Berlinu objavil knjigo z naslovom Die quantitative organische Mikroanalyse (Kvantitativna organska mikroanaliza). Delo je do 1958 do\xc5\xbeivelo sedem ponatisov, v istem letu pa tudi dopolnitev H. Rotha. Prevedeno je bilo v angle\xc5\xa1\xc4\x8dino in franco\xc5\xa1\xc4\x8dino._NEWLINE_Med prvo svetovno vojno je razvoj organske mikroanalize nekoliko zastal, po vojni pa se je napredek znova pospe\xc5\xa1il. Mikroanalizo so kasneje izpopolnili z novimi aparaturami in pripomo\xc4\x8dki, Preglovo delo pa ostaja temeljni \xc4\x8dlen, ki povezuje za\xc4\x8detke te metode z njenimi modernimi pridobitvami.\n_START_SECTION_\nPriznanja in zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nZnanstveni uspehi in odmevne objave so Preglu prinesli velik sloves. Leta 1914 je prejel nagrado Justusa Liebiga na Akademiji znanosti na Dunaju in leto zatem postal \xc4\x8dlan te Akademije, 1920 je postal \xc4\x8dastni doktor znamenite Univerze v G\xc3\xb6ttingenu in 1929 \xc4\x8dastni me\xc5\xa1\xc4\x8dan mesta Gradec. Najvi\xc5\xa1je priznanje njegovemu znanstvenoraziskovalnemu delu pa je gotovo Nobelova nagrada za kemijo leta 1923. To je bil zenit Preglove znanstvene poti._NEWLINE_Preglova izpopolnjena metodologija dela je pomagala do novih odkritij v naslednjih letih. Z njo je Heinrich O. Wieland raziskal \xc5\xbeol\xc4\x8dne kisline, Adolf O. R. Windhaus vitamine, Arthur Harden in Hans Euler-Chelpin pa sta opravila raziskave pri fermentaciji in encimih. Sledile so tri Nobelove nagrade za kemijo: prva 1927, druga 1928 in tretja, ki sta si jo Windhaus in Euler-Chelpin delila, \xc5\xa1e leto zatem. Preglova spoznanja so se hitro raz\xc5\xa1irila po vsej Evropi in tudi Severni Ameriki. Vplivala so na razvoj naravoslovnih ved, predvsem kemije, fizike in biologije, pa tudi medicine in fiziologije. V ZDA je Preglova metoda vodila k raziskavam nukleinskih kislin ter posredno vzponu genetike. Na pro\xc4\x8delju njegove rojstne hi\xc5\xa1e na Gosposki ulici v Ljubljani in v parku Artura Toscaninija so mu odkrili spomiski obele\xc5\xbeji s kipom.\n_START_SECTION_\nStrokovnjaki o Preglu\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi slovenski zgodovinar medicine Ivan Pintar v svojem osrednjem delu Kratka zgodovina medicine Preglu ni odmeril mesta. Prav tako se je zgodilo pri njegovem nasledniku Petru Borisovu v knjigi Zgodovina medicine. Bolj za svojega ga \xc5\xa1teje slovenska tehni\xc5\xa1ka inteligenca, saj je tudi prejel Nobelovo nagrado za kemijo. Leta 1966 ga je v knjigo Na\xc5\xa1i znameniti tehniki uvrstil A. Struna, 1984 ga je v knjigi Kemiki skozi stoletja predstavila Tita Kova\xc4\x8d Artemis, leta 1987 pa Sandi Sitar v knjigi Sto slovenskih znanstvenikov, zdravnikov in tehnikov. Tudi v osrednji slovenski biografski publikaciji Slovenski biografski leksikon je omenjen le kot vnuk Mihe Preglja, ki \xc2\xbbse je \xc5\xa1tel za Nemca\xc2\xab. Slovenska dr\xc5\xbeavnost pa je nacionalnim pomembnostim ponudila druga\xc4\x8dna izhodi\xc5\xa1\xc4\x8da in narodne korenine so bile bolj upo\xc5\xa1tevane. V Enciklopediji Slovenije je Pregla predstavila Aleksandra Kornhauser, v Velikem splo\xc5\xa1nem leksikonu in knjigi Znameniti Slovenci pa Zvonka Zupani\xc4\x8d Slavec._NEWLINE_Vsi ti podatki posredno ka\xc5\xbeejo, da so Pregla imeli za Nemca, kot zelo jasno pi\xc5\xa1e Slovenski biografski leksikon. Zato pa s toliko ve\xc4\x8djo gotovostjo sre\xc4\x8dujemo Preglovo ime v avstrijskih strokovnih \xc4\x8dasopisih. V zapisih in memoriam so se ga 1930 z vsemi \xc4\x8dastmi spomnili v zdravni\xc5\xa1kih glasilih Wiener klinische Wochenschrift (Dunajski klini\xc4\x8dni tednik) in Wiener medizinische Wochenschrift (Dunajski medicinski tednik) ter v hrva\xc5\xa1kem Lije\xc4\x8dni\xc4\x8dkom vjesniku (Zdravni\xc5\xa1kem vestniku). Novoustanovljeni slovenski stanovski glasnik Zdravni\xc5\xa1ki vestnik iz leta 1929 pa se Pregla ob smrti s spominskim zapisom prav tako ni spomnil. Podobno je bilo z Glasilom Zdravni\xc5\xa1ke zbornice. Obse\xc5\xbenej\xc5\xa1i zapisi o Preglu so v Avstriji iz\xc5\xa1li \xc5\xa1e v knjigah Geschichte der Medizin in Oesterreich (Zgodovina medicine v Avstriji), Oesterreichische Aerzte als Helfer der Menschheit (Avstrijski zdravniki dobrotniki \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva) in Oesterreiche Nobelpreistraeger f\xc3\xbcr Medizin, Physiologie und Chemie (Avstrijski nobelovci za medicino, fiziologijo in kemijo). Ob 50-letnici Preglovega prejema Nobelove nagrade je 12. decembra 1973 avstrijska po\xc5\xa1ta izdala jubilejno znamko z njegovo upodobitvijo.'