b"\n_START_ARTICLE_\nKnji\xc5\xbeevnost nove romantike\n_START_PARAGRAPH_\nKnji\xc5\xbeevnost nove romantike, tudi novoromanti\xc4\x8dna literarna smer ali novoromantika se je za\xc4\x8dela razvijati v Franciji v petdesetih letih 19. stoletja, vrh pa je dosegla osemdesetih in devetdesetih letih ter s svojim vplivom segla v 20. stoletje.\n_START_SECTION_\nTemeljne zna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nIzraz nova romantika se obi\xc4\x8dajno uporablja kot skupno ime za knji\xc5\xbeevne pojave, ki so se po letu 1850 zoper knji\xc5\xbeevnost realizma ali vsaj mimo njenih na\xc4\x8del spet za\xc4\x8deli uveljavljati te\xc5\xbenje, ki jih je deloma poznala \xc5\xbee knji\xc5\xbeevnost romantike ali pa je vsebovala vsaj zarodke iz katerih so se utegnile razviti.\n_START_SECTION_\nNova romantika in miselni tokovi 19. stoletja\n_START_PARAGRAPH_\nNa ideje, snovi in motiviko novoromantike je mo\xc4\x8dno vplivala so\xc4\x8dasna filozofija, zlasti tista, ki je za\xc4\x8dela znova uveljavljati vidike iracionalizma, metafizike in spiritualizma, v socialnih in moralnih vpra\xc5\xa1anjih pa individualizem. Zlasti pomembni so bili za razvoj nove romantike Schopenhauer, Nietzsche, Hartmann, Emerson, Bergson in drugi. V obmo\xc4\x8dju estetike in umetnostnih problemov so na novo romantiko vplivali zlasti Ruskin, Pater pa tudi skladatelj Wagner._NEWLINE_Podobno romantiki je novoromanti\xc4\x8dna knji\xc5\xbeevnost v razli\xc4\x8dnih socialnih, politi\xc4\x8dnih in kulturnih razmerah prihajala v stik z najbolj razli\xc4\x8dnimi ideolo\xc5\xa1kimi in dru\xc5\xbebenimi gibanji ter se z njimi povezovala. Zato zajema novoromanti\xc4\x8dna knji\xc5\xbeevna smer pripadnike konservativnih religioznih in politi\xc4\x8dnih smeri, socialnih in revolucionarnih gibanj, pa tudi \xc5\xa1tevilne avtorje, ki so odklanjali sleherno dru\xc5\xbebenopoliti\xc4\x8dno opredeljenost in se v imenu \xc4\x8diste umetnosti omejevali od slehernega stika z javnim, socialnim in politi\xc4\x8dnim \xc5\xbeivljenjem. Za novoromantiko je najbolj zna\xc4\x8dilna zadnja skupina avtorjev.\n_START_SECTION_\nZvrsti in oblike\n_START_PARAGRAPH_\nKer je bila knji\xc5\xbeevnost nove romantike usmerjena v \xc4\x8dloveka in v tisto kar izhaja iz njega, kar on \xc4\x8duti misli in kako deluje, se je najmo\xc4\x8dneje razmahnila v lirskem pesni\xc5\xa1tvu, precej manj pa v pripovedni\xc5\xa1tvu in dramatiki. V vseh zvrsteh je bila temeljna poteza njene estetike odmik od naturalisti\xc4\x8dne vsakdanjosti. V jezikovnem oblikovanju svojih do\xc5\xbeivetij je te\xc5\xbeila k \xc4\x8dim bolj pre\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denemu, izvornemu in enkratnemu ponazarjanju \xc4\x8dutnih vtisov, razpolo\xc5\xbeenj in \xc4\x8dustvenih vzgibov. Da bi izrazila globlje duhovne zveze in pomene, je posegla po zapletenih besednih figurah za katere je zna\xc4\x8dilno poimenovanje dolo\xc4\x8denega pojava z izrazom, ki ozna\xc4\x8duje v navadni rabi kak drug pojav in simbolih, ki so pogosto nejasni in zabrisani. Z vsem tem je izrazu,, slogu in verzu dala novo barvitost, prenovila njihove estetske u\xc4\x8dinke in pripravila pot novim knji\xc5\xbenim oblikam v 20. stoletju.\n_START_SECTION_\nNova romantika v posameznih knji\xc5\xbeevnostih\n_START_PARAGRAPH_\nKnji\xc5\xbeevnost nove romantike se je - potem, ko se je najprej pojavila v Franciji - raz\xc5\xa1irila \xc5\xa1e v Anglijo, Belgijo, Nem\xc4\x8dijo, V Rusijo in na Poljsko ter do\xc5\xbeivela odmev tudi v drugih evropskih knji\xc5\xbeevnostih._NEWLINE_V Franciji, kjer se je najprej razvila, jo pri\xc4\x8denja v petdesetih letih 19. stol. knji\xc5\xbeevno delo Baudelaira. Nato do\xc5\xbeivi razmah v sedemdesetih in osemdesetih letih z Verlainom, Rimbaudom, Mallarm\xc3\xa9jem, Lautr\xc3\xa9amontom (pravo ime Isidore Lucien Ducasse), Huysmansom, Laforgueom, Ghilom in Regnierom._NEWLINE_V tesni povezavi s francosko novoromanti\xc4\x8dno knji\xc5\xbeevnostjo se je razvila tudi belgijska, in sicer pri tistih avtorjih, ki so pisali v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini. Njeni najpomembnej\xc5\xa1i predstavniki so pesniki Rodenbach, Maeterlinck in Verhaeren._NEWLINE_V Angliji se je novoromantika deloma razvijala iz tradicij gibanja nastalega okoli leta 1848, kot obnova romanti\xc4\x8dno religioznih in estetskih te\xc5\xbeenj, katere je zastopal predvsem kritik Ruskin, in esteticizma, kot ga je utemeljil W.H. Pater, deloma pa pod vplivom francoske dekadence in simbolizma. Vrh angle\xc5\xa1ke novoromanti\xc4\x8dne knji\xc5\xbeevnosti pa vsekakor predstavljajo dela O. Wilda._NEWLINE_V Nem\xc4\x8diji in Avstriji se je za\xc4\x8detek novoromantike zakasnil do devetdesetih let, ko postanejo - oprti deloma na izro\xc4\x8dilo nem\xc5\xa1ke romantike skladatelja Wagnerja, in filozofa Nietzscheja, \xc4\x8digar deli Rojstvo tragedije (Die Geburt der Trag\xc3\xb6die, 1870) in Tako je govoril Zaratustra (Also sprach Zarathustra, 1883) pomenita za\xc4\x8detek nem\xc5\xa1ke novoromantike, deloma pa na francoske vplive - njen glavni zastopniki pa so Hauptmann, nato pa \xc5\xa1e Dehmel in George. V Avstriji se je so\xc4\x8dasno v okvir impresionisti\xc4\x8dnega sloga uveljavila zmes naturalizma, dekadence in simbolizma, ki jo predstavljajo zlasti pisatelji Schnitzler, Altenberg in Bahr._NEWLINE_V italijanski knji\xc5\xbeevnosti je bil osrednji, vendar manj izviren predstavnik nove romantike Gabriele D'Annunzio, medtem ko je od skandinavskih avtorjev na razvoj evropske novoromantike, toda \xc5\xa1ele po letu 1900, najmo\xc4\x8dneje vplival Strindberg. V ruski, poljski in \xc4\x8de\xc5\xa1ki knji\xc5\xbeevnostjo se nova romanti\xc4\x8dna na\xc4\x8dela razmahnila \xc5\xa1ele v 20. stoletju._NEWLINE_V ameri\xc5\xa1ki knji\xc5\xbeevnosti, katere razvojna smer ne ustreza evropskemu knji\xc5\xbeevnemu razvoju, je mogo\xc4\x8de v okvir nove romantike uvrstiti Whitmana, \xc4\x8deprav samo zaradi vpliva, ki ga je imel na nekatere novoromantike v Evropi.\n_START_SECTION_\nLirika\n_START_PARAGRAPH_\nLirsko pesni\xc5\xa1tvo je bilo v novi romantiki najprikladnej\xc5\xa1e sredstvo, s katerim je izra\xc5\xbeala subjektivno vsebino svojega izjemnega, med skrajnim senzualizmom in spiritualizmom nihajo\xc4\x8dega do\xc5\xbeivljanja. Zato je v liriki ustvarila najpomembnej\xc5\xa1a dela in z njimi vplivala na razvoj sodobne evropske poezije konec 19. stol., pa tudi v prvih dveh desetletjih 20. stoletja._NEWLINE_Za\xc4\x8detnik in hkrati najpomembnej\xc5\xa1i lirik nove romantike je francoski pesnik Baudelaire. Njegovo knji\xc5\xbeevno delo obsega poleg pomembnih kriti\xc4\x8dnih spisov o knji\xc5\xbeevnosti in likovni umetnosti predvsem zbirko pesmi Ro\xc5\xbee zla (Les Fleurs du mal, 1857). Baudelairovo lirsko pesni\xc5\xa1tvo lahko velja za sintezo razli\xc4\x8dnih knji\xc5\xbeevnih smeri in te\xc5\xbeenj \xc4\x8dasa v katerem je \xc5\xbeivel, predvsem pa za\xc4\x8detek novoromanti\xc4\x8dne knji\xc5\xbeevnosti v obeh smereh, dekaden\xc4\x8dni in simbolisti\xc4\x8dni._NEWLINE_Baudelairove spodbude so nadaljevali vsak v svojo smer Verlaine, Rimbaud in Mallarm\xc3\xa9. Tem trem velikim predstavnikom francoske nove romantike se pridru\xc5\xbeujejo mlaj\xc5\xa1i francoski pesniki Lafforgue, Kahn, Mor\xc3\xa9as, Rignier in drugi, v Belgiji pa poleg Maeterlincka zlasti Verhaeren. Verhaerenova socialno optimisti\xc4\x8dna lirika je imela predhodnika v ameri\xc5\xa1kem pesniku Whitmanu, ki sicer ne sodi v razvojno smer evropske novoromantike.\n_START_SECTION_\nPripovedni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nPripovedna proza novi romantiki ni bila najbolj primerno izrazno sredstvo, zato so njena dela v tej knji\xc5\xbeevni zvrsti precej redka. Bolj kot ob\xc5\xa1irni roman so ji ustrezala kraj\xc5\xa1e prozne zvrsti - novela, \xc4\x8drtica, pravljica. Snov so ji bila dekaden\xc4\x8dna \xc4\x8dutna in \xc4\x8dustvena stanja, pravlji\xc4\x8dni domi\xc5\xa1ljijski in eksoti\xc4\x8dni motivi, pa tudi simbolno fantasti\xc4\x8dna ali sanjska dogajanja._NEWLINE_Za\xc4\x8detnik novoromanti\xc4\x8dnega pripovedni\xc5\xa1tva je bil francoski pisatelj Joris-Karl Huysmans, ki je v dekaden\xc4\x8dnem romanu Narobe (A rebours, 1884)prvi ustvaril lik dekaden\xc4\x8dnega individualista. Pripovedni\xc5\xa1tvo nove romantike so v razli\xc4\x8dnih smereh gojili Rodenbach v Belgiji, D'Annunzio v Italiji, nem\xc5\xa1ko in poljsko pi\xc5\xa1o\xc4\x8di Stanis\xc5\x82aw Przybyszewski in drugi. Najuspe\xc5\xa1neje pa se je uveljavilo v knji\xc5\xbeevnem delu O. Wilda. Novoromanti\xc4\x8dnemu pripovedni\xc5\xa1tvu je bil od sodobnikov blizu Anatole France, ki je v svojih delih dru\xc5\xbeil prvine realizma z dekaden\xc4\x8dnimi.\n_START_SECTION_\nDramatika\n_START_PARAGRAPH_\nPodobno kot v romantiki se je nova romantika uveljavila v dramatiki samo deloma, najuspe\xc5\xa1neje v lirski in knji\xc5\xbeni drami. V snovi in idejah prevladujejo bodisi dekaden\xc4\x8dni motivi iz sodobnega me\xc5\xa1\xc4\x8danstva in aristokratskega okolja ali pa simbolisti\xc4\x8dne vizije o silah, ki se skrivajo za vsakdanjo resni\xc4\x8dnostjo in jih je v gledali\xc5\xa1\xc4\x8du mogo\xc4\x8de prikazovati samo s pomo\xc4\x8djo abstraktnih likov, pravlji\xc4\x8dnih dogodkov in simboli\xc4\x8dnih prispodob._NEWLINE_Novoromanti\xc4\x8dni dramatiki sta v dramatiki 19. stol. pripomogla do najve\xc4\x8djega razcveta Oscar Wilde in Maurice Maeterlinck. V dramskih delih Wilda so se uveljavila predvsem dekaden\xc4\x8dna stremljenja. Gledali\xc5\xa1ko u\xc4\x8dinkovit izraz jim je ustvaril v svojih kontraverzacijskih komedijah iz okolja angle\xc5\xa1ke aristokracije: Pahlja\xc4\x8da lady Windermere (Lady Windermere's Fan, 1892), Nepomembna \xc5\xbeenska (A Woman of No Importance, 1893), Idealni soprog (An Ideal Husband, 1893) in Va\xc5\xbeno je biti resen (The Importance of Being Earnest, 1895). Vi\xc5\xa1ek je Wildova dekaden\xc4\x8dna dramatika dosegla v Salomi (1892), napisani najprej v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini in nato prevedeni v angle\xc5\xa1\xc4\x8dino._NEWLINE_Poleg pesmi in esejev obsega Maeterlinckovo knji\xc5\xbeevno delo predvsem \xc5\xa1tevilne drame: Princesa Maleine (La Princesse Maleine, 1889), Vsiljenka (L'Intruse, 1890), Slepci (Les Aveugles, 1891), Sedem princes (Les Sept Princesses, 1894), Notranj\xc5\xa1\xc4\x8dina (Interieur, 1894) in Sinja ptica (L'Oiseau blue, 1908)._NEWLINE_Ob Wildu in Maeterlincku so v devetdesetih letih k razmahu novoromanti\xc4\x8dne dramatike pripomogli zlasti starej\xc5\xa1i, iz realizma in naturalizma izhajajo\xc4\x8di avtorji - Ibsen, Hauptmann in Strindberg. V Italiji je gojil dekaden\xc4\x8dno in simbolisti\xc4\x8dno dramatiko D'Annunzio, v Avstriji pa zlasti A. Schnitzler.\n_START_SECTION_\nOdmevi pri Slovencih\n_START_PARAGRAPH_\nDekadenca in simbolizem sta v na\xc5\xa1em okolju postala znana sredi devetdesetih let 19. stol., prek nem\xc5\xa1kih in avstrijskih posrednikov. Njen vpliv se je za\xc4\x8del po letu 1896 s prihodom nekaterih \xc4\x8dlanov slovenske moderne na Dunaj. Tu so spoznali predvsem Verlaina, Nietzscheja, Dehmela, Maeterlincka in Wilda, ki so nato mo\xc4\x8dno vplivali predvsem na Cankarja in \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8da. Baudelaire jim je bil sicer znan, vendar jih ni globlje privla\xc4\x8dil, medtem ko sta Mellarm\xc3\xa9 in Rimbaud ostala skoraj nepoznana._NEWLINE_Vpliv teh avtorjev je nato trajal v 20. stol. in vplival \xc5\xa1e na generacije po moderni, deloma celo na ekspresioniste (Kosovel, Grum Jarc). Baudelaire je postal znan med obema vojnam, iz njega je v veliki meri izhajala cela vrsta avtorjev v tridesetih letih, med njimi (Vodu\xc5\xa1ek, Vipotnik, in drugi). Mellarm\xc3\xa9 in Rimbaud sta obenem z Baudelairom postala dele\xc5\xbena slovenskih prevodov \xc5\xa1ele po drugi svetovni vojni, ko je njun zgled za\xc4\x8del u\xc4\x8dinkovati na pesnike literarne avantgarde po letu 1965."