b'\n_START_ARTICLE_\nRaztopina za peroralno rehidracijo\n_START_PARAGRAPH_\nRaztopine za peroralno rehidracijo so raztopine soli in sladkorjev, ki jih uporabljamo za prepre\xc4\x8devanje izgube teko\xc4\x8dine (npr. pri \xc5\xa1portnikih, izpostavljenosti visoki zunanji temperaturi) ali za nadome\xc5\xa1\xc4\x8danje izgubljene teko\xc4\x8dine pri izsu\xc5\xa1itvi oziroma dehidraciji (zaradi potenja, bruhanja, driske, premajhnega vnosa teko\xc4\x8dine). Izsu\xc5\xa1itev lahko prizadene kogarkoli, najbolj pa ogro\xc5\xbea dojen\xc4\x8dke in starej\xc5\xa1e._NEWLINE_Po priporo\xc4\x8dilih Svetovne zdravstvene organizacije (SZO) in Evropskega zdru\xc5\xbeenja pediatrov gastroenterologov in nutricionistov (ESPGHAN) je uporaba peroralnih rehidracijskih raztopin prvi korak pri zdravljenju izsu\xc5\xa1itve._NEWLINE_Raztopin za peroralno rehidracijo ne smemo uporabljati v primeru, \xc4\x8de je bolnik nezavesten ali pogosto bruha in kadar gre za bolnika s slab\xc5\xa1o absorpcijo glukoze, \xc4\x8drevesno zaporo ali je izrazito izsu\xc5\xa1en. V omenjenih primerih se je treba obrniti na zdravni\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d._NEWLINE_Raziskave na temo dehidracije v povezavi s \xc5\xa1portnikovimi zmogljivostmi ka\xc5\xbeejo, da je velik upad telesnih sposobnosti opaziti \xc5\xbee pri izgubi 1\xe2\x80\x932\xc2\xa0% telesne te\xc5\xbee (na ra\xc4\x8dun teko\xc4\x8dine). U\xc4\x8dinki dehidracije so najbolj izraziti v vro\xc4\x8dem okolju z visoko relativno vla\xc5\xbenostjo. S telesno dejavnostjo je treba pri\xc4\x8deti vedno dobro hidriran. Pri \xc5\xa1portu se ne smemo zana\xc5\xa1ati na ob\xc4\x8dutek \xc5\xbeeje. Nekateri ljudje so lahko \xc5\xbee mo\xc4\x8dno dehidrirani, preden se pojavi \xc5\xbeeja. \xc4\x8cista voda nikakor ni najprimernej\xc5\xa1i rehidracijski napitek. Sestavo napitka je vedno treba prilagoditi potrebam \xc5\xa1portnika._NEWLINE_Peroralna rehidracijska terapija je preprosto, poceni in u\xc4\x8dinkovito zdravljenje dehidracije, povezane z drisko. Uporablja se jo po celem svetu, najve\xc4\x8dji pomen pa ima v dr\xc5\xbeavah v razvoju, kjer s pomo\xc4\x8djo sredstev za peroralno rehidracijo re\xc5\xa1ijo milijone otrok. Driska je v dr\xc5\xbeavah v razvoju namre\xc4\x8d drugi najpogostej\xc5\xa1i vzrok smrti otrok, mlaj\xc5\xa1ih od pet let. Vsako leto ubije 1,5 milijona otrok, samo 40 odstotkov pa jih dobi potrebna zdravila.\n_START_SECTION_\nPeroralna rehidracijska terapija\n_START_PARAGRAPH_\nPeroralna rehidracijska terapija je definirana kot pove\xc4\x8dan vnos teko\xc4\x8din z nadaljnjo ustrezno prehrano._NEWLINE_Po mernicah SZO/UNICEF naj bi s peroralno rehidracijsko terapijo pri\xc4\x8deli \xc5\xbee doma (z doma pripravljenimi raztopinami sladkorja in soli) ob prvih znakih driske, z namenom prepre\xc4\x8diti nastop dehidracije. \xc4\x8ce kljub temu izsu\xc5\xa1itve ne uspemo prepre\xc4\x8diti, se moramo poslu\xc5\xbeiti oficinalnih pripravkov za peroralno rehidracijo (raztopine in pra\xc5\xa1ki za peroralno rehidracijo). Le-te nato zau\xc5\xbeijemo v predpisanih odmerkih in \xc4\x8dasovnih presledkih, da povrnemo ustrezno hidracijo._NEWLINE_Pri zdravljenju z doma pripravljenimi teko\xc4\x8dinami moramo paziti, da vna\xc5\xa1amo raztopino, ki vsebuje tako sladkorje kot soli v pravilni koli\xc4\x8dini. Raztopinam, ki soli in sladkorjev ne vsebujejo, se moramo izogibati. Premalo ene ali druge komponente v raztopini je lahko neu\xc4\x8dinkovito ali celo \xc5\xa1kodljivo. Z drisko se poleg vode izgubljajo tudi soli, zato lahko ob nenadome\xc5\xa1\xc4\x8danju le-teh nastopi hiponatriemija. Poleg soli mora biti v raztopini prisoten tudi sladkor, saj je absorpcija soli v \xc4\x8drevesu sklopljena z absorpcijo sladkorjev preko SGLT1-transporterja. Primerne raztopine za doma\xc4\x8de zdravljenje so npr. oficinalne ORS (oral rehydration solutions \xe2\x80\x93 peroralne rehidracijske raztopine), soljena ri\xc5\xbeeva voda, soljene pija\xc4\x8de na jogurtovi osnovi, zelenjavna ali koko\xc5\xa1ja juha s soljo. Za uporabo raztopine moramo vedno uporabljati \xc4\x8disto vodo. Izogibati pa se moramo razli\xc4\x8dnim brezalkoholnim pija\xc4\x8dam, sladkanim sadnim sokovom, sladkanemu \xc4\x8daju, kavi in \xc4\x8daju z visoko vsebnostjo sladkorjev in kofeina (\xc5\xa1e dodaten diureti\xc4\x8dni u\xc4\x8dinek). Raztopine z visoko koncentracijo sladkorja zaradi osmotskega delovanja v \xc4\x8drevesju \xc5\xa1e pove\xc4\x8dajo prestop vode v gastrointestinalni trakt in s tem \xc5\xa1e poslab\xc5\xa1ajo drisko. \xc4\x8ce se dehidracija kljub doma\xc4\x8di terapiji \xc5\xa1e vedno stopnjuje, se je treba obrniti na zdravni\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nRazpolo\xc5\xbeljivost peroralnih rehidracijskih raztopin\n_START_PARAGRAPH_\nORS so navadno \xc5\xbee vnaprej pripravljene me\xc5\xa1anice soli in sladkorjev, ki jih pred zau\xc5\xbeitjem raztopimo v \xc4\x8disti vodi (po navadi enem litru; volumni lahko variirajo). Pri nas so ORS na voljo kot galenski pripravek, v razli\xc4\x8dnih oblikah in okusih, ki naj bi raztopino naredili prijetnej\xc5\xa1o za zau\xc5\xbeitje._NEWLINE_Kjer ORS niso na voljo, se navadno lahko uporabi doma pripravljena raztopina. Obstaja veliko receptov me\xc5\xa1anice vode, sladkorjev in soli. Kot primer najbolj pogoste raztopine, naj omenimo:_NEWLINE_- 1 zravnana \xc4\x8dajna \xc5\xbeli\xc4\x8dka soli_NEWLINE_- 8 zravnanih jedilnih \xc5\xbelic sladkorja_NEWLINE_- (neobvezno)sok pomaran\xc4\x8de ali pol limone za okus_NEWLINE_Vse to zme\xc5\xa1amo v liter \xc4\x8diste vode. \xc4\x8ce dvomimo v samo kakovost vode, jo pustimo vreti deset minut ter nato ohladimo pred samo pripravo raztopine. Lahko uporabimo tudi ustekleni\xc4\x8deno vodo. V nekaterih virih je namesto soka pomaran\xc4\x8de naveden sok grenivke, vendar je zaradi grenivkinega vpliva na encime in zato potencialnega vpliva na plazemske koncentracije drugih zdravilnih u\xc4\x8dinkovin raje priporo\xc4\x8den sok pomaran\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nPorazdelitev vode po telesu\n_START_PARAGRAPH_\nVoda zavzema najve\xc4\x8dji dele\xc5\xbe \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega telesa. Pri novorojen\xc4\x8dkih je ta dele\xc5\xbe pribli\xc5\xbeno 75\xc2\xa0%, pri odraslih 50\xe2\x80\x9366\xc2\xa0%. Do razlik prihaja tudi med spoloma, saj imajo \xc5\xbeenske na ra\xc4\x8dun ve\xc4\x8d ma\xc5\xa1\xc4\x8dobnega tkiva manj\xc5\xa1i dele\xc5\xbe vode._NEWLINE_Ve\xc4\x8dji del telesne teko\xc4\x8dine (pribli\xc5\xbeno 2/3) je v celicah in jo zato imenujemo znotrajceli\xc4\x8dna teko\xc4\x8dina. Ostalo je zunajceli\xc4\x8dna teko\xc4\x8dina, ki jo v glavnem najdemo med celicami (medceli\xc4\x8dna teko\xc4\x8dina) ali v krvnih obto\xc4\x8dilih (krvna plazma)._NEWLINE_Dnevne potrebe po vodi za odrasle zna\xc5\xa1ajo 1,5 litra. 0,9 L/dan izgubimo z evaporacijo in vsaj 0,5 L s se\xc4\x8dem. Z blatom se na dan izlo\xc4\x8di pribli\xc5\xbeno 0,1 L vode. Vodo vna\xc5\xa1amo s hrano in s pitjem razli\xc4\x8dnih teko\xc4\x8din. Voda v telesu tudi nastaja (oksidativna presnova), in sicer 300 mL/dan._NEWLINE_Ker voda predstavlja najve\xc4\x8dji dele\xc5\xbe \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega telesa, lahko motnje v vodni bilanci povzro\xc4\x8dijo resne motnje in v skrajnih nezdravljenih primerih tudi smrt._NEWLINE_Vse telesne teko\xc4\x8dine so raztopine soli, vendar se po sestavi zelo razlikujejo. Zunajceli\xc4\x8dna teko\xc4\x8dina je prete\xc5\xbeno raztopina natrijevih soli (natrijevega klorida in bikarbonata). Koncentracije K\xe2\x81\xba, Ca\xc2\xb2\xe2\x81\xba in Mg\xc2\xb2\xe2\x81\xba so razmeroma majhne. Med anioni prevladuje kloridni ion, vendar pomemben dele\xc5\xbe zavzemata tudi bikarbonatni ion ter beljakovine. Koncentracije fosfata, sulfata in organskih kislin so nizke. Koncentracije ionov v znotrajceli\xc4\x8dni teko\xc4\x8dini so precej druga\xc4\x8dne. Glavni kation je kalij, glavni anion fosfat. Pomembno vlogo v znotrajceli\xc4\x8dni teko\xc4\x8dini imajo tudi beljakovine._NEWLINE_Zaradi slabe prepustnosti celi\xc4\x8dnih membran za ione soli se med znotrajceli\xc4\x8dno in zunajceli\xc4\x8dno teko\xc4\x8dino skozi celi\xc4\x8dne membrane v eno ali drugo smer premika predvsem voda. Ta proces imenujemo osmoza. Voda se hitro premakne iz razdelka z ni\xc5\xbejo koncentracijo topljencev (ionov in drugih molekul), kjer je nizek osmotski tlak, v razdelek z visoko koncentracijo topljencev (in manj\xc5\xa1o koncentracijo vode!), kjer je visok osmotski tlak. V telesu imata znotrajceli\xc4\x8dna in zunajceli\xc4\x8dna teko\xc4\x8dina vedno pribli\xc5\xbeno enak osmotski tlak, ker se voda med razdelkoma hitro premika, dokler se osmotska tlaka prakti\xc4\x8dno ne izena\xc4\x8dita._NEWLINE_Vodo in soli \xc4\x8dlovek stalno izgublja iz telesa in jih s hranjenjem in pitjem tudi stalno vra\xc4\x8da. Va\xc5\xbeen je odnos med vnosom in izgubo dolo\xc4\x8dene snovi, kar imenujemo bilanca. Skozi dalj\xc5\xa1e \xc4\x8dasovno obdobje je pri zdravem \xc4\x8dloveku vnos vode in natrijevih soli enak izgubi le-teh, \xc4\x8dlovek je v ni\xc4\x8delni bilanci. \xc4\x8ce za\xc4\x8dasno prevladuje izguba, govorimo o negativni bilanci oz. dehidraciji._NEWLINE_Glede izgube vode in soli moramo vedno imeti pred o\xc4\x8dmi dvoje: izgube so, prvi\xc4\x8d, vidne in nevidne ter drugi\xc4\x8d obvezne in spremenljive. Nevidne izgube so hlapenje vode skozi ko\xc5\xbeo in izdihovanje iz plju\xc4\x8d (\xc4\x8dista voda), vidne so s potenjem, se\xc4\x8dem, blatom, bruhanjem. Obvezne izgube so hlapenje vode skozi ko\xc5\xbeo, izdihanje vode iz plju\xc4\x8d ter obvezna izguba s se\xc4\x8dem in blatom. \xc4\x8cim je \xc4\x8dlovek v tako toplem okolju, da se tudi vsaj malo znoji, je ta izguba \xc5\xa1e ve\xc4\x8dja. Ostale izgube so spremenljive.\n_START_SECTION_\nZmanj\xc5\xa1anje volumna zunajceli\xc4\x8dne teko\xc4\x8dine\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8clove\xc5\xa1ko telo zelo natan\xc4\x8dno uravnava koncentracijo natrijevih ionov (osmotski tlak) v zunajceli\xc4\x8dni teko\xc4\x8dini. Za to uporablja mehanizem \xc5\xbeeje, ki spreminja vnos vode, in mehanizem antidiureti\xc4\x8dnega hormona (ADH), ki spreminja izlo\xc4\x8danje vode s se\xc4\x8dem._NEWLINE_Volumen zunajceli\xc4\x8dne teko\xc4\x8dine se zmanj\xc5\xa1a in nastopi dehidracija, kadar je negativna bodisi bilanca vode bodisi bilanca soli, ali pa oboje. \xc4\x8ce prevladuje negativna bilanca vode, govorimo o hipertoni\xc4\x8dni dehidraciji, \xc4\x8de prevladuje negativna bilanca natrijevih soli, pa o hipotoni\xc4\x8dni dehidraciji. \xc4\x8ce ni jasne prevlade ene ali druge bilance, je dehidracija izotoni\xc4\x8dna.\n_START_SECTION_\nHipertoni\xc4\x8dna dehidracija\n_START_PARAGRAPH_\nHipertoni\xc4\x8dna dehidracija nastane, kadar izgubljamo \xc4\x8disto vodo (nevidne izgube) in teko\xc4\x8dine z ni\xc5\xbejo koncentracijo natrijevih soli kot v zunajceli\xc4\x8dni teko\xc4\x8dini (hipotoni\xc4\x8dne teko\xc4\x8dine kot sta znoj ali \xc5\xbeelod\xc4\x8dna vsebina), predvsem pa mora biti oviran vnos vode. V takih razmerah prevlada negativna bilanca vode in zunajceli\xc4\x8dna teko\xc4\x8dina postane hipertoni\xc4\x8dna, ker v njej naraste koncentracija natrijevih soli. Proti tej obliki dehidracije ima \xc4\x8dlovek precej dobre regulacijske obrambne mehanizme. Takoj se spro\xc5\xbei ob\xc4\x8dutek \xc5\xbeeje, hitro se pove\xc4\x8da izlo\xc4\x8danje antidiureti\xc4\x8dnega hormona in izlo\xc4\x8danje vode s se\xc4\x8dem se zmanj\xc5\xa1a na obvezno minimalno koli\xc4\x8dino. Posebej pomemben pa je premik vode iz znotrajceli\xc4\x8dnega prostora (ki je dvakrat ve\xc4\x8dji) v zunajceli\xc4\x8dnega zaradi hipertoni\xc4\x8dnosti zunajceli\xc4\x8dne teko\xc4\x8dine, ki traja, dokler se osmotska tlaka v obeh predelkih pribli\xc5\xbeno ne izena\xc4\x8dita. Ta premik vode torej pomaga vzdr\xc5\xbeevati volumen zunajceli\xc4\x8dne teko\xc4\x8dine na ra\xc4\x8dun znotrajceli\xc4\x8dne, zato se volumen zunajceli\xc4\x8dne teko\xc4\x8dine nekaj \xc4\x8dasa le po\xc4\x8dasi zmanj\xc5\xa1uje.\n_START_SECTION_\nHipotoni\xc4\x8dna dehidracija\n_START_PARAGRAPH_\nNastane kadar izgubljamo veliko teko\xc4\x8din, ki vsebujejo natrijeve soli (znoj, \xc4\x8drevesna vsebina) in tako izgubljamo veliko soli, u\xc5\xbeivamo pa le vodo in malo ali ni\xc4\x8d soli. Slednje se dogaja bodisi zaradi neznanja in neobve\xc5\xa1\xc4\x8denosti (\xc5\xa1portniki, ki tekmujejo v vro\xc4\x8dem vremenu, popotniki v tropih, delavci ob plav\xc5\xbeih) ali pa narava bolezni prepre\xc4\x8duje vnos soli s hrano. Prevlada negativna bilanca natrijevih soli in koncentracija le-teh v zunajceli\xc4\x8dni teko\xc4\x8dini pade, zato postane ta teko\xc4\x8dina hipotoni\xc4\x8dna. Pri tej dehidraciji delujejo obrambni mehanizmi deloma napa\xc4\x8dno ali pa se vklju\xc4\x8dijo \xc5\xa1ele, ko je dehidracija \xc5\xbee zelo huda. V prvi vrsti se sedaj voda premika iz zunajceli\xc4\x8dne teko\xc4\x8dine, ki je hipotoni\xc4\x8dna, v znotrajceli\xc4\x8dno, kar mo\xc4\x8dno zmanj\xc5\xa1a volumen zunajceli\xc4\x8dne teko\xc4\x8dine. V za\xc4\x8detku tega procesa je zaradi hipotoni\xc4\x8dnosti zunajceli\xc4\x8dne teko\xc4\x8dine tudi zelo \xc5\xa1ibek ob\xc4\x8dutek \xc5\xbeeje, ledvice pa zaradi odsotnosti izlo\xc4\x8danja antidiureti\xc4\x8dnega hormona izlo\xc4\x8dajo veliko koli\xc4\x8dino vode s se\xc4\x8dem, kar dodatno poslab\xc5\xa1a dehidracijo.\n_START_SECTION_\nNevarnost dehidracije\n_START_PARAGRAPH_\nSestavni del zunajceli\xc4\x8dne teko\xc4\x8dine je tudi krvna plazma. Ker se pri dehidraciji zmanj\xc5\xa1a volumen zunajceli\xc4\x8dne teko\xc4\x8dine, se zmanj\xc5\xa1a tudi volumen plazme in s tem krvi. Zmanj\xc5\xa1an volumen krvi povzro\xc4\x8di zmanj\xc5\xa1an venski pritok v srce in zato pade minutni volumen srca. Posledi\xc4\x8dno pade krvni tlak in, \xc4\x8de je motnja dovolj velika, se kljub aktivaciji regulacijskih mehanizmov (simpatikus) zmanj\xc5\xa1a pretok krvi skozi tkiva in nastopi stanje \xc5\xa1oka ter smrt, \xc4\x8de ni pravo\xc4\x8dasnega zdravljenja. Bolnik, ki je dehidriran, ima uvelo ko\xc5\xbeo, suhe ustnice, temni se mu pred o\xc4\x8dmi, ko vstaja, ima lahko zni\xc5\xbean arterijski tlak ali celo znake \xc5\xa1oka.'