b'\n_START_ARTICLE_\nNezakonska mati (France Pre\xc5\xa1eren)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xbbNezakonska mati\xc2\xab je pesem Franceta Pre\xc5\xa1erna, ki je nastala okoli leta 1843. Je edina pesem, za katero je dobil navdih v razmerju z Ano Jelov\xc5\xa1ek. Spada med ljubezenske pesmi, vendar je njena motivika \xc5\xa1ir\xc5\xa1a. Tematsko so v njeno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de postavljena \xc4\x8dustva mlade nezakonske matere, ki \xc5\xbeivi v grobem patriarhalnem kme\xc4\x8dkem svetu in se sramuje svojega nezakonskega otroka, ki ji ga je zapustil ljubimec. Kljub temu pa otrok svojo mamo navdaja z ob\xc4\x8dutki \xc4\x8diste sre\xc4\x8de. Janko Kos pesem razume kot uspavanko, s katero mati govori svojemu otroku. Uvr\xc5\xa1\xc4\x8damo jo med Pre\xc5\xa1ernove humane pesmi in ka\xc5\xbee odmik od osebno izpovedne lirike, saj je to samogovor nezakonske matere, kjer je tudi mati lirski subjekt.\n_START_SECTION_\nOkoli\xc5\xa1\xc4\x8dine nastanka\n_START_PARAGRAPH_\nO to\xc4\x8dnem \xc4\x8dasu nastanka pesmi ni zanesljivih podatkov. Navdih zanjo je Pre\xc5\xa1eren verjetno dobil, ko je bil v razmerju z Ano Jelov\xc5\xa1ek. Spoznal jo je v Kranju, ko je delal v odvetni\xc5\xa1ki pisarni pri svojem prijatelju dr. Bla\xc5\xbeu Crobathu. Anton Slodnjak meni, da je pesem nastala proti koncu leta 1842 in jo je pesnik posvetil Ani ob rojstvu Ernestine Jelov\xc5\xa1ek, njunega drugega nezakonskega otroka. Pre\xc5\xa1eren naj bi spoznal, da Ana ni imela prave materinske ljubezni do njunih nezakonskih otrok. Kljub njegovim pro\xc5\xa1njam, naj h\xc4\x8derko Ernestino sama vzgaja, jo je Ana kmalu po porodu oddala v rejo. France Kidri\xc4\x8d je menil, da bi lahko pesem nastala v pozni jeseni leta 1845, ko se jima je rodil tretji nezakonski otrok, France. Po Borisu Paternuju pa je pesem nastala ob rojstvu vseh treh njunih nezakonskih otrok. Nezakonska mati je bila prvi\xc4\x8d objavljena leta 1846 v Poezijah.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nV prvih treh kiticah pesmi je pesnik v materinem nagovoru otroku razkril njeno trpljenje. Biti mati z nezakonskim otrokom je bilo namre\xc4\x8d v tistem \xc4\x8dasu v sramoto mlademu dekletu in njeni dru\xc5\xbeini, sorodstvu ter okolici (O\xc4\x8da so kleli, tepli me \xe2\x80\xa6). V tem je ostala sama z otrokom, brez svojega dragega, otrokovega o\xc4\x8deta. S \xc4\x8detrto kitico pa je pesnik prikazal preobrat v materini du\xc5\xa1i. Po dveh za\xc4\x8detnih materinih resignirano oto\xc5\xbenih verzih je nato njena odlo\xc4\x8ditev v drugi polovici kitice odre\xc5\xa1ilna, saj bo vedno ljubila otroka kljub vsemu, kar je in kar bo pretrpela zanj (Al te je treba bilo, al ne, vedno bom sr\xc4\x8dno ljubila te.). Idejno sporo\xc4\x8dilo je prikazano na koncu pesmi, saj je dekle zmoglo zbrati pogum, da je z ljubeznijo preseglo svoje trpljenje. Prevladala je vera v ljubezen in zaupanje v sre\xc4\x8do novorojen\xc4\x8dka.\n_START_SECTION_\nOdzivi in interpretacije dela\n_START_PARAGRAPH_\nBoris Paternu je o pesmi zapisal, da je napisana v poplemenitenem ljudskem slogu in zato ustreza tako preprostemu kot tudi zahtevnemu bralcu. Pesem je do\xc5\xbeivela veliko priznanje in je bila tudi kanonizirana v kasnej\xc5\xa1em, postromanti\xc4\x8dnem obdobju, saj sta jo pozitivno ocenila kritika Fran Levstik in Josip Stritar. Josip Stritar je leta 1866 v eseju o Pre\xc5\xa1ernu Nezakonsko mater postavil za zgled pesmi, ki so\xc2\xa0\xc2\xbbv preprostosti umetne in v umetnosti preproste\xc2\xab. V njej ni\xc2\xa0\xc2\xbbni\xc4\x8d okornega, posiljenega, nobena beseda preve\xc4\x8d, vsaka je na svojem mestu; \xc4\x8dez vse pa je razlita neka sladka oto\xc5\xbenost!\xc2\xab. Za Levstika pa je bila to ena najlep\xc5\xa1ih pesmi na svetu, ki ima \xc4\x8daroben jezik. Nezakonska mati je bila tudi glasbeno prirejena za koncertne skladbe. Besedilo pesmi pa je ganilo ljudske pevce in nastalo je pet zvo\xc4\x8dnih posnetkov pesmi. Pesem je postala ljudska pesem\xc2\xa0\xc2\xbbne samo zaradi vsebine, polne tople \xc4\x8dlove\xc4\x8dnosti, ampak tudi zaradi sloga in oblike verzov\xc2\xab.'