b'\n_START_ARTICLE_\nRudolf Maister\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nDru\xc5\xbeinske korenine generala Maistra segajo po materini strani na Dolenjsko, po o\xc4\x8detovi na \xc5\xa0tajersko. Star\xc5\xa1em, materi Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ki, roj. Tom\xc5\xa1i\xc4\x8d, in o\xc4\x8detu Francu, so se rodili trije sinovi: Artur (1868), Ernest (1871) in kot najmlaj\xc5\xa1i Rudolf. Ko je dopolnil trinajst let, mu je umrl o\xc4\x8de. Osnovno \xc5\xa1olo je obiskoval najprej v Meng\xc5\xa1u, nato pa v Kranju. Bil je odli\xc4\x8den u\xc4\x8denec. Leta 1885 je za\xc4\x8del obiskovati kranjsko ni\xc5\xbejo gimnazijo in jo kon\xc4\x8dal leta 1890._NEWLINE_Po o\xc4\x8detovi smrti je za Rudolfa skrbel stric Lovrenc. Ves \xc4\x8das \xc5\xa1olanja ga je navdu\xc5\xa1eval za voja\xc5\xa1ki poklic. Ker je bila Rudolfu uniforma \xc5\xbee doma\xc4\x8da (o\xc4\x8de je bil financar, brat pa \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ki uradnik) in ker se je zavedal, da bo moral zaradi o\xc4\x8detove prezgodnje smrti sam poskrbeti zase, se je odlo\xc4\x8dil za poklic vojaka. Njegove intelektualne sposobnosti in tudi izjemne \xc5\xa1portne lastnosti (bil je telovadec, sablja\xc4\x8d, plavalec, smu\xc4\x8dar) so mu omogo\xc4\x8dile napredovanje na razli\xc4\x8dnih voja\xc5\xa1kih \xc5\xa1olah in slu\xc5\xbebenih mestih. Rudolfova mati je izhajala iz ugledne, narodno zavedne trebanjske dru\xc5\xbeine. Na stara leta se je preselila na Unec pri Rakeku k sestri  Matildi Tom\xc5\xa1i\xc4\x8d-Sebenikar, ki je bila pesnica in pripovednica, sicer pa priznana narodna delavka in predsednica Ciril-Metodove dru\xc5\xbebe na Rakeku.\n_START_SECTION_\nZgodnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1894 je Rudolf Maister na Dunaju kon\xc4\x8dal domobransko kadetnico in bil imenovan za kadeta ter naslovnega vodjo \xc4\x8dete. Po opravljeni kadetnici so ga vklju\xc4\x8dili v domobranski bataljon v Ljubljani, 1. oktobra 1894 pa v pehotni polk v Celovcu. 1. novembra 1895 je bil imenovan za poro\xc4\x8dnika. Medtem je v Ljubljani obiskoval jahalno \xc5\xa1olo za pehotne \xc4\x8dastnike in jo uspe\xc5\xa1no kon\xc4\x8dal._NEWLINE_Kot \xc4\x8dastnik je slu\xc5\xbeboval in spoznaval razli\xc4\x8dne kraje ter de\xc5\xbeele habsbur\xc5\xa1ke monarhije, kar mu je koristilo pri bojih za severno mejo ter pri dolo\xc4\x8ditvi meje z Avstrijo in Italijo. Leta 1903 se je \xc5\xa1olal v armadni strelski \xc5\xa1oli v Brucku na Leithi in se usposobil za oro\xc5\xbearskega \xc4\x8dastnika. \xc5\xa0olanje je leta 1907 nadaljeval na \xc4\x8dastni\xc5\xa1ki \xc5\xa1oli v Gradcu in napredoval v stotnika._NEWLINE_1. novembra 1908 so Maistra kazensko premestili v Przemysl v Galiciji in ga vklju\xc4\x8dili v 18. domobranski polk. Leta 1910 je zaradi odlo\xc4\x8dno izpeljanih voja\xc5\xa1kih vaj postal poveljnik 7. bojne \xc4\x8dete, nato pa poveljnik pod\xc4\x8dastni\xc5\xa1ke \xc5\xa1ole. Na napornih voja\xc5\xa1kih vajah je zbolel za mo\xc4\x8dno plju\xc4\x8dnico, zato so ga poslali na zdravljenje v Dalmacijo in v zdravili\xc5\xa1\xc4\x8de blizu Kaira v Egiptu. Po okrevanju so Maistra leta 1913 premestili v \xc4\x8drno vojsko, postal je poveljnik izpostave v Celju._NEWLINE_Med voja\xc5\xa1kim slu\xc5\xbebovanjem se je poro\xc4\x8dil z Marijo Stergar (Marico Stergarjevo), h\xc4\x8derjo znanega ljubljanskega zdravnika. Z znanjem franco\xc5\xa1\xc4\x8dine je pomagala mo\xc5\xbeu pri pogovorih s \xc4\x8dastniki antante v Mariboru. V zakonu sta se jima rodila dva sinova, Hrvoj (1905) in Borut (1908). Sin Hrvoj je obiskoval klasi\xc4\x8dno gimnazijo v Mariboru, pozneje pa je kon\xc4\x8dal ekonomsko univerzo na Dunaju. Sin Borut je kon\xc4\x8dal realko in postal gradbeni in\xc5\xbeenir; pred drugo svetovno vojno je bil zaposlen kot mestni gradbeni komisar pri Mestni ob\xc4\x8dini Maribor, po vojni pa je bil v Mariboru zaposlen v upravi gradbenega podjetja Gradis. \xc5\xbdena Marija Maister je bila dejavna v \xc5\xa1tevilnih organizacijah in dobrodelnih dru\xc5\xa1tvih (mdr. je ustanovila Francoski kro\xc5\xbeek v Mariboru in imela zasluge za nastanek Po\xc4\x8ditni\xc5\xa1kega doma kraljice Marije na Pohorju) ter je ob smrti leta 1938 veljala za prvo damo Maribora.\n_START_SECTION_\nDolo\xc4\x8ditev meje z Avstrijo in Italijo\n_START_PARAGRAPH_\n27. januarja 1919 je pri\xc5\xa1la v Maribor ameri\xc5\xa1ka voja\xc5\xa1ka delegacija pod vodstvom podpolkovnika Shermana Milesa. Z generalom Maistrom so se pogovarjali o dolo\xc4\x8ditvi meja. Po nem\xc5\xa1kih virih naj bi bil Maister odgovoren za smrt 13 civilistov, ker je istega dne pred prihodom ameri\xc5\xa1ke delegacije ukazal odpreti ogenj na mno\xc5\xbeico 10.000 Spodnje\xc5\xa1tajercev, ki so z nem\xc5\xa1kimi in avstrijskimi zastavami izra\xc5\xbeali svojo voljo, da bi Maribor ostal nem\xc5\xa1ko mesto pod avstrijsko oblastjo (t. i. mariborska krvava nedelja)._NEWLINE_O novih mejah je odlo\xc4\x8dal Vrhovni svet (ZDA, Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo, Francija, Italija, Japonska) prvi\xc4\x8d februarja 1919. Dolo\xc4\x8dil je obstoje\xc4\x8do mejo na \xc5\xa0tajerskem, priklju\xc4\x8ditev Me\xc5\xbei\xc5\xa1ke doline k jugoslovanski dr\xc5\xbeavi ter plebiscitni coni na Koro\xc5\xa1kem. Konec maja 1919 se je za\xc4\x8dela jugoslovanska ofenziva na Koro\xc5\xa1kem. General Maister je skupaj s srbskimi \xc4\x8dastniki uspe\xc5\xa1no vodil labotski odred in po zmagi prevzel poveljstvo koro\xc5\xa1kega obmejnega poveljstva v coni A plebiscitnega ozemlja._NEWLINE_18. septembra 1919 se je moral Maister skupaj s svojimi policijskimi silami umakniti iz cone, ker bi lahko vplival na rezultat plebiscita 10. oktobra 1920. Uspe\xc5\xa1ni poveljnik in osvoboditelj severne meje in Maribora se je razo\xc4\x8daran vrnil v Maribor in se vklju\xc4\x8dil v delo oblastnega odbora Narodne odbrane. Postal je tudi poveljnik Maribora. Od leta 1921 do leta 1923 je bil predsednik komisije za razmejitev z Italijo. Leta 1923 so ga prisilno upokojili kot divizijskega generala in ga odlikovali z redom belega orla z me\xc4\x8dem III. stopnje._NEWLINE_Bil je predsednik narodnoobrambnega dru\xc5\xa1tva Narodne odbrane v Mariboru od njegove ustanovitve leta 1928 naprej.\n_START_SECTION_\nKrstna slava mariborskega 45. pe\xc5\xa1polka\n_START_PARAGRAPH_\nPred drugo svetovno vojno je vsako leto 23. novembra mariborski 45. pe\xc5\xa1polk, ki je bil nastanjen v Kasarni vite\xc5\xa1kega kralja Aleksandra I. Zedinitelja v Melju, s sve\xc4\x8dano proslavo obhajal svojo krstno slavo oz. spominski dan. Na ta dan so se spomnili dogodkov iz leta 1918, ko so v no\xc4\x8di z 22. na 23. november Maistrovi borci v Mariboru razoro\xc5\xbeili Schutzwehr in tako prevzeli popoln nadzor nad mestom. Sve\xc4\x8dane proslave v spomin na te dogodke so se vsako leto na slavnostno okra\xc5\xa1enem dvori\xc5\xa1\xc4\x8du meljske voja\xc5\xa1nice ob mestnem poveljniku, mariborskem \xc5\xbeupanu in drugih predstavnikih mariborskega javnega \xc5\xbeivljenja udele\xc5\xbeevali tudi \xc5\xa1tevilni drugi odli\xc4\x8dni gostje. Popoldne po proslavi so v voja\xc5\xa1nici pripravili voja\xc5\xa1ko veselico, ki so se je udele\xc5\xbeevali tudi \xc5\xa1tevilni me\xc5\xa1\xc4\x8dani. Zve\xc4\x8der tega dne pa so \xc4\x8dastniki v dvorani hotela Orel svojim gostom priredili dru\xc5\xbeabni ve\xc4\x8der.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nNa Uncu pri Rakeku je generala Maistra zadela kap, za njenimi posledicami je 26. julija 1934 umrl. Ob prevozu njegovih posmrtnih ostankov z Unca v Maribor se je v Ljubljani in Celju poklonila velika mno\xc5\xbeica ljudi. V Mariboru so pripravili mrtva\xc5\xa1ki oder v ve\xc5\xbei mestnega magistrata, kjer so se od njega poslovili tiso\xc4\x8di Maribor\xc4\x8danov in okoli\xc5\xa1kih prebivalcev. 28. julija 1934 so generala Maistra z velikimi \xc4\x8dastmi pokopali na pobre\xc5\xa1kem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du v Mariboru, kjer je \xc5\xa1e danes njegov grob. Pogrebni sprevod je od\xc5\xa1el z Glavnega trga \xc4\x8dez Stari most, po Tr\xc5\xbea\xc5\xa1ki in Pobre\xc5\xa1ki cesti do pobre\xc5\xa1kega pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da.\n_START_SECTION_\nPoet\n_START_PARAGRAPH_\nKot pesnik se je udejstvoval \xc5\xbee zelo zgodaj. V 4. razredu gimnazije v Kranju je bil ustanovitelj in urednik dija\xc5\xa1kega lista Inter nos, v 5. razredu pa je svoje pesmi objavljal v ljubljanski Ve\xc4\x8dernici. V reviji Vesna je objavljal pod psevdonimom Vuk Slavi\xc4\x8d, nato pa \xc5\xa1e pod imenom Vojanov med drugim tudi v Ljubljanskemu zvonu in Slovenskemu narodu. _NEWLINE_Bil je zunanji \xc4\x8dlan Zadruge, gimnazijskega skrivnega dru\xc5\xa1tva, katerega \xc4\x8dlani so bili tudi glavni pisci moderne \xe2\x80\x93 Ivan Cankar, Oton \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d, Dragotin Kette in Josip Murn Aleksandrov.\n_START_SECTION_\nSlikar\n_START_PARAGRAPH_\nRudolf Maister je bil ljubliteljski slikar. Upodabljal je v oljni tehniki. Ni znano, kje je \xc4\x8drpal svoje slikarsko znanje, bil pa je dober prijatelj Riharda Jakopi\xc4\x8da, kasneje tudi Matije Jame in Mateja Sternena.\n_START_SECTION_\nLjubitelj knjig\n_START_PARAGRAPH_\nRudolf Maister je bil strasten ljubitelj knjig in lastnik ene najve\xc4\x8djih in najlep\xc5\xa1ih zasebnih knji\xc5\xbenic na Slovenskem. V veliki ve\xc4\x8dini je zbiral samo slovenske knjige in \xc4\x8dasopisje, ki jih je iskal po \xc5\xbeupni\xc5\xa1\xc4\x8dih, \xc5\xa1olah, pri premo\xc5\xbenej\xc5\xa1ih kmetih, po knjigarnah in starinarnicah. Po generalovi smrti je knji\xc5\xbenica pre\xc5\xa1la v last sinov, med drugo svetovno vojno je bila zaplenjena s strani nem\xc5\xa1kega rajha, vendar so po posredovanju Otona \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8da last zahtevale italijanske okupacijske oblasti. Po vojni so bile knjige prepeljane v Maribor. Knji\xc5\xbeno zbirko hrani Univerzitetna knji\xc5\xbenica Maribor.'