b'\n_START_ARTICLE_\nFerdinand Mali\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nFerdinan Mali\xc4\x8d (Mallitsch) se je rodil v Gradcu na dana\xc5\xa1nji Klosterwiesgasse 13, o\xc4\x8detu Valentinu Mali\xc4\x8du, katerega dru\xc5\xbeina je izhajala iz Ljubljane in materi Ani, rojeni Vi\xc5\xa1ner. Ker star\xc5\xa1a \xc5\xbee ob Ferdinandovem rojstvu nista \xc5\xbeivela skupaj, sta ga vzgajali mama in babica Barbara, ki je imela v Vukovju med Pernico in Jarenino v neposredni bli\xc5\xbeini Maribora vinogradni\xc5\xa1ko posestvo Vukovski dvor (Willkommhof), kjer je pre\xc5\xbeivljal velik del svojega otro\xc5\xa1tva. Po kon\xc4\x8dani gimnaziji (1841) v Gradcu se je vpisal na gra\xc5\xa1ki univerzi  na \xc5\xa1tudij logike, filozofije in prava, a je \xc5\xa1tudij kmalu opustil. Hkrati je obiskoval risarsko akademijo, ki jo je takrat vodil Joseph Ernst Tunner (1792\xe2\x80\x931877) in na kateri je pou\xc4\x8deval tudi Ernst Christian Moser (1815\xe2\x80\x931867), ki je Mali\xc4\x8da spodbudil k nadaljevanju \xc5\xa1tudija na Dunaju. Od decembra 1842 je obiskoval Akademijo za likovno umetnost na Dunaju, kjer so bili njegovi slikarski u\xc4\x8ditelji Anton Petter (1781\xe2\x80\x931858), Leopold Kupelwieser (1796\xe2\x80\x931862) in Johann Ender (1793\xe2\x80\x931864)._NEWLINE_Leta 1848 se je Mali\xc4\x8d vklju\xc4\x8dil v krog Ferdinanda Georga Waldm\xc3\xbcllerja (1793\xe2\x80\x931865), enega izmed vodilnih slikarjev \xc5\xbeanrskega slikarstva tistega \xc4\x8dasa, ki je bil leta 1857 zaradi svojskih pogledov na pou\xc4\x8devanje slikarstva, ki so bili v nasprotju z okostenelimi akademskimi nazori, iz akademije celo izklju\xc4\x8den. Julija 1848 pa je \xc5\xa1tudij, ki ga je prekinjal \xc5\xbee prej, za dlje \xc4\x8dasa znova prekinila vrnitev k materi na posestvo v Vukovju. Slikarstva v tem \xc4\x8dasu ni opustil, saj je slikal portrete uglednih Maribor\xc4\x8danov in okoli\xc4\x8danov: \xc5\xbeupana in notarja Otmarja Reiserja, doktorja medicine Mallya, upravitelja gospo\xc5\xa1\xc4\x8dine Frajdenek in Pesni\xc5\xa1ki dvor Franza Kolleggerja, Pauerje, ki so bili lastniki gradu Hrastovec, a tudi razne \xc5\xa1tudije glav in pokrajino zahodnih Slovenskih goric. Leta 1851 se je vrnil na Dunaj in nadaljeval \xc5\xa1tudij pri Waldm\xc3\xbcllerju. V Mali\xc4\x8devih zgodnjih oljnih portretih je \xc5\xa1e \xc4\x8dutiti velik vpliv akademske doktrine, po letu 1850 pa \xc5\xbee lasten realisti\xc4\x8den slog z ve\xc4\x8d naravnosti. \xc5\xbde v jeseni leta 1851 je pri\xc4\x8del slikati svojo prvo veliko \xc5\xbeanrsko sliko \xc2\xbbNajden\xc4\x8dek\xc2\xab, ki je leta 1852 na razstavi avstrijskega likovnega dru\xc5\xa1tva na Dunaju pritegnila veliko pozornosti. Sliko so odkupili za zbirko v dunajski pala\xc4\x8di Belvedere, ki je nastala pod patronatom princa Evgena Savojskega. Kritiki (npr. v Wiener allgemeinen Zeitung, 28. maj 1852) so mu priznavali \xc2\xbbslikarske sposobnosti, sve\xc5\xbe kolorit, mojstrsko kompozicijo, resni\xc4\x8dnost in toplino v predstavljenih zna\xc4\x8dajih, skratka vse kar mora imeti \xc5\xbeanrski slikar\xc2\xab. Med znanimi Mali\xc4\x8devimi slikami v tem \xc4\x8dasu so nastale \xc2\xbbMali rekrut\xc2\xab\xc2\xa0(1855 jo je v Parizu odkupila grofica Batthyanyi), \xc2\xbbMala zlo\xc4\x8dinka\xc2\xab, \xc2\xbbOtro\xc5\xa1ka soba\xc2\xab\xc2\xa0(avgusta 1854 jo je odkupilo umetni\xc5\xa1ko dru\xc5\xa1tvo iz Pe\xc5\xa1te) idr._NEWLINE_Jeseni leta 1854 se je Mali\xc4\x8d s prijateljem, slikarjem, kasnej\xc5\xa1im de\xc5\xbeelnim arheologom v Gradcu Karlom Haasom, odpravil na \xc5\xa1tudijsko potovanje po Evropi. Obiskala sta Dresden, Leipzig, D\xc3\xbcsseldorf, K\xc3\xb6ln, Bruselj in svetovno prestolnico slikarjev \xe2\x80\x93 Pariz. Tam se je izpopolnjeval pri Leonu Cognietu (1794-1880) in se seznanil z Barbizonsko \xc5\xa1olo slikanja, ki je dobila ime po Barbizonu blizu Fontainebleaujskega gozda, ju\xc5\xbeno od Pariza, kjer so delovali umetniki, ki so se umaknili iz mestnega \xc5\xbeivljenja in politi\xc4\x8dnega anga\xc5\xbeiranja ter katerih slikarstvo se pogosto opisuje kot premik k realizmu znotraj romantike. Leta 1855 je obiskal tudi pari\xc5\xa1ko svetovno razstavo (Exposition Universelle), kjer je bilo razstavljenih 1800 slik umetnikov iz 28 dr\xc5\xbeav in kjer je tudi sam razstavljal. A v Parizu ga je doseglo materino pismo s pro\xc5\xa1njo za vrnitev na posestvo Vukovski dvor, saj je posestvo potrebovalo mo\xc5\xa1ke roke in gospodarja. Tako se je poleti 1855 vrnil v Vukovje pri Pernici. Prva Mali\xc4\x8deva leta na Vukovskem dvoru so obdobje slikarskega zati\xc5\xa1ja, saj mu delo na kmetiji ni pu\xc5\xa1\xc4\x8dalo veliko \xc4\x8dasa za slikarstvo. Vendarle pa je leta 1858 naslikal za doma\xc4\x8do cerkev Svete Marjete v Pernici glavno oltarno sliko z istoimensko svetnico. Na\xc4\x8drti za novi glavni oltar v tej cerkvi, ki so ga delal isto\xc4\x8dasno, kot je nastajala slika, so bili delo njegovega kolega s popotovanja po Evropi Karla Haasa. Leta 1865 se je pri petin\xc5\xa1tiridesetih letih Ferdinand poro\xc4\x8dil z osem let mlaj\xc5\xa1o Anno Marijo Schramm. To dejstvo pozitivno vpliva na nadaljevanje njegovega slikarskega dela, saj ga je \xc5\xbeena vsaj delno razbremenila v skrbi za posestvo. V zakonu sta se jima rodila sinova Otmar (1866\xe2\x80\x931926) in Heinrich (1869\xe2\x80\x931943). \xc5\xbdena in sinova so postali pogost in priljubljen motiv njegovih slik. To obdobje predstavlja nov Mali\xc4\x8dev umetni\xc5\xa1ki razcvet. Na eni strani je slikal tipi\xc4\x8dne motive bidermajerja \xe2\x80\x93 dru\xc5\xbeino, urejeno in umirjenega \xc5\xbeivljenje: Doma (okoli 1868), Spalnica (ok. 1870; Dru\xc5\xbeina Mali\xc4\x8d v dnevni sobi svoje hi\xc5\xa1e (ok. 1870), Pode\xc5\xbeelska idila (ok. 1868/70)  \xe2\x80\x93 na drugi pa slike, ki \xc5\xbee dihajo impresionizem in pu\xc5\xa1\xc4\x8dajo sledi \xc5\xa1ole Barbizona: Travnik z drevesi (1868/70), Poplavljen travnik z brodnikom (ok. 1870), Ve\xc4\x8derno razpolo\xc5\xbeenje na reki Pesnici (ok. 1868/70), Gorska cesta v mese\xc4\x8dini  (okoli 1880) idr. Prav ta preplet in dvojnost ga delata slikarsko zanimivega in svojskega, saj je svojo umetni\xc5\xa1ko izoliranost v Vukovju in izostanek iz takratnih trenutnih slikarskih vplivov nadomestil z naravnim in razpolo\xc5\xbeenja polnim slikanjem v maniri francoskega slikarstva. _NEWLINE_Kljub temu, da je za \xc4\x8dasa svojega \xc5\xbeivljenja veljal v svojem okolju za uglednega \xc4\x8dloveka, je bil v zadnjih letih svojega \xc5\xbeivljenja skoraj pozabljen slikar. Skrb za posestvo Vukovski dvor je postalo zanj preveliko breme, zato ga je leta 1895 prodal in se preseli v Lenart v Slovenskih goricah v trg, v hi\xc5\xa1o s \xc5\xa1tevilko 22. Hi\xc5\xa1e danes ni ve\xc4\x8d (stala je pribli\xc5\xbeno na mestu kjer je danes Dom kulture na Trgu osvoboditve 2). 15. avgusta 1895 ga je zadela kap. Po petih letih enostranske ohromelosti telesa in hiranja je umrl 10. novembra 1900 v Lenartu, kjer so ga tudi pokopali. Danes njegovega groba ni ve\xc4\x8d najti.  _NEWLINE_Sam je le redko je sodeloval na razstavah \xc5\xa0tajerskega umetni\xc5\xa1kega dru\xc5\xa1tva (Steierm\xc3\xa4rkische Kunstverein) v Gradcu (1869, 1892 in 1898)._NEWLINE_\xc5\xa0ele po njegovi smrti, leta 1902, sta bili organizirani dve obse\xc5\xbeni razstavi: v \xc5\xa0tajerskem umetni\xc5\xa1kem dru\xc5\xa1tvu v Gradcu (2. \xe2\x80\x93 23. februar 1902) ter na Dunaju, decembra 1902, ki jo je pripravila trgovina z umetninami E. Hirschler & Comp. v dvorani Grabenhofa, na eni najbolj znanih dunajskih ulic. Leta 1948 je bil umetnik po\xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8den kot del spominske razstave v Novi galeriji v Gradcu (Neue Galerie Graz - Universalmuseum Joanneum), kjer je bogata zbirka okoli 134 del, vklju\xc4\x8dno s 45 oljnimi slikami. Del njegove umetni\xc5\xa1ke zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine (5 map z risbami in skicami) najdemo tudi na In\xc5\xa1titutu za umetnostno zgodovino Univerze v Gradcu (Institut f\xc3\xbcr Kunstgeschichte der Universit\xc3\xa4t Graz).'