b'\n_START_ARTICLE_\nHenry Hallett Dale\n_START_SECTION_\nRaziskovalno delo\n_START_PARAGRAPH_\nSvojo kariero je za\xc4\x8del z raziskavami ergot alkaloidov, fiziolo\xc5\xa1ko aktivnih snovi v ekstraktih sneti iz rodu Claviceps, ko je po naklju\xc4\x8dju ugotovil, da te snovi delujejo kot blokator adrenalina v gladkem mi\xc5\xa1i\xc4\x8dju in simpati\xc4\x8dnem \xc5\xbeiv\xc4\x8devju. Tudi v opisovanju svojega kasnej\xc5\xa1ega raziskovalnega dela je pogosto izpostavljal vlogo naklju\xc4\x8dja pri pomembnih odkritjih. Tako je med poskusom z ergot alkaloidi opazil mo\xc4\x8dno delovanje ekstrakta hipofize, ki ga je uporabljal zgolj kot kontrolo, na gladke mi\xc5\xa1ice maternice pri ma\xc4\x8dki. Po naklju\xc4\x8dju naj bi pri\xc5\xa1el tudi do ugotovitve, da so za anafilakso gladkih mi\xc5\xa1ic v stenah \xc5\xbeil odgovorna protitelesa, pritrjena na celice. To odkritje je bilo eno klju\xc4\x8dnih pri razumevanju povezave med preob\xc4\x8dutljivostjo in imunostjo._NEWLINE_Od leta 1910 je raziskoval povezavo med kemi\xc4\x8dno zgradbo in farmakolo\xc5\xa1kim u\xc4\x8dinkom aminov, podobnih adrenalinu, za katere je skoval izraz\xc2\xa0\xc2\xbbsimpatomimeti\xc4\x8dni amini\xc2\xab. S sodelavci je natan\xc4\x8dno preu\xc4\x8dil delovanje teh substanc, predvsem acetilholina in histamina, na razli\xc4\x8dna tkiva in organe. S poskusi na ve\xc4\x8d vrstah \xc5\xbeivali je izlu\xc5\xa1\xc4\x8dil pravilo, da histamin v perifernih kapilarah povzro\xc4\x8da \xc5\xa1irjenje, v arterijah bli\xc5\xbee srcu pa kr\xc4\x8denje. V sklopu raziskav anafilakti\xc4\x8dnega \xc5\xa1oka, ki so bile usmerjene v prepre\xc4\x8devanje \xc5\xbertev po\xc5\xa1kodb med vojaki v svetovni vojni, so ugotovili, da histamin poleg \xc5\xa1irjenja kapilar povzro\xc4\x8di tudi pove\xc4\x8danje prepustnosti njihovih sten, kar \xc5\xa1e pove\xc4\x8da padec krvnega tlaka. Predlagali so transfuzijo krvi ali plazme za prepre\xc4\x8devanje t. i. sekundarnega \xc5\xa1oka zaradi ran. Dale je leta 1929 tudi prvi dokazal, da se histamin nahaja v tkivih \xc5\xbeivih \xc5\xbeivali._NEWLINE_Najbolj znan je po svojih poskusih, s katerimi je demonstriral vlogo acetilholina na razli\xc4\x8dna tkiva in organe. \xc5\xbde v \xc4\x8dlanku iz leta 1914 je opisal dvojno delovanje te snovi, po eni strani podobno delovanju muskarina, po drugi pa delovanju nikotina. Podobno kot muskarin povzro\xc4\x8da mo\xc4\x8dno aktivacijo gladkega mi\xc5\xa1i\xc4\x8dja, srca in \xc5\xbelez, podobno kot nikotin pa celic sredice nadledvi\xc4\x8dne \xc5\xbeleze in ganglijev simpati\xc4\x8dnega \xc5\xbeiv\xc4\x8devja. Postavil je tezo, da je acetilholin glavni \xc5\xbeiv\xc4\x8dni prena\xc5\xa1alec v dolo\xc4\x8denih delih \xc5\xbeiv\xc4\x8devja in pripisal njegovo kratkotrajno delovanje encimu, ki ga razgrajuje - holinesteraza je bila odkrita \xc5\xa1ele 16 let kasneje. Raziskave v nadaljnjih letih so razkrile, da povzro\xc4\x8da odziv tudi v nekaterih delih parasimpati\xc4\x8dnega \xc5\xbeiv\xc4\x8devja in po odkritju, da se acetilholin dejansko nahaja v \xc5\xbeivih tkivih, povzro\xc4\x8dile preobrat v nevrofiziologiji, v kateri je do tedaj veljalo mnenje, da je prenos elektri\xc4\x8dnih signalov zgolj fizikalen pojav - v obliki akcijskih potencialov na vzdra\xc5\xbenih celicah. Da bi usmeril nadaljnje raziskave na tem podro\xc4\x8dju je skoval ustrezno terminologijo in razdelil nevrone po snoveh, ki jih izlo\xc4\x8dajo, na noradrenergi\xc4\x8dne, holinergi\xc4\x8dne itd._NEWLINE_V 1940. letih je aktivno sodeloval v debati glede narave prenosa \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih impulzov med \xc5\xbeiv\xc4\x8dnimi celicami. Dale je pripadal taboru, ki je zagovarjal kemi\xc4\x8dni prenos preko sinaps, za razliko od Ecclesa in njegovih somi\xc5\xa1ljenikov, ki so zagovarjali idejo o elektri\xc4\x8dnem prenosu. Danes vemo, da je ve\xc4\x8dina signalizacije med celicami \xc5\xbeiv\xc4\x8devja kemi\xc4\x8dne, obstajajo pa tudi specializirane elektri\xc4\x8dne sinapse._NEWLINE_Svoje najpomembnej\xc5\xa1e objave in predavanja je zbral v knjigi Adventures in Physiology, ki je iz\xc5\xa1la leta 1952. Bil je tudi aktiven zagovornik svobode znanosti pred politi\xc4\x8dnimi in ideolo\xc5\xa1kimi vplivi ter je javno svaril pred nevarnostmi zlorabe znanstvenih odkritij, predvsem jedrske energije v lu\xc4\x8di jedrskega napada zaveznikov na Japonsko konec druge svetovne vojne.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nZa svoje delo je prejel \xc5\xa1tevilna priznanja. Izvoljen je bil za \xc4\x8dlana in leta 1940 \xc5\xa1e predsednika Kraljeve dru\xc5\xbebe iz Londona. Bil je tudi dopisni \xc4\x8dlan Nacionalne akademije znanosti ZDA in ve\xc4\x8d drugih akademskih ustanov._NEWLINE_Za teorijo o vlogi acetilholina kot \xc5\xbeiv\xc4\x8dnega prena\xc5\xa1alca je leta 1936 skupaj z Loewijem, ki je vpliv na \xc5\xbeiv\xc4\x8devje neposredno dokazal, prejel Nobelovo nagrado za fiziologijo ali medicino. Poleg Nobelove nagrade je prejel tudi presti\xc5\xbeni Kraljevo (1924) in Copleyjevo medaljo (1937) Kraljeve dru\xc5\xbebe ter \xc5\xa1tevilne druge.'