b'\n_START_ARTICLE_\nIvan Vladislav\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje do prihoda na prestol\n_START_PARAGRAPH_\nIvan Vladislav je bil sin Arona, brata carja Samuela Bolgarskega (vladal 997-1014) iz dinastije Komitopuli. Leta 976 ali 987 je Samuel zaradi izdaje ukazal usmrtitev brata Arona in cele njegove dru\xc5\xbeine. Pre\xc5\xbeivel je samo Ivan Vladimir, za katerega se je osebno zavzel Samuelov sin Gavril Radomir. O njegovem \xc5\xbeivljenju od teh dogodkov do prihoda na prestol leta 1015 ni ni\xc4\x8d znanega.\n_START_SECTION_\nPrevzem oblasti\n_START_PARAGRAPH_\nBolgarija je bila do leta 1015 zapletena v skoraj trideset let trajajo\xc4\x8do vojno z Bizantinskim cesarstvom. Carja Samuela je po katastrofalnem porazu v bitki na Belasici in njegovi smrti 6. oktobra 1014 nasledil njegov sin Gavril Radomir. Radomirjev polo\xc5\xbeaj je bil negotov, ker bi se kot sin najstarej\xc5\xa1ega brata Komitopuli za bolgarski prestol lahko potegoval tudi Ivan Vladislav. Bizantinski cesar Bazilij II. je v tistem \xc4\x8dasu prodrl globoko na bolgarsko ozemlje in ponovno osvojil pred tem izgubljeni Voden (Odrin) in oblegal mogo\xc4\x8dno trdnjavo Maglen na severozahodu Bolgarije. Gavril Radomir ni bil dovolj mo\xc4\x8dan, da bi posredoval, in je lahko samo nemo\xc4\x8dno opazoval dogajanja iz bli\xc5\xbenjega Ostrova (Arnissa). Njegova nesposobnost, da bi se pomeril z Bizantinci, je povzro\xc4\x8dila negodovanje med plemstvom, ki je za svojega vodjo izbralo Ivana Vladimirja. Padec Maglena je zape\xc4\x8datil Gavrilovo usodo. Konec poletja 1015 je Ivan Vladimir na lovu pri Ostrovu ubil svojega bratranca, morda na ukaz bizantinskih agentov, zasedel bolgarski prestol in zavaroval svoj polo\xc5\xbeaj pred mo\xc5\xbenimi tekmeci.\n_START_SECTION_\nPrvi meseci vladanja\n_START_PARAGRAPH_\nIvan Vladislav je takoj po prevzemu oblasti poslal delegacijo k Baziliju II.. Delegacija je pri\xc5\xa1la k cesarju pet dni po padcu Maglena. Ivan Vladislav je Baziliju sproro\xc4\x8dil, da je osebno ubil Gavrila Radomirja in prevzel oblast v dr\xc5\xbeavi in mu izrazil svojo globoko poni\xc5\xbenost in poslu\xc5\xa1nost. Njegovo dejanje je podprl tudi del plemstva. Ivan Vladislav je s tem utrdl svoj polo\xc5\xbeaj na prestolu, vendar je hkrati jasno izjavil, da je proti vsem kompromisom z Bizantinci. Odlo\xc4\x8dil se je, da bo nadaljeval politiko svojih predhodnikov proti prodirajo\xc4\x8dim Bizantincem. Baziliju II. je postalo jasno, da je bila njegova izjava o poni\xc5\xbenosti zvija\xc4\x8da, in je takoj ukrepal. Podkupil je kavkana Teodora, ki je bil v bizantinskem ujetni\xc5\xa1tvu, da ubije bolgarskega vladarja. Teodor je v ta namen podkupil Ivanovega zaupnika, ki nazadnje ni ubil carja ampak samega Teodora. Bazilij je medtem nadaljeval vojni pohod in prisilil bolgarskega carja na umik v albanske gore. Bizantinci so osvojili bolgarsko prestolnico Ohrid, po\xc5\xbegali cesarske pala\xc4\x8de in nato izvedeli, da je Vladislav za\xc4\x8del oblegati Dra\xc4\x8d in da je bolgarski general Ivac na jugu pri Bitoli porazil bizantinsko zaledno vojsko. Bizantinska oskrbovalna pot je bila presekana, zato se je moral Bazilij umakniti v Solun. V Ohridu je pustil samo majhno garnizijo, katero so Bolgari hitro premagali in ponovo zasedli mesto. Bazilij je v bazi v Mosinopolisu svojo vojsko razdelil in za\xc4\x8del pusto\xc5\xa1iti okolico Strumice in Sofije. Januarja 1016 se je vrnil v Konstantinopel.\n_START_SECTION_\nUtrditev polo\xc5\xbeaja\n_START_PARAGRAPH_\nIvan Vladislav je medtem utrdil svoj polo\xc5\xbeaj v albanskih gorah in Makedoniji. Oktobra 1015 je za\xc4\x8del obnavljati ve\xc4\x8d trdnjav, po\xc5\xa1kodovanih med vojno, vklju\xc4\x8dno s tisto v Bitoli, kar je razvidno tudi iz Bitolskega napisa. Leta 1016 je na svoj dvor povabil vazalnega kneza Jovana Vladimirja Dukljanskega, poro\xc4\x8denega s sestro Gavrila Radomirja Teodoro Kosaro. Car je verjetno nameraval kneza obdr\xc5\xbeati za talca s tem zavarovati svojo zahodni bok. Knez se je nameraval odzvati vabilu, vendar mu je odhod prepre\xc4\x8dila \xc5\xbeena Teodora Kosara, ki ni zaupala morilcu svojega brata in se je bala za mo\xc5\xbeevo \xc5\xbeivljenje. Ivan Vladislav se je zatem zaobljubil, da mu ne bo stregel po \xc5\xbeivljenju in mu kot dokaz dobre volje poslal zlat kri\xc5\xbe. Jovan Vladimir se je \xc5\xa1e vedno obotavljal, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je bil Kristus kri\xc5\xbean na lesenem in ne zlatem kri\xc5\xbeu, Ivan Vladislav pa je ponovil svojo zaobljubo, potrjeno od bolgarskega patriarha Davida. Jovan Vladimir se je nazadnje odlo\xc4\x8dil za potovanje na dvor v Prespo, kjer so ga takoj po prihodu 22. maja obglavili. Cesar njegovega trupla ni dovolil pokopati. Po \xc5\xa1tevilnih \xc4\x8dude\xc5\xbenih dogodkih, povezanih s truplom, ga je Ivan Vladislav vrnil pokojnikovi \xc5\xbeeni Kosari._NEWLINE_Spomladi 1016 se je Bazilij II. z vojsko odpravil po dolini reke Strume in oblegal mo\xc4\x8dno trdnjavo Pernik. Obrambo trdnjave je vodil sposoben poveljnik Krakra, ki je ostal zvest bolgarski stvari. Ker so vsi poskusi osvojitve med 88 dni trajajo\xc4\x8dim obleganjem s \xc5\xa1tevilnimi \xc5\xbertvami spodleteli, so se Bizantinci umaknili na jug, da bi se v Mosinopolisu pregrupirali.\n_START_SECTION_\nBoji leta 1017\n_START_PARAGRAPH_\nBazilij II. je na za\xc4\x8detku leta 1017 nadaljeval prekinjeni vojni pohod. Davida Arianita in Konstantina Diogena je poslal pusto\xc5\xa1it po dolini Vardarja in osvojit grad Longos, sam pa se je odpravil na jug oblegat Kastorijo. Pod obzidjem mesta je dobil sporo\xc4\x8dilo stratega Dorostolona (Silistra), da je Ivan Vladislav poslal generala Krakra prosit za pomo\xc4\x8d Pe\xc4\x8denege in da so Pe\xc4\x8denegi \xc5\xbee pre\xc5\xa1li Donavo. Cesar je takoj prekinil obleganje in odhitel proti severu, pri Ostrovskem jezeru pa je izvedel, da Pe\xc4\x8denegi niso pripravljeni tvegati vojne z njim. Bazilij se je obrnil proti jugu in se bogato oskrbel iz zalog, ki so bile vskladi\xc5\xa1\xc4\x8dene ob poti. Ivan Vladislav, ki je skrbno opazoval bizantinske premike, je iz zasede napadel \xc4\x8dete Konstantina Diogena. \xc4\x8ce mu na pomo\xc4\x8d ne bi pri\xc5\xa1el Bazilij, bi Bolgari njegovo vojsko popolnoma uni\xc4\x8dili. Po pisanju Ivana Skilice, se je Bazilij boril na \xc4\x8delu svoje re\xc5\xa1evalne vojske. Ko so ga Bolgari zagledali, so vpili \xc2\xbbBe\xc5\xbeite, cesar!\xc2\xab in se pani\xc4\x8dno umaknili. Zadovoljni z zmago so Bizantinci od\xc5\xa1li v Voden in se nato vrnili v Konstantinopel.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nNa za\xc4\x8detku leta 1018 je za\xc4\x8del Ivan Vladislav oblegati Dra\xc4\x8d in februarja istega leta pod obzidjem mesta padel. Opisi njegove smrti so kontradiktorni. Po nekaterih podatkih naj bi ga v zaroti ubili njegovi slu\xc5\xbeabniki. Po drugih je padel v bitki. Bolgarski dodatki k Skilicevi Kroniki so bolj podrobni in pravijo, da se je Ivan Vladislav na konju dvobojeval z dra\xc5\xa1kim strategom, patricijem Nikito Pegonitom. Med bojem sta ga napadla bizantinska pe\xc5\xa1aka, ki sta opazovala dvoboj, in ga smrtno ranila v trebuh. Kasnej\xc5\xa1i bizantinski zgodovinar je trdil, da je bil dvoboj po\xc5\xa1ten in da je Ivan Vladislav zaradi sunka s kopjem v prsi takoj umrl. Letopis dukljanskega popa pripoveduje povsem druga\xc4\x8dno zgodbo: carja je med obedovanjem v njegovem taboru napadel neznan vojak, v katerem je Ivan Vladislav prepoznal umorjenega Jovana Vladimirja. Ves zgro\xc5\xbeen je poklical na pomo\xc4\x8d, vendar mu nih\xc4\x8de ni pomagal in neznani vojak ga je nato smrtno ranil._NEWLINE_Njegova smrt je pomenila konec Prvega bolgarskega cesarstva. Njegovi sinovi so bili \xc5\xa1e mladi in neizku\xc5\xa1eni in tudi najbolj izku\xc5\xa1eni bolgarski vojskovodje so dvomili v smiselnost nadaljnjega upiranja. Ko je Bazilij II. izvedel za carjevo smrt, je zapustil Konstantinopel in se v Odrinu sestal s Krakrovim bratom, ki je priznal bizantinsko oblast. Njegovemu zgledu je sledila ve\xc4\x8dina bolgarskega plemstva, obljubila cesarju zvestobo in mu predala svoje trdnjave. Krakra in poveljniki 35 trdnjav so se cesarju vdali v Ceru. V Strumici je cesar dobil sporo\xc4\x8dilo ovdovele carice Marije, da se je pripravljena pogajati o vdaji bolgarske prestolnice in dr\xc5\xbeave. Bazilij II. je bogato nagradil vse, ki so se mu vdali. Dovolil jim je obdr\xc5\xbeati posesti, premo\xc5\xbeenje in plemi\xc5\xa1ke naslove. Kratkotrajen odpor pod vodstvom Vladislavovega najstarej\xc5\xa1ega sina Presijana II. in njegovih bratov, se je kon\xc4\x8dal konec leta 1018.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nLetopisec, znan kot dukljanski pop, je ve\xc4\x8d kot stoletje po smrti Ivana Vladislava o njem zapisal, da je bil po smrti \xc2\xbbza vedno povezan s Satanovimi angeli\xc2\xab. Carja kritizirajo tudi sodobni bolgarski zgodovinarji, vklju\xc4\x8dno v Vasilom Zlatarskim, in trdijo, da so njegova dejanja pospe\xc5\xa1ila padec Bolgarije, da se je, namesto da bi dvignil moralo Bolgarov, spremenil v morilca in da ni bil sposoben spopasti se z dvornimi spletkami in korupcijo. Cesarja kritizira tudi Steven Runciman, ki trdi, da je njegov umor Gavrila Radomirja povzro\xc4\x8dil splo\xc5\xa1no zmedo, v kateri je vsak plemi\xc4\x8d gledal samo \xc5\xa1e na lastne interese, vendar mu hkrati pripisuje \xc2\xbbprecej\xc5\xa1njo brezobzirno energijo\xc2\xab. Jordan Andreev mu je bolj naklonjen in trdi, da je imel tehtne razloge za ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje poboja svoje dru\xc5\xbeine, da je ravnal po starih bolgarskih poganskih obi\xc4\x8dajih in da je ubil samo Gavrila Radomirja in njegovo \xc5\xbeeno, drugim \xc4\x8dlanom dru\xc5\xbeine pa je prizanesel. Jovana Vladimirja je ubil zato, ker je kot mo\xc5\xbe ene od Samuelovih h\xc4\x8dera ogro\xc5\xbeal njegov polo\xc5\xbeaj in posku\xc5\xa1al skleniti kompromis z Bizantinci. Ivan Vladislav si po Andreevem mnenju zaradi obrambe bolgarske dr\xc5\xbeave in juna\xc5\xa1ka smrti zaslu\xc5\xbei bolj blage poglede na njegova zla dela. Pri tem navaja bizantinskega zgodovinarja (njegovega imena ne navaja), ki pi\xc5\xa1e, da je med njegovim vladanem \xc2\xbbbizantinska dr\xc5\xbeava visela na nitki, ker se je barbar kot Golijat upiral Bizantincem, obupanim zaradi nepremagljivega sovra\xc5\xbenika\xc2\xab. Naklonjen mu je tudi poljski zgodovinar Kazimierz Zakrzewski, predvsem zato, ker se je s spretnim vodenjem gverilske vojne vse do smrti uspe\xc5\xa1no upiral sovra\xc5\xbeniku._NEWLINE_Po Ivanu Vladislavu Bolgarskem se imenuje rt na Rugged Islandu v Ju\xc5\xbenih \xc5\xa1etlandskih otokih na Antarktiki.'