b'\n_START_ARTICLE_\nToma\xc5\xbe Becket\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nBecket se je rodil 21. decembra okoli leta 1119 ali 1120 glede na poznej\xc5\xa1e navedbe v Cheapsidu v Londonu na praznik svetega Toma\xc5\xbea apostola. Bil je sin Gilberta Becketa in matere Matilde. O\xc4\x8de je bil iz Thiervilla v gospostvu Brionne v Normandiji, majhen posestnik ali nepomemben vitez. Tudi Matilda je imela normanske prednike, njena dru\xc5\xbeina je \xc5\xbeivela pri Caenu. Gilbert je za\xc4\x8del svoje \xc5\xbeivljenje kot trgovec, morda kot tekstilni trgovec. Od leta 1120 je \xc5\xbeivel v Londonu, kjer je bil lastnik nepremi\xc4\x8dnine in je \xc5\xbeivel od prihodkov najemnin. V nekem obdobju je bil tudi mestni \xc5\xa1erif. Pokopali so ga v stari stolnici svetega Pavla._NEWLINE_Richer de L\'Aigle, ki je bil bogat prijatelj Becketovega o\xc4\x8deta, je Toma\xc5\xbea pogosto vabil na svoja posestva v Sussexu, kjer je lovil in sokolaril. Becket naj bi se od Richerja veliko nau\xc4\x8dil. Richer je bil pozneje podpisnik Clarendonskih odlokov proti cerkvi._NEWLINE_Ko je bil Toma\xc5\xbe Becket star 10 let, so ga kot \xc5\xa1tudenta poslali v samostan Merton v Angliji, nato je obiskoval gimnazijo v Londonu, morda tisto v stolnici svetega Pavla. Ni \xc5\xa1tudiral predmetov, ki so presegali trivij (zdru\xc5\xbeena in povezana u\xc4\x8dna vsebina iz treh ved ali treh \xc5\xa1olskih predmetov) in kvadrivij na teh \xc5\xa1olah. Po svojem 20. letu je pre\xc5\xbeivel pribli\xc5\xbeno eno leto v Parizu. Ni pa \xc5\xa1tudiral kanonskega ali civilnega prava, tudi njegova latin\xc5\xa1\xc4\x8dina ni bila nikdar popolna. Kmalu po za\xc4\x8detku Toma\xc5\xbeevega \xc5\xa1olanja je imel Gilbert Becket finan\xc4\x8dne te\xc5\xbeave, zato se je bil Toma\xc5\xbe prisiljen pre\xc5\xbeivljati kot uradnik. Sprva mu je o\xc4\x8de zagotovil delo v podjetju sorodnika, potem pa je dobil polo\xc5\xbeaj v gospodinjstvu Teobalda iz Beca, takrat canterburyjskega nad\xc5\xa1kofa._NEWLINE_Teobald mu je zaupal ve\xc4\x8d pomembnih nalog, povezanih z Rimom, poslal ga je tudi v Bologno in Auxerre \xc5\xa1tudirat kanonsko pravo. Teobald je leta 1154 imenoval Becketa za arhidiakona Canterburyja in drugih cerkvenih uradov, skrbel je za \xc5\xa1tevilne beneficije, prebende v stolnici v Lincolnu, stolnici svetega Pavla in uradu pro\xc5\xa1ta v Beverleyu. Njegova u\xc4\x8dinkovitost na teh delovnih mestih je prepri\xc4\x8dala Teobalda, da ga je priporo\xc4\x8dil kralju Henriku II. za prosto delovno mesto lorda kanclerja. Becket je bil imenovan januarja 1155. _NEWLINE_Kot kancler je Becket urejal kraljeve vire prihodkov, ki so prihajali od vseh lastnikov zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d, tudi cerkev in \xc5\xa1kofij. Kralj Henrik je celo poslal svojega sina Henrika v Becketovo gospodinjstvo.  Mlaj\xc5\xa1i Henry je poro\xc4\x8dal, da mu je Becket pokazal ve\xc4\x8d o\xc4\x8detovske ljubezni dnevno, kot njegov o\xc4\x8de v celotnem \xc5\xbeivljenju.\n_START_SECTION_\nPrimas (vodilni \xc5\xa1kof)\n_START_PARAGRAPH_\nBecket je bil imenovan za nad\xc5\xa1kofa Canterburyja leta 1162, nekaj mesecev po Teobaldovi smrti. Kraljevi svet \xc5\xa1kofov in plemi\xc4\x8dev je njegovo izvolitev potrdil 23. maja 1162. Henrik II. je upal, da bo Becket dajal prednost kraljevi vladi in ne cerkvi, vendar pa se je Becket zelo spremenil._NEWLINE_Becket je bil posve\xc4\x8den v duhovnika 2. junija 1162 v Canterburyju, 3. junija 1162 pa ga je Henrik Blois, winchestrski \xc5\xa1kof, v prisotnosti drugih sufraganskih \xc5\xa1kofov v Canterburyju, posvetil v nad\xc5\xa1kofa._NEWLINE_Razkol med kraljem Henrikom II. in Becketom kot novim nad\xc5\xa1kofom se je pove\xc4\x8dal, ko je slednji odstopil kot kancler in sku\xc5\xa1al obnoviti in raz\xc5\xa1iriti pravice nad\xc5\xa1kofije. To je med njima povzro\xc4\x8dilo vrsto sporov, med drugim tudi zaradi pristojnosti posvetnih sodi\xc5\xa1\xc4\x8d nad angle\xc5\xa1kimi duhovniki, kar je pove\xc4\x8dalo nasprotje med Becketom in kraljem. Henrikovi poskusi, da bi vplival na druge \xc5\xa1kofe proti Becketu, so se za\xc4\x8deli v Westminstru oktobra 1163, ko je kralj zahteval odobritev tradicionalnih pravic kraljeve vlade do cerkve. Posledica je bila sprejetje Clarendonskih odlokov, ko je Becketa uradno prosil, naj se strinja s kraljevimi pravicami ali pa se spoprime s politi\xc4\x8dnimi posledicami.\n_START_SECTION_\nClarendonski odloki\n_START_PARAGRAPH_\nKralj Henrik II. je 30. januarja 1164 predsedoval skup\xc5\xa1\xc4\x8dini ve\xc4\x8dine vi\xc5\xa1jih angle\xc5\xa1kih duhovnikov v pala\xc4\x8di v Clarendonu v Whiltshiru. V 16 odlokih je zahteval ve\xc4\x8d neodvisnosti in \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1o povezavo z Rimom. Zastavil je vse svoje sposobnosti, da bi dobil njihovo soglasje. Vsi, razen Becketa so se strinjali. Kon\xc4\x8dno je Becket izrazil pripravljenost, da se strinja z vsebino Clarendonskih odlokov, vendar je \xc5\xa1e vedno zavrnil uradni podpis dokumentov. Henrik II. je 8. oktobra 1164 poklical Becketa pred veliki svet v gradu Northampton, da bi odgovoril na obto\xc5\xbebe o \xc5\xbealitvi kraljeve oblasti in prestopke v uradu kanclerja. Obsojen je Becket zbe\xc5\xbeal s sojenja in pobegnil na celino._NEWLINE_Francoski kralj Ludvik VII. je ponudil Becketu za\xc5\xa1\xc4\x8dito. Skoraj dve leti je pre\xc5\xbeivel v cistercijanski opatiji Pontigny, nato pa mu je Henrik zagrozil in mu ukazal, da se mora vrniti v Sens. Becket se je boril proti izob\xc4\x8denju in prepovedi proti kralju, \xc5\xa1kofom in kraljestvu, a se je pape\xc5\xbe Aleksander III., \xc4\x8deprav je z njim teoreti\xc4\x8dno strinjal, odlo\xc4\x8dil za bolj diplomatski na\xc4\x8din. Pape\xc5\xbeevi legati so bili poslani leta 1167 s pooblastilom za razsodnike._NEWLINE_Leta 1170 je Aleksander poslal odposlance, da re\xc5\xa1ijo spor. Henrik je ponudil kompromis, ki bi omogo\xc4\x8dil Toma\xc5\xbeu, da se vrne v Anglijo iz izgnanstva.\n_START_SECTION_\nUmor\n_START_PARAGRAPH_\nJunija 1170 je Roger iz Pont L\'\xc3\x89v\xc3\xaaqua, nad\xc5\xa1kof v Yorku, skupaj z Gilbertom Foliotom, londonskim \xc5\xa1kofom, in Joscelinom iz Bohona, \xc5\xa1kofom iz Salisburyja, okronal nesojenega kralja Henrika mlaj\xc5\xa1ega v Yorku. To je bila kr\xc5\xa1itev, ker je imel Canterbury privilegij za kronanje, in novembra 1170 je Becket vse tri izob\xc4\x8dil. Medtem ko so trije duhovniki pobegnili h kralju v Normandijo , je Becket nadaljeval izob\xc4\x8denje svojih nasprotnikov v cerkvi, kar je izvedel Henrik II., o\xc4\x8de Henrika mlaj\xc5\xa1ega._NEWLINE_Na podlagi poro\xc4\x8dil o Becketovih ukrepih je Henrik izrekel besede, ki so si jih ljudje razlagali, da \xc5\xbeeli Becketa ubiti.  Kraljeve to\xc4\x8dne besede so bile dvomljive, poro\xc4\x8dali so o ve\xc4\x8d razli\xc4\x8dicah. Najpogosteje navedena, kot je nastala po ustnem izro\xc4\x8dilu, je: "Me bo kdo re\xc5\xa1il tega nemirnega duhovnika?"  Zgodovinar Simon Schama trdi, da je to napa\xc4\x8dno in sprejema trditev sodobnega biografa Edwarda Grima, ki pi\xc5\xa1e v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini, da je rekel: "Kak\xc5\xa1ne nesre\xc4\x8dne trote in izdajalce sem hranil in vzgajal v svojem domu, da pustijo, da s tako sramotnim prezirom ravna s svojim gospodarjem ta duhovnik nizkega rodu?\xc2\xab\xc2\xa0 Znane so \xc5\xa1tevilne razli\xc4\x8dice Henrikovih besed._NEWLINE_Kar koli je rekel Henrik II., je bilo razumeti kot kraljev ukaz. \xc5\xa0tirje vitezi, Reginald Fitzurse, Hugh de Morville, William de Tracy in Richard le Breton, so sklenili, da se bodo spoprijeli s canterburyjskim nad\xc5\xa1kofom._NEWLINE_29. decembra 1170 so prispeli v Canterbury. Po zapisu meniha Gervasa iz Canterburyja in o\xc4\x8dividca Edwarda Grima so svoje oro\xc5\xbeje pustili pod drevesom pred stolnico in svoje veri\xc5\xbene oklepe skrili pod pelerine, preden so vstopili, da bi izzivali Becketa. Vitezi so obvestili Becketa, da mora v Winchester, da bo poro\xc4\x8dal o svojih dejanjih, a jih je Becket zavrnil. \xc5\xa0li so po svoje oro\xc5\xbeje, planili v cerkev, da bi ga usmrtili. [14] Becket je medtem nadaljeval svojo pot v glavno dvorano na ve\xc4\x8dernice. Vitezi so ga vihte\xc4\x8d z me\xc4\x8di ujeli v bli\xc5\xbeini vrat v samostanskem kri\xc5\xbenem hodniku, med stopnicami v kripto in stopnicami, ki vodijo navzgor v kor stolnice, kjer so menihi peli ve\xc4\x8dernice._NEWLINE_Ve\xc4\x8d sodobnih zapisov je o tem, kaj se je zgodilo; posebej je treba omeniti Edwarda Grima, ki je bil v napadu ranjen. To je del opisa Edwarda Grima:_NEWLINE_Gre\xc5\xa1niki vitezi so nenadoma sko\xc4\x8dili nanj, odrezali vrh krone, ki je maziljenega sakralna krizma, posve\xc4\x8dena Bogu. Nato je prejel drugi udarec v glavo, a je \xc5\xa1e vedno stal trdno in nepremi\xc4\x8dno. Po tretjem udarcu je padel na kolena in komolce ter se ponudil kot \xc5\xbeiva \xc5\xbertev in rekel potihoma: "V Jezusovem imenu in za za\xc5\xa1\xc4\x8dito Cerkve sem pripravljen na objem smrti." Tretji vitez mu je povzro\xc4\x8dil stra\xc5\xa1no rano, ko je le\xc5\xbeal onemogel. S tem zadetkom je teme lo\xc4\x8dil od glave tako, da se je ulila kri z mo\xc5\xbegani in obarvala tla stolnice. Neki klerik, ki je pri\xc5\xa1el z vitezi, je polo\xc5\xbeil nogo na vrat svetega duhovnika in plemenitega mu\xc4\x8denika in, grozno, razmetal mo\xc5\xbegane in kri po tlaku ter kri\xc4\x8dal proti drugim, "pustite nas pro\xc4\x8d, vitezi; ta \xc4\x8dlovek ne bo ve\xc4\x8d vstal". _NEWLINE_\xc5\xa0e en zapis je mogo\xc4\x8de najti v Expugnatio Hibernica ( Osvojitev Irske, 1189), ki ga je napisal Gerald iz Walesa.\n_START_SECTION_\nPo Becketovi smrti\n_START_PARAGRAPH_\nPo Becketovi smrti so menihi pripravili njegovo telo za pokop. Po nekaterih zapisih naj bi Becket zaradi pokore nosil cilicij. Kmalu zatem so verniki po vsej Evropi za\xc4\x8deli \xc4\x8dastiti Becketa kot mu\xc4\x8denika in 21. februarja 1173, malo ve\xc4\x8d kot dve leti po njegovi smrti, ga je pape\xc5\xbe Aleksander III. v cerkvi svetega Petra v Segniju razglasil za svetnika. Leta 1173 je bila Becketova sestra Marija imenovana za opatinjo v samostanu Barking za nadomestilo umora brata. 12. julija 1174 se je sredi upora 1173\xe2\x80\x9374 Henrik II. poni\xc5\xbeal z javno pokoro na Becketovem grobu, pa tudi v cerkvi svetega Dunstana, ki je postala eden najbolj priljubljenih romarskih krajev v Angliji._NEWLINE_Becketovi morilci so pobegnili na sever v grad Knaresborough, kjer je Hugh de Morville ostal pribli\xc5\xbeno leto dni. De Morville je imel nepremi\xc4\x8dnine v Kambriji, kar je bilo morda priro\xc4\x8dno za dalj\xc5\xa1e bivanje v lo\xc4\x8denem \xc5\xa1kotskem kraljestvu. Niso bili prijeti, niti jim Henrik II. ni zaplenil premo\xc5\xbeenja, vendar mu ni uspelo, da bi jim pomagal, ko so avgusta 1171 iskali pomo\xc4\x8d pri pape\xc5\xbeu Aleksandru, ki je vse \xc5\xa1tiri izob\xc4\x8dil. Po odpu\xc5\xa1\xc4\x8danju so morilci potovali v Rim in pape\xc5\xbe jim je nalo\xc5\xbeil, da so 14 let slu\xc5\xbeili kot vitezi v svetih de\xc5\xbeelah. _NEWLINE_To je bil povod za viteze svetega Toma\xc5\xbea, ki so bili ustanovljeni leta 1191 v kraju Akre, in to po zgledu nem\xc5\xa1kega vite\xc5\xa1kega reda. To je edini voja\xc5\xa1ki red, ki izvira iz Anglije (s sede\xc5\xbeem v Londonu, Kilkennyju in Nikoziji), tako kot gilbertinski red, ki je bil edini meni\xc5\xa1ki red, ki izvira iz Anglije. Henrik VIII. je oba angle\xc5\xa1ka reda ukinil ob prehodu na reformacijo._NEWLINE_Menihi so se bali, da bi Becketovo truplo ukradli. Da bi to prepre\xc4\x8dili, so ostanke namestili pod podom vzhodne kripte stolnice. Kamnit pokrov z dvema luknjama je bil postavljen nad grobnico, kamor bi romarji vstavili svoje glave in poljubili grob; ta obred je naslikan na  "\xc4\x8dude\xc5\xbenih oknih"  kapele svete Trojice. Stra\xc5\xbear grobnice (zdaj se imenuje Wax Chamber) je imel jasen pogled na grobnico. Leta 1220 so bile Becketove kosti preseljene v na novo pozla\xc4\x8den relikviarij v ozadju oltarja v kapeli svete Trojice.  Relikviarij podpirajo trije pari stebrov, ki so na dvignjeni plo\xc5\xa1\xc4\x8dadi iz treh stopenj. Becket je razviden tudi na enem od oken. Canterbury je bil zaradi svoje verske zgodovine vedno romarski kraj, po smrti Toma\xc5\xbea Becketa pa se je \xc5\xa1tevilo romarjev hitro pove\xc4\x8dalo.\n_START_SECTION_\nKult v srednjem veku\n_START_PARAGRAPH_\nNa \xc5\xa0kotskem je kralj Viljem Lev leta 1178 odredil gradnjo samostana Arbroath. Po kon\xc4\x8danju leta 1197 je bila nova ustanova posve\xc4\x8dena Becketu, ki ga je kralj osebno spoznal na angle\xc5\xa1kem dvoru kot mlad \xc4\x8dlovek._NEWLINE_7. julija 1220, v 50. jubilejnem letu njegove smrti, so Becketove ostanke preselili iz te prve grobnice v relikviarij v nedavno kon\xc4\x8dani kapeli svete Trojice. Ta prenos je bil "eden velikih simbolnih dogodkov v \xc5\xbeivljenju srednjeve\xc5\xa1ke angle\xc5\xa1ke cerkve" in so se ga udele\xc5\xbeili kralj Henrik III., pape\xc5\xa1ki legat, canterburyjski nad\xc5\xa1kof Stephen Langton in veliko dostojanstvenikov, posvetnih in cerkvenih magnatov. Tako "je bil ustanovljen velik nov praznik, spomin na prenos, ki se je praznoval vsakega julija skoraj povsod v Angliji in tudi v \xc5\xa1tevilnih francoskih cerkvah".  Ta festival je bil zatrt leta 1536 v reformaciji. _NEWLINE_Relikviarij je bil tu, dokler ni bil uni\xc4\x8den leta 1538 ob razpustitvi samostanov po naro\xc4\x8dilu kralja Henrika VIII. Kralj je uni\xc4\x8dil tudi Becketove kosti in odredil, da se vse omembe njegovega imena zabri\xc5\xa1ejo._NEWLINE_Becketa so kot potomca vodilne trgovske dru\xc5\xbebe Mercers (Worshipful Company of Mercers) v poznej\xc5\xa1ih stoletjih \xc5\xa1teli za London\xc4\x8dana in ga sprejeli kot londonskega zavetnika skupaj s Svetim Pavlom: njuni podobi sta se pojavili na pe\xc4\x8datu mesta ter \xc5\xbeupana. Pe\xc4\x8dat dobrodelnega sklada, ustanovljenega leta 1282, Bridge House Estates uporablja samo podobo Becketa, medtem ko hrbtna stran ka\xc5\xbee upodobitev njegovega mu\xc4\x8deni\xc5\xa1tva._NEWLINE_Svetnikova slava se je hitro raz\xc5\xa1irila po vsem normanskem svetu. Prva sveta podoba Becketa, mozai\xc4\x8dna ikona, je \xc5\xa1e vedno vidna v monrealski stolnici na Siciliji, ki je nastala kmalu po njegovi smrti. Becketovi bratranci so dobili zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de na sicilskem dvoru v izgnanstvu, sicilski kralj Viljem I. se je poro\xc4\x8dil s h\xc4\x8derko Henrika II. Glavna cerkev sicilijanskega mesta Marsala je posve\xc4\x8dena svetemu Toma\xc5\xbeu Becketu. Ve\xc4\x8d kot 45 srednjeve\xc5\xa1kih skrinj \xe2\x80\x93 relikviarijev je izdelanih v tehniki champlev\xc3\xa9 (emajl), ki ka\xc5\xbeejo prizore iz Becketovega \xc5\xbeivljenja, tudi relikvarij (Becket Casket), izvirno narejen za relikvije svetnika v samostanu v Peterboroughu, ki je zdaj v Muzeju Viktorije in Alberta v Londonu.'