b'\n_START_ARTICLE_\nCitre\n_START_PARAGRAPH_\nC\xc3\xadtre so ljudsko strunsko glasbilo iz dru\xc5\xbeine brenkal, raz\xc5\xa1irjeno predvsem v alpskih de\xc5\xbeelah. Imenujejo jih tudi klavir malega \xc4\x8dloveka. Imajo 30 do 45 strun, od tega 4 ali 5 melodijskih, ostale so spremljevalne. Na melodijske strune se igra s trzalico, na spremljevalne pa s prsti levice. Izvor ni jasen, dokazano pa je, da so \xc5\xbee anti\xc4\x8dna ljudstva igrala na instrumente, podobne dana\xc5\xa1njim citram. Za \xc4\x8dasa kralja Ptolemeja I. na slavnosti v Aleksandriji sodelovalo \xc5\xa1eststo glasbenikov, med njimi tristo citrarjev. Omenjene so v knjigah starih prerokov, nanj so se u\xc4\x8dili igrati tudi egiptovski kralji. Tedaj so jih imenovali chetarah, pod imenom cithara so jih poznali Arabci, ki so jih v \xc4\x8dasu kri\xc5\xbearjev zanesli v Evropo. Tedaj so bile citre v obliki oglate redonan\xc4\x8dne skrinje. Glasbilo s strunami, na katero se z desnico brenka, z levico pa prebira strune, podolgovate oblike, se na Slovenskem imenuje na splo\xc5\xa1no citre, ne glede na to, ali so doma\xc4\x8d izdelek ali tovarni\xc5\xa1ki oz. obrtni\xc5\xa1ki. Glasbilo je narejeno iz podolgovate nizke lesene skrinje, po navadi z izbo\xc4\x8deno zunanjo dalj\xc5\xa1o stranico in ima zgornji plo\xc5\xa1\xc4\x8di polo\xc5\xbeno napete strune, ki so razli\xc4\x8dno ugla\xc5\xa1ene. Melodijske strune so napete \xc4\x8dez ubiralko s pre\xc4\x8dkami za prijeme. Kupilne, t. i. akordi\xc4\x8dne ali koncertne citre so bile ob koncu 19. stoletja priljubljene zlasti po trgih in mestih za hi\xc5\xa1no muziciranje. Ker so jih dobivali ve\xc4\x8dinoma od avstrijskih ali nem\xc5\xa1kih izdelovalcev, so jih imenovali tudi nem\xc5\xa1ke citre, za razliko od slovenskih, doma narejenih, ki so bile v rabi na pode\xc5\xbeelju. Pomemben u\xc4\x8ditelj citer je Ivan Kiferle, ki je izdal 12 zvezkov slovenskih pesmi, prirejenih za citre. Med obema vojnama je navdu\xc5\xa1enje za citre polagoma splahnelo, le posamezniki so \xc5\xa1e segali po njih. Po drugi vojni pa so postale zopet bolj popularne, toda v druga\xc4\x8dnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah. Deloma jim je dal svojo veljavo Ansambel Mihe Dov\xc5\xbeana, ki je temu \xcb\x9dslovenskemu alpskemu\xcb\x9d glasbilu pridru\xc5\xbeil \xc5\xa1e kitaro in bas ter s tem ustvaril svoj tip narodno-zabavnega ansabla._NEWLINE_Citre so postale zelo znane, ko je bila na njih izvajana spremljevalna glasba v znanem film Tretji mo\xc5\xbe re\xc5\xbeiserja Carola Reeda. Uporabljene so bile tudi v filmski glasbi Urbana Kodra za film Cvetje v jeseni. Kar nekaj filmov je, v katerih so avtorji glasbe posebej poudarili citre. Tako so se tudi z zapra\xc5\xa1enih podstre\xc5\xa1ij za\xc4\x8deli vra\xc4\x8dati pozabljeni in\xc5\xa1trumenti.\n_START_SECTION_\nCitre na Slovenskem\n_START_PARAGRAPH_\nStrokovnjaki pravijo, da so bile citre neko\xc4\x8d doma skoraj v vsaki hi\xc5\xa1i na Slovenskem. Ljudski godci so na njih igrali \xc5\xbee v davnih \xc4\x8dasih (v Fin\xc5\xbegarjevem romanu Pod svobodnim soncem je godec Radovan igral na plunko). V prej\xc5\xa1njem stoletju so se ljudem zelo priljubile zaradi svojega zvoka, za tak\xc5\xa1no popularnost pa so poskrbeli iznajdljivi evropski trgovci. V Citrarskih \xc5\xa1olah (glasbena literatura z navodili za igranje in raznovrstnimi skladbami) je najve\xc4\x8d priredb slovenskih ljudskih napevov in domoljubnih pesmi. Imamo tudi nekaj pravih mojstrov, ki ro\xc4\x8dno izdelujejo citre.'