b'\n_START_ARTICLE_\nTretji koncil v Toledu\n_START_PARAGRAPH_\nTretji koncil v Toledu se je za\xc4\x8del sedmega aprila leta 589 v mestu Toledo na Iberskem polotoku. Vizigotsko kraljestvo je v tem \xc4\x8dasu imelo duhovno in teritorialno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de ravno v Toledu. Predvsem je to \xc4\x8das, ko so prenehali z arijanstvom in se spreobrnili v katolicizem \xe2\x80\x93 vero, ki so jo sprejemali ostali hispanoromani. Uradno je kralj Rekared I. prestopil v katoli\xc5\xa1ko vero in opustil arianizem. Spreobrnil je Gote in Keltibere v katolicizem. Nekaj arijanskih \xc5\xa1kofov se je odreklo svoji hereziji. Nasledniki Rekareda I. so bili zagovorniki te nove uradne vere, oni so potem tudi izbrali C. Ermevegilda.\n_START_SECTION_\nPotek koncila\n_START_PARAGRAPH_\nTakoj, ko so se \xc5\xa1kofje zbrali v Toledu jim je kralj Rekared I. sporo\xc4\x8dil, da je prepovedal sinode in kakr\xc5\xa1nakoli zborovanja \xc5\xa1kofov. V nadaljevanju so \xc5\xa1kofje prenehali s postom v roku treh dni. Osmega maja 589 so se \xc5\xa1kofje spet zbrali, po zgledu cesarja Konstantina iz koncila v Nici pa je med njimi sedel tudi kralj. po zgledu cesarja Konstantina iz koncila v Nici. Po molitvi je Rekared I. oznanil, da se je njegova spreobrnitev zgodila le nekaj dni po smrti o\xc4\x8deta, \xc4\x8deprav se je to o\xc4\x8ditno zgodilo 10 mesecev pozneje od smrti Leovigilda. Notar je nato nadaljeval z branjem kraljeve izjave, v kateri je razglasil prekinitev arijanstva in priznaval avtoriteto koncila iz Nice, Konstantinopla, Efeza, in Kalcedonija. Poudaril je tudi, da je on pomagal pri spreobrnitvi Gotov in Keltiberov in da oba naroda potrebujeta pojasnila in razlago te nove vere s strani Cerkve. Ta dokument sta nato podpisala kralj in kraljica. \xc5\xa0kofje so slavili in priznali Boga in kralja. Eden od \xc5\xa1kofov je nagovoril udele\xc5\xbeence zbora \xe2\x80\x93 \xc5\xa1kofe, ostalih \xc4\x8dlanov duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine, visoko vizigotsko plemstvo, ki se je tudi spreobrnilo. Vsi skupaj so nat obsodili in razglasili arijanstvo kot krivoverstvo v 23. \xc4\x8dlenih. Zbora se je udele\xc5\xbeilo 72 \xc5\xa1kofov, osebno ali pa prek delegatov (poleg petih metropolitov), glavni osebnosti sta bili Leandro de Sevilla \xe2\x80\x93 domnevni pobudnik k spreobrnitvi Hermenegilda) in opat iz samostana servitano, Eutropio. Pravila, ki so bila sprejeta na zboru so predstavljala neko novo ustavo, sploh zaradi arijanstva, ki se ni zavzemal samo za cerkvene zadeve. To so spremenili v zakone, ki jih je Recaredo I. izdal v posebnem dokumentu oziroma razglasu o potrditvi koncila, v katerem so nalo\xc5\xbeili kazni za zaplembo premo\xc5\xbeenja ali izgnanstva tistim, ki se niso ravnali v skladu s sklepi koncila. Bilo je potrjeno, da so de\xc5\xbeelna zborovanja letno nadzorovala lokalne sodnike in zastopnike lastnin iz dr\xc5\xbeavne blagajne. Predvsem pa so morali kralju poro\xc4\x8dati o kakr\xc5\xa1nihkoli kr\xc5\xa1itvah. Eden izmed sprejetih zakonov je bil tudi, da je bila \xc5\xbeenska, ki je \xc5\xbeivela z duhovnikom bila prodana kot su\xc5\xbenja, dobljen denar pa je bil predan naprej revnim ljudem. V uvedbo novih zakonov, ki so bili posvetne narave, so bili vklju\xc4\x8deni tudi \xc5\xa1kofje. V primeru poganstva ali detomora so morali \xc5\xa1kofje skupaj s sodniki preiskati zadevo in kaznovati. Tako se je mo\xc4\x8d \xc5\xa1kofov neverjetno pove\xc4\x8dala in njihov vpliv na hispanoromane v Vizigotski monarhiji.\n_START_SECTION_\nEl Filioque del Credo\n_START_PARAGRAPH_\nZa besedo Filioque v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini nimamo posebnega izraza, v dobesednem prevodu pa pomeni in Sina ali skupaj s Sinom. Vse skupaj prihaja iz nicejsko-carigrajske veroizpovedi in z njo so poudarili razliko med kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvom in arianizmom. Pomemben vidik tega koncila je bil, ker so dodali klavzulo Filioque \xe2\x80\x93 kar se prevaja kot \xc2\xabin Sina\xc2\xbb. Nicejsko \xe2\x80\x93 carigrajska veroizpoved je nato zagovarjala, da Sveti Duh ne izhaja le iz O\xc4\x8deta ampak tudi Sina. Vsi rokopisi niso upo\xc5\xa1tevali nove klavzule. Po tretjem koncilu v Toledu se je klavzula raz\xc5\xa1irila po celotni \xc5\xa0paniji, Franciji, Nem\xc4\x8diji in severu Italije. Leta 1014 pa je bila sprejeta tudi v Rimu, kar je po razkolu leta 1054 veljalo za glavno utemeljitev lo\xc4\x8ditve od vzhodne cerkve.'