b'\n_START_ARTICLE_\nBitka v zalivu Leyte\n_START_SECTION_\nRazvoj dogodkov na filipinskem oto\xc4\x8dju pred bitko\n_START_PARAGRAPH_\nFilipinsko oto\xc4\x8dje je bilo pred vojno ameri\xc5\xa1ka posest, toda Japonci so to oto\xc4\x8dje smatrali za svoje. Ameri\xc4\x8dani so pred za\xc4\x8detkom vojne zaupali obrambo tega oto\xc4\x8dja skoraj izklju\xc4\x8dno Filipincem, sami pa so imeli na oto\xc4\x8dju precej manj\xc5\xa1o, a dobro oboro\xc5\xbeeno kopensko silo, ki ji je poveljeval general Douglas MacArthur._NEWLINE_Ko so Japonci leta 1942 oto\xc4\x8dje dokon\xc4\x8dno zavzeli, je bil MacArthur odlo\xc4\x8den, da bo Japoncem ta poraz vrnil. V \xc4\x8dasu vojne na Pacifiku se je zelo trudil prepri\xc4\x8dati ameri\xc5\xa1ki general\xc5\xa1tab, da je filipinsko oto\xc4\x8dje (\xc5\xa1e posebej otok Luzon, kjer je glavno mesto, Manila) bolj primeren cilj za izkrcanje, kot pa Tajvan, to pa predvsem zato, ker je bila filipinska populacija naklonjena Ameri\xc4\x8danom, in bi jim pri zavzemanju otoka gotovo pomagala. Na filipinskem oto\xc4\x8dju so po japonski okupaciji delovale skupine filipinskih gverilcev, ki so izvajale sabota\xc5\xbee na japonske sile. Japonci so s filipinskim prebivalstvom tudi zelo slabo ravnali (niso jim dobavljali hrane \xe2\x80\x93 vsa hrana je \xc5\xa1la japonski vojski na oto\xc4\x8dju, v glavnem mestu Manili so prebivalci umirali od lakote), kar je odpor \xc5\xa1e pove\xc4\x8devalo. MacArthur je \xc5\xbee leta 1943 navezal stike z gverilci na otoku._NEWLINE_Pred za\xc4\x8detkom operacije izkrcavanja je MacArthur na otok Leyte na skrivaj poslal nekaj svojih ljudi, ki so imeli nalogo opozoriti Filipince, da se bli\xc5\xbea ameri\xc5\xa1ki napad, in da naj zapustijo otok, \xc4\x8de se le da. Toda redki Filipinci so to zares tudi storili, kajti japonska vojska na otoku tega ni dovolila.\n_START_SECTION_\nRazmerje mo\xc4\x8di obeh mornaric\n_START_PARAGRAPH_\nKot je razvidno iz razpredelnice, so imeli ameri\xc4\x8dani v bitki v zalivu Leyte veliko koli\xc4\x8dinsko premo\xc4\x8d v vseh razredih ladij, v razredu letal pa so imeli \xc5\xa1e kvalitetno premo\xc4\x8d (izku\xc5\xa1eni piloti, sodobna letala).\n_START_SECTION_\nBitka ob rtu Enga\xc3\xb1o (25. - 26. oktober 1944)\n_START_PARAGRAPH_\nOzawa je bil \xc5\xbee pred bojem samim skoraj popolnoma brez letal. Ve\xc4\x8dino jih je 24. oktobra zjutraj poslal kot podporo kopenskim letalskim silam na Shermanov TF 38.3. Glavni cilj Ozawe je bil, da ga Ameri\xc4\x8dani odkrijejo, in da jih potem odvle\xc4\x8de stran od zaliva Leyte. To mu ni bilo te\xc5\xbeko dose\xc4\x8di - Halsey je popolnoma prijel za vabo. Vse svoje TF 38 (razen TF 38.1) je poslal na sever. Ameri\xc4\x8dani so na japonsko floto poslali 4 valove letal (med 8:45 \xe2\x80\x93 17:40 uro), ki so kmalu uni\xc4\x8dili letalonosilko Chitose (ob 9:37), pozno popoldne je letalski napad uni\xc4\x8dil \xc5\xa1e zadnjo japonsko letalonosilko, Chiyode, \xc5\xbee prej pa Zuikaku in Zuiho. Ozawa je med begom 25. oktobra pono\xc4\x8di izgubil \xc5\xa1e enega ru\xc5\xa1ilca, ameri\xc5\xa1ki zra\xc4\x8dni napadi nanj pa so se nadaljevali \xc5\xa1e cel 26. oktober. To ozna\xc4\x8duje tudi konec bitke za zaliv Leyte.'