b'\n_START_ARTICLE_\nItalijanska renesansa\n_START_SECTION_\nHumanizem in renesansa\n_START_PARAGRAPH_\nNa splo\xc5\xa1no se smatra humanizem le ideologija, ki je spro\xc5\xbeila zanimanje za anti\xc4\x8dne pesnike in pisatelje, ki so proslavljali \xc4\x8dloveka kot kralja narave, v nasprotju s srednjeve\xc5\xa1kim pojmovanjem \xc4\x8dloveka kot nepomembno komponento stvarstva. Ta ideologija je potem postala osnova za renesanso v o\xc5\xbejem pomenu besede, to je za razvoj umetnosti._NEWLINE_V Italiji sta se pojma humanizem in renesansa prekrila, zato Rinascimento pomeni ne samo umetni\xc5\xa1ko udejstvovanje, temve\xc4\x8d tudi razmah knji\xc5\xbeevnosti in filozofije. Za\xc4\x8detek gibanja se postavlja v Firence, kjer se je pojavilo zanimanje za stare gr\xc5\xa1ke in latinske dokumente, ki so jih bili po odhodu iz polotoka Bizantinci zapustili po samostanih. Ve\xc4\x8dina starogr\xc5\xa1kih tekstov ni bila ve\xc4\x8d na razpolago in je bilo treba prevajati iz arab\xc5\xa1\xc4\x8dine, ker so jih bili \xc5\xbee v teku srednjega veka Arabci prevedli. Iz teh \xc5\xa1tudij, ki so se naglo prenesle na ostalo Evropo, se je razvila filozofija in knji\xc5\xbeevnost humanizma, medtem ko je v Italiji sami zanimanje pre\xc5\xa1lo takoj tudi na likovne umetnosti, glasbo in znanost._NEWLINE_Ta takoj\xc5\xa1nja \xc5\xbeelja po umetni\xc5\xa1kem izra\xc5\xbeanju novih idej je posledica dejstva, da se je Rinascimento razvil izklju\xc4\x8dno med bogatimi me\xc5\xa1\xc4\x8dani, ki so si umetnost lahko dovolili. Bogastvo, ki so ga dosegla italijanska mesta v dvanajstem in trinajstem stoletju, je bilo podlaga za kulturni razvoj. Firence, Rim, Neapelj, Ferrara, Milano in Benetke so bila trgovska in finan\xc4\x8dna sredi\xc5\xa1\xc4\x8da tedanje Evrope in so si lahko dovolila razcvet umetnosti in znanosti, medtem ko so se manj\xc5\xa1a mesteca in predvsem kmetje \xc5\xa1e s te\xc5\xbeavo otepali rev\xc5\xa1\xc4\x8dine in zaostalosti srednjega veka.\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbeevnost\n_START_PARAGRAPH_\nNajva\xc5\xbenej\xc5\xa1a novost renesanse je sprejem zgodovinskih ved v knji\xc5\xbeevnost: zgodovina ni ve\xc4\x8d del teologije, pa\xc4\x8d pa samostojna veda. Pojmovanje \xc4\x8dasa ni ve\xc4\x8d povezano s Kristusovim prihodom, temve\xc4\x8d upo\xc5\xa1teva predvsem lai\xc4\x8dne vire. \xc4\x8ce se je v srednjem veku zgodovina \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva delila v glavnem na tri poglavja (stvarjenje, Kristusovo u\xc4\x8dlove\xc4\x8denje in poslednja sodba), sedaj postavlja v ospredje gr\xc5\xa1ko in rimsko kulturo in obsoja srednjeve\xc5\xa1ki obskurantizem. Ta nov pogled na zgodovino je zagovarjal Lorenzo Valla, ki se je sicer moral dolgo braniti pred Inkvizicijo, a je kon\xc4\x8dno dosegel priznanje svojih teorij. Med poznej\xc5\xa1imi zgodovinarji petnajstega stoletja izstopata Niccol\xc3\xb2 Machiavelli in Francesco Guicciardini.\n_START_SECTION_\nUmetnost\n_START_PARAGRAPH_\nPrava zgodovina renesanse v malem je Baptisterij svetega Janeza v Firencah. Na starej\xc5\xa1em delu, ki je iz poznega 13. stoletja, umetni\xc5\xa1ki slog \xc5\xbee ne upo\xc5\xa1teva ve\xc4\x8d pravil, ki so se ustalila z Giottom, pa\xc4\x8d pa niha med klasiko in |gotiko (porta della mandorla). Za drugi del (porta nord) sta leta 1401 oddala na\xc4\x8drte Lorenzo Ghiberti in Filippo Brunelleschi in \xc4\x8deprav sta bila oba na\xc4\x8drta odobrena, je delo izvedel Ghiberti, ker je bila Brunelleschijeva zamisel \xc5\xa1e preve\xc4\x8d moderna._NEWLINE_Toda kmalu se je Brunelleschi uveljavil in postal je skupaj z Donatellom in Masacciom eden od za\xc4\x8detnikov Rinascimenta. Ti trije umetniki so uvedli natan\xc4\x8dno upodabljanje \xc4\x8dloveka, ki je moralo izra\xc5\xbeati ne samo telesne oblike, pa\xc4\x8d pa tudi njegova \xc4\x8dustva. Razen tega so u\xc4\x8dili novo perspektivo, ki izhaja direktno iz zornega kota opazovalca. Nehote je ta linearna perspektiva ponazarjala miselnost novega obdobja: \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki razum gospoduje naravi in jo spreminja po svojih pravilih.\n_START_SECTION_\nZnanost in tehnologija\n_START_PARAGRAPH_\nKo so Turki leta 1453 zasedli Konstantinopel, se je veliko bizantinskih u\xc4\x8denjakov zateklo v Italijo, kjer so za\xc4\x8deli pou\xc4\x8devati gr\xc5\xa1ki jezik pod pokroviteljstvom sinjorij. Kmalu so prevedli dela Hipokrata in Galena, ki sicer niso vsebovala veliko znanstvenih podatkov, a so zbudila navdu\xc5\xa1enje za zdravilstvo in anatomijo. Najbolj znan je Andreas Vesalius, ki je prvi seciral trupla in o svojem delu zapustil zanimivo zbirko risb. Posebno mesto zavzema Salernska \xc5\xa1ola zdravstva, ki je bila najstarej\xc5\xa1a italijanska \xc5\xa1ola medicine, verjetno \xc5\xa1e iz 9. stoletja. \xc4\x8ceprav so v njej delovali prete\xc5\xbeno pripadniki klera, je \xc5\xa1ola \xc5\xa1irila dokaj lai\xc4\x8dne nauke in spada med predhodnike humanizma. Vi\xc5\xa1ek je dosegla v 12. stoletju, ko je sprejela latinske prevode arabskih del. \xc5\xbdal je prav razcvet medicine in rast novih \xc5\xa1ol v dobi renesanse zasen\xc4\x8dil pomen te va\xc5\xbene ustanove, ki je sicer ostala \xc5\xbeiva vse do leta 1811._NEWLINE_V 15. stoletju je Johann Gutenberg izumil tiskarski stroj, kar je dalo znanosti neverjeten zagon. Pove\xc4\x8dalo se je \xc5\xa1tevilo knjig in tudi njihova natan\xc4\x8dnost, saj so bile odpravljene vse napake, ki so dotlej nastajale z ro\xc4\x8dnim prepisovanjem. \xc5\xa0tudij ni bil ve\xc4\x8d samotarsko opravilo posameznikov, temve\xc4\x8d je postal izmenjava mnenj in posredovanje podatkov med znanstveniki. Z veliko vnemo so se poznavalci klasi\xc4\x8dnih del lotili prevajanja anti\xc4\x8dnih matematikov in astronomov. Tiskala so se dela Kopernika, Tycha Braha in Keplerja. Pozneje, proti koncu 16. stoletja je ta dela uporabil tudi Galileo Galilei za svoje \xc5\xa1tudije. _NEWLINE_Velika geografska odkritja so pospe\xc5\xa1ila zanimanje za zemeljsko povr\xc5\xa1je in kartografijo. Po drugi strani so tudi povzro\xc4\x8dila bolj\xc5\xa1e razumevanje in preu\xc4\x8devanje problemov plovbe in pomorskega bojevanja. Uvedba smodnika je popolnoma spremenila dotedanji na\xc4\x8din bojevanja. Razvila se je artilerija, ki je kaj kmalu dokazala, da se tudi gradovi dajo uni\xc4\x8diti, s \xc4\x8dimer je zatonil najzna\xc4\x8dilnej\xc5\xa1i mit srednjega veka.\n_START_SECTION_\nPravo in politika\n_START_PARAGRAPH_\nDialekti\xc4\x8dna metoda srednjeve\xc5\xa1kih pravnikov se je morala umakniti pred novimi nauki, ki so zahtevali starorimsko razumevanje pravice. Stari kodeksi in lex romana so se jemali kot edini viri pravi\xc4\x8dnega upravljanja. Medtem ko je v srednjem veku veljalo pravilo, po katerem so politi\xc4\x8dni predstavniki odlo\xc4\x8dali o svobodi, pravici in pravnih postopkih, so renesan\xc4\x8dni pravniki zahtevali, da se politiki zavzemajo za ohranitev miru in varnosti v dr\xc5\xbeavi. Pojavila se je torej potreba po lo\xc4\x8ditvi zakonodajne oblasti od sodne ter od izvr\xc5\xa1ne oblasti._NEWLINE_V renesansi so se glavna italijanska mesta razvila v prave male dr\xc5\xbeave, ki so sku\xc5\xa1ale \xc5\xa1iriti svojo oblast na ra\xc4\x8dun sosedov. Medtem ko so se mesta v drugih evropski pokrajinah zdru\xc5\xbeevala v dr\xc5\xbeave (\xc5\xa0panija, Francija, Anglija), to v Italiji \xc5\xa1e ni bilo mogo\xc4\x8de prav zaradi mo\xc4\x8dnih nasprotij med mestnimi dr\xc5\xbeavicami. Toda po drugi strani je prav ta politi\xc4\x8dna konkurenca privedla do razvoja moderne diplomacije. Po vseh mestih so se organizirale ambasade (poslani\xc5\xa1tva), ki so se v 16. stoletju za\xc4\x8dele ustanavljati tudi v Franciji in Angliji._NEWLINE_Katoli\xc5\xa1ka cerkev se ni uprla prodoru renesan\xc4\x8dne miselnosti, \xc4\x8deprav je bila posredno morda edina prizadeta. Dejansko se tedanji predstavniki cerkve niso v ni\xc4\x8demer razlikovali od plemi\xc4\x8dev in velikih trgovcev in kot taki so se zanimali samo za lastne koristi.'