b"\n_START_ARTICLE_\nFrancoska Tretja republika\n_START_SECTION_\nOzadje\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1852 je Napoleon III. z ukinitvijo Druge republike postal drugi francoski cesar, slede\xc4\x8d predhodnjemu zgledu njegovega strica Napoleona I. Drugo Francosko cesarstvo je trajalo osemnajst let, do nastanka Nem\xc5\xa1kega cesarstva, ki je kmalu prevzelo vodilno vlogo na evropskih tleh po porazu Francije v francosko-pruski vojni._NEWLINE_Po zajetju Napoleona III. s strani Prusov v bitki pri Sedanu so pari\xc5\xa1ki poslanci 4. septembra 1870 osnovali Vlado narodne obrambe kot za\xc4\x8dasno vlado, ki jo je vodil predsednik general Louis Jules Trochu iz obleganega Pariza. Ker je bil Pariz odrezan od ostalega neokupiranega ozemlja Francije, je slednjemu iz Toursa vladal notranji minister L\xc3\xa9on Gambetta.\n_START_SECTION_\nPri\xc4\x8dakovanja parlamentarne monarhije\n_START_PARAGRAPH_\nPo kapitulaciji Francije januarja 1871 so bile po razpustitvi vlade narodne obrambe in dr\xc5\xbeavnega zbora izpeljane nove volitve (razen na ozemljih okupiranih s strani Prusije), na katerih so ve\xc4\x8dino dobili monarhisti, ki so bili naklonjeni miru s Prusijo. Tako imenovani legitimisti so podprli dedi\xc4\x8da Karla X. njegovega vnuka grofa de Chamborda oz. Henrika V.. Orleanisti so podprli za naslednika dedi\xc4\x8da Ludvika Filipa njegovega vnuka grofa de Parisa. Bonapartisti so bili zaradi poraza Napoleona III. postavljeni na rob odlo\xc4\x8danja. Tako so pri\xc5\xa1li legitimisti in orleanisti do kompromisa, da bo novi kralj postal grof de Chambord, sicer brez otrok, njegov naslednik pa bi postal grof de Paris. V nasprotju z \xc5\xbeeljami in kompromisom se je grof de Chambord odlo\xc4\x8dno distanciral od polo\xc5\xbeaja ustavnega monarha, ki bi vladal dr\xc5\xbeavi z zastavo, uvedeno med francosko revolucijo. Prav tako se je uprl temu, da bi bil njegov naslednik dedi\xc4\x8d \xc4\x8dloveka, ki mu je vzel krono med julijsko revolucijo leta 1830. To je bil tudi poslednji razlog, da do restavracije monarhije ni pri\xc5\xa1lo. \xc4\x8ceprav si je dr\xc5\xbeava to \xc5\xbeelela, pa narod ni bil pripravljen opustiti popularne trikolore. Namesto tega je bila ustanovljena \xc2\xbbza\xc4\x8dasna\xc2\xab\xc2\xa0republika, ki naj bi trajala do smrti grofa de Chamborda, ko naj bi bil prestol ponujen bolj liberalnemu nasledniku, Louisu-Philippu de Parisu. Chambord je umrl leta 1883, do tedaj pa je navdu\xc5\xa1enje nad monarhijo precej uplahnilo._NEWLINE_Tako je dr\xc5\xbeavni zbor izvolil za novega predsednika za\xc4\x8dasne vlade Adolpha Thiersa, ki jo je zaradi politi\xc4\x8dne klime v Parizu vodil iz Versaillesa. Vodstvo se je za\xc4\x8delo pogajati o pogojih miru z novo ustanovljenim Nem\xc5\xa1kim cesarstvom. S poslednjim mirovnim sporazumom v Frankfurtu se je vlada, da bi ustregla Prusom in njihovemu umiku z ozemlja Francije, zavezala k sprejetju ve\xc4\x8d finan\xc4\x8dnih zakonov o pla\xc4\x8dilu od\xc5\xa1kodnine. V Parizu je zaradi tega pri\xc5\xa1lo v aprilu in maju 1871 do upora delavcev in Narodne garde ter posledi\xc4\x8dno k ustanovitvi pari\xc5\xa1ke komune, po dveh mesecih krvavo zatrte s strani francoske vlade._NEWLINE_Februarja 1875 so z ve\xc4\x8d parlamentarnimi akti sprejeli ustavne zakone nove republike, na vrhu katere je bil predesdnik republike. Ustanovljen je bil dvodomni parlament z neposredno izvoljeno Zbornico poslancev in posredno izvoljenim Senatom kot tudi slu\xc5\xbeba predsednika Zbora, ki je bil odgovoren tako predsedniku republike kot Parlamentu._NEWLINE_Skozi vsa 70. leta je potekala debata okoli teme monarhija ali republika. 16. maja 1877, ko se je mnenje ljudstva \xc5\xbee mo\xc4\x8dno nagnilo v prid republiki, je predsednik republike, sicer monarhist, Patrice de Mac-Mahon \xc5\xa1e zadnji\xc4\x8d naredil poskus obnove monarhije, ko je razre\xc5\xa1il republikanskega predsednika vlade Julesa Simona, na njegovo mesto pa postavil monarhista vojvodo de Broglia. Slednji je razpustil parlament in za oktober 1877 sklical nove volitve. Predsednik je bil posledi\xc4\x8dno obto\xc5\xbeen poskusa dr\xc5\xbeavnega udara._NEWLINE_Na oktobrskih volitvah so se republikanci zmagoslavno vrnili v Zbornico poslancev. Upanje na obnovo monarhije je dokon\xc4\x8dno zamrlo, ko so republikanci dobili nadzor v Senatu 5. januarja 1879. Predsednik republike Mac-Mahon je po svoji razre\xc5\xa1itvi 30. januarja zapustil resno oslabljeno funkcijo predsednika novopostavljenemu Julesu Gr\xc3\xa9vyju.\n_START_SECTION_\nRepublika\n_START_PARAGRAPH_\nPo volitvah 1877 so bili do tedaj najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i legitimisti odstranjeni z oblasi, na katero so se povzpeli tako imenovani oportunisti\xc4\x8dni republikanci. Zakoni o brezpla\xc4\x8dni, obvezni in lai\xc4\x8dni ljudski \xc5\xa1oli izglasovani 1881-82, s \xc4\x8dimer so katoli\xc5\xa1ke kongregacije izgubile izklju\xc4\x8dni nadzor nad javno \xc5\xa1olo, so bili eno prvih znamenj republikanskega prevzema oblasti nad republiko._NEWLINE_V za\xc4\x8detku leta 1889 je republiko prvi\xc4\x8d zatresla nenadna kratko trajajo\xc4\x8da kriza s poskusom dr\xc5\xbeavnega udara francoskega generala in reakcionarja Georgesa Boulangerja. Drugi pomemben dogodek afera Dreyfus v 90. letih in za\xc4\x8detku 20. stoletja je mo\xc4\x8dno razdelila dr\xc5\xbeavo na dva dela, na povr\xc5\xa1je so pri\xc5\xa1li intelektualci (pisatelj Emile Zola, ki je v \xc4\x8dasopisu L'Aurore 13. januarja 1898 objavil odprto pismo predsedniku dr\xc5\xbeave Felixu Faureju s pomenljivim naslovom J'accuse). Prav tako so bili kritizirani s strani tiska dogodki povezani z izgradnjo Panamskega kanala v letu 1892._NEWLINE_Leta 1893 so poslanci slede\xc4\x8d poskusu bombnega napada na Dr\xc5\xbeavni zbor izglasovali zakone, s katerimi so omejili leta 1881 sprejeti Zakon o svobodi tiska. Naslednje leto je bil v atentatu do smrti zaboden predsednik dr\xc5\xbeave Carnot. V istem letu je bilo v procesu proti anarhisti\xc4\x8dnemu gibanju obsojena trideseterica domnevnih anarhistov._NEWLINE_V za\xc4\x8detku 20. stoletja je postala najpomembnej\xc5\xa1a stranka leta 1901 ustanovljena Radikalna stranka, radikalci in radikalni socialisti. Istega leta je bila ustanovljena tudi Zveza republikanskih demokratov, ki je postala glavna sredinsko desna stranka po prvi svetovni vojni. S parlamentarnega povr\xc5\xa1ja so izginili monarhisti in bonapartisti._NEWLINE_Leta 1905 je bil uveden Zakon o lo\xc4\x8ditvi Cerkve in dr\xc5\xbeave.\n_START_SECTION_\nFrancija in prva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nEden imed razlogov vstopa Francije v prvo svetovno vojno je bilo v patriotskih krogih in ve\xc4\x8dini politi\xc4\x8dnih strank ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje za poraz v francosko-pruski vojni leta 1871 (revan\xc5\xa1izem). Drugi razlog je spro\xc5\xbeila strate\xc5\xa1ka voja\xc5\xa1ka povezava Francije z Ruskim cesarstvom na vzhodu, ki je bila zagotovljena leta 1894, potem ko so propadli pogovori med Nem\xc4\x8dijo in Rusijo o kakr\xc5\xa1nihkoli sporazumih. Povezava z Rusijo je zagotavljala tudi obse\xc5\xbena francoska vlaganja v to dr\xc5\xbeavo._NEWLINE_Strah pred nem\xc5\xa1ko mo\xc4\x8djo je 8. aprila 1904 zdru\xc5\xbeil zunanji ministrstvi Francije in Zdru\xc5\xbeenega kraljestva, ki sta podpisali vrsto sporazumov Entente Cordiale, s tem kon\xc4\x8dali dolgotrajne medsebojne spore okoli kolonij v severni Afriki in potrdili voja\xc5\xa1ko-politi\xc4\x8dno zavezni\xc5\xa1tvo._NEWLINE_Nekaj dni pred nem\xc5\xa1ko invazijo na Belgijo, po umoru voditelja francoske sekcije Delavske internacionale in pacifista Jeana Jaur\xc3\xa8sa je francosko socialisti\xc4\x8dno gibanje tako kot celotna Druga internacionala zapustilo antimilitaristi\xc4\x8dne pozicije in se pridru\xc5\xbeilo ostalim. Razgla\xc5\xa1eno je bilo stanje pripravljenosti, uvedena je bila cenzura, izpopolnjeno je bilo voja\xc5\xa1ko gospodarstvo._NEWLINE_Po izbruhu vojne avgusta 1914 je Francija dosegala relativno malo uspehov. Po vdoru nem\xc5\xa1ke vojske in zasedbi pomembnih industrijskih regij v Franciji se je po bitki na Marni septembra 1914 stanje vzdol\xc5\xbe celotne fronte od Severnega morja do \xc5\xa1vicarske meje ustalilo in tako trajalo tudi naslednje leto. Za dvig morale francoskih vojakov je poskrbela bitka pri Verdunu, ki se je za\xc4\x8dela februarja 1916 in trajala vse do decembra. Po za\xc4\x8detnih uspehih nem\xc5\xa1ke vojske in pribli\xc5\xbeevanju samemu mestu - trdnjavi je Francozom uspela protiofenziva, v kateri so si sicer s \xc5\xa1tevilnimi \xc5\xbertvami na vsaki strani priborili predhodnje polo\xc5\xbeaje. Za razbremenitev francoskih vojakov je poskrbela bitka na Somi, ki so jo sredi druge polovice 1916 za\xc4\x8deli francoski zavezniki, kon\xc4\x8dala pa se je novembra 1916 z manj\xc5\xa1im uspehom britanske vojske. Nem\xc5\xa1ka vojska se je sredi te bitke in kasneje v zimskih mesecih umaknila na \xc5\xbee pripravljene obrambne polo\xc5\xbeaje Hindenburgove linije. Napad zavezni\xc5\xa1kih enot leta 1917 - Nivellova ofenziva je glede na to, da je obljubljal konec vojne v dveh dneh, do\xc5\xbeivel v drugi bitki na reki Aisne hud udarec, po katerem je padla tudi morala francoskih vojakov, ki so za\xc4\x8deli prihajati na fronto v pijanem stanju in brez oro\xc5\xbeja. Kljub temu so pozivi k patriotizmu in dol\xc5\xbenosti kot tudi vojni procesi proti dezerterjem vrnili vojake na okope, pri \xc4\x8demer je tedanji predsednik vlade Georges Clemenceau vztrajal na zmagi za vsako ceno._NEWLINE_Spomladi 1918 so Nemci po podpisu Brest-Litovskega miru, s katerim so dosegli premirje na vzhodni fronti in umik Rusije iz vojne, spro\xc5\xbeili obse\xc5\xbeno ofenzivo in prodrli skoraj do Pariza. Posledi\xc4\x8dno je bil kon\xc4\x8dno dose\xc5\xbeen sporazum med zavezniki, ki so julija zdru\xc5\xbeeni v drugi bitki na Marni porazili nem\xc5\xa1ko vojsko. V avgustu je sledila \xc5\xa1e stodnevna ofenziva, po kateri je pri\xc5\xa1lo do premirja na celotni zahodni fronti (11. november 1918)._NEWLINE_Po koncu vojne je potekala Pari\xc5\xa1ka mirovna konferenca, katere pogoje so sprejeli in podpisali v Versaillesu junija 1919 in po katerih je morala Nem\xc4\x8dija pla\xc4\x8dati Franciji vojno od\xc5\xa1kodnino ter predati ozemlja Lorene in Alzacije, ki si jih je prisvojila po francosko-pruski vojni. Francozi so poleg tega zahtevali tudi lo\xc4\x8ditev industrijsko mo\xc4\x8dnega Porenja od mati\xc4\x8dne dr\xc5\xbeave, do katerega pa ni pri\xc5\xa1lo.\n_START_SECTION_\nMed obema vojnama\n_START_PARAGRAPH_\nV za\xc4\x8detku 20. let 20. stoletja je na oblast pri\xc5\xa1la desnosredinska koalicija, zdru\xc5\xbeena v Nacionalnem bloku, ki se je ukvarjala predvsem s sanacijo ozemelj, uni\xc4\x8denih med vojno ter vojno od\xc5\xa1kodnino, ki pa je Nem\xc4\x8dija ni zmogla vrniti. V tem \xc4\x8dasu se je gradil voja\xc5\xa1ki obrambni sistem utrdb na Maginotovi liniji, ki je potekal vzdol\xc5\xbe meja Belgije, Luksemburga, Nem\xc4\x8dije in Italije._NEWLINE_Velika svetovna gospodarska kriza je Francijo zadela dokaj pozno, vendar ostala dlje, za njo (1934) pa je pri\xc5\xa1la tudi politi\xc4\x8dna kriza (afera Stavisky), s katero je Francija ostala razdeljena vse do za\xc4\x8detka druge svetovne vojne.\n_START_SECTION_\nDruga svetovna vojna in konec Tretje republike\n_START_PARAGRAPH_\nOb napadu Nem\xc4\x8dije na Poljsko je ostala Francija, njena politika in vojska na okopih, trdno prepri\xc4\x8dana o nepremagljivi Maginotovi liniji. Ob odprtju zahodne fronte 10. maja 1940 je Nem\xc4\x8dija preko Luksemburga in Belgije napadla Francijo ter pri Sedanu prebila obrambni obro\xc4\x8d (15. maj 1940). Ob umiku francoske vojske je sledilo hitro premikanje nem\xc5\xa1ke vojske proti Parizu in mnno\xc5\xbei\xc4\x8dni beg civilnega prebivalstva, vsled tega je odstopil francoski ministrski predsednik Reynaud. Nasledil ga je mar\xc5\xa1al Philippe P\xc3\xa9tain, ki je ob vsem debaklu francoske vojske dne 22. junija 1940 moral podpisati premirje z Nem\xc4\x8dijo. Sledila je razdelitev ozemlja Francije na severni, ki ga je okupirala nem\xc5\xa1ka vojska, in ju\xc5\xbeni del Francije, 10. julija ustanovljeno Vichyjsko Francijo, ki jo je vodila francoska vlada pod mar\xc5\xa1alom P\xc3\xa9tainom. S tem ustavnim zakonom je bila ukinjena Tretja republika."