b'\n_START_ARTICLE_\nMira (zvezda)\n_START_SECTION_\nZgodovina opazovanja\n_START_PARAGRAPH_\nDokazi o poznavanju Mirine spremenljivosti v stari Gr\xc4\x8diji, Babilonu in na Kitajskem so le posredni. Gotovo pa je, da je astronom David Fabricius opazoval spreminjanje Mirinega sija. Za\xc4\x8del je 3. avgusta 1596. Opazoval je planet, za katerega je menil, da je Merkur (pozneje se je izkazalo, da je Jupiter) in je potreboval zvezdo za primerjavo planetove lege skozi \xc4\x8das in izbral bli\xc5\xbenjo zvezdo tretje magnitude. Do 21. avgusta se je njena svetlost pove\xc4\x8dala za eno magnitudo, nato pa je do oktobra zbledela z neba. Fabricius je domneval, da gre za novo, vendar jo je znova opazil 16. februarja 1609._NEWLINE_Leta 1638 je Johannes Holwarda izmeril periodo Mirinih pojavljanj, enajst mesecev; pogosto zasluge za odkritje Mirine spremenljivosti pripisujejo njemu. Johannes Hevelius jo je opazoval v istem \xc4\x8dasu in jo je poimenoval \xc2\xbbMira\xc2\xab\xc2\xa0(v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini to pomeni \xc2\xbb\xc4\x8dudovita\xc2\xab). Ismael Bullialdus je pozneje njeno periodo ocenil na 333 dni, kar le za en dan odstopa od sodobnih 332 dni, glede na to, da je Mira znana po tem, da precej odstopa od ocenjene periode in se ta skozi \xc4\x8das mogo\xc4\x8de po\xc4\x8dasi spreminja._NEWLINE_Obstajajo sumi, da je bila Mira opazovana \xc5\xbee pred Fabriciusom. Algolova zgodovina (kot spremenljiva zvezda je natan\xc4\x8dno znan od leta 1667, vendar legende ka\xc5\xbeejo, da so za to njegovo zna\xc4\x8dilnost vedeli \xc5\xbee dolgo prej) nakazuje na to, da je bila mogo\xc4\x8de Mira znana \xc5\xbee prej. Karl Manitius, sodobni prevajalec Hiparhovih Komentarjev o Aratu, je domneval, da nekaj vrstic iz tega dela, ki je nastalo v 2. stoletju, govori o Miri.\n_START_SECTION_\nSistem zvezd\n_START_PARAGRAPH_\nMira je dvojna zvezda, ki je sestavljena iz rde\xc4\x8de orjakinje (Mira A) in vro\xc4\x8de bele pritlikavke, ki vle\xc4\x8de maso z Mire A nase, pri \xc4\x8demer nastaja akreacijski disk. Naj bi bili Soncu najbli\xc5\xbeji tak\xc5\xa1en par. Zvezdi trenutno lo\xc4\x8di razdalja pribli\xc5\xbeno 70 astronomskih enot.\n_START_SECTION_\nMira A\n_START_PARAGRAPH_\nMira A je trenutno asimptomati\xc4\x8dna orjakinja, v fazi toplotnega pulziranja. Vsak utrip traja desetletje ali ve\xc4\x8d, med dvema pa mine pribli\xc5\xbeno 10.000 let. Z vsakim pulzom Mira A postane svetlej\xc5\xa1a in utripanje postane mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e. To je tudi razlog za velike spremembe v svetlosti in velikosti skozi kraj\xc5\xa1e, nepravilne periode.\n_START_SECTION_\nMira B\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi\xc4\x8d jo je od Mire A lo\xc4\x8dil Hubblov vesoljski daljnogled leta 1995, ko je bila od nje oddaljena 70 astronomskih enot. Ultravijoli\xc4\x8dna in rentgenska opazovanja so pokazala, da z Mire A te\xc4\x8de plin v smer Mire B. Njena orbitalna perioda okrog Mire A meri pribli\xc5\xbeno 400 let._NEWLINE_Leta 2007 so opazovanja pokazala protoplanetni disk okrog Mire B. Iz diska bi lahko nastali novi planeti. Ta opazovanja nakazujejo tudi, da je Mira B zvezda glavne veje Hertzsprung-Russllovega diagrama z maso pribli\xc5\xbeno 0,7 Son\xc4\x8deve mase in spektralnega tipa K, ne pa bela pritlikavka. Kakorkoli, nadaljnje raziskave so to ovrgle. Mira B je res bela pritlikavka.'