b'\n_START_ARTICLE_\nAntonio Ciccarelli\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nLjudsko in srednjo \xc5\xa1olo je obiskoval v Gorici. Po o\xc4\x8detovi upokojitvi, ki je bil na\xc4\x8delnik \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke postaje v Gorici se je preselil v Neapelj. Tu je kon\xc4\x8dal voja\xc5\xa1ki klasi\xc4\x8dni licej in diplomiral na medicinski fakulteti. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju je bil vpoklican v italijansko vojsko. Leta 1941 je kot zdravnik poro\xc4\x8dnik sodeloval na albansko-gr\xc5\xa1ki fronti in bil avgusta 1942 preme\xc5\xa1\xc4\x8den na Kreto k vojnemu letalstvu, ter 1. marca 1943 postal vodja zdravstvene slu\xc5\xbebe na gori\xc5\xa1kem letali\xc5\xa1\xc4\x8du. Po italijanski kapitulaciji septembra 1943 se je pridru\xc5\xbeil slovenskim partizanom. Tu je spoznal partizanskega zdravnika dr. Aleksandra Galo in se vklju\xc4\x8dil v njegovo partizansko bolni\xc5\xa1nico pri Vogrskem. Kasneje se je preselil v \xc4\x8cekovnik, kjer je dr. Gala ustanovil Centralno vojno bolnico III. primorske operativne cone, pozneje bolj znano kot Slovenska vojna partizanska bolnica Pavla. Tu je ostal do prihoda dr. Pavle Jerina, ki je prevzela vodstvo bolnice, sam pa je od\xc5\xa1el na oddelek bolni\xc5\xa1nice\xc2\xa0\xc2\xbbSVPB Pavle\xc2\xab\xc2\xa0v Jagr\xc5\xa1\xc4\x8de. Od 1. aprila 1944 do 19. januarja je vodil bilni\xc5\xa1nici\xc2\xa0\xc2\xbbSVPB Pokljuka\xc2\xab\xc2\xa0in\xc2\xa0\xc2\xbbSVPB Stol\xc2\xab\xc2\xa0na Gorenjskem, ki sta bili nekaj \xc4\x8dasa pod upravo bolnice Franja. Od 20. januarja 1945 do osvoboditve je bil vodja sanitetne slu\xc5\xbebe v diviziji Garibaldi Natisone. Po demobilizaciji iz partizanske vojske se je vklju\xc4\x8dil v prenovljeno italijansko vojno letalstvo, postal na\xc4\x8delnik sanitete vojnega letalstva ter napredoval do \xc4\x8dina generalporo\xc4\x8dnika (ital. tenente generale; sedaj korpusni general). Ve\xc4\x8dkrat je obiskal Slovenijo. Po upokojitvi je \xc5\xbeivel v Giuglianu pri Neapllu.'