b'\n_START_ARTICLE_\nMichael Wittmann\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in zgodnja kariera\n_START_PARAGRAPH_\nMichael Wittmann se je rodil 22. aprila 1914 v vasi Vogelthal v bavarski regiji Oberpfalz. Bil je drugi sin kmeta Johanna Wittmanna in njegove \xc5\xbeene Ursule, v rimskokatoli\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeini je bilo pet otrok, poleg Michaela \xc5\xa1e en brat in tri sestre. Leta 1930 je kon\xc4\x8dal srednjo \xc5\xa1olo in se pridru\xc5\xbeil o\xc4\x8detu na kmetiji._NEWLINE_1. februarja 1934 je vstopil v Prostovoljno delavno slu\xc5\xbebo, predhodnico Dr\xc5\xbeavne delavske slu\xc5\xbebe (RAD), kjer je ostal \xc5\xa1est mesecev. 30. oktobra istega leta se je pridru\xc5\xbeil Wehrmachtu, da bi odslu\xc5\xbeil obvezni voja\xc5\xa1ki rok, dodeljen je bil 10. \xc4\x8deti 19. pehotnemu polku, ki je bil garniziran v Freisingu (pri M\xc3\xbcnchnu). Wehrmacht, kjer je dosegel \xc4\x8din Gefreiterja (poddesetnika), je zapustil 30. septembra 1936. Oktobra 1936 je na\xc5\xa1el delo kot \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ki delavec v Reichtertshofnu in se 1. oktobra pridru\xc5\xbeil \xc5\xa1e Allgemeine-SS. 1. aprila 1937 je bil izbran za pripadnika SS-Verfugungstruppe in bil 5. aprila istega leta dodeljen 1. \xc4\x8deti 92. Standarte Leibstandarte-SS Adolf Hitler (LSSAH), pri \xc4\x8demer je dobil \xc4\x8din SS-Mann (vojak). Istega leta je prejel usposabljanje za voznika oklepnega izvidni\xc5\xa1kega vozila Sd.Kfz. 222, nato pa \xc5\xa1e za Sd.Kfz. 232; izkazal se je za izvrstnega voznika, tako da je bil dodeljen mehaniziranim enotam, in sicer 17. (tankovsko-izvidni\xc5\xa1ki) \xc4\x8deti LSSAH. Poleti 1938 je bila \xc4\x8deta reorganizirana v vod, v sestavi katerega je sodeloval pri an\xc5\xa1lusu Avstrije in Sudetov.\n_START_SECTION_\nZavr\xc5\xbeene trditve\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu smrti je bil Wittmann poznan med nem\xc5\xa1kim prebivalstvom, medtem ko zanj ve\xc4\x8dina zavezni\xc5\xa1kih vojakov ni nikoli sli\xc5\xa1ala._NEWLINE_Leta 1985 je iz\xc5\xa1la \xc5\xa1tevilka 48 revije After the Battle Magazine, v kateri je bil objavljen \xc4\x8dlanek Les Taylorja, ki je bil pripadnik 1. bataljona Northamptonshire Yeomanry; v \xc4\x8dlanku je Taylor zapisal, da je Joe Ekins odgovoren za Wittmannovo smrt._NEWLINE_Pripadniki iz vrst 1. (poljske) oklepne divizije, 4. (kanadske) oklepne divizije, 144. polka Kraljevega oklepnega korpusa in iz 2. takti\xc4\x8dne zra\xc4\x8dne sile RAF so tudi trdili, da so bili prav oni odgovorni za njegovo smrt. V knjigi No Holding Back avtorja Briana Reida, ki opisuje operacijo Totalize, je avtor njihovo trditve dokazal za neto\xc4\x8dne. Reid je med pregledom vojnih dnevnikov ugotovil, da sta bili obe oklepni diviziji oddaljeni preve\xc4\x8d severno od kraja Wittmannove smrti, da bi lahko njuni pripadniki sodelovali v tem boju. Tudi 114. polk je bil oddaljen preve\xc4\x8d stran od doti\xc4\x8dnega boji\xc5\xa1\xc4\x8da. Prav tako je zavrgel teorijo glede lovskih bombnikov, ki so jo navedli nem\xc5\xa1ki vojni poro\xc4\x8devalci kot uraden vzrok Wittmannove smrti. Reid je tako dokazal, da med bitko letala niso sodelovala in uni\xc4\x8dila tankov. Tudi nem\xc5\xa1ki vojaki, ki so se udele\xc5\xbeili napada (Alfred Bahlo, Hans Dollinger, Hans H\xc3\xb6flinger in doktor Wolfgang Rabe) in zavezni\xc5\xa1ki vojaki (stotnik Boardman, Trooper Ekins in major Radley-Walters) so vsi zavrnili kakr\xc5\xa1nekoli letalske napade in da so bili napadajo\xc4\x8di tanki Tiger podvr\xc5\xbeeni le tankovski zasedi.\n_START_SECTION_\nNajnovej\xc5\xa1a teorija\n_START_PARAGRAPH_\nPotem, ko je Reid zavrnil \xc5\xa1tevilne teorije razen Ekinsonove, je predlagal \xc5\xa1e najnovej\xc5\xa1o teorijo, kdo je odgovoren za Wittmannovo smrt. Odkril je, da je bil eskadron A iz Polka sherbroo\xc5\xa1kih fusilirjev (iz sestave 2. (kanadske) oklepne brigade), kateremu je poveljeval major Sydney Radley-Walters, na podro\xc4\x8dju chateauja v Gaumesnilu. Eskadron se je nahajal ju\xc5\xbeno od Hriba 112 in je bil razporejen vzporedno z gozdom Delle de la Roque, kjer je bil Ekinsov tank; opremljen je bil z ve\xc4\x8d Sherman III in dvema Sherman VC, katerih tankisti so v zidove grajskega obzidja izstrelili luknje, skozi katere so lahko streljali na napadajo\xc4\x8de tanke pod Wittmannovim poveljstvom. Po pri\xc4\x8devanjih kanadskih tankistov so tako streljali na ve\xc4\x8d tankov (tudi Tigre) in samovoznih topov, ki so se peljali po glavni cesti in polju proti Hribu 112._NEWLINE_Reid nadalje trdi, da bi razdalja, s katere je streljal Ekins, povzro\xc4\x8dila, da bi streljal \xc4\x8dez Wittmannov tank, medtem ko so bili kanadski tankisti na pravi razdalji in tako najverjetneje odgovorni za Wittmanovo smrt. Zaradi sprememb v povr\xc5\xa1ini ozemlja (iz polja med vojno v dana\xc5\xa1nje sadovnjake) je tako te\xc5\xbeko ugotoviti natan\xc4\x8den polo\xc5\xbeaj Ekinsonovega tanka v za\xc4\x8detku spopada, ter \xc5\xa1e te\xc5\xbeje dolo\xc4\x8diti polo\xc5\xbeaj tanka, ki je uni\xc4\x8dil Wittmannov tank. Reid na podlagi merjenj tako predvideva, da je bila Ekinsonova enota oddaljena med 1.000 in 1.200 m, medtem ko so bili Kanad\xc4\x8dani oddaljeni le 500 m. Najnovej\xc5\xa1a merjenja pa predvidevajo, da so bili Kanad\xc4\x8dani oddaljeni manj kot 150 jardov od Wittmannovega tanka, pri \xc4\x8demer se kot izstrelka ujema s strelskimi linami v grajskem obzidju._NEWLINE_Ken Tout, ki se je tudi udele\xc5\xbeil operacije Totalize kot pripadnik eskadrona C iz 1. bataljona Northamptonshire Yeomanry, je po vojni izdal poro\xc4\x8dilo o bitki, pri \xc4\x8demer je njegovo smrt pripisal lastni enoti. Med raziskovanjem za novo knjigo pa se je pogovarjal tudi s kanadskimi veterani, tako da v zadnji knjigi ni ve\xc4\x8d pripisoval Wittmannove smrti lastni enoti, ampak je sledil Reidovim ugotovitvam. Ugotovitev, kdo to\xc4\x8dno si lahko pripi\xc5\xa1e uni\xc4\x8denje Wittmannovega tanka, nikoli ne bo znana, saj so nem\xc5\xa1ki tanki zapeljali v navzkri\xc5\xbeni ogenj dveh zavezni\xc5\xa1kih tankovskih enot, ki so isto\xc4\x8dasno streljali na napredujo\xc4\x8de tanke.\n_START_SECTION_\nPokop\n_START_PARAGRAPH_\nWittmanna in njegovo posadko so blizu kraja smrti pokopali lokalni prebivalci. V letih 1981-82 je lokalni raziskovalec Jean Paul Pallud odkril lokacijo njihovega groba v Gaumesnilu, pri glavni cesti Caen-Falaise._NEWLINE_Nem\xc5\xa1ka komisija za vojne grobove je leta 1983 s pomo\xc4\x8djo veteranov sSSPzAbt. 101 oz. avtorja knjige Panzers in Normandy \xe2\x80\x93 Then and Now odkopala neozna\xc4\x8den grob Wittmannove posadke. V grobu so na\xc5\xa1li \xc5\xa1tiri trupla, pri \xc4\x8demer so Wittmanna pozitivno identificirali na podlagi njegove zobne proteze, ki jo je dobil po sovjetskemu strelu v brado. Pozitivno so prepoznali \xc5\xa1e njegovega voznika Reimersa (na podlagi identifikacijske plo\xc5\xa1\xc4\x8dice), medtem ko za preostali dve trupli niso mogli dolo\xc4\x8diti identitete. Posledi\xc4\x8dno so opravili prekop posmrtnih ostankov, pri \xc4\x8demer so celotno posadko pokopali v skupni grob, ki se nahaja na Nem\xc5\xa1kem voja\xc5\xa1kem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du La Cambe v Franciji.\n_START_SECTION_\nZasebno \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\n1. marca 1944 se je Wittmann poro\xc4\x8dil s Hildegard (rojeno Burmester), pri \xc4\x8demer je bila njegova poro\xc4\x8dna pri\xc4\x8da njegov strelec Balthazar Woll, prav tako nosilec vite\xc5\xa1kega kri\xc5\xbeca \xc5\xbeeleznega kri\xc5\xbeca. Poro\xc4\x8dila sta se v L\xc3\xbcnebergu, kjer se je Wittmann istega dne vpisal v Zlato knjigo me\xc5\xa1\xc4\x8danov. Hildegard ga je nato spremljala na njegovi propagandni turneji po Nem\xc4\x8diji ter z njim nato odpotovala tudi v Belgijo in nazadnje v Francijo; nastanila se je v Ch\xc3\xa2teauju Elbeuf.\n_START_SECTION_\nPovzetek kariere\n_START_PARAGRAPH_\nUdele\xc5\xbeil se je bojev na Poljskem, v Gr\xc4\x8diji, Sovjetski zvezi in v Franciji. Najvi\xc5\xa1je prejeto odlikovanje je bilo vite\xc5\xa1ki kri\xc5\xbeec \xc5\xbeeleznega kri\xc5\xbeca s hrastovimi listi in me\xc4\x8di. Uni\xc4\x8dil je 141 sovra\xc5\xbenikovih tankov in 132 protitankovskih topov, ve\xc4\x8dino na vzhodni fronti.'