b'\n_START_ARTICLE_\nMax Weber\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbebena slojevitost\n_START_PARAGRAPH_\nWeber se z Marxom ni strinjal v tem, da je mogo\xc4\x8de dru\xc5\xbebeno slojevitost omejiti zgolj na ekonomsko podro\xc4\x8dje; menil je, da sta pomembni tudi socialni ugled in politi\xc4\x8dna mo\xc4\x8d._NEWLINE_Max Weber je dru\xc5\xbebeno stratifikacijo videl kot posledico boja za redke vire v dru\xc5\xbebi. Osebe, ki imajo podoben tr\xc5\xbeni polo\xc5\xbeaj imajo prav tako podoben razredni polo\xc5\xbeaj. \xc4\x8clanom razredov je skupen podoben statusni polo\xc5\xbeaj, ki se nana\xc5\xa1a na koli\xc4\x8dino dru\xc5\xbebene \xc4\x8dasti oziroma ugleda. \xc4\x8clani statusnih skupin pogosto oblikujejo stranke, skupine ki se izrecno ukvarjajo z vplivanjem na politiko in sprejemanje odlo\xc4\x8ditev v interesu svojih \xc4\x8dlanov. Stranke zastopajo interese, ki so dolo\xc4\x8deni glede na statusni ali razredni polo\xc5\xbeaj reprezentiranih. Stopnja vklju\xc4\x8denosti posameznikov v stranke je razli\xc4\x8dna in variira glede na njihov ekonomski polo\xc5\xbeaj, koli\xc4\x8dino socialnega kapitala in izobrazbo. S tem Weber zavra\xc4\x8da Marxovo stali\xc5\xa1\xc4\x8de o striktni bipolarnosti razrednih interesov zgolj na ekonomskih temeljih.\n_START_SECTION_\nIdealni tipi\n_START_PARAGRAPH_\nWebrovi idealni tipi so metodolo\xc5\xa1ki  model sociolo\xc5\xa1kega raziskovanja, ki temeljijo na Kantovi epistemologiji apriornih sinteti\xc4\x8dnih sodb, pri katerih zveze med pojavi ne ugotavljamo izkustveno, pa\xc4\x8d pa s pomo\xc4\x8djo umskih kategorij, v Webrovem primeru idealnih tipov. Za razliko od mladoheglijancev, kot je Marx, ki iz apriornih dru\xc5\xbebenih zakonitosti razlagajo dru\xc5\xbebeno stvarnost, Weber uporabi kognitivne modele stvarnosti, ki aposteriorno slu\xc5\xbeijo kot shema pri razlaganju izkustveno pridobljenih konkretnih dru\xc5\xbebenih pojavov. Med Webrove tipologije pri\xc5\xa1tevamo tipe \xc4\x8dlovekovega delovanja: smotrno-racionalno delovanje, vrednotno-racionalno delovanje, afektivno delovanje in tradicionalno delovanje. Na te tipe \xc4\x8dlovekovega delovanja deloma nave\xc5\xbee tipe oblasti: karizmati\xc4\x8dno, tradicionalno in pa racionalno oblast.\n_START_SECTION_\nDuh kapitalizma\n_START_PARAGRAPH_\nAnalizo tipov \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega delovanja Weber uporabi pri primerjalni histori\xc4\x8dni analizi nastanka modernega kapitalizma, kjer proti Marxu postavi drzno tezo, da lahko dru\xc5\xbebena nadstavba predhodno vpliva na ekonomsko bazo. V Webrovem primeru to pomeni, da so puritanske oblike protestantizma, na primer kalvinizem, vplivale na nastanek sodobnega kapitalizma usmerjenega ne ve\xc4\x8d v omejevanje, kakor je veljalo za tradicionalni kapitalizem, pa\xc4\x8d pa v nenehno ustvarjanje prese\xc5\xbenega dobi\xc4\x8dka in povratnega investiranja v proizvodnjo. Webrov duh kapitalizma je zanj najvi\xc5\xa1ji in naj\xc4\x8distej\xc5\xa1i izraz ekonomskega racionalizma, kjer gre za dejavnost pridobivanja in neomejenega pove\xc4\x8devanja materialnih dobrin z vidika posameznikov.\n_START_SECTION_\nIdealni tip birokracije\n_START_PARAGRAPH_\nRacionalni tip oblasti uporabi pri analizi birokracije, to je moderne racionalne organizacije. Za birokracijo je zna\xc4\x8dilen naslednji tip upravni\xc5\xa1tva: obstaja princip hierarhije polo\xc5\xbeajev posameznih akterjev, vodenje poslov je utemeljeno na pisnih dokumentih, za opravljanje dolo\xc4\x8dene funkcije so potrebne kvalifikacije in opravljanje slu\xc5\xbebenih dol\xc5\xbenosti temelji na osnovi ob\xc4\x8dih pravil. Weber je mnenja, da se vsaka konkretna organizacija pribli\xc5\xbeuje temu idealnemu tipu, \xc4\x8deprav dejansko ni nobena to\xc4\x8dno tak\xc5\xa1na kot je izra\xc5\xbeeno v definicijskih pogojih idealnega tipa. Za tipologijo idealnih tipov je torej bistveno, da v dru\xc5\xbebeni stvarnosti noben konkretni primer dru\xc5\xbebenega pojava ne ustreza v celoti znanstvenikovemu predhodno izgrajenemu idealnemu tipu, pa\xc4\x8d pa se mu b bistvenih zna\xc4\x8dilnostih mo\xc4\x8dno pribli\xc5\xbea. V dru\xc5\xbebeni pojavnosti ne bomo na\xc5\xa1li birokratske ogranizacije (karizmati\xc4\x8dnega voditelja, smotrno-racionalnega delovanja,...) z vsemi zna\xc4\x8dilnostmi tipologije te organizacije (striktna brezosebnost, hierarhi\xc4\x8dnost), pa\xc4\x8d pa se bodo nekatere birokratske organizacije bolj pribli\xc5\xbeevale bistvenim zna\xc4\x8dilnostim idealnega tipa, druge pa manj.'