b"\n_START_ARTICLE_\nMary Lucy Cartwright\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nNjen o\xc4\x8de je bil vikar. Leta 1919 je kot ena od petih \xc5\xbeensk za\xc4\x8dela \xc5\xa1tudirati matematiko na St Hugh's College v Oxfordu. Tam je diplomirala leta 1923 z odliko. Nato je pou\xc4\x8devala na dekli\xc5\xa1kih \xc5\xa1olah Alice Ottley School v Worcestru in Wycombe Abbey v High Wycombeju v Buckinghamshireu._NEWLINE_V letu 1928 se je vrnila v Oxford in doktorirala. Njen mentor pri doktoratu je bil Hardy. V akademskem letu 1928/29 je bil Hardy na Princetonu, tako da je mentorske dol\xc5\xbenosti prevzel Tichmarsh. Njeno disertacijo o celi funkciji je pregledal Littlewood, ki ga je prvi\xc4\x8d sre\xc4\x8dala koz zunanjega izpra\xc5\xa1evalca pri svojem ustnem zagovoru doktorata. Kasneje je postala Littlewoodova tesna sodelavka._NEWLINE_Cartwrightovi so leta 1930 odobrili Yarrowo znanstveno-raziskovalno \xc5\xa1tipendijo in je od\xc5\xa1la na Kolid\xc5\xbe Girton v Cambridge, kjer je nadaljevala z rasikovanjem podro\xc4\x8dja svojega doktorskega dela. Poslu\xc5\xa1ala je Littlewoodova predavanja in v tem \xc4\x8dasu re\xc5\xa1ila odprt problem, ki ga je zastavil Littlewood. Njen izrek, danes znan kot izrek Cartwrightove, podaja oceno najve\xc4\x8djega modula analiti\xc4\x8dne funkcije, ki zavzame isto vrednost ne ve\xc4\x8d kot p- krat v enotskem disku. Pri dokazu izreka je uporabila nov pristop in uporabila postopke, ki jih je uvedel Ahlfors za konformne preslikave._NEWLINE_Podala je dokaz iracionalnosti \xc5\xa1tevila \xcf\x80, ki je bil predhodnica Nivenovega. Njena razli\xc4\x8dica dokaza je bila objavljena v dodatku Jeffreysove knjige Znanstveni sklep (Scientific Inference)._NEWLINE_Leta 1936 je postala predstojnica oddelka za matematiko na Kolid\xc5\xbeu Girton, leta 1938 pa je za\xc4\x8dela delati na novih problemih, ki so imeli velik vpliv na usmeritev njenih raziskav. Radio Research Board Oddelka za znanstvene in industrijske raziskave (DSIR) je izdal spomenico, ki se je nana\xc5\xa1ala na dolo\xc4\x8dene diferencialne ena\xc4\x8dbe pri modeliranju delovanja radia in radarja. Prosili so Londonsko matemati\xc4\x8dno dru\xc5\xa1tvo (LMS), \xc4\x8de bi lahko na\xc5\xa1lo matematika, ki bi lahko re\xc5\xa1eval te probleme, in Cartwrightova se je za\xc4\x8dela zanimati za spomenico. Dinamike, ki je stala za problemi, ni poznala, tako da je prosila za pomo\xc4\x8d Littlewooda. Skupaj sta za\xc4\x8dela raziskovati ena\xc4\x8dbe. Littlewood je zapisal:\xc2\xa0\xc2\xbbDelo ni napredovalo in za kak\xc5\xa1ne\xc2\xa0\xc2\xbbrezultate\xc2\xab\xc2\xa0nisva imela nobenega upanja na uspeh; nepri\xc4\x8dakovano pa je celotni pogled dramati\xc4\x8dne fine zgradbe re\xc5\xa1itev strmel v naju.\xc2\xab\xc2\xa0Fina zgradba, ki jo tukaj opisuje Littlewood, je danes tipi\xc4\x8dni primer metuljevega pojava. Njuno sodelovanje je vodilo do pomembnih rezultatov in zelo vplivalo na smer, ki jo je ubrala sodobna teorija dinami\xc4\x8dnih sistemov.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nCartwrightovo so leta 1947 izbrali za \xc4\x8dlanico Kraljeve dru\xc5\xbebe. \xc4\x8ceprav kot \xc4\x8dlanica ni bila prva \xc5\xbeenska, je bila prva matemati\xc4\x8darka._NEWLINE_Leta 1948 so jo imenovali za komornico Girtona in leta 1959 za profesorico teorije funkcij v Cambridgeu, delovno mesto, ki ga je opravljala do leta 1968._NEWLINE_Bila je prva \xc5\xbeenska, ki je prejela Sylvestrovo medaljo, bila v svetu Kraljeve dru\xc5\xbebe in med letoma 1961 in 1962 predsednica Londonskega matemati\xc4\x8dnega dru\xc5\xa1tva. Leta 1968 je prejela tudi De Morganovo medaljo Kraljeve dru\xc5\xbebe. V letu 1969 so jo povzdignili v vite\xc5\xa1ki red kot dame komtur reda britanskega imperija."