b'\n_START_ARTICLE_\nAntoninov zid\n_START_PARAGRAPH_\nAntoninov zid (latinsko Vallum Antonini), zid iz kamna in travne ru\xc5\xa1e, ki so ga zgradili Rimljani preko sedanjega \xc5\xa1kotskega Central Belta med mestoma Firth of Forth ob Severnem morju in Firth of Clyde v Irskem morju. Stal je na najbolj severni meji Rimskega cesarstva. Dolg je bil pribli\xc5\xbeno 63 km, visok 3 m in \xc5\xa1irok 5 m. Njegovo zanesljivost je \xc5\xa1e pove\xc4\x8dal globok jarek na severni strani zidu. Antoninov zid je bil eden od dveh velikih zidov, ki so ju zgradili Rimljani v severni Britaniji. Njegove ru\xc5\xa1evine so manj opazne kot ru\xc5\xa1evine bolj znanega Hadrijanovega zidu na jugu._NEWLINE_Gradnja zidu je naro\xc4\x8dil rimski cesar Antonin Pij, verjetno zaradi pritiska keltskih plemen iz Kaledonije na sever Britanije. Za\xc4\x8dela se je leta 142 in je trajala pribli\xc5\xbeno dvanajst let. Zid je branilo \xc5\xa1estnajst velikih in ve\xc4\x8d manj\xc5\xa1ih trdnjav. Oskrbo in gibanje voja\xc5\xa1kih enot je omogo\xc4\x8dala voja\xc5\xa1ka cesta ju\xc5\xbeno od zidu, ki je povezovala vse utrdbe. Vojaki, ki so gradili zid, so svoje gradbene dose\xc5\xbeke in boje s Kaledonci obele\xc5\xbeili s \xc5\xa1tevilnimi spominskimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami, od katerih se je dvajset ohranilo. Zid so kljub obetavnemu za\xc4\x8detku \xc5\xbee po dvajsetih letih zapustili in voja\xc5\xa1ke posadke umaknili na Hadrijanov zid. Leta 208 je cesar Septimij Sever ponovno premaknil vojsko na Antoninov zid in naro\xc4\x8dil njegovo obnovo, zato ga kasnej\xc5\xa1i rimski zgodovinarji omenjajo tudi kot Severski zid. Vojska je zid \xc5\xbee po nekaj letih ponovno zapustila in ga ni nikoli ve\xc4\x8d obnovila. Ve\xc4\x8dina zidu in utrdb se je s\xc4\x8dasoma poru\xc5\xa1ila, vendar so nekateri njegovi ostanki \xc5\xa1e vidni. Za \xc5\xa1tevilne ohranjene objekte skrbita Historic Scotland in UNESCOv odbor za svetovno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino.\n_START_SECTION_\nLega in gradnja\n_START_PARAGRAPH_\nGradnjo zidu je odredil rimski cesar Antonin Pij okoli leta 142. Gradbena dela, ki so trajala pribli\xc5\xbeno dvanajst let, je sprva nadziral takratni guverner Britanije Kvint Lolij Urbik. Zid, dolg 63 km, se razteza od Old Kilpatricka v Zahodnem Dunbartonshiru v Firth of Clydu do Carridena pri Bo\'Nessu v Firth of Forthu. Njegov namen je bil raz\xc5\xa1iritev rimskega ozemlja in oblasti na sever Britanije in nadomestitev Hadrijanovega zidu kak\xc5\xa1nih 160 km proti jugu. Rimljani so tudi severno od Antoninovega zidu zgradili mnogo trdnjav in za\xc4\x8dasnih taborov, s katerimi so hoteli za\xc5\xa1\xc4\x8ditili svoje poti proti severu \xc5\xa0kotske. Kaledoncev jim kljub temu ni uspelo pokoriti in Antoninov zid je bil stalna tar\xc4\x8da njihovih napadov._NEWLINE_Antoninov zid je bil kraj\xc5\xa1i od Hadrijanovega zidu. Zgrajen je bil iz travne ru\xc5\xa1e, polo\xc5\xbeene na kamnite temelje, in ne iz kamna, a je bil kljub temu zavidljiv dose\xc5\xbeek. Kamniti temelji in bo\xc4\x8dne stene prvotnih utrdb ka\xc5\xbeejo, da so sprva nameravali zgraditi kamnit zid, podoben Hadrijanovemu, vendar so na\xc4\x8drt kmalu spremenili. Ko je bil zid zgrajen, je imel obliko pribli\xc5\xbeno \xc5\xa1tiri metre visokega nasipa iz plasti travne ru\xc5\xa1e in ponekod zemlje, s \xc5\xa1irokim jarkom na severni strani in voja\xc5\xa1ko cesto na ju\xc5\xbeni. Rimljani so sprva na\xc4\x8drtovali trdnjave na vsakih 10 km. Na\xc4\x8drt so kmalu spremenili in zgradili trdnjave na vsakih 3,3 km, skupno 19 trdnjav. Najbolj ohranjena je ena od najmanj\xc5\xa1ih trdnjav Rough Castle. Poleg trdnjav je bilo na zidu tudi najmanj 9 manj\xc5\xa1ih utrdb na razdalji verjetno ene rimske milje (1481 m). V prvotnem na\xc4\x8drtu so bile verjetno samo manj\xc5\xa1e utrdbe, vendar so nekatere kasneje pove\xc4\x8dali.  Najbolj opazna utrdba je Kinneil v bli\xc5\xbeini Bo\'Nessa na vzhodnem koncu zidu._NEWLINE_Rimljani so poleg Antoninovega zidu zgradili tudi \xc5\xa1tevilne obalne trdnjave vzhodno od zidu, med njimi Inveresk, in zahodno od njega, med njimi Outerwards in Lurg Moor, ki so imele vlogo predstra\xc5\xbe in/ali oskrbovalnih postaj. \xc5\xa0tevilne trdnjave so zgradili tudi severno od zidu, med njimi Ardoch, Strageath in Bertha in morda Dalginross in Cargill. Njihove posadke so kasneje umaknili na podro\xc4\x8dje Gask Ridgea.\n_START_SECTION_\nUmik\n_START_PARAGRAPH_\nRimljani so po samo dvajsetih letih zid zapustili in se leta 162 umaknili na Hadrijanov zid. Nekateri nezanesljivi podatki ka\xc5\xbeejo, da se je to zgodilo \xc5\xbee leta 158/160. Postopoma so se spravili s plemeni na severu in obmo\xc4\x8dje med zidovoma je postalo nekak\xc5\xa1no tamponsko ozemlje med severom in jugom._NEWLINE_Po nizu napadov Kaledoncev leta 197 je cesar Septimij Sever leta 208 ponovno vdrl na \xc5\xa0kotsko in ukazal obnovo delov Antoninovega zidu. Njegova zasedba \xc5\xa0kotske je trajala samo nekaj let. Kasnej\xc5\xa1i rimski zgodovinarji so zid po njem preimenovali v Severski zid, zato so kasnej\xc5\xa1i u\xc4\x8denjaki, na primer Bede, Antoninov zid zamenjavali s Hadrijanovim zidom.\n_START_SECTION_\nGrymov okop\n_START_PARAGRAPH_\nV srednjeve\xc5\xa1kih zgodovinah, na primer v kronikah Ivana Fordunskega, se Antoninov zid imenuje Grymov okop. Fordum trdi, da je ime dobil po starem o\xc4\x8detu nekega nami\xc5\xa1ljenega kralja Evgenija, sina Farquaharja. Grymov okop se je postopoma preimenoval v Grahamov okop. Ime je povezano s klanom Graham in se je ohranilo na delu zidu v Bo\'nessu na njegovem skrajnem vzhodnem koncu._NEWLINE_Omeniti je treba, da je Graeme v nekaterih delih \xc5\xa0kotske vzdevek za hudi\xc4\x8da, zato bi se Grymov okop lahko imenoval tudi Hudi\xc4\x8dev okop, podobno kot se rimski limes v ju\xc5\xbeni Nem\xc4\x8diji pogosto imenujejo Teufelsmauer._NEWLINE_Gr\xc3\xadmr and Grim sta vzdevka boga Odina ali Wodana, katerega so morda prosili, da bi jim pomagal opraviti obse\xc5\xbena gradbena dela v nerazumno kratkem \xc4\x8dasu. Naziv Grimov okop/jarek, povezan z obrambnimi okopi in jarki, se pojavlja tudi na ve\xc4\x8d drugih mestih v Angliji, na primer pri Wallingfordu, Oxfordshire in med Berkhamstedom (Herts) in Bradenhamom (Bucks). Antoninov zid so po Antoninui Piju imenovali tudi Pijev zid in Antoninov valum.Hector Boece ga v svoji Zgodovini \xc5\xa0kotske iz leta 1527 imenuje Abercornov zid, s \xc4\x8dimer ponavlja zgodbo, da so ga uni\xc4\x8dili Grahami.\n_START_SECTION_\nStatus svetovne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine\n_START_PARAGRAPH_\nVlada Zdru\xc5\xbeenega kraljestva je leta 2003 prvi\xc4\x8d predlagala razglasitev Antoninovega zidu za Unescovo svetovno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino. Enako zahtevo je leta 2005 vlo\xc5\xbeila vlada \xc5\xa0kotske in leta 2006 \xc5\xa1e \xc5\xa1kotski ministrica za kulturo Patricia Ferguson. Vlada Zdru\xc5\xbeenega kraljestva ga je uradno nominirala konec januarja 2007 in maja 2007 za podporo zaprosila \xc5\xa1kotski parlament. Antoninov zid je bil 7. julija 2008 razgla\xc5\xa1en za Unescovo svetovno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino kot del "Meja Rimskega cesarstva". Antoninov zid je omenjen samo v besedilu, na zemljevidu mest svetovne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine pa ni prikazan.\n_START_SECTION_\nKartografiranje zidu\n_START_PARAGRAPH_\nPrvega sistemati\xc4\x8dnega kartografiranja Antoninovega zidu se je leta 1764 lotil William Roy iz Ordnance Survey, agencije vlade Zdru\xc5\xbeenega kraljestva, zadol\xc5\xbeene za kartografiranje Velike Britanije. Roy je natan\xc4\x8dno in podrobno narisal ostanke zidu. Njegove karte in risbe so sedaj edini zanesljiv vir podatkov o Antoninovem zidu, ki so ga po\xc5\xa1kodovali ali uni\xc4\x8dili kasnej\xc5\xa1i posegi in vreme.'