b'\n_START_ARTICLE_\nKraljevina Sicilija\n_START_SECTION_\nPredzgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPrva samostojna dr\xc5\xbeava na Siciliji je bila osnovana leta 948, ko so se Kalbiti osamosvojili izpod oblasti Fatimidov v Ifriqiyi in ustanovili Sicilski emirat. Med letoma 1059 in 1072 so emirat zavzeli Normani pod vodstvom Roberta Bistrega Altavilla. Robert je bil grof Apulije in Kalabrije in pape\xc5\xbe Nikolaj II. ga je imenoval za grofa Sicilske grofije, to je Sicilskega emirata, pod pogojem, da ga iztrga iz rok krivovercev (Arabcev), kar je Robert tudi izpolnil. Prvi veliki grof Sicilije je bil njegov brat Rogerij I. Sicilski.\n_START_SECTION_\nRogerij I. Sicilski (1061 \xe2\x80\x93 1130)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde leta 1097 je Rogerij sklical prvo skup\xc5\xa1\xc4\x8dino veljakov vse Sicilije v kraju Mazara del Vallo na skrajnem zahodu otoka, v skladu z normanskim na\xc4\x8dinom vladanja. V skup\xc5\xa1\xc4\x8dino so bili poklicani predstavniki plemstva, klera in vseh 42 neodvisnih mest. Prav upo\xc5\xa1tevanje mest, ki niso bila pod upravo plemi\xc4\x8dev ali prelatov, je glavna razlika med normanskim fevdalizmom in frankovskim, saj pride \xc5\xbee do izraza postopna demokratizacija fevdalnega sistema, ki bo v ostali Evropi nastopila \xc5\xa1ele stoletja pozneje. Zato se lahko postavlja v leto 1097 osnovo sicilskega parlamenta, ki je bil pozneje, ob nastanku kraljevine leta 1130, priznan za temeljno dr\xc5\xbeavno telo.\n_START_SECTION_\nRogerij II. Sicilski (1130 \xe2\x80\x93 1154)\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1130 je Rogerij II. Altavilla, sin Rogerija I., zdru\xc5\xbeil svoji posesti, to je Sicilsko grofijo in Apuljsko vojvodino. Sledila so leta vojn in spopadov, predvsem zaradi Rogerijeve zahteve, da ga pape\xc5\xbe prizna za kralja. Ta zadeva je burila duhove Evropskih vladarjev, seveda katoli\xc5\xa1kih, ki niso hoteli sprejeti normanskega, torej "poganskega" kralja, in se je povlekla skozi pontifikat ve\xc4\x8d pape\xc5\xbeev, od katerih so nekateri podeljevali Rogeriju kraljevsko imenovanje, drugi so ga preklicali. Isto\xc4\x8dasno so se pojavili v dr\xc5\xbeavi tudi upori fevdalcev, ki niso hoteli sprejeti Rogerijeve nadoblasti. Ko je Rogerij dokon\xc4\x8dno zmagal, mu je leta 1130 pape\xc5\xbe potrdil imenovanje: nastala je kraljevina, ki jo je pozneje potrdil tudi pape\xc5\xbe Inocenc II. (1139). Kraljevina je bila ena najve\xc4\x8djih dr\xc5\xbeav v Evropi, saj je zajemala ves Apeninski polotok od Rima navzdol in Sicilijo, kmalu pa tudi dober del dana\xc5\xa1nje Tunizije in Libijsko obalo, kjer so se prostovoljno podvrgli Rogeriju mnogi afri\xc5\xa1ki \xc5\xa1ejkati. Sicilija je s svojo veliko in dobro organizirano floto imela popoln nadzor nad morsko o\xc5\xbeino med Afriko in Sicilijo ter nad Afri\xc5\xa1kim morjem, kar ji je zagotavljalo velike trgovske prednosti in priznanje pomorske velesile Sredozemlja._NEWLINE_Leta 1140 je Rogerij izdal ustavo, imenovano Assise del Regno (dobesedno skup\xc5\xa1\xc4\x8dina kraljevine). Dr\xc5\xbeava je bila absolutisti\xc4\x8dna monarhija po bizantinskem zgledu, vendar dovolj elasti\xc4\x8dna, da je upo\xc5\xa1tevala pet narodov (Normane, Lombarde, Arabce, Grke in Jude) in tri religije (kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko, islamsko in judovska), ki so sestavljali  dr\xc5\xbeavo . Pozneje je dal izdelati tudi Catalogus baronum (seznam fevdalcev), to je popis vseh fevdalcev in njihovih posesti, kar mu je nudilo pregled nad ekonomsko in predvsem voja\xc5\xa1ko sposobnostjo dr\xc5\xbeave._NEWLINE_Rogerij je s prvo \xc5\xbeeno imel \xc5\xa1est otrok, od katerih so trije mo\xc5\xa1ki umrli v zgodnji mladosti, sin Rogerij pa je, pred prav tako zgodnjo smrtjo, imel sina Tancredija, ki se je pozneje potegoval za prestol. Najmlaj\xc5\xa1i sin, Viljem, je o\xc4\x8deta nasledil na prestolu kot Viljem I. Sicilski. _NEWLINE_Iz drugega zakona Rogerij ni imel otrok. Tretja \xc5\xbeena mu je povila h\xc4\x8der Konstanco, rojeno \xc5\xbee po njegovi smrti, ki je postala zadnja normanska kraljica, mati Friderika II.\n_START_SECTION_\nViljem I. Sicilski in Viljem II. Sicilski (1154 \xe2\x80\x93 1189)\n_START_PARAGRAPH_\nRogeriju II. je sledil sin Viljem, ki se je moral isto\xc4\x8dasno braniti pred Bizantinci, Pape\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavo in notranjimi zarotami, tudi s strani ne\xc4\x8daka Tancredija. Z odlo\xc4\x8dnimi voja\xc5\xa1kimi posegi je dosegel mednarodni in interni mir, \xc4\x8deprav je izgubil veliko ozemlja, predvsem afri\xc5\xa1kega. Umrl je komaj 46leten. Imel je \xc5\xa1tiri mo\xc5\xa1ke sinove, od katerih so trije umrli v zgodnji mladosti. Na prestolu ga je nasledil preostali sin, Viljem, ki je zasedel prestol pri dvanajstih letih; za \xc4\x8dasa njegovega vladanja se niso ponovili problemi prej\xc5\xa1njih let. V sorazmerno mirnem obdobju se je mladi kralj lahko posvetil notranji ureditvi dr\xc5\xbeave. Leta 1172 je reformiral parlament, imenovan Magna Curia, in ga razdelil na dve veji, finan\xc4\x8dno in pravno . _NEWLINE_Med njegovim vladanjem se je zelo razvila umetnost, predvsem stavbarstvo. Da bi se povezal z angle\xc5\xa1ko kraljevo dru\xc5\xbeino Plantagenetov, je poro\xc4\x8dil Ivano, h\xc4\x8der Henrika II. in sestro Riharda Levjesr\xc4\x8dnega, vendar zveza ni dala potomstva, tudi zaradi kraljeve smrti pri samo 36 letih. V zgodovinskem pogledu je njegovo najpomembnej\xc5\xa1e dejanje sporazum s cesarjem Friderikom I., po katerem je pri\xc5\xa1lo do poroke med njegovo teto, tridesetletno Konstanco (sestro Rogerija II.), in cesarjevim sinom in naslednikom Henrikom, ki mu \xc5\xa1e ni bilo dvajset let. Poroka je bila opravljena januarja 1186 in pred smrtjo 1189. je Viljem zapustil kraljestvo teti Konstanci.\n_START_SECTION_\nTancredi Sicilski in Viljem III. Sicilski (1189 \xe2\x80\x93 1194)\n_START_PARAGRAPH_\nKljub zadnji kraljevi volji se dober del njegovega dvora ni hotel sprijazniti z nem\xc5\xa1ko prisotnostjo na otoku. Leta 1189 so izvolili za kralja Tancredija, vnuka Rogerija II., ki je pa \xc5\xbee po petih letih umrl. Prestol je pre\xc5\xa1el na devetletnega sina Viljema z regentstvom matere Sibile, ki sta ohranila visoki polo\xc5\xbeaj le deset mesecev. S tem se zaklju\xc4\x8di normansko obdobje kraljevine.\n_START_SECTION_\nHenrik VI. Hohenstaufen (1194 \xe2\x80\x93 1197)\n_START_PARAGRAPH_\nKer je bil Henrik prepri\xc4\x8dan, da mu Sicilija pripada, jo je tudi voja\xc5\xa1ko napadel in zavzel. \xc4\x8ceprav je to dosegel brez ve\xc4\x8djih te\xc5\xbeav, se je nad nasprotniki kruto ma\xc5\xa1\xc4\x8deval. Sploh je bilo njegovo kraljevanje nasilno in posejano s sumni\xc4\x8denji o zarotah, ki jih je v krvi prepre\xc4\x8dil \xc5\xa1e pred dejanskim nastankom. Vrstili so se mno\xc5\xbei\xc4\x8dni poboji osumljencev, kar je ustvarilo v dr\xc5\xbeavi pravi teror. Umrl je zaradi infekcije ali morda zaradi zastrupitve s strani \xc5\xbeene Konstance, ki je morala trpeti kraljevo nasilje nad svojim ljudstvom. Po enem letu (1198) je tudi ona umrla in prestol je podedoval njun komaj \xc5\xa1tiriletni sin Friderik II.\n_START_SECTION_\nFriderik II. Hohenstaufen (1197 \xe2\x80\x93 1250)\n_START_PARAGRAPH_\nFriderik II. je bil najpomembnej\xc5\xa1i vladar Sicilije. Leta 1231 je izdal Melfijski zakonik, ki je izpopolnjeval zakonodajo Rogerija II. Med drugim so novi zakoni urejevali dr\xc5\xbeavno administracijo; kraljevina je bila razdeljena na enajst upravnih obmo\xc4\x8dij imenovanih giustizierati, pod vodstvom izvedencev, ki jih je kralj osebno imenoval. To so bili giustizieri, najvi\xc5\xa1ja oblast v administraciji, sodstvu in verskih problemih, s \xc4\x8dimer so bili odvzeti veliki deli oblasti plemi\xc4\x8dem in kleru. Parlamentu je bila obnovljena pomembnost in potrjena vsesplo\xc5\xa1na veljavnost, ko so bili sprejeti vanj tudi ljudski predstavniki, zaradi \xc4\x8desar nekateri zgodovinarji obravnavajo Kraljevino Sicilijo kot prvo moderno dr\xc5\xbeavo v Evropi._NEWLINE_Friderik je umrl leta 1250. V oporoki je dolo\xc4\x8dil za naslednika sina Konrada, sinu Manfrediju pa je zapustil nekatere fevde in kraljevo namestni\xc5\xa1tvo Sicilije.\n_START_SECTION_\nKonrad III. \xc5\xa0vabski, Konrad II. Sicilski in Manfredi Sicilski (1250 \xe2\x80\x93 1266)\n_START_PARAGRAPH_\nKonrad in Manfredi sta vladala sporazumno, a Konrad je \xc5\xbee po treh letih umrl. Naslednik je bil njegov dveletni sin Konradino (Corradino), ki je na Nem\xc5\xa1kem nosil ime Konrad IV. \xc5\xa0vabski, na Siciliji Konrad II. Sicilski, pa \xc5\xa1e Konrad III. kot kralj Jeruzalema. Zaradi njegove mladoletnosti je posegel po Siciliji pape\xc5\xbe Aleksander IV., a po robu se mu je postavil Manfredi, Konradinov stric, ki se je dal oklicati za sicilskega kralja. Pape\xc5\xbe Urban IV., Francoz po rodu, je poklical Karla I. An\xc5\xbeujskega, brata francoskega kralja Ludvika IX., in mu obljubil Sicilijo v fevd. Manfredi je bil premagan in ubit v bitki pri Beneventu leta 1266 in Karel je takoj prevzel oblast. Po dveh letih njegovega upravljanja so se preostali plemi\xc4\x8di sku\xc5\xa1ali upreti pod poveljstvom mladega Corradina. Ta je bil premagan in nato javno obglavljen, bilo mu je \xc5\xa1tirinajst let. S tem se zaklju\xc4\x8di \xc5\xa1vabsko obdobje v zgodovini Sicilije.\n_START_SECTION_\nKarel I. An\xc5\xbeujski (1266 \xe2\x80\x93 1285)\n_START_PARAGRAPH_\nKarel I. je popolnoma spremenil Sicilijo. Prezrl je parlament, prestavil je prestolnico iz Palerma v Neapelj, odpravil ve\xc4\x8dino plemi\xc4\x8dev in odslovil administrativne uradnike. Vzpostavil je fevdalizem francoskega tipa, z mno\xc5\xbeico majhnih fevdalcev iz vrst svojega spremstva. Administracijo je dal v roke tujcev, ki jih je poklical iz raznih krajev Evrope. Vso trgovino in ban\xc4\x8dni\xc5\xa1tvo je zaupal toskanskim in bene\xc5\xa1kim bankirjem. Za ni\xc5\xbeje sloje prebivalstva so bile te spremembe usodne. Zgodovinarji so mnenja, da se je pod Karlom I. za\xc4\x8dela izoblikovati tista nezaupnost do oblasti, ki je v poznej\xc5\xa1ih stoletjih privedla do zaprte in samozadostne dru\xc5\xbebe, ki se \xc5\xa1e danes opazi na italijanskemu jugu._NEWLINE_Karel si je prizadeval pridobiti oblast nad vsem Sredozemljem, vendar mu to ni uspelo, v glavnem zaradi nasprotovanja pape\xc5\xbeev. Ko je pa nastopil pape\xc5\xbe Martin IV., ki mu je bil naklonjen, je Karel osnoval na\xc4\x8drt za napad na Bizanc. Sicilske ve\xc4\x8dernice so mu to prepre\xc4\x8dile.\n_START_SECTION_\nJakob Aragonski in Friderik III. Sicilski (1285 \xe2\x80\x93 1337)\n_START_PARAGRAPH_\nPetra III. je nasledil sin Jakob, ki je obnovil sicilski parlament in prepustil upravljanje Sicilije materi Konstanci Sicilski in bratu Frideriku. Medtem je sku\xc5\xa1al skleniti mir z An\xc5\xbeujci, za kar jim je bil pripravljen izro\xc4\x8diti Sicilijo. Sicilijanci se s tem niso strinjali, zato je parlament leta 1295 razre\xc5\xa1il Jakoba in kronal za kralja njegovega brata kot Friderika III. Po kronanju je mati Konstanca zapustila dvor in od\xc5\xa1la v samostan, kjer je 1302. umrla. Friderikovo kraljevanje je poteklo med stalnim bojevanjem, mirovnimi sporazumi in ponovnimi napadi, predvsem s strani Francije, Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave in Neapeljskega kraljestva. Leta 1313 je sicilski parlament odlo\xc4\x8dil, naj se Sicilija spet poimenuje Kraljevina Sicilija in ne ve\xc4\x8d Kraljevina Trinakrija. Isto\xc4\x8dasno je potrdil Friderika za kralja Sicilije in njegovega sina Petra za prestolonaslednika.\n_START_SECTION_\nPeter II. Sicilski, Ludvik Sicilski, Friderik IV. Aragonski in Marija Sicilska (1337 \xe2\x80\x93 1412)\n_START_PARAGRAPH_\nV svojem kratkem kraljevanju (1337-1342) se je moral Peter predvsem braniti pred politi\xc4\x8dnimi napadi nekaterih plemi\xc5\xa1kih dru\xc5\xbein, katerim je moral priznati ve\xc4\x8djo lokalno avtonomijo in jim celo odstopiti nekatera ozemlja. Imel je \xc5\xa1tevilno potomstvo, najprej zaporedoma pet h\xc4\x8dera, nato tri sinove, pa \xc5\xa1e eno h\xc4\x8der. Nasledil ga je najstarej\xc5\xa1i od sinov, \xc5\xa1estletni Ludvik, pod regentstvom matere in strica Ivana Aragonskega. Ludvik je \xc5\xbee \xc4\x8dez deset let umrl in nasledil ga je brat Friderik._NEWLINE_Friderik je zasedel prestol pri trinajstih letih, z regenco sestre Evfemije. Politi\xc4\x8dno stanje v dr\xc5\xbeavi je bilo zelo napeto prav zaradi dolgo trajajo\xc4\x8de negotovosti zadnjih let. Da bi zmanj\xc5\xa1al pritisk plemi\xc5\xa1kih dru\xc5\xbein in zaklju\xc4\x8dil \xc5\xa1e vedno trajajo\xc4\x8de ve\xc4\x8derni\xc5\xa1ke vojne, je Friderik podpisal Avinjonsko pogodbo z Ivano An\xc5\xbeujsko. Po tej pogodbi mu je bil priznan naslov kralja Trinakrije, vendar kot vazala sicilske kraljice Ivane, kraljevina Sicilija pa je morala prise\xc4\x8di zvestobo kraljici ter njej in njenim potomcem zagotoviti pla\xc4\x8dilo 15.000 florintov letno. Kontinentalna posestva so bila tudi uradno poimenovana Neapeljsko kraljestvo._NEWLINE_Friderik je bil dvakrat poro\xc4\x8den in je imel samo eno h\xc4\x8der, Marijo, ki ga je nasledila._NEWLINE_Po njeni smrti 1401. je nastala politi\xc4\x8dna zmeda, ker ni bilo ve\xc4\x8d zakonitih naslednikov. Sledili so si razni ve\xc4\x8d ali manj upravi\xc4\x8deni nasledniki, dokler ni  _NEWLINE_Kaspeski dogovor (Compromis de Casp) dolo\xc4\x8dil, da bo na Siciliji vladal namestnik aragonskega kralja.\n_START_SECTION_\nFerdinand I. Aragonski, Alfonz V. Aragonski in Ferdinand II. Aragonski (1412 \xe2\x80\x93 1516)\n_START_PARAGRAPH_\nV Aragonskem imperiju je leta 1410 Martin I. Aragonski umrl brez potomcev, kar je odprlo dvoletno "medvladje", v teku katerega so se potegovale za aragonsko-sicilsko krono razne dinastije. Kaspeski dogovor je dolo\xc4\x8dil, da postane kralj Aragone in vice-kralj Sicilije mladi Ferdinand Trastamara, z imenom Ferdinand I. Aragonski. Med njegovimi prvimi uredbami je izjava, da je Sicilska krona nelo\xc4\x8dljivo povezana z Aragonsko. Po samo treh letih vladanja je Ferdinand umrl in nasledil ga je sin Alfonz. Alfonz V. Aragonski je zavzel tudi Neapeljsko kraljestvo in se dal kronati kot "kralj obeh Sicilij", kar je simboli\xc4\x8dno spet povezalo nekdanja posestva kraljevine. Kljub temu je zapustil Neapeljsko kraljestvo sinu Ferdinandu, vse ostalo s Sicilijo vred pa bratu Ivanu, ki se je okronal kot Ivan II. Aragonski in Ivan I. Sicilski._NEWLINE_Ivanov sin Ferdinand II. Katoli\xc5\xa1ki je leta 1487 ustanovil tudi na Siciliji inkvizicijsko sodi\xc5\xa1\xc4\x8de, ki je med drugim izgnalo z otoka vse Jude. Umrl je leta 1516 in zapustil \xc5\xa1pansko in sicilsko krono ne\xc4\x8daku Karlu V., ki je \xc5\xbee vladal na Nizozemskem in ki je po par letih postal tudi cesar Svetorimskega cesarstva. S tem se zaklju\xc4\x8di doba aragonske posesti Kraljevine Sicilije.\n_START_SECTION_\nKarel V. Habsbur\xc5\xa1ki in Filip II. \xc5\xa0panski (1516 \xe2\x80\x93 1598)\n_START_PARAGRAPH_\nKarel se je leta 1535 udele\xc5\xbeil zasedanj sicilskega parlamenta, kjer je obljubil vsestransko podporo lokalnim ustanovam v zameno za pomo\xc4\x8d v vojni proti Osmanskemu cesarstvu. V ta namen je dal zgraditi obrambne utrdbe v ve\xc4\x8djih mestih in je ustanovil mestne senate v Palermu, Trapaniju, Sirakuzah in Mesini. Ko je 1553. predal kraljevino sinu Filipu, je prav vzdr\xc5\xbeevanje teh obrambnih postojank opravi\xc4\x8devalo visoko obdav\xc4\x8denje otoka. Za la\xc5\xbeje dolo\xc4\x8danje davkov je Filip upravno razdelil Sicilijo na 42 komark, ki so redno opravljale popis prebivalstva.\n_START_SECTION_\nFilip III. \xc5\xa0panski in Filip IV. \xc5\xa0panski (1598 \xe2\x80\x93 1665)\n_START_PARAGRAPH_\nMedtem ko je bil Filip II. eden najpomembnej\xc5\xa1ih \xc5\xa1panskih vladarjev, je bil njegov sin Filip III. slabi\xc4\x8d in slab upravitelj. Posebno tragi\xc4\x8dno je bilo stanje dr\xc5\xbeavnih financ, ki kljub dohodkom iz prekomorskih kolonij niso mogle biti kos starim dolgovom, pa tudi ne stro\xc5\xa1kom za vse vojne, v katere je bila \xc5\xa0panija vpletena. Poleg tega so zaporedne slabe letine ob koncu 16. stoletja toliko oslabile kmetijstvo, da so se \xc5\xa1irile epidemije po vsej de\xc5\xbeeli. Nastopila je celo kuga, ki je prizadela predvsem me\xc5\xa1\xc4\x8dane. Po smrti Filipa III. leta 1621 ga je nasledil sin Filip IV. \xc5\xa0panski, ki je sicer pove\xc4\x8dal imperij do zgodovinsko najve\xc4\x8djega obsega, vendar je samo poslab\xc5\xa1al \xc5\xbee kriti\xc4\x8dno notranje stanje dr\xc5\xbeave._NEWLINE_Zna\xc4\x8dajna omahljivost teh dveh vladarjev ter splo\xc5\xa1ni ekonomski in socialni problemi v \xc5\xa0paniji so za Sicilijo pomenili obdobje prepu\xc5\xa1\xc4\x8denosti lastnim iniciativam, oziroma obdobje stagnacije v gospodarstvu in kulturi, ki je pogojevalo nadaljnji razvoj otoka. Ekonomski krizi in propadanju so se Sicilijanci uprli najprej 1647. v Mesini, nato v Cataniji in pozneje v Palermu. Zanimiva je revolucija v Palermu, kjer je upornikom uspelo odstaviti kraljevega namestnika in oklicati republiko, a so jih premagale voja\xc5\xa1ko organizirane \xc4\x8dete lokalnih plemi\xc4\x8dev ("baronov"), ki so spet vzpostavile kraljevo oblast in usmrtile poglavarje upornikov.\n_START_SECTION_\nKarel II. \xc5\xa0panski in Filip V. \xc5\xa0panski (1665 \xe2\x80\x93 1713)\n_START_PARAGRAPH_\nFilip IV. je umrl leta 1665 in nasledil ga je edini pre\xc5\xbeiveli sin Karel, komaj \xc5\xa1tirileten. Karel je bil slabega zdravja, zato je bila v prvih letih oblast v rokah regentke, njegove matere Marije Ane. Za \xc4\x8dasa njenega regentstva je \xc5\xa1panski imperij postopoma propadal, predvsem zaradi ogromnih dolgov prej\xc5\xa1njih vladarjev, pa tudi zaradi vedno ve\xc4\x8dje mo\xc4\x8di klera in plemi\xc4\x8dev, ki jim je bilo pod \xc4\x8dastjo, da bi se zanimali za svoje posesti. Kmetijstvo je bilo zanemarjeno, kakor tudi vsako rokodelstvo in neko\xc4\x8d vrhunska proizvodnja svile. Ko je Karel postal polnoleten, je za\xc4\x8del odlo\xc4\x8dno reformirati administracijo in finance, medtem ko se je izogibal politi\xc4\x8dnim problemom._NEWLINE_Na Siciliji je spet pri\xc5\xa1lo do upora, in sicer leta 1674 v Mesini, ki je poklicala na pomo\xc4\x8d Francoze, a tudi tokrat je bil upor brezuspe\xc5\xa1en. Leta 1693 je hud potres in posledi\xc4\x8den cunami prizadel jugovzhodno Sicilijo. Popolnoma je bilo uni\xc4\x8denih 45 naselij in okoli 60 tiso\xc4\x8d ljudi je izgubilo \xc5\xbeivljenje. Za obnovo prizadetih krajev je pri\xc5\xa1lo na otok veliko arhitektov in umetnikov, s katerimi se za\xc4\x8dne tako imenovani sicilski barok._NEWLINE_Leta 1699 je Karel umrl in nasledil ga je Filip V. \xc5\xa0panski. Za \xc4\x8dasa njegovega vladanja se je zaklju\xc4\x8dila vojna za \xc5\xa1pansko nasledstvo. Z mirovno pogodbo v Utrehtu je bila Sicilija dodeljena Savojcem.\n_START_SECTION_\nViktor Amedej II. Savojski in  Karel VI. Habsbur\xc5\xa1ki (1713 \xe2\x80\x93 1734)\n_START_PARAGRAPH_\nViktor Amedej je bil leta 1713 slovesno kronan za kralja Sicilije, kar je med drugim postavljalo Savojsko hi\xc5\xa1o med evropske kraljevine. Viktor Amedej je ostal kralj Sicilije do leta 1720, ko mu je mirovna pogodba v Haagu odvzela Sicilijo in mu dodelila Sardinijo. Na Sicilijo so se vrnili Habsbur\xc5\xbeani, tokrat Avstrijski, do leta 1735, ko so morali opustiti Sicilijo in Neapelj v zameno za druga ozemlja. Sporazumi med Francijo in Avstrijo po zaklju\xc4\x8dku poljske nasledstvene vojne so ta ozemlja dodelili Borboncem.\n_START_SECTION_\nKarel III. \xc5\xa0panski (1734 \xe2\x80\x93 1759)\n_START_PARAGRAPH_\nZ Borbonci se je Kraljevina Sicilija znebila napol podlo\xc5\xbeni\xc5\xa1ke preteklosti, ko je bil njen vladar le vice-kralj, to je namestnik kralja, \xc5\xa0panskega seveda, in se je imenovala vice-kraljevina, kar je dvoumno pomenilo isto\xc4\x8dasno podlo\xc5\xbenost in samostojnost. Karel III. \xc5\xa0panski se je kronal za sicilskega kralja in s tem priznal Sicilijo za samostojno kraljevino, \xc4\x8deprav v osebi kralja povezano z Neapeljskim kraljestvom. Vladanje  Karla III. je bilo doba administrativnih in finan\xc4\x8dnih reform. Njegovi zakoni so mo\xc4\x8dno omejevali mo\xc4\x8d klera in plemstva, saj so "baroni", kakor Sicilijanci \xc5\xa1e danes pravijo vsem plemi\xc4\x8dem, zasegli \xc5\xbee toliko oblasti, da so si prilastili dober del kraljeve pristojnosti. Zadnja leta je moral celo popustiti s strogostjo, da se je sporazumel z zahtevami plemstva. Leta 1759 je postal kralj \xc5\xa0panije in Sicilija ter Neapeljsko kraljestvo sta bila dodeljena njegovemu \xc5\xa1tiriletnemu sinu Ferdinandu.\n_START_SECTION_\nFerdinand I. Dveh Sicilij (1759-1816)\n_START_PARAGRAPH_\nFerdinand je bil III. Sicilski kraj, IV. Neapeljski kralj in pozneje I. kralj Dveh Sicilij. Najprej regenti in pozneje Ferdinand sam so nadaljevali Karlove reforme; omembe vredna je na primer razlastitev ogromnega posestva ukinjenega reda jezuitov, \xc4\x8digar izkupi\xc4\x8dek je \xc5\xa1el delno v korist manj\xc5\xa1ih kmetovalcev. S tem se je za\xc4\x8dela kolonizacija velikih sicilskih latifundijev in najbolj ob\xc5\xa1irna agrarna reforma tistega \xc4\x8dasa. Na proteste plemstva je kralj odgovoril z njihovo izklju\xc4\x8ditvijo iz dr\xc5\xbeavnih slu\xc5\xbeb._NEWLINE_Te reforme, ki so bile za Sicilijo edina pot iz zaostalosti, ki so jo povzro\xc4\x8dila stoletja baronalne oblasti, so imele nepredvidene posledice: sicilski plemi\xc4\x8di so se povezali z neapeljskimi in jih podprli v njihovi proti-sicilski politiki. V zapletenih dogajanjih tiste dobe je bila Sicilija enostavno postavljena na stran, saj je politi\xc4\x8dna in voja\xc5\xa1ka pomembnost slonela na Neapeljskem kraljestvu._NEWLINE_Posledice francoske revolucije (1789) so zapletle tudi Neapelj v vojne, ob koncu katerih se je moral kralj umakniti v Palermo. Na Siciliji so medtem nastopili britanski propagandisti, ki so pod\xc5\xbeigali splo\xc5\xa1no ljudsko nasprotovanje kralju. Te\xc5\xbeke politi\xc4\x8dne okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine, kot \xc5\xa1e vedno trajajo\xc4\x8di boji za Neapelj in napeto stanje na Siciliji, so prepri\xc4\x8dali Ferdinanda, da je odobril tekst Sicilske ustave, ki jo je bil leta 1812 izglasoval parlament. Ta listina je uvajala veliko novosti, med drugim dvodomni parlament po angle\xc5\xa1kem zgledu, vendar so se plemi\xc4\x8di, ki so sicer glasovali za odobritev listine, uprli "na\xc4\x8delu primogeniture". Po novi ustavi namre\xc4\x8d ni ve\xc4\x8d veljala pravica prvorojenca do celotne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine kakor v stari normanski zakonodaji, temve\xc4\x8d so morale biti posesti razdeljene med vse potomce. To na\xc4\x8delo je razkrojevalo latifundije in izpodjedalo mo\xc4\x8d veleposestnikov, \xc4\x8demur so se plemi\xc4\x8di seveda uprli. Vsekakor te ustave kralj ni upo\xc5\xa1teval in ni ve\xc4\x8d sklical parlamenta, saj je kraljevina bila leta 1816 ukinjena, kakor tudi Neapeljsko kraljestvo. Iz zdru\xc5\xbeitve obeh dr\xc5\xbeav je nastala Kraljevina Dveh Sicilij._NEWLINE_Sicilijanci so se sicer uprli uni\xc4\x8denju svoje dr\xc5\xbeave, parlamenta in samostojnosti, a njihov upor je bil zadu\xc5\xa1en z vojsko (1820). Po tridesetih letih so se spet sku\xc5\xa1ali osamosvojiti in so razglasili samostojno kraljevino (1848) , vendar so po mesecih krvavih spopadov spet zmagali Borbonci. Zadnje obdobje Kraljevine Sicilije je trajalo le 17 mesecev.'