b'\n_START_ARTICLE_\nBody Talk\n_START_SECTION_\nKriti\xc4\x8dni sprejem\n_START_PARAGRAPH_\nRecenzor portala AllMusic, Richard S. Ginell, je o albumu zapisal, da se Pee Wee Ellis na treh skladbah izka\xc5\xbee kot aran\xc5\xbeer big banda ter da ni nobeno presene\xc4\x8denje, da se zna Benson prilagajati razli\xc4\x8dnim "groovom", \xc4\x8deprav v\xc4\x8dasih ritem sekcija, ki jo sestavljajo Ron Carter, Jack DeJohnette, Harold Mabern in Mobutu, "po\xc5\xa1lje me\xc5\xa1ana sporo\xc4\x8dila"._NEWLINE_Recenzor portala All About Jazz, Dan Bilawsky, pa je zapisal, da so se \xc5\xa1tevilni Bensonovi projekti pri CTI Records opirali na aran\xc5\xbemaje Dona Sebeskyja, za ta album pa je Benson potreboval bolj "funky" zvok, ki ga je dosegel z aran\xc5\xbeerjem Pee Wee Ellisom. Na koncu je \xc5\xa1e dodal, da je v\xc4\x8dasih Body Talk spregledan zaradi predhodnih uspe\xc5\xa1nih Bensonovih albumov Beyond the Blue Horizon in White Rabbit, a, da zaradi unikatnih aran\xc5\xbemajev vseeno sodi med izstopajo\xc4\x8de Bensonove albume.'