b'\n_START_ARTICLE_\nArnulf iz Metza\n_START_SECTION_\nRodoslovje Karolingov\n_START_PARAGRAPH_\nKmalu po letu 800 je bilo, najverjetneje v Metzu, sestavljeno kratko rodoslovje Karolingov, ki se je zgledovalo po Jezusovem rodoslovju v Novi zavezi. Iz rodoslovja je razvidno, da je bil Arnulfov o\xc4\x8de nek Arnoald, sin nobilissima Ansberta in Blithilde, domnevne, vendar ne dokazane, h\xc4\x8derke kralja Klotarja I.. V Vita Sancti Arnulfi (\xc5\xbdivljenje svetega Arnulfa) njegovo merovin\xc5\xa1ko poreklo ni dokazano._NEWLINE_Vita, ki je bila napisana kmalu po svetnikovi smrti, trdi, da je bil frankovskega porekla iz\xc2\xa0\xc2\xbbdokaj visoke plemi\xc5\xa1ke dru\xc5\xbeine in zelo bogat z zemeljskimi dobrinami\xc2\xab.  Tega, da je bil kraljevske krvi, Vita ne omenja. Po salijskih zakonih noben Blithildin otrok ni mogel biti zakoniti naslednik dinastije, kar bi lahko bil vzrok, da njihova povezava z Merovingi v pomembnih dokumentih ni omenjena.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nArnulf je bil rojen okrog leta 582 blizu Nancyje v Loreni v pomembni frankovski plemi\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeini, ki je imela velike posesti med Mozelo in Meuso. Kot mladeni\xc4\x8d je bil poklican na dvor avstrazijskega kralja Teodeberta II. (vladal 595-612), kjer se je \xc5\xa1olal pri Gondulfu Provansalskemu. Kasneje je slu\xc5\xbeil kot vojvoda (dux) \xc5\xa0elde._NEWLINE_Med slu\xc5\xbeenjem na dvoru Teodeberta II. se je zelo izkazal, bodisi kot voja\xc5\xa1ki poveljnik, bodisi kot dr\xc5\xbeavni uradnik. V nekem trenutku je bil zadol\xc5\xbeen za kar \xc5\xa1est provinc. Okrog leta 596 se je poro\xc4\x8dil s plemkinjo, katero so v kasnej\xc5\xa1ih virih poimenovali Dodi ali Doda (rojena okoli 584). Njih najstarej\xc5\xa1i sin je bil Klodulf. Bolj kot on je pomemben Arnulfov drugi sin, Anzegizel, ki je bil poro\xc4\x8den z Bego, h\xc4\x8derko dvornega majordoma Pipina Landenskega. Arnulf je bil zato po mo\xc5\xa1ki liniji stari o\xc4\x8de Pipina Herstalskega, praded Karla Martela in praprapraded Karla Velikega. Ko je \xc5\xbeena kot nuna od\xc5\xa1la v samostan Treves, je Arnulf v tem videl bo\xc5\xbeje znamenje in postal duhovnik in nato \xc5\xa1kof._NEWLINE_Po smrti kralja Sigiberta I. leta 575 je oblast v Avstraziji prevzela Brunhilda, ki je vladala v imenu svojega sina Hildeberta II. in nato vnuka Teodeberta II.. Vladala je tudi v Burgundiji. Arnulf se je leta 613 pridru\xc5\xbeil Pipinu Landenskemu in vodil upor frankovskega plemstva proti kraljici Brunhildi. Uporniki so kraljico odstavili, jo zverinsko mu\xc4\x8dili in nato usmrtili. Po njeni smrti je Klotar II. ponovno zdru\xc5\xbeil vsa frankovska kraljestva._NEWLINE_Arnulf in njegov prijatelj, dvorni uradnik Romarik, sta nameravala oditi na romanje v opatijo L\xc3\xa9rins. Ko je za njun na\xc4\x8drt izvedel Klotar II., ki je zelo cenil Arnulfove organizacijske sposobnosti, mu je ponudil izpraznjeno mesto \xc5\xa1kofa v avstrazijski prestolnici Metz. Arnulf je ponudbo sprejel in hkrati ostal kraljev spremljevalec in dvorjan. Arnulf je bil tudi svetovalec Klotarjevega sina in naslednika Dagoberta I.. Njegov dvorni majordom je postal Pipin Landenski. Pipin in Arnulf sta okrog leta 624 nagovorila Dagoberta, da je umoril Krodoalda, pomembnega vodjo frankovske arnulfin\xc5\xa1ke rodbine._NEWLINE_Arnulfa je razen politi\xc4\x8dne kariere zanimalo tudi versko \xc5\xbeivljenje, zato se je okoli leta 628 upokojil in postal menih. Za\xc4\x8del je \xc5\xbeiveti \xc5\xbeivljenje pu\xc5\xa1\xc4\x8davnika na gori na svojem posestvu v Vogezih. Njegov prijatelj Romarik, katerega star\xc5\xa1e je umorila Brunhilda, se je v gore umaknil \xc5\xbee okoli leta 613 in tam skupaj z Amatom ustanovil opatijo Remiremont. Po Klotarjevi smrti leta 629 se je Arnulf preselil v okolico Habenduma, kjer je med letoma 643 in 647 umrl. Pokopali so ga v Remiremontu._NEWLINE_Katoli\xc5\xa1ka cerkev ga je kanonizirala kot svetnika. V ikonografiji je prikazan z grabljami v rokah.\n_START_SECTION_\nLegende\n_START_PARAGRAPH_\nZ Arnulfom so povezane tri legende.\n_START_SECTION_\nLegenda o prstanu\n_START_PARAGRAPH_\nArnulfa je mu\xc4\x8dilo nasilje, ki ga je obdajalo, in strah, da je tudi sam sokriv za vojne in umore v vladajo\xc4\x8dih dru\xc5\xbeinah. Obseden s temi grehi je od\xc5\xa1el na most \xc4\x8dez Mozelo. S prsta je snel \xc5\xa1kofovski prstan, ga vrgel v vodo in molil k bogu za odvezo grehov. Mnogo spokorni\xc5\xa1kih let kasneje je ribi\xc4\x8d v \xc5\xa1kofovo kuhinjo prinesel ribo, v njenem \xc5\xbeelodcu pa so odkrili \xc5\xa1kofov prstan. Arnulf je najdbo imel za bo\xc5\xbeje znamenje in se takoj umaknil s \xc5\xa1kofovskega polo\xc5\xbeaja in ostanek \xc5\xbeivljenja pre\xc5\xbeivel kot pu\xc5\xa1\xc4\x8davnik.\n_START_SECTION_\nLegenda o ognju\n_START_PARAGRAPH_\nV trenutku, ko je Arnulf odstopil s \xc5\xa1kofovskega polo\xc5\xbeaja, je v kleteh kraljeve pala\xc4\x8de izbruhnil po\xc5\xbear in grozil, da se bo raz\xc5\xa1iril na ves Metz. Arnulf, poln poguma in ob\xc4\x8dutka solidarnosti do me\xc5\xa1\xc4\x8danov, je stopil pred po\xc5\xbear in rekel: \xc2\xbb\xc4\x8ce me bog namerava pogubiti, sem v njegovih rokah.\xc2\xab Z roko je naredil znamenje kri\xc5\xbea in po\xc5\xbear je takoj ugasnil.\n_START_SECTION_\nLegenda o vr\xc4\x8dku piva\n_START_PARAGRAPH_\nKo so farani Metza julija 642 od\xc5\xa1li na Remiremont, da bi dobili nazaj posmrtne ostanke svojega nekdanjega \xc5\xa1kofa, je bilo zelo vro\xc4\x8de. Teren je bil odljuden, s seboj pa so imeli zelo malo pija\xc4\x8de. V trenutku, ko se je iz\xc4\x8drpana procesija nameravala zapustiti Champigneulles, je eden od faranov, Duc Notto,za\xc4\x8del moliti:\xc2\xa0\xc2\xbbIskrena pripro\xc5\xa1nja bla\xc5\xbeenemu Arnoldu nam bo prinesle tisto, kar nam manjka\xc2\xab. Ostanki piva na dnu vr\xc4\x8dkov so se takoj za\xc4\x8deli ve\xc4\x8dati in narasli do te mere, da so si romarji pote\xc5\xa1ili \xc5\xbeejo in ga imeli dovolj tudi naslednji ve\xc4\x8der, ko so prispeli v Metz.'