b'\n_START_ARTICLE_\nTeodebert I.\n_START_PARAGRAPH_\nTeodebert I. (francosko Thibert ali Th\xc3\xa9odebert) je bil frankovski kralj Avstrazije, ki je vladal od leta 533 do svoje smrti, * okoli 500, \xe2\x80\xa0 547 ali 548._NEWLINE_Bil je sin kralja Teoderika I. in o\xc4\x8de kralja Teodebalda.\n_START_SECTION_\nViri podatkov\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina v\xc3\xa9denja o Teodebertovem \xc5\xbeivljenju izvira iz Zgodovine Frankov, ki jo je v drugi polovici 6. stoletja napisal Gregor Tourski. Nekaj podatkov izvira tudi iz avstrazijske dvorne korespondence, znane kot Avstrazijska pisma, pesnitev Venancija Fortunata, \xc4\x8dlanka v Prokopijevih delih in nekaj drugih virov.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nTeodebert se je med o\xc4\x8detovo vladavino izkazal kot sposoben voj\xc5\xa1\xc4\x8dak. Okoli leta 516 je porazil dansko vojsko pod poveljstvom njenega kralja Higelaka, ki je napadla severno Galijo. Njegov ugled je \xc5\xa1e pove\xc4\x8dal niz pohodov proti Vizigotom v Septimaniji._NEWLINE_Po o\xc4\x8detovi smrti se je moral vojskovati s svojima stricema Hildebertom I. in Klotarjem I. za o\xc4\x8detovo nasledstvo. Teodebertove voja\xc5\xa1ke ve\xc5\xa1\xc4\x8dine so nazadnje prisilile Hildeberta, da je popustil in bratovo kraljestvo prepustil svojemu ne\xc4\x8daku. Skupaj sta nato napadla Klotarja, ko je njuno vojsko zajelo neurje, pa sta ga zaprosila za mir._NEWLINE_Ko so se odnosi med frankovskimi kralji umirili, se je Teodebert zapletel v vojno z Goti, ki se je za\xc4\x8dela, ko je bizantinski cesar Justinijan I. posku\xc5\xa1al ukrotiti Ostrogote v Italiji. Justinijan je v Teodobertu na\xc5\xa1el idealnega zaveznika, ker je Avstrazija mejila na Ostrogote v severni Italiji. Cesar je Teodebertu radodarno pla\xc4\x8dal za njegovo pomo\xc4\x8d, Teodebert pa se je izkazal za nezanesljivega zaveznika, ker je v vojni iskal predvsem plen in izpolnitev svojih zahtev do severne Italije. Nazadnje se je izkazalo, da se je moral Justinijan s Franki vojskovati vsaj toliko kot z Ostrogoti._NEWLINE_Zdi se, da je Teodebert u\xc5\xbeival v rasti svoje mo\xc4\x8di na evropskem prizori\xc5\xa1\xc4\x8du. Iz njegove korespondence je razvidno, da je zahteval obse\xc5\xbena ozemlja v okolici Avstrazije, med njimi tudi bizantinska. Po padcu Rimskega imperija so frankovski vladarji vedno kazali nekaj podrejenosti do bizantinskih cesarjev, Teodebert pa se s polo\xc5\xbeajem podrejenega kralja ni strinjal. Za\xc4\x8del je kovati denar s svojo in ne cesarjevo podobo, kot je bilo v navadi, zato ne presene\xc4\x8da, da je bizantinski letopisec Agatij omenjal konstantinopelske govorice in sumni\xc4\x8denja, da namerava Teodebert napasti Trakijo._NEWLINE_Teodebert je imel, tako kot drugi frankovski vladarji, ve\xc4\x8d \xc5\xbeena, \xc4\x8de jih je in kadar jih je hotel. Kot dedi\xc4\x8d o\xc4\x8detovega kraljestva je bil zaro\xc4\x8den z Vizigardo, h\xc4\x8derko langobardskega kralja Vaha. Tak\xc5\xa1na politi\xc4\x8dna igra je bila med merovin\xc5\xa1kimi kralji redka. Vizigardo je kmalu odslovil v korist Devterije, Galo-Rimljanke, ki jo je spoznal na pohodu v ju\xc5\xbeni Galiji. Njeni privr\xc5\xbeenci z ravnanjem z Vizigardo niso bili najbolj zadovoljni, morda zaradi politi\xc4\x8dnih posledic, in so zahtevali, da jo bo sprejme nazaj. Teodebert se je z njo ponovno poro\xc4\x8dil, vendar je kmalu zatem umrla._NEWLINE_Teodebertovi sodobniki ga niso hvalili samo zaradi voja\xc5\xa1ke hrabrosti, ampak tudi zaradi njegovega pokroviteljstva nad galsko cerkvijo. V zvezi s tem mu je posebno priznanje dal Gregor Tourski, vendar njegovo pobo\xc5\xbenost omenja tudi Fortunat._NEWLINE_Teodebert je umrl v 14. letu svojega vladanja konec leta 547 ali na za\xc4\x8detku leta 548. Nasledil ga je njegov in Devterijin sin Teodebald. Njegov prevzem oblasti je potekel mirno, kar v Merovin\xc5\xa1ki dinastiji ni bilo obi\xc4\x8dajno.'