b'\n_START_ARTICLE_\nPrvi vatikanski koncil\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbeevanje Pija IX. je bilo polno nasprotij, vzponov in padcev. Italijanski svobodomisleci in nacionalisti so ga ob izvolitvi sprejeli z velikim navdu\xc5\xa1enjem kot izrazitega liberalca; mno\xc5\xbeice so ga slavile \xc5\xa1e bolj, ko je v svoji dr\xc5\xbeavi razglasil 14. Marca 1848 ustavo; ko so pa prekucuhi kmalu zatem zavratno umorili njegovega prvega ministra Rossija, je njegov liberalizem takoreko\xc4\x8d izpuhtel; poslej je postal neomajen konzervativec. Tak je bil Syllabus 1864, tak je bil tudi koncil, ki ga je sklical. Za\xc4\x8del se je sicer obetavno, toda nikoli kon\xc4\x8dal, ker je zasedanje prekinila vojna, s katero je pape\xc5\xbe izgubil svojo dr\xc5\xbeavo. Nenavadno pa je dejstvo, da bolj kot je slabela zunanja, politi\xc4\x8dna mo\xc4\x8d pape\xc5\xa1tva, bolj je rastla njegova notranja, cerkvena mo\xc4\x8d in ugled. Tako imamo paradoks: razglasitev pape\xc5\xbeeve nezmotljivosti sovpada z izgubo \xc5\xa1e zadnjih ostankov Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave, ko so Garibaldijeva krdela tako reko\xc4\x8d brez boja zasedle tudi Rim 20. septembra 1870._NEWLINE__NEWLINE_8. decembra 1854 je Pij XI. slovesno razglasil staro verovanje, da je Marija bila spo\xc4\x8deta brez made\xc5\xbea izvirnega greha, kot versko dogmo in s tem re\xc5\xa1il stoletni spor med dominikanci in fran\xc4\x8di\xc5\xa1kani. Pred to razglasitvijo je pape\xc5\xbe sicer za mnenje vpra\xc5\xa1al vse \xc5\xa1kofe sveta, in jih je 536 dalo pritrdilen, 4 odklonilen odgovor, a 36 pogojno, \xc4\x8de\xc5\xa1 da za razglasitev \xc4\x8das \xc5\xa1e ni primeren; vendar je odlo\xc4\x8ditev prinesel pape\xc5\xbe sam. To dejanje pa je zahtevalo odgovor na naslednji vpra\xc5\xa1anji: \xe2\x80\x9eAli sme pape\xc5\xbe sam, brez privolitve in soglasja \xc5\xa1kofovskega zbora ali koncila, razglasi kako dogmo?\xe2\x80\x9d; poleg tega pa \xc5\xa1e pomembnej\xc5\xa1e vpra\xc5\xa1anje: \xe2\x80\x9eAli je pape\xc5\xbe pri u\xc4\x8denju \xe2\x80\x99ex cathedra\xe2\x80\x99 nezmotljiv?\xe2\x80\x9d\n_START_SECTION_\nPriprava in namen\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi Vatikanski vesoljni cerkveni zbor je sklical 1869 pape\xc5\xbe Pij IX. V najve\xc4\x8dji tajnosti so ga pripravljali skozi \xc5\xa1tiri leta. Pape\xc5\xbe je vpra\xc5\xa1al za mnenje najprej kardinale, ki so bivali v Rimu, kaj mislijo glede tega; ve\xc4\x8dina je bila sklicu naklonjena \xe2\x80\x93 nasprotnih glasov je bilo malo._NEWLINE__NEWLINE_Namen koncila je bilo soo\xc4\x8denje s sodobnimi vpra\xc5\xa1anji rasto\xc4\x8dega vpliva, ki so ga dobivali racionalizem, liberalizem, nacionalizem, materializem, in s temi misenimi tokovi tudi vpra\xc5\xa1anje navdihnjenja, tj. Bo\xc5\xbejega izvora svetega pisma. Pape\xc5\xbe Pij IX. v okro\xc5\xbenici in njej dodanemu Syllabu leta 1864 pape\xc5\xbe \xc5\xbee obsodil celo vrsto dru\xc5\xbebenih pojavov in novih gibnaj: racionalizem, materializem, liberalizem, socializem oziroma komunizem, kakor tudi lo\xc4\x8devanje Cerkve od dr\xc5\xbeave ter zanikanje nadnaravnega izvora svetega pisma. Koncil naj bi te pape\xc5\xbeeve izjave podprl in jim dal s tem ve\xc4\x8djo te\xc5\xbeo._NEWLINE_Kar sama se je v zvezi s tem ponujala tudi odlo\xc4\x8ditev glede pape\xc5\xbeeve nezmotljivosti. \xc4\x8ce so 1854 \xc5\xa1kofje in verniki razglasitev dogme o Marijinem brezmade\xc5\xbenem spo\xc4\x8detju sprejeli kar vsi po vrsti brez ugovorov, je bilo glede razglasitve dogme o pape\xc5\xbeevi nezmotljivosti razmerje precej druga\xc4\x8de. Razen redkih izjem samemu nauku nih\xc4\x8de ni nasprotoval, vendar ni bilo malo takih, ki so menili, da \xc4\x8das za tako potezo nikakor ni primeren, kar je potrdil tudi poznej\xc5\xa1i razvoj dogodkov._NEWLINE__NEWLINE_Nesorazmerje med na\xc4\x8drtovanim in stvarno obravnavanim gradivom je bilo \xc5\xa1e toliko o\xc4\x8ditnej\xc5\xa1e tudi zaradi nasilne prekinitve koncila, ki je sicer opredelil vlogo pape\xc5\xbea, ni pa utegnil razjasniti vloge vernikov in \xc5\xa1kofov v Cerkvi, zlasti \xc5\xa1e vlogo \xc5\xa1kofovskega zbora. To pomembno vrzel je izpolnil \xc5\xa1ele 2. vat. koncil\n_START_SECTION_\nNavzo\xc4\x8dnost\n_START_PARAGRAPH_\nNa otvoritvi koncila se je zbralo 49 kardinalov, 10 patriarhov, 4 primasi, 129 nad\xc5\xa1kofov, 507 \xc5\xa1kofov, 28 opatov om 29 vrhovnih redovnih predstojnikov \xe2\x80\x93 skupaj torej 756 prelatov.\n_START_SECTION_\nOtvoritev\n_START_PARAGRAPH_\nKoncil se je za\xc4\x8del 8. decembra 1869 s sve\xc4\x8danim odprtjem na dan Marijinega brezmade\xc5\xbenega spo\xc4\x8detja. Ta datum je bil pape\xc5\xbeu posebno pri srcu, saj je na ta dan 1854 razglasil dogmo o Marijinem brezmade\xc5\xbenem spo\xc4\x8detju. Pij IX. je koncil odprl osebno. Po slovesnem Veni Creator in sveti ma\xc5\xa1i je imel otvoritveni govor ikonijski nad\xc5\xa1kof Passavalli  pape\xc5\xbe pa spodbudo, na koncu katere je na koncilske o\xc4\x8dete je naslovil vpra\xc5\xa1anje:\xc2\xa0\xc2\xbbAli se strinjate s tem, da otvorimo koncil?\xc2\xab\xc2\xa0nakar so vsi odgovorili:\xc2\xa0\xc2\xbbPlacet.\xc2\xab\xc2\xa0 (\xc2\xbbTako je.\xc2\xab) Na \xc4\x8dastnem mestu so sedeli kralj Franc Neapeljski (1836-1894), vojvoda Leopold Toskanski, Robert Parmski, ve\xc4\x8d kraljevi\xc4\x8dev in kralji\xc4\x8den, diplomatski zbor in \xc5\xa1tevilni odli\xc4\x8dniki._NEWLINE__NEWLINE_Na 2. javni seji 6. januarja 1870 so koncilski o\xc4\x8detje izpovedali tridentinsko veroizpoved.\n_START_SECTION_\nDogma o pape\xc5\xa1ki nezmotljivosti\n_START_PARAGRAPH_\nNa koncilu naj bi govorili o zgoraj na\xc5\xa1tetih pojavih, na dnevnem redu pa se je kmalu pojavila \xc5\xa1e ena to\xc4\x8dka: vpra\xc5\xa1anje o pape\xc5\xbeevi nezmotljivosti, kadar govori Ex cathedra. Pij IX. je menil, da bi bilo neprimerno, \xc4\x8de bi sam predlagal diskusijo o tem vpra\xc5\xa1anju, vendar pa je vpra\xc5\xa1anje kmalu postalo zelo aktualno in spro\xc5\xbeilo vro\xc4\x8de debate. Nekateri koncilski o\xc4\x8detje niso verjeli v pape\xc5\xbeevo nezmotljivost; \xc5\xa1e ve\xc4\x8d pa jih je menilo, da ta \xc4\x8das ni primeren, da bi to razglasili kot dogmo. Med nasprotniki razglasitve je izstopal tudi hrva\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof Josip Juraj Strossmayer, ki je zamisli nasprotoval v triurnem govoru z mnenjem, da bi njena razglasitev ovirala zedinjenje lo\xc4\x8denih bratov. Med nasprotniki je bil tudi Slovenec Jernej Legat, ki se je udele\xc5\xbeil koncila kot tr\xc5\xbea\xc5\xa1ko-koprski \xc5\xa1kof, mariborski \xc5\xa1kof Stepi\xc5\xa1nik, Baragov naslednik Ignacij Mrak in drugi. Razglasitev odlokov koncila pa so polagoma vsi objavili v svojih \xc5\xa1kofijskih listih in tako sprejeli odlo\xc4\x8ditev ve\xc4\x8dine, med drugim tudi dogmo o pape\xc5\xbeevi nezmotljivosti._NEWLINE_55 (od 744) udele\xc5\xbeencev je s pape\xc5\xbeevim dovoljenjem zapustilo koncil dan pred glasovanjem, da jim ne bi bilo treba dati glasu proti. Nad\xc5\xa1kof Antonio Maria Claret y Clara, spovednik \xc5\xa1panskega dvora in ustanovitelj Klaretinskih misijonarjev, je grajal njihov bojkot in zavzel stali\xc5\xa1\xc4\x8de v prid razglasitve. Pozneje je bil razgla\xc5\xa1en za bla\xc5\xbeenega (1934) in za svetnika (1950) kot edini udele\xc5\xbeenec koncila, ki ga je doletela ta \xc4\x8dast - poleg samega pape\xc5\xbea Pija IX., ki je tudi razgla\xc5\xa1en za bla\xc5\xbeenega. Pri glasovanju je 533 udle\xc5\xbeencev koncila glasovalo za pape\xc5\xa1ko nezmotljivost in le 2 proti - pa tudi onadva sta se pokorila odlo\xc4\x8ditvi ve\xc4\x8dine._NEWLINE_Zaradi nasprotovanja novi dogmi o pape\xc5\xa1ki nezmotljivosti je skupina nem\xc5\xa1kih teologov izstopila iz katoli\xc5\xa1ke Cerkve in ustanovila Starokatoli\xc5\xa1ko Cerkev. Njihov glavni podpihovalec in idejni vodja D\xc3\xb6llinger pa se jim nikoli ni pridru\xc5\xbeil._NEWLINE_Koncil je prekinila francosko-pruska vojna, ki je izbruhnila 9. julija 1870, in zdru\xc5\xbeevanje Italije, ko so Garibaldijevci brez boja zavzeli Rima 20. septembra 1870. Pape\xc5\xbe je ukazal izobesiti belo zastavo, da bi prepre\xc4\x8dil prelivanje krvi; saj voja\xc5\xa1ko ni imel nobene mo\xc5\xbenosti za zmago po umiku francoskih vojakov, ki so ga dotlej \xc5\xa1\xc4\x8ditili. Ozemlje pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave je bilo priklju\xc4\x8deno Zdru\xc5\xbeeni Italiji, Rim pa je postalo njeno glavno mesto. Pape\xc5\xbe je 20. oktobra 1870 prelo\xc5\xbeil nadaljevanje koncila na nedolo\xc4\x8den, poznej\xc5\xa1i, \xc4\x8das. Uradno koncil ni bil zaklju\xc4\x8den do leta 1960, ko je njegov konec razglasil pape\xc5\xbe Janez XXIII.. Takrat pe je \xc5\xbee na\xc4\x8drtoval Drugi vatikanski koncil, ki bo dopolnil vrzeli, ki so nastale zaradi nasilne prekinitve dela Prvega Vaticanuma.\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi vatikanski koncil lahko ozna\xc4\x8dimo kot poraz ultramontanizma - prepri\xc4\x8danja, da je treba Cerkev urediti \xc4\x8dim bolj centralizirano in da mora imeti pape\xc5\xbe v Cerkvi absolutno oblast in da sleherno pape\xc5\xbeevo besedo in dejanje navdihuje Sveti Duh. Prevladalo je zmernej\xc5\xa1e stali\xc5\xa1\xc4\x8de, po katerem je pape\xc5\xbe nezmotljiv samo tedaj, kadar slovesno razlaga obvezni verski ali moralni nauk ex cathedra. Prav tako je do\xc5\xbeivel na celi \xc4\x8drti poraz liberalizem, ki pape\xc5\xbeu odreka kakr\xc5\xa1nokoli nezmotljivost in sploh pravico pou\xc4\x8devanja. _NEWLINE_\xc4\x8ceprav so se starokatoli\xc4\x8dani lo\xc4\x8dili od rimske \xe2\x80\x93 pape\xc5\xa1ke \xe2\x80\x93 Cerkve in \xc4\x8deprav je Avstrija preklicala konkordat, ki ga je leta 1855 sklenila s Svetim sede\xc5\xbeem, ni pri\xc5\xa1lo do razkola med Cerkvijo in sodobno omiko (Aubert). Pape\xc5\xbeeva avtoriteta je znotraj Cerkve dosegla absoluten vi\xc5\xa1ek brez kakr\xc5\xa1nekoli \xc5\xa1kode. Tega ni moglo spremeniti niti Garibaldijevo zavzetje Rima niti izguba Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave. Ravno nasprotno. Moralni vpliv pape\xc5\xbea je rasel sorazmerno z izgubo politi\xc4\x8dne mo\xc4\x8di. Kon\xc4\x8dno so vsi spoznali, da je pristna in prava pape\xc5\xbeeva avtoriteta neodvisna od politi\xc4\x8dne mo\xc4\x8di narodov. _NEWLINE_Po tragi\xc4\x8dnem koncu vatikanskega koncila in Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave le ni pri\xc5\xa1lo do konca pape\xc5\xa1tva in Cerkve, ali pa do neozdravljivega razdora med Cerkvijo in kulturnim modernim svetom, \xc4\x8desar so se pla\xc5\xa1ili mnogi, tudi zelo preudarni opazovalci. Pape\xc5\xbei, ki so nasledili Pija IX. \xe2\x80\x93 predvsem njegov neposredni naslednik Leon XIII., ki je bil sam navdu\xc5\xa1en nad znanstvenim napredkom \xe2\x80\x93 so prek svojih okro\xc5\xbenic opravljali svojo redno cerkveno u\xc4\x8diteljsko dol\xc5\xbenost v takem obsegu, kot redkokateri njihovih prednikov; redko so se odlo\xc4\x8dali za odlo\xc4\x8ditve ex chatedra, ki so edine predmet vatikanske definicije. Preteklo je ve\xc4\x8d nemirnih desetletij, ki so jih zaznamovale krvave vojne in prekucije, ko se je Pij XII. poslu\xc5\xbeil te svoje pravice in sredi prodirajo\xc4\x8dega materializma 1. novembra 1950 razglasil dogmo, da je bila Devica Marija vzeta v nebesa ne le z du\xc5\xa1o, ampak tudi s telesom. Moralni ugled pape\xc5\xa1tva pa je kljub temu neprestano rastel vse do danes. _NEWLINE_Na 1. vat. koncilu je bila 18. julija 1870. razgla\xc5\xa1ena dogma o pape\xc5\xbeevi nezmotljivosti; zaradi zunanjih okoli\xc5\xa1\xc4\x8din pa niso imeli ve\xc4\x8d \xc4\x8dasa opredeliti vloge \xc5\xa1kofov, katerih vloga se je \xc4\x8dutila razvrednotena. Zaradi nasilnega konca koncila je ostala nere\xc5\xa1ena cela vrsta vpra\xc5\xa1anj. Od 51 pripravljenih shem so mogli obravnavati le dve. Vpra\xc5\xa1anja o odnosu med pape\xc5\xbeevim prvenstvom in \xc5\xa1kofovsko slu\xc5\xbebo, ki so ostala tokrat nere\xc5\xa1ena, pa so bila eno osrednjih vpra\xc5\xa1anj Drugega vatikanskega koncila.'