b'\n_START_ARTICLE_\nRu\xc5\xbea Lucija Petelin\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je v dru\xc5\xbeini tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega po\xc5\xa1tarja Alojzija Petelina. Ljudsko \xc5\xa1olo je obiskovala v rojstnem kraju. Sredi 1. svetovne vojne se je dru\xc5\xbeina preselila v Kr\xc5\xa1ko in tu je leta 1921 kon\xc4\x8dala me\xc5\xa1\xc4\x8dansko \xc5\xa1olo. \xc5\xbde tedaj je ob spominu na gledali\xc5\xa1ke predstave v Slovenskem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du v Trstu sku\xc5\xa1ala sestaviti igralsko skupino, ki bi uprizorila njeno dramatizacijo Gregor\xc4\x8di\xc4\x8deve Jeftejeve prisege, a do uprizoritve ni pri\xc5\xa1lo. V letih 1921-1925 je v Ljubljani obiskovala u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de ter v \xc5\xa1olskem letu 1925/1926 za\xc4\x8dela pou\xc4\x8devati v Rade\xc4\x8dah, naslednje leto pa v \xc5\xa0kocjanu. Tu je sodelovala tudi pri Sokolu ter re\xc5\xbeirala va\xc5\xa1ko \xc5\xa1alo v treh dejanjih Vozel Pecije Petra Petrovi\xc4\x87a (1877-1955). V \xc5\xa0kocjanu je napisala komedijo Perpetum mobile in enodejanko Slovensko Kosovo. Iz \xc5\xa0kocjana je od\xc5\xa1la za u\xc4\x8diteljico v \xc5\xbdu\xc5\xbeemberk, kjer je pri Sokolu kot re\xc5\xbeiser na oder postavila svoj Perpetum mobile. V tem \xc4\x8dasu je napisala ve\xc4\x8d pesmi, ki so bile objavljene v raznih slovenskih \xc4\x8dasopisih in mladinsko pravlji\xc4\x8dno igro v \xc5\xa1tirih dejanjih \xc5\xbdaromil, katero so amaterski igralci v re\xc5\xbeiji Osipa \xc5\xa0esta leta 1931 uprizorili na odru ljubljanske Opere. Igra je gostovala na mnogih slovenskih in hrva\xc5\xa1kih odrih, kjer so jo igrali pod naslovom Pri\xc4\x8da o zemlji u kojoj kamen pla\xc4\x8de. Na prigovarjanje u\xc4\x8ditelja petja Emila Adami\xc4\x8da je za\xc4\x8dela pisati libreto za opero Adamija. Zgodba opere se je opirala ljudsko legendo Skrb in smrt, toda preden je bil libreto dokon\xc4\x8dan, je skladatelj Adami\xc4\x8d umrl. Po prvem libretu se je posvetila pisanju opernih besedil. Nastal je Kurent, za katerega pa ni na\xc5\xa1la skladatelja. Za Krst pri Savici je prejela leta 1941 prvo nagrado. Delo je uglasbil skladatelj Anton Lavrin, a je \xc5\xbeal partitura med vojno zgorela. Za ljubljansko Opero je prevedla librete: Ero z onega sveta, Tosca, Gioconda ter Kapljice za ljubezen, v hrva\xc5\xa1\xc4\x8dino in nem\xc5\xa1\xc4\x8dino pa libreto \xc5\xa0varove opere Veronika Deseni\xc5\xa1ka._NEWLINE_Da bi uspe\xc5\xa1njeje re\xc5\xbeirala, je v Zagrebu pri\xc4\x8dela \xc5\xa1tudirati re\xc5\xbeijo. Sredi \xc5\xa1tudija jo je zajela vojna, ostala je brez sredstev za pre\xc5\xbeivljanje, zato se je leta 1942 zaposlila pri Zavodu za za\xc5\xa1\xc4\x8dito avtorskih pravic v Zagrebu in ostala v tej slu\xc5\xbebi do upokojitve. Med vojno je napisala dramo v treh dejanjih Petra. V letih 1947-1951 je vodila Kulturno-prosvetno dru\xc5\xa1tvo Slovenski dom v Zagrebu. Zanje je napisala otro\xc5\xa1ko igro v treh dejanjih Ko topovi utihnejo. Igro so igrali v Ljubljani, Celju, Mariboru in Zagrebu, tu pod naslovom Mali\xc5\xa1ani suncem obasjani. Jakov Gotovac je na njen libreto skomponiral opero Delmaro, ki je do\xc5\xbeivela krstno uprizoritev 20. decembra 1964 v zagreb\xc5\xa1ki Operi. Poleg na\xc5\xa1tetega je napisala \xc5\xa1e mladinske igre: Prihod na\xc5\xa1ih dedov na morje, Rajamaj, Ponavljalni izpit in General Bomba, pa tudi nekaj pravljic. V hrva\xc5\xa1\xc4\x8dino je prevajala operna besedila, otro\xc5\xa1ke in druge pesmi, mladinske pripovedke, prozo in strokovne knjige z glasbenega podro\xc4\x8dja. V letih, ki jih je pre\xc5\xbeivela na Hrva\xc5\xa1kem, je napisala tudi okoli 80 slovenskih in 20 hrva\xc5\xa1kih pesmi.'