b'\n_START_ARTICLE_\nJo\xc5\xbee Pravhar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPo gimnaziji se je odlo\xc4\x8dil za duhovni\xc5\xa1ki poklic in po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju teologije 14. julija 1900 v Ljubljani prejel ma\xc5\xa1ni\xc5\xa1ko posve\xc4\x8denje. Kot kaplan je deloval na Raki, v Semi\xc4\x8du in nazadnje v \xc4\x8crnem Vrhu nad Idrijo. Od leta 1910 je deloval kot \xc5\xbeupnik v Lo\xc5\xa1kem Potoku. Ko so Italijani zajeli petnajst ljudi iz Lo\xc5\xa1kega Potoka in jih dvanajst postrelili je sku\xc5\xa1al posredovati za njihovo re\xc5\xa1itev. Njegovo posredovanje so partizani razgla\xc5\xa1ali kot dokaz sodelovanja z okupatorjem. V \xc5\xa1oli na Dragi so priredili sodno razpravo proti njemu, \xc5\xbeupanu in ob\xc4\x8dinskemu tajniku iz Lo\xc5\xa1kega Potoka, razpravo je vodil sodnik podro\xc4\x8dnega partizanskega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da Marjan Vivoda. Ob zasli\xc5\xa1anju je trdil, da je njegova vest \xc4\x8dista. 30. aprila 1944 so ga odvedli v Belo krajino. Od takrat je bil zaprt po razli\xc4\x8dnih krajih. Ponovno so ga obsodili na smrt. 10. septembra 1944, so ga, starega 70 let ustrelili na \xc4\x8drnomeljskem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du v Vojni vasi. Zjutraj je nekdo na\xc5\xa1el nezasuto truplo, samo v spodnjicah, z ro\xc5\xbenim vencem na prsih.'