b'\n_START_ARTICLE_\nStara pinakoteka, M\xc3\xbcnchen\n_START_SECTION_\nStavba\n_START_PARAGRAPH_\nKralj Ludvik I. Bavarski je arhitektu Leu von Klenzeju naro\xc4\x8dil, naj leta 1826 postavi novo stavbo za galerijo za Wittelsbachovo zbirko. Alte Pinakothek je bil najve\xc4\x8dji muzej na svetu in strukturno in konceptualno dobro napredoval skozi udobno namestitev svetlobnikov za prostore . Tudi neorenesan\xc4\x8dna zunanjost pinakoteke jasno izstopa od grajskega muzejskega tipa, ki je bil obi\xc4\x8dajen v za\xc4\x8detku 19. stoletja. Tesno je povezana s funkcijo in strukturo stavbe kot muzeja. Zelo moderna v tistem \xc4\x8dasu, je po otvoritvi leta 1836, zgradba postala vzor za muzejske zgradbe v Nem\xc4\x8diji in Evropi in tako postala model za nove galerije, kot je Ermita\xc5\xbe v Sankt Peterburgu in galerije v Rimu, Bruslju in Kasslu._NEWLINE_Stavba muzeja je bila mo\xc4\x8dno ogro\xc5\xbeena zaradi bombnih napadov med drugo svetovno vojno, vendar je bila rekonstruirana in ponovno odprta za javnost 7. junija 1957, ob pristonosti predsednika Theodorja Heussa . Direktor Ernst Buckner je nadziral projekt obnove in zagotovil, da je zgradba ostala zvesta svoji prvotni zasnovi arhitekture. Okra\xc5\xa1ena predvojna notranjost vklju\xc4\x8dno z veliko lo\xc5\xbeo proti ju\xc5\xbeni fasadi v zgornjem nadstropju, ni bila obnovljena. Leta 2008 je bila za prostore v zgornjem nadstropju ustvarjena nova stenska obloga s tkano in barvano svilo iz Lyona. Nova barvna shema zelene in rde\xc4\x8de barve temelji na zasnovi prostorov, ki sega v \xc4\x8das izgradnje in je prevladovala vse do 20. stoletja. \xc5\xbde za kralja Ludvika I. in njegovega arhitekta Lea von Klenzeja je uporaba stenske obloge izmeni\xc4\x8dno v rde\xc4\x8di in zeleni barvi pokazala nadaljevanje tradicije, ki sega v razstavo starih mojstrov poznega 16. stoletja v mnogih glavnih umetnostnih galerijah v Evropi (Firence, London, Madrid, Sankt Peterburg, Pariz, Dunaj) in obstaja \xc5\xa1e danes.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZbirko Wittelsbachov je za\xc4\x8del vojvoda Viljem IV. (1508\xe2\x80\x931550), ki je pomembnim sodobnim slikarjem naro\xc4\x8dil ustvariti ve\xc4\x8d zgodovinskih slik, vklju\xc4\x8dno z bitko Aleksandra pri Isu, Albrechta Altdorferja. Volilni knez Maksimilijan I. (1597\xe2\x80\x931651) je leta 1616 naro\xc4\x8dil \xc5\xa1tiri lovske slike Rubensu  in pridobil \xc5\xa1tevilne druge slike, zlasti dela Albrechta D\xc3\xbcrerja. D\xc3\xbcrerjeve \xc5\xa0tiri apostole je dobil celo leta 1627 zaradi pritiska na mestne o\xc4\x8dete N\xc3\xbcrnberga. Nekaj let kasneje pa je bilo zase\xc5\xbeenih 21 slik in preseljenih na \xc5\xa0vedsko med okupacijo M\xc3\xbcnchna v tridesetletni vojni. Maksimilijanov vnuk Maksimilijan II. Emanuel Bavarski (1679\xe2\x80\x931726) je kupil veliko \xc5\xa1tevilo nizozemskih in flamskih slik, ko je bil guverner \xc5\xa0panske Nizozemske. Tako je leta 1698 v Antwerpnu od Gisberta van Colena kupil 12 slik Petra Paula Rubensa in 13 Van Dycka s slikami Rubensa iz osebnega posestva umetnika, ki zato niso bile namenjene za prodajo. Pod nasledniki Maksa Emanuela so bili nakupi v veliki meri opu\xc5\xa1\xc4\x8deni zaradi omejenega prora\xc4\x8duna. _NEWLINE_Tudi bratranec Maksa Emanuela, Johann Viljem, palatinski volilni knez (1690\xe2\x80\x931716) je zbiral nizozemske slike. Od Rubensa je naro\xc4\x8dil Veliko poslednjo sodbo in prejel Rafaelovo Canigianijevo Sveto dru\xc5\xbeino  kot doto svoje \xc5\xbeene. Karel Teodor, volilni knez Bavarske (1742\xe2\x80\x931799), je tudi dajal prednost nizozemskim slikarjem, med drugimi je pridobil Rembrandtovo Sveto dru\xc5\xbeino. Do konca 18. stoletja je bilo veliko slik prikazanih v pala\xc4\x8di Schleissheim in dostopno javnosti._NEWLINE_Po zdru\xc5\xbeitvi Bavarske in Palatinata leta 1777, so galerije Mannheim, D\xc3\xbcsseldorf in Zweibr\xc3\xbccken preselili v M\xc3\xbcnchen, deloma za za\xc5\xa1\xc4\x8dito zbirk med vojnami, ki so sledile francoski revoluciji. 72 slik, vklju\xc4\x8dno z bitko Aleksandra pri Isu, je bilo leta 1800 prepeljano z vojsko Napoleona I. (1769\xe2\x80\x931821)  v Pariz, saj je bil Napoleon opazen ljubitelj Aleksandra Velikega. Louvre jo je imel do leta 1804, ko se je Napoleon razglasil za cesarja Francije in jo vzel za lastno uporabo. Ko so Prusi leta 1814 osvojili Ch\xc3\xa2teau de Saint-Cloud kot del vojne \xc5\xa0este koalicije, naj bi sliko na\xc5\xa1li v Napoleonovi kopalnici . Ve\xc4\x8dina slik ni bila vrnjena._NEWLINE_Z sekularizacijo so v dr\xc5\xbeavne roke pre\xc5\xa1le \xc5\xa1tevilne slike iz cerkva in nekdanjih samostanov. Bavarski kralj Ludvik I. je zbiral predvsem zgodnje nem\xc5\xa1ke in zgodnje nizozemske slike, pa tudi mojstrovine italijanske renesanse. Leta 1827 je dobil Boisser\xc3\xa9ejevo zbirko z 216 starimi nem\xc5\xa1kimi in staro nizozemskimi mojstri; leta 1828 je kralj uspel kupiti tudi zbirko princa Wallersteina z 219 zgornje nem\xc5\xa1kimi in zgornje \xc5\xa1vabskimi slikami. Leta 1838 je Johann Georg von Dillis izdal prvi katalog._NEWLINE_Po obdobju kralja Ludvika I. so se nakupi skoraj kon\xc4\x8dali. \xc5\xa0ele od leta 1875 sta direktorja Franz von Reber in Hugo von Tschudi zagotovila pomembne nove pridobitve, kot so Marija z nageljnom Leonarda da Vincija in Sla\xc4\x8denje Kristusa El Greca._NEWLINE_Naklonjenost Wittelsbachovih vladarjev do nekaterih slikarjev je zbirko na teh obmo\xc4\x8djih mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8dalo, druge pa so zanemarili. Pinakoteka je od 1960-ih zapolnila nekatere od teh vrzeli: na primer, primanjkljaj slik iz 18. stoletja je bil re\xc5\xa1en z vklju\xc4\x8ditvijo v zbiranje del, ki sta jih posodili dve bavarski banki. Med temi slikami sta bili Nicolasa Lancreta Kletka za ptice in Madame Pompadour Fran\xc3\xa7oisa Boucherja._NEWLINE_Aprila 1988 je serijski vandal Hans-Joachim Bohlmann polil kislino po treh slikah Albrechta D\xc3\xbcrerja in sicer \xc5\xbdalovanje za Kristusom, Paumgartnerjev oltar in Mater Dolarosa , kar je povzro\xc4\x8dilo \xc5\xa1kodo, ocenjeno na 35 milijonov EUR. Leta 1990 je bila pridobljena Ecse agnus dei,  Diericka Boutsa ._NEWLINE_Muzej je 5. avgusta 2014 zavrnil pro\xc5\xa1njo potomca bankirja Carla Hagena za vrnitev Jakova Ochtervelta  Das Zitronenscheibchen, ker je bila nezakonito pridobljena zaradi nacisti\xc4\x8dnega preganjanja. Preiskava muzeja je pokazala, da je bila takrat zakonito kupljena za po\xc5\xa1teno ceno in da je zanimanje dru\xc5\xbeine Hagen samo za varnost na sliki.\n_START_SECTION_\nGalerija\n_START_PARAGRAPH_\nIzbrana dela:'