b'\n_START_ARTICLE_\nGrad Bunratty\n_START_SECTION_\nIme\n_START_PARAGRAPH_\nIme Bunratty, Bun Raite (ali morda Bun na Raite) v irskem jeziku pomeni \'re\xc4\x8dna kotlina\' reke Ratty. Reka te\xc4\x8de mimo gradu v bli\xc5\xbenji estuarij reke Shannon.\n_START_SECTION_\nZgodnje strukture\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo naselje je bilo morda tabor Nordijcev, omenja ga Kronika \xc5\xa1tirih mojstrov (Annals of the Four Masters) in naj bi ga leta 977 uni\xc4\x8dil Brian Boru. Po lokalnem izro\xc4\x8dilu je bil tak tabor na jugozahodu sedanjega gradu. Ker pa \xc5\xa1e ni bilo dejanskih ostankov te poselitve, natan\xc4\x8den kraj ni znan in obstoj ni dokazan._NEWLINE_Okoli leta 1250 je angle\xc5\xa1ki kralj Henrik III. podelil okro\xc5\xbeje (cantred) Tradraighe (ali Tradree) Robertu Muscegrosu, ki je leta 1251 v kraljevem gozdu v Cratloeju posekal okoli 200 dreves. Lahko jih je uporabil za gradnjo mote, ki bi bil prvi grad v Bunrattyju, vendar spet natan\xc4\x8den polo\xc5\xbeaj ni znan. Poznej\xc5\xa1a omemba v dr\xc5\xbeavnih listinah iz leta 1253 daje Muscegrosu pravico do trga in letnega sejma v Bunrattyju. Zato se domneva, da je bila lokacija sredi\xc5\xa1\xc4\x8de zgodnjega normanskega nadzora v jugovzhodnem Claru. Znanstveniki iz zgodnjega 19. stoletja so postavili strukturo severozahodno od sedanjega gradu. Ko je bil leta 1959 zgrajen hotel, je obmo\xc4\x8dje izkopaval John Hunt in razmi\xc5\xa1ljal, da je to ostanek topa iz obdobja irskih konfederacijskih vojn._NEWLINE_Te posesti so bile kasneje vrnjene (ali jih je vzel) kralju Henriku III. in podeljene Thomasu De Claru, potomcu Strongbowa leta 1276. De Clare je zgradil prvo kamnito strukturo (drugi grad). Grad je bil zaseden od okoli leta 1278 do 1318 in sestavljen iz velikega samostojnega kamnitega stolpa z apneno belimi stenami. Stal je blizu  sedanjega gradu ali reke ali na prav tem kraju. V poznem 13. stoletju je imel Bunratty okoli 1000 prebivalcev. Grad je ve\xc4\x8dkrat napadel O\'Briens (ali O\'Brians) s svojimi zavezniki. Leta 1284, medtem ko je bil De Clare v Angliji, je bil kraj zajet in uni\xc4\x8den. Po njegovi vrnitvi je leta 1287 De Clare grad obnovil in okoli njega zgradil 130 m dolg obrambni jarek. Grad je bil ponovno napaden, vendar do leta 1318 ni bil osvojen. V tem obdobju je bila pri kraju Dysert O\'Dei velika bitka v okviru irskih Bruceevih bitk, v kateri sta umrla Thomas De Clare in njegov sin Richard. Lady De Clare je pobegnila iz Bunrattyja v Limerick po po\xc5\xbeigu gradu in naselja. Dru\xc5\xbeina De Clare se nikoli ni vrnila in s\xc4\x8dasoma so se ostanki gradu spremenili v ru\xc5\xa1evine. Ker so bili kamni verjetno uporabljeni pri drugih lokalnih gradbenih delih, ni ostankov tega drugega gradu._NEWLINE_V 14. stoletju je bil Limerick pomembno pristani\xc5\xa1\xc4\x8de angle\xc5\xa1ke krone. Za za\xc5\xa1\xc4\x8dito dostopa \xc4\x8dez ustje reke Shannon proti napadom iz Irske je bil Bunratty ponovno zaseden. Leta 1353 je sir Thomas de Rokeby vodil angle\xc5\xa1ko vojsko, da bi zasedel MacNamare in MacCarthyje. V Bunrattyju je bil zgrajen nov grad (tretji), vendar tudi njegova natan\xc4\x8dna lokacija ni znana. Ustno izro\xc4\x8dilo pravi, da je stal na kraju, na katerem je bil kasneje zgrajen grad Bunratty. Vendar pa je bila nova struktura komajda kon\xc4\x8dana, ko so jo zajeli Irci. Listine ka\xc5\xbeejo, da je leta 1355 angle\xc5\xa1ki kralj Edvard III. izpustil Thomasa Fitzjohna Fitzmaurica iz zapora v Limericku. Bil je obto\xc5\xbeen, da je pustil, da je grad padel v roke Murtougha O\'Briena, medtem ko je bil guverner Bunrattyja.\n_START_SECTION_\nSedanja stavba\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cetrti, sedanji grad je zgradila dru\xc5\xbeina MacNamara okoli 1425, morda Maccon Sioda MacNamara, vodja klana Cuilein (tj. MacNamaras). Umrl je, preden je grad dokon\xc4\x8dal njegov sin Sean Finn (umrl leta 1467). Pribli\xc5\xbeno leta 1500 je grad Bunratty pri\xc5\xa1el v roke O\'Briensov (ali O\'Brians), najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ega klana v M\xc3\xbcnstru in kasneje Thomondskih grofov. Raz\xc5\xa1irili so ga in je s\xc4\x8dasoma postal njihov glavni sede\xc5\xbe, ki so ga preselili iz Ennisa._NEWLINE_Leta 1558 je grad, ki je bil eden glavnih trdnjav Thomondskih grofov, zavzel Thomas Radclyffe, lordski poro\xc4\x8dnik Irske Donal O\'Brien iz Duagha, zadnji kralj Thomondov (umrl leta 1579) in ga predal Donalovemu ne\xc4\x8daku, Connorju O\'Brienu. Donogh O\'Brien, Conorjev sin, je morda premaknil sede\xc5\xbe dru\xc5\xbeine iz Clonroada (Ennis) v Bunratty. Na gradu je naredil razli\xc4\x8dne izbolj\xc5\xa1ave, tudi novo svin\xc4\x8deno streho._NEWLINE_Med konfederacijskimi vojnami, ki jih je spro\xc5\xbeil irski upor leta 1641, je lord Forbes, ki je poveljeval silam angle\xc5\xa1kega dolgega parlamenta, dovolil tedanjemu lordu Barnabasu O\'Brienu, da je leta 1646 zasedel Bunratty. Barnabas se ni \xc5\xbeelel pridru\xc5\xbeiti nobeni strani, rojalisti, uporniki in parlamentarci so se borili drug proti drugemu. Od\xc5\xa1el je v Anglijo, kjer se je pridru\xc5\xbeil kralju Karlu. Obramba gradu, katerega polo\xc5\xbeaj je omogo\xc4\x8dil tistim, ki so ga zadr\xc5\xbeevali, da blokirajo pomorski dostop do Limericka (ki so ga imeli konfederacijski privr\xc5\xbeenci) in reko Shannon, je bil v rokah admirala Penna, o\xc4\x8deta Williama Penna, ustanovitelja Pensilvanije. Po dolgotrajnem obleganju so  zavzeli grad. Penn se je predal, vendar mu je bilo dovoljeno odpotovati v Kinsale. _NEWLINE_Barnabas O\'Brien je umrl leta 1657, vendar je o\xc4\x8ditno dal grad v zakup nekemu "Johnu Cooperju", verjetno osebi, poro\xc4\x8deni z M\xc3\xa1ire n\xc3\xad Mahon iz gradu Leamaneh, vdovi drugega O\'Briena, Conorja (umrl 1651). Grad Bunratty je ostal v lasti O\'Briensov in bil leta 1680 \xc5\xa1e vedno glavni sede\xc5\xbe Thomondskih grofov. Leta 1712 je Henry VIII. in zadnji Thomondski grof (1688\xe2\x88\x921741) prodal grad Bunratty in 191 hektarjev zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da Thomasu Amoriju za 225 funtov in letno najemnino v vi\xc5\xa1ini 120 funtov. Amory je nato grad prodal Thomasu Studdertu, ki se je preselil okoli leta 1720. _NEWLINE_Dru\xc5\xbeina Studdert je zapustila grad (pustila ga je v slabem stanju) in prebivala v udobnej\xc5\xa1i in sodobni sosednji hi\xc5\xa1i, ki so jo zgradili leta 1804. Razlogi za preselitev so bili povezani z dru\xc5\xbeinskimi razmerami najstarej\xc5\xa1ega sina, ki se je poro\xc4\x8dil s svojo prvo sestri\xc4\x8dno. _NEWLINE_Grad je bil sredi 19. stoletja voja\xc5\xa1nica Kraljeve irske policije. Leta 1894 je dru\xc5\xbeina Studdert ponovno uporabila Bunratty kot sede\xc5\xbe guvernerja Richarda Studderta . V poznem 19. stoletju se je zru\xc5\xa1ila streha Velike dvorane._NEWLINE_Leta 1956 je grad s pomo\xc4\x8djo zavoda za javna dela kupil in obnovil 7. vikont Gort. [5] Grad je prekril in ga re\xc5\xa1il pred poru\xc5\xa1itvijo. Leta 1960 so ga odprli za javnost, pohi\xc5\xa1tvo, tapiserije in umetni\xc5\xa1ka dela so iz okoli leta 1600.\n_START_SECTION_\nDanes\n_START_PARAGRAPH_\nDanes je grad pomembna turisti\xc4\x8dna zanimivost skupaj z narodnim parkom. Grad in Bunratty House sta odprta za javnost. Znan je po svojih srednjeve\xc5\xa1kih banketih, ki jih organizirajo od leta 1963, na katerih danes igrajo Bunratty Castle Entertainers. Narodni park Bunratty je muzej na prostem s pribli\xc5\xbeno 30 zgradbami, cerkvijo iz vasi Ardcroney, ki so jo sem preselili in ponovno odprli leta 1998.'