b'\n_START_ARTICLE_\nClara Campoamor\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je v Madridu in bila kr\xc5\xa1\xc4\x8dena kot Clara Campoamor Rodr\xc3\xadguez. Njena mama, Mar\xc3\xada Pilar Rodr\xc3\xadguez Mart\xc3\xadnez, je bila \xc5\xa1ivilja. Njen o\xc4\x8de, Manuel Campoamor Mart\xc3\xadnez, pa je delal kot ra\xc4\x8dunovodja v neki \xc4\x8dasopisni hi\xc5\xa1i. Njena star\xc5\xa1a sta imela \xc5\xa1e dva otroka, vendar je pre\xc5\xbeivel samo brat Ignacio. _NEWLINE_Leta 1898, ko je imela Clara 10 let, je zaradi o\xc4\x8detove smrti opustila \xc5\xa1olanje in pomagala pri dru\xc5\xbeinskemu gospodarstvu. Delala je kot \xc5\xa1ivilja, prodajalka v trgovini in telefonistka. Na preizkusu za slu\xc5\xbebo je junija, leta 1909, dobila delovno mesto \xc5\xbeenske pomo\xc4\x8dnice drugega razreda v oddelku za telegrafe na Ministrstvu za notranje zadeve v Zaragozi, kjer je delala nekaj mesecev in potem \xc5\xa1e v San Sebastianu, kjer je delala \xc5\xa1tiri leta. V letu 1914 je dobila delovno mesto na Ministrstvu za izobra\xc5\xbeevanje, zaradi \xc4\x8desar se je lahko vrnila v Madrid. V Madridu je u\xc4\x8dila stenografijo in tipkanje v \xc5\xa1olah za odrasle. V naslednjih letih je to delo zamenjala s prevajalstvom franco\xc5\xa1\xc4\x8dine, z delom pomo\xc5\xbene strojepiske na ministrstvu in z delom tajnice pri Salvadorju Canovasu Cervantesu. Salvador Cervantes je bil direktor konzervativnega \xc4\x8dasopisa imenovanega La Tribuna. Delo pri tem \xc4\x8dasopisu je vzbudilo njeno zanimanje za politiko in objavila je tudi kak\xc5\xa1en \xc4\x8dlanek. _NEWLINE_Leta 1920 se je vpisala na Pravno fakulteto v Madridu, kjer je 19. decembra 1924 diplomirala. Med leti 1920 in 1924 je sodelovala v nekaterih zdru\xc5\xbeenjih in ve\xc4\x8dkrat predavala. Pri svojih 36 letih je postala ena redkih \xc5\xa1panskih odvetnic tistega obdobja. Leta 1925 je postala druga \xc5\xbeenska, ki se je pridru\xc5\xbeila Odvetni\xc5\xa1kemu zdru\xc5\xbeenju v Madridu, prva je bila Victoria Kent. _NEWLINE_Nekateri viri sklepajo, da so jo njene ideje o enakosti \xc5\xbeensk pribli\xc5\xbeale PSOE (\xc5\xa0panska socialisti\xc4\x8dna delavska stranka). Mar\xc3\xada Cambrils, \xc4\x8dlanica PSOE je v tistem obdobju napisala predgovor h knjigi Feminismo socialista, ki je bila posve\xc4\x8dena Pablu Iglesiasu. Nikoli se ni pridru\xc5\xbeila \xc5\xa0panski socialisti\xc4\x8dni delavski stranki. Leta 1929 je pripadala organizacijskemu odboru Zdru\xc5\xbeenja Liberal Socialista, ki je kmalu zatem izginilo. Clara in Matilde Huici, republikanki in sovra\xc5\xbenici re\xc5\xbeima Prima de Rivere, sta predlagali, da bi se Zdru\xc5\xbeenje Liberal Socialista lahko lo\xc4\x8dilo od diktature. Nista uspeli in to je bil najbr\xc5\xbe tudi razlog za njuno opustitev tega zdru\xc5\xbeenja. _NEWLINE_Clara Campoamor je ohranila odli\xc4\x8dno dejavnost kot predavateljica na Zdru\xc5\xbeenju univerzitetnih \xc5\xbeensk (la Asociaci\xc3\xb3n Femenina Universitaria) in na Akademiji za pravosodje v Madridu, kjer je vedno zagovarjala enakopravnost \xc5\xbeenskih pravic in politi\xc4\x8dno svobodo. Sodelovala je z Martijem Jara, prijateljem Manuela Aza\xc3\xb1e, v politi\xc4\x8dni stranki imenovani Republikanska akcija. Strate\xc5\xa1ki ideal Republikanske akcije je bil zdru\xc5\xbeiti vse republikance v eno centralno politi\xc4\x8dno stranko, vendar tega nikoli niso dosegli. _NEWLINE_Po uporu Angela Garcie Hernandeza in Fermina Galana v Jaci ter po sojenju proti revolucionarnemu odboru je Clara prevzela obrambo nekaterih vpletenih, med katerimi je bil tudi njen brat Ignacio.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdenska volilna pravica\n_START_PARAGRAPH_\nPo razglasitvi Druge \xc5\xa1panske republike je politi\xc4\x8dna stranka Radikalna republikanska stranka izvolila Claro Campoamor v volilnem okro\xc5\xbeju Madrida za poslanko na volitvah leta 1931. Takrat  so \xc5\xbeenske lahko bile izvoljene, niso pa smele voliti.   _NEWLINE_Leta 1931 je bila del ekipe enaindvajsetih poslancev, ki so delali osnutek Ustave za novo Republiko. V tej ekipi se je borila za vzpostavitev enakosti med spoloma, za pravno enakost sinov in h\xc4\x8dera znotraj in zunaj zakonske zveze, za pravico do razveze in za splo\xc5\xa1ne volilne pravice, pogosto imenovane "\xc5\xbeenski glas". Vse to je dosegla, razen splo\xc5\xa1ne volilne pravice, o kateri so morali razpravljati v \xc5\xa1panskem parlamentu.   _NEWLINE_Politi\xc4\x8dna levica, z izjemo ene skupine socialistov in nekaterih republikancev, ni \xc5\xbeelela, da bi \xc5\xbeenske glasovale, ker naj bi bile pod vplivom Cerkve in bi glasovale za politi\xc4\x8dno desnico. Zaradi tega je Radikalna socialisti\xc4\x8dna republikanska stranka soo\xc4\x8dila Claro z drugo poslanko, Victorio Kent, ki je bila proti volilni pravici \xc5\xbeensk. Kon\xc4\x8dna razprava je potekala 1. oktobra. Campoamor so \xc5\xa1teli za zmagovalko in to je omogo\xc4\x8dilo odobritev 36. \xc4\x8dlena Ustave, ki je omogo\xc4\x8dil \xc5\xbeensko volilno pravico s 161 glasovi za in 121 glasovi proti. Imela je podporo ve\xc4\x8dine Socialisti\xc4\x8dne stranke, velikega dela desnice, skoraj vseh poslancev iz Katalonske republikanske levice in majhnih republikanskih skupin. Clari so nasprotovali politi\xc4\x8dna stranka Republikanska akcija, Radikalna socialisti\xc4\x8dna republikanska stranka in Radikalno republikanska stranka.   _NEWLINE_Niti ona niti Victoria Kent nista uspeli obnoviti svojih sede\xc5\xbeev v parlamentu na volitvah leta 1933. Leta 1934 je Clara Campoamor zapustila Radikalno republikansko stranko zaradi njene podrejenosti CEDA (\xc5\xa0panska konfederacija avtonomnih desnic) in zaradi prese\xc5\xbekov pri zatiranju revolucionarne vstaje v Asturiji. Istega leta se je s pomo\xc4\x8djo posredovanja Santiaga Casaresa Quiroga posku\xc5\xa1ala pridru\xc5\xbeiti Republikanski levici, vendar je bil njen sprejem zavrnjen. Maja leta 1935 je napisala in objavila Mi pecado mortal. El voto femenino y yo je osebno pri\xc4\x8devanje njenih parlamentarnih bojev.\n_START_SECTION_\nIzgnanstvo\n_START_PARAGRAPH_\nOb izbruhu \xc5\xa1panske dr\xc5\xbeavljanske vojne je od\xc5\xa1la v izgnanstvo in leta 1937 v Parizu objavila: La revoluci\xc3\xb3n espa\xc3\xb1ola vista por una republicana, kjer pri\xc4\x8da o svoji izku\xc5\xa1nji v Madridu in izra\xc5\xbea kritiko glede vedenja republikancev. Eno desetletje je \xc5\xbeivela v Buenos Airesu, kjer je prevajala, predavala in pisala biografije (Concepci\xc3\xb3n Arenal, Juana In\xc3\xa9s de la Cruz, Quevedo...). Konec 40-ih let 20. stoletja se je posku\xc5\xa1ala vrniti v \xc5\xa0panijo, vendar se je temu odpovedala, ko je izvedela, da so ji sodili zaradi njene pripadnosti eni od prostozidarskih lo\xc5\xbe._NEWLINE_Leta 1955 se je nastanila v Lozani (\xc5\xa0vica), kjer je delala v odvetni\xc5\xa1ki pisarni, dokler ni izgubila vida. Umrla je aprila leta 1972 zaradi raka. Njeni posmrtni ostanki so bili preme\xc5\xa1\xc4\x8deni nekaj let po njeni smrti na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de Polloe v San Sebastianu.\n_START_SECTION_\nZgodovinski spomin\n_START_PARAGRAPH_\nPo obdobju prehoda v demokracijo (Tranzicija) so za njo izrekli \xc5\xa1tevilne pohvale in priznanja, ki so jih organizacije za enakopravnost \xc5\xbeensk cenile bolj malo. Razli\xc4\x8dni in\xc5\xa1tituti, \xc5\xa1ole, kulturni centri, \xc5\xbeenska dru\xc5\xa1tva, parki in ulice so se poimenovali po njej._NEWLINE_Leta 1988 je podjetje Correos (Dr\xc5\xbeavno podjetje za po\xc5\xa1to in telegrafe) na trgu predstavilo \xc5\xbeig, s katerim so po\xc4\x8dastili prvo stoletnico od rojstva Clare Campoamor._NEWLINE_Leta 1998 je Sekretariat za enakopravnost politi\xc4\x8dne stranke PSOE v Andaluziji uvedel Nagrade Clara Campoamor, kjer vsako leto podelijo nagrado osebnosti ali skupini, ki se borijo za za\xc5\xa1\xc4\x8dito enakosti \xc5\xbeensk._NEWLINE_Na enak na\xc4\x8din je Mestna hi\xc5\xa1a v Madridu leta 2006 ustvarila nagrado z njenim imenom. Prva nagrada je bila podeljena odvetnici in feministki Mariji Telo N\xc3\xba\xc3\xb1ez._NEWLINE_Novembra leta 2006 je PSOE predstavil predlog zakona, ki je od vlade zahteval, da se politike enakosti odra\xc5\xbeajo tudi na kovancu evra. Clara Campoamor je bila izbrana kot \xc5\xbeenska podoba, ki bi se pojavila na evrokovancih, ker je bila glavna zagovornica \xc5\xbeenskih glasov v Drugi \xc5\xa1panski republiki. Predlog zakona so sprejeli 12. junija 2007 na plenarnem zasedanju kongresa, s podporo vseh parlamentarnih skupin, razen PP (Ljudska stranka), ki so se vzdr\xc5\xbeale._NEWLINE_Leta 2007 je Ministrstvo za razvoj re\xc5\xa1evalno plovilo BS-32 poimenovalo "Clara Campoamor"._NEWLINE_Leta 2011, ob 100. obletnici mednarodnega dneva \xc5\xbeensk je Nacionalna tovarna denarja in \xc5\xbeiga skovala srebrni spominski kovanec s podobo Clare Campoamor v nominalni vrednosti 20 evrov._NEWLINE_Istega leta so na Trgu Clare Campoamor v San Sebastianu postavili kip Clare v naravni velikosti s knjigo v roki. Kip je bil delo umetnice Dore Salazar. Leta 2017 so skulpturo preselili na osrednji Trg Vinuesa v San Sebastianu._NEWLINE_Decembra 2016 je Mestna hi\xc5\xa1a Bilbaa v njen spomin po njej poimenovala eno ulico na obmo\xc4\x8dju Zorroze.\n_START_SECTION_\nFilmografija\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 2011 je iz\xc5\xa1el film z naslovom Clara Campoamor, la mujer olvidada. Re\xc5\xbeiserka filma je bila Laura Ma\xc3\xb1\xc3\xa1, igralka Elvira M\xc3\xadnguez pa je v filmu igrala vlogo Clare.'