b"\n_START_ARTICLE_\nLucij Ver\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in zgodnja kariera\n_START_PARAGRAPH_\nLucij Ver je bil prvorojenec Avidije Plavcije in cezarja Lucija Elija, prvega  posvojenega sina in naslednika cesarja Hadrijana. Rojen je bil v Rimu, kjer je pre\xc5\xbeivel otro\xc5\xa1tvo. Imel je brata Gaja Avidija Kejonija Komoda in sestri Kejonijo Fabijo in Kejonijo Plavcijo. Stara star\xc5\xa1a po materini strani sta bila rimski senator Gaj Avidij Nigrin in nedokazana plemkinja Ignota Plavcija. Biolo\xc5\xa1ka stara star\xc5\xa1a po o\xc4\x8detovi strani sta bila konzul Lucij Kejonij Komod in plemkinja Elija ali Fundanija Plavcija po o\xc4\x8dimovi strani pa cesar Hadrijan in cesarica Vibija Sabina._NEWLINE_Ko je Verov o\xc4\x8de Lucij Elij na za\xc4\x8detku leta 138 umrl, ja Hadrijan za svojega naslednika izbral Antonina Pija pod pogojem, da posvoji Vera in Hadrijanovega prane\xc4\x8daka Marka Avrelija in ju dolo\xc4\x8di za svoja naslednika. _NEWLINE_Antonin Pij je njegovo zahtevo izpolnil, vendar je takoj po Hadrijanovi smrti od Marka Avrelija zahteval, da spremeni svoje poro\xc4\x8dne na\xc4\x8drte: zaroko s Kekonijo Fabijo bi moral razdreti in se zaro\xc4\x8diti  z Antoninovo h\xc4\x8detko Faustino. Razdreti bi se morala tudi Faustinina zaroka s Kekonijinim bratom Lucijem Komodom. Mark Avrelij se je z Antoninovim predlogom strinjal._NEWLINE_Ver je kot princ in bodo\xc4\x8di cesar dobil izvrstno izobrazbo pod vodstvom slavnega slovni\xc4\x8darja Marka Kornelija Fontona. Bil je odli\xc4\x8den u\xc4\x8denec, ki je rad pisal poezijo in imel govore. Svojo politi\xc4\x8dno kariero je za\xc4\x8del leta 153 kot kvestor. Konzul je postal leta 154 in ponovno leta 161 z Markom Avrelijem kot starej\xc5\xa1im partnerjem.\n_START_SECTION_\nImenovanje za cesarja (161)\n_START_PARAGRAPH_\nAntonin Pij je 7. marca 161 umrl. Nasledil ga je Mark Avrelij, ki Hadrijanu ni bil kdo ve kako vdan, ko je senat nameraval za cesarja imenovati samo njega, pa je zaradi spo\xc5\xa1tovanja do Hadrijana ponudbo odklonil, dokler ne bi enakih pooblastil dobil tudi Lucij Ver._NEWLINE_Senat je njegovo zahtevo sprejel in Luciju podelil imperium, tribunska pooblastila in naslov augusta. Mark Avrelij se je kot cesar uradno imenoval imperator Mark Avrelij Antonin Avgust, Lucij pa imperator cezar Lucij Avrelij Var Avgust. Prvi\xc4\x8d v rimski zgodovini se je zgodilo, da sta isto\xc4\x8dasno vladala dva cesarja._NEWLINE_Oba cesarja sta bila uradno enakopravna, de facto pa je imel ve\xc4\x8djo oblast Mark Avrelij. Imel je dvakrat ve\xc4\x8d konzulskih mandatov kot Lucij in bil pontifex maximus, tako da je bilo v javnosti povsem jasno, kateri cesar je bolj enakopraven. Njegov biograf je zapisal: \xc2\xbbVer uboga Marka kot pribo\xc4\x8dnik uboga prokonzula ali guverner cesarja\xc2\xab._NEWLINE_Oba cesarja sta takoj po imenovanju od\xc5\xa1la v Castra praetoria, tabor pretorijske stra\xc5\xbee. Lucij je nagovoril zbrane pretorijance, ki so ju priznali za cesarja. Lucij jim je zatem, kot vsi cesarji za Klavdijem, obljubil posebno darilo, ki je bilo dvakrat ve\xc4\x8dje od tistih v preteklosti: 20.000 sestercev (5.000 denarijev) po osebi, za \xc4\x8dastnike \xc5\xa1e ve\xc4\x8d. Pretorijanci so jima morali v zameno prise\xc4\x8di zvestobo. Procedura morda sploh ni bila potrebna, ker je njuno imenovanje potekalo mirno in brez nasprotovanj, vsekakor pa je bila dobra nalo\xc5\xbeba za varnost v prihodnosti._NEWLINE_Pijeve pogrebne sve\xc4\x8danosti so bile, po pisanju biografa, dovr\xc5\xa1ene. Cesarja sta senatu predlagala, da se njunega adoptivnega o\xc4\x8deta Antonina Pija pob\xc3\xb3\xc5\xbei, kar je senat brez ugovorov sprejel. Antonna Pija so pokopali v Hadrijanovem mavzoleju, kjer so \xc5\xbee bili pokopani Markovi otroci in sam Hadrijan. Tempelj, ki ga je Hadrijan posvetil svoji \xc5\xbeeni Divi Faustini, so preimenovali v Tempelj Antonina in Faustine. Tempelj se je ohranil in je sedaj cerkev sv. Lovrenca.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek vladanja (161-162)\n_START_PARAGRAPH_\nLucij Ver se je kmalu po prihodu na prestol zaro\xc4\x8dil z enajstletno Markovo h\xc4\x8derko Anjo Lucilo, \xc4\x8deprav je bil formalno njen stric. Po zaro\xc4\x8dni slovesnosti so ustanovili sklad za pomo\xc4\x8d revnim otrokom. _NEWLINE_Cesarja sta dovolila svobodo govora, kar potrjuje Marulova komedija, v kateri ju brez posledic kritizira. Pod katerim koli drugim cesarjem  bi bil zagotovo usmr\xc4\x8den.  _NEWLINE_Vladanje je bilo na za\xc4\x8detku mirno in omogo\xc4\x8dilo Marku Avreliju, da se je povsem posvetil filozofiji in iskanju naklonjenosti prebivalstva.  Nekaj manj\xc5\xa1ih te\xc5\xbeav je nastalo spomladi leta 162, ko je Tibera prestopila bregove in uni\xc4\x8dila velik del Rima. Utonilo je veliko \xc5\xbeivine in v mestu je izbruhnila lakota. Mark in Lucij sta se osebno posvetila re\xc5\xa1evanju krize. V prej\xc5\xa1njih \xc4\x8dasih so v obdobjih lakote cesarji oskrbeli italske skupnosti iz dr\xc5\xbeavnih \xc5\xbeitnic.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek\n_START_PARAGRAPH_\nPozno poleti ali zgodaj jeseni leta 161 je rimsko vazalno kraljestvo Armenijo napadel partski cesar Vologas IV., izgnal armenskega kralja in ustoli\xc4\x8di svojega kralja Pakorja iz Arsakidske dinastije.   _NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je bil v Siriji guverner Lucij Atidij Kornelijan. Na tem polo\xc5\xbeaju je ostal kljub temu, da mu je mandat potekel, domnevno zato, da zaradi njegove zamenjave ne bi pri\xc5\xa1lo do krize, ki bi  jo lahko izkoristili Parti. Guverner Kapadokije, ki je bila v vseh armenskih konfliktih vedno na prvi bojni \xc4\x8drti, je bil Mark Sedacij Severijan, Galec z velikimi voja\xc5\xa1kimi izku\xc5\xa1njami,  ki je bil pod mo\xc4\x8dnim vplivom samozvanega la\xc5\xbenega preroka  Aleksandra Abonutika.  Abonutik je Severijana prepri\xc4\x8dal, da lahko sam zlahka premaga Parte in po\xc5\xbeanje vso slavo. _NEWLINE_Severijan je s svojo legijo, morda IX. legijo Hispana, vdrl v Armenijo, kjer se je v Elegiji, mestu malo za kapado\xc5\xa1ko mejo, ujel v past partskega generala Kosroja. Severijan se je ve\xc4\x8dkrat posku\xc5\xa1al spopasti s Kosrojem, a je kmalu spoznal jalovost svojega pohoda in naredil samomor. Njegova legija je bila na pohodu, ki je trajal samo tri dni, popolnoma  uni\xc4\x8dena. _NEWLINE_Medtem je vojna grozila tudi v drugih delih cesarstva: v Britaniji, Retiji in Gornji Germaniji, kamor so malo pred tem preko limesa vdrli Hati iz Taunusa. Mark Avrelij na napade ni bil pripravljen. Izgleda, da Antonin Pij nanj ni prenesel nobenih voja\xc5\xa1kih izku\xc5\xa1enj, saj je vseh 23 let njegovega vladanja pre\xc5\xbeivel ob cesarju in ne v provincah kot ve\xc4\x8dina njegovih cesarskih predhodnikov. Na mesto pokojnega guvernerja Kapadokije Severijana je imenoval britanskega guvernerja Marka Stacija Priska, na njegovo mesto pa Seksta Kalpurnija Agrikolo. _NEWLINE_Z vzhoda je v Rim pri\xc5\xa1la \xc5\xa1e ena slaba vest: v bitki s Parti je bila pora\xc5\xbeena tudi vojska sirskega guvernerja _NEWLINE_Kornelijana in se je v neredu umaknila. Rimljani so na vzhod poslali oktepitve. V Kapadokijo je od\xc5\xa1el afri\xc5\xa1ki senator Julij Geminij Marcijan s svojo X. legijo Gemina iz Vindobone, kateri je priklju\xc4\x8dil enote iz podonavskih legij. Poleg njegovih enot so  na vzhod od\xc5\xa1le \xc5\xa1e tri popolne legije: I. legija Minervia iz Bonna v Gornji Germaniji, II. legija Adiutrix iz Akvinka, in V. legija Macedonica iz Troesmisa._NEWLINE_Severne meje cesarstva so zaradi umika legij strate\xc5\xa1ko oslabele, zato so guvernerjem ob njih ukazali, naj se, \xc4\x8de je le mogo\xc4\x8de, izogibajo konfliktom. Pora\xc5\xbeenega Atidija Kornelijana je zamenjal Mark Avrelijev bratranec Mark Anij Libo, ki je bil mlad in ni imel velikih voja\xc5\xa1kih izku\xc5\xa1enj. Mark Avrelij je o\xc4\x8ditno raje izbral zaupnega  kot talentiranega poveljnika. _NEWLINE_Pozimi leta 161-162 se je za\xc4\x8del v Siriji kuhati upor, zato se je Lucij odlo\xc4\x8dil, da se bo osebno vklju\xc4\x8dil v vojno s Parti. Bil je mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i in bolj zdrav kot Mark Avrelij in zato bolj primeren za voja\xc5\xa1ke dejavnosti.  Senat je njegovo odlo\xc4\x8ditev odobril. Mark Avrelij je ostal v Rimu, ker je \xc2\xbbmesto zahtevalo prisotnost cesarja\xc2\xab. _NEWLINE_Z Lucijem so od\xc5\xa1li tudi pretorijanski prefekt Furij Viktorin, senatorja Mark Poncij Lelijan Lucij Sabin in Mark Jalij Bas in del pretorijske stra\xc5\xbee. Viktorin je bil pred tem prokurator Galatije, kjer je dobil nekaj izku\xc5\xa1enj o dogajanjih na vzhodu. Poleg tega je bil mnogo bolj usposobljen kot njegov pretorijanski partner Kornelij Repentin, za zaterega so govorili, da je pri\xc5\xa1el na polo\xc5\xbeaj s posredovanjem Pijeve ljubice Galerije Lizistrate. Repentin je imel polo\xc5\xbeaj senatorja, vendar brez pravega dostopa do senatorskih krogov, tako da je bil naslov bolj kot ne samo za okras._NEWLINE_Lelijan je bil guverner obeh Panonij in leta 153 guverner Sirije, tako da je bil iz prve roke seznanjen z vzhodno armado in strategijo na vzhodnih mejah. Za svoje zasluge je postal  comes Augustorum (cesarjev spremljevalec).  Fronton ga opisuje kot \xc2\xbbresnega mo\xc5\xbea in staromodnega puritanca\xc2\xab. Bas je bil comes in guverner Spodnje Mezije. Lucij je s seboj povedel tudi svoje najljub\xc5\xa1e osvobojence, med njimi Gemina, Agaklita, Kedesa, Eklekta in Nikomeda, ki je bil praefectus vehiculorum,  se pravi vodja komisariata ekspedicijske vojske.  Za prevoz cesarja in opreme in splo\xc5\xa1ne komunikacije je bilo zadol\xc5\xbeeno ladjevje iz Misena.\n_START_SECTION_\nOdhod na vzhod (162-163?)\n_START_PARAGRAPH_\nLucij  je poleti leta 162 od\xc5\xa1el v Brindisi. od koder je nameraval odpluti na vzhod. Do Kapue ga je spremljal Mark Avrelij. Po poti se je gostil in zabaval na pode\xc5\xbeelskih posestvih in v Avliji odhajal na lov. V Canosi je zbolel in oble\xc5\xbeal, verjetno zaradi rahle mo\xc5\xbeganske kapi.  Po treh dneh posta in pu\xc5\xa1\xc4\x8danja krvi se mu je stanje izbolj\xc5\xa1alo. V spremstvu glasbenikov in pevcev je preko Korinta odplul v Atene, iz Aten v Efez in od tam ob ju\xc5\xbeni obali Male Azije v Antiohijo, kamor je prispel morda \xc5\xa1ele leta 162. Stacij Prisk je medtem \xc5\xbee pri\xc5\xa1el v Kapadokijo, kjer je zaslovel kot uspe\xc5\xa1en general.\n_START_SECTION_\nAntiohija (162?-165)\n_START_PARAGRAPH_\nLucij Ver je ve\xc4\x8dino vojnega pohoda pre\xc5\xbeivel v Antiohiji v dru\xc5\xbebi ljubice Pantee iz Smirne. \xc5\xbdivel je razko\xc5\xa1no, cele no\xc4\x8di kockal in u\xc5\xbeival v dru\xc5\xbebi umetnikov. Iz Rima so ga morali celo obve\xc5\xa1\xc4\x8dati o rezultatih konjskih dirk._NEWLINE_Sirska armada se je zaradi dolgega obdobja miru na vzhodu precej omeh\xc4\x8dala. Vojaki so ve\xc4\x8d \xc4\x8dasa pre\xc5\xbeivljali v mestu kot v slu\xc5\xbebi, zato je Lucij Ver  poostil voja\xc5\xa1ki dril in prepovedal kockanje in popivanje. Osebno je nadziral urjenje vojakov in celo bolnike. Organiziral je oskrbo Antiohije po reki Orontes in ukazal mimo neplovnih \xc4\x8deri pred mestom izkopati kanal. Staro re\xc4\x8dno korito je zato presu\xc5\xa1ilo in na njegovem dnu so odkrili ogromne kosti. Pavzanias je trdil, da so to \xc2\xbbkosti zverine, visoke najmanj enajst  vatlov\xc2\xab, Filostrat pa, da je bila visoka trideset vatlov. Prero\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de v Klarosu je razglasilo, da so to kosti re\xc4\x8dnega boga._NEWLINE_Sredi vojne, morda jeseni 163 ali na za\xc4\x8detku leta 164, je Lucij odpotoval v Efez, da bi se poro\xc4\x8dil z Mark Antonijevo h\xc4\x8derko Lucilo, ki je bila marca 163 stara trinajst let, ob poroki pa zagotovo manj kot petnajst let.  Po poroki se je preimenovala v Lucilo Avgusto in rodila najmanj tri Lucijeve otroke.\n_START_SECTION_\nProtinapad in zmaga (163-166)\n_START_PARAGRAPH_\nI. legija  Minervia in V. legija Macedonica legatov Kladija Frontona in Marcija Vera sta leta 163 pod poveljstvom Stacija Priska v Armeniji dosegli nekaj uspehov in osvojili armensko prestolnico Artaksato. Konec leta se je zato Lucij Ver za\xc4\x8del naslavljati z Armeniacus, \xc4\x8deprav vojne sploh ni videl. Mark Avrelij je naslov sprva odklonil, naslednje leto pa ga je za\xc4\x8del uporabljati tudi on. Ko so za\xc4\x8deli Lucija ponovno naslavljati z imperatorjem, si je enak naslov brez obotavljanja  nadel tudi Mark Antonij. Sirsko armado so okrepili z II. legijo Adiutrix in donavskimi legijami pod poveljstvom legata X. legije Gemina Geminija Marcijana._NEWLINE_Osvojeno Armenijo so obnovili pod rimskimi pogoji. Leta 164 so prenesli prestolnico iz Artaksate v  Kaine Polis (Novo mesto), ki je bilo kak\xc5\xa1nih 30 km bli\xc5\xbee rimske meje. _NEWLINE_Namestili so tudi svojega kralja, Gaja Julija Sohema, rimskega senatorja konzulskega ranga iz Arsakidske dinastije. Njegovo kronanje verjetno sploh ni potekalo v Armeniji, ampak v Antiohiji ali celo v Efezu. Novega kralja so po\xc4\x8dastili s cesarskimi kovanci z napisom REX ARMENIIS DATUS. Na kovancu je upodobljen Lucij Ver, sede\xc4\x8d na prestolu, pred njim pa stoji Sohem in ga pozdravlja._NEWLINE_Medtem, ko se je Stacij Prisk vojskoval v Armeniji, so Parti napadli Osroeno, od Rima odvisno dr\xc5\xbeavo v gornji Mezopotamiji vzhodno od Sirije s prestolnico v Edesi.  Odstavili so njenega vladarja Manuja in ga zamenjali s svojim kandidatom, ki je ostal na tem polo\xc5\xbeaju do leta 165. Rimljani so v odgovor pomaknili svojo vojsko ob Evfratu navzdol in nameravali bolj ju\xc5\xbeno pre\xc4\x8dkati reko. _NEWLINE_Parti so ostali v Osroeni do konca leta 163. Pred koncem leta so se rimske sile pomaknile proti severu in zasedle Dausaro in Nikeforij na severnem, partskem bregu Evfrata. Po osvojitve severnega brega reke je v Osroeno pri\xc5\xa1la tudi vojska iz Armenije in zasedla Antemuzijo, mesto jugozahodno od Edese. Leta 164 so se voja\xc5\xa1ke dejavnsti umirile, ker so se Rimljani ve\xc4\x8dino leta pripravljali na ponoven napad na partsko ozemlje.\n_START_SECTION_\nInvazija na Mezopotamijo (165)\n_START_PARAGRAPH_\nV. legija Macedonica in rimska vojska, morda pod poveljstvom Marcija Vera, sta leta 165 vdrli v Mezopotamijo, osvojili Edeso in vrnili Manuja na osroenski prestol. V Osroeni so ponovno za\xc4\x8deli kovati njegov denar. Na prednji strani kovancev je bila podoba kralja Manuja (sirsko M'NW MLK') ali antoninskih dinastov, na zadnji pa napis Kralj Mannos, prijatelj Rimljanov (gr\xc5\xa1ko Basileus Mannos Philor\xc5\x8dmaios). Parti so se umaknili v Nisibis, vendar so tudi tega oblegali in osvojili Rimljani. Partska vojska se je razpr\xc5\xa1ila  ob Tigrisu. General Kosrov je odplaval po reki navdol in se skril v podzemni jami. Druga rimska armada pod poveljstvom Avidija Kasija in III. legija Gallica sta se pomaknili po Evfratu navzdol in izbojevali pomembno bitko pri Duri._NEWLINE_Kasijeva vojska je do konca leta dosegla mezopotamski prestolnici dvoj\xc4\x8dici: Selevkijo na desnem bregu Tigrisa in Ktezifon na levem. Osvojila je Ktezifon in za\xc5\xbegala kraljevo pala\xc4\x8do. Me\xc5\xa1\xc4\x8dani Selevkije, ve\xc4\x8dinoma Grki, so Rimljanom odprli mestna vrata. Mesto so kljub tem oplenili, kar je pustilo \xc4\x8drn made\xc5\xbe na Lucijevem ugledu. Za plenjenje so kasneje iskali in izmi\xc5\xa1ljali razli\xc4\x8dne izgovore. Uradna razli\xc4\x8dica dogodkov je bila, da so me\xc5\xa1\xc4\x8dani prvi prelomili dano obljubo._NEWLINE_Kasijeva vojska se je kljub pomanjkanju zalog in posledicam ku\xc5\xbene bolezni, ki je prizadela Selevkijo, varno vrnila na rimsko ozemlje. Junij Maksim, mlad tribun iz III. legije Gallica, je novico o zmagi prenesel v Rim, kjer so ga zato bogato nagradili in ga povi\xc5\xa1ali v kvestorja. Lucij je dobil naslov Parthicus Maximus, Mark Avrelij pa je bil za zasluge  ponovno razgla\xc5\xa1en za imperatorja. _NEWLINE_Kasijeva vojska se je ponovno vrnila na boji\xc5\xa1\xc4\x8de leta 166, ko je preko Tigrisa vdrla v Medijo. Lucij se je za\xc4\x8del naslavljati z Medicus, oba cesarja pa so za\xc4\x8deli ponovno slaviti kot imperatorja. Mark Avrelij se je po \xc5\xbee drugem takti\xc4\x8dnem odlogu za\xc4\x8del naslavljati s Parthicus Maximus._NEWLINE_Ve\xc4\x8dino vojnih uspehov je treba seveda pripisati podrejenim generalom. Vojski v Osroeni je poveljeval M. Klavdij Fronton, azijski provincialec gr\xc5\xa1kega porekla, ki je v Armeniji pod Priskom poveljeval I. legiji Minervia. Bil je verjetno prvi senator v svoji dru\xc5\xbeini. Leta 165 je bil konzul, verjetno ravno zaradi zaslug pri osvojitvi Edese. General P. Marcij Ver, ki je na fronti poveljeval V. legiji Macedonica, je tudi slu\xc5\xbeil pod Priskom. Bil je zahodnjak, verjetno iz Tolose v Narbonski Galiji._NEWLINE_Najbolj viden general je bil vsekakor C. Avidij Kasij, poveljnik sirske III. legije Gallica. Kasij je bil mlad senator nizkega stanu iz sirskega mesta Kirhos. Njegov o\xc4\x8de Heliodor ni bil senator, a je bil kljub temu dosegel visok polo\xc5\xbeaj: bil je eden od dveh sekretarjev (ab epistulis) cesarja  Hadrijana, katerega je spremljal na potovanjih in na koncu njegovega vladanja postal prefekt v Egiptu. Kasij je zase brez zadr\xc5\xbeka trdil, da je potomec selevkidskih kraljev. Kasij in Marcij Ver, verjetno v njunih srednjih tridesetih letih, sta bila konzula za leto 166._NEWLINE_Vologas IV. Partski (147-191) je sklenil mir, vendar je moral Rimljanom prepustiti zahodno Mezopotamijo. _NEWLINE_Lucij je bil po vrnitvi v Rim  nagrajen s triumfom. Pohod po mestu je bil neobi\xc4\x8dajen, ker so na njem  sodelovali Lucij, Mark Avrelij, njuni sinovi in neporo\xc4\x8dene h\xc4\x8derke in je izgledal kot veliko dru\xc5\xbeinsko slavje.  Mark Avrelijea sinova, petletni Komod in triletni Anij Ver, sta bila na slavju povi\xc5\xa1ana v cezarja.\n_START_SECTION_\nZadnji leti (166-169)\n_START_PARAGRAPH_\nLucij Ver je naslednji leti (166-168) pre\xc5\xbeivel v Rimu v zanj zna\xc4\x8dilnem glamuroznem slogu, obdan z umetniki in izbranci. V svoji hi\xc5\xa1i je zgradil taverno, v kateri se je s prijatelji zabaval do zore.  U\xc5\xbeival je tudi v potikanju po mestu, ne da bi priznal svojo identiteto. Njegova posebna strast so bile dirke bojnih vozov. Mark Avrelij njegovega obna\xc5\xa1anja ni odobraval, ker pa je Ver \xc5\xa1e naprej u\xc4\x8dinkovito opravljal svoje uradne dol\xc5\xbenosti, ni ukrepal."