b'\n_START_ARTICLE_\nCarl Friedrich Gauss\n_START_SECTION_\nRaziskovanje v fiziki\n_START_PARAGRAPH_\nIzkazal se je tudi v fiziki in matemati\xc4\x8dni fiziki, zlasti v elektromagnetizmu z odkritjem magnetometra in elektri\xc4\x8dnega telegrafa 1833 do 1834, ko ga je za\xc4\x8dela privla\xc4\x8devati fizika. V tem \xc4\x8dasu je opravil veliko eksperimentalnega dela s podro\xc4\x8dja zemeljskega magnetizma. Sodeloval je pri prvem \xc5\xa1ir\xc5\xa1em prikazu zemeljskega magnetnega polja. Toda \xc4\x8das je na\xc5\xa1el tudi za izredno pomemben teoreti\xc4\x8den dose\xc5\xbeek, za teorijo sil, ki so obratno sorazmerne s kvadratom razdalje (Allgemeine Lehr\xc3\xa4tze, 1839, 1840). To je bil za\xc4\x8detek potencialne teorije kot posebne veje matematike (Greenova razprava iz leta 1828 je bila v tem \xc4\x8dasu prakti\xc4\x8dno neznana). V tem delu je Gauss podal tudi strogi dokaz za mase s spremenljivo gostoto, ki vodi od Laplaceove ena\xc4\x8dbe  do Poissonove ena\xc4\x8dbe . Iz tega so sledila dolo\xc4\x8dena minimalna na\xc4\x8dela o prostorskih integralih, med katerimi prepoznamo Dirichletovo na\xc4\x8delo. Za Gaussa je bil obstoj minimuma o\xc4\x8diten. O tem so pozneje mnogo razpravljali, kon\xc4\x8dno pa je to vpra\xc5\xa1anje re\xc5\xa1il Hilbert. _NEWLINE_Gaussova gravitacijska konstanta k je \xc5\xa1tevil\xc4\x8dna vrednost gravitacijske konstante \xce\xba v Oson\xc4\x8dju. _NEWLINE_V fiziki je znan tudi njegov Gaussov merski sestav. To je sestav enot, ki temelji na osnovnih enotah za dol\xc5\xbeino, maso in \xc4\x8das: centimeter, gram, sekunda (sistem cgs). _NEWLINE_Vse \xc5\xbeivljenje so ga spremljale osebne nesre\xc4\x8de in \xc4\x8deprav je bil bogat je umrl zagrenjen. Vsekakor pa bi te\xc5\xbeko na\xc5\xa1li \xc4\x8dloveka, ki bi bolj kot Gauss zaslu\xc5\xbeil vzdevek velikan znanosti. Delal je vse do svoje smrti. V poznej\xc5\xa1ih letih se je vse ve\xc4\x8d in ve\xc4\x8d ukvarjal z uporabno matematiko. Toda njegove publikacije ne dajo prave slike o vsej njegovi veli\xc4\x8dini. Iz njegovih dnevnikov in nekaterih pisem vidimo, da je nekatere najgloblje misli zadr\xc5\xbeal zase. Zdaj vemo, da je Gauss \xc5\xbee leta 1800 odkril elipti\xc4\x8dne funkcije in okoli leta 1816 obvladal neevklidsko geometrijo. O teh predmetih ni nikoli ni\xc4\x8desar objavil, samo v nekaterih pismih prijateljem je izrazil svoje kriti\xc4\x8dno stali\xc5\xa1\xc4\x8de do poskusov, da bi dokazali Evklidov 5. postulat (aksiom o vzporednici). Ka\xc5\xbee, da Gauss ni hotel javno razpravljati o spornih vpra\xc5\xa1anjih. V pismih je pisal o osah, ki bi mu tedaj letele okoli u\xc5\xa1es, in o \xc2\xbbvpitju Beo\xc4\x8danov\xc2\xab, ki bi se sli\xc5\xa1alo, \xc4\x8de bi razkril svoje skrivnosti._NEWLINE_Sam Gauss je dvomil o veljavnosti sprejete Kantove doktrine, po kateri je na\xc5\xa1a predstava o prostoru a priori evklidska. Zanj je bila realna geometrija prostora fizikalno dejstvo, ki ga je treba odkriti s poskusi. Na univerzi ga je za \xc5\xa1tiri leta do 1859 nasledil njegov u\xc4\x8denec Dirichlet._NEWLINE_Gauss je pokopan na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du Albanifriedhof. Od leta 1989 do konca 2001 je bil njegov portret in njegova krivulja normalne porazdelitve prikazan na bankovcu za 10 nem\xc5\xa1kih mark._NEWLINE_G. Waldo Dunnington je bil dolgoletni Gaussov \xc5\xa1tudent. O njem je napisal mnogo \xc4\x8dlankov in \xc5\xbeivljenjepis Carl Friedrich Gauss: Velikan znanosti (Carl Frederick Gauss: Titan of Science).\n_START_SECTION_\nNagrade\n_START_PARAGRAPH_\nFrancoska akademija znanosti mu je leta 1910 podelila Lalandovo nagrado za njegove dose\xc5\xbeke na podro\xc4\x8dju astronomije._NEWLINE_Leta 1838 je za svoje znanstvene dose\xc5\xbeke prejel Copleyjevo medaljo Kraljeve dru\xc5\xbebe iz Londona.'