b'\n_START_ARTICLE_\nAnton Ingoli\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v obrtni\xc5\xa1ko-kme\xc4\x8dki dru\xc5\xbeini na Spodnji Polskavi pri Slovenski Bistrici. O\xc4\x8de Anton je bil mizar, mati Ana pa \xc5\xa1ivilja. V dru\xc5\xbeini se je rodilo \xc5\xa1estnajst otrok, vendar jih je le pet pre\xc5\xbeivelo. Anton je bil najstarej\xc5\xa1i, zato naj bi prevzel dru\xc5\xbeinsko obrt, vendar je bilo njegovo veselje do knjig mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e. Osnovno \xc5\xa1olo, ki jo je obiskoval v doma\xc4\x8dem kraju, je zaklju\xc4\x8dil z odli\xc4\x8dnim uspehom. \xc5\xa0olanje je nadaljeval na gimnaziji v Mariboru, kjer je stanoval v podstre\xc5\xa1ni sobi, a ker je zelo pogre\xc5\xa1al svoj doma\xc4\x8di kraj, se je kasneje vsak dan vozil z vlakom: \xc2\xbbIn mnogo sem bral: na peronu pred odhodom vlaka, v vlaku in \xc4\x8desto, \xc4\x8de sem bil sam, tudi na poti v Pragersko in s Pragerskega domov. Po knjige sem hodil v mestno in \xc5\xa1olsko knji\xc5\xbenico, na posodo sem jih dobil tudi od voza\xc4\x8dev, tu in tam pa sem si katero tudi kupil.\xc2\xab\xc2\xa0 Po kon\xc4\x8dani maturi ni prevzel o\xc4\x8detove obrti, ampak od\xc5\xa1el \xc5\xa1tudirat v Pariz z namenom, da postane novinar, vendar je pristal na Sorboni, kjer je kon\xc4\x8dal \xc5\xa1olo za u\xc4\x8ditelje francoskega jezika. Pre\xc5\xbeivljal se je kot natakar v \xc5\xa1tudentski restavraciji in kot statist v La Com\xc3\xa9die-Francaise. Jeseni 1928 se je vpisal na ljubljansko Univerzo na romanistiko in sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino. \xc5\xa0tudiral je z velikim zanimanjem za literarna vpra\xc5\xa1anja. Med \xc5\xa1tudijem se je o\xc5\xbeenil z Adelo Oprau\xc5\xa1, h\xc4\x8derko peka s Spodnje Polskave in u\xc4\x8diteljico po poklicu, s katero sta se spoznala na Polskavi, kjer so \xc5\xa1tudentje prirejali plesne vaje in igrali razne igre. Po poroki sta se preselila na Polen\xc5\xa1ak v Slovenske gorice. Rodila sta se jima 2 otroka, h\xc4\x8di Alda in sin Borut. Leta 1931 je diplomiral. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju ni na\xc5\xa1el zaposlitve, zato se je ukvarjal s pisateljevanjem. Leta 1932 je dobil prvo slu\xc5\xbebo kot profesor sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine in franco\xc5\xa1\xc4\x8dine na ptujski gimnaziji. Z \xc5\xbeeno sta se preselila v Dornavo. Med drugo svetovno vojno je bil z dru\xc5\xbeino izgnan v Srbijo, kjer je pre\xc5\xbeivel 4 leta. Novembra 1944 so se preselili v Beograd, kjer je sodeloval v slovenskih oddajah Radia Beograd in v kulturno-posvetnem dru\xc5\xa1tvu Slovencev \xc2\xbbFrance Rozman\xc2\xab. Po vojni je spet pou\xc4\x8deval v gimnazijah na Ptuju in v Mariboru, po letu 1955 pa se je ustalil v Ljubljani. Kot gimnazijski profesor se je upokojil leta 1965. Bil je glavni urednik revije Nova obzorja, od leta 1976 je bil dopisni \xc4\x8dlan SAZU, od leta 1981 redni \xc4\x8dlan. _NEWLINE_Veliko je potoval in si ogledal Slovenijo, veliko evropskih glavnih mest, odpotoval je v Rusijo, ZDA, Egipt, Sudan in Etiopijo, kjer je kot ambasador deloval njegov brat Jo\xc5\xbee. _NEWLINE_Umrl je v Ljubljani, pokopan pa je na Zgornji Polskavi. Po njem so poimenovali osnovno \xc5\xa1olo na Spodnji Polskavi in ulico na Zgornji Polskavi.\n_START_SECTION_\nPisatelj\n_START_PARAGRAPH_\nPri sosedovih so imeli knjige Mohorjeve dru\xc5\xbebe, ki jih je kot otrok z veseljem prebiral, tudi Cankarjeve Tujce, ki jih sploh ni razumel, vendar so zelo vplivali nanj. V osnovni \xc5\xa1oli je sku\xc5\xa1al napisati prvo pesem, v dija\xc5\xa1kih letih pa je sodeloval pri dija\xc5\xa1kih listih \xc5\xbdarki, Prelom, Pisani panji. Kot dijak in \xc5\xa1tudent je bral Dostojevskega, Tolstoja, Rollanda in Gandhija, ki so \xc5\xa1e bolj vplivali na njegovo \xc4\x8dustveno-socialno usmerjenost. Navdu\xc5\xa1eval ga je francoski simbolist Maeterlinck; njegovo delo Monno Vanno je prevedel v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino. Bil je zelo plodovit pisatelj, ukvarjal se je predvsem z romanom, povestjo, \xc4\x8drtico in novelo. Pisal je tudi humoreske in potopise, scenarije za radio, film in televizijo. Dramatika je bila bolj na obrobju njegovega ustvarjanja. Skupaj s Pre\xc5\xbeihovim Vorancem in Mi\xc5\xa1kom Kranjcem spada k smeri socialnega realizma. _NEWLINE_Vedno je iskal nove, sve\xc5\xbee snovi, gradivo je zbiral iz \xc5\xbeivljenja, ki ga je pozorno opazoval. Njegova dela so prevedena v 14 razli\xc4\x8dnih jezikov: v ru\xc5\xa1\xc4\x8dino, slova\xc5\xa1\xc4\x8dino, italijan\xc5\xa1\xc4\x8dino, kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dino, zlasti Gimnazijka in Tajno dru\xc5\xa1tvo PGC.\n_START_SECTION_\nKme\xc4\x8dke povesti in romani\n_START_PARAGRAPH_\nPozimi 1931\xe2\x80\x931932 je napisal povesti Hi\xc5\xa1a \xc5\xa1t. 52, Svatba in Otroci, 1932 je v povesti Mlada leta tematiziral brezposelnost, ki jo je osebno izkusil, svoje socialno poreklo, \xc5\xa1tudij v Parizu in Ljubljani, poroko in \xc5\xbeivljenje v zakotni vasici po \xc5\xa1tudiju. \xc4\x8crtice je objavljal v Grudi in Prijatelju. V Dornavi se je navdu\xc5\xa1il nad lukarji in njihovim \xc5\xbeivljenjem, prevzel ga je problem borbe za zemljo. Nastala sta roman Lukarji (1936) in povest Soseska (1936) z izrazitim socialnim ozadjem. Za roman Na splavih (1940) je dobil prvo banovinsko literarno nagrado. Roman Matev\xc5\xbe Viso\xc4\x8dnik (1941) se razlikuje od prej\xc5\xa1njih del po snovi, saj se je omejil le na enega \xc4\x8dloveka na vasi, zgodba pa je v osnovi \xc5\xbeivljenjska zgodba njegovega o\xc4\x8deta mizarja. V romanu \xc5\xbdeja (1946) je prikazano \xc5\xbeivljenje pred vojno: propadanje kmetij zaradi doma\xc4\x8dih in nem\xc5\xa1kih kapitalistov.\n_START_SECTION_\nIzseljenski romani\n_START_PARAGRAPH_\nProblematika slovenskih izseljencev se ga je dotaknila leta 1927 v Parizu. \xc5\xa0e globlje je prodrl v problematiko izseljenstva na podlagi tastovih pripovedi, ki je kot pekovski pomo\xc4\x8dnik delal v New Yorku. Med vojno je izseljenstvo oz. izgnanstvo ob\xc4\x8dutil na lastni ko\xc5\xbei. Nastali so romani Pred son\xc4\x8dnim vzhodom (1945), Udarna brigada (1946), De\xc4\x8dek z dvema imenoma (1955), Ugasla dolina (1956), Kje ste, Lamutovi (1958). V 80. letih se je zopet osredoto\xc4\x8dil na izseljensko tematiko in napisal Delovni dan sestre Marje (1980), Podobe njenega \xc5\xbeivljenja (1985) in Dru\xc5\xbeinski festival (1988).\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbebenokriti\xc4\x8dni romani\n_START_PARAGRAPH_\nV mladinskem romanu Gimnazijka (1968), ki je njegovo najbolj popularno delo, obravnava problem mladostnice. Roman \xc5\xa0umijo gozdovi doma\xc4\x8di (1969) odra\xc5\xbea ogor\xc4\x8denje nad materialnim uni\xc4\x8devanjem slovenskih doma\xc4\x8dij in  izsekavanjem pohorskih gozdov. V povesti Onduo, moj \xc4\x8drni fant (1972) se je lotil pisanja o rasni diskriminaciji.\n_START_SECTION_\nZgodovinski romani\n_START_PARAGRAPH_\nNapisal je tri zgodovinske romane: za roman Ugasla dolina(1956), ki ga je postavil v 19. stoletje, je zna\xc4\x8dilna delavska tematika, propad \xc5\xbeelezarstva na Koro\xc5\xa1kem. Roman Pradedje  (1975) govori o kme\xc4\x8dkem uporu leta 1635, roman Gorele so grmade (1977) pa o preganjanju \xc4\x8darovnic in udoma\xc4\x8devanju Uskokov. Dogajanje v romanih Pradedje in Gorele so grmade je postavljeno na tri gradove v bli\xc5\xbeini njegovega rojstnega kraja: na gromber\xc5\xa1ki, zgornjepolskavski in fraj\xc5\xa1tajnski grad. Motivi so: izseljevanje, odnos med o\xc4\x8detom kmetom in sinom delavcem, pijan\xc4\x8devanje, prazniki, nesre\xc4\x8dne smrti, ljubezen, zakonski konflikti in konflikti med sosedi, ma\xc5\xa1\xc4\x8devanja in umor.\n_START_SECTION_\nDramatika\n_START_PARAGRAPH_\nNapisal je nekaj dram za mladino in odrasle: Sirote (1940), Mladi aktivisti (1946), Krapi (1947), Pet iger za pionirje (1947), Likof (1950) in Mejnik (1950). Zaradi priljubljenosti je dramatizirana tudi mladinska povest Tajno dru\xc5\xa1tvo PGC (1961). Bil je eden prvih avtorjev, ki je po vojni obravnaval probleme mladih. Njegove igre so preproste zgodbe, povzete po realisti\xc4\x8dnih, aktualnih dogodkih v povojnih letih.\n_START_SECTION_\nUrednik\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1950 je skupaj s svojimi sodelavci ustanovil galaksijo Nova obzorja. Postal je prvi urednik, pustil profesorsko slu\xc5\xbebo in postal svobodni umetnik. Leta 1950 je ustanovil Zalo\xc5\xbebo Obzorja. Bil je tudi predsednik Zveze mariborskih kulturnih delavcev.\n_START_SECTION_\nPolitik\n_START_PARAGRAPH_\nPred drugo svetovno vojno se politi\xc4\x8dno ni udejstvoval in nikoli ni bil \xc4\x8dlan izrazitega politi\xc4\x8dnega tabora. Med \xc5\xa1tudijem v Ljubljani je prvo leto postal \xc4\x8dlan kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko socialisti\xc4\x8dnega akademskega kluba Borba. \xc4\x8clana sta bila tudi Mi\xc5\xa1ko Kranjec in Edvard Kocbek, skupaj so brali Marxa.  Leta 1946 in 1950 je bil izvoljen za ljudskega poslanca LRS. Bil je tudi \xc4\x8dlan rajonskega IO v Mariboru, \xc4\x8dlan Izvr\xc5\xa1nega odbora OF mesta v Mariboru in \xc4\x8dlan nadzornega odbora ljudske prosvete Slovenije.'