b'\n_START_ARTICLE_\nMihajlo Rostohar\n_START_SECTION_\nBiografija\n_START_PARAGRAPH_\nRostohar se je rodil v kme\xc4\x8dki dru\xc5\xbeini v Bregah pri Kr\xc5\xa1kem, ki je bilo takrat del Avstro-Ogrske monarhije. Gimnazijo je obiskoval v Ljubljani in Kranju. \xc5\xa0tudiral je filozofijo na Dunaju, nato pa na univerzi v Gradcu pri A. Meinongu. Diplomiral je na Dunaju leta 1905. Po enem letu dela kot nadomestni srednje\xc5\xa1olski u\xc4\x8ditelj v Beljaku, se je odlo\xc4\x8dil za akademsko kariero._NEWLINE_\xc5\xa0tudij je nadaljeval v Pragi, Leipzigu (pod nadzorom Wilhelma Wundta), Hallu in Berlinu. Na Karlovi Univerzi v Pragi je habilitiral za docenta. Med 1. svetovno vojno je sodeloval v italijanski kampanji, potem pa se je leta 1918 priklju\xc4\x8dil formaciji Slovencev, Hrvatov in Srbov. Leta 1919 se je preselil na \xc4\x8ce\xc5\xa1koslova\xc5\xa1ko, kjer je nadaljeval akademsko kariero. Po nacisti\xc4\x8dnem zavzetju \xc4\x8ce\xc5\xa1ke in Moravske leta 1939 se je vrnil v Slovenijo. Po 2. svetovni vojni je od\xc5\xa1el na \xc4\x8ce\xc5\xa1koslova\xc5\xa1ko, ampak se je leta 1948 vrnil v Jugoslavijo.\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dna kariera\n_START_PARAGRAPH_\nAktivno se je vklju\xc4\x8deval v slovensko javno \xc5\xbeivljenje. Skupaj z drugimi \xc5\xa1tudenti iz Prage je pomagal pri predstavljanju politi\xc4\x8dnih in socialnih misli Tomasa G. Masaryka slovenskim de\xc5\xbeelam. Bil je blizu naprednim idejam, ampak se za razliko od drugih Slovencev, ki so sledili Masaryku, ni pridru\xc5\xbeil socialno demokratski stranki, ampak se je postavil na stran nacionalno liberalne stranke._NEWLINE_Med prvo balkansko vojno je javno podprl idejo o avtonomni Albaniji, pri \xc4\x8demer je imel podobne argumete kot Avstrijsko-Mad\xc5\xbearska diplomacija. V njegov bran je pisatelj Ivan Cankar ustvaril slavno predavanje Slovenci in Jugoslovani, ki ga je podal v Ljubljani leta 1913._NEWLINE_Ob koncu prve svetovne vojne so bile mnoge voja\xc5\xa1ke enote  Avstrijsko-mad\xc5\xbearske vojske na obmo\xc4\x8dju Vojvodine Kranjske. Mnogo od teh vojakov in oficirjev je bilo Slovencev. Oktobra 1918 je pri\xc5\xa1lo do veliko pobegov. 28. oktobra 1918 so se \xc4\x8dlani Slovenskega nacionalnega sveta zbrali v hotelu Union in sprejeli sklep o organizaciji politi\xc4\x8dnega zborovanja na Kongresnem trgu naslednji dan. Kljub temu, da vojaki in oficirji niso smeli sodelovati na protestu, se jih je 200 le-tega udele\xc5\xbeilo. Mihajlo Rostohar je z balkona, kjer so vodje protesta govorile mno\xc5\xbeici, zavpil: \xc2\xbbMi, vojaki, zapu\xc5\xa1\xc4\x8damo Avstrijo in poslu\xc5\xa1nost prisegamo na\xc5\xa1emu narodu, Jugoslaviji!\xc2\xab V no\xc4\x8di na 30. oktober 1918 je zbral \xc5\xa1e druge slovenske vojake in oficirje. Pridru\xc5\xbeili so se tudi vojaki in oficirji iz 53-ega polka iz Zagreba, skupaj s srbskimi in ruskimi vojnimi ujetniki, ki jih je bilo pribli\xc5\xbeno 600. Obkro\xc5\xbeili so barake na Kodeljevem in razoro\xc5\xbeili bataljon avstroogrske vojske_NEWLINE_._NEWLINE_Po prvem uspehu, so se Slovenski oficirji in vojaki bali vojske pod kontrolo Avstrijsko-mad\xc5\xbearskega mar\xc5\xa1ala Svetozarja Borojevi\xc4\x87a. Rostohar je zato organiziral, da so slovenski oficirji pripravljali letake v razli\xc4\x8dnih jezikih in vabili vojake, ki so bili pod komando  Svetozarja Borojevi\xc4\x87a, da se mirno umaknejo in ne za\xc4\x8dnejo konfliktov. Te aktivnosti so pomagale pri mirnem prevzetju kontrole nad Ljubljano.\n_START_SECTION_\nPsiholo\xc5\xa1ka kariera\n_START_PARAGRAPH_\nRostohar je \xc5\xa1tudiral na Dunaju in Grazu pri profesorju Alexiusu Meinongu. Leta 1906 je bil na Dunaju promoviran za doktorja filozofije, ko je zagovarjal disertacijo z naslovom \xc3\x9cber die Hypothese. Ihre wissenschaftliche Bedeutung (O hipotezi. Njeni znanstveni pomembnosti)._NEWLINE_Eno leto je bil suplement na gimnaziji v Beljaku. Potem je od\xc5\xa1el v Prago, kjer se je na pobudo profesorja T.G. Masaryka izpopolnjeval v eksperimentalni psihologiji na Wundtovem psiholo\xc5\xa1kem in\xc5\xa1titutu v Leipzigu, Strumpfovem v Berlinu in K\xc3\xbclpejevem v W\xc3\xbcrzburgu. Na \xc4\x8de\xc5\xa1kem vseu\xc4\x8dili\xc5\xa1\xc4\x8du v Pragi je leta 1910 pri profesorju Masaryku pripravil habilitacijsko delo Theorie hypothetickeho soudu. Leta 1911 je postal docent FF na pra\xc5\xa1ki univerzi. Na fiziolo\xc5\xa1kem in\xc5\xa1titutu MF je l. 1912 ustanovil prvi psiholo\xc5\xa1ki laboratorij na \xc4\x8de\xc5\xa1koslova\xc5\xa1kem. \xc5\xa0tudiral je tudi v Pragi, kjer je leta 1911 za\xc4\x8del pou\xc4\x8devati kot izredni profesor na Karlovi univerzi. Leta 1918, po prihodu v Ljubljano, je postal glavni pobudnik za ustanovitev slovenske univerze v Ljubljani. Tako je bila na njegovo pobudo leta 1918 ustanovljena Vseu\xc4\x8dilni\xc5\xa1ka komisija pri Narodni vladi Slovencev, Hrvatov in Srbov v Ljubljani. Napisal je prvi statut univerze in naredil na\xc4\x8drte za ustanovitev Psiholo\xc5\xa1kega univerzitetnega in\xc5\xa1tituta v Sloveniji. Kljub vsem aktivnostim ni bil izbran za profesorja. Zato je zapustil Ljubljano in se vrnil v Prago, kjer je zasedel mesto na Karlovi univerzi. Leta 1922 so prenesli docenturo na novoustanovljeno univerzo v Brno in za\xc4\x8del je pou\xc4\x8devati na FF Masarykove univerze v Brnu, kjer je bil zaposlen do okupacije \xc4\x8ce\xc5\xa1koslova\xc5\xa1ke 1939. Na univerzi je leta 1925 ustanovil samostojni oddelek za psihologijo ali psiholo\xc5\xa1ki in\xc5\xa1titut za eksperimentalno psihologijo. Na njegovo pobudo je leta 1926 v Brnu za\xc4\x8del delovati pedago\xc5\xa1ki muzej, od 1936 pa je bil glavni urednik revije Psychologie. Po koncu druge svetovne vojne in do leta 1948 je pou\xc4\x8deval na univerzi v Brnu. Od leta 1948 je bil zaposlen na univerzi v Ljubljani kot predstojnik Psiholo\xc5\xa1kega oddelka. Tudi po upokojitvi, leta 1959, je bil \xc5\xa1e akttiven. Bil je prvi predsednik Dru\xc5\xa1tva psihologov Slovenije, ki se je takrat imenovalo Slovenska sekcija Zdru\xc5\xbeenja psihologov Jugoslavije, pa tudi prvi predstojnik poklicne svetovalnice v Ljubljani. Bil je za\xc4\x8detnik empiri\xc4\x8dne psihologije in mnogih drugih psiholo\xc5\xa1kih smeri in \xc5\xa1tudijskih predmetov v Sloveniji (ob\xc4\x8da, socialna, razvojna in politi\xc4\x8dna psihologija).Mnogo del je objavil na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem, v Nem\xc4\x8diji, Franciji in Sloveniji. _NEWLINE_Svojo profesionalno izobrazbo je uporabil pri analiziranju moralnega pomena naroda. Verjel je, da je jedro nacionalnosti zavedanje pripadnosti in ob\xc4\x8dutek, ki ga taka ozave\xc5\xa1\xc4\x8denost ustvari.\n_START_SECTION_\nPomembnej\xc5\xa1a odkritja\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1912 je med razumniki Avstro-Ogrske izvedel anketo o nacionalnem po\xc4\x8dutju, pripadnosti,odnosu do drugih narodov itd., ki je bila prva raziskava javnega mnenja v Evropi (morda tudi na svetu). Poleg tega je empiri\xc4\x8dno raziskoval psiholo\xc5\xa1ke pojave, kot so predstave, domi\xc5\xa1ljija, sinestezije, pojmi, geometri\xc4\x8dne iluzije, pozornost in branje. V raziskavah pojmov in predstav je ugotovil na\xc4\x8din razvijanja in propadanja. Rostohar je s teorijo psihi\xc4\x8dnih struktur zavrnil psiholo\xc5\xa1ki elementarizem. Prikazal je proces integriranja, ki spomni na sodobne kognitivne modele \xc4\x8dlovekovega procesiranja informacij. Veliko je deloval na podro\xc4\x8dju jezika, branja, govora, pisal pa je tudi o odnosu med mi\xc5\xa1ljenjem in branjem. Izoblikoval je tudi svoje pojmovanje motivacije.'