b"\n_START_ARTICLE_\nRazsvetljenska knji\xc5\xbeevnost\n_START_PARAGRAPH_\nRazsvetljenska knji\xc5\xbeevnost  na splo\xc5\xa1no ozna\xc4\x8duje vsa knji\xc5\xbeevna dela v katerih je pri\xc5\xa1el do izraza duh razsvetljenstva.\n_START_SECTION_\nTemeljne zna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nKnji\xc5\xbeevnost razsvetljenstva ni izrazita , zaokro\xc5\xbeena literarna smer, ki bi ustvarila popolnoma enotna knji\xc5\xbeevna na\xc4\x8dela, oblike, tehniko in zvrsti. Pojem razsvetljenska knji\xc5\xbeevnost ozna\xc4\x8duje na splo\xc5\xa1no vsa knji\xc5\xbeevna dela, v katerih je pri\xc5\xa1el do izraza duh razvetljenstva, to je dru\xc5\xbebenozgodovinskega, ideolo\xc5\xa1kega in kulturnega gibanja, ki se je razmahnilo v 18. stoletju. V knji\xc5\xbeevnosti se je ve\xc4\x8dji del uveljavilo tako, da se je naslanjalo na predhodne ali so\xc4\x8dasne knji\xc5\xbeevne smeri, prevzemalo njihove oblike in jih spreminjalo v skladu s svojimi idejami._NEWLINE_Razsvetljenstvo je nastalo v zvezi z osamosvojitvijo me\xc5\xa1\xc4\x8danstva, ki se je v Angliji \xc5\xbee proti koncu 17. stoletja, v Franciji pa v 18. stoletju za\xc4\x8delo osvobajati vezi fevdalne dru\xc5\xbebe, dr\xc5\xbeave, cerkve, religije in kulture. Razsvetljenci so razglasili za edino veljavno avtoriteto \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki razum, \xc4\x8dute in izkustvo. Filozofske podlage, iz katerih je \xc4\x8drpala razsvetljenska kultura glavne zna\xc4\x8dilnosti, so bili racionalizem, senzualizem, empirizem in utilitarizem. S tega stali\xc5\xa1\xc4\x8da so razsvetljenci kritizirali pre\xc5\xbeivelo fevdalno dru\xc5\xbebo in miselnost. Kritizirali so fevdalno samovoljo in privilegije ter branili me\xc5\xa1\xc4\x8danske pravice do osebne svobode in lastnine. Ob deizmu sta se pojavila \xc5\xa1e materializem in ateizem, v politi\xc4\x8dni filozofiji so se ve\xc4\x8didel zavzemali za razsvetljeni absolutizem, ki naj z razumnimi reformami pruredi dru\xc5\xbebo, da bo ustrezala razumu._NEWLINE_Razvoj_NEWLINE_Razsvetljenstvo se je najprej formiralo v Angliji, kjer mu je v 17. stoletju pripravljal pot razvoj filozofije in znanosti v smeri empirizma od F. Bacona do I. Newtona. Vrh je angle\xc5\xa1ko razsvetljenstvo doseglo s  filozofskim empirizmom J. Locka. Iz Anglije se je razsvetljenstvo po letu 1700 raz\xc5\xa1irilo v Francijo. Tu se je zdru\xc5\xbeilo s tradicijo Descartesovega racionalizma. So\xc4\x8dasno je dobilo ostrej\xc5\xa1o in bojevitej\xc5\xa1o dru\xc5\xbebeno vsebino, ustrezno druga\xc4\x8dnim francoskim razmeram. Najvplivnej\xc5\xa1i predstavnik francoskega razsvetljenstva je postal Voltaire. Vrh je doseglo v krogu enciklopedistov, ki sta jih vodila Denis Diderot in Jean le Rond d'Alembert. Njen sodelavec je bil tudi Jean-Jacques Rousseau, ki je iz\xc5\xa1el iz razsvetljenstva, vendar ga je z nekaterimi idejami \xc5\xbee presegel, tako da se nekatera njegova knji\xc5\xbena dela \xc5\xbee pri\xc5\xa1tevajo v predromanti\xc4\x8dno knji\xc5\xbeevnost. S svojo konkretno, bojevito dru\xc5\xbebeno vsebino je francosko razsvetljenstvo pripravilo francosko revolucijo; z njo pa se razsvetljensko obdobje tudi kon\xc4\x8da. V Nem\xc4\x8diji je bilo okolje ideolo\xc5\xa1ko in dru\xc5\xbebeno man razvito in bojevito. Njegov vrh pa  prestavlja Lessingova miselnost. V drugih evropskih de\xc5\xbeelah, V Italiji, \xc5\xa0paniji, na Poljskem, v Rusiji in drugod pa je bilo po idejah in dejanjih manj izvirno._NEWLINE_Zvrsti in oblike_NEWLINE_V knji\xc5\xbeevnosti se je razsvetljenstvo uveljavilo v \xc5\xa1irokem obsegu, vendar ne v vseh literarnih vrstah in zvrsteh enako uspe\xc5\xa1no. Podlaga razsvetljenstva je bil racionalizem, zato se je naslanjalo predvsem na knji\xc5\xbeevna na\xc4\x8dela, zvrsti in oblike klasicisti\xc4\x8dne knji\xc5\xbeevnosti. Vendar pa sta bila prav tako va\xc5\xbeen del razsvetljenske ideologije senzualizem in empirizem; to je terjalo od razsvetljencev, da se naslonijo \xc5\xa1e na druge literarne smeri, v katerih je imela ve\xc4\x8djo vlogo izkustvena neposrednost, konkretnost in stvarnost. Senzualizem je razsvetljence zbli\xc5\xbeal z rokokojem. Empirizem jih je v\xc4\x8dasih postaviljal v nasprotje z literarnimi na\xc4\x8deli klasicizma. Tako so znotraj razsvetljenstva nastajala pomembna literarno-estetska nasprotja, npr. med Voltairovim priseganjem na na\xc4\x8dela tragedije in Lessingovo kritiko klasicisti\xc4\x8dne dramatike oziroma njegovim priporo\xc4\x8danjem Shakespeara.\n_START_SECTION_\nPoezija\n_START_PARAGRAPH_\nNajvidnej\xc5\xa1i predstavnik razsvetlenske poetike je bil angle\xc5\xa1ki pesnik Alexander Pope, rojen v Londonu, svoboden knji\xc5\xbeevnik, ki je predstavljal sredi\xc5\xa1\xc4\x8de literarnega kroga kateri je obsegal osrednje angle\xc5\xa1ke pisce tistega \xc4\x8dasa, med drugim tudi J. Swifta, ki mu je bil Pope duhovni vodja. Izhajal je iz idealov francoskega klasicizma 17. stol., zahteval jasnost, razumnost in anti\xc4\x8dne zglede. V pesnitvi Esej o kritiki (Essay on Criticism, 1711) je poudaril pomen pravil, zlasti trh enotnosti (enotnost dogajanja, \xc4\x8dasa in prostora) v drami. Gojil je pastirko pesni\xc5\xa1tvo, opeval naravo z razumskega stali\xc5\xa1\xc4\x8da, ustvaril komi\xc4\x8dni ep in literarno satiro. Kritiki romanti\xc4\x8dne knji\xc5\xbeevnosti so ga zaradi klasicizma odklonili, \xc5\xa1ele moderna kritika odkriva v njem velike pesni\xc5\xa1ke vrednote._NEWLINE_V Italiji je bil najpomembnej\xc5\xa1i razsvetljenski pesnik Giuseppe Parini. Njegovo delo je satiri\xc4\x8dna pesnitev Dan (Il Giorno, 1763), \xc5\xa1aljivo moralisti\xc4\x8den opis plemi\xc5\xa1kega \xc5\xbeivljenja. Tudi Parini je zdru\xc5\xbeeval klasicisti\xc4\x8dna oblikovna na\xc4\x8dela in razsvetljensko ideologijo._NEWLINE_V ruski knji\xc5\xbeevnosti je vrh pozne razsvetljenske poezije ustvaril Ivan Andejevi\xc4\x8d Krilov, ki se je najprej posku\xc5\xa1al s komedijami in stiri\xc4\x8dnimi \xc4\x8dlanki, nato se je posvetil samo verznim bsnim po zgledu Ezopa in zlasti La Fontaina. Vseh basni je napisal 197. V njih je izostril satiri\xc4\x8dne poante na sodobne soialne pojave v takratni dr\xc5\xbeavi in premaknil orise v bli\xc5\xbeino realizma.\n_START_SECTION_\nProza\n_START_PARAGRAPH_\nV skladu s svojo racionalisti\xc4\x8dno usmerjenostjo je razsvetljenstvo gojilo predvsem filozofsko, moralisti\xc4\x8dno, zgodovinsko in publicisti\xc4\x8dno prozo, ki je bila najprimernej\xc5\xa1e sredstvo za neposredno, u\xc4\x8dinkovito izra\xc5\xbeanje razsvetljenskih idej. Med pomembnimi avtorji tak\xc5\xa1ne proze so bili Voltaire s svojimi zgodovinskimi, filozofskimi, polemi\xc4\x8dnimi in kriti\xc4\x8dnimi spisi; Montesquieu, pisec dru\xc5\xbebeno kriti\xc4\x8dnih Perzijskih pisem (Lettres pesanes, 1721 in razprave o dr\xc5\xbeavni uredbi Duh zakonov (L'esprit des lois, 1748; Denis Diderot s spisi o filozofskih vpra\xc5\xa1anjih, dramatiki, likovni umetnosti in drugem; Gotthold Ephraim Lessing s kritikami o knji\xc5\xbeevnosti in gledali\xc5\xa1\xc4\x8du, umetnostnih vpra\xc5\xa1anjih in problemih religije._NEWLINE_Poleg miselne proze je razsvetljenstvo gojilo tudi pravo pripovedni\xc5\xa1tvo in postalo plodno zlasti za razvoj romana, povesti, zgodb, pripovedk in dialogov. Vendar je tudi te zvrsti uporabljalo predvsem za izra\xc5\xbeanje svojih filozofskih, moralisti\xc4\x8dnih, politi\xc4\x8dnih ali verskih idej. Razmah razsvetljenskega romana je bil zasluga mnogih evropskih avtorjev, med katerimi so osrednja dela ustvarili predvsem Swift, Voltaire, Diderot, Lesage, Defoe in Fielding._NEWLINE_Razsvetljenski realisti\xc4\x8dni roman je opisoval z dru\xc5\xbebeno-kriti\xc4\x8dnega stali\xc5\xa1\xc4\x8da nravi sodobnega plemi\xc5\xa1kega, pa tudi me\xc5\xa1\xc4\x8danskega \xc5\xbeivljenja, da bi razkril, kaj v njem nasprotuje zahtevam \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega razuma in naravavni \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki te\xc5\xbenji k sre\xc4\x8di. Razvil se je predvsem v Angliji. Izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de mu je bila tradicija \xc2\xbb\xc5\xa1panskega pikaresknega romana\xc2\xab\xc2\xa0(izraz za tovrstni raman je izpeljan iz \xc5\xa1panske besede p\xc3\xadcaro v pomenu slepar, malopridne\xc5\xbe, ker pripoveduje o prigodah potujo\xc4\x8dega klate\xc5\xbea), ki je v prvoosebni pripovedi prepletal junakovo \xc5\xbeovljensko zgodbo s prikazom razli\xc4\x8dnih dru\xc5\xbebenih slojev, nravi in pojavov._NEWLINE_V Franciji se je na tak\xc5\xa1no tradicijo naslonil A.R. Lesage, najprej pravnik v Parizu, nato svoboden knji\xc5\xbeevnik. Poleg uspe\xc5\xa1nih komedij je njegovo glavno delo roman Gil Blas iz Santillane (Glis Blas de Santillane); roman je s svojim naslovnim junakom, pustolovcem pikaresknega tipa postavljen v \xc5\xa0panijo, opisuje po pod \xc5\xa1panskim videzom francoske razmere s stali\xc5\xa1\xc4\x8da razsvetljenske kriti\xc4\x8dnosti._NEWLINE_V Angliji se je pikareskna tradicija \xc5\xa1e izraziteje zdru\xc5\xbeila z razsvetljenstvom, s tem pa ustvarila podlago za nravstveno-kriti\xc4\x8dno prikazovanje me\xc5\xa1\xc4\x8danskega, dru\xc5\xbeinskega in osebnega \xc5\xbeivljenja v obliki ob\xc5\xa1irnih, realisti\xc4\x8dno zasnovanih romanov s snovjo iz sodobno stvarnega okolja. Prve uspehe je te vrste roman dosegel z deli Defoeja.\n_START_SECTION_\nDramatika\n_START_PARAGRAPH_\nRazsvetljenstvo se je uveljavilo v razli\xc4\x8dnih dramskih zvrsteh, v tragediji in komediji, pa tudi v zvrsteh, ki jih je izoblikovalo na novo. Svoje moralno socialne ideje je postavljalo na oder s pomo\xc4\x8djo razli\xc4\x8dnih oblik in slogov._NEWLINE_Prva zvrst na katero se je upiralo je bila klasicisti\xc4\x8dna tragedija. Njen najve\xc4\x8dji predstavnik v 18. stol. je Voltaire z deli Edip (1717), Zaire (1732), Mohamet (1741) in drugimi. Knji\xc5\xbeevno pomembnej\xc5\xa1a pa je bila nova zvrst me\xc5\xa1\xc4\x8danske drame, me\xc5\xa1\xc4\x8danske tragedije ali napol komedije, imenovane tudi \xc2\xbbresnobna zvrst\xc2\xab\xc2\xa0ali preprosto drama. Te nove zvrsti so prekinile s klasicizmom, ker so namesto plemi\xc5\xa1ko-dvorskih junakov postavljale v sredi\xc5\xa1\xc4\x8de dogajanja ljudi iz me\xc5\xa1\xc4\x8danskega okolja, prikazovale njihove dru\xc5\xbeinske in stanovske probleme, ali pa kazale me\xc5\xa1\xc4\x8danstvo v sporu s plemi\xc5\xa1kim nasiljem; poleg tega so verz \xc5\xbee zamenjale s prozo, da bi s tem gledali\xc5\xa1\xc4\x8de \xc4\x8dim bolj pribli\xc5\xbeale sodobni stvarnosti._NEWLINE_Me\xc5\xa1\xc4\x8danska tragedija se je najprej razvila v Angliji, kjer jo je prvi uvedel George Lillo z dramo Londonski trgovec (The London Merchant, 1731). V Franciji jo je posku\xc5\xa1al uveljaviti Diderot z igrama Nezakonski sin (Le fils naturel, 1757) in Dru\xc5\xbeinski o\xc4\x8de (Le p\xc3\xa8re de famille, 1758), vendar brez ve\xc4\x8djega uspeha. Najvi\xc5\xa1je se je nova me\xc5\xa1\xc4\x8danska dramatika povzpela v Nem\xc4\x8diji z deli Lessinga._NEWLINE_Lessing je v dramatiki najprej sledil angle\xc5\xa1kim zgledom me\xc5\xa1\xc4\x8danske tragedije in napisal prvo pomembnej\xc5\xa1e nem\xc5\xa1ko delo te vrste Miss Sara Sampson (1755). nato je s komedijo Minna von Barnhelm (1767) ustvaril prvo pomembnej\xc5\xa1o nem\xc5\xa1ko veseloigro. Vrh je Lessingova me\xc5\xa1\xc4\x8danska dramatika dosegla s tragedijo Emilija Galotti (1772), kjer je spor med plemi\xc5\xa1ko samovoljo in me\xc5\xa1\xc4\x8danskimi pravicami prikazan s pravo dru\xc5\xbebenopoliti\xc4\x8dno ostrino: o\xc4\x8de naslovne junakinje h\xc4\x8der raj\xc5\xa1i ubije kot da bi jo prepustil pokvarjenemu vladarju. Zadnja Lessingova igra je Modri Natan (Nathan der Weise, 1779), idejna drama o verski strpnosti, humanosti._NEWLINE_Podobno kot v tragediji in resnej\xc5\xa1ih oblikah drame je razsvetljenstvo uveljavljalo svoje ideje v razli\xc4\x8dnih tipih komedije. Izhajalo je zlasti iz del Moli\xc3\xa8ra, pa tudi iz commedie dell'arte in rokokojskih, lahkotno igrivih oblik. Pri tem je tradicijo vsebinsko in oblikovno spreminjalo; v vsebini je poudarjala satiri\xc4\x8dnost in se z njenimi sredsvi obra\xc4\x8dalo proti moralnenu razpadu plemstva, fevdalizma in novonastalega bogatega me\xc5\xa1\xc4\x8danstva, s tem pa je komedija postala \xc4\x8dasovno tipi\xc4\x8dna, aktualna in realisti\xc4\x8dna._NEWLINE_V to smer je komedijo 18. stol. razvil \xc5\xbee Lesage, avtor roman Gil Blas iz Santillane; s komedijo Turcaret (1709) je postavil na oder tipi\xc4\x8dnega finan\xc4\x8dnika tistega \xc4\x8dasa. V zgradbi komedije je uporabil spletkarske sestavine. Na Danskem je po Moli\xc3\xa8rovem zgledu in z razsvetljensko tendenco ustvarjal \xc5\xa1tevilne komedije danski knji\xc5\xbeevnik norve\xc5\xa1kega rodu Ludvig Holberg. V Angliji je postal najpomembnej\xc5\xa1i predstavnik komedije z razsvetljensko moralo Richard Brinsley Sheridan. Njegovo najbol znanao delo je \xc5\xa0ola obrekovanja (The School for Scandal, 1777)._NEWLINE_Vzporedno s satiri\xc4\x8dno aktualno komedijo, ki se je opirala ve\xc4\x8dji del na Moli\xc3\xa8ra, se je v prvi polvici 18. stol. razvila rokokojska komedija, napisana prav tako v prozi, vendar brez drasti\xc4\x8dnega realizma in aktualnosti, zato pa prefinjeno igriva in globokoumna v odrskem upodabljanju eroti\xc4\x8dnih razmerij. Njen najvidnej\xc5\xa1i francoski predstavnik je Pierre de Marivaux s komedijami Igra ljubezni in naklu\xc4\x8dja (Le jeu i'amour et du hasard, 1730), Varljive zapeljivosti (Les fausses confidences, 1733) in drugimi. _NEWLINE_V Italiji je poseben tip komedije ustvaril Carlo Goldoni. Naslonil se je na \xc5\xa1e zmeraj \xc5\xbeivo tradicijo commedie dell'arte, vendar taki, da jo je pribli\xc5\xbeal Moli\xc3\xa8rovim zgledom, ji dal trdnej\xc5\xa1o dramsko zgradbo in izrazitej\xc5\xa1o socialno, razsvetljenstvu bli\xc5\xbejo tendenco. Od njegovih iger so ostale popularne zlasti Kavarnica ( La bottega del caff\xc3\xa8, 1743), Sluga dveh gospodov ( Il servitore dei due padroni, 1753), Kr\xc4\x8dmarica Mirandolina ( La locanderia, 1753) in druge. Vrh pa je komedija 18. stol dosegla z Beaumarchaisom, v njegovih delih se je tudi najtesneje povezala z razsvetljenstvom.\n_START_SECTION_\nOdmevi pri Slovencih\n_START_PARAGRAPH_\nEvropska razsvetljenska knji\xc5\xbeevnost je vplivala na slovensko slovstvo \xc5\xbee v \xc4\x8dasu svojega trajanja; iz nje se je formirala slovenska razsvetljenska literatura s \xc5\xbd. Zoisom, A.T.Linhartom, V. Vodnikom in drugimi. Njihova literarno-estetska na\xc4\x8dela je zajeta iz poetike, ki so nastala v dobi razsvetljenstva, njihovo delo zajema iz razli\xc4\x8dnih smeri razsvetljenskega klasicizma, rokokoja, anakreontike, podobno pa tudi zvrsti in oblike, ki so jih gojili (basen, oda, komedija, zgodovinska proza). Glavni evropski vzorniki so jim bili Voltaire, Lessing, Beaumarchais in nem\xc5\xa1ki razsvetljenski pesniki._NEWLINE_Po koncu slovenskega razsvetljenstva ja ta vpliv za\xc4\x8dasno prenehal, ker tudi na\xc5\xa1a romantika, podobno kot evropska, ni sprejela motivov, idej in oblik razsvetljenske knji\xc5\xbeevnosti, ampak jih je brezpogojno zavra\xc4\x8dala. Kljub temu je tudi v poeziji F.Pre\xc5\xa1erna zaznati celo vrsto razsvetljenskih moralnih in socialnih prvin ter deloma tudi pesni\xc5\xa1kih na\xc4\x8dinov. Po letu 1848 pa je mo\xc4\x8dne razsvetljenske vplive mogo\xc4\x8de zaznati tudi pri \xc5\xa1tevilnih avtorjih na\xc5\xa1ega t. i. \xc2\xbbromanti\xc4\x8dnega realizma\xc2\xab\xc2\xa0(Janez Trdina, Fran Levstik, Josip Jur\xc4\x8di\xc4\x8d, Josip Stritar, Simon Gregor\xc4\x8di\xc4\x8d). V njihovih delih odmevajo ideje Voltaira, Lessinga in drugih, vendar ve\xc4\x8dinoma tako, da se tesno dru\xc5\xbeijo s predromanti\xc4\x8dnimi in romanti\xc4\x8dnimi vplivi._NEWLINE_Ko po letu 1900 tudi ta vpliv pojenja, se za\xc4\x8dnejo polagoma pojavljati prevajalci, ki so prevedli skoraj vsa najpomembnej\xc5\xa1a dela razsvetljenske knji\xc5\xbeevnosti. Med prevajalci so bili tudi Oton \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d, Branko Rudolf, Mira Miheli\xc4\x8d, France Koblar, Vladimir Levstik in drugi."