b'\n_START_ARTICLE_\nKraljeva pfalca, Goslar\n_START_SECTION_\nLega\n_START_PARAGRAPH_\nObmo\xc4\x8dje pfalce je v ju\xc5\xbenem delu mesta Goslar. Na zahodu prevladuje Kaiserhaus \xe2\x80\x93 kraljeva pfalca, ki je osrednja stavba celotnega kompleksa. Na severu se je neko\xc4\x8d pravokotno pridru\xc5\xbeila Marijina cerkev, lo\xc4\x8dena z majhnim dvori\xc5\xa1\xc4\x8dem, vendar danes od cerkve ni ostalo ni\xc4\x8d. Njeni temelji so pod potjo, ki vodi do Kaiserhaus. Na jugu, danes povezana z arkado iz 19. stoletja, je kapela svetega Ulricha. Vzhodno, nasproti Kaiserhaus, stoji kolegijska cerkev svetega Simona in svetega Jude, od katere je ostala le severna veranda. Tloris cerkve je danes vklju\xc4\x8den v povr\xc5\xa1ino parkiri\xc5\xa1\xc4\x8da. Kompleksu so pripadale tudi stanovanjske in delavni\xc5\xa1ke zgradbe kanonikov, hi\xc5\xa1a ministerialov in cesarjevega spremstva, hlevi in skladi\xc5\xa1\xc4\x8da. Poleg tega je bilo celotno obmo\xc4\x8dje obdano z zidom.\n_START_SECTION_\nPosamezne stavbe v obmo\xc4\x8dju pala\xc4\x8de\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1i izvor kraljeve pfalce je verjetno v kraljeva lovska ko\xc4\x8da, kot je omenil srednjeve\xc5\xa1ki kronist Adam Bremenski za otonsko obdobje. Leta 1005 je Henrik II. postavil prvi cesarski dvorec v Goslarju, ki je zaradi bogastva rude pod bli\xc5\xbenjim Rammelsbergom kmalu presegel bli\xc5\xbenjo pala\xc4\x8do v Werlu. V 1030-ih je Konrad II. za\xc4\x8del \xc5\xa1iriti obmo\xc4\x8dje tako, da je polo\xc5\xbeil temeljni kamen za Marijino cerkev. Obmo\xc4\x8dje je bilo dokon\xc4\x8dano in u\xc5\xbeivalo razcvet pod njegovim sinom  Henrikom III.. Leta 1048 je Henrik povabil v Goslar enega najpomembnej\xc5\xa1ih arhitektov tistega \xc4\x8dasa, \xc4\x8dloveka, ki je kasneje postal \xc5\xa1kof Osnabr\xc3\xbccka, Benna II. Pod Bennovim strokovnim vodstvom so bile stavbe, ki so bile narejene od leta 1040, dokon\xc4\x8dane v prvi polovici 1050-ih: nova Kaiserhaus, kot jo poznamo danes in kolegijska cerkev svetega Simona in svetega Jude. Negotov pa je datum kapele svetega Ulricha. Domneva se, da je bila zgrajena v \xc4\x8dasu Henrika III., Henrika V. ali celo Lotarja III. S\xc3\xbcpplinbur\xc5\xa1kega.\n_START_SECTION_\nPfalca\n_START_PARAGRAPH_\nKaiserhaus je 54 metrov dolga in 18 metrov \xc5\xa1iroka in je bila najve\xc4\x8dja posvetna stavba tistega \xc4\x8dasa. Sredi\xc5\xa1\xc4\x8de stavbe je dvonadstropna dvorana. V vsaki eta\xc5\xbei sta dve sobi, dolgi 47 metrov in \xc5\xa1iroki 15 metrov. Obe sta imeli strop iz tramov, ki ga je v sredini podpirala vrsta stebrov. Zgornji del dveh prostorov je bil rezerviran za cesarja in njegovo neposredno spremstvo, spodnji prostor za dvorjane ni\xc5\xbejega polo\xc5\xbeaja._NEWLINE_Cesarski prestol je bil postavljen v sedem metrov visoko zgornjo eta\xc5\xbeo sredi zaprte, zadnje, zahodne stene. Vzhodna stena je bila prevotljena z vrsto oken in je nudila pogled na skoraj celotno pala\xc4\x8do in stolnico nasproti. Osrednje okno v zgornjem nadstropju je vodilo tudi do balkona s stebri\xc4\x8dki, katerega obe strani sta imeli tri obokana okna. Nobeno od oken ni bilo zastekljeno, saj so bila na zavetrni strani stavbe._NEWLINE_Na severnem delu je bila hi\xc5\xa1i dodana druga, dvonadstropna stanovanjska stavba. Zgornje nadstropje je bilo verjetno rezervirano za cesarsko dru\xc5\xbeino. Iz zgornjega prostora je bil neposreden dostop do sosednje Marijine cerkve. Cerkev je bila verjetno dostopna tudi prek galerije._NEWLINE_V za\xc4\x8detku 12. stoletja je bilo v \xc4\x8dasu Henrika V. v Kaiserhausu narejenih ve\xc4\x8d strukturnih sprememb. Dodal je stare, skoraj enake, druge bivalne prostore na ju\xc5\xbenem koncu stavbe. Leta 1132 se je dvorana zru\xc5\xa1ila, vendar je bila takoj obnovljena. Hkrati je bil po celotni vi\xc5\xa1ini stavbe dodan pre\xc4\x8dni trakt (Quertrakt), pred sredinskimi vrati v pritli\xc4\x8dju pa je bila postavljena veranda, ki je slu\xc5\xbeila kot balkon v prvem nadstropju. Iz doslej skrite strehe, ki je bila pokrita s skrilavcem, je zdaj \xc5\xa1trlel zatrep. Poleg tega so bila nekatera okna zaprta, izvedeno je bilo talno ogrevanje. Okna so bila zamenjana s pravokotnimi._NEWLINE_Ob vzno\xc5\xbeju ju\xc5\xbenega stopni\xc5\xa1\xc4\x8da so ostanki temeljev, ki verjetno pripadajo prvi kraljevi pfalci (Pfalzbau), ki jo je zgradil Henrik II.\n_START_SECTION_\nTako imenovan stolni\xc4\x8dni vhod\n_START_PARAGRAPH_\nOkoli leta 1150 so pred severnim portalom cerkve dodali verando, ki je \xc5\xa1e danes edini ohranjeni del cerkve. Nekdanja severna vrata stolnice so zdaj zadnja stena verande. Sprednji del preddverja je okra\xc5\xa1en z dvema vrstama ni\xc5\xa1, ki so bile prvotno pobarvane. Na zgornji vrsti je Marija z otrokom na sredini, ki je na obeh straneh obdana s sve\xc4\x8dniki in angeli, prvotne figure angelov, ki so se izgubile so zamenjali s slikami. V spodnji vrsti je od leve proti desni prikazan cesar Henrik III., zavetnik stolnice Simon, Matja\xc5\xbe in Juda, pa tudi druga, ki ni jasno prepoznavna, cesarska figura._NEWLINE_V tej dvorani je danes replika cesarskega prestola (Kaiserstuhl), ki je bil prvotno v cerkvi. Izvirnik je v obokih pfalce. Bronaste stranice  in naslonjalo so okra\xc5\xa1eni z viticami in segajo v drugo polovico 11. stoletja, medtem ko je pe\xc5\xa1\xc4\x8denjak, ki obdaja dejanski sede\xc5\xbe, nekoliko novej\xc5\xa1i. Okra\xc5\xa1en je z romanskimi \xc5\xbeivalskimi figurami in mitskimi bitji. Cesarski prestol je verjetno uporabljal Henrik IV. Razen prestola Karla Velikega v Aachnu je edini ohranjeni prestol svetega rimskega cesarja iz srednjega veka. Leta 1840 ga je kupil pruski princ Karel in ga namestil v srednjeve\xc5\xa1ki samostan (Klosterhof) v pala\xc4\x8di Glienicke v Potsdamu. Kasneje je pri\xc5\xa1el v posest Hohenzollernov in je bil uporabljen kot cesarski prestol za cesarja Viljema I. na za\xc4\x8detku prvega sre\xc4\x8danja novega nem\xc5\xa1kega Reichstaga 21. marca 1871.\n_START_SECTION_\nKapela svetega Ulrich\n_START_PARAGRAPH_\nNa\xc4\x8drt dvojne kapele sv. Ulricha tvori tako imenovani gr\xc5\xa1ki kri\xc5\xbe, ki ima enake krake in tri vzhodne apside v spodnji kapeli. Zgornja kapela pa je osmerokotna s samo eno vzhodno apsido. Tak\xc5\xa1na zasnova je edinstvena v Nem\xc4\x8diji. Kvadratna odprtina nad kri\xc5\xbeem povezuje spodnjo kapelo z zgornjo, ki je bila prvotno rezervirana za cesarsko dru\xc5\xbeino. Dve kapeli sta povezani tudi s stopni\xc5\xa1\xc4\x8dnim stolpom, ki je skoraj med severom in zahodnim krakom kri\xc5\xbea. Iz tega stolpa je bila kapela dostopna tudi po hodniku do ju\xc5\xbene, mlaj\xc5\xa1e, povezane dnevne sobe cesarske dru\xc5\xbeine._NEWLINE_Danes je v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du kri\xc5\xbea v spodnji kapeli sarkofag s pokrovom in skulpturo iz sredine 13. stoletja. To je le\xc5\xbee\xc4\x8da figura v naravni velikosti Henrika III., njegova glava je na blazini, pes le\xc5\xbei pred njegovimi nogami, v desnici ima \xc5\xbeezlo, v levi model cerkve. Sarkofag vsebuje (v osmerokotni zlati kapsuli) srce Henrika III., ki je bil na lastno \xc5\xbeeljo pokopan v Goslarju in je bil od leta 1884 v kapeli svetega Ulricha.\n_START_SECTION_\nCerkev Na\xc5\xa1e gospe\n_START_PARAGRAPH_\nCerkev Na\xc5\xa1e gospe (Liebfrauenkirche), pravzaprav kapela Sanctae Mariae Virginis ali samo kapela svete Marije (Marienkapelle), je sestavljena iz osrednje kvadratne stavbe dol\xc5\xbeine pribli\xc5\xbeno 10 metrov, na katero so bile priklju\xc4\x8dene tri vzhodne apside in na nasprotni strani zahodnega dela z dvema okroglima stolpoma. Stavba je bila visoka dve nadstropji. Pritli\xc4\x8dje z dostopom na ju\xc5\xbeni strani je bilo namenjeno "navadnemu osebju". Zgornje nadstropje, verjetno zasnovano z marmornim tlakom, je bilo zopet rezervirano za cesarsko dru\xc5\xbeino in je imelo neposredno povezavo s pfalco iz zahodnega dela.\n_START_SECTION_\nStavba kurije\n_START_PARAGRAPH_\nStavbe kurije so tudi pripadale k pfalci. To so na primer vikarijska kurija v Domburgu, bli\xc5\xbenja kolegijska cerkvena posest obdana z zidom. Druge zgradbe kurije, kot sta von Steinberg in Herlinberg, sta obdajali trg, znan kot Kaiserbleek na severu in jugu med kolegijsko cerkvijo in Kaiserhausom.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdupnijska cerkev svetega Toma\xc5\xbea\n_START_PARAGRAPH_\nV severovzhodnem kotu Domburga je bila cerkev svetega Toma\xc5\xbea, zgrajena v 11. stoletju. To je bila \xc5\xbeupnijska cerkev obmo\xc4\x8dja pfalce.\n_START_SECTION_\nRu\xc5\xa1evine in obnova\n_START_PARAGRAPH_\n1253 je bil nazadnje v pfalci nem\xc5\xa1ki kralj Viljem II. Holandski. Nato je za\xc4\x8dela propadati. Leta 1289 je po\xc5\xbear uni\xc4\x8dil mnoge stavbe na posesti. Najnovej\xc5\xa1a stanovanjska zgradba je bila nato poru\xc5\xa1ena do temeljev. Naslednje leto je obmo\xc4\x8dje pfalce pri\xc5\xa1lo v posest mesta Goslar. Dvorano so dolgo uporabljali kot sodi\xc5\xa1\xc4\x8de, deloma goslarjevega sodnega izvr\xc5\xa1itelja (Stadtvogt) in delno kot sa\xc5\xa1ko okro\xc5\xbeno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de, vendar je bila vse bolj "zlorabljena" kot skladi\xc5\xa1\xc4\x8de. Tako so bili na primer dvorana Kaiserhaus in starej\xc5\xa1i bivalni prostori sredi 16. stoletja uporabljeni kot ka\xc5\xa1\xc4\x8da. Kapela sv. Ulricha je bila od leta 1575 uporabljena kot zapor, kar jo je vsaj pomagalo ohraniti. Stolpi Marijine cerkve so propadli leta 1672, preostanek cerkve pa leta 1722. Njene kamne so uporabili kot gradbeni material. Stene stolnice so po poro\xc4\x8danju propadle \xc5\xbee leta 1331, leta 1530 pa je padel stolp. Leta 1802 je ostala le ru\xc5\xa1evina, ki je bila prodana 19. julija 1819 za 1504 talerjev za ru\xc5\xa1enje. Le severni portal ostaja in \xc5\xa1e vedno daje vtis nekdanje veli\xc4\x8dastnosti._NEWLINE_Leta 1865 so se zidovi v Kaiserhaus spet zru\xc5\xa1ili in mo\xc5\xbenost dokon\xc4\x8dnega ru\xc5\xa1enja je bila na dnevnem redu mestnega sveta Goslarja. To je bilo prepre\xc4\x8deno in namesto tega je dr\xc5\xbeavna komisija priporo\xc4\x8dila obnovitev stavbe. Gradbena dela so se za\xc4\x8dela 14. avgusta 1868. 15. avgusta 1875 je cesar Viljem I. obiskal to mesto in dejansko dal projektu \xc2\xbbnacionalni blagoslov\xc2\xab. Leta 1879 je bila dokon\xc4\x8dana obnova stavbe, vendar je iz dana\xc5\xa1nje perspektive rezultat presegel vrh. Nacionalisti\xc4\x8dno navdu\xc5\xa1enje \xc4\x8dasa se je izra\xc5\xbealo v gradnji spomenikov in razli\xc4\x8dnim arhitekturnim grehom. Arkada od Kaiserhaus do kapele svetega Ulricha, odprto stopni\xc5\xa1\xc4\x8de pred vzhodnim licem, dve repliki leva in konjeni\xc5\xa1ka kipa cesarja Barbarosse in Viljema I. (zgrajena 1900-01) so najbolj vidni primeri. Tudi v notranjosti stavbe monumentalne zgodovinske freske, ki jih je v obdobju 1879-1897 ustvaril profesor Hermann Wislicenus, pri\xc4\x8dajo o nacionalnem ob\xc4\x8dutku razko\xc5\xa1ja tistega \xc4\x8dasa._NEWLINE_V letih 1913/14 in ponovno leta 1922 je arheolo\xc5\xa1ke raziskave v obmo\xc4\x8dju pfalce izvedel profesor Uvo H\xc3\xb6lscher, zaradi \xc4\x8desar so bili ponovno odkriti temelji Marijine cerkve.\n_START_SECTION_\nPala\xc4\x8da danes\n_START_PARAGRAPH_\nKraljeva pfalca je ena najbolj prepoznavnih turisti\xc4\x8dnih znamenitosti v mestu Goslar in regiji Harz. Kaiserhaus se lahko obi\xc5\xa1\xc4\x8de, na voljo so vodeni ogledi, ostale prostore pa se uporablja za administrativne namene in razstave. Poleg tega so v mestnem muzeju eksponati iz pfalce, zlasti iz samostana svetega Simona in svetega Jude, na primer Rodov oltar (Krodoaltar) in \xc5\xa1tevilni vitraji._NEWLINE_Od leta 1992 je obmo\xc4\x8dje pala\xc4\x8de, skupaj s starim mestom Goslar in rudnikom Rammelsberg na seznamu Unescove svetovne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine. Skulptura Henryja Moora, Goslar Warrior 1973\xe2\x80\x931974, je od leta 1975 stal v vrtovih pfalce. Ime mesta je dobil po tem, ko je Moore leta 1975 prejel nagrado mesta Goslar Goslarer Kaiserring. V toplej\xc5\xa1ih poletnih ve\xc4\x8derih je bil velik travnik okrog dveh kipov pred pfalco priljubljeno zbirali\xc5\xa1\xc4\x8de vseh vrst ljudi. Danes je prepovedan alkohol in zbiranje kjerkoli v pala\xc4\x8di.'