b'\n_START_ARTICLE_\nSlovenska glasba\n_START_PARAGRAPH_\nSlovenska glasba je sestavni del zahodnoevropske glasbene kulture in je tesno povezana z glasbo sosednjih de\xc5\xbeel, predvsem Avstrije, severne Italije in Hrva\xc5\xa1ke. V skladu z geografsko raznolikostjo in dru\xc5\xbebenimi razmerami, ki so se v preteklosti porajale na obmo\xc4\x8dju Slovenije, je razvidna tudi relativno bogata glasbena preteklost. V grobem razlikujemo ljudsko glasbo in umetno (ali umetni\xc5\xa1ko, komponirano glasbo: posvetno, cerkveno, zabavno). Hkrati lo\xc4\x8dimo resno in zabavno glasbo. Za slovensko ljudsko in narodno zabavno glasbo je zna\xc4\x8dilen  slovenski alpski pevski in glasbeni melos,  durovske melodije, ritem polke in val\xc4\x8dka ter ve\xc4\x8d glasno petje. _NEWLINE_Podatki o za\xc4\x8detkih slovenske glasbe so zabrisani med prve omembe ljudskih pesmi, oziroma omembe, da so prebivalci obmo\xc4\x8dja dana\xc5\xa1nje Slovenije od 6. stoletja dalje prepevali v svojem jeziku. Glasba tega \xc4\x8dasa je najbr\xc5\xbe segala v obdobje nekdanje pradomovine ter bila oblikovno in vsebinsko podobna glasbi drugih Slovanov._NEWLINE_Ko so v 8. stoletju Slovenci izgubili narodno samostojnost, so izginili tudi pogoji za samonikel kulturni razvoj, predvsem na podro\xc4\x8dju umetne glasbe. Srednjeve\xc5\xa1kih skladateljev umetne glasbe iz vrst Slovencev prakti\xc4\x8dno ni bilo. V 19. stoletju, pribli\xc5\xbeno tiso\xc4\x8d let pozneje, so se v \xc4\x8dasu prebujanja narodne zavesti za\xc4\x8deli slovenski skladatelji umetne glasbe naslanjati na elemente ljudskega glasbenega izro\xc4\x8dila, ki se je medtem porajalo in ubiralo samostojnej\xc5\xa1o pot. Po koncu Avstro-Ogrske vladavine so se v Sloveniji izbolj\xc5\xa1ali pogoji narodnostne kulture, napredovalo je tudi glasbeno \xc5\xa1olstvo._NEWLINE_V \xc4\x8dasu NOB so nastale potrebe po skladbah, ki bi bile dostopne ljudskim mno\xc5\xbeicam, zato so se modernisti\xc4\x8dni koncepti v slovenski glasbi vse do leta 1950 nekoliko omilili. Glasba NOB je med ostalim vklju\xc4\x8devala ponarodele in ljudske borbene oz. puntarske pesmi, delavske pesmi iz obdobja oktobrske revolucije ter protifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne pesmi iz \xc5\xa1panske dr\xc5\xbeavljanske vojne. Po obdobju kulturnega molka je bila izvajana predvsem zborovska glasba na partizanskih zborovanjih, razvoju pa je pridonesel tudi Radio OF. Po vojni je ve\xc4\x8dina pred- in medvojnih skladateljev nadaljevala svoje delo, tisti, ki so bili pred vojno modernisti, so se le polagoma vrnili nazaj k radikalnej\xc5\xa1emu iskanju nove glasbe.\n_START_SECTION_\nGlasba na ozemlju Slovenije pred naselitvijo Slovencev\n_START_PARAGRAPH_\nNa ozemlju Slovenije so pred naselitvijo Slovencev v 6. stoletju bivala ilirska in keltska plemena, domneve o njihovi glasbeni kulturi pa so podkrepljene z redkimi znanstvenimi dokazi. Med pomembne arheolo\xc5\xa1ke najdbe sodi upodobitev trstenih pi\xc5\xa1\xc4\x8dali na situli z Va\xc4\x8d iz hal\xc5\xa1tatske dobe. \xc5\xa0e starej\xc5\xa1a je pi\xc5\xa1\xc4\x8dal, najdena v Poto\xc4\x8dki zijalki, izdelana iz spodnje \xc4\x8deljustnice jamskega medveda. Najpomembnej\xc5\xa1a in najstarej\xc5\xa1a je paleolitska t. i. Neandertal\xc4\x8deva pi\xc5\xa1\xc4\x8dal, ki je bila najdena leta 1995 v podzemni jami Divje babe v bli\xc5\xbeini Cerknega. Izdelana je iz stegnenice mladega jamskega medveda, v katero so izvrtane luknjice, ki ustrezajo razmiku prstov na roki. Njena starost je ocenjena na 50.000 do 60.000 let in je domnevno najstarej\xc5\xa1e glasbilo na svetu. _NEWLINE_V \xc4\x8dasu neposredno pred prihodom zahodnih Slovanov na dana\xc5\xa1nje slovensko ozemlje je bila v rabi anti\xc4\x8dna oz. rimska glasbena praksa. O njej pri\xc4\x8da Orfejev spomenik na Ptuju.\n_START_SECTION_\nZgodovina slovenske glasbe\n_START_PARAGRAPH_\nPodatki o za\xc4\x8detkih slovenske glasbe so zabrisani med prve omembe ljudskih pesmi, oziroma omembe, da so prebivalci obmo\xc4\x8dja dana\xc5\xa1nje Slovenije od 6. stoletja dalje prepevali v svojem jeziku. Glasba tega \xc4\x8dasa je segala v obdobje nekdanje pradomovine ter je bila oblikovno in vsebinsko podobna glasbi drugih Slovanov. Muzikalni kult zahodnih Slovanov je opisovan kot \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje bogov s pompoznimi plesi in pesmimi. _NEWLINE_Ko so v 8. stoletju Slovenci izgubili narodno samostojnost, so izginili tudi pogoji za samonikel kulturni razvoj, predvsem na podro\xc4\x8dju umetne glasbe. Srednjeve\xc5\xa1kih skladateljev umetne glasbe iz vrst Slovencev prakti\xc4\x8dno ni bilo. V 19. stoletju, pribli\xc5\xbeno tiso\xc4\x8d let pozneje, so se v \xc4\x8dasu prebujanja narodne zavesti za\xc4\x8deli slovenski skladatelji umetne glasbe naslanjati na elemente ljudskega glasbenega izro\xc4\x8dila, ki se je medtem porajalo in ubiralo samostojnej\xc5\xa1o pot.\n_START_SECTION_\nSrednji vek\n_START_PARAGRAPH_\nMo\xc4\x8dni kulturni vplivi so v slovensko ljudsko glasbo prihajali preko tujega plemstva, potujo\xc4\x8dih pevcev, pa tudi rimskokatoli\xc5\xa1ke cerkve. Od 8. stoletja dalje so pokristjanjeni karantanski Slovenci pri verskih obredih peli latinske hvalnice \xc2\xbbnovemu\xc2\xab\xc2\xa0Bogu tako, da so v besedilo vrnili kratek doma\xc4\x8di stavek ali besedo, ki so jo razumeli. Ponavljali so kratke obredne vzklike kyrie eleison in s tem kot laiki sodelovali pri bogoslu\xc5\xbeju. Tovrstno sre\xc4\x8danje gregorijanskega korala z doma\xc4\x8dim jezikom je ve\xc4\x8d stoletij vplivalo na oblikovanje srednjeve\xc5\xa1kih slovenskih cerkvenih pesmi, saj so Slovenci zelo po\xc4\x8dasi opu\xc5\xa1\xc4\x8dali poganske obrede. Cerkev je ve\xc4\x8dini poganskih obi\xc4\x8dajev vtisnila kr\xc5\xa1\xc4\x8danski videz, s koralom pa so pri\xc5\xa1li na slovenska tla prvi elementi zahodne glasbene kulture. O srednjeve\xc5\xa1ki glasbi in glasbilih pri\xc4\x8dajo \xc5\xa1tevilne srednjeve\xc5\xa1ke freske v slovenskih cerkvah. Med redke spomenike ustvarjanja umetne posvetne glasbe sodi nem\xc5\xa1ka vite\xc5\xa1ka lirika s slovenskih tal. O njej je znano to, da je nastala na slovenskih gradovih oz. v krogu plemi\xc5\xa1kih rodbin 12. in 13. stoletja. Ohranjena so dela treh anonimnih avtorjev, vitezov-minnesingerjev, z gradov \xc5\xbdovnek (Suonegg), Gornji grad (Obernburg) ter Ostri vrh (Scharpfenberg). Poimenovani so kot \xc5\xbdovne\xc5\xa1ki (Der von Suonegge), Ostrograjski (Der von Obernburg) in Ostrovr\xc5\xa1ki (Der von Scharpfenberg). Slovenske gradove sta obiskala oz. tam \xc5\xbeivela tudi znana minnesingerja Ulrich Liechtensteinski  in t. i. zadnji vite\xc5\xa1ki pesnik Osvald Wolkensteinski, Tirolec, ki v svoji avtobiografiji navaja, da govori deset jezikov, med njimi tudi sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino (nem\xc5\xa1ko poimenovano \xc2\xbbwindisch\xc2\xab). Ta trditev je podkrepljena z dejstvom, da je v dveh svojih pesmih uporabil slovenske besedne zveze, npr. \xc2\xbbjaz sem toj, draga tvoj, na moje srce me dr\xc5\xbei dobro\xc2\xab, ipd. _NEWLINE_ _NEWLINE_Oblikovalci slovenske posvetne glasbe so bili \xc5\xa1e vaganti, potujo\xc4\x8di muzikanti, ki so za razliko od trubadurjev izhajali iz ni\xc5\xbejih socialnih razredov (u\xc4\x8ditelji, najemni vojaki, potujo\xc4\x8di \xc5\xa1tudentje, ipd.). V slovanskih de\xc5\xbeelah se je potujo\xc4\x8di muzikant in avtor ljudske epike imenoval igrc. Skupino vagantov so poleg glasbenikov sestavljali gluma\xc4\x8di, plesalci in drugi umetniki, ki so se za\xc4\x8deli zdru\xc5\xbeevati v vagantske bratov\xc5\xa1\xc4\x8dine. Njihov repertoar je obsegal pesmi z zgodovinsko, politi\xc4\x8dno, ljubezensko in drugo tematiko, s katero so lahko popestrili dru\xc5\xbeabno \xc5\xbeivljenje prebivalstva. Na Slovenskem so se pogosteje pojavljali v visokem srednjem veku, po njihovem vzoru so pa na Kranjskem za\xc4\x8deli delovati prvi poklicni posvetni glasbeniki (trobenta\xc4\x8di, pavkisti) v 15. ali 16. stoletju. To so bili t. i. mestni piska\xc4\x8di. V Ljubljani so prvi\xc4\x8d omenjeni leta 1544. Mnogo bolj kot umetni\xc5\xa1ka posvetna glasba, ki se je porajala v zaledju gradov, fevdalskih plemi\xc5\xa1kih krogov in kasneje mest, je za\xc4\x8dela organizirano nastajati cerkvena glasba. Gojili so jo samostani, v katerih so bile ustanovljene pevske \xc5\xa1ole, predvsem v cistercijanskem samostanu Sti\xc4\x8dna in pri cerkvi sv. Nikolaja v Ljubljani. Pomen slednje se je pove\xc4\x8dal po letu 1461, ko je bila ustanovljena ljubljanska \xc5\xa1kofija. Prvi notni koralni rokopisi se pojavljajo od 11. stoletja dalje (Kostanjevi\xc5\xa1ki in Bistri\xc5\xa1ki fragment v nevmah na \xc4\x8drtovju, Kamni\xc5\xa1ki fragment, Kranjski breviarij, Kranjski antifonarij s kvadratno notacijo, idr.). Avtorji glasbe, nastale na slovenskih tleh v obdobju romanike, so neznani, iz obdobja gotike pa se \xc5\xbee ka\xc5\xbeejo prva skladateljska imena, vendar ve\xc4\x8dinoma brez oprijemljive glasbene zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine. Med prvimi je cerkveni skladatelj Brikcij Preprost (Briccius Preprost de Cilia), rojen v 1. polovici 15. stoletja v Celju, umrl leta 1505 na Dunaju. Sledi Baltazar iz Mozirja (Balthasar Praspergius Merspurgensis), ki je na mestni univerzi v Baslu (\xc5\xa0vica) predaval o koralu in vpra\xc5\xa1anjih srednjeve\xc5\xa1ke glasbe. V tem \xc4\x8dasu se je na podro\xc4\x8dju umetni\xc5\xa1ke glasbe razmahnila raba vokalne polifonije. Zagotovo najvidnej\xc5\xa1i je dunajski \xc5\xa1kof in skladatelj slovenskega rodu Jurij Slatkonja (1456-1522), ustanovitelj pevskega zbora in godbe na dvoru cesarja Maksimilijana I. Habsbur\xc5\xa1kega. Znan je kot ustanovitelj in prvi direktor danes slovitega pevskega zbora Dunajskih de\xc4\x8dkov (Wiener S\xc3\xa4ngerknaben). Njegova dela niso ohranjena. Med zadnjimi iz obdobja med gotiko in renesanso je Vrhni\xc4\x8dan Jurij Knez, avtor izgubljenih ve\xc4\x8dernic ter magnifikata.\n_START_SECTION_\nRenesansa\n_START_PARAGRAPH_\nPoleg prihoda renesanse in njenega glasbenega sloga je 16. stoletje s protestantizmom najavilo  prelomnico v slovenski kulturi. Leta 1567 je bila natisnjena prva pesmarica v slovenskem jeziku, zbral in uredil jo je Primo\xc5\xbe Trubar (1508-1586). Reformacija je gojila enoglasno cerkveno petje ter za polifone koralne obdelave. V tem \xc4\x8dasu je pri\xc5\xa1lo v Slovenijo mnogo tujih kantorjev, ki so delovali v okviru protestantskih in katoli\xc5\xa1kih pevskih \xc5\xa1ol. Leta 1537 so bili prvi\xc4\x8d omenjeni tudi t. i. mestni piska\xc4\x8di. \xc4\x8ceprav so se pogoji za glasbeno izobra\xc5\xbeevanje izbolj\xc5\xa1evali, so mnogi nadarjeni glasbeniki svojo poklicno pot iskali v tujini. Med najvidnej\xc5\xa1imi je pevec in skladatelj Jakob Gallus (1550-1591). Slovensko glasbeno \xc5\xbeivljenje je bilo sicer skromnej\xc5\xa1e, a vsebinsko podobno drugim zahodnoevropskim de\xc5\xbeelam. Jezuitska \xc5\xa1ola v Ljubljani je s prikazovanjem svojih \xc5\xa1olskih dram (v svojem kolegiju ali pa v letnem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du \xc2\xbbPod turnom\xc2\xab) vzpodbudila nastajanje glasbe doma\xc4\x8dih skladateljev. Osrednji kulturni prostor je bila Ljubljana (tu so delovali tudi mojstri pevci - meistersingerji), vendar so se do 17. stoletja razcvetela \xc5\xa1e druga glasbena sredi\xc5\xa1\xc4\x8da: v Celju, na Ptuju, v Idriji, Kranju in Tr\xc5\xbei\xc4\x8du.\n_START_SECTION_\nBarok\n_START_PARAGRAPH_\nPomembna skladatelja 17. stoletja sta bila Janez Krstnik Dolar (1620-1673) iz Kamnika ter Isaac Posch (1591\xe2\x80\x931622), katerega narodnost ni potrjena. Ugodnej\xc5\xa1e, urejene gospodarske razmere, ki so nastale v \xc4\x8dasu protireformacije, so vplivale tudi na razcvet glasbe. Grof Wolf Engelbert Auersperg (1610\xe2\x80\x931673) je dal v Ljubljani sredi 17. stoletja prvi\xc4\x8d predstaviti italijansko opero. Gostovanja italijanskih opernih dru\xc5\xbein so v naslednjem stoletju postala zelo pogosta, predstave so bile ve\xc4\x8dinoma v Auerspergovem dvorcu in v Pokrajinski pala\xc4\x8di. Leta 1701 je bila ustanovljena Academia philharmonicorum Labacensis, ki je imela svoj orkester in pevski zbor ter je mo\xc4\x8dno pripomogla pri nastajanju slovenske baro\xc4\x8dne glasbe. Pomembnej\xc5\xa1e glasbene osebnosti tega obdobja so bili Janez Jurij Ho\xc4\x8devar (1656\xe2\x80\x931714), Janez Gap\xc5\xa1ar Go\xc5\xa1el, Janez Jakob Labassar pl. Laubenburg (1657\xe2\x80\x931703), Amandus Ivan\xc4\x8di\xc4\x8d, Janez Berthold von H\xc3\xb6ffer in drugi. Komponirali so oratorije, koncerte, sakralna dela, trio-sonate, v tem \xc4\x8dasu je nastala opera Belin, edina znana izvirna opera iz baro\xc4\x8dnega obdobja v slovenskem jeziku. Njen avtor je Jakob Zupan (1734\xe2\x80\x931810), libreto je prispeval Janez Damascen Dev. Leta 1765 je bilo v Ljubljani ustanovljeno ljubljansko Stanovsko gledali\xc5\xa1\xc4\x8de s pribli\xc5\xbeno 800 sede\xc5\xbei. Med poznobaro\xc4\x8dne in rokokojske avtorje lahko \xc5\xa1tejemo prilo\xc5\xbenostnega skladatelja, sicer pa knji\xc5\xbeevnika Antona Toma\xc5\xbea Linharta (1756-1795), ter vsestranskega glasbenika Franca Pollinija (1762\xe2\x80\x931846), ki je bil violinist, pianist, pevec in skladatelj, mdr. avtor kantate in opere. Glasbeniki so se z namenom akusti\xc4\x8dne obogatitve vklju\xc4\x8devali tudi v literarne predstave, kot so verske procesije. Najdragocenej\xc5\xa1i primer te vrste je \xc5\xa0kofjelo\xc5\xa1ki pasijon.\n_START_SECTION_\nRomantika\n_START_PARAGRAPH_\nRomanti\xc4\x8dna glasba se je najprej za\xc4\x8dela nakazovati v zrelih delih Jurija Mihevca in Riharja, Ga\xc5\xa1parja Ma\xc5\xa1ka, Alojza Ipavca (1815-1849) in Jo\xc5\xbeefa Toma\xc5\xbeovica mlaj\xc5\xa1ega (1823-1851), vendar pa je svoj razmah do\xc5\xbeivela relativno pozno. Eden od vzrokov za to so bile narodne zahteve, ki so se prebujale pred, ve\xc4\x8dji del pa po mar\xc4\x8dni revoluciji leta 1848 in so v sklopu \xc5\xa1irjenja narodne zavesti vklju\xc4\x8devale potrebo po samonikli, preprosti slovenski glasbi, ki bi bila lahko razumljiva \xc5\xa1irokim mno\xc5\xbeicam ljudi. Tovrstno vra\xc4\x8danje v predromantiko najbolje poosebljata skladatelja Jurij Flaj\xc5\xa1man (1818-1874) in Miroslav Vilhar (1818-1871)._NEWLINE_Narodno gibanje je spodbujalo nastajanje umetne glasbe, ki se je naslanjala na ljudsko glasbo in se s tem oddaljevala od zahodnoevropskih \xc5\xa1ablon. Od leta 1860 dalje so pomembno vlogo pri razvoju slovenske glasbe odigrale \xc4\x8ditalnice s svojimi zbori in pevskimi \xc5\xa1olami, leta 1867 je bilo v Ljubljani ustanovljeno Dramati\xc4\x8dno dru\xc5\xa1tvo (spodbujalo je nastanek scenskih del), leta 1872 pa Glasbena matica, ki je vklju\xc4\x8devala glasbeno \xc5\xa1olo, zbor in orkester. V okviru Cecilijanskega dru\xc5\xa1tva je od leta 1878 pa do konca 2. svetovne vojne delovala orgelska \xc5\xa1ola, v istem obdobju je dru\xc5\xa1tvo izdajalo tudi periodi\xc4\x8dno publikacijo Cerkveni glasbenik. V drugi polovici 19. stoletja je skladateljski ustvarjalni potencial dosegel dotedanji vrhunec. Najvidnej\xc5\xa1i skladatelji tega \xc4\x8dasa so bili Davorin Jenko (1835-1914), avtor samospevov in zborovskih skladb, mdr. Naprej zastava slave; Benjamin Ipavec (1829-1909) s skladbami Serenada za godala, opera Teharski plemi\xc4\x8di, opereta Ti\xc4\x8dnik; in Fran Gerbi\xc4\x8d (1840-1917) z Lovsko simfonijo, s kantatami, z operami, zborovskimi pesmimi in s samospevi. Na slovenskih tleh sta delovala \xc5\xa1e skladatelja \xc4\x8de\xc5\xa1kega rodu Anton Foerster (1837-1926), avtor komi\xc4\x8dne opere Gorenjski slav\xc4\x8dek in Kamilo (1831-1859), sin Ga\xc5\xa1parja Ma\xc5\xa1ka. Generacijo novoromanti\xc4\x8dnih skladateljev s konca 19. stoletja predstavljajo Risto Savin (1859-1948), predvsem z operami Lepa Vida, Gosposvetski sen, Matija Gubec - ter z baletoma \xc4\x8cajna pun\xc4\x8dka in Plesne legendice; Fran Serafin Vilhar (1852-1928), Anton Lajovic (1878-1960) in Emil Adami\xc4\x8d (1877-1936). Slednja sta se dotaknila impresionizma. Med vidnej\xc5\xa1e glasbene osebnosti ob prelomu stoletja sodi tudi vsestranski Gregor Gojmir Krek (1875-1942), ki je bil urednik revije Novi akordi.\n_START_SECTION_\n20. stoletje\n_START_PARAGRAPH_\nZ impresionizmom se je najbolj identificiral Janko Ravnik (1891-1982), medtem ko je bil Marij Kogoj (1895-1956) najvidnej\xc5\xa1i predstavnik ekspresionizma. Njegovo temeljno delo je opera \xc4\x8crne maske iz leta 1929, v njej z me\xc5\xa1anico tonalnosti in atonalnosti z zvokovno-ritmi\xc4\x8dno nasi\xc4\x8denostjo izra\xc5\xbea psiholo\xc5\xa1ko zapleteno zgodbo izpod peresa Leonida Andrejeva. Prav tako kot Marij Kogoj se je leta 1895 rodil Slavko Osterc, pedagog in skladatelj, ki pa je radikalneje zagovarjal atonalnost in atematiko. Kljub strogi konstruktivisti\xc4\x8dni usmerjenosti je, ironi\xc4\x8dno, najve\xc4\x8dkrat izvajana Oster\xc4\x8deva skladba blagozvo\xc4\x8dni Adagio za godala iz Suite za Orkester. Generacija skladateljev, rojena ob prelomu stoletja, je bila slogovno neenotna. Poleg Osterca in Kogoja so se zvrstili Lucijan Marija \xc5\xa0kerjanc (1900-1973), ki je ubredel eklekti\xc4\x8dno-novoromanti\xc4\x8dno skladateljsko pot, poleg tega pa je bil publicist in izvrsten pedagog. Matija Bravni\xc4\x8dar (1897-1977), po prepri\xc4\x8danju modernist, se je naslanjal na ljudske glasbene elemente. Bravni\xc4\x8darjeva osrednja dela predstavljajo \xc5\xa1tiri simfonije, ve\xc4\x8d simfoni\xc4\x8dnih pesnitev ter operi na besedilo Ivana Cankarja: Hlapec Jernej in njegova pravica ter Pohuj\xc5\xa1anje v dolini \xc5\xa0entflorjanski. Bla\xc5\xbe Arni\xc4\x8d (1901-1970) se je odrekel modernisti\xc4\x8dni abstraktnosti v korist novoromanti\xc4\x8dnemu realizmu. Njegove \xc5\xa1tevilne orkestrske skladbe, med katere sodi tudi osem simfonij, sodijo med temeljna dela slovenske simfoni\xc4\x8dne glasbe._NEWLINE_ _NEWLINE_Po koncu Avstro-Ogrske vladavine so se v Sloveniji izbolj\xc5\xa1ali pogoji narodnostne kulture, napredovalo je tudi glasbeno \xc5\xa1olstvo. (Glej zgodovinski pregled glasbenega \xc5\xa1olstva v Sloveniji). Leta 1919 je bil ustanovljen konservatorij ljubljanske Glasbene matice, ki je bil kasneje podr\xc5\xbeavljen, leta 1939 pa je iz njega nastala Akademija za glasbo v Ljubljani. Med obema vojnama so vrhunec svojega ustvarjali dosegli skladatelji, Stanko Premrl (1880-1965), Vasilij Mirk (1884-1962) ter Mirko Poli\xc4\x8d (1890-1951), avtor oper Deseti brat in Smrt majke Jugovi\xc4\x87a. Poli\xc4\x8d je bil dolgoletni direktor novoustanovljene ljubljanske Operne hi\xc5\xa1e, ki je bila kot Kranjsko de\xc5\xbeelno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de zgrajena \xc5\xbee leta 1892. Kmalu po ustanovitvi Radijske postaje Ljubljana je v letu 1928 za\xc4\x8del nastajati orkester, leta 1934 pa so bile posnete tudi prve doma\xc4\x8de gramofonske plo\xc5\xa1\xc4\x8de. Ljubljanska filharmonija je delovala med letoma 1936 in 1941. V \xc4\x8dasu med 2. svetovno vojno in neposredno po njej je deloval le radijski orkester, ki je bil leta 1948 razpu\xc5\xa1\xc4\x8den, glasbeniki pa so pre\xc5\xa1li v novo ustanovljeni orkester Slovenske filharmonije. Nastala je tudi Mariborska filharmonija. Osrednjo vlogo v razvoju slovenske glasbene umetnosti od 2. polovice 20. stoletja dalje igra Radio Ljubljana oz. RTV Slovenija s svojim simfoni\xc4\x8dnim orkestrom, plesnim orkestrom ter komornim, otro\xc5\xa1kim in mladinskim zborom. Radijska glasbena produkcija s svojimi ansambli, pa tudi s posnetki mnogih drugih glasbenih sestavov, metodi\xc4\x8dno polni nacionalni fonote\xc4\x8dni arhiv in glasbo redistribuira v okviru radijskih in televizijskih programov. _NEWLINE_Skladatelj in etnolog France Marolt je utemeljitelj slovenske folkloristike. S pomo\xc4\x8djo Glasbene matice je leta 1934 ustanovil Folklorni in\xc5\xa1titut. Zgodovinsko analizo slovenske glasbe so \xc5\xbee pred Maroltom za\xc4\x8deli izdelovati prvi muzikologi, Peter pl. Radics (1836-1912), Fran Raku\xc5\xa1a (1859-1905), Josep \xc4\x8cerin (1867-1951) in Josip Mantuani (1860-1933). Leta 1962 je bil v okviru Filozofske fakultete v Ljubljani ustanovljen oddelek za muzikologijo. Med teoretiki in publicisti sta \xc5\xa1e dva skladatelja, ki sta se odmaknila od modernizma, ki so ga prevzemali sodobniki. To sta Vilko Ukmar (1905-1991) in Marjan Kozina (1907-1966). Prevzemala sta za tedanji \xc4\x8das konzervativnej\xc5\xa1i, novoromanti\xc4\x8dni slog. Kozina je predvsem poznan po svojih simfoni\xc4\x8dnih pesnitvah, predvsem tistih s programsko vsebino narodnoosvobodilne vojne. Ilova gora, predvsem pa Bela Krajina, sta bili \xc5\xa1e desetletja po koncu 2. svetovne vojne najpogosteje izvajani slovenski simfoni\xc4\x8dni skladbi. Slavko Osterc je bil mentor mnogim skladateljskim generacijam, ki so prevzele ideje atonalne \xc5\xa1ole in dodekafonije oz. so pripadale njegovemu krogu. Med prvimi njegovimi u\xc4\x8denci so bili Karol Pahor (1896-1974), Pavel \xc5\xa0ivic (1908-1995), Marijan Lipov\xc5\xa1ek (1910-1995), Franc \xc5\xa0turm (1910-1943), zadnji perspektivnej\xc5\xa1i u\xc4\x8denec pa je bil Primo\xc5\xbe Ramov\xc5\xa1 (1921-1999). Poleg Osterca je bil najvplivnej\xc5\xa1i skladateljski pedagog Lucijan Marija \xc5\xa0kerjanc. Bil je mentor mnogim po vojni delujo\xc4\x8dim skladateljem.\n_START_SECTION_\nGlasba v obdobju NOB\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu NOB so nastale potrebe po skladbah, ki bi bile dostopne ljudskim mno\xc5\xbeicam, zato so se modernisti\xc4\x8dni koncepti v slovenski glasbi vse do leta 1950 nekoliko omilili. Glasbo, ki je nastajala na slovenskem ozemlju med letoma 1941 in 1945, pojmujemo kot glasbo NOB. Vklju\xc4\x8duje tudi ponarodele in ljudske borbene oz. puntarske pesmi, delavske pesmi iz obdobja oktobrske revolucije, protifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne pesmi iz \xc5\xa1panske dr\xc5\xbeavljanske vojne in nekatere priredbe pesmi drugih narodov (npr. ruska: Bratje le k soncu svobodi, poljska: Nabrusimo kose, itd.). V \xc5\xa1tirih letih je pribli\xc5\xbeno 50 skladateljev-partizanov skomponiralo 500 skladb, ve\xc4\x8dji del zborovskih, pa tudi vokalno-instrumentalnih in v manj\xc5\xa1i meri samo instrumentalnih. V tem \xc4\x8dasu je bilo izdanih pribli\xc5\xbeno 40 pesmaric z notnim zapisom. Po obdobju kulturnega molka je bila izvajana predvsem zborovska glasba na partizanskih zborovanjih, razvoju pa je pridonesel tudi Radio OF. Skladbe, zasnovane ve\xc4\x8dinoma na preprostih, a uporabnih in u\xc4\x8dinkovitih besedilih, so tudi v harmonskem in ritmi\xc4\x8dnem smislu enostavne in komponirane v slogu ljudske melodike. Manj\xc5\xa1e \xc5\xa1tevilo izklju\xc4\x8dno instrumentalnih skladb so v tem obdobju ustvarili Bla\xc5\xbe Arni\xc4\x8d, Filip Bernard, Demetrij \xc5\xbdebre in Bojan Adami\xc4\x8d, Pavel \xc5\xa0ivic in Karol Pahor (sicer mdr. tudi avtor partizanskih zborovskih pesmi Komandant Stane, Na juri\xc5\xa1). Med prete\xc5\xbeno vokalne skladatelje tega obdobja sodijo Marjan Kozina (Hej tovari\xc5\xa1i, Na\xc5\xa1a vojska), Ciril in Dragotin Cvetko, Rado Simoniti (Bosa pojdiva), Janez Kuhar (Jutri gremo v napad), Drago Koro\xc5\xa1ec, Svetozar Marolt, Franc \xc5\xa0turm, Radovan Gobec (Bohor je vstal, Pesem o svobodi), Viktor Mihel\xc4\x8di\xc4\x8d (Domovina na\xc5\xa1a je svobodna), Makso Pirnik (Smrt v Brdih).\n_START_SECTION_\nDruga polovica 20. stoletja\n_START_PARAGRAPH_\nPo vojni je ve\xc4\x8dina pred- in medvojnih skladateljev nadaljevala svoje delo, tisti, ki so bili pred vojno modernisti, so se le polagoma vrnili nazaj k radikalnej\xc5\xa1emu iskanju nove glasbe. Po letu 1945 je prevladoval postromanti\xc4\x8dni slog, proti koncu petdesetih let 20. stoletja pa so se vendarle razmahnili neoklasicizem, neobarok, ekspresionizem, dodekafonija, atonalnost, aletatorika, eksperimentalna glasba, elektroakusti\xc4\x8dna glasba in kon\xc4\x8dno postmodernizem. Glasbeni ustvarjalci, ki so ve\xc4\x8dino svojih del ustvarili po 2. svetovni vojni in so zaznamovali 2. polovico 20. stoletja slovenske resne glasbe, so Aleksander Lajovic (1920-2011), Bo\xc5\xbeidar Kantu\xc5\xa1er (1921-1999), Zvonimir Cigli\xc4\x8d (1921-2006), Vladimir Lovec (1922-1992), Uro\xc5\xa1 Krek (1922-2008), pianist, skladatelj in pionir slovenske elektroakusti\xc4\x8dne glasbe Janez Mati\xc4\x8di\xc4\x8d (*1926), muzikolog, skladatelj in etimolog Pavel Merku (*1927), Milan Stibilj (*1929), prete\xc5\xbeno zborovski skladatelj Jakob Je\xc5\xbe (*1929), Samo Vrem\xc5\xa1ak (1930-2004), Dane \xc5\xa0kerl (1931-2002), Ivo Petri\xc4\x87 (*1931), Alojz Srebotnjak (1931-2011), Igor \xc5\xa0tuhec (*1932), Darijan Bo\xc5\xbei\xc4\x8d (1933), pozavnist in avantgardisti\xc4\x8dni eksperimentalist Vinko Globokar (*1934), akademika Lojze Lebi\xc4\x8d (*1934) in Bo\xc5\xbeidar Kos (*1934), Pavel Mihel\xc4\x8di\xc4\x8d (*1937), Marijan Gabrijel\xc4\x8di\xc4\x8d (1940-1998), Maks Strm\xc4\x8dnik (*1948), eden najproduktivnej\xc5\xa1ih skladateljev Jani Golob (*1948), Uro\xc5\xa1 Rojko (*1954), skladatelj elektroakusti\xc4\x8dne glasbe Bor Turel (*1954), Aldo Kumar (*1954), Toma\xc5\xbe Svete (*1956), Marko Mihevc (*1957).\n_START_SECTION_\nElektroakusti\xc4\x8dna glasba\n_START_PARAGRAPH_\nSlovenski skladatelji so se sprva seznanjali z elektroakusti\xc4\x8dno glasbo v okviru tovrstnih razvojnih sredi\xc5\xa1\xc4\x8d v tujini, od leta 1971 tudi v Beogradu, tedaj glavnem mestu dr\xc5\xbeave. Za\xc4\x8detki slovenske elektronsko proizvedene glasbe segajo v leto 1961, ko je Darijan Bo\xc5\xbei\xc4\x8d ustvaril scensko glasbo k drami Petra Bo\xc5\xbei\xc4\x8da Vojaka Jo\xc5\xa1ta ni. Z razvojem tehni\xc4\x8dne opreme in njenim obstojem na slovenskem se je za\xc4\x8dela razvijati tudi glasba. Pomembna pionirja slovenske elektroakusti\xc4\x8dne glasbe sta bila Janez Mati\xc4\x8di\xc4\x8d, ki je od leta 1966 deloval s skupino Pierra Schaefferja v Parizu ter Vinko Globokar, ki je sodeloval pri zvo\xc4\x8dnih raziskavah v okviru pari\xc5\xa1kega centra Pompidou. Sicer je prvo elektroakusti\xc4\x8dno skladbo v o\xc5\xbejem pomenu leta izdelal Milan Stibilj v elektronskem studiu v Utrechtu. To je bila skladba Mavrica za \xc5\xa1tirikanalni magnetofonski trak. V 70. letih 20. stoletja sta se z elektroakusti\xc4\x8dno glasbo ukvarjala tudi Lojze Lebi\xc4\x8d, Jakob Je\xc5\xbe, kasneje \xc5\xa1e Aldo Kumar, Brina Je\xc5\xbe Brezav\xc5\xa1\xc4\x8dek, Toma\xc5\xbe Svete. Najpomembnej\xc5\xa1i je Bor Turel, ki nepretrgoma ustvarja elektroakusti\xc4\x8dno glasbo od 70-ih let do danes, intermedijsko in multimedijsko pa jo povezuje tudi z drugimi umetnostmi.\n_START_SECTION_\nZabavna glasba\n_START_PARAGRAPH_\nPodobno kot v dugih dr\xc5\xbeavah zahodne Evrope, se je v o\xc5\xbejem smislu zabavna glasba v Sloveniji za\xc4\x8dela pojavljati v prvi polovici 19. stoletja kot plesna glasba (npr. val\xc4\x8dki), ki so jo komponirali amaterski skladatelji. Komponirali so jo tudi skladatelji, ki jih sicer pri\xc5\xa1tevamo med avtorje resne glasbe (bratje Ipavci, Jurij Mihevec). Priljubljene so bile spevoigre, operete, kora\xc4\x8dnice, uverture, potpuriji in lahkotna salonska glasba. Pomemben skladatelj tovrstne glasbe je bil Viktor Parma (1858-1924), kasneje Janko Gregorc (1905-1989), ki je najbolj poznan po opereti Melodije srca), pa tudi Radovan Gobec (1909-1995; njegova najbolj priljubljena spevoigra je Kresni\xc4\x8dek iz leta 1928). Po drugi svetovni vojni se je pod zahodnoevropskim in ameri\xc5\xa1kim vplivom ljudskih popevk, muzikala, jazza, operetne in filmske glasbe za\xc4\x8dela razvijati popularna glasba oz. pop glasba, katere osnovna glasbena oblika je popevka, navadno 3 minutna skladba z vodilnim vokalnim partom in instrumentalno spremljavo. Vodilno vlogo pri razvoju slovenske pop glasbe sta odigrala radio in televizija ter leta 1945 ustanovljeni Plesni orkester Radia Ljubljana (PORL), danes imenovan Big Band RTV Slovenija. Od svojega za\xc4\x8detka do danes je ostal edini poklicni zabavnoglasbeni orkester v dr\xc5\xbeavi. Do za\xc4\x8detka 80. let 20 stoletja, ko so se za\xc4\x8deli pojavljati privatni glasbeni studii, je velika ve\xc4\x8dina posnetkov nastala v studiu 14 Radia Slovenija. Leta 1962 je RTV Slovenija ustanovila festival Slovenska popevka, ki deluje s pomo\xc4\x8djo plesnega in revijskega orkestra radijske hi\xc5\xa1e. Festival je bil ve\xc4\x8d desetletij osrednja prireditev na podro\xc4\x8dju zabavne glasbe, zanj pa so bili ustvarjene mnoge danes zimzelene popevke. Prvi dve leti odvijal na Bledu, od leta 1964 do danes pa vsakoletno poteka v Ljubljani. Najvidnej\xc5\xa1i skladatelji in aran\xc5\xbeerji iz t. i. \xc2\xbbzlatih let\xc2\xab\xc2\xa0slovenske popevke so Bojan Adami\xc4\x8d, Jo\xc5\xbee Priv\xc5\xa1ek, Jure Robe\xc5\xbenik, Mojmir Sepe (Mojzes), Janez Gregorc, Ati Soss, Tadej Hru\xc5\xa1ovar, De\xc4\x8do \xc5\xbdgur, idr., v skupino najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1ih piscev besedil za popevke pa sodijo Frane Mil\xc4\x8dinski - Je\xc5\xbeek, Branko \xc5\xa0\xc3\xb6men, Gregor Strni\xc5\xa1a, Elza Budau, Du\xc5\xa1an Velkaverh in Miroslav Ko\xc5\xa1uta. Hkrati s skladbami so se proslavili predvsem pevci, in sicer Majda Sepe (Med iskrenimi ljudmi), Marjana Der\xc5\xbeaj (Poletna no\xc4\x8d), Elda Viler (Lastovka), Oto Pestner (Mati bodiva prijatelja), Edvin Fliser, idr. Od leta 1978 na Primorskem redno poteka festival Melodije morja in sonca. Med letoma 1984 in 1991 je v Roga\xc5\xa1ki Slatini deloval festival slovenskega \xc5\xa1ansona, ki je ponovno za\xc5\xbeivel po letu 2000 v organizaciji Radia Slovenije v domicilnem studiu 14.\n_START_SECTION_\nJazz\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi jazzovski ansambel v Sloveniji je osnoval Miljutin Negode \xc5\xbee leta 1922. Imenoval se je Original jazz Negode in izvajal neimprovizirano plesno jazzovsko glasbo, sledili so mu Ernest \xc5\xa0vara z ansamblom Odeon (1925), Bojan Adami\xc4\x8d z orkestrom Broadway in Oto Jugovec z ansamblom Veseli bera\xc4\x8di (1939). Po 2. svetovni vojni so \xc4\x8dlani Adami\xc4\x8devega ansambla sestavili Plesni orkester Radia Ljubljana (PORL), v petdesetih letih je Urban Koder osnoval Ljubljanski jazz ansambel, sledil mu je ansambel Mojmirja Sepeta in Akademski plesni orkester, ki ga je vodil Franc Kapus. Poleg PORL-a, ki se je kasneje preimenoval v Big Band, v vrhunsko formo pa ga je spravil skladatelj in dirigent Jo\xc5\xbee Priv\xc5\xa1ek, so nekaj desetletij delovali Greentown jazz band, New Swing Quartet, Quatebriga, Miladojka Youneed, idr. Konec 20. stoletja je za\xc4\x8del v Ljubljani delovati Jazz club Gajo, ki je tedensko prirejal koncerte jazzovske glasbe. Pomembni slovenski jazzovski glasbeniki-improvizatorji so: Petar Ugrin (trobenta), Ratko Divjak in Ale\xc5\xa1 Rendla (bobni), Toma\xc5\xbe Grom, \xc5\xbdiga Golob (kontrabas), Silvester Stingl, Dejan Pe\xc4\x8denko, Bla\xc5\xbe Jurjev\xc4\x8di\xc4\x8d (klavir); idr. Pomemben skladatelj simfoni\xc4\x8dnega jazza je Janez Gregorc, sicer avtor nekaterih znanih filmskih melodij.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0anson\n_START_PARAGRAPH_\nPosebno mesto v slovenski zabavni glasbi predstavlja \xc5\xa1anson, katerega utemeljitelj je Frane Mil\xc4\x8dinski Je\xc5\xbeek. Pojmovanje \xc5\xa1ansona je precej ohlapno, saj ga ve\xc4\x8dina glasbenih skupin povezuje s slogom francoskih kantavtorjev, ko so za\xc4\x8deli delovati v 2. polovici 20. stoletja Jacques Brel, Yves Montand, Edith Piaf, spet drugi pa v njem i\xc5\xa1\xc4\x8dejo mo\xc5\xbenost osebne ali epske izpovedi s poudarkom na kvaliteti besedila in manj\xc5\xa1im popevkarskim bli\xc5\xa1\xc4\x8dem. Med prve sodijo npr. \xc5\xa1ansoni Bojana Adami\xc4\x8da s pevko Meri Avsenak (poudarek je na melodiki in spevnosti glasbe), predstavnika slednje pa sta Iztok Mlakar in Jure Ivanu\xc5\xa1i\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nNarodnozabavna glasba\n_START_PARAGRAPH_\nNarodnozabavna glasba je pomemben del slovenske mno\xc5\xbei\xc4\x8dne glasbene kulture. Izhaja iz narodnega, tj. ljudskega glasbenega izro\xc4\x8dila, razvijati pa se je za\xc4\x8dela v 2. polovici 20. stoletja. Zanjo so zna\xc4\x8dilne kratke (podobno kot pri zabavni glasbi, pribli\xc5\xbeno 3-minutne) vokalno-instrumentalne skladbe v ritmu polke ali val\xc4\x8dka oz. v slogu alpske posko\xc4\x8dnice. Besedila teh pesmi opevajo veselje do \xc5\xbeivljenja, domovino, pode\xc5\xbeelje in dom, ljubezen do bli\xc5\xbenjih in do vina. Pevca (ali ve\xc4\x8d pevcev) navadno spremlja trio, kvartet ali kvintet, v katerih so glasbila harmonika, trobenta, kitara, kontrabas, ali bariton. Utemeljitelj narodnozabavne glasbe je Ansambel bratov Avsenik (najbolj znana in najve\xc4\x8dkrat izvajana je instrumentalna polka Na Golici in ima 600 priredb). Njihov zgled doma in v tujini posnema ve\xc4\x8d kot 10.000 podobnih glasbenih skupin, predvsem v alpskih dr\xc5\xbeavah; v Avstriji, \xc5\xa0vici in Nem\xc4\x8diji, kjer to glasbeno zvrst imenujejo \xc2\xbboberkrainer\xc2\xab\xc2\xa0(po \xc2\xbbOberkrainer Quintett\xc2\xab, nem\xc5\xa1kemu prevodu za avsenikov Gorenjski kvintet). Avseniki so od za\xc4\x8detka svojega delovanja do danes prodali preko 36 milijonov plo\xc5\xa1\xc4\x8d (glej tudi seznam najbolj prodajanih slovenskih glasbenih izvajalcev). V Sloveniji je v polovici stoletja obstoja narodnozabavne glasbe pribli\xc5\xbeno 500 glasbenih ansamblov ustvarilo 12.000 skladb. Prvi in glavni spodbujevalec pri nastajanju narodnozabavnih skladb je bil Radio Ljubljana z oddajo \xc4\x8cetrtkov ve\xc4\x8der doma\xc4\x8dih pesmi in napevov. Oddaja, katere prvi urednik je bil skladatelj Janez Bitenc, je bila v radijski program uvedena leta 1953 in neprekinjeno deluje vse do danes. Pomembni ustvarjalci slovenske narodnozabavne glasbe so \xc5\xa1e ansambel Lojzeta Slaka, ansambel Mihe Dov\xc5\xbeana, \xc5\xa0tirje Kova\xc4\x8di, Veseli plan\xc5\xa1arji, Hen\xc4\x8dek in njegovi fantje, \xc5\xa0tajerskih sedem, itd. Prvi pisec besedil za ansambel bratov Avsenik je bil Ferry Souvan, ki je bil s tem prvi pisec narodnozabavnih besedil nasploh. Po njem se imenuje nagrada za \xc5\xbeivljenjsko delo v okviru tega glasbenega \xc5\xbeanra. Pobudniki za nastajanje novih skladb so tudi \xc5\xa1tevilne prireditve, televizijske oddaje (na TV Slovenija neprekinjeno od leta 1960), tekmovanja in festivali v Sloveniji in zamejstvu. Od leta 1994 deluje Radio Veseljak, ki predvaja ve\xc4\x8dji del narodnozabavno glasbo.\n_START_SECTION_\nRock in pop-rock\n_START_PARAGRAPH_\nUstvarjalci slovenske rock glasbe so se za\xc4\x8deli pojavljati v za\xc4\x8detku 70. let 20. stoletja, le malo pa je takih, ki niso svoje glasbe hkrati pribli\xc5\xbeevali tudi slogovnim smernicam pop-glasbe, nekateri tudi vplivom jazza. V za\xc4\x8detku so rockovski ansambli priredili ve\xc4\x8dje \xc5\xa1tevilo tujih rockovskih skladb oz. so ustvarjali pod mo\xc4\x8dnim vplivom Boba Dylana, Janis Joplin, skupine Rolling Stones, Jimija Hendrixa, idr. Po vzoru popevkarjev so delovale so skupine Mladi levi, Kameleoni, Bumerang, Srce. V manj\xc5\xa1i meri so se pojavljali tudi vplivi punka, predstavnik je skupina Pankrti, ter metala, katerega prvi slovenski predstavnik je skupina Pomaran\xc4\x8da. Posebno mesto zaseda skupina Laibach z gibanjem NSK. _NEWLINE_Med najvidnej\xc5\xa1e slovenske pop-rock skupine sodijo Hazard, Gu-gu, \xc4\x8cuki, Pepel in kri, Videosex, Avtomobili, Big foot mama, Moulin rouge, La\xc4\x8dni Franz, NLP (s pridihom jazza), Buldo\xc5\xbeer. V za\xc4\x8detku 21. stoletja so najbolj priljubljene skupine Terrafolk, Dan D in Siddharta._NEWLINE_Med najpopularnej\xc5\xa1e kantavtorje sodijo Toma\xc5\xbe Domicelj, Andrej \xc5\xa0ifrer, Vlado Kreslin, Peter Lov\xc5\xa1in, Janez Bon\xc4\x8dina, Marko Brecelj, Toma\xc5\xbe Pengov, Jani Kova\xc4\x8di\xc4\x8d, Adi Smolar, Aleksander Me\xc5\xbeek, Zoran Predin, Jan Plestenjak, Neisha, idr.\n_START_SECTION_\nFilmska glasba\n_START_PARAGRAPH_\nFilmska umetnost se je razvila ob prelomu stoletja in kmalu dosegla tudi Slovenijo, prva kinodvorana je za\xc4\x8dela obratovati v Ljubljani leta 1907. Avtor prve izvirne slovenske filmske glasbe je Janko Gregorc, in sicer za film O Vrba (1940-1945). Po naklju\xc4\x8dju je avtor prvega slovenskega celove\xc4\x8dernega filma (1931) tudi skladatelj in vsestranski umetnik Janko Ravnik (njegov film V kraljestvu zlatoroga pa je nastal \xc5\xa1e v obdobju nemega filma). Dolgoletni spremljevalec nemega filma v Slovenski kinoteki je bil pianist in skladatelj Borut Lesjak (1931-1995). Njegova najbolj znana popevka je Ne \xc4\x8dakaj na maj, ki je bila uporabljena v istoimenskem \xc4\x8drnobelem filmu iz leta 1957. Med prepoznavne slovenske skladatelje glasbe za film in televizijo sodijo Urban Koder (glasba za film Cvetje v jeseni), Marjan Kozina (Kekec, Na svoji zemlji), Bojan Adami\xc4\x8d (Vesna), Marijan Lipov\xc5\xa1ek (Dobri stari pianino), Alojz Srebotnjak (Balada o trobenti in oblaku), Jani Golob (\xc4\x8cisto pravi gusar), De\xc4\x8do \xc5\xbdgur (Sre\xc4\x8da na vrvici), itd. Mnogi izmed njih pi\xc5\xa1ejo tudi glasbo za gledali\xc5\xa1\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nGlasbene zna\xc4\x8dilnosti slovenske ljudske pesmi\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina pesmi ima durovsko melodijo, manj\xc5\xa1e \xc5\xa1tevilo jih je v okvirih malotonskih lestvic in pentatonike. Melodi\xc4\x8dno gibanje je v glavnem diatoni\xc4\x8dno, petje pa silabi\xc4\x8dno (po en zlog na en ton). Razmeroma redko se pojavlja refren, pri \xc4\x8demer gre najve\xc4\x8dkrat za ponovitev verza v zadnji kitici ljubezenskih ali pripovednih pesmi. V\xc4\x8dasih ga predstavljajo vokalni elementi vriskanje, jodlanje, pripevi iz nesmiselnih glasov, posnemanja glasbil, ipd. Enoglasno petje je zelo redko, najbolj pogosto je dvoglasno petje, pri \xc4\x8demer je melodija peta v vzporednih tercah ali sekstah.  V Beli krajini, predvsem pa v Reziji, se je ohranilo dvoglasno petje z bordunom, pri \xc4\x8demer ni\xc5\xbeji glas neprestano dr\xc5\xbei en le\xc5\xbee\xc4\x8di ton (bordun), zgornji pa poje melodijo pesmi. Rezijanska kultura pozna tudi specifi\xc4\x8den na\xc4\x8din petja, danes pogosto poimenovano "grleno". Obe prvini je predstavila slovenska zabavno-glasbena skupina Katalena z uspe\xc5\xa1nico Da g\xc3\xb6ra ta \xc5\xa0karbinina.\n_START_SECTION_\nSlovenska glasbena publicistika\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav so se zapisi o slovenski glasbi pojavljali \xc5\xbee mnogo prej, so se periodi\xc4\x8dne publikacije razmahnile v 2. polovici 19. stoletja. Do 2. svetovne vojne so bile to C\xc3\xa4cilia (1857-1859), Cerkveni glasbenik (1878-1945), Glasbene zore (1900), Novi akordi (1910-1914), Pevec (1921-1938), Zbori (1925-1934), Nova muzika (1928-1929). Glasbena kritika se je raz\xc5\xa1irila tudi v dnevnem tisku. Po letu 1945 so se pojavila mnoga druga glasila. Zborovsko glasbo povzemajo Na\xc5\xa1i zbori (1964- danes), mladinsko glasbo Grlica (1953-danes), gibanja sodobne glasbe je povzemala Slovenska glasbena revija, (1951-1960), glasilo dru\xc5\xa1tva Glasbena mladina Slovenije, Muzikolo\xc5\xa1ki zbornik (1965-1989), in drugi. Za podrobnosti glej seznam slovenskih glasbenih in muzikolo\xc5\xa1kih periodi\xc4\x8dnih publikacij. Osrednja slovenska knji\xc5\xbeni\xc4\x8dna glasbena zbirka je v Narodni univerzitetni knji\xc5\xbenici, sledijo knji\xc5\xbenica muzikolo\xc5\xa1kega in\xc5\xa1tituta ZRC SAZU, knji\xc5\xbenica oddelka za muzikologija Filozofske Fakultete v Ljubljani, idr., ki hranijo predvsem teoreti\xc4\x8dno gradivo. Sicer delujejo pomembni notni arhivi v okviru SNG Opere, Slovenske filhramonije, Dru\xc5\xa1tva slovenskih skladateljev ter Radia Slovenija, ki ima najobse\xc5\xbenej\xc5\xa1i fonote\xc4\x8dni arhiv v dr\xc5\xbeavi. Za podrobnosti glej seznam slovenskih glasbenih arhivov in knji\xc5\xbenic.'