b'\n_START_ARTICLE_\nKonrad V. Hebenstreit\n_START_SECTION_\nMladost in \xc5\xa1kofovanje v Krki\n_START_PARAGRAPH_\nIzviral je iz vite\xc5\xa1ke rodbine Hebenstreit , kateri so prebivali na nekdanjem dvorcu Gojka (Hebenstreit), zgrajenem na Prelogah  pri Slovenskih Konjicah in so bili sprva oglejski fevdniki v Slovenj Gradcu.  Po evidencah Dominikanskega samostana v Bre\xc5\xbeah na Koro\xc5\xa1kem sta bila konradova star\xc5\xa1a Margareta in vitez Andrej Hebenstreit.  Svojo poklicno kariero je za\xc4\x8del leta 1386 kot \xc5\xbeupnik v mestu Bruck an der Mur na Gornjem \xc5\xa0tajerskem. Med leti 1387-1388 je \xc5\xa1tudiral na dunajski univerzi. Leta 1402 je bil kot kandidat avstrijskega vojvode imenovan za kr\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa in sicer ob protikandidatu salzbur\xc5\xa1kega nad\xc5\xa1kofa, ki je predlagal Gregorja Schenka von Osterwitz. Hkrati je bil, kot tudi njegov predhodnik Janez IV., imenovan za komornika avstrijskega nadvojvode Friderika Habsbur\xc5\xa1kega._NEWLINE_\xc5\xa0kofovsko posvetitev je prejel po nad\xc5\xa1kofu Gregorju leta 1402 in \xc5\xa1e istega leta prevzel \xc5\xa1kofijski sede\xc5\xbe v \xc5\xa0trasburgu. \xc5\xa0kof Hebenstreit se je izkazal kot izredno dober gospodar svoje \xc5\xa1kofije.\n_START_SECTION_\nKnezo\xc5\xa1kof v Freisingu\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti svojega predstojnika Bertholda von Wehingen, je freisin\xc5\xa1ki stolni kapitel posku\xc5\xa1al sam izvoliti svojega \xc5\xa1kofa, tako so 30. septembra 1410 izvolili Degenharda von Weichs. Vendar je protipape\xc5\xbe Janez XXIII. menil, da volitve niso bile potrebne in da zato do posvetitve ne more priti. Tako je bil 23. marca 1411 Konrad von Hebenstreit imenovan za knezo\xc5\xa1kofa v Freisingu. Degenhard se je mirno odpovedal svojemu naslovu in ostal kanonik v Augsburgu._NEWLINE_Novi knezo\xc5\xa1kof Konrad V. pa ni nikoli pri\xc5\xa1el do Freisinga. Po imenovanju se je v vlogi nove \xc5\xa1kofovske funkcije spomladi 1412 odpravil iz \xc5\xa0trasburga na pot po freisin\xc5\xa1kih posestih na Kranjskem. Najprej je od\xc5\xa1el v \xc5\xa0kofjo Loko, kjer je na gradu sprejel delegacijo iz Freisinga. Tam ga je pono\xc4\x8di umoril eden od njegovih slu\xc5\xbeabnikov. Kronist Karl Meichelbeck pi\xc5\xa1e: ...tako se je zgodilo, da ga je Konradov sluga, ki je vedel, da ima pri sebi pet tiso\xc4\x8d dukatov, pono\xc4\x8di zabodel v postelji in okrvavljen no\xc5\xbe polo\xc5\xbeil v njegovo roko, tako da bi verjeli, da se je \xc5\xa1kof sam umoril, in ko je denar odnesel, tudi sam razgla\xc5\xa1al, da je \xc5\xa1kof naredil samomor\xe2\x80\xa6.. Ker so mislili, da je naredil samomor, Konrad ni bil pokopan v posve\xc4\x8deni zemlji, ampak na vrtu \xc5\xa1kofijskega gradu \xc5\xa0kofja Loka. Morilec je 18 let kasneje v Rimu priznal zlo\xc4\x8din in freisin\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof Nikodemus della Scala ga je leta 1433 dal prekopati, ob slovesni procesiji, v farno cerkev Sv. Jurija v Stari Loki.'