b'\n_START_ARTICLE_\nDavorin Berani\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nGimnazijo je 1901 kon\xc4\x8dal v Mariboru, tam do februarja 1902 \xc5\xa1tudiral bogoslovje, nato \xc5\xbeivel nekaj mesecev v Slovenskih Konjicah, bil v letih 1902\xe2\x80\x931903 pri vojakih v Celovcu, nato do 1908 v Gradcu \xc5\xa1tudiral klasi\xc4\x8dno filologijo. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju je kot gimnazijski profesor slu\xc5\xbeboval v Kranju do 1910, v Celju do 1920, in nazadnje na Ptuju. Sku\xc5\xa1al se je uveljaviti v svoji stroki, se \xc5\xbeivo zanimal za glasbo (od 1899 je bil v vseh krajih kjer je \xc5\xbeivel zborovodja pevskih zborov, v bogoslovju tudi organist), se resno bavil z narodopisjem ter se \xc5\xa1e s posebno vnemo ukvarjal s \xc4\x8debelarstvom. Sodeloval je z raznimi slovenskimi \xc4\x8dasopisi ter med drugim objavil tudi razprave: O slovenski narodni glasbi (1910), Vrazovih zapiskih narodnih melodij /Stanko Vraz/ (1910), Katulova pesem LXVI /Katul/ (1912) in bro\xc5\xa1uro: Temelji modernega \xc4\x8debelarstva (Celje, 1922). Ve\xc4\x8d drugih stvari je ostalo v rokopisu.'