b'\n_START_ARTICLE_\nEdmond Halley\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nHalleyjev o\xc4\x8de je bil bogat milar. Edmond je najprej hodil na \xc5\xa0olo sv. Pavla (St Paul\'s School) v Barnesu. Od leta 1673 je \xc5\xa1tudiral na Kralji\xc4\x8dinem kolid\xc5\xbeu (Queen\'s College) Univerze v Oxfordu. Leta 1676 se je navdu\xc5\xa1il za astronomijo, saj ga je pri tem spodbujal premo\xc5\xbeni o\xc4\x8de in opustil \xc5\xa1tudij. \xc5\xbde v mladih letih se je izkazal s svojim astronomskim delom o tirih planetov (1676), Oson\xc4\x8dju in o Son\xc4\x8devih pegah._NEWLINE_Za dve leti je leta 1676 od\xc5\xa1el na otok Svete Helene v ju\xc5\xbenem Atlantskem oceanu, kamor ga je angle\xc5\xa1ka vlada poslala opazovat nebo iz Ju\xc5\xbene poloble. Ob tem je katalogiziral 341 zvezd ju\xc5\xbene nebesne poloble in tako dopolnil Flamsteedov katalog. Podobno kakor Richer leta 1672 v Cayennu, je na otoku opazil, da niha nihalo po\xc4\x8dasneje vrh gore kakor na obali. Prav ta ugotovitev je napeljala Hookea na misel o upadajo\xc4\x8di privla\xc4\x8dni sili. Newton je pokazal, da del tega pojava lahko opi\xc5\xa1emo s splo\xc5\xa1\xc4\x8denostjo Zemlje._NEWLINE_Novembra 1678 se je Halley vrnil v Anglijo, opravil izpite, prejel magisterij in postal \xc4\x8dlan Kraljeve dru\xc5\xbebe. Leta 1679 je objavil svoj zvezdni katalog Catalogus stellarum australium. Tu je opravil podobno pionirsko delo kot de Brahe. \xc4\x8ceprav je bil \xc5\xa1e zelo mlad, so ga poslali v Gdansk k Hevelu, da bi sku\xc5\xa1al pomiriti spor, v katerem je bil s Hookeom. Od leta 1680 do 1681 je potoval v Francijo in Italijo, spoznal Giovannija Cassinija I. in druge astronome Observatorija v Parizu._NEWLINE_Leta 1682 se je poro\xc4\x8dil in se nastanil v Islingtonu, severno od Londona. Ve\xc4\x8dinoma je opazoval Luno in se zanimal za probleme v zvezi s te\xc5\xbenostjo. Problem o dokazu Keplerjevih zakonov mu je pritegnil pozornost. Avgusta 1684 je od\xc5\xa1el v Cambridge, da bi se o tem pogovoril z Newtonom. Videl je, da je Newton \xc5\xbee re\xc5\xa1il problem, vendar o tem ni objavil ni\xc4\x8d. za\xc4\x8del se je navdu\xc5\xa1evati za Newtonove fizikalne teorije in ga je prepri\xc4\x8dal, da je napisal Matemati\xc4\x8dna na\xc4\x8dela naravoslovja, ki jih je Halley na svoj stro\xc5\xa1ek leta 1687 tudi objavil._NEWLINE_Leta 1686 je objavil drugi del o svoji odpravi. Tu je objavil razpravo o pasatih in monsunih. Razpoznal je, da toplota s Sonca vpliva na gibanja v ozra\xc4\x8dju. Na\xc5\xa1el je zvezo med zra\xc4\x8dnim tlakom in nadmorsko vi\xc5\xa1ino._NEWLINE_17. novembra 1687 mu je pisal Valvasor. V svojem pismu je opisal Alpe in Cerkni\xc5\xa1ko jezero ter predlo\xc5\xbeil tudi zemljevid jezera. Poleg je prilo\xc5\xbeil tudi pesem, v kateri je Valvasor opisal in se pohvalil s svojim delom. Naslednje leto je Valvasor prejel odgovor: Halleyeve pesmi (ki se niso ohranile) in pohvalo to\xc4\x8dnosti zemljevida._NEWLINE_Leta 1690 je Halley zaklju\xc4\x8dil z na\xc4\x8drtovanjem potaplja\xc5\xa1kega zvona, naprave, ki bi lahko bila potopljena dalj \xc4\x8dasa. V naprovo je vgradil tudi okno, namenjeno podmorskemu raziskovanju. Njegov potaplja\xc5\xa1ki zvon so ponovno napolnili s pomo\xc4\x8djo obte\xc5\xbeenih sodov zraka, ki so jih spu\xc5\xa1\xc4\x8dali iz morske gladine._NEWLINE_Leta 1693 je objavil \xc4\x8dlanek o \xc5\xbeivljenjskih rentah, ki se je ukvarjal z analizo starosti ob smrti iz zapiskov poljsko-nem\xc5\xa1kega mesta Breslaua (danes Vroclav), znanega po natan\xc4\x8dnih zapiskih. To je omogo\xc4\x8dilo britanski vladi, da je prodajala \xc5\xbeivljenjske rente po zmernih cenah na podlagi starosti kupca. Halleyjevo delo je mo\xc4\x8dno vplivalo na aktuarske vede, ki so uporabljale metode uporabne matematike in statistike pri denarnem gospodarstvu in zavarovanju. Izdelava \xc5\xbeivljenjske tabele za Breslau, ki se je nana\xc5\xa1ala na zgodnej\xc5\xa1e delo Johna Graunta predstavlja velik korak v zgodovini demografije._NEWLINE_Leta 1698 mu je Viljem III. zaupal poveljstvo bojne ladje HMS Paramore Pink, ki se je namenila raziskovati Zemeljsko magnetno polje. Zaupali so mu nalogo merjenja zemljepisne dol\xc5\xbeine s pomo\xc4\x8djo odmikov magnetne igle in tudi raziskovanje novih ozemelj. Potovanje je trajalo dve leti in se je raztezalo od 52 stopinj severno do 52 stopinj ju\xc5\xbeno. Po vrnitvi iz potovanja je leta 1701 sestavil prvi deklinacijski zemljevid za Tihi in Indijski ocean General Chart of the Variation of the Compass, kjer so ozna\xc4\x8deni preko izogon kraji z enako magnetno deklinacijo, kotom med smerjo proti severu in smerjo Zemeljskega magnetnega polja. To je kot, za katerega\xc2\xa0\xc2\xbbse moti kompas\xc2\xab. Izogonam so tedaj rekli tudi halleyjevske \xc4\x8drte._NEWLINE_Med letoma 1701 in 1703 je stotnik Halley na posebni tajni odpravi obiskal Habsbur\xc5\xa1ko monarhijo. V tem \xc4\x8dasu je ve\xc4\x8dkrat obiskal Ljubljano, Trst, Benetke, Dunaj, Gradec, Reko in Dalmacijo. Njegova naloga je bila oceniti predvsem obalo in obalne instalacije (ceste, fortifikacije, ...) za voja\xc5\xa1ke namene. Na\xc4\x8drtoval je izkrcanje v Bakarcu med \xc5\xa1pansko nasledstveno vojno, a je nato Anglija 1706 raje zasedla Gibraltar in pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Mahega. Leta 1703 je opravil zadnje svoje potovanje v jugovzhodni Evropi v voja\xc5\xa1ki slu\xc5\xbebi. 10. januarja 1703 je v zelo slabem vremenu pri\xc5\xa1el na Dunaj, od koder je preko Gradca in Ljubljane pri\xc5\xa1el v Trst. Tu sta mu civilni guverner mesta grof Janez Strassoldo in voja\xc5\xa1ki guverner grof Janez Ernst Herberstein pomagala izmeriti globino vode in velikost pristani\xc5\xa1\xc4\x8da. Glede na ugotovitve je zavrnil mo\xc5\xbenost, da bi Trst postal pomorsko opori\xc5\xa1\xc4\x8de. Nato se je odpravil v Bakarski zaliv in v Kraljevico. Tu je naredil na\xc4\x8drt za zgraditev \xc5\xa1tirih utrjenih baterij s 66 topovi (njegove na\xc4\x8drte so nato uporabiti za izgradnjo ceste Karoline \xc4\x8dez Gorski kotar). 15. januarja je obiskal Senj. Ponovno je izmeril globino morja pri Bakarcu in se nato \xc4\x8dez Karlobag, Reko, Ljubljano in Gradec vrnil na Dunaj, kjer je 3. marca izro\xc4\x8dil cesarju Leopoldu I. zemljevide, ki jih je naredil med potjo. Dva tedna pozneje je odpotoval v London, a se je 23. julija vrnil nazaj na Dunaj, saj je utrjevanje Bakarca potekalo prepo\xc4\x8dasi. Na Dunaju ga je sprejel Evgen Savojski. Njegova pot nazaj v Bakarac je trajala dva tedna, kjer je nadzoroval graditev._NEWLINE_Od leta 1703 je bil profesor geometrije na Univerzi v Oxfordu. Leta 1710 je prejel \xc4\x8dastni doktorat. Od leta 1720 je bil kot drugi kraljevi astronom predstojnik Kraljevega observatorija Greenwich, kjer je nasledil Flamsteeda._NEWLINE_Najva\xc5\xbenej\xc5\xa1i njegovi deli sta \xc5\xbee omenjeni zvezdni katalog Catalogus stellarum australium (1679) in Prikaz astronomije kometov (Synopsis on Cometary Astronomy (Synopsis astronomiae cometicae)), ki ga je za\xc4\x8del pisati leta 1682 ter objavil leta 1705. V delu je uporabil Newtonove gibalne zakone na vse razpolo\xc5\xbeljive podatke o kometih in matemati\xc4\x8dno pokazal, da imajo kometi elipti\xc4\x8dne tire. Dolo\xc4\x8dil je tir in obhodno dobo kometa iz leta 1682, ki se danes na de Lacailleovo pobudo imenuje po njem Halleyjev komet in napovedal njegovo ponovno pojavljanje leta 1757. Tako je pokazal, da so kometi del Oson\xc4\x8dja._NEWLINE_Iz arab\xc5\xa1\xc4\x8dine je delno prevedel Apolonijevo delo De sectione rationis (1706)._NEWLINE_Da bi dolo\xc4\x8dil starost Zemlje s pomo\xc4\x8djo slanosti oceanov je leta 1715 naredil prvi znanstveni poskus. Pri tem je dejal:\xc2\xa0\xc2\xbbTako smo dobili dokaz, na podlagi katerega lahko izra\xc4\x8dunamo starost vseh stvari.\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE_S pomo\xc4\x8djo prehoda Venere po Son\xc4\x8devi plo\xc5\xa1\xc4\x8di je leta 1716 razdelal postopek za dolo\xc4\x8devanje Son\xc4\x8deve paralakse. Kasneje so leta 1761 in 1769 organizirali ve\xc4\x8d odprav, ki so kljub negotovim zemljepisnim dol\xc5\xbeinam opazovali\xc5\xa1\xc4\x8d ugotovile vrednosti za Son\xc4\x8devo paralakso med 8,55" in 8,88". Na teh potovanjih so se astronomi spopadali s skoraj nepremostljivimi te\xc5\xbeavami. S svojo po\xc5\xbertvovalnostjo so dobili rezultate, ki \xc5\xa1e danes vzbujajo spo\xc5\xa1tovanje in ob\xc4\x8dudovanje. Ob tem so odkrili \xc5\xa1e mnogo stranskih, a pomembnih odkritij. V Peruju je Bouguer odkril odklon vertikale, de La Condamine pa kininovec._NEWLINE_S primerjanjem novih astronomskih meritev s podatki iz Ptolemejevega astronomskega zbornika Almagest je leta 1718 odkril lastno teorijo o gibanju zvezd stalnic. S primerjanjem leg zvezd, ki jih je sam dolo\xc4\x8dil s polo\xc5\xbeajem istih zvezd, ki so jih dolo\xc4\x8dili de Brahe in gr\xc5\xa1ki astronomi Ptolemej, Hiparh in Timoharis, je odkril njihova lastna gibanja. Prav gotovo je to odkril za bli\xc5\xbenje zvezde Sirij, Prokijon, Arktur in Aldebaran. Prvi je odkril, da se medsebojne lege zvezd s \xc4\x8dasom spreminjajo \xc5\xbee I Sin, kar pa niso upo\xc5\xa1tevali. Za Halleyjevo okritje se je zavzel Giovanni Cassini, Bradley pa je bil proti in je leta 1742 mislil, da so gibanja le navidezna zaradi gibanja Sonca po prostoru. \xc5\xa0ele leta 1775 so se prepri\xc4\x8dali, da to ne dr\xc5\xbei, ko je Tobias Mayer iz R\xc3\xb8merjevih, de Lacaillevih in svojih opazovanj objavil lastna gibanja preko 100 zvezd. Kasneje so Argelander, Bessel in drugi izdali kataloge z lastnimi gibanji zvezd. Z razvojem fotografskih postopkov v drugi polovici 19. stoletja so mno\xc5\xbei\xc4\x8dno dolo\xc4\x8devali lastna gibanja, tako da jih poznamo danes \xc5\xbee ve\xc4\x8d kot za 300.000 zvezd. Na Observatoriju Greenwich je Halley leta 1721 za\xc4\x8del z 18 letnim prou\xc4\x8devanjem Luninega gibanja okoli Zemlje.\n_START_SECTION_\nPoimenovanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo njem se imenujeta kraterja na Luni (Halley), na Marsu (Halley) in asteroid glavnega pasu 2688 Halley.'