b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xa0kocjanske jame\n_START_SECTION_\nZgodovina odkrivanja\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi zapisani dokument je iz leta 1819, uradno poro\xc4\x8dilo Okro\xc5\xbenemu uradu v Se\xc5\xbeani, v katerem neznani pisec opisuje \xc5\xa0kocjanske jame. 20 let pozneje se je Tr\xc5\xbea\xc4\x8dan Jakob Svetina, vodovodni mojster, s splavom spustil 120 m dale\xc4\x8d po Reki v notranjost jam, da bi ugotovil, kako zajeti vodo za tr\xc5\xbea\xc5\xa1ki vodovod. V tistem \xc4\x8dasu (leta 1851) so se najgloblje spustili rudarji iz Idrije - 450 m._NEWLINE_Glas o lepoti \xc5\xa0kocjanskih jam se je v 19. stoletju raz\xc5\xa1iril po vsej Evropi. Jama je pritegnila speleologe dr. Adolfa Schmidla in brata Miller z Dunaja, iz \xc4\x8ce\xc5\xa1ke Antona Hankeja in Viljema Puticka in iz Trsta Josipa Marini\xc4\x8da, ter pozneje \xc5\xa1tevilne Italijane. Prve vratolomne steze so speljali mo\xc5\xbeje iz bli\xc5\xbenjih vasi, ki so bili hkrati tudi odli\xc4\x8dni vodniki._NEWLINE_Tisti del jam, kjer se za\xc4\x8dne dana\xc5\xa1nji turisti\xc4\x8dni ogled - to je Tiha jama - so odkrili doma\xc4\x8di vodniki leta 1904. Prvih raziskovalcev jama ni zanimala, ker je to slepi rokav brez teko\xc4\x8de vode. Leta 1938 so iz doline Globo\xc4\x8dak prebili kraj\xc5\xa1i predor za udobnej\xc5\xa1i dostop obiskovalcev. Leta 1958 so v jamah uredili elektri\xc4\x8dno razsvetljavo.\n_START_SECTION_\nTuristi\xc4\x8dni ogled podzemnih jam\n_START_PARAGRAPH_\nV smeri turisti\xc4\x8dnega ogleda se Tiha jama za\xc4\x8dne v ozkem prehodu, ki je kljub nizkemu stropu bogat s kapniki. Sledi ji Velika dvorana. Strop se bo\xc4\x8di najmanj 30 m visoko, tloris dvorane pa je 70 x 120 m. Tu so orja\xc5\xa1ke kapni\xc5\xa1ke strukture in pri izhodu iz dvorane stojijo orgle, delo narave._NEWLINE_Od tam naprej lahko sli\xc5\xa1imo vse glasnej\xc5\xa1e bu\xc4\x8danje podzemeljske Reke. \xc5\xa0ume\xc4\x8da dvorana je najbolj navdu\xc5\xa1ila \xc4\x8dlane Unescove Komisije za svetovno naravno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino. Od re\xc4\x8dne gladine do stropa je 104 m, dvorana pa je dolga dobrih 300 m. Visoko pod stropom je vzidana plo\xc5\xa1\xc4\x8da z napisom 2.9.1965 do koder je segala najvi\xc5\xa1ja voda v jami. Podzemna reka si je v apnen\xc4\x8dasto kamnino izdolbla ozek kanjon Hankejev kanal, ki ga 50 m nad gladino pre\xc4\x8dka Cerkvenikov most. Ta most so zgradili leta 1937 po na\xc4\x8drtu doma\xc4\x8dina Franca Cerkvenika. Leta 2003 je bil temeljito obnovljen._NEWLINE_V \xc5\xa0midlovi dvorani zopet vidimo svetlobo. Dvorano omejujejo navpi\xc4\x8dne stene - pobo\xc4\x8dja Velike doline. Tam lahko vidimo kamnite ponvice. S posebnim dvigalom zapustimo podzemni svet.\n_START_SECTION_\nTuristi\xc4\x8dno nedostopne podzemne jame\n_START_PARAGRAPH_\nTe jame so sicer dostopne vendar niso primerne za mno\xc5\xbei\xc4\x8dni obisk. V Veliki dolini se pod severozahodno steno v obliki spodmola odpira Tomin\xc4\x8deva jama. Tu so na\xc5\xa1li v ilovici sledove \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega bivanja v obdobju od mezolitika do antike. Jama je posebej zaslovela po najdbi jamskih biserov - drobnih kamen\xc4\x8dkov, ki jih je voda oblekla v sigast okras._NEWLINE_Hankejev kanal je dolg 800 m in pelje skozi tri podzemeljske prostore v Martelovo dvorano, ki je z dvema milijonoma kubi\xc4\x8dnih metrov prostornine najve\xc4\x8dja na Krasu, do Mrtvega jezera, kjer Reka ponikne in pride kasneje na dan kot Timava.\n_START_SECTION_\nVelika in Mala dolina\n_START_PARAGRAPH_\nMed Veliko in Malo dolino se pne naravni most, nekaj deset metrov pod njim pa so zgradili Tomasinijev most. Tukaj lahko spomladi na nadmorski vi\xc5\xa1ini komaj 300 m opazimo alpski avrikelj (Primula auricula). Poleg njih pa rastejo sredozemski venerini lasci (Adiantum capillus-veneris). Venerini lasci lahko uspevajo le pod stropom \xc5\xa0midlove dvorane, ker tam izhaja relativno topel zrak iz jam s stalno temperaturo 12 \xc2\xbaC, v obeh dolinah pa se pogosto zadr\xc5\xbeuje jezero hladnega zraka.\n_START_SECTION_\nMahor\xc4\x8di\xc4\x8deva jama\n_START_PARAGRAPH_\nVhod v Mohor\xc4\x8di\xc4\x8devo jamo je zaprt, ker steze niso vzdr\xc5\xbeevane. Ime nosi po \xc5\xbeupanu Jo\xc5\xbeefu Mahor\xc4\x8di\xc4\x8du, ki si je \xc5\xbee v prvi polovici 19. stoletja prizadeval za turisti\xc4\x8dno odprtje jame. Reka je ob vstopu v jamo zgradila velik obokan zatrep.\n_START_SECTION_\nRegijski park\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0kocjanske jame so del Regijskega parka \xc5\xa0kocjanske jame. Park obsega celoten sistem \xc5\xa0kocjanskih jam, kanjon notranjske Reke od jam do mostu v \xc5\xa0kofljah ter pokrajino neposredno nad jamami z vasmi Matavun, \xc5\xa0kocjan in Betanja.'