b'\n_START_ARTICLE_\nLex Salica\n_START_PARAGRAPH_\nSalijski zakonik (latinsko Lex Salica) je zakonik Salijskih Frankov, ki ga je okoli leta 500 zbral prvi frankovski kralj Klodvik I.. Napisan je v latinskem jeziku. Nizozemski jezikoslovci trdijo, da je eden od najstarej\xc5\xa1ih, \xc4\x8de ne najstarej\xc5\xa1i, znani staronizozemski zapis. Starej\xc5\xa1i bi lahko bil samo Bergakkerjev napis._NEWLINE_Zakonik je ostal osnova frankovske zakododaje skozi cel zgodnji srednji vek in je vplival tudi na druge evropske pravne sisteme. Najbolj znano na\xc4\x8delo frankovske zakonodaje je bilo na\xc4\x8delo izklju\xc4\x8ditve \xc5\xbeensk iz dedovanja prestola, fevdov in drugega premo\xc5\xbeenja. Salijske zakone je presojal odbor, ki ga je imenoval in pooblastil kralj Frankov._NEWLINE_Ohranjenih je nekaj deset rokopisov iz 6. do 8. stoletja, za katere se domneva, da so prepisi izvirne izdaje iz 6. stoletja, in trije dopolnjeni rokopisi, napisani najkasneje v 9. stoletju. Salijski zakonik je imel v Srednji Evropi vse do novega veka velik vpliv na statutno pravo, predvsem v nem\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeavah, Franciji, Belgiji, Nizozemski, delih Italije, Avstriji, Mad\xc5\xbearski, Romuniji in na Balkanu.\n_START_SECTION_\nZgodovina zakonika\n_START_PARAGRAPH_\nKlodvik I. (vladal 466-511), prvi kralj vseh Frankov, se je zavedal, da bi bilo vladanje la\xc5\xbeje in bolj u\xc4\x8dinkovito, \xc4\x8de bi imeli on in njegovi uradniki pisan zakonik. Imenoval je \xc5\xa1tiri poverjenike z nalogo, da razi\xc5\xa1\xc4\x8dejo rabo zakonov, ki so bili pred objavo Salijskega zakonika zapisani samo v glavah dolo\xc4\x8denih modrih mo\xc5\xbe, katere so poklicali na skup\xc5\xa1\xc4\x8dino, kadar so potrebovali njihovo znanje. Prenos znanja iz roda v rod je bil izklju\xc4\x8dno usten. Salijski zakonik je bil torej odraz stare zakonodaje in sodne prakse._NEWLINE_Prva razli\xc4\x8dica Salijskega zakonika je bila objavljena med letoma 507 in 511. Njegov naslov izhaja iz dejstva, da je bil Klodvik merovin\xc5\xa1ki kralj, ki je vladal samo Salijskim Frankom. Zakonik je kasneje veljal tudi za Ripuarske Franke, vendar je vseboval samo 65 naslovov in morda ni vklju\xc4\x8deval posebnih ripuarskih zakonov._NEWLINE_Naslednjih 300 let so zakonik prepisovali in mu po potrebi dodajali na novo prejete zakone, revidirali stare in brisali tiste, ki so jih razveljavili. Prepisovalci so v prepise vna\xc5\xa1ali tudi svoje ideje in slog, zato ima vsak ohranjen prepis svoj edinstven niz napak, popravkov, vsebino in organizacijo. Zakoni so se imenovali \xc2\xbbnaslovi\xc2\xab in so imeli svoja imena, ki so se za\xc4\x8denjala z de, se pravi z \xc2\xbbo (tem in tem)\xc2\xab. Sklopi zakonov so imeli smiselna imena, ki so povedala nekaj o njihovi vsebini.\n_START_SECTION_\nMerovin\xc5\xa1ko obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nNizozemski jezikoslovec in orientalist Hendrik Kern je vse ohranjene rokopise razdelil v pet dru\xc5\xbein. Pri delitvi je upo\xc5\xa1teval podobnost vsebine, relativne kronolo\xc5\xa1ke sekvence in podatke z dolo\xc4\x8dljivim datumom. Najstarej\xc5\xa1a je Dru\xc5\xbeina I, ki vsebuje \xc5\xa1tiri rokopise iz 8. in 9. stoletja s 65 naslovi, za katere je Kern prepri\xc4\x8dan, da so prepisi izvirnikov iz 6. stoletja. Rokopisi vsebujejo tako imenovane malber\xc5\xa1ke razlage (Malbergse Glossen), marginalne pripombe s frankovskimi dvornimi izrazi za latinske izraze. Naziv malber\xc5\xa1ki izvira iz izraza malbergo, ki pomeni dvorni jezik. V Kernovi Dru\xc5\xbeini II sta dva rokopisa, ki sta enaka rokopisom iz Dru\xc5\xbeine I, vendar vsebujeta \xc2\xbbinterpolacije \xc5\xa1tevilnih dodatkov, ki ka\xc5\xbeejo, da sta nastala kasneje\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nKarolin\xc5\xa1ko obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nDru\xc5\xbeina III je razdeljena v dve skupini. Prva vsebuje tri rokopise iz 8.-9. stoletja z raz\xc5\xa1irjenim besedilom z 99 ali 100 naslovi in malber\xc5\xa1kimi razlagami. Druga vsebuje \xc5\xa1tiri rokopise, v katerih so malber\xc5\xa1ke razlage opu\xc5\xa1\xc4\x8dene in vsebuje \xc2\xbbsledove poskusov, da bi bil jezik bolj jedrnat\xc2\xab. V njih je navedek: \xc2\xbbv 13. letu vladavine na\xc5\xa1ega najslavnej\xc5\xa1ega kralja Frankov Pipina\xc2\xab. Nekaj internih dokumentov je bilo sestavljenih po Pipinu Malem. \xc5\xa0tejejo se med popravke, ki jih je vpeljal Pipin, in se zato imenujejo Pipina Recensio._NEWLINE_Tudi Dru\xc5\xbeina IV. je razdeljena v dve skupini. V prvi je 33 rokopisov, v drugi pa samo eden. Zanje je zna\xc4\x8dilno pripisovanje latinskih imen delom z razli\xc4\x8dnimi izvori. Dva dela sta iz leta 768 in 778, popravki pa iz leta 798, se pravi iz pozne vladavine Karla Velikega. Ta izdaja se imenuje Lex Salica Emendata, Lex Reformata ali Lex Emendata (Dopolnjeni ali reformirani salijski zakonik) in je bila zagotovo rezultat Karlovih zakonodajnih reform._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je Sveto rimsko cesarstvo obsegalo ve\xc4\x8dino Zahodne Evrope. Karel Veliki je zakoniku dodal nekaj zakonov iz zgodnej\xc5\xa1ih germanskih zakonikov, ki niso bili frankovskega porekla. Tvorili so poseben sklop in imeli svoj naslov. Vsi Franki v Frankovskem cesarstvu so se morali podrejati istemu zakoniku s skupnim naslovom Lex Salica. V sklopu z zakoni, sposojenimi iz drugih germanskih zakonikov, so bili deli Lex Ribuariorum, kasnej\xc5\xa1ega Lex Ribuaria, zakonika Ripuarskih Frankov, ki so bili pred Klodvikom I. neodvisni, in Lex Alamannorum, zakonika Alemanov, ki so bili frankovski podlo\xc5\xbeniki. Za Alemane so po podjarmljenju veljali frankovski in ne njihovi zakoni. Vklju\xc4\x8ditev nekaj njihovih zakonov v Salijski zakonik je slu\xc5\xbeila samo za olep\xc5\xa1avo. Karel Veliki je upo\xc5\xa1teval tudi Lex Suauorum, starodavni zakonik Svebov, ki so bili predhodniki Alemanov.\n_START_SECTION_\nOsnovna pravna na\xc4\x8dela\n_START_PARAGRAPH_\nZakoni in njihovo interpretiranje dajejo dober vpogled v frankovsko dru\xc5\xbebo._NEWLINE_Kazensko pravo je dolo\xc4\x8dalo od\xc5\xa1kodnine, ki so se morale pla\xc4\x8dati za po\xc5\xa1kodovanje oseb in dobrin, na primer su\xc5\xbenjev, ter tatvine in neutemeljene \xc5\xbealitve. Tretjina globe je \xc5\xa1la za popla\xc4\x8dilo sodnih stro\xc5\xa1kov. V sporih je razsojalo porotno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Civilno pravo je dolo\xc4\x8dalo, da posameznik nima nobene zakonske za\xc5\xa1\xc4\x8dite, \xc4\x8de ni \xc4\x8dlan dru\xc5\xbeine. Pravice dru\xc5\xbeinskih \xc4\x8dlanov so bile dolo\xc4\x8dene. Ena od njih je bila delitev zemlje med vse \xc5\xbeive\xc4\x8de mo\xc5\xa1ke naslednike, ki je bila v nasprotju z na\xc4\x8delom prvorojenstva.\n_START_SECTION_\nAgnatsko nasledstvo\n_START_PARAGRAPH_\nEno od na\xc4\x8del civilnega prava je bilo agnatsko nasledstvo, se pravi nasledstvo po mo\xc5\xa1ki nasledstveni liniji, ki je \xc5\xbeenske izrecno izklju\xc4\x8devalo iz dedovanja prestola in fevda. Salijski zakonik je zato pogosto sinonim za agnatsko nasledstvo, \xc4\x8deprav ne vsebuje samo dednega prava in je neposredni predhodnik pravnih sistemov nekaterih sodobnih evropskih dr\xc5\xbeav._NEWLINE_Prestol in fevd so lahko nasledili samo mo\xc5\xa1ki sorodniki predhodnika, med katere so spadali brat, sin, najbli\xc5\xbeji mo\xc5\xa1ki sorodniki po mo\xc5\xa1ki liniji, vklju\xc4\x8dno z vzporednimi agnatskimi vejami, na primer zelo daljni bratranci. Glavni obliki nasledstva sta bili agnatski seniorat in agnatsko prvorojenstvo. Slednja, ki je bila najbolj obi\xc4\x8dajna, je pomenila, da je nasledstvo pre\xc5\xa1lo na najstarej\xc5\xa1ega sina monarha. \xc4\x8ce monarh ni imel sinov, je prestol nasledil najstarej\xc5\xa1i mo\xc5\xa1ki sorodnik po mo\xc5\xa1ki liniji.'