b'\n_START_ARTICLE_\nGiotto di Bondone\n_START_SECTION_\nZgodnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nSplo\xc5\xa1no raz\xc5\xa1irjeno mnenje je bilo, da je bil Giotto rojen na hribovski kmetiji, morda v Colle di Romagnano ali Romignano; od leta 1850 stoji v bli\xc5\xbeini Colle Vespignano, zaselku 35 kilometrov severno od Firenc hi\xc5\xa1a, na kateri je spominska plo\xc5\xa1\xc4\x8da v \xc4\x8dast njegovega rojstnega kraja. Najnovej\xc5\xa1e raziskave ka\xc5\xbeejo, da se je dejansko rodil v Firencah, sinu kova\xc4\x8da. O\xc4\x8detovo ime je bilo Bondone. Ve\xc4\x8dina strokovnjakov je sprejela dejstvo, da je bilo Giotto njegovo pravo ime, lahko pa bi bila tudi okraj\xc5\xa1ava za Ambrogio (Ambrogiotto) ali Angelo (Angelotto)._NEWLINE_Leto njegovega rojstva so izra\xc4\x8dunali iz podatkov, da je Antonio Pucci, mestni glasnik v Firencah napisal pesem v \xc4\x8dast Giotta, v kateri stoji \xc5\xa1tevilka 70 kot starost ob njegovi smrti. Lahko pa, da se izraz\xc2\xa0\xc2\xbbsedemdeset\xc2\xab\xc2\xa0prilega rimi v pesmi, tako da je mo\xc5\xbeno, da jo Pucci uporablja v umetni\xc5\xa1kem smislu._NEWLINE_Giorgio Vasari v knjigi \xc5\xbdivljenje umetnikov pi\xc5\xa1e, da je bil Giotto pastir, vesel in inteligenten otrok, ki so ga imeli radi vsi, ki so ga poznali. Florentinski slikar Cimabue je odkril Giottove slike ovc na skali. Bile so tako realisti\xc4\x8dne, da se je Cimabue pribli\xc5\xbeal o\xc4\x8detu Bondoneju in vpra\xc5\xa1al, \xc4\x8de bi lahko vzeli fanta kot vajenca. Cimabue je bil eden od dveh najbolj znanih slikarjev Toskane, drugi je bil Duccio, ki je deloval predvsem v Sieni._NEWLINE_Vasari je napisal ve\xc4\x8d takih zgodb o Giottovi spretnosti. Pi\xc5\xa1e, da je, ko je bil Cimabue odsoten iz delavnice, njegov mladi vajenec naslikal tako realisti\xc4\x8den obraz, da ga je Cimabue posku\xc5\xa1al ve\xc4\x8dkrat popraviti. Vasari se sklicuje tudi, da je pape\xc5\xbe poslal kurirja, da Giotta prosi, naj mu po\xc5\xa1lje risbo kot dokaz svoje spretnosti. Giotto je narisal v rde\xc4\x8di barvi krog, tako popoln, da se je zdelo, kot da je sestavljen s pomo\xc4\x8djo \xc5\xa1estila in sel ga je odnesel pape\xc5\xbeu._NEWLINE_Mnogi znanstveniki danes niso prepri\xc4\x8dani o Giottovem usposabljanju. Giottova dela imajo veliko lastnosti rimskih slik poznega 13. stoletja. Cimabue je delal v Rimu, kjer je bila v tem obdobju dejavna lokalna \xc5\xa1ola slikarjev fresk, od katerih je bil najbolj znan Pietro Cavallini. V Rimu pa je delal tudi znameniti florentinski kipar in arhitekt Arnolfo di Cambio.\n_START_SECTION_\nFreske Zgornje cerkve v Assisiju\n_START_PARAGRAPH_\nIz Rima je Cimabue od\xc5\xa1el slikat nekaj velikih fresk v novozgrajeno baziliko Svetega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka Asi\xc5\xa1kega v Assisiju, in verjetno je, da je \xc5\xa1el Giotto z njim. Atributi freske iz cikla \xc5\xbdivljenje svetega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka v Zgornji cerkvi, so eni od najbolj nasprotujo\xc4\x8dih v umetnostni zgodovini. Dokumente fran\xc4\x8di\xc5\xa1kovskih bratov, ki se nana\xc5\xa1ajo na umetni\xc5\xa1ko komisijo v tem obdobju, so uni\xc4\x8dili Napoleonovi vojaki, ki so v Zgornji cerkvi bazilike imeli hleve za konje in brez drugih virov je strokovna javnost razdeljena glede tega, ali je bil Giotto avtor Fran\xc4\x8di\xc5\xa1kovega cikla. V odsotnosti listinskih dokazov o nasprotnem je obveljalo, da pripisujejo vse freske v Zgornji cerkvi, ki niso bile o\xc4\x8ditno Cimabuejeve, Giottu. Nekateri od preostalih biografskih virov, kot sta Ghiberti in Riccobaldo iz Ferrare ka\xc5\xbeejo, da je freska iz cikla \xc5\xbdivljenja svetega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka v Zgornji cerkvi njegovo najzgodnej\xc5\xa1e samostojno delo._NEWLINE_Tehni\xc4\x8dni pregledi in primerjave potez in tehni\xc4\x8dnih posebnosti slikarij delavnic v Assisiju in Padovi v letu 2002 so dali trdne dokaze, da Giotto ni slikal tega cikla. Obstaja namre\xc4\x8d veliko razlik med ciklom Svetega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka in freskami v kapeli Degli Scrovegni (Arena), ki si jih je te\xc5\xbeko razlo\xc5\xbeiti z vidika slogovnega razvoja umetnika. \xc4\x8cisto mo\xc5\xbeno je, da je freske v Assisiju naslikalo ve\xc4\x8d rok, in da so bili umetniki verjetno iz Rima.\n_START_SECTION_\nDruga dela\n_START_PARAGRAPH_\nVasari pripisuje Giottu avtorstvo velikega \xc5\xa1tevila slik, med drugim, kot je splo\xc5\xa1no sporno, tudi freske v Assisiju. Po Vasariju, so Giottovo zgodnje delo slikarije za dominikanski samostan Santa Maria Novella. To so freske Marijino oznanjenje in ogromno razpelo Kri\xc5\xbeanega, visoko pribli\xc5\xbeno 5 m. Datirano je okoli leta 1290 in je torej iz istega \xc4\x8dasa kot freske v Assisiju. Druga zgodnja dela so San Giorgio alla Costa Madonna in otrok zdaj v \xc5\xa0kofijskem muzeju Santo Stefano al Ponte v Firencah in podpisana slika Stigme Svetega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka, prej v San Francesco v Pisi, danes v Louvru._NEWLINE_Leta 1287, v starosti okoli 20 let, se je Giotto poro\xc4\x8dil z Ricevuto di Lapo del Pela, znano kot "Ciuta". Par je imel \xc5\xa1tevilne otroke, od katerih se je eden, Francesco, tudi iz\xc5\xa1olal za slikarja. Giotto je, ob Cimabueju, delal v Rimu od 1297-1300. V cerkvah je nekaj sledov njegove navzo\xc4\x8dnosti ostalo do danes. V baziliki Svetega Janeza Laterana je na nosilcu desno od vhoda majhen del freske iz cikla narejenega za jubilejno leto 1300 imenovano po Bonifaciju VIII. V tem \xc4\x8dasu je tudi poslikal poliptih Badia, ki je zdaj v galeriji Uffizi v Firencah._NEWLINE_Slava Giotta kot slikarja se je \xc5\xa1irila. Bil je imenovan za delo v Padovi in v Riminiju, kjer je danes ostalo le Kri\xc5\xbeanje v cerkvi Svetega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka, naslikano pred letom 1309. To delo je vplivalo na vzpon \xc5\xa1ole iz Riminija (Scuola Riminese), ki sta jo vodila Giovanni in Pietro da Rimini. Glede na dokumente iz 1301 in 1304 je imel Giotto v tem \xc4\x8dasu velika posestva v Firencah in verjetno je, da je imel \xc5\xbee kar veliko delavnico ter prejemal naro\xc4\x8dila iz vse Italije.\n_START_SECTION_\nKapela Scrovegni\n_START_PARAGRAPH_\nOkoli leta 1305 je Giotto izpeljal svoje najpomembnej\xc5\xa1e delo, poslikavo notranjosti kapele Scrovegni v Padovi. Enrico degli Scrovegni je naro\xc4\x8dil kapelo, da bi slu\xc5\xbeila dru\xc5\xbeini za \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje in grobnico, \xc4\x8deprav je bila v bli\xc5\xbeini \xc5\xbeupnijska cerkev. Ta kapela je na zunaj zelo preprosta gotska stavba iz ro\xc5\xbenate opeke, ki je bila zgrajena ob starej\xc5\xa1i pala\xc4\x8di, ki jo je posedoval Scrovegni. Pala\xc4\x8da, ki je zdaj ni ve\xc4\x8d, in kapela sta stali na kraju rimske arene, zaradi \xc4\x8desar se je udoma\xc4\x8dilo ime kapela Arena._NEWLINE_Kapela predstavlja prvi velik korak v zgodovini renesan\xc4\x8dnega slikarstva. Tema je Odre\xc5\xa1itev in daje poudarek na Devici Mariji, ki ji je kapela posve\xc4\x8dena, tudi Marijino oznanjenje in Devica ljubezni. Kot je bilo obi\xc4\x8dajno v srednjeve\xc5\xa1kem obdobju v Italiji, na zahodni steni prevladuje Poslednja sodba. Na obeh straneh prezbiterija so slike o angelu Gabrielu in Devici Mariji, ki prikazujejo oznanjenje. Ta prizor je vklju\xc4\x8den v cikel o \xc5\xbeivljenju bla\xc5\xbeene Device Marije in Kristusa. Vir za \xc5\xbeivljenje Marije je Zlata legenda Jacopa da Voragine, \xc5\xbeivljenje Kristusa pa \xc4\x8drpa iz Meditacije o \xc5\xbeivljenju Jezusa Kristusa, od Psevdo-Bonaventure. Freske so ve\xc4\x8d kot zgolj ilustracije znanih besedil, so pa znanstveniki odkrili \xc5\xa1tevilne vire za interpretacijo Giottovih svetih zgodb._NEWLINE_Cikel je razdeljen na 37 prizorov, razporejenih okrog stranskih sten v treh stopnjah. Za\xc4\x8dne se v zgornjem delu pri zgodbi Janeza in Ane, star\xc5\xa1ev Marije in nadaljuje z zgodbo o Mariji. Jezusovo \xc5\xbeivljenje zaseda dve vrsti. Poslednja sodba zapolnjuje celoten slikovni prostor na zadnji steni._NEWLINE_Desna zgornja stopnja obravnava \xc5\xbeivljenje Marijinih star\xc5\xa1ev, levo njeno zgodnje \xc5\xbeivljenje, v sredini pa zgodnje \xc5\xbeivljenje in Kristusovi \xc4\x8dude\xc5\xbei._NEWLINE_Spodnji del na obeh straneh prikazuje Kristusov pasijon. Upodobljen je predvsem v profilu, kot je bilo v navadi v preteklosti, ko so upodabljali pomembne osebe. Njegove o\xc4\x8di nenehno opozarjajo na pravice. Proti koncu je slika Jude\xc5\xbeev poljub, ki prikazuje dramati\xc4\x8dne okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine tega dogodka._NEWLINE_Velik del modre barve se je v freski s \xc4\x8dasom odlu\xc5\xa1\xc4\x8dil. To je zato, ker je Enrico degli Scrovegni odredil, da zaradi cene barvila ultramarin modre, ki se je uporabljal, mora to naslikati na vrhu \xc5\xbee suhe \xc5\xa1tukature, da ohrani svoj lesk. Iz tega razloga je razpadla hitreje kot druge barve, ki so bile naslikane v mavec. Primer tega razpada je jasno razviden na Kristusovi halji ko sedi na oslu._NEWLINE_Med prizori so tudi \xc5\xa1tiri slike prizorov iz stare zaveze._NEWLINE_Giottov slog delno temelji na trdni kompozicijah klasi\xc4\x8dno u\xc4\x8dinkujo\xc4\x8de skulpture Arnolfa di Cambia. Za razliko od tistih, ki sta jih slikala Cimabue in Duccio, Giottove osebe niso stilizirane ali podolgovate in ne sledijo bizantinskim modelom. So trdno tridimenzionalne, imajo obraze in kretnje, ki temeljijo na natan\xc4\x8dnem opazovanju in niso oble\xc4\x8dene v formalno draperijo, ampak obla\xc4\x8dila, ki visijo naravno in imajo obliko in te\xc5\xbeo. Bil je za svoj \xc4\x8das pogumen in je obraz obrnil v profil ali celo vstran od gledalca, navznoter. S hrbtom proti opazovalcu je ustvarjal iluzijo prostora. Tisti, katerih obraze lahko vidimo, ka\xc5\xbeejo postopno izra\xc5\xbeanje \xc4\x8dustev, ostali pa so obrnjeni od skupine z osvetljenim ozadjem. S tem na\xc4\x8dinom je Giotto postavil nove standarde figuralnega slikarstva._NEWLINE_Slavne so slike iz serije \xc4\x8ca\xc5\xa1\xc4\x8denje svetih treh kraljev, v kateri komet - zvezda iz Betlehema dominira po nebu. Giotto se je zgledoval po videzu Halleyjevega kometa iz leta 1301. \xc5\xa0e en znan prizor je slika \xc5\xbdalovanje, v kateri je Giotto prilagodil tradicionalno bizantinsko ikonografijo scene in ustvaril \xc4\x8dustveno predstavitev, ki pritegne gledalca v sveti pripovedi. Giottovo upodabljanje \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega obraza in \xc4\x8dustev postavlja njegovo delo nasproti njegovim sodobnikom. Ko se osramo\xc4\x8deni Janez vrne na \xc5\xbealostno pobo\xc4\x8dje, dva mlada pastirja pogledati vstran. Vojak, ki vle\xc4\x8de kri\xc4\x8davega otroka od matere pri pokolu nedol\xc5\xbenih, po\xc4\x8dne to z glavo sklju\xc4\x8den do ramen in se vidi sram na obrazu. Ljudje na poti v Egipt govorijo o Mariji in Jo\xc5\xbeefu.\n_START_SECTION_\nDruga dela v Padovi\n_START_PARAGRAPH_\nMed deli so freske v Padovi, ki so izgubljene v baziliki Svetega Antona in v Palazzo della Ragione, ki pa so iz kasnej\xc5\xa1ega bivanja v Padovi._NEWLINE_\xc5\xa0tevilni slikarji iz severne Italije so vplivali na Giottovo delo v Padovi, med njimi Guariento, Giusto de \'Menabuoi, Jacopo Avanzi in Altichiero.\n_START_SECTION_\nZrela dela\n_START_PARAGRAPH_\nMed letoma 1306 in 1311 je Giotto delal v Assisiju, kjer je naslikal freske v pre\xc4\x8dni ladji Spodnje cerkve, vklju\xc4\x8dno Kristusovo \xc5\xbeivljenje, Fran\xc4\x8di\xc5\xa1kove alegorije in Magdalenino kapelico z zgodbami iz Zlate legende, vklju\xc4\x8dno portret \xc5\xa1kofa Teobalda Pontana, ki je bilo naro\xc4\x8deno delo._NEWLINE_Leta 1311 se je Giotto vrnil v Firence. Dokument iz leta 1313 ka\xc5\xbee, da je pred tem pre\xc5\xbeivel neko obdobje v Rimu.\n_START_SECTION_\nMadona z otrokom na prestolu med angeli in preroki\n_START_PARAGRAPH_\nV Firencah je Giotto naslikal oltarno sliko znano kot Ognissanti Madonna (Madona z otrokom na prestolu med angeli in preroki), ki je zdaj v galeriji Uffizi. Bila je naslikana za cerkev Ognissanti (Vsi svetniki) v Firencah, ki je bila zgrajena za obskurno vero znano kot Humiliati. To je velika slika (325 x 204 cm) in strokovnjaki so razdeljeni v tem ali je bila narejena za glavni oltar cerkve, kjer na bi jo gledali predvsem duhovniki ali za tisti del, kjer bi jo la\xc5\xbeje videli obiskovalci cerkve.\n_START_SECTION_\nKapela Santa Croce\n_START_PARAGRAPH_\nPo mnenju Lorenza Ghibertija, naj bi Giotto poslikal kapelo za \xc5\xa1tiri razli\xc4\x8dne florentinske dru\xc5\xbeine v cerkvi Santa Croce. Vasari je opredelil te \xc5\xa1tiri kapele: kapela Bardi (\xc5\xbdivljenje Svetega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka), kapela Peruzzi (\xc5\xbdivljenje Janeza Krstnika in Sveti Janez Evangelist, morda tudi poliptih Madona vseh svetnikov zdaj v muzeju umetnosti v Raleigh, Severna Karolina) in izgubljena kapela Giugni (Zgodbe apostolov) in kapela Tosinghi Spinelli (Zgodbe Device Marije). Kot skoraj vse v Giottovi karieri, so sporni datumi fresk, ki so ostali v cerkvi Santa Croce.\n_START_SECTION_\nTriptih Stefaneschi\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1320 je Giotto zaklju\xc4\x8dil triptih Stefaneschi, ki je zdaj v vatikanskem muzeju, za kardinala Jakoba (ali Jacopo) Gaetana Stefaneschija. Ta je naro\xc4\x8dil okrasiti apsido bazilike Svetega Petra s ciklusom fresk, ki so bile uni\xc4\x8dene med prenovo v 16. stoletju. Glede na Vasarijev zapis, je Giotto ostal v Rimu \xc5\xa1est let in prejemal \xc5\xa1tevilna naro\xc4\x8dila v Italiji in na pape\xc5\xa1kem sede\xc5\xbeu v Avignonu.\n_START_SECTION_\nPozna dela\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1328 je bil kon\xc4\x8dan oltar v kapeli Baroncelli v cerkvi Santa Croce v Firencah. To delo, prej pripisano Giottu, sedaj verjamejo, da je predvsem delo pomo\xc4\x8dnikov, vklju\xc4\x8dno Taddeo Gaddijem, ki je kasneje poslikal kapelo. Giotta je poklical neapeljski kralj Robert An\xc5\xbeujski v Neapelj, kjer je ostal s skupino u\xc4\x8dencev do leta 1333. Nekaj Giottovih neapeljskih del je pre\xc5\xbeivelo: fragment freske \xc5\xbdalovanje Kristusa v cerkvi Santa Chiara in Slavni mo\xc5\xa1ki naslikana na oknih kapele Santa Barbara na Castel Nuovo (ki so jo verjetno naslikali njegovi u\xc4\x8denci). Leta 1332 ga je kralj Robert imenoval "prvi dvorni slikar" z letno pokojnino._NEWLINE_Po Neaplju je Giotto ostal za nekaj \xc4\x8dasa v Bologni, kjer je naslikal poliptih za cerkev Santa Maria degli Angeli in, glede na vire, izgubljen okras kapele na gradu kardinala Legata._NEWLINE_Leta 1334 je bil Giotto imenovan za glavnega arhitekta firen\xc5\xa1ke katedrale, od katere je bil stolp Campanile (za\xc4\x8detek gradnje 18. julija 1334), in ki nosi njegovo ime, vendar ni bil dokon\xc4\x8dan po njegovih na\xc4\x8drtih. Dokon\xc4\x8dal ga je njegov naslednik in gore\xc4\x8d privr\xc5\xbeenec, Andrea Pisano._NEWLINE_Pred letom 1337 je bil v Milanu z Azzone Viscontijem, a tukaj ni sledu o njegovih delih. Njegovo zadnje znano delo narejeno s pomo\xc4\x8djo pomo\xc4\x8dnikov, je dekoracija kapele Podest\xc3\xa0 v Bargellu v Firencah._NEWLINE_V svojih zadnjih letih je Giotto postal prijatelj z Boccacciom in Sacchettijem, ki ga poka\xc5\xbeeta v svojih zgodbah. V Bo\xc5\xbeanski komediji je Dante (1265 - 1321) priznal veli\xc4\x8dino njegovega dela skozi besede slikarja v Purgatorio (XI, 94-96).\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nGiotto je umrl v januarju 1337. Po zapisih Vasarija je bil pokopan v notranjosti cerkve Santa Maria del Fiore, stolnice v Firencah. Grob naj bi bil na levi od vhoda. Mesto je ozna\xc4\x8deno z belo marmorno plo\xc5\xa1\xc4\x8do. Po mnenju drugih virov je bil pokopan v cerkvi Santa Reparata. Ta na videz nasprotujo\xc4\x8da si poro\xc4\x8dila je mogo\xc4\x8de razlo\xc5\xbeiti z dejstvom, da ostanki predhodnice stolnice, cerkve Sante Reparate, le\xc5\xbeijo neposredno pod katedralo in je cerkev \xc5\xa1e naprej v uporabi, medtem ko se je gradnja katedrale nadaljevala v za\xc4\x8detku 14. stoletja._NEWLINE_Med izkopavanjem leta 1970 so odkrili pod tlakom Sante Reparate kosti na mestu, ki je blizu mesta, ki ga omenja Vasari. Forenzi\xc4\x8dna preiskava kosti, ki jo je izvedel antropolog Francesco Mallegni skupaj s skupino strokovnjakov, je v letu 2000 razkrila nekaj dejstev, ki bi lahko potrdila, da so bile kosti slikarjeve, predvsem zaradi sledi kemikalij, ki so jih vsebovale (arzen in svinec so v slikarjevem \xc4\x8dasu pogosto uporabljali v me\xc5\xa1anicah barv)._NEWLINE_V cerkvi Santa Croce se pojavi na eni od fresk \xc5\xa1krat, ki naj bi bil Giottov avtoportret._NEWLINE_\xc4\x8clovek, ki nosi belo kapo in je naslikan v Poslednji sodbi v Padovi, naj bi bil Giottov portret. Portreta si nista podobna._NEWLINE_Forenzi\xc4\x8dna rekonstrukcija okostja v Santa Reperata je pokazala nizkega \xc4\x8dloveka z zelo veliko glavo, velikim kljukastim nosom in enim o\xc4\x8desom bolj poudarjenim od drugega. Kosti vratu so pokazale, da je \xc4\x8dlovek pre\xc5\xbeivel veliko \xc4\x8dasa z glavo nagnjeno nazaj. Sprednji zobje so bili oblikovani na na\xc4\x8din, ki je skladen s pogostim dr\xc5\xbeanjem \xc5\xa1\xc4\x8detke med zobmi. Mo\xc5\xa1ki je bil ob smrti star okoli 70 let._NEWLINE_Ker so italijanski raziskovalci prepri\xc4\x8dani, da telo pripada Giottu, je bilo pokopano s \xc4\x8dastjo v bli\xc5\xbeini groba Brunelleschija._NEWLINE_Giotto di Bondone je bil zelo bogat, slaven in uspe\xc5\xa1en umetnik. Zapustil je \xc5\xa1est otrok in neprecenljiv umetni\xc5\xa1ki temelj, na katerem je bila po splo\xc5\xa1nem prepri\xc4\x8danju zgrajena renesan\xc4\x8dna umetnost. V njegovi umetnosti najdemo vizije, ki so se odrazile \xc5\xa1ele v 15. stoletju, predvsem pri slikarjih Masaccio, Donatello (1386-1466) in Piero della Francesca. Njegova umetnost je temeljila na naravi, zato se je soo\xc4\x8dal tako s \xc4\x8dlovekovim delovanjem kot \xc4\x8dustvovanjem. Njegove pripovedi so bile dramati\xc4\x8dne in njegova likovna spretnost je to znala imenitno prikazati.'