b'\n_START_ARTICLE_\nStanislav II. Avgust Poniatowski\n_START_SECTION_\nMladost in prve slu\xc5\xbebe\n_START_PARAGRAPH_\nStanislav Poniatowski je bil \xc5\xa1esti otrok poljskega plemi\xc4\x8da Stanis\xc5\x82awa Poniatowskega (*1676, \xe2\x80\xa01762) in njegove \xc5\xbeene, princese Konstancje Czartoryske. Po skrbni vzgoji je kot za\xc4\x8detnik v pisarni Micha\xc5\x82a Fryderyka, staroste magnatske rodbine Czartoryski, obiskal ve\xc4\x8dino evropskih prestolnic, Berlin, Dresden, Dunaj, Pariz. Precej \xc4\x8dasa je pre\xc5\xbeivel na Nizozemskem in v Angliji. V Berlinu in kasneje na Dunaju je sre\xc4\x8dal britanskega diplomata Charlesa Hanbury Williamsa, ki mu je postal prijatelj in mentor. Leta 1755 ga je dru\xc5\xbeina poslala v Sankt Peterburg v slu\xc5\xbebo k Williamsu, ki je bil pred tem imenovan za britanskega ambasadorja v Rusiji. Stanislav na ruskem dvoru ni iskal podpore za detronizacijo Avgusta III., poljskega kralja iz sa\xc5\xa1ke dinastije, kar je od njega pri\xc4\x8dakovala dru\xc5\xbeina, ampak je postal ljubimec \xc5\xa1estindvajsetletne velike kneginje Katarine Aleksejevne, kasnej\xc5\xa1e ruske carice._NEWLINE_Stansilav je zaradi dvorne intrige julija 1756 moral zapustiti Sankt Peterburg, a se je \xc5\xbee naslednjega januarja vrnil na ruski dvor kot sa\xc5\xa1ki ambasador in se avgusta 1758 kot tar\xc4\x8da novih intrig vrnil na Poljsko, kjer je prisostvoval zasedanjem poljskega parlamenta (sejma) v letih 1758, 1760 in 1762. Leta 1762 mu je umrl o\xc4\x8de in mu zapustil le skromno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino._NEWLINE_Julija 1762 je v Rusiji Katarina II. z dr\xc5\xbeavnim udarom zasedla carski prestol.\n_START_SECTION_\nIzvolitev za poljskega kralja\n_START_PARAGRAPH_\nPoljska je ob koncu vladavine kralja Avgusta III. vztrajno propadala, kot dru\xc5\xbeba in dr\xc5\xbeava. "Familija" (kot so imenovali v sva\xc5\xa1tvu povezani rodbini Czartoryskih in Poniatowskih, ki sta se sami \xc5\xbeeleli povzpeti na poljski prestol) je leta 1762 pripravila na\xc4\x8drt za reforme, ki naj bi spodnesle zadnjega kralja iz sa\xc5\xa1ke dinastije in spremenile obstoje\xc4\x8do ureditev v dr\xc5\xbeavi. Na\xc4\x8drt je sledil na\xc4\x8delom plemi\xc5\xa1kega parlamentarizma: sejm naj bi imenoval kolegijske organe centralne oblasti, kralju bi odvzeli edine resni\xc4\x8dne posebne pravice, ki jih je \xc5\xa1e imel, t. j. imenovanja ministrov, senatorjev in uradnikov in razdeljevanje \xc5\xbeupanstev. Stanislav je tedaj v obliki filozofske zgodbe orisal svoj ustavni program nekoliko druga\xc4\x8de: ohranil bi kraljeve pravice na podro\xc4\x8dju imenovanj in razdeljevanja funkcij, ter kralja postavil za \xc5\xa1efa mo\xc4\x8dno centralizirane vlade. Razli\xc4\x8dnost programov je \xc5\xbee tedaj nakazovala nesoglasja v "familiji", ki so se kasneje \xc5\xa1e zaostrovala._NEWLINE_Po smrti Avgusta III. (oktober 1763) je Katarina II., ki je \xc5\xbeelela iz Poljske narediti ruski protektorat, ob soglasju pruskega kralja Friderika II., na volitvah z vojsko podprla izvolitev Stanislava za poljskega kralja Stanislava II. Avgusta.\n_START_SECTION_\nPriprava reform in ruski odziv nanje. Prva delitev Poljske\n_START_PARAGRAPH_\nStanislavu Avgustu je bilo poljsko plemstvo sprva naklonjeno. Obdal se je z mladimi kadri in za\xc4\x8del ukrepati. Ustanovil je oficirsko \xc5\xa1olo in za\xc4\x8del vzpostavljati diplomatsko slu\xc5\xbebo v Evropi, Rusiji in Osmanskem cesarstvu. Ustanovil je Red vitezov sv. Stanislava. V sodelovanju s "familijo" je za\xc4\x8del pripravljati reforme za u\xc4\x8dinkovito vladanje. Zmanj\xc5\xa1al je mo\xc4\x8d hetmanov (voja\xc5\xa1kih poveljnikov) s tem, da je prenesel njihova pooblastila na komisije, ki jih je izvolil sejm in so bile odgovorne kralju. V svojih spominih opisuje to obdobje kot "leta upanja"._NEWLINE_A vse bolj so se kazale razlike med njegovimi pogledi in pogledi familije. Nasprotno kot familija je podpiral versko strpnost. Familija je bila nezadovoljna z njegovo posvetovalno politiko, ki je vklju\xc4\x8devala tudi njene nekdanje nasprotnike. Pomembnej\xc5\xa1e pa je bilo, da sta z nezadovoljstvom gledala na reforme tudi vladarja v Berlinu in Sankt Peterburgu in jih prepovedala. Ko so reformatorji na zasedanju sejma leta 1766 kljub temu predlagali omejitev instituta veta (liberum veto), ki je desetletja onemogo\xc4\x8dal delo poljskega parlamenta in dajal tujcem prilo\xc5\xbenost, da so se vtikali vanj, je ruska vojska (dve leti po izvolitvi kralja) ponovno zasedla Poljsko. Pokroviteljska vladarja sta zahtevala tudi politi\xc4\x8dno enakopravnost za nekatoli\xc5\xa1ko plemstvo._NEWLINE_Konservativna opozicija je po navodilih ruskega poslanika Nikolaja Repnina ustanovila t. i. radomsko konfederacijo, ki naj bi na zasedanju sejma, ki se je za\xc4\x8delo oktobra 1767, sprejela novo dr\xc5\xbeavno ureditev. A tudi konservativci so pri\xc5\xa1li v spor z Rusi. Februarja 1768 so v podolskem mestecu Bar ustanovili oboro\xc5\xbeeno barsko konfederacijo, ki naj bi s podporo iz tujine izrinila Ruse iz Poljske. V dr\xc5\xbeavljanski vojni, ki se je izcimila iz tega, je kralj podprl Ruse, zaradi \xc4\x8desar so ga prista\xc5\xa1i konfederantov ugrabili in ga zadr\xc5\xbeevali v je\xc4\x8di zunaj Var\xc5\xa1ave, dokler ni pobegnil. Po \xc5\xa1tirih letih spopadov in zmede, v katerih se je pokazalo, da poljski voditelji sami niso sposobni urediti razmer, so Rusija, Prusija in Avstrija voja\xc5\xa1ko posredovale in si, ne da bi se posvetovale s Poljaki, prilastile vsaka svoj del poljskega ozemlja (prva delitev Poljske). Stanislav Avgust je proti nelegalnemu po\xc4\x8detju velesil protestiral v zahodni Evropi, storiti pa ni mogel brez vojske ni\xc4\x8desar. Nameraval je odstopiti, potem pa se je odlo\xc4\x8dil, da bo raje poskusil re\xc5\xa1iti, kar se re\xc5\xa1iti da.\n_START_SECTION_\nNova reformska prizadevanja\n_START_PARAGRAPH_\nNa delitvenem sejmu (1773-75), na katerem so postavljali novo poljsko ureditev, je ruske interese zastopal ambasador Otto von Stackelberg. Stanislav Avgust je z njim vzpostavil dobre odnose, kar mu je omogo\xc4\x8dilo, da je med pogajanji uveljavljal tudi svoja stali\xc5\xa1\xc4\x8da. Sprva je bilo na\xc4\x8drtovano, da bo vse kraljeve pristojnosti prevzelo kolegijsko telo, imenovano stalni svet. V zadnji redakciji ureditve, ki je bila sprejeta leta 1775, pa so bile omejene predvsem pristojnosti dotlej vsemogo\xc4\x8dnih magnatov-ministrov, kralj pa je predsedoval stalnemu svetu in imel pri glasovanju pravico do dveh glasov. Kralj je izbiral tudi senatorje in druge visoke uradnike, vsakega iz po treh, ki jih je predlagal svet._NEWLINE_Po tem kraljevem uspehu so se dotlej med seboj sprti magnati zdru\xc5\xbeili v opoziciji proti kralju; med njimi so bili tudi Czartoryski in Poniatowski. Proti stalnemu svetu so \xc5\xa1\xc4\x8duvali tudi vojsko. Za zasedanje sejma leta 1776 je opozicija iskala podporo tudi pri ruski carici, a je ta podprla Stanislava Avgusta, ki je za \xc4\x8das volitev dobil varstvo ruskih \xc4\x8det in soglasje za ustanovitev konfederacije v stalnem svetu. Opozicijskih poslancev niso sprejeli v konfederacijo in jih niso pustili v zbornico. Raz\xc5\xa1irili so pristojnosti stalnega sveta in odvzeli poveljstvo hetmanom. Na kraljev predlog so poverili Andrzeju Zamoyskemu nalogo, da izdela kodifikacijo sodnega prava._NEWLINE_Opogumljen zaradi uspeha je Stanislav Avgust poskusil z aktivnej\xc5\xa1o zunanjo politiko: normalizirati poljsko-tur\xc5\xa1ke odnose in se pribli\xc5\xbeati Franciji. Ti preve\xc4\x8d samostojni koraki Rusom niso ugajali. Stackelberg je na sejmu 1778 ustavil kraljev polet tako, da je opoziciji popustil vajeti. Izdelek Zamoyskega je presegel okvire kodifikacije prava; obravnava osnutka je bila najprej odlo\xc5\xbeena, na sejmu leta 1780 pa je bil sprejet sklep, ki je prepovedal, da bi njegov na\xc4\x8drt kdajkoli obravnavali na sejmu. Kraljeva stranka je s tem izgubila reformsko pobudo in se prilagodila ruskim zahtevam. Razmere v dr\xc5\xbeavi so se umirile. Leta 1780 je ruska vojska po \xc5\xa1estnajstih letih zapustila Poljsko.\n_START_SECTION_\nVladanje stalnega sveta\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cas do leta 1788 je tako minil v znamenju vladanja stalnega sveta. Kralj je zbral okrog sebe skupino izku\xc5\xa1enih politikov, kakr\xc5\xa1na sta bila npr. njegov brat Micha\xc5\x82 Poniatowski (od leta 1784 poljski primas) in litvanski podkancler Joachim Chreptowicz. Ker je bil sejm neoperativen, so se zadeve re\xc5\xa1evale na stalnem svetu in v podrejenih mu kraljevih pisarnah. Kr\xc3\xa1ljev polo\xc5\xbeaj se je krepil.\n_START_SECTION_\nObdobje temeljitih reform in sprejem ustave 3. maja. Druga delitev Poljske.\n_START_PARAGRAPH_\nOb izbruhu rusko-tur\xc5\xa1ke vojne (1787-92) in leto kasneje \xc5\xa1vedsko-ruske vojne (1788-90) pa je po kr\xc3\xa1ljevih besedah zajelo Poljsko "vrenje duhov". Tako napredni kot konservativni strani se je zazdelo, da je nastopila mo\xc5\xbenost, da se otresejo ruskega skrbni\xc5\xa1tva. Nastala je rahla koalicija, ki je na zasedanju sejma januarja 1789 ukinila stalni svet in si zadala nalogo, da po zgledu ameri\xc5\xa1ke in angle\xc5\xa1ke ustave spremeni ustroj Republike. Zasedanje sejma je trajalo kar \xc5\xa1tiri leta (1789-92). Tako na sejmu kot v poljski javnosti so se vrstile zelo dinami\xc4\x8dne razprave o re\xc5\xa1itvah. Med tem se je ve\xc4\x8dina v parlamentu odlo\xc4\x8dila za obrambno zvezo s Prusijo, ki ji Stanislav ni bil naklonjen, a se je priklju\xc4\x8dil parlamentarni ve\xc4\x8dini. Tudi to pot je plemi\xc5\xa1ka ve\xc4\x8dina v sejmu sprva kralju nameravala vzeti vso oblast, potem pa je 3. maja 1791 sprejel ustavo pod geslom "kralj z narodom, narod s kraljem", prvo moderno ustavo v Evropi. Na \xc4\x8delo dr\xc5\xbeave je bilo postavljeno kolegijsko telo, to pot imenovano stra\xc5\xbea, ki jo je vodil kralj, ki je imel pri glasovanju pravico do dveh glasov._NEWLINE_Liberalna ustava, ki je omogo\xc4\x8dala Poljski, da bi ponovno za\xc5\xbeivela kot suverena dr\xc5\xbeava, in simpatiziranje Poljakov z dogodki v Franciji je vznemirilo sosednje monarhi\xc4\x8dne dr\xc5\xbeave. Ko se je z mirom v Jassyju (januar 1792) kon\xc4\x8dala rusko-tur\xc5\xa1ka vojna, se je Prusija spet povezala z Rusijo. Nasprotniki poljskega kralja so ustanovili targovi\xc5\xa1ko konfederacijo (imenovano po mestu Targowica) in poklicali na pomo\xc4\x8d rusko vojsko. Ta je 18. maja prestopila poljsko mejo. Poljaki so se sku\xc5\xa1ali braniti proti premo\xc4\x8dnemu napadalcu, a so se morali umikati. Carica je zavrnila vsakr\xc5\xa1na pogajanja in je zahtevala, da kralj brezpogojno pristopi k targovi\xc5\xa1ki konfederaciji. Ko so bili Rusi \xc5\xbee pred Var\xc5\xa1avo, je to po sklepu stra\xc5\xbee tudi storil (24. julija 1792). S tem je pri Poljakih izgubil veliko svojega ugleda. Od Rusov postavljeni in ustrahovani sejm v Grodnu je moral preklicati vse sklepe \xc5\xa1tiriletnega sejma in ustavo 3. maja. Leta 1793 je pri\xc5\xa1lo do druge delitve Poljske in sejm, na katerem je sodeloval tudi Stanislav, jo je moral po dolgem upiranju ratificirati. Nova oblika vladanja je restavrirala vladavino stalnega sveta, a je vendarle obdr\xc5\xbeala nekatere reforme iz \xc4\x8dasov \xc5\xa1tiriletnega sejma.\n_START_SECTION_\nVstaja Tadeusza Ko\xc5\x9bciuszka. Tretja delitev Poljske\n_START_PARAGRAPH_\nKo\xc5\x9bciuszkove vstaje, ki je bila na\xc4\x8drtovana v tujini, Stanislav ni vzpodbujal, ko pa se je enkrat za\xc4\x8dela, jo je podprl, ker ni videl nobene druge \xc4\x8dastne mo\xc5\xbenosti. Poraz vstaje je pomenil konec Republike. Po porazu je Stanislav kratek \xc4\x8das \xc5\xa1e sku\xc5\xa1al vladati de\xc5\xbeeli. Januarja 1795 je na zahtevo carice z ruskim spremstvom zapustil Var\xc5\xa1avo. V Grodnu, kjer je bila 24. oktobra podpisana tretja delitev Poljske, je 25. novembra podpisal svoj odstop. Februarja 1797, \xc5\xbee po smrti Katarine II., je odpotoval v Sankt Peterburg. Prakti\xc4\x8dno zapornik v peterbur\xc5\xa1ki Marmornati pala\xc4\x8di, je \xc5\xbeivel od pokojnine, ki mu jo je namenila Katarina. \xc4\x8ceprav v finan\xc4\x8dnih te\xc5\xbeavah, je \xc5\xa1e vedno podpiral nekdanje svoje zaveznike in na ruskem dvoru posku\xc5\xa1al tolma\xc4\x8diti poljska stali\xc5\xa1\xc4\x8da. Pisal je spomine. Umrl je zadet od kapi.\n_START_SECTION_\nStanislavova osebnost\n_START_PARAGRAPH_\nStanislav Poniatowski je bil izredno inteligenten in temeljito izobra\xc5\xbeen \xc4\x8dlovek. Med svojimi potovanji po tujini se je navdu\xc5\xa1il za Anglijo in njeno ustavo. V Versaillesu in Peterburgu ga je o\xc4\x8daral sijaj absolutne monarhije. Skrbe\xc4\x8d za posebne pravice in dohodke krone, ki so izvirali iz kraljevih gospo\xc5\xa1\xc4\x8din, je v \xc5\xbeelji po bli\xc5\xa1\xc4\x8du svoje vladavine podpiral razvoj upodabljajo\xc4\x8de umetnosti in literature, ustanavljal manufakture, reorganiziral gardo in zasebne kraljeve pisarne. V politi\xc4\x8dni taktiki je bi gib\xc4\x8den, a v reformnih te\xc5\xbenjah dosleden, kar doktrinaren. Kot sovra\xc5\xbenik sarmatizma  in anarhije je bil mnenja, da je na Poljskem treba izvesti "revolucijo". Imel je visoko mnenje o svojem kulturnem in zakonodajnem poslanstvu. Pogosto so mu o\xc4\x8ditali slaboten zna\xc4\x8daj, vendar ne smemo pozabiti, kako slab je bil na Poljskem polo\xc5\xbeaj kralja na sploh, a Poniatowskega \xc5\xa1e posebej.'