b"\n_START_ARTICLE_\nGasilnik\n_START_PARAGRAPH_\nGasilni aparat ali gasilnik je naprava za aktivno po\xc5\xbearno za\xc5\xa1\xc4\x8dito, ki je namenjena za ga\xc5\xa1enje za\xc4\x8detnih po\xc5\xbearov v nujnih primerih. Namenjen ni po\xc5\xbearu, ki je \xc5\xbee razvit do te mere in se je raz\xc5\xa1iril do stropa objekta, kar je nevarno za uporabnika (dim, nevarnost eksplozije, ni zasilnega izhoda). V tem primeru stvar prepustimo gasilcem. Obi\xc4\x8dajno je gasilnik sestavljen iz tla\xc4\x8dne posode, ki vsebuje gasilno sredstvo, katero pogasi za\xc4\x8detni po\xc5\xbear. V Sloveniji so gasilniki v vseh javnih stavbah (tudi podjetjih), razen stanovanjskih hi\xc5\xa1ah, pregledani enkrat letno. Nekateri pravni sistemi zahtevajo tudi ve\xc4\x8dkratni pregled gasilnikov. Ob pregledu serviser nalepi nalepko na katero napi\xc5\xa1e (letni pregled, polnjenje, nov gasilnik). Obstajata dva glavna tipa gasilnikov: gasilnik pod stalnim tlakom in gasilnik, ki ni pod stalnim tlakom. V prvem je potisni plin shranjen v isti posodi kot gasilno sredstvo. Potisni plini so druga\xc4\x8dni, odvisno je za kaj se gasilnik uporablja. V suhem kemi\xc4\x8dnem gasilniku se uporablja du\xc5\xa1ik; za gasilnike, ki vsebuje vodo in peno, pa se obi\xc4\x8dajno uporablja zrak. Najbolj pogosti gasilni aparati so aparati pod stalnim tlakom. Gasilniki, ki niso pod stalnim tlakom delujejo na plin, ki je shranjen v lo\xc4\x8deni tla\xc4\x8dni posodi, ki jo aktiviramo s pomo\xc4\x8djo igle katera izpusti plin in potisne gasilno sredstvo na ogenj. Ta vrsta gasilnika ni tako pogosta, primarno se uporablja v industrijskih objektih kjer je uporaba le tega pogostej\xc5\xa1a. Prednost tega gasilnika je hitro polnjenje kjer operaterju omogo\xc4\x8da, da ga lahko v najkraj\xc5\xa1em mo\xc5\xbenem \xc4\x8dasu preda v uporabo za razliko od gasilnika, ki je pod stalnim tlakom, kjer se uporablja ogljikov dioksid namesto du\xc5\xa1ika (du\xc5\xa1ikove jeklenke se uporablja pri nizki temperaturi -60 \xc2\xb0C). Tla\xc4\x8dne posode so na voljo za ve\xc4\x8d gasilnih razredov ABC (za prah, peno, suhe kemikalije, vodo), za tujino pa tudi razred D (suhi prah). Gasilni aparati se delijo na prenosne ter prevozne. Prenosni tehtajo od 0.5 \xe2\x80\x93 14 kg, prevozni ve\xc4\x8d kot 23 kg. To vrsto najdemo najpogosteje na gradbi\xc5\xa1\xc4\x8dih, letali\xc5\xa1\xc4\x8dih, pristani\xc5\xa1\xc4\x8dih in marinah.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi gasilnik je patentiral priznani kemik Ambrose Godfrey v Angliji leta 1723. Sestavljen je bil iz soda v katerem je bila gasilna teko\xc4\x8dina, ki je vsebovala komoro s kositernim smodnikom. To je bilo povezano s sistemom cevi, ki so se v\xc5\xbegale, zanetile eksplozijo ter pri tem raznesle gasilno sredstvo po okolici. Ta naprava se je vrjetno uporabljala v omejenem obsegu (kot je napisal Bradley's Weekly Messenger 7. Novembra 1729) glede na u\xc4\x8dinkovitost po\xc5\xbeara, ki so ga gasili v Londonu._NEWLINE_Modernej\xc5\xa1i gasilnik je kasneje izumil britanski stotnik George William Manby leta 1818; sestavljen je bil iz bakrene posode (13.6 litrov) v kateri je bil kalijev karbonat stisnjen pod zrakom. Leta 1866 je francoz Francois Carlier patentiral gasilnik z me\xc5\xa1anico sode bikarbone in vinske kisline, ki proizvaja potisni plin CO2. Almon M. Grange pa ga je leta 1881 registriral v ZDA. Njegov gasilnik je uporabljal me\xc5\xa1anico sode bikarbone in \xc5\xbeveplove kisline, da izlo\xc4\x8di vodo pod pritiskom na ogenj. Vsebina koncentrirane \xc5\xbeveplove kisline je bila posebej lo\xc4\x8dena v cilindru. Aktivirana je lahko bila na dva na\xc4\x8dina. S prvim na\xc4\x8dinom je bat zlomil posodico s kislino v drugi pa je bilo spro\xc5\xa1\xc4\x8deno vodilo, ki je vodilo do zaprte posode s kislino. Ko je bila kislina zme\xc5\xa1ana z sodo bikarbono je pri\xc5\xa1lo do kemi\xc4\x8dne reakcije in ustvaril se je ogljikov dioksid, ki je pod pritiskom pritiskal na vodo. Tako je voda pod pritiskom pritekla iz posode skozi \xc5\xa1obo ali kratko cev._NEWLINE_Gasilni aparat s kartu\xc5\xa1o sta izumila Read & Campbell leta 1881,deloval je na principu vode ali vodnih me\xc5\xa1anic. Kasneje so izumili ogljikov tetraklorid\xc2\xa0\xc2\xbbPetrolex\xc2\xab, ki je bil namenjen za avtomobilsko industrijo. Gasilnik na kemi\xc4\x8dno peno je izumil Aleksandr Loran leta 1904 v Rusiji. Prvi\xc4\x8d ga je preizkusil na posodi z gore\xc4\x8do nafto.  Delovalo je podobno kot tip soda-kislina, vendar je bil v nekaterih podro\xc4\x8djih druga\xc4\x8den. Glavna posoda je vsebovala me\xc5\xa1anico sode bikarbone in vode medtem, ko je notranja posoda (nekoliko ve\xc4\x8dja od glavne posode) vsebovala me\xc5\xa1anico aluminijev sulfat. Ko sta bila oba sredstva pome\xc5\xa1ana sta teko\xc4\x8dini reagirali, nastali sta penilna pena in ogljikov dioksid. Plin se je raz\xc5\xa1iril na peno in ustvaril curek. \xc4\x8ceprav se sladki koren in ekstrakti podobnih sestavin uporabljajo kot aditivi (stabilizirajo peno tako, da krepijo stene mehur\xc4\x8dkov) ni bilo v tem gasilniku ni\xc4\x8d sestavin le tega. Pena je bila kombinacija kemi\xc4\x8dne reakcije soda-aluminij slanih gelov napihnjen z ogljikovim dioksidom. Zaradi tega je bila pena poslana direktno iz enote brez potrebe izsesavanja cevi (kot pri novej\xc5\xa1ih penastih spojinah"