b'\n_START_ARTICLE_\nDevetletna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nDevetletna vojna ali vojna velike alianse ali pfal\xc5\xa1ka nasledstvena vojna (1689-97) je tretja osvajalna vojna francoskega kralja Ludvika XIV._NEWLINE_Med tem ko se je cesarska vojska bojevala proti Turkom na Balkanu, je Ludvik XIV. z vojsko zasedel Renski palatinat (Pfalz) z namenom, da ga priklju\xc4\x8di Franciji. Proti njemu se je oblikovala koalicija - velika aliansa. Razplamtela se je evropska vojna, ki je trajala devet let in je v prvih letih sovpadala s slavno revolucijo v Angliji. Boji\xc5\xa1\xc4\x8da so bila v okolici francoskih meja: v Porenju, \xc5\xa0panski Nizozemski, Kataloniji, Savoji in Piemontu. Zavezniki so bili uspe\xc5\xa1ni na morju, kjer so razbili sprva mo\xc4\x8dno francosko mornarico. Na kopnem so se borili neusklajeno, vsak za svoje interese, tako da je Francija, ki je bila tedaj na vi\xc5\xa1ku mo\xc4\x8di, dolgo \xc4\x8dasa napredovala na frontah v \xc5\xa0panski Nizozemski in v severni Italiji. Na koncu je z rijswij\xc5\xa1kim mirom obdr\xc5\xbeala Alzacijo s Strasbourgom. Viljemu III. je bil priznan naslov angle\xc5\xa1kega kralja. Savoja-Piemont je s torinskim mirom obranila svojo dr\xc5\xbeavnost in posesti v Italiji.\n_START_SECTION_\nUvod\n_START_PARAGRAPH_\nStalnica zunanje politike Ludvika XIV. je bila \xc5\xa1irjenje in utrjevanje francoskih meja napram Habsbur\xc5\xbeanom, ki so oklepali njegovo dr\xc5\xbeavo. Zato je leta 1667 za\xc4\x8del devolucijsko vojno (1667-68), napadel leta 1672 Nizozemsko (francosko-nizozemska vojna, 1672-78) in v obdobju 1679-81 izvajal politiko "zdru\xc5\xbeevanja" francoskih ozemelj (reunije). Ko je postajalo vse bolj o\xc4\x8ditno, da bo \xc5\xa1panski kralj Karel II. umrl brez naslednika, se je ob vpra\xc5\xa1anju nasledstva v \xc5\xa0paniji tekmovalnost med Burboni in Habsbur\xc5\xbeani \xc5\xa1e stopnjevala. Pri dedovanju po \xc5\xbeenski liniji sta bili dinastiji sorodstveno v enakem polo\xc5\xbeaju._NEWLINE_Leta 1685 je brez naslednika umrl pfal\xc5\xa1ki volilni knez Karel in Ludvik XIV. je postavil v imenu njegove sestre in svoje svakinje Elizabete \xc5\xa0arlote, vojvodine Orleanske, zahtevo po dedovanju alodialnih posesti veje Pfalz-Simmern. Proti tej novi francoski ekspanzionisti\xc4\x8dni te\xc5\xbenji je cesar Leopold I. leta 1686 oblikoval t. i. augsbur\xc5\xa1ko alianso (v kateri so bili poleg cesarja bavarski, sa\xc5\xa1ki in pfal\xc5\xa1ki volilni knez, \xc5\xa1panski in \xc5\xa1vedski kralj in \xc5\xa1e drugi manj\xc5\xa1i dr\xc5\xbeavni stanovi), ki pa se je pokazala za neu\xc4\x8dinkovito, ker ni imela na\xc4\x8drtov za skupen voja\xc5\xa1ki nastop in ker so se manj\xc5\xa1i knezi bali nasprotovati mo\xc4\x8dnemu francoskemu sosedu._NEWLINE_Francija je imela tedaj najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1o vojsko v Evropi in mornarico, ki je bila ve\xc4\x8dja kot angle\xc5\xa1ka in nizozemska skupaj; na drugi strani je bil cesar \xc5\xbee od leta 1683 vpleten v veliko tur\xc5\xa1ko vojno. Ko se je leta 1688 glavnina cesarske vojske bojevala dale\xc4\x8d na Balkanu proti Turkom, je francoski kralj ocenil, da bo lahko nekaznovano (tako kot reunije v letih 1679-81) na hitro priklju\xc4\x8dil Renski palatinat (Pfalz) Franciji. Ra\xc4\x8dunal je tudi na pomo\xc4\x8d, ki mu jo je obljubi angle\xc5\xa1ki kralj Jakob II., in pri\xc4\x8dakoval, da bo njegov stalni in trdovratni nasprotnik Viljem III. Oranski, stadhouder na Nizozemskem, prezaposlen s svojimi poskusi vre\xc4\x8di Jakoba z angle\xc5\xa1kega prestola, kar naj bi pripeljalo do dolgotrajne dr\xc5\xbeavljanske vojne v Angliji in slabitve Nizozemske.\n_START_SECTION_\nFrancoska invazija v Renski palatinat in protiofenziva nem\xc5\xa1kih knezov\n_START_PARAGRAPH_\nSeptembra 1688 je Ludvik XIV. brez vojne napovedi poslal vojsko mar\xc5\xa1ala Boufflersa (Louis-Fran\xc3\xa7ois, duc de) v Renski Palatinat, ki je zavzela obrenska mesta od Kaiserwertha in K\xc3\xb6lna do Speyerja. Isto\xc4\x8dasno je druga francoska armada pod nazivnim poveljstvom francoskega prestolonaslednika Ludvika s 30.000 mo\xc5\xbemi pri Strasbourgu prekora\xc4\x8dila Ren in koncem oktobra, po enomese\xc4\x8dnem obleganju in \xc5\xbeilavem odporu branilcev, zavzela utrjeni Philippsburg in kmalu za tem \xc5\xa1e Mannheim in Frankenthal. Ostala mesta so padla brez odpora, med njimi Oppenheim, Worms, Bingen, Kaiserslautern, Heidelberg, Speyer in predvsem klju\xc4\x8dna utrdba Mainz. Coblenza mar\xc5\xa1al Boufflers kljub hudemu topovskemu obstreljevanju ni mogel zavzeti._NEWLINE_Koncem oktobra 1688 so se ve\xc4\x8dji nem\xc5\xa1ki knezi (brandenbur\xc5\xa1ki, sa\xc5\xa1ki, hannoverski, hesse-kasselski) v Magdeburgu dogovorili o organiziranju obrambe. Cesar je s tur\xc5\xa1ke fronte poklical bavarske, \xc5\xa1vabske in frankovske \xc4\x8dete. Ko je Ludvik, ki na tak odpor ni bil pripravljen, spoznal, da njegov na\xc4\x8drt hitre aneksije ni uspel, je spremenil taktiko. Ukazal je politiko uni\xc4\x8devanja obmo\xc4\x8dij Palatinata, Badna in W\xc3\xbcrttemberga z namenom, da sovra\xc5\xbeni vojski onemogo\xc4\x8di lokalne vire za napad na francosko ozemlje. Od marca do junija 1689 so bili opusto\xc5\xa1eni Heidelberg, Oppenheim, Worms, Speyer, Bingen, Mainnheim je bil zravnan z zemljo. V celoti je francoska vojska po\xc5\xbegala preko 20 mest in \xc5\xa1tevilne vasi._NEWLINE_Nem\xc5\xa1ki knezi so leta 1689 ob Renu oblikovali tri armade: ob spodnjem Renu je brandenbur\xc5\xa1ka vojska junija (po obleganju) zavzela mesto Kaiserwerth in oktobra (po hudem obstreljevanju) Bonn. Najve\xc4\x8dja je bila armada na srednjem Renu pod cesarskim generalom Karlom V. Lotarin\xc5\xa1kim, svakom cesarja Leopolda I. Odvrnil je francosko nevarnost od Frankfurta in septembra (po dvomese\xc4\x8dnem krvavem obleganju) zavzel Mainz. Ob zgornjem Renu, na obmo\xc4\x8dju Schwarzwalda, se je bojevala vojska bavarskega volilnega kneza Maksimilijana II. Emanuela._NEWLINE_Invazija v Porenje je zdru\xc5\xbeila nem\xc5\xa1ke kneze v obrambi proti Ludviku XIV., ki je tega leta ob Renu zgubil ve\xc4\x8d, kot je pridobil. Renska fronta je vezala velik del francoskih sil in Viljemu III. Oranskemu olaj\xc5\xa1alo delo v \xc4\x8dasu napada na Anglijo.\n_START_SECTION_\nUstanovitev velike alianse\n_START_PARAGRAPH_\nTudi v Angliji so se dogodki (slavna revolucija) odvijali druga\xc4\x8de in hitreje, kot je pri\xc4\x8dakoval Ludvik XIV. Sredi novembra 1688 se je vojska Viljema III. izkrcala na zahodu ju\xc5\xbene angle\xc5\xa1ke obale pri Torbayu, od koder je Viljem krenil nad London. Protijakobinsko razpolo\xc5\xbeenje v Angliji mu je omogo\xc4\x8dilo, da je v soglasju s parlamentom \xc5\xbee v sredini decembra prevzel oblast. Aprila 1689 sta bila Marija II. Stuart in Viljem kronana za kraljico in kralja Anglije. Maja je bila med cesarjem, Anglijo in Nizozemsko sklenjena voja\xc5\xa1ka zveza, velika aliansa, ki so jo decembra 1689 ratificirali na Dunaju. Zadala si je nalogo, da Ludviku XIV. onemogo\xc4\x8di priklju\xc4\x8devanje tujih ozemelj in da obnovi mirovno ureditev iz vestfalskega (1648) in pirenejskega (1659) miru. Aliansi se je takoj pridru\xc5\xbeil lotarin\xc5\xa1ki vojvoda, katerega ozemlje so Francozi okupirali, do septembra 1690 pa so se ji pridru\xc5\xbeili \xc5\xa1e Bavarska, Savoja-Piemont, \xc5\xa0panija in Brandenburg. Ludvik XIV. se je moral tako soo\xc4\x8diti z mo\xc4\x8dnim nasprotnikom v vojni, ki je ni pri\xc4\x8dakoval in na katero ni bil pripravljen.\n_START_SECTION_\nRaz\xc5\xa1iritev vojne v letu 1690\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1690 se je bojevanje preselilo v okolico francoskih meja: v \xc5\xa0pansko Nizozemsko (kamor je Francija preselila ve\xc4\x8dji del vojske iz Porenja), Katalonijo, Savojo in Piemont, kjer so nastala nova boji\xc5\xa1\xc4\x8da po vstopu \xc5\xa0panije in Savoje-Piemonta v veliko alianso, junija 1690._NEWLINE_V \xc5\xa0panski Nizozemski, kjer v letu 1689 ni bilo veliko bojevanja (v edinem ve\xc4\x8djem spopadu, avgusta, je Viljemov vojskovodja Waldeck v bitki pri Walcourtu premagal francoskega generala de Humi\xc3\xa8resa, Louis de Cr\xc3\xa9vant), je leta 1690 prevzel poveljstvo francoske vojske mar\xc5\xa1al Luxembourg. Julija 1690 je pri Fleurusu v Hainautu takti\xc4\x8dno premagal zavezni\xc5\xa1ko vojsko pod vodstvom nizozemskega mar\xc5\xa1ala Waldecka (Georg Friedrich, F\xc3\xbcrst von)._NEWLINE_V Kataloniji je francoski mar\xc5\xa1al Noailles izkoristil kme\xc4\x8dki upor proti \xc5\xa1panski oblasti in maja zavzel mesto Camprodon, a se je moral umakniti pred ve\xc4\x8djo vojsko \xc5\xa1panskega vojskovodje Villahermose (Carlos de Arag\xc3\xb3n de Gurrea y de Borja, duque de)._NEWLINE_Lahko delo so imeli Francozi v Savoji-Piedemontu. Francoski general Saint-Ruth (Charles Chalmont, marquis de) je zavzel ve\xc4\x8dino ozemlja vojvodine Savoje, razen velike trdnjave Montm\xc3\xa9lian. V Piedemontu je avgusta mar\xc5\xa1al Catinat z 12.000 mo\xc5\xbemi odmevno porazil Viktorja Amadeja II. v bitki pri Staffardi, zavzel Saluzzo, Savigliano, Fossano in Suso, a je bil zaradi bolezni v vojski prisiljen umakniti se pred zimo nazaj \xc4\x8dez Alpe.\n_START_SECTION_\n1691\n_START_PARAGRAPH_\nFrancozi so v letu 1691, \xc5\xa1e pred obi\xc4\x8dajno sezono bojevanja, sku\xc5\xa1ali omajati koalicijo z dvojnim, skrbno pripravljenim napadom: na mesto Mons v \xc5\xa0panski Nizozemski in na Nico ob sredozemski obali._NEWLINE_Mar\xc5\xa1al Boufflers je sredi marca s 46.000 mo\xc5\xbemi obkolil Mons, mar\xc5\xa1al Luxembourg pa je z enako veliko vojsko varoval obleganje, tako da vojska Viljema III. (80.000 mo\xc5\xbe), ki se je izkrcala v Holandiji, oblegancem ni mogla na pomo\xc4\x8d. Po enem najsilovitej\xc5\xa1ih obleganj vojne je mesto 8. aprila padlo. V maju je Luxembourgh zavzel in opusto\xc5\xa1il mesto Halle, Boufflers je obstreljeval nevtralni Li\xc3\xa8ge, a do bitke, ki bi kon\xc4\x8dala vojno, ni pri\xc5\xa1lo._NEWLINE_V severni Italiji je mar\xc5\xa1al Catinat marca zavzel Villefranche in nato Nico. Junija je padla Carmagnola. Francozi so opustili obleganje mesta Cuneo, ko so zvedeli da prihaja na pomo\xc4\x8d cesarska vojska. Pobudo v Piedemontu so prevzeli zavezniki, ki so v oktobru spet zavzeli Carmagnolo. V Savoji so Francozi v decembru zavzeli \xc5\xa1e Montm\xc3\xa9lian.\n_START_SECTION_\n1692\n_START_PARAGRAPH_\nDa bi pomagal Jakobu II. do ponovnega prevzema oblasti v Angliji, je Ludvik XIV. zgodaj leta 1692 na\xc4\x8drtoval invazijo v Anglijo, za kar je na polotoku Cotentin in v Le Havru pripravil 30.000 mo\xc5\xbe. Isto\xc4\x8dasno je pripravil napad na strate\xc5\xa1ko pomembno utrjeno mesto Namur v \xc5\xa0panski Nizozemski, kjer je francoska vojska \xc5\xa1tela \xc5\xbee 120.000 mo\xc5\xbe._NEWLINE_Invazija v Anglijo je bila na\xc4\x8drtovana za \xc4\x8das, ko zavezni\xc5\xa1ke ladje spomladi \xc5\xa1e ne bi bile pripravljene za boj. Vendar so se priprave tako zavlekle, da je bil ta \xc4\x8das zamujen. Vseeno je Ludvik XIV. zahteval spopad mornaric. Francoski admiral Tourville je tako \xc5\xa1ele 12. maja odplul iz Bresta in se 29. maja spopadel pri rtu Barfleur z enkrat mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1im zavezni\xc5\xa1kim ladjevjem. Tourville v bitki sicer ni izgubil nobene ladje, a se je njegovo ladjevje po bitki v megli in temi razkropilo. Del ladjevja, ki se je zatekel na sidri\xc5\xa1\xc4\x8de La Hogue, pod okrilje francoskega obalnega topni\xc5\xa1tva, so zavezniki 2.-3. julija za\xc5\xbegali. S tem dogodkom je Ludvik XIV. izgubil zaupanje v svojo mornarico in se je odtlej posve\xc4\x8dal predvsem kopenski vojski._NEWLINE_Mar\xc5\xa1al Vauban, glavni francoski in\xc5\xbeenirski strokovnjak, je konec maja obkolil Namur, mar\xc5\xa1al Luxembourgh pa je obleganje varoval. Mesto je kmalu padlo, mestna trdnjava pa se je upirala vse do 30. junija. 3. avgusta je Viljem III. z veliko manj\xc5\xa1o vojsko presenetil Luxembourga pri vasi Steenkirk. \xc4\x8ceprav sta po hudi bitki obe strani trdili, da sta zmagali, bitka strate\xc5\xa1ko nobeni strani ni prinesla prednosti._NEWLINE_Med tem ko je mar\xc5\xa1al Catinat, v Piemontu sedaj \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1i od zaveznikov (38.000\xc2\xa0: 55.000 mo\xc5\xbe), v letu 1692 varoval svoje pozicije, je Viktor Amadej II. ob pomo\xc4\x8di valde\xc5\xbeanov preko gora z vojsko vdrl v francosko Dauphin\xc3\xa9. Avgusta je po obleganju zavzel Embrun, ki pa ga ni mogel obdr\xc5\xbeati. Njegova vojska je oropala mesto Gap ter vasi in gradove na poti domov.\n_START_SECTION_\n1693\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1693 je francoska vojska \xc5\xa1tela na papirju \xc5\xbee 400.000 mo\xc5\xbe. Kljub slabi letini in lakoti v tem in zlasti naslednjem letu, je Ludvik XIV. \xc5\xa1e okrepil voja\xc5\xa1ke dejavnosti. Isto\xc4\x8dasno si je francoska tajna diplomacija prizadevala omajati trdnost koalicije._NEWLINE_V Porenju je francoski mar\xc5\xa1al Lorges z vojsko pre\xc5\xa1el Ren in maja zavzel Heidelberg in ga skoraj popolnoma uni\xc4\x8dil. Njegovo nadaljnje prodiranje je pri Heilbronu zaustavil mejni grof Ludvik Viljem Badenski. Francozi so opusto\xc5\xa1ili W\xc3\xbcrttemberg in se umaknili nazaj \xc4\x8dez Ren. V Porenju po tem ni bilo ve\xc4\x8d pomembnej\xc5\xa1ih bojev, ker sta obe strani poslali svoji vojski v \xc5\xa0pansko Nizozemsko in Italijo._NEWLINE_V Flandriji je mar\xc5\xa1al Luxembourg julija zavzel mesto Huy in takoj za tem v bitki med Neerwindnom in Landnom premagal vojsko Viljema III. V bitki, ki je obema, zlasti pa cesarski strani, prinesla velike izgube, se je, kot \xc5\xbee velikokrat, izkazala francoska konjenica. Oktobra sta mar\xc5\xa1ala Luxembourg and Vauban zavzela Charleroi in s tem, skupaj z \xc5\xbee prej osvojenimi trdnjavami Mons, Namur in Huy, Franciji zagotovila mo\xc4\x8dno obrambno \xc4\x8drto._NEWLINE_V Piemontu je mar\xc5\xa1al Catinat, potem ko je dobil oja\xc4\x8ditve iz Porenja in Katalonije, septembra napadel Rivoli pri Torinu in prisilil zaveznike, da so opustili obleganje in bombardiranje Pinerola. Z odmevno zmago pri Marsaglii (oktober) je odpravil blokado Cunea, a pomanjkanje \xc4\x8det in te\xc5\xbeave z oskrbo mu niso omogo\xc4\x8dale pohoda nad Torino._NEWLINE_V Kataloniji je mar\xc5\xa1al Noailles junija zavzel pomembno pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Rosas in pustil v njem mo\xc4\x8dno francosko posadko, preden se je umaknil v francoski Roussillon prezimovat._NEWLINE_V juniju 1693 je francoska mornarica dosegla zadnji ve\xc4\x8dji podvig v tej vojni; v maju je admiral Tourville neopa\xc5\xbeen izplul iz Bresta in 27. julija zajel velik del zavezni\xc5\xa1kega konvoja, ki je, namenjen v Sredozemlje, plul okrog rta Svetega Vinenca (pri Lagosu).\n_START_SECTION_\n1694\n_START_PARAGRAPH_\nV Kataloniji je mar\xc5\xa1al Noailles v bitki pri Torroelli ob reki Ter maja 1694 premagal (ob podpori francoskih vojnih ladij) \xc5\xa1panskega vojskovodjo Escalono (Juan Manuel Mar\xc3\xada de la Aurora, duque de). V juniju je zavzel pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Palam\xc3\xb3s, potem \xc5\xa1e Gerono in Hostalric in si odprl pot v Barcelono. Gro\xc5\xbenja \xc5\xa1panskega kralja, da bo sklenil s Francozi separatni mir, \xc4\x8de ne bo dobil pomo\xc4\x8di, je vzpodbudila Viljema III., da je poslal pomo\xc4\x8d. Del angle\xc5\xa1ko-nizozemskega ladjevja se je pod poveljstvom admirala Berkeleya (John Berkeley, baron of Stratton) junija poskusil izkrcati na podro\xc4\x8dju francoske pomorske baze Brest, potem pa je obstreljeval francoske obalne utrdbe Dieppe, Saint-Malo, Le Havre, in Calais. Drugi del ladjevja je pod admiralom Russellom (Edward Russell, Earl of Orford ) odplul v Sredozemlje in se tam zdru\xc5\xbeil s sredozemskim zavezni\xc5\xa1kim ladjevjem (skupaj 77 linijskih ladij). Pred tako veliko floto so se francoske ladje izpred Barcelone umaknile v zavetje Toulona, Noailles pa je svojo vojsko umaknil za reko Ter. Z za\xc5\xa1\xc4\x8dito Barcelone so zavezniki zadr\xc5\xbeali \xc5\xa0panijo v aliansi \xc5\xa1e dve leti._NEWLINE_V \xc5\xa0panski Nizozemski je leta 1694 zavezni\xc5\xa1ka vojska \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno \xc5\xbee presegla francosko. Viljem III. je septembra ponovno osvojil Huy, ostale polo\xc5\xbeaje pa je uspel Luxembourgu s spretnim manevriranjem in zaradi vojne utrujenosti obeh strani ohraniti.\n_START_SECTION_\n1695 - 1696\n_START_PARAGRAPH_\nSmrt mar\xc5\xa1ala Luxembgourga, najbolj\xc5\xa1ega francoskega vojskovodje njegovega \xc4\x8dasa, v za\xc4\x8detku leta 1695 je francosko podrejenost na boji\xc5\xa1\xc4\x8dih \xc5\xa0panske Nizozemske \xc5\xa1e pove\xc4\x8dala; zamenjal ga je mar\xc5\xa1al Villeroi. Viljemova vojska je z za\xc4\x8detkom julija za\xc4\x8dela oblegati strate\xc5\xa1ko pomembni Namur. Francozi so posku\xc5\xa1ali oblegano mesto razbremeniti z obstreljevanjem Bruslja (ki je pogorel), a brez uspeha; Namur je padel po dveh mesecih obleganja, ki je zahtevalo veliko zavezni\xc5\xa1kih izgub. Zavezniki so si z zavzetjem Namurja in prej Huya zavarovali povezavo med svojimi silami ob Meusi z onimi ob Mozeli in Renu._NEWLINE_Zaradi katastrofalnih su\xc5\xa1 v letih 1693-94 (v Franciji je od lakote umrlo kakih 2 milijona ljudi) in gospodarskih te\xc5\xbeav je Francija spremenila strategijo bojevanja na morju v ekonomsko vojno: nalogo napadanja nasprotnih trgovskih ladij je prepustila privatnim gusarjem, prihranjeni denar pa je namenila kopenski vojski.V odgovor so zavezniki pove\xc4\x8dali topovsko obstreljevanje francoskih obmorskih utrdb Saint-Malo, Granville, Calais, Dunkirk._NEWLINE_Tega leta je pri\xc5\xa1lo v tajnih pogovorih med Francozi in Savojci do preboja. Vse ve\xc4\x8dja voja\xc5\xa1ka in politi\xc4\x8dna mo\xc4\x8d Avstrijcev je po mnenju Viktora Amadeja II. \xc5\xbee bolj ogro\xc5\xbeala samostojnost njegove de\xc5\xbeele kot Francozi, zato se je odlo\xc4\x8dil za sodelovanje s slednjimi. Po dogovoru so mu Francozi predali Casale, da bi se izognili avstrijskemu obleganju.\n_START_SECTION_\nTorinski mir\n_START_PARAGRAPH_\nSeparatni mir med Francijo in Savojo-Piemontom je bil podpisan 29. avgusta 1696 v Torinu. Francozi so pristali na izro\xc4\x8ditev Pinerola pod pogojem, da se njegove trdnjave razru\xc5\xa1ijo. Vrnili so mesta Montm\xc3\xa9lian, Nico, Villefranche, Suso in manj\xc5\xa1a mesta. Obvezali so se, da ne bodo posegali v savojsko versko politiko v zvezi z valde\xc5\xbeani, \xc4\x8de bo savojski vojvoda onemogo\xc4\x8dil njihovo sodelovanje s francoskimi hugenoti. Viktor Amadej II. se je v povra\xc4\x8dilo zavezal, da se bo lo\xc4\x8dil od velike alianse in se povezal z Ludvikom XIV., \xc4\x8de bo to potrebno za zagotovitev nevtralnosti severne Italije. Cesarju Leopodu I., ki je bil s tak\xc5\xa1nim dogovorom diplomatsko izigran, ni preostalo drugega, kot da je oktobra v Vigevanu podpisal mir v regiji, h kateremu je Francija takoj pristopila. Vojna je bila s tem v severni Italiji kon\xc4\x8dana. Savoja je iz nje iz\xc5\xa1la kot suverena dinastija drugorazredne mo\xc4\x8di; Francija se je morala sprijazniti z mejo na Alpah in se odre\xc4\x8di ozemeljskim pretenzijam v Padski ravnini.\n_START_SECTION_\n1697\n_START_PARAGRAPH_\nFrancija je bila ekonomsko iz\xc4\x8drpana. Nizozemski in angle\xc5\xa1ki trgovci so zahtevali mir. Maja 1697 so se v Rijswijku za\xc4\x8dela mirovna pogajanja, vzporedno pa so se boji \xc5\xa1e kar nadaljevali._NEWLINE_V \xc5\xa0panski Nizozemski sta mar\xc5\xa1ala Vauban in Catinat, z enotami, spro\xc5\xa1\xc4\x8denimi v Italiji, sredi maja obkolila mesto Ath, med tem ko sta Boufflers in Villeroi obleganje krila. 5. junija je mesto padlo._NEWLINE_V Kataloniji je mar\xc5\xa1al Vend\xc3\xb4me, ki je zamenjal bolehnega Noaillesa in je postal eden najbolj\xc5\xa1ih generalov Ludvika XIV., z vojsko, okrepljeno z enotami iz Italije, 10. avgusta (po obleganju in v bitki, ki je zahtevala zelo veliko izgub) zavzel Barcelono. Kmalu za tem je pri\xc5\xa1lo do podpisa miru.\n_START_SECTION_\nRijswij\xc5\xa1ki mir\n_START_PARAGRAPH_\nPogajanja so potekala v pala\xc4\x8di Viljema III. pri Rijswijku v bli\xc5\xbeini Haaga. \xc5\xa0vedi so bili uradni mediatorji._NEWLINE_Ludvik XIV. je Viljemu III. priznal naslov angle\xc5\xa1kega kralja in se obvezal, da ne bo aktivno podprl kandidature Jakobovega sina._NEWLINE_Ludvik XIV. je zadr\xc5\xbeal vso Alzacijo, vklju\xc4\x8dno Strasbourg. Lotaringijo je vrnil njenemu vojvodi (razen mesta Saarlouis z okolico, ki je postalo francoska enklava; zagotovil si je tudi pravico prehoda francoskih \xc4\x8det \xc4\x8dez Lotaringijo); odre\xc4\x8di se je moral vsem pridobitvam na desnem bregu Rena, med njimi Philppsburgu, Breisachu, Freiburgu in Kehlu. Nove francoske utrdbe La Pile, Mont Royal in Fort Louis je bilo treba podreti. Odrekel se je zahtevam v Renskem palatinatu._NEWLINE_Ludvik XIV. se je \xc5\xbeelel prikupiti Madridu in se je umaknil iz Katalonije (kljub temu, da je ravnokar z velikimi \xc5\xbertvami zavzel Barcelono); v \xc5\xa0panski Nizozemski je \xc5\xa0paniji vrnil Luksemburg, Chimay, Mons, Coutrai, Charleroi, Ath._NEWLINE_Anglija ni imela ozemeljskih zahtev, Nizozemska je dobila ugoden trgovski sporazum (francoske carine so bile vrnjene na vrednosti iz leta 1664). Franciji je bila priznana zahodna polovica otoka Hispaniola (dana\xc5\xa1nji Haiti)._NEWLINE_Predstavniki Nizozemske, Anglije in \xc5\xa0panije so podpisali sporazum 20. septembra 1697. Cesar Leopold I. je sprva nasprotoval sporazumu. Ker pa je vojna s Turki \xc5\xa1e trajala in se sam ni mogel boriti proti Francozom, je 30. oktobra tudi on podpisal sporazum. Protestantski nem\xc5\xa1ki knezi so mu zelo zamerili dodatek k pogodbi v zvezi z versko ureditvijo na vrnjenih ozemljih, po katerem so v \xc4\x8dasu francoske zasedbe rekatolizirane de\xc5\xbeele morale ostati katoli\xc5\xa1ke._NEWLINE_Sporazum se ni dotaknil vpra\xc5\xa1anja nasledstva v \xc5\xa0paniji, kar je \xc4\x8dez \xc5\xa1tiri leta pripeljalo do nove vojne svetovne razse\xc5\xbenosti.'