b'\n_START_ARTICLE_\nMihael Vo\xc5\xa1njak\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nMihael Vo\xc5\xa1njak se je rodil v trgu \xc5\xa0o\xc5\xa1tanj na \xc5\xa1t. 27 \xc2\xbbPri Mihelnu\xc2\xab\xc2\xa0v hi\xc5\xa1i usnjarja in me\xc5\xa1\xc4\x8dana Mihaela Woschnagga in Jo\xc5\xbeefe, rojene Kri\xc5\xbean. Najstarej\xc5\xa1i sin Franz je bil po tradiciji dolo\xc4\x8den, da bo prevzel usnjarsko obrt, mlaj\xc5\xa1a brata Josipa in Mihaela pa je o\xc4\x8de poslal na \xc5\xa1tudije. Osnovno \xc5\xa1olo (1., 2. razred) je Mihael obiskoval v letih 1845\xe2\x80\x931947 v \xc5\xa0o\xc5\xa1tanju in 1847/48 (3. razred) v Celju, realno \xc5\xa1olo 1848\xe2\x80\x931850 (1., 2. razred) v Celju in 1850\xe2\x80\x9352 (3., 4. razred) v Gradcu. Tehniko je \xc5\xa1tudiral v Gradcu od 1852 do 1856 in jo kon\xc4\x8dal na Dunaju 1857. \xc5\xbde kot \xc5\xa1tudent se je zanimal za narodno-gospodarska vpra\xc5\xa1anja in zato poslu\xc5\xa1al predavanja \xc5\xa1e iz knjigovodstva, meni\xc4\x8dnega prava, kmetijstva in gozdarstva. Po diplomi je kot in\xc5\xbeenir deloval na \xc5\xbeeleznici do upokojitve 1871. V za\xc4\x8detku 80. let 19. stoletja se je poro\xc4\x8dil z vdovo Henrietto Mayer, rojeno Deutschmann (1840\xe2\x80\x931924). 1882 se je v njunem zakonu rodil edini sin, kasnej\xc5\xa1i dr. prava Bogumil Vo\xc5\xa1njak (1882\xe2\x80\x931959), ki je tako polbrat odvetnika dr. Frana Mayerja. Sin Bogumil je bil pravnik, univerzitetni profesor in diplomat. Zaradi njegovih zdravstvenih te\xc5\xbeav se je Mihael pred prvo svetovno vojno preselil v Gorico in kasneje v \xc5\xa0vico. Umrl je v 2. julija 1920 v Glionu v Territitu v \xc5\xa0vici, od koder so njegove posmrtne ostanke leta 1927 prenesli v Jugoslavijo in ga pokopali v \xc5\xa0entilju pri Velenju.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nIn\xc5\xbe. Mihael Vo\xc5\xa1njak (1837\xe2\x80\x931920) je bil \xc5\xbeelezni\xc4\x8darski strokovnjak, politik, de\xc5\xbeelni in dr\xc5\xbeavni poslanec in ustanovitelj hranilni\xc5\xa1tva na Slovenskem. Kot \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ki strokovnjak je v letih 1856\xe2\x80\x931858 sodeloval pri izgradnji \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke proge Logatec\xe2\x80\x93Postojna, zaslu\xc5\xbeen pa je za izgradnjo \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke proge Celje\xe2\x80\x93Velenje 1891 in 1899 do Dravograda. Leto po upokojitvi, 1880, se je naselil v Celju in se pod vplivom brata Josipa za\xc4\x8del poglabljati v gospodarske razmere in pomen kreditnega zadru\xc5\xbeni\xc5\xa1tva.  1881 je ustanovil Celjsko posojilnico po zgledu Schulze-Delitzscheve hranilnice in posojilnice. Aktivno je pomagal pri ustanavljanju hranilnice in posojilnice tudi drugod, npr. \xc5\xa1o\xc5\xa1tanjske hranilnice 1874, 1881 v Ljubljani, Vrhniki in \xc5\xbdalcu; 1882 v Mariboru in Sevnici; 1883 v Gorici in na Ptuju; 1884 v \xc4\x8crnomlju, Slov. Konjicah, Kopru in Kr\xc5\xa1kem. Na njegovo pobudo je 1883 pet hranilnic na zboru v Celju ustanovilo Zvezo slov. posojilnic, ki je kasneje zajela vse Slovenske hranilnice in posojilnice. 1905 je bila na njegov predlog v Celju ustanovljena Zadru\xc5\xbena zveza. V 80-ih letih se je za\xc4\x8del boriti s celjskimi Nemci in nem\xc5\xa1kutarji, pri \xc4\x8demer je pokazal velike organizacijske sposobnosti in smisel za zbiranje narodnega kapitala, ki naj bi bil osnova za gospodarsko neodvisnost in kulturni razvoj._NEWLINE_Bil je poslanec za kme\xc4\x8dki okraj Celje v \xc5\xa1tajerskem de\xc5\xbeelnem zboru v Gradcu (1884\xe2\x80\x931897) in dr\xc5\xbeavnem zboru na Dunaju (1885\xe2\x80\x931897).'