b'\n_START_ARTICLE_\nRima\n_START_PARAGRAPH_\nRima je vrsta stika, kjer se ponavljajo \xc4\x8dim bolj podobni kon\xc4\x8dni glasovi dveh ali ve\xc4\x8d besed, ki so si prostorsko ali \xc4\x8dasovno dovolj sosednje, bodisi v verzu ali v nevezanem govoru. Besede postanejo rima, \xc4\x8de jih ve\xc4\x8dina bralcev, za katere je bila rima ustvarjena, dojamejo kot rimo ali vsaj domnevajo, da je tvorec besedila hotel rimati. Zato je rimanje v protestantskih pesmih rima, \xc4\x8deprav jih dana\xc5\xa1nji bralci tako ne dojemajo: "pravil - zastopil, pri\xc5\xa1el - prelomel" (Ena peissen iz s. stariga pisma). Podobno velja za rimo nekaterih ljudskih in otro\xc5\xa1kih pesmi, npr. v pesmi \xc5\xa0mentana muha: "muha - suha, pla\xc4\x8dal - kova\xc4\x8dev, mesarji - zaklali".'