b'\n_START_ARTICLE_\nSgraffito\n_START_PARAGRAPH_\nSgraffito ali vrezanka (ital. sgraffiare \xe2\x80\x93 spraskati, ostrgati) je zidna slikarska tehnika, ki je predvsem primerna za dekoracijo fasad, uporablja pa se tudi za dekoracijo notranjosti tako javnih kot zasebnih objektov. Zelo raz\xc5\xa1irjeno je istovetenje sgrafitta z grafiti , kar pa ni povsem natan\xc4\x8dno. Praviloma je beseda grafiti splo\xc5\xa1en pojem za vse vklesane zidne dekoracije in napise, medtem ko je sgrafitto le ena od tehnik zidne poslikave in njen proizvod.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nTa na\xc4\x8din poslikave je bil v rabi \xc5\xbee v 4. tiso\xc4\x8dletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem v anti\xc4\x8dnem Egiptu in pozneje v anti\xc4\x8dni Perziji (okoli leta 1000), pa tudi v starogr\xc5\xa1ki in starorimski kulturi . Motivi so bili skoraj vedno enostavni geometri\xc4\x8dni liki (\xc4\x8cehi jih imenujejo pisemca) ali tudi samo \xc4\x8drte. Ta preprosta poslikava se je ohranila kot priljubljena ljudska umetnost do srednjega veka. V 15. stoletju se je v severni Italiji in na Bavarskem razvila tudi v \xc5\xa1ir\xc5\xa1ih krogih umetnikov, zato se to obdobje po navadi smatra za za\xc4\x8detek uporabe sgrafitta. Renesan\xc4\x8dni slikarji so tehniko povzdignili do umetnosti, najprej v Italiji, nato v Nem\xc4\x8diji, \xc5\xa0vici in drugod po Evropi. Zanimivo je, da je bila sama beseda "sgraffito" skovana v Nem\xc4\x8diji ali Belgiji, saj je Italijani niso poznali, temve\xc4\x8d so tehniko imenovali do nedavnega le "decorazione a sgraffio" (=poslikava s praskanjem)._NEWLINE_Nova uporaba sgrafitta je popolnoma opustila geometri\xc4\x8dne podobe in nastajale so vedno bolj komplicirane poslikave, od katerih so se nekatere \xc5\xa1e ohranile predvsem na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem . Posebno zanimivi so primerki iz \xc5\xa0panije (Segovia), kjer je nastala tudi arabska razli\xc4\x8dica te tehnike, po kateri je bilo treba nanesti na lon\xc4\x8deno podlago ("terracota") plast zmesi mavca in manganovega oksida._NEWLINE_Naj\xc5\xa1ir\xc5\xa1o uporabo sgrafitta v modernih \xc4\x8dasih je najti v Belgiji, predvsem v Bruslju, kjer se je uporabljala na prelomu devetnajstega stoletja v dvajseto kot izrazita tehnika Art Nouveau-ja. Najvidnej\xc5\xa1i predstavnik te umetnosti je Henry Privat-Livemont. Tudi v na\xc5\xa1ih krajih je bilo proizvedenih veliko sgrafittov, a so bili po ve\xc4\x8dini vsi uni\xc4\x8deni ali nadome\xc5\xa1\xc4\x8deni z modernej\xc5\xa1imi poslikavami. Najbolje ohranjeni primeri so v Ljubljani, in sicer v Mestni hi\xc5\xa1i, v Kri\xc5\xbeankah in v notranjosti Strelskega turna na gradu.\n_START_SECTION_\nDruge vrste sgrafitta\n_START_PARAGRAPH_\nTehnika sgrafitto ni uporabna samo v stavbarstvu oziroma za zunanjo poslikavo poslopij, temve\xc4\x8d tudi v drugih vejah likovne umetnosti._NEWLINE_Zelo pogostna je sgrafitto tehnika pri poslikavi kerami\xc4\x8dnih in porcelanastih izdelkov, na primer cvetli\xc4\x8dnih vaz, pladnjev ali skodelic, pa tudi plo\xc5\xa1\xc4\x8dic za talno in stensko oblogo. V tem primeru je treba ne samo uporabljati posebne barve, temve\xc4\x8d tudi ponavljati postopek pe\xc4\x8denja po vsakem barvnem nanosu, kar mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8da odstotek nepravilnih primerkov in posledni\xc4\x8dno dviguje ceno kon\xc4\x8dnega izdelka. _NEWLINE_Tudi nekatere ilustracije srednjeve\xc5\xa1kih rokopisov, ki so bile izdelane z zlato barvo, so svoje vrste sgrafitti. Navadno je bila prav zlata prevleka podloga, \xc4\x8dez katero so bile prelite razne barve, ki jih je bilo potem treba delno odstraniti z zelo finim \xc5\xbelebastim dletom, dokler ni izpadla \xc5\xbeelena podoba._NEWLINE_Nekatere umetni\xc5\xa1ke \xc5\xa1ole u\xc4\x8dijo sgrafitto tehniko z nanosom barve na platno, \xc4\x8demur sledi spraskanje barve do platna tako, da tvori platno samo \xc5\xbeeleni motiv. Seveda je uporaba ene same barve manj zahtevna od pravega sgrafitta, kjer mora umetnik paziti, da odstrani samo odve\xc4\x8dno barvo in ne rani spodnje plasti, zato tak postopek velja samo kot didakti\xc4\x8dni primer.'