b"\n_START_ARTICLE_\nHenry Mancini\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nHenry Mancini se je rodil kot Enrico Nicola Mancini v majhni italijanski soseski v Clevelandu. Odra\xc5\xa1\xc4\x8dal je v West Aliquippi v Pensilvaniji blizu Pittsburgha. Njegova star\xc5\xa1a sta bila italijanska priseljenca. Njegov o\xc4\x8de Quintiliano ''Quinto'' Mancini je bil po rodu iz Scanna iz italijanske pokrajine Abruzzo. Bil je ljubiteljski glasbenik, zaposlen v jeklarskem podjetju Jones and Laughlin, ki je v ZDA pri\xc5\xa1el kot najstnik okoli leta 1910. Njegova mama Anna, rojena Pece, je v ZDA pri\xc5\xa1la kot dojen\xc4\x8dica iz Campobassa._NEWLINE_Pri osmih letih se je za\xc4\x8del u\xc4\x8diti igranja na malo flavto. Sam je pozneje dejal, da ga je poslu\xc5\xa1anje glasbe Rudolpha Koppa za film Cecila B. DeMilla The Crusaders iz leta 1935 navdihnilo, da se je posvetil ustvarjanju filmske glasbe kljub o\xc4\x8detovi \xc5\xbeelji, da bi postal u\xc4\x8ditelj._NEWLINE_Pozneje je \xc5\xa1tudiral klavir in orkestralno aran\xc5\xbeiranje pri Maxu Adkinsu, ki je bil koncertni pianist v Pittsburghu in dirigent v Stanley Theatru (zdaj Benedum Centru). Mancini ni za\xc4\x8del pripravljati aran\xc5\xbemaje samo za skupine v Stanley Theatru, ampak je enega napisal tudi za Bennyja Goodmana, nadobudnega voditelja teh zasedb, ki mu ga je predstavil Adkins. Po besedah Mancinijevega biografa Johna Capsa je mladi Mancini rad pripravljal aran\xc5\xbemaje za kakr\xc5\xa1enkoli glasbeni nastop, vendar pa bi, \xc4\x8de bi igral, razstavil tudi Chopinovo mazurko ali Schumannovo sonato, da bi ugotovil, kako so sestavljene, kako so prej\xc5\xa1nji skladatelji oblikovali oblike, metriko, melodijo, harmonijo in kontrapunkt._NEWLINE_Po kon\xc4\x8dani srednji \xc5\xa1oli Aliquippa leta 1942 se je Mancini vpisal na Tehnolo\xc5\xa1ki in\xc5\xa1titut Carnegie (danes Carnegie Mellon University) v Pittsburghu. Kasneje istega leta je po uspe\xc5\xa1ni avdiciji, na kateri je izvedel Beethovnovo sonato in improvizacijo na skladbo Night and Day Colea Porterja, vpisal na \xc5\xa0olo glasbe Juilliard v New Yorku. V drugem letniku je lahko obiskoval le te\xc4\x8daje orkestracije in kompozicije, zato je v prvem letniku na Juiliardu \xc5\xa1tudiral le klavir. Caps je ta \xc4\x8das imenoval \xc2\xbbstanje brez cilja in zatiranja \xe2\x80\x93 dale\xc4\x8d od Adkinsovega za\xc5\xa1\xc4\x8ditnega okolja.\xc2\xab_NEWLINE_Po dopolnjenem 18. letu se je Mancini leta 1943 pridru\xc5\xbeil ameri\xc5\xa1ki vojski, saj je bil nezadovoljen tako z Juiliardom kot tudi z drugo svetovno vojno. Na za\xc4\x8detnem urjenju v Atlantic Cityju v New Jerseyju je spoznal glasbenike, ki jih je vodil Glenn Miller. Na podlagi Millerjevega priporo\xc4\x8dila je bil najprej dodeljen 28. enoti zra\xc4\x8dnih sil, nato pa je bil poslan v tujino k 1306. in\xc5\xbeenirski brigadi v Franciji. Leta 1945 je sodeloval pri osvoboditvi koncentracijskega tabori\xc5\xa1\xc4\x8da Mauthausen-Gusen v Avstriji.\n_START_SECTION_\nKariera\n_START_PARAGRAPH_\nSve\xc5\xbee odpu\xc5\xa1\xc4\x8den Mancini je vstopil v glasbeno industrijo. Leta 1946 je postal pianist in aran\xc5\xbeer novoustanovljenega Orkestra Glenna Millerja, ki ga je vodil Tex Beneke. Po drugi svetovni vojni je Mancini raz\xc5\xa1iril svoje znanje kompozicije, kontrapunkta, harmonije in orkestracije s \xc5\xa1tudijem pri skladateljih Ernstu Kreneku in Mariu Castelnuovo-Tedescu._NEWLINE_Leta 1952 se je Mancini pridru\xc5\xbeil glasbenemu oddelku studia Universal Pictures. V naslednjih \xc5\xa1estih letih je prispeval glasbo za ve\xc4\x8d kot 100 filmov, med katerimi so najpomembnej\xc5\xa1i Creature from the Black Lagoon, The Creature Walks Among Us, It Came from Outer Space, Tarantula, This Island Earth, The Glenn Miller Story (za katerega si je prislu\xc5\xbeil prvo nominacijo za oskarja), The Benny Goodman Story in Touch of Evil, ki ga je re\xc5\xbeiral Orson Welles. V tem \xc4\x8dasu je ustvaril tudi nekaj priljubljenih pesmi. Njegov prvi hit je bil single Guyja Lombarda in njegove skupine Royal Canadians z naslovom I Won't Let You Out of My Heart._NEWLINE_Leta 1958 je Mancini zapustil studio Universal, da bi deloval kot neodvisni skladatelj in aran\xc5\xbeer. Kmalu zatem je za pisatelja in producenta Blakea Edwardsa ustvaril glasbo za televizijsko serijo Peter Gunn. To je bil za\xc4\x8detek sodelovanja z Edwardsom, ki je trajalo kar 35 let, v tem \xc4\x8dasu pa sta sodelovala pri 30-ih filmih. Skupaj z Alexom Northom, Elmerjem Bernsteinom, Leithom Stevensom in Johnnyjem Mandelom je bil Mancini pionir vklju\xc4\x8devanja jazzovskih elementov v pozno romanti\xc4\x8dno orkestralno glasbo in v televizijsko glasbo.\n_START_SECTION_\nSmrt in zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nMancini je umrl zaradi raka trebu\xc5\xa1ne slinavke 14. junija 1994 v Los Angelesu. Takrat je delal na broadwayski razli\xc4\x8dici dela Victor/Victoria, vendar njegove uprizoritve ni do\xc4\x8dakal. Pre\xc5\xbeivela ga je \xc5\xbeena Virginia ''Ginny'' O'Connor, s katero je bil poro\xc4\x8den 43 let in imel z njo tri otroke. Spoznala sta se, ko sta bila oba \xc4\x8dlana orkestra Texa Benekeja kmalu po drugi svetovni vojni. Leta 1948 je bila gospa Mancini ena od ustanoviteljic neprofitne organizacije Dru\xc5\xa1tvo pevcev, ki skrbi za zdravje in blaginjo profesionalnih pevcev po vsem svetu. Dru\xc5\xa1tvo tudi podeljuje \xc5\xa1tipendije \xc5\xa1tudentom glasbene umetnosti. Ena od njunih h\xc4\x8dera dvoj\xc4\x8dic, Monica Mancini, je profesionalna pevka. Njena sestra Felice vodi organizacijo The Mr. Holland's Opus Foundation (MHOF). Sin Christopher je glasbeni zalo\xc5\xbenik in promotor v Los Angelesu.\n_START_SECTION_\nNagrade\n_START_PARAGRAPH_\nMancini je bil nominiran za sedemindvajset grammyjev, osvojil jih je dvajset. Osemnajstkrat je bil nominiran za oskarja, osvojil je \xc5\xa1tiri. Nagrajen je bil tudi z zlatim globusom in bil dvakrat nominiran za emmyja._NEWLINE_Leta 1961 je Mancini osvojil dva oskarja, in sicer enega za najbolj\xc5\xa1o originalno pesem za film Moon River, drugega pa za najbolj\xc5\xa1o originalno glasbo za film Zajtrk pri Tiffany. Naslednje leto je ponovno prejel oskarja za najbolj\xc5\xa1o originalno pesem, tokrat za film Days of Wine and Roses. Drugega oskarja za najbolj\xc5\xa1o originalno glasbo je osvojil leta 1982 za film Victor/Victoria._NEWLINE_13. aprila 2004 je Po\xc5\xa1tna slu\xc5\xbeba Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeav Amerike v Mancinijevo \xc4\x8dast izdala spominske znamke za 37 centov. Oblikoval jo je umetnik Victor Stabin, prikazuje pa Mancinija, ki dirigira pred seznamom njegovih najbolj znanih del."