b'\n_START_ARTICLE_\nDvorec Slatna\n_START_SECTION_\nArhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nV 14. stoletju je  na tem kraju stal stolpast dvor plemi\xc5\xa1ke rodbine Slattenegkov. Verjetno v za\xc4\x8detku 17. stoletja so poslopje prezidali v dvorec Slatna.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nV 16. stoletju so bili lastniki plemeniti Peltzhoferji, Wazenbergi, Scharffenecki in Graffenwegerji. Leta 1692 je Slatno kupil baron Jurij Kri\xc5\xa1tof Ott pl. Ottenheimb in jo \xc5\xa1e istega leta odstopil baronici Mariji Izabeli Wernegkh. Po njeni smrti je dve leti pozneje gospo\xc5\xa1\xc4\x8dino podedoval njen sin, grof Ernest Barbo-Wachsenstein in v lasti te rodbine je ostala Slatna do leta 1753, ko jo je dobila baronica Notburga Gusi\xc4\x8d, roj. Barbo. Gusi\xc4\x8di so gospo\xc5\xa1\xc4\x8dino prodali Matiji Pehaniju leta 1845, ki pa ni bil dolgo lastnik. Leta 1855 je posest kupil knez Weriand zu Windischgr\xc3\xa4tz. Posest je ostala v lasti njegovih dedi\xc4\x8dev do konca druge svetovne vojne ter je bila uni\xc4\x8dena zaradi gradnje ceste po njej.'