b'\n_START_ARTICLE_\nInzulinski receptor\n_START_PARAGRAPH_\nInzulinski (ali insulinski) receptor je specifi\xc4\x8dni receptor, sestavljen iz dveh podenot \xce\xb1 in dveh podenot \xce\xb2, z aktivnostjo tirozin-kinaze, ki se aktivira po vezavi hormona inzulina.\n_START_SECTION_\nZgradba\n_START_PARAGRAPH_\nInzulinski receptor je sorazmerno velik (okoli 400 kDa) transmembranski glikoproteinski kompleks, zgrajen iz dveh poenot \xce\xb1 in dveh podenot \xce\xb2. Podenoti \xce\xb1 se nahajata povsem zunajceli\xc4\x8dno in imata vezavno mesto za inzulin, podenoti \xce\xb2 pa sta transmembranski beljakovini s tirozin-kinazno aktivnostjo.\n_START_SECTION_\nNahajanje\n_START_PARAGRAPH_\nInzulinski receptorji se nahajajo prakti\xc4\x8dno na vseh celicah, tako na klasi\xc4\x8dnih tar\xc4\x8dnih celicah jeter, mi\xc5\xa1ic in ma\xc5\xa1\xc4\x8devja, kot tudi na celicah, za katere velja, da inzulin nanje ne u\xc4\x8dinkuje (rde\xc4\x8de krvni\xc4\x8dke, celice \xc5\xbeiv\xc4\x8devja). \xc5\xa0tevilo receptorjev na celicah je razli\xc4\x8dno in se giblje od 40 (rde\xc4\x8de krvni\xc4\x8dke) do 300.000 (jetrne, ma\xc5\xa1\xc4\x8dobne celice).\n_START_SECTION_\nDelovanje\n_START_PARAGRAPH_\nInzulin se ve\xc5\xbee na podenoto \xce\xb1 in s tem spro\xc5\xbei transmembranski signal, ki spodbudi aktivnost tirozin-kinaze v podenoti \xce\xb2 k avtofosforilaciji in fosforilaciji drugih kinaz, kar aktivira transmembranski prena\xc5\xa1alni sistem za prenos glukoze v celico. U\xc4\x8dinki inzulina pojenjajo takoj, ko koncentracija glukoze pade na normalno vrednost. U\xc4\x8dinek inzulina je lahko zmanj\xc5\xa1an, \xc4\x8de je zmanj\xc5\xa1ano \xc5\xa1tevilo receptorjev, \xc4\x8de je receptor okvarjen in je vezava inzulina nanj ovirana, ali \xc4\x8de so prisotna protitelesa proti receptorju.'