b'\n_START_ARTICLE_\nFranjo Malgaj\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nOb izbruhu 1. svetovne vojne je bil Franjo star dvajset let, \xc5\xbee jeseni 1914 pa je bil vpoklican v slavni slovenski 87. celjski pe\xc5\xa1polk. Malgaj, ki je kon\xc4\x8dal \xc5\xa1olo za rezervne \xc4\x8dastnike, je leta 1915 na so\xc5\xa1ki fronti sodeloval v bojih z Italijani na doberdobski planoti, zatem pa je zbolel za tifusom. Hitro se je pozdravil in vrnil v svojo enoto. 87. celjski pe\xc5\xa1polk je bil kasneje preme\xc5\xa1\xc4\x8den na Tirolsko in ko je avstrijsko poveljstvo istega leta iskalo prostovoljca, ki bi si upal zavzeti izjemno pomembno italijansko postojanko Monte Zebio, se je za to nalogo javil Malgaj. Izbral je 18 vojakov, Slovencev, in z njimi presenetil ter premagal Italijane. Za svoje dejanje je dobil najvi\xc5\xa1je avstro-ogrsko odlikovanje - zlato medaljo za hrabrost, ki je bila eden izmed najpomembnej\xc5\xa1ih vojnih priznanj, kar jih je lahko dobil ni\xc5\xbeji \xc4\x8dastnik avstro-ogrske vojske. Kot dobitnik tega presti\xc5\xbenega odlikovanja je sredi 1917 poslan v zaledje, v okrevali\xc5\xa1\xc4\x8de Enzenbach pri Gradcu, kjer je \xc5\xa1tudiral pravo in se privatno u\xc4\x8dil angle\xc5\xa1\xc4\x8dine._NEWLINE_\xc4\x8ceprav je bil predlagan za napredovanje v \xc4\x8din rez. nadporo\xc4\x8dnika, tega \xc4\x8dina ni dobil, ker je bil v sodni preiskavi.\n_START_SECTION_\nPovojna leta\n_START_PARAGRAPH_\nOb razpadu Avstro-Ogrske je Malgaj, ki je bil v tem \xc4\x8dasu poro\xc4\x8dnik, v Celju zbral prostovoljce, doma ve\xc4\x8dinoma iz Celja in okolice ter z njimi 6. novembra 1918 od\xc5\xa1el na Koro\xc5\xa1ko. S svojimi vojaki je osvobodil vse kraje v Me\xc5\xbei\xc5\xa1ki dolini. \xc4\x8cin rez. nadporo\xc4\x8dnika je verjetno dobil 1. oktobra 1918 z ukazom vlade Dr\xc5\xbeave SHS v Zagrebu. V soglasju z generalom Maistrom je v usklajeni akciji 23. novembra prodrl v Labot in osvobodil tudi Velikovec. Pod njegovim poveljstvom so bili odbiti vsi poskusi ponovnega zavzema teh mest. Skupaj s Sre\xc4\x8dkom Puncerjem je pri\xc4\x8del izdajati \xc4\x8dasopis Korotan. Toda podobno kot generalu Maistru so tudi nadporo\xc4\x8dniku Malgaju odvzeli pristojnost za Koro\xc5\xa1ko. Poslan je bil v zaledje. Konec aprila 1919 je slovenska vojska, po odobritvi Narodne vlade v Ljubljani in poveljnika Dravske divizije generala Smiljani\xc4\x87a, krenila v popolnoma zgre\xc5\xa1eno in nepravilno vodeno ofenzivo na Koro\xc5\xa1kem. Vodil jo je polkovnik Milan Bleiweis. Ofenziva je po kratkem napredovanju zastala, ob avstrijski protiofenzivi, pa so Bleiweisovo poveljstvo in slovenske enote razpadle. Slovenske \xc4\x8dete so v neredu za\xc4\x8dele umik proti Slovenj Gradcu in Radljam. V boje je takrat  posegel  tudi nadporo\xc4\x8dnik Franjo Malgaj s svojo \xc4\x8deto in padel. Junija 1919 je general Krsta Smiljani\xc4\x87 na \xc4\x8delu skupne slovensko-srbske vojske, vojske Dr\xc5\xbeave SHS, zavzel celotno slovensko Koro\xc5\xa1ko, vse do Gospe Svete, vendar je kasneje zaradi neuspelega plebiscita 1920 slovenska Koro\xc5\xa1ka ostala v avstrijskih rokah.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\n6. maja 1919 je, hote\xc4\x8d \xc4\x8dim bolje videti sovra\xc5\xbene premike, splezal na drevo pri Tolstem Vrhu. Ob sestopu z drevesa se mu je po nesre\xc4\x8di zataknila veja ob ro\xc4\x8dno bombo, ki mu je visela za pasom, in ta je eksplodirala. Obstajajo pa \xc5\xa1e druge ina\xc4\x8dice njegove tragi\xc4\x8dne smrti. Nadporo\xc4\x8dnik Franjo Malgaj je padel star komaj 24 let. Na mestu njegove smrti so mu Slovenci kasneje postavili spomenik. Ob za\xc4\x8detku 2. svetovne vojne leta 1941 so nacisti tisti spomenik razbili in uni\xc4\x8dili, toda na istem mestu mu je bil po vojni postavljen novi. Posmrtno je bil leta 1920 odlikovan s Kara\xc4\x91or\xc4\x91evo zvezdo z me\xc4\x8di 4. stopnje.'