b'\n_START_ARTICLE_\nKurt Heegner\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nDiplomiral je leta 1917 iz matematike in fizike na Univerzi v Berlinu. Na univerzi so bili njegovi profesorji Schwarz, Knopp, Planck, Wehnelt in Rubens. Med 1. svetovno vojno je bil tehnik v vojnem letalstvu. Tu se je za\xc4\x8del zanimati za radijsko tehniko. Doktoriral je leta 1920 na Univerzi v Jeni pod mentorstvom W. Rogowskega z dizertacijo O vmesnem kro\xc5\xbenem elektronskem oddajniku (\xc3\x9cber den Zwischenkreisr\xc3\xb6hrensender). V doktorski dizertaciji je obravnaval tudi elipti\xc4\x8dne krivulje._NEWLINE_Leta 1939 je doktoriral iz matematike pod mentorstvom Webra in Schmidta z dizertacijo Transformabilne avtomorfne funkcije in kvadratne forme (Transformierbare automorphe Funktionen und quadratische Formen). Med letoma 1947 in 1950 je bil zaposlen na Matemati\xc4\x8dnem in\xc5\xa1titutu Akademije znanosti. V revijah Mathematische Annalen in Mathematische Zeitschrift je med drugim objavil ve\xc4\x8d \xc4\x8dlankov o elipti\xc4\x8dnih in avtomorfnih funkcijah, Abelovem integralu in kvadratnih formah._NEWLINE_Heegner je leta 1952 objavil re\xc5\xa1itev klasi\xc4\x8dnega problema, ki ga je predlagal Gauss leta 1801 v svojem delu Disquisitiones Arithmeticae, problema razrednega \xc5\xa1tevila za razredno \xc5\xa1tevilo . Njegovega dokaza ve\xc4\x8d let niso priznali, ve\xc4\x8dinoma zaradi domnevnih napak v \xc4\x8dlanku. Stark je leta 1967 pri\xc5\xa1el do enakega rezultata in leta 1969 pokazal, da je bil Heegnerjev dokaz pravilen.'