b'\n_START_ARTICLE_\nJovan Had\xc5\xbei\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nV za\xc4\x8detku 20. stoletja je deloval v Zagrebu, od leta 1920 pa je \xc5\xbeivel v Ljubljani in tam vodil katedro ter in\xc5\xa1titut za zoologijo na novoustanovljeni Univerzi v Ljubljani (od 1921 kot redni profesor) do upokojitve leta 1957. V letih 1951 do 1972 je vodil In\xc5\xa1titut za biologijo SAZU, ki so ga kasneje po njem preimenovali v Biolo\xc5\xa1ki in\xc5\xa1titut Jovana Had\xc5\xbeija. Od ustanovitve 1938 je bil redni \xc4\x8dlan SAZU ter dolgoletni vodja njenega razreda za naravoslovne vede._NEWLINE_Posve\xc4\x8dal se je predvsem favnistiki jam in visokogorja ter na tem podro\xc4\x8dju opisal ve\xc4\x8d kot sto novih vrst in rodov. Njegovo najbolj znano delo je sistem klasifikacije \xc5\xbeivali. Kraljestvo \xc5\xbeivali je razdelil na \xc5\xa1est debel: Protozoa (pra\xc5\xbeivali), Parazoa (spu\xc5\xbeve), Ameria (ne\xc4\x8dlenarji), Polymeria (mnogo\xc4\x8dlenarji), Oligomeria (malo\xc4\x8dlenarji) in Chordata (strunarji), ta pa nadalje na poddebla ter razrede. Njegov sistem je poenostavitev naravnega stanja, ki ne podaja naravnih skupin (kladov), temve\xc4\x8d zdru\xc5\xbeuje skupine na osnovi podobnosti v telesni zgradbi. Danes se zato ne uporablja, \xc4\x8deprav se je dolga leta pou\xc4\x8deval na slovenskih \xc5\xa1olah. V tujini je bil znan predvsem po izvirnih teorijah o evoluciji razli\xc4\x8dnih \xc5\xbeivalskih skupin, denimo o\xc5\xbeigalkarjev iz vrtin\xc4\x8darjev (t. i. turbelarijska teorija). Predpostavil je, da so se o\xc5\xbeigalkarji razvili iz ve\xc4\x8djedrnih migetalkarjev, v katerih so se jedra lo\xc4\x8dila z membranami. Tudi ta teorija je poudarjala podobnosti v zgradbi na ra\xc4\x8dun drugih pomembnih znakov, zato med zoologi ni bila nikoli splo\xc5\xa1no sprejeta._NEWLINE_Aktiven je bil tudi na drugih podro\xc4\x8djih naravoslovja. Ob ustanovitvi Filozofske fakultete leta 1919, znotraj katere sta pri\xc4\x8dela delovati zoolo\xc5\xa1ki in botani\xc4\x8dni in\xc5\xa1titut, je pri\xc4\x8del sistemati\xc4\x8dno zbirati biolo\xc5\xa1ko literaturo. Ta zbirka je postala osnova za vzpostavitev biolo\xc5\xa1ke knji\xc5\xbenice (danes del Oddelka za biologijo in Nacionalnega in\xc5\xa1tituta za biologijo). Od leta 1927 do konca 2. svetovne vojne je bil predsednik Dru\xc5\xa1tva za raziskovanje jam Ljubljana. 1935/36 drugi predsednik slovenskega Prirodoslovnega dru\xc5\xa1tva, katerega \xc4\x8dastni \xc4\x8dlan je postal 1954. Bil je tudi dopisni \xc4\x8dlan JAZU v Zagrebu (1920), srbske akademije (SANU) v Beogradu (1936) in \xc4\x8ce\xc5\xa1koslova\xc5\xa1ke akademije v Pragi (1970).\n_START_SECTION_\nPriznanja/nagrade\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1956 je prejel Pre\xc5\xa1ernovo nagrado za razpravi\xc2\xa0\xc2\xbbMorfolo\xc5\xa1ki zna\xc4\x8daj pnevmatofora pri sifonoforah\xc2\xab\xc2\xa0in\xc2\xa0\xc2\xbbNadaljnja raziskovanja o ishiropsalidih (opiliones)\xc2\xab, 1963 Kidri\xc4\x8devo nagrado, jugoslovansko nagrado Avnoj-a 1966 in Levstikovo nagrado 1970. Leta 1969 je postal \xc4\x8dastni doktor Univerze v Ljubljani.'