b'\n_START_ARTICLE_\nU-37 (Kriegsmarine)\n_START_SECTION_\n1938-39: Heinrich Schuch\n_START_PARAGRAPH_\nU-37 je sodila v \xc5\xa1esto podmorni\xc5\xa1ko flotiljo (6. Unterseebootsflottille), ki je bila name\xc5\xa1\xc4\x8dena v severnonem\xc5\xa1kem vojnem pristani\xc5\xa1\xc4\x8du Wilhelmshaven.\n_START_SECTION_\nPrva patrulja\n_START_PARAGRAPH_\nPrva vojno patruljo je opravil njen prvi poveljnik Heinrich Schuch. Izplul je \xc5\xa1e pred za\xc4\x8detkom sovra\xc5\xbenosti, 19. avgusta 1939 in preko Severnega morja obplul Veliko Britanijo in se namestil na polo\xc5\xbeaj na Atlantiku. 3. septembra je prejel sporo\xc4\x8dilo da je Nem\xc4\x8dija v vojni z Britanijo in Francijo, kar je pomenilo da lahko za\xc4\x8dne lov na njihove ladje. Pri tem pa se Heinrich Schuch ni izkazal. Brez da bi karkoli dosegel se je 15. septembra vrnil domov po 28 dneh plovbe. Na podlagi te patrulje je bil zamenjan, za podmornico U-37 pa je bil to neznaten za\xc4\x8detek, ki ni dal slutiti, da gre za bodo\xc4\x8de zelo uspe\xc5\xa1no plovilo.\n_START_SECTION_\n1939-40: Werner Hartmann\n_START_PARAGRAPH_\nZgolj deset dni po vrnitvi iz prve patrulje je podmornico prevzel novi poveljnik. To je bil Kapitan korvete (Korvettenkapit\xc3\xa4n) Werner Hartmann, ki je bil obenem tudi poveljnik druge podmorni\xc5\xa1ke flotilje. \xc5\xa0lo je za enega najizku\xc5\xa1enej\xc5\xa1ih podmorni\xc4\x8darjev kar jih je imel vrhovni poveljnik nem\xc5\xa1kih podmornic Karl D\xc3\xb6nitz, ki je postavil Hartmanna v pri\xc4\x8dakovanju ve\xc4\x8djega uspeha kot je bilo to v primeru prve patrulje. Prvi \xc4\x8dastnik je ostal isti, to je bil Nadporo\xc4\x8dnik (Oberleutnant) Ernst Bauer, ki se je kasneje tudi zapisal v zgodovino kot uspe\xc5\xa1en poveljnik.\n_START_SECTION_\nDruga patrulja\n_START_PARAGRAPH_\nU-37 je drugi\xc4\x8d krenila v vojno dne 5. oktobra in le tri dni kasneje vpisala svojo prvo \xc5\xbertev. To je bila majhna, komaj 1.000 tonska \xc5\xa1vedska Vistula, ki je plula v britansko pristani\xc5\xa1\xc4\x8de s tja namenjenim tovorom in je bila po pravilih vojne kljub \xc5\xa1vedski nevtralnosti upravi\xc4\x8dena za potop. U-37 je nanjo naletela visoko na severu, v bli\xc5\xbeini \xc5\xa1etlandskih otokov, jo ustavila in izvedla tako imenovano kontraband kontrolo. Po ugotovitvi, da nosi tovor za Britanijo so jo potopili s streli iz palubnega topa kalibra 105 mm. Pri tem je bilo ubitih devet \xc4\x8dlanov posadke. Ostali so se izkrcali v dva re\xc5\xa1ilna \xc4\x8dolna in pri tem so jim \xc4\x8dlani podmornice pomagali s tem, da so jih oskrbeli s hrano in jih usmerili do bli\xc5\xbenjega oto\xc4\x8dja._NEWLINE_Zatem je podmornica nadaljevala plovbo in vplula v Atlantik, kjer se je nadejala novih \xc5\xbertev. Do konca meseca oktobra je preplula vode okoli Irske in na jug vse do Gibraltarske o\xc5\xbeine. Pri tem je bila zelo uspe\xc5\xa1na, potopila je sedem ladij, \xc5\xa1tiri britanske, dve gr\xc5\xa1ke in eno francosko. Njena najve\xc4\x8dja \xc5\xbertev je bila potopljena 17. oktobra, ko je kon\xc4\x8dala pot britanski potni\xc5\xa1ki ladji Yorkshire, ki je imela preko 10.000 BRT izpodriva. Yorkshire je bila zadeta z dvema torpedoma in pri tem je bilo 58 \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih \xc5\xbertev, med njimi tudi poveljnik in 33 potnikov._NEWLINE_Potem ko je potopila osem ladij s tona\xc5\xbeo preko 35.000 BRT se je podmornica odpravila nazaj domov in tja prispela 8. novembra po 35 dneh plovbe. To je bila res uspe\xc5\xa1na patrulja saj je povpre\xc4\x8dno vsak dan potopila za dobrih 1.000 BRT. Pri tem je bila le enkrat napadena, 24. oktobra jo je v bli\xc5\xbeini Gibraltarja napadlo letalo in nato \xc5\xa1e britanske vojne ladje. Ob vsem tem se je dokaj sre\xc4\x8dno izvlekla brez resnej\xc5\xa1ih posledic._NEWLINE_Od 1. januarja 1940 je podmornica sodila po novem v drugo podmorni\xc5\xa1ko flotiljo (2. Unterseebootsflottille), katere poveljnik je bil njen prvi mo\xc5\xbe Werner Hartmann, ki mu je D\xc3\xb6nitz za \xc5\xa1e nekaj \xc4\x8dasa namenil dvojno vlogo. Pred naslednjo patruljo je pri\xc5\xa1lo do zamenjave na mestu prvega oficirja, Ernesta Baurja je zamenjal nadporo\xc4\x8dnik Asmus Nicolai Clausen. Tako kot Bauer se je tudi Nico Clausen kasneje predstavil kot uspe\xc5\xa1en poveljnik podmornice, \xc5\xa1e pred tem pa si je prve vojne in poveljni\xc5\xa1ke izku\xc5\xa1nje moral nabrati pod izku\xc5\xa1enim poveljnikom Wernerjem Hartmannom, ki je \xc5\xa1e naprej vodil posadko te podmornice.\n_START_SECTION_\nTretja patrulja\n_START_PARAGRAPH_\nNa naslednjo vojno plovbo je krenila 28. januarja. Tokrat je imela na krovu poleg rednih \xc4\x8dlanov posadke \xc5\xa1e enega posebnega potnika. To je bil tajni agent, ki ga je morala skrivoma prepeljati na Irsko. To je tudi uspelo, 8. februarja ga je brez te\xc5\xbeav izkrcala v zalivu Donegal Bay in potem nadaljevala svojo pot. U-37 je potem preplula vode zahodno od Irske, nadaljevala na jug preko Biskajskega zaliva in po mesecu dni prispela v vode severozahodne \xc5\xa0panije. Plovba je bila uspe\xc5\xa1na tudi v smislu lova na nasprotnikove ladje, v mesecu februarju je potopila osem ladij s skoraj 25.000 BRT. Njena najve\xc4\x8dja \xc5\xbertev je padla 17. februarja, ko je ujela britansko tovornja\xc4\x8do Pyrrhus (7.418 BRT) vsega 80 milj od \xc5\xa1panskega rta Finisterre in jo potopila s torpedom. Zadetek je ladjo preklal na dvoje in jo na hitro potopil, pri tem je bilo ubitih osem \xc4\x8dlanov posadke. Naslednjega dne, 18. februarja je U-37 prvi\xc4\x8d v svoji karieri uspela potopiti dve ladji v enem dnevu. Njen prvi ulov ji je uspel malo pred prvo uro tega dne, ko je potopila 4.900 tonsko gr\xc5\xa1ko tovorno ladjo Ellin, ki je preva\xc5\xbeala angle\xc5\xa1ki premog v svojo domovino. Za potopitev je podmornica porabila dva torpeda, vsi \xc4\x8dlani posadke pa so se pri tem uspeli re\xc5\xa1iti, saj jih je pobrala \xc5\xa1panska ribi\xc5\xa1ka barka. Druga \xc5\xbertev tega dne je bila iz Francije, 3.750 tonska trgovska ladja P.L.M. 15, ki jo je U-37 potopila z enim torpedom, potem ko je le ta izostala iz svojega konvoja in osamljena plula naprej, dokler ni postala osmi, zadnji plen podmornice v tej patrulji. Pri tem je bilo ubitih vseh 42 \xc4\x8dlanov posadke, ni bilo nobenih pre\xc5\xbeivelih. Podmornica se je po teh uspehih odpravila domov kamor je pri\xc5\xa1la 27. februarja po 31 dneh plovbe v kateri je potopila osem ladij s skupno tona\xc5\xbeo 24.500 BRT.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cetrta patrulja\n_START_PARAGRAPH_\nSledila je \xc4\x8detrta plovba, zadnja pod Hartmannovim poveljstvom. Iz Wilhelmshavna se je odpravila 30. marca in krenila na sever ter obkro\xc5\xbeila Islandijo. 4. aprila se je ob tem v severnem Atlantiku sre\xc4\x8dala z nem\xc5\xa1ko pomo\xc5\xbeno kri\xc5\xbearko Atlantis in pri tem je od nje dobila nekaj zalog, predvsem goriva. Po sre\xc4\x8danju sta se ladji odpravili vsaka na svoje, Atlantis je nadaljevala na jug, podmornica pa proti Severnemu morju. Tam je 10. aprila pri\xc5\xa1la do prvih \xc5\xbertev, do tedaj namre\xc4\x8d ni imela sre\xc4\x8de z ulovom. Tega dne pa ji je uspelo potopiti dve ladji. Prva \xc5\xbertev je bil 9.000 tonski \xc5\xa1vedski tanker Sveaborg, ki ga je ujela severno od oto\xc4\x8dja Fair, na slabi polovici poti med Islandijo in Norve\xc5\xa1ko. \xc5\xa0vedski tanker, ki je preva\xc5\xbeal 13.000 ton predelanega goriva, je bil zadet z enim torpedom, potem ko je pred tem U-37 nanj v no\xc4\x8di izstrelila tri torpede in vsakokrat zgre\xc5\xa1ila. \xc4\x8cetrti torpedo pa je zadel in pri tem se je tanker v\xc5\xbegal in s seboj v globino popeljal \xc5\xa1e pet \xc4\x8dlanov nesre\xc4\x8dne posadke. Ob tem velja omeniti, da je bila \xc5\xa1vedska ladja zares nesre\xc4\x8dna, saj je pri\xc5\xa1lo na podmornici do zmede pri identifikaciji, pri \xc4\x8demer so neoboro\xc5\xbeeno in nevtralno ladjo videli kot oboro\xc5\xbeeno in brez vidnih oznak ter jo na tej podlagi imeli za utemeljeno \xc5\xbertev. Kar pa ni bilo res, morali bi dodatno preveriti in ladji pustiti nadaljevati plovbo. Kakorkoli, za U-37 je bil to prvi ulov tega dne. Drugi se ji je posre\xc4\x8dil vsega dve uri zatem, potem ko je 5.000 tonska norve\xc5\xa1ka tovorna ladja Tosca posku\xc5\xa1ala pomagati posadki gore\xc4\x8dega tankerja in pri tem \xc5\xa1e sama postala ulov istega lovca. Pri tem sta \xc5\xbeivljenje izgubila dva \xc4\x8dlana posadke. Dva dni kasneje je podmornica potopila tretjo, zadnjo ladjo na tej patrulji. Tokrat je bila \xc5\xbertev iz Britanije, 4.500 tonska tovorna ladja Stancliffe, ki je plula iz Narvika v Anglijo napolnjena s \xc5\xa1vedsko \xc5\xbeelezovo rudo. 50 milj severovzhodno od \xc5\xa1etlandskega oto\xc4\x8dja je bila zadeta s torpedom in pri tem na hitro potonila ter seboj odnesla 22 \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih \xc5\xbeivljenj, med njimi je bil tudi ladijski kapitan. Zatem se je U-37 odpravila proti domu, kamor je prispela 18. aprila po dvajsetih dneh plovbe in treh potopljenih ladjah s tona\xc5\xbeo dobrih 18.000 BRT._NEWLINE_Pod poveljstvom Wernerja Hartmanna je podmornica med oktobrom 1939 in aprilom 1940 opravila tri patrulje in v 86 operativnih dneh potopila 19 ladij s skupno tona\xc5\xbeo 78.000 BRT. Pred njo pa so bili \xc5\xa1e ve\xc4\x8dji uspehi. Nem\xc5\xa1ki polo\xc5\xbeaj v vojni se je sredi leta 1940 po zmagi v bitki za Francijo mo\xc4\x8dno izbolj\xc5\xa1al in za nem\xc5\xa1ke podmorni\xc4\x8darje se je z novimi opori\xc5\xa1\xc4\x8di v zasedeni Franciji odprlo novo poglavje v bitki za Atlantik. Drugo polovico leta 1940 so kasneje podmorni\xc4\x8darji zaradi velikih uspehov poimenovali kar sre\xc4\x8dni \xc4\x8dasi in med tistimi, ki so jih do\xc5\xbeivljali je bila tudi U-37.\n_START_SECTION_\n1940: Victor Oehrn\n_START_PARAGRAPH_\n6. maja 1940 je poveljstvo prevzel Kapit\xc3\xa4nleutnant Victor Oehrn. Ta je bil eden bli\xc5\xbenjih D\xc3\xb6nitzovih sodelavcev, med njegovimi podmorni\xc4\x8darji je bil vse od za\xc4\x8detkov v letu 1936, ob za\xc4\x8detku vojne pa je bil v njegovem \xc5\xa1tabu kot admiralski \xc5\xa1tabni oficir (Admiralstabsoffizier). Poveljstvo podmornice je prevzel v \xc4\x8dasu hude krize med nem\xc5\xa1kimi podmornicami, ki so ob zavzetju Danske in Norve\xc5\xa1ke spomladi 1940 se na\xc5\xa1li v boju z okvarjenimi torpedi, kar je mo\xc4\x8dno omajalo vzdu\xc5\xa1je med D\xc3\xb6nitzovimi vojaki in Oehrnov prihod je bil eden od prvih ukrepov s katerimi je posku\xc5\xa1al povrniti zaupanje v njihovo sposobnost uspe\xc5\xa1nega nadaljevanja vojne.\n_START_SECTION_\nPeta patrulja\n_START_PARAGRAPH_\nPrva plovba pod novim poveljnikom se je pri\xc4\x8dela 15. maja, ko so izpluli iz Wilhelmshavna. \xc5\xa0tiri dni kasneje so v vodah severozahodno od \xc5\xa0kotske opravili s prvo \xc5\xbertvijo. 19. maja so potopili 5.000 tonsko \xc5\xa1vedsko tovorno ladjo Erik Frisell, ki je plula v Liverpool in je bila zaradi tega utemeljeno napadena. Ladjo so ustavili, opravili pregled in jo zaradi tega ker je plula v Britanijo potopili. Pred tem so se izkrcali vsi \xc4\x8dlani njene posadke in zaradi tega ni pri\xc5\xa1lo do nobenih \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih \xc5\xbertev. Zatem je podmornica nadaljevala plovbo proti jugu vse do obmo\xc4\x8dja \xc5\xa0panije in celo severne Portugalske. Pri tem je imela zelo obilen ulov. Potopila je \xc5\xa1e devet ladij in eno po\xc5\xa1kodovala. Njena najve\xc4\x8dja \xc5\xbertev je padla 28. maja, ko je potopila 10.000 tonsko francosko potni\xc5\xa1ko ladjo Brazza, pri tem pa je pri\xc5\xa1lo do velikih \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih \xc5\xbertev. Ladjo je zadela z dvema torpedoma in ta se je posledi\xc4\x8dno dokaj hitro potopila, re\xc5\xa1evanje preko 500 \xc4\x8dlanov posadke in potnikov pa je bilo ote\xc5\xbeeno tudi zaradi slabega vremena. Tako je bilo ob \xc5\xbeivljenje 379 ljudi, od tega 79 od posadke, ladijski kapitan in 299 potnikov. Naslednjega dne je bila potopljena \xc5\xa1e ena omembe vredna ladja. To je bil britanski 7.406 tonski tanker Telena, ki je preva\xc5\xbeal 10.000 ton goriva. Njega se je podmornica lotila s svojim topom, ga ve\xc4\x8dkrat zadela in tanker se je v\xc5\xbegal. Pri tem se je ubil kapitan in \xc5\xa1e 17 \xc4\x8dlanov njegove posadke. Po teh lepih ulovih se je U-37 odpravila domov v Nem\xc4\x8dijo in tja prispela 9. junija po 26 dnevih plovbe. To je bila dale\xc4\x8d najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1a patrulja do tedaj za podmornico in tudi kasneje ji tega dose\xc5\xbeka ni ve\xc4\x8d uspelo izbolj\xc5\xa1ati. Vsega skupaj je potopila 10 ladij (41.0000 BRT) in \xc5\xa1e eno po\xc5\xa1kodovala, s skupno tona\xc5\xbeo preko 50.000 BRT._NEWLINE_Ta peta patrulja pa je izstopala tudi na splo\xc5\xa1no. Torej, poleg tega da je bila najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1a od vseh, ki jih je opravila U-37, bila je ena najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1ih dotedanjih patrulj med vsemi nem\xc5\xa1kimi podmornicami po potopljenih tonah dnevno. Kasneje, v nadaljevanju vojne so jo sicer \xc5\xa1tevilni drugi po dose\xc5\xbekih prehiteli in na koncu je bila ta plovba uvr\xc5\xa1\xc4\x8dena na devetnajsto mesto s povpre\xc4\x8dno potopljeno tona\xc5\xbeo 1.878 ton na dan.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0esta patrulja\n_START_PARAGRAPH_\nSledila je kratka, dvanajstdnevna patrulja v kateri je podmornica zamenjala svojo bazo iz Wilhelmshavna v Lorient, ki je bil nedavno tega zaseden in je sedaj ponujal bolj\xc5\xa1o pozicijo za dalj\xc5\xa1e patrulje na Atlantiku. 1. avgusta je tako krenila iz Nem\xc4\x8dije in \xc5\xbee 12. avgusta prispela v svojo novo bazo. \xc5\xbde drugi dan plovbe je bila kar dvakrat napadena, toda obakrat se je sre\xc4\x8dno izvlekla. Najprej je njo in \xc5\xa1e U-38, ki sta pluli skupaj preko Severnega morja, napadlo angle\xc5\xa1ko letalo. Obe podmornici sta bili pri tem nepo\xc5\xa1kodovani. \xc5\xa0e ve\xc4\x8d sre\xc4\x8de pa je U-37 imela kasneje tega dne, ko jo je s torpedi napadla nizozemska podmornica. Le ta je izstrelila dva torpeda iz velike oddaljenosti in pri tem zgre\xc5\xa1ila. Nem\xc5\xa1ka podmornica je nemoteno nadaljevala svojo pot proti Franciji in 8. avgusta potopila eno ladjo. To je bila 9.000 tonska britanska tovorna ladja Upwey Grange, ki jo je osamljeno na\xc5\xa1la v Atlantiku zahodno od Irske, ko se je vra\xc4\x8dala v domovino s pet tiso\xc4\x8d tonami argentinske govedine na krovu. Napadla jo je z enim torpedom, ki je nesre\xc4\x8dno ladjo zadel in pri potopitvi je bilo ob \xc5\xbeivljenje 36 \xc4\x8dlanov posadke in potnikov, med njimi tudi ladijski kapitan. Re\xc5\xa1ilo se jih je 50, ki pa so bili v re\xc5\xa1ilnem \xc4\x8dolnu cele tri dni, preden jih je re\xc5\xa1ila angle\xc5\xa1ka vojna ladja. To je bil edini podmorni\xc4\x8din uspeh na tej patrulji, toda tokrat je v bazi ostala le na kratko v pripravi za takoj\xc5\xa1no novo nalogo.\n_START_SECTION_\nSedma patrulja\n_START_PARAGRAPH_\nNa naslednjo patruljo se je odpravila 17. avgusta, torej vsega pet dni po prihodu iz zadnje. Cilj ji je bil v vodah severnega Atlantika zahodno od Irske in ju\xc5\xbeno od Islandije, kjer je pre\xc5\xbeala na ladje, ki so plule med Britanijo in severno Ameriko. Prvo \xc5\xbertev je ujela 23. avgusta, ko je potopila majhno, komaj 1.700 tonsko norve\xc5\xa1ko tovornja\xc4\x8do Keret, ki je plula v konvoju OA-200 v Kanado. Ladjo je potopila z enim torpedom, pred tem je enkrat zgre\xc5\xa1ila, z drugim pa zadela in pri tem je bilo ob \xc5\xbeivljenje 13 \xc4\x8dlanov posadke. Nato se je lotila nadaljnjih napadov na ladje istega konvoja in v naslednjih dveh dneh potopila \xc5\xa1e dve britanski tovorni ladji. Prva od teh, 5.000 tonska Severn Leigh je bila potopljena \xc5\xa1e istega dne in pri tem je bilo ubitih 33 ljudi. Naslednjega dne, 24. avgusta je ujela nov konvoj, SC-1, ki je plul iz Kanade v Britanijo z ladjami napoljnenimi s tovorom. Pri tem ji je uspelo potopiti prvo vojno ladjo. To je bil britanski HMS Penzance (L 28), ki je bil v spremstvu konvoja zadol\xc5\xbeen za njegovo obrambo, pa je pri tem sam postal \xc5\xbertev. U-37 ga je zadela z enim torpedom, pri \xc4\x8demer se je ladja razklala na dva dela in na hitro potopila v vsega nekaj minutah. Dodatna nesre\xc4\x8da je bila v tem, da so se ob potopitvi detonirala ladjine globinske bombe, ki so usmrtile \xc5\xa1tevilne pre\xc5\xbeivele, ki so plavali v morju. Na koncu je bilo ob \xc5\xbeivljenje 90 \xc4\x8dlanov posadke, re\xc5\xa1ilo se jih je zgolj osemnajst. Sedem od njih je bilo tako nesre\xc4\x8dnih, da jih je pobrala tovorna ladja Blairmore, ki je postala naslednja \xc5\xbertev podmornice U-37. Blairmore, 4.000 tonska britanska tovorna ladja, je bila potopljena v prvih urah dne 25. avgusta in pri tem je bilo le pet \xc5\xbertev. Ve\xc4\x8dini se je uspelo re\xc5\xa1iti, tudi sedmerici \xc4\x8dlanov iz vojne ladje, ki so tako v enem dnevu do\xc5\xbeiveli dve potopitvi. To pa \xc5\xa1e ni bilo vse, tega dne je bila potopljena nova \xc5\xbertev podmornice. To je bila zopet britanska ladja, 3.700 tonska Yewcrest, ki je bila nesre\xc4\x8dna v tem, da je v slabem vremenu izostala iz svojega konvoja in jo je osamljeno kot lahko \xc5\xbertev na\xc5\xa1la U-37 in jo potopila. Pri tem je ena oseba izgubila \xc5\xbeivljenje, ostalih 38 se je uspelo re\xc5\xa1iti. Dva dni kasneje je padla \xc5\xa1e ena, tokrat zadnja \xc5\xbertev te patrulje. To je bila gr\xc5\xa1ka tovorna ladja, ki je delala za Britance. 3.400 tonska Theodoros T. je bila 27. avgusta potopljena brez, da bi pri tem pri\xc5\xa1lo do \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih \xc5\xbertev. Tako je podmornica potem, ko je potopila \xc5\xa1est tovornih (dobrih 23.000 BRT) in eno vojno ladjo, zaklju\xc4\x8dila s patruljiranjem in se odpravila domov, kamor je prispela 30. avgusta po dveh tednih uspe\xc5\xa1ne plovbe.\n_START_SECTION_\nOsma patrulja\n_START_PARAGRAPH_\nDobre tri tedne po kon\xc4\x8dani zadnji nalogi se je ponovno podala v akcijo. Iz Lorienta je izplula 24. septembra in se tako kot zadnji\xc4\x8d, ponovno podala v vode osrednjega dela v severnem Atlantiku. Le tri dni kasneje je dosegla prvi uspeh. 27. septembra je zahodno od Irske naletela na osamljeno 2.500 tonsko egiptovsko tovorno ladjo Georges Mabro, ki jo je zadela z enim torpedom. Eksplozija je bila za majhno ladjo, ki je plula v \xc5\xa1kotski Glasgow, tako silovita, da se je takoj preklala na dvoje in potopila v vsega 30 sekundah. Posledi\xc4\x8dno ni nih\xc4\x8de pre\xc5\xbeivel potopitve, ni pa znano koliko je bilo osebja na ladji. \xc5\xbde naslednji dan je podmornica vpisala novo \xc5\xbertev, tudi tokrat je to bila ladja, ki je plula osamljena in za U-37 ni pomenila drugega kot lahko delo. Poleg tega je bila \xc5\xa1e po\xc5\xa1kodovana, dva dni pred tem jo je U-32 zadela z enim torpedom, tako je U-37 morala le dokon\xc4\x8dati delo. Zadela jo je z enim torpedom in 6.800 tonska britanska tovorna ladje Corrientes je bila pokon\xc4\x8dana. Naslednji dan, 30. septembra, je potopila \xc5\xa1e dve britanski tovorni ladji. Prva, 5.000 tonska Samala je bila potopljena z enim torpedom sredi dopoldneva in pri tem je bilo ubitih vseh 68 \xc4\x8dlanov posadke. Druga, 2.500 tonska Herminge, ki je tovorila 3.300 ton premoga za \xc5\xa0panijo, je bila potopljena zve\xc4\x8der tega dne. Zatem je morala podmornica \xc4\x8dakati na naslednji uspeh cel teden dni. 6. oktobra je naletela na 7.000 tonski britanski tanker British General, ki se je izgubil iz svojega konvoja in tako postal nova lahka \xc5\xbertev. Zanj je morala porabiti kar \xc5\xa1tiri torpede, da je \xc5\xa1el na dno. Pri tem je bila ubita celotna posadka nesre\xc4\x8dne ladje, vseh 47 ljudi. Teden dni kasneje, 13. oktobra, je sledila nova britanska ladja, ki jo je potopila U-37. 5.800 tonski Stangrant, tudi on se je izgubil iz konvoja in je plul osamljen, je bil zadet z enim torpedom in pri potopitvi je bilo ob \xc5\xbeivljenje osem \xc4\x8dlanov posadke. To je bil zadnji ulov za podmornico, ki se je potem odpravila nazaj v bazo in tja prispela 22. oktobra po 29 dneh plovbe. Vsega skupaj je v tej patrulji uspela potopiti \xc5\xa1est ladij s skupno tona\xc5\xbeo 30.000 BRT._NEWLINE_Ob vsem tem pa velja omeniti, da se sama medtem ni nikoli zna\xc5\xa1la v kakih nevarnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah, v tem \xc4\x8dasu je bila Britanija osamljena v vojni z Nem\xc4\x8dijo in to se je \xc4\x8dutilo v pomanjkanju spremljevalnih vojnih ladij, ki bi lahko bolje varovale plovne poti. Tako so nem\xc5\xa1ki podmorni\xc4\x8darji ve\xc4\x8dinoma na lahek na\xc4\x8din dosegali lepe uspehe, brez da bi sami utrpeli kako ve\xc4\x8djo \xc5\xa1kodo._NEWLINE_\xc5\xa0tiri dni po vrnitvi v opori\xc5\xa1\xc4\x8de v Lorientu je kapitan podmornice Victor Oehrn zaklju\xc4\x8dil s poveljevanjem. Med majem in oktobrom 1940 jo je popeljal na \xc5\xa1tiri patrulje in v 81 operativnih dneh na morju potopil 23 tovornih ter \xc5\xa1e eno vojno ladjo. To je bilo uspe\xc5\xa1no poveljevanje, ki je doprineslo svoj dele\xc5\xbe k hudim izgubam, ki so jih v tem \xc4\x8dasu do\xc5\xbeivljali Britanci. Toda vojna \xc5\xa1e zdale\xc4\x8d ni bila kon\xc4\x8dana in podmornico ter njeno posadko so \xc4\x8dakale nove patrulje.\n_START_SECTION_\n1940-41: Nico Clausen\n_START_PARAGRAPH_\nDne 26. oktobra je poveljstvo prevzel Asmus Nicolai Clausen, ki je tako postal njen \xc4\x8detrti kapitan. Nico Clausen je bil njeni stari znanec, saj je na njej slu\xc5\xbeboval pod poveljstvom drugega kapitana, Wernerja Hartmanna in se z njim udele\xc5\xbeil treh vojnih patrulj. Potem je podmornico za\xc4\x8dasno zapustil in opravil poveljni\xc5\xa1ki te\xc4\x8daj ter jeseni leta 1940 prevzel svojo prvo vodilno nalogo._NEWLINE_Zamenjava poveljnika pa ni bila edina sprememba v poveljni\xc5\xa1kem kadru. Novi prvi \xc4\x8dastnik je postal Hans-G\xc3\xbcnther Kuhlmann, ki je bil do tedaj njen drugi oficir in je sedaj napredoval v prvega. Kasneje je tudi on napredoval v poveljnika podmornice in pri tem leta 1942 padel v boju.\n_START_SECTION_\nDeveta patrulja\n_START_PARAGRAPH_\nDober mesec dni kasneje, 28. novembra, je ponovno krenila v vojno patruljo. Tokrat se je odpravila na jug, mimo Portugalske in \xc5\xa1e dlje vse do Maroka. 1. decembra je zahodno od Lizbone na\xc5\xa1la svoj prvi ulov in potopila britansko 1.500 tonsko tovorno ladjo Palmella, potem ko se je ta v slabem vremenu izgubila iz svojega konvoja ter kot \xc5\xbee tolikokrat prej postala nova lahka \xc5\xbertev podmornice. Naslednji dan pa je U-37 napadla konvoj iz katerega je bila ladja iz prej\xc5\xa1njega dne. Tokrat je potopila dve manj\xc5\xa1i ladji in se potem sre\xc4\x8dno umaknila. Nato se je povsem pribli\xc5\xbeala portugalski obali in tam 4. decembra ujela \xc5\xa1vedsko 1.500 tonsko tovorno ladjo Daphne in jo poslala na morsko dne z enim torpedom. Pri tem je bilo 18 \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih \xc5\xbertev, re\xc5\xa1iti se je uspelo le enemu. Zatem je nadaljevala s plovbo naprej proti jugu in 16. decembra v bli\xc5\xbeini Kanarskih otokov brez razloga napadla in potopila nevtralno \xc5\xa1pansko 200 tonsko ladjico, ki je vozila tovor med afri\xc5\xa1ki kopnim in otoki. Zakaj je napadlo to ladjo ni jasno. Tri dni kasneje, 19. decembra, pa je potopila dve francoski ladji. Tudi to sta bili nepotrebni \xc5\xbertvi, saj je bila Francija po junijskem premirju \xc5\xbee ve\xc4\x8d mesecev nevtralna. Prva potopitev tega dne je bil 2.700 tonski flotni tanker Rh\xc3\xb4ne, pri \xc4\x8demer je bilo 11 mrtvih. Druga \xc5\xbertev je bila 1.300 tonska podmornica Sfax (Q 182) in pri tem je bilo ob \xc5\xbeivljenje 65 francoskih mornarjev, le \xc5\xa1tirim se je uspelo re\xc5\xa1iti se. Obe ti potopitvi so pri Nemcih prikrili, tako da so izbrisali dnevni\xc5\xa1ke zapise. \xc5\xa0ele po vojni je postalo jasno kaj so storili. To so bile tudi zadnje \xc5\xbertve te patrulje in U-37 je krenila nazaj v Lorient, kamor je prispela 7. januarja po 41 dneh plovbe. To je bila za to podmornico najdalj\xc5\xa1a plovba, pri tem je potopila 6 manj\xc5\xa1ih ladij in \xc5\xa1e eno vojno s skupno tona\xc5\xbeo dobrih 11.000 BRT.\n_START_SECTION_\nDeseta patrulja\n_START_PARAGRAPH_\nPred naslednjo patruljo se je posadki pridru\xc5\xbeil Nadporo\xc4\x8dnik Ulrich Folkers, ki je bil drugi prvi oficir na krovu. Kasneje je z drugo podmornico postal eden uspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1ih kapitanov, dokler ni padel v boju leta 1943. 30. januarja so izpluli na novo patruljo, \xc5\xbee deseto v tej vojni. Tako kot prej\xc5\xa1njikrat, so se tudi tokrat odpravili na jug, v vode zahodno od Gibraltarja. 8. februarja so odkrili ladijski konvoj HG-53 (HG pomeni Home from Gibraltar, torej 53. konvoj iz Gibraltarja v Anglijo), ga zalezovali in nato v no\xc4\x8di iz 9. na 10. februar napadli ter pri tem potopili tri manj\xc5\xa1e ladje. Tretja, zadnja od teh, je bila britanska 1.400 tonska tovorna ladja Brandenburg, pri potopitvi katere je bilo ob \xc5\xbeivljenje 53 \xc4\x8dlanov posadke, le enemu je uspelo pre\xc5\xbeiveti. Potem je podmornica po radiju priklicala nem\xc5\xa1ka letala Focke Wulf Fw-200 Condor, ki so tudi napadla in potopila nadaljnih pet ladij. To je bil za U-37 edini spopad v tej patrulji in potem se je vrnila 18. februarja po 20 dnevih plovbe v kateri je potopila tri ladje s tona\xc5\xbeo 4.700 BRT.\n_START_SECTION_\nEnajsta patrulja\n_START_PARAGRAPH_\nSledila je zadnja, \xc5\xbee enajsta patrulja za U-37. Tokrat se je odpravila na pot 27. februarja, odplula na sever, obkro\xc5\xbeila britansko oto\xc4\x8dje in se preko Severnega morja vrnila v domovino, v Kiel, kamor je prispela 22. marca po 24 dneh plovbe. Na tej zadnji operativni plovbi je potopila dve manj\xc5\xa1i ladji. Prva je bila gr\xc5\xa1ka 3.000 tonska tovorna ladja Mentor. To je bila \xc5\xa1e ena nesre\xc4\x8dna \xc5\xbertev, ki se je izgubila iz svojega konvoja in pri tem postala \xc5\xbertev podmornic. Potopljena je bila 7. marca, pri tem je izgubilo \xc5\xbeivljenje sedem \xc4\x8dlanov posadke. Druga in sploh zadnja \xc5\xbertev podmornice je bila potopljena 12. marca. To je bila majhna 91 tonska islandska P\xc3\xa9tursey, ki jo je potopila s svojim topom in pri tem je bilo 10 smrtnih \xc5\xbertev, nih\xc4\x8de ni pre\xc5\xbeivel.\n_START_SECTION_\n1941-45: v \xc5\xa1olski flotilji\n_START_PARAGRAPH_\nTako je po enajstih vojnih patruljah kon\xc4\x8dala svoje operativno pot podmornica U-37. To pa ni bil \xc5\xa1e konec zanjo, \xc4\x8dakale so jo nove, druga\xc4\x8dne naloge. Nem\xc4\x8dija je ob za\xc4\x8detku vojne za\xc4\x8dela mno\xc5\xbei\xc4\x8dno graditi podmornice in za njih uriti posadke. V letu 1941 so tako za\xc4\x8dele iz ladjedelnic prihajati nove ladje, nekaj starih pa so umaknili iz operative in jih poslali v \xc5\xa1olske flotilje, da se na njih izurijo novi \xc4\x8dlani posadke, ki naj bi potem nadaljevali vojno na teh novih plovilih. Tako je novo vlogo na\xc5\xa1la tudi sedaj \xc5\xbee stara U-37, ki je bila od spomladi 1941 v \xc5\xa1olski enoti v Baltskem morju._NEWLINE_Do konca vojne se je na njej izmenjalo ve\xc4\x8d poveljnikov in njegovih \xc4\x8dlanov posadke. Prvi poveljnik v \xc5\xa1olanju je bil \xc5\xbee omenjeni Ulrich Folkers, ki je od maja do novembra 1941 kot prvi na njej opravil \xc5\xa1olanje, nato pa prevzel novo podmornico in \xc5\xa1el z njo v boj. Njemu je sledilo \xc5\xa1e \xc5\xa1est drugih poveljnikov, ki so opravili \xc5\xa1olanje na njej.\n_START_SECTION_\nKonec za U-37\n_START_PARAGRAPH_\nSpomladi leta 1945 je bila Nem\xc4\x8dija povsem premagana. Po koncu Adolfa Hitlerja so za\xc4\x8deli v mesecu maju uni\xc4\x8devati vso vojno opremo, da ne bi pri\xc5\xa1la nasprotnikom v roke. Tako je svoj konec do\xc4\x8dakala tudi U-37, ki so jo 5. maja naluknjali in potopili, tako da je bila, tudi \xc4\x8de bi jo dvignili neuporabna. V letu 1946 so jo dvignili ter razkosali za staro \xc5\xbeelezo. Neslaven konec plovila, ki je v dobrem letu in pol potopilo 55 ladij s preko 200.000 BRT in je bila \xc5\xa1esta najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1a od vseh nem\xc5\xa1kih podmornic.'