b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xbdivljenje na Marsu\n_START_PARAGRAPH_\nZnanstevniki so dolgo \xc4\x8dasa predvidevali o mo\xc5\xbenosti \xc5\xbeivljenja na Marsu zaradi podobnosti z Zemljo. Vpra\xc5\xa1anje obstoja \xc5\xbeivljenja na Marsu \xc5\xa1e vedno ostaja neodgovorjeno, navkljub mnogim opravljenim eksperimentom.\n_START_SECTION_\nZgodnja predvidevanja\n_START_PARAGRAPH_\nV sredini 19. stoletja so astronomi \xc5\xbee poznali podobnosti Marsa in Zemlje. To sta podobna dol\xc5\xbeina dneva in osni nagib, kar je pomenilo mo\xc5\xbenost obstoja letnih \xc4\x8dasov. Ta opazovanja so privedla do zmotnega mi\xc5\xa1ljenja, da so temnej\xc5\xa1i odtenki na povr\xc5\xa1ini Marsa obmo\xc4\x8dja vode, svetlej\xc5\xa1a pa kopno. V duhu takratnega mi\xc5\xa1ljenja so zaradi prepri\xc4\x8danja, da je obstoj vode v korelaciji z obstojem \xc5\xbeivljenja, potegnili zaklju\xc4\x8dek, da obstaja \xc5\xbeivljenje na Marsu. S spektroskopsko analizo pa so \xc5\xbee leta 1894 dokazali neobstoj kisika in vode v Marsovi atmosferi.\n_START_SECTION_\nMariner 4\n_START_PARAGRAPH_\nFotografije, ki jih je posnela sonda Mariner 4 leta 1965, so pokazale povr\xc5\xa1ino Marsa brez rek, oceanov in kakr\xc5\xa1nihkoli dokazov \xc5\xbeivljenja. Nadalje je bilo dokazano, da je povr\xc5\xa1ina (oz. vsaj del nje) prekrita s kraterji. Sonda je odkrila tudi odsotnost magnetnega polja, ki bi obvarovalo planet pred smrtonosnimi kozmi\xc4\x8dnimi \xc5\xbearki. Izmerila je tudi atmosferski tlak na planetu, ki je zna\xc5\xa1al med 4 in 7 milibari, kar ne zadostuje za obstoj teko\xc4\x8de vode. Po koncu odprave Mariner 4 se je iskanje \xc5\xbeivljenja na Marsu prevesilo v iskanje bakterijskih organizmov.\n_START_SECTION_\nSodobna odkritja\n_START_PARAGRAPH_\nOpazovanja, ki jih je v poznih 90. letih opravila sonda Mars Global Surveyor, so potrdila predvidevanja, da na Marsu ne obstaja ve\xc4\x8d globalno magnetno polje, zaradi \xc4\x8desar je povr\xc5\xa1je Marsa dovzetno na posledice kozmi\xc4\x8dnih \xc5\xbearkov.\n_START_SECTION_\nMeteoriti\n_START_PARAGRAPH_\nPredvidevanja o obstoju Marsa so se v preteklih letih pove\xc4\x8dala na ra\xc4\x8dun meteorita ALH84001, na povr\xc5\xa1ju katerega so bile sledi fosiliziranih veri\xc5\xbenih struktur, ki so bile podobne bakterijam. Dodatni opravljeni testi na kamnu so dokazali obstoj aminokislin in policikli\xc4\x8dnih aromatskih ogljikovodikov.\n_START_SECTION_\nEkstremofili\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi trditev zagovornikov eksperimenta ozna\xc4\x8deni izpust, se je leta 2006 izvedla reevalvacija dokazov pridobljenih s pomo\xc4\x8djo sond Viking 1 in 2. Izsledek je bil, da obstaja mikroskopsko \xc5\xbeivljenje, ekstremofil, kateremu je bilo tudi predlagano ime Gillevinia straata, ki bi za \xc5\xbeivljenje dejansko rabil vodikov peroksid in ostale oksidante najdene na povr\xc5\xa1ju Marsa.\n_START_SECTION_\nMetan na Marsu\n_START_PARAGRAPH_\nKer metan ni zmo\xc5\xbeen obstoja v marsovski atmosferi dlje od nekaj stoletij, je njegova prisonost nakazovala na obstoj vulkanov oz. geolo\xc5\xa1kih procesov ali pa na obstoj ekstremofilov, ki presnavljajo ogljikov dioksid in vodik ter s tem ustvarjajo metan._NEWLINE_V marcu 2004 je sonda Mars Express v lasti ESE poro\xc4\x8dala o odkritju metana v marsovski atmosferi.\n_START_SECTION_\nFormaldehid na Marsu\n_START_PARAGRAPH_\nV februarju 2005 je bilo naznanjeno, da je Planetarni Fourierski spektrometer (PFS) na Mars Express Orbiterju zaznal veliko ve\xc4\x8d formaldehida kot je bilo pri\xc4\x8dakovano, kar je nakazovalo obstoj mikroorganizmov, a slednje je \xc5\xa1e vedno stvar debate v znanstvenih krogih Veliko znanstvenikov je izrazilo skepso glede dokazov in obto\xc5\xbeilo zagovornike napa\xc4\x8dne interpretacije podatkov.\n_START_SECTION_\nAmonijak na Marsu\n_START_PARAGRAPH_\nAmonijak v marsovski atmosferi ne bi bil stabilen ve\xc4\x8d kot nekaj ur, zaradi \xc4\x8desar bi bilo odkritje amonijaka na Marsu zelo pomembno v smislu dokaza \xc5\xbeivljenja na Marsu._NEWLINE_V juliju 2004 so se za\xc4\x8dele pojavljati govorice da bo Vittorio Formisano, znanstvenik odgovoren za Planetarni Fourierni Spektrometer (PFS), naznanil odkritje amonijaka, kar se je izkazalo za neresni\xc4\x8dno; dejansko se je izkazalo celo, da PFS ni dovolj natan\xc4\x8den, da bi bil sposoben razlikovati med amonijakom in ogljikovim dioksidom.'