b'\n_START_ARTICLE_\nAnton Debeljak\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nDru\xc5\xbeina se je iz \xc5\xa0egove vasi preselila v zaselek Matevljek. Dva razreda osnovne \xc5\xa1ole je opravil na Tabru, nadaljeval pa je v Novem mestu. Leta 1908 je v Novem mestu z odliko dokon\xc4\x8dal gimnazijo. Nato se je posvetil \xc5\xa1tudiju jezikoslovja, zlasti romanskih jezikov. \xc5\xa0tudiral je na Dunaju in v Parizu, kjer je leta 1912 kon\xc4\x8dal \xc5\xa1tudij romanistike. Naslednjega leta je za\xc4\x8del pou\xc4\x8devati na realki v Gorici, vendar je bil v 1. svetovni vojni mobiliziran. Po letu in pol je bil voja\xc5\xa1ke slu\xc5\xbebe opro\xc5\xa1\xc4\x8den in od leta 1916 je nadaljeval s pou\xc4\x8devanjem najprej na idrijski realki (do 1918), nato pa v Ljubljani, sprva na drugi, od leta 1921 pa na prvi dr\xc5\xbeavni realni gimnaziji v Ljubljani. Leta 1923 je na Univerzi v Ljubljani opravil doktorat. Umrl je v Lovranu, pokopan pa je v Ljubljani.\n_START_SECTION_\nPrevajalstvo\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu \xc5\xa1olanja na gimnaziji je prevode objavljal v Doma\xc4\x8dem prijatelju, Zvon\xc4\x8dku, Omladini, Hrvatski smotri, od 1910 pa je redno sodeloval pri Ljubljanskem zvonu. Poleg slovanskih jezikov je znal staro gr\xc5\xa1\xc4\x8dino in latin\xc5\xa1\xc4\x8dino, ve\xc4\x8dino sodobnih evropskih jezikov in nekatere orientalske. Bil je strokovnjak za rokovnja\xc5\xa1ki jezik. Najve\xc4\x8d je prevajal iz romanskih jezikov: franco\xc5\xa1\xc4\x8dine, \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dine in portugal\xc5\xa1\xc4\x8dine. Med njegovimi prevodi so nekatera klasi\xc4\x8dna dela: Cervantes, Flaubert, Claudel, njegovo \xc5\xbeivljenjsko delo pa so Balzacove Okrogle povesti. Iz franco\xc5\xa1\xc4\x8dine je prevedel izbor moderne poezije in pesni\xc5\xa1ko zbirko izdal pod naslovom Moderna francoska lirika. V rokopisih ostajajo \xc5\xa1e prevodi Villona, Hajama in Hafisa ter prevodi Pre\xc5\xa1erna v latin\xc5\xa1\xc4\x8dino in staro gr\xc5\xa1\xc4\x8dino.\n_START_SECTION_\nLiterarno ustvarjanje\n_START_PARAGRAPH_\nLiterarne prispevke \xe2\x80\x93 eseje, ocene, politi\xc4\x8dne \xc4\x8dlanke, potopise in poro\xc4\x8dila \xe2\x80\x93 je po\xc5\xa1iljal v vse takratne revije in \xc4\x8dasopise: Slovan, Jutro, Slovenski narod, \xc5\xbdivljenje in svet, Slovenska \xc5\xbeena, Planinski vestnik \xe2\x80\xa6 (Debeljak 2007: 61) Izdal je dve samostojni pesni\xc5\xa1ki zbirki: 1919 Solnce in sence in 1940 Ti\xc4\x8distan. Njegove pesmi so po oblikovnem prizadevanju sorodne pesmim Vojeslava Moleta, slogovno se giba med novo romantiko in ekspresionizmom. Pesmi je pisal tudi v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini in eden izmed njegovih sonetov je 1938 iz\xc5\xa1el v francoski antologiji pesnikov tujih narodnosti. (Debeljak 2007: 64)\n_START_SECTION_\nLiterarna kritika\n_START_PARAGRAPH_\nDebeljak se je zanimal za slovstvene pojave po tujini in je veliko pisal o novostih v tujih, zlasti romanskih literaturah (npr. poro\xc4\x8dilo o futurizmu LZ 1912 in dadaizmu LZ 1922). Kot navaja Janez Debeljak, ga je Bo\xc5\xbeidar Borko imenoval za\xc2\xa0\xc2\xbbMatijo \xc4\x8copa na\xc5\xa1ih dni\xc2\xab. (Debeljak 2007: 63) Ob petdesetletnici revije Ljubljanski Zvon je Stanko Leben v pregledu prispevkov o romanskih literaturah ugotovil, da se je z Debeljakom za\xc4\x8dela nova, najplodovitej\xc5\xa1a doba informacij o romanskih literaturah. S seboj naj bi vedno nosil svin\xc4\x8dnik in papir ter si vsak pomembnej\xc5\xa1i podatek zapisal skupaj z virom. V esejih je v duhovitem kulturno-poro\xc4\x8devalskem slogu obravnaval v\xc4\x8dasih posamezne pisatelje, \xc4\x8dasih pa celotna obdobja._NEWLINE_Javnosti neznana ostaja njegova korespondenca z narodnostno izredno raznolikimi knji\xc5\xbeevniki in znanstveniki v tujini. Gojil je stike v romanskih de\xc5\xbeelah (npr. v Franciji s pesnikom Phileasom Lesbegueom), v Severni in Ju\xc5\xbeni Ameriki ter celo na Madagaskarju. V tujino je po\xc5\xa1iljal slovenske knjige, ki jih je kupoval za tuje slaviste, da bi pisali o slovenski knji\xc5\xbeevnosti, kar je za tuje \xc4\x8dasopise (najve\xc4\x8dkrat francoske) po\xc4\x8del tudi sam.\n_START_SECTION_\nPotopisje\n_START_PARAGRAPH_\nBil je ljubitelj narave, \xc5\xa1e posebej ptic (on naj bi ljubljanski park Tivoli poimenoval Ti\xc4\x8distan). Pisal je duhovite potopise, v katere je vklju\xc4\x8deval reke, re\xc4\x8denice, pregovorove, besedne igre, botani\xc4\x8dne, geolo\xc5\xa1ke in zgodovinske znamenitosti, prakti\xc4\x8dne in teoreti\xc4\x8dne pripomb, jezikoslovne domislice iz razli\xc4\x8dnih tujih jezikov, klasi\xc4\x8dne citate in podobno. Ve\xc4\x8dinoma so ohranjeni v rokopisni obliki.'