b"\n_START_ARTICLE_\nJohn Donne\n_START_SECTION_\nZgodnje pesni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nDonnove prve pesmi izkazujejo izjemno poznavanje angle\xc5\xa1ke dru\xc5\xbebe, zdru\xc5\xbeeno z ostro kritiko njenih nepravilnosti. Njegove satire se ukvarjajo s splo\xc5\xa1nimi elizabetinskimi temami, kot so korupcija pravnega sistema, povpre\xc4\x8dni pesniki in domi\xc5\xa1ljavi dvorjani, a izstopajo po svoji intelektualni dovr\xc5\xa1enosti in z osupljivo metaforiko. Njegove podobe slabosti, bruhanja, govna in kuge so prispevale k stvarjenju mo\xc4\x8dno satiri\xc4\x8dnega sveta, naseljenega z vsemi bedaki in zlo\xc4\x8dinci Anglije. Njegova tretja satira pa se nasprotno ukvarja s problemom iskrene vere, kateremu je Donne pripisoval posebno pozornost. V njej zagovarja, da je bolje podrobno preu\xc4\x8diti lastna verska prepri\xc4\x8danja, kot slepo slediti kakr\xc5\xa1nikoli ustaljeni tradiciji, kajti pri poslednji sodbi besede, kot so \xc2\xbbJanez, ali pa Franc, sta [jih] tako u\xc4\x8dila,\xc2\xab\xc2\xa0ne bodo re\xc5\xa1ile nikogar._NEWLINE_\xc4\x8cas njegovega zgodnjega pesni\xc5\xa1kega udejstvovanja zaznamuje tudi ljubezenska poezija, predvsem njegove elegije, v katerih je uporabil neobi\xc4\x8dajne metafore: tako naj bi bolha, ki grize dva zaljubljenca, predstavljala zakon. V Elegiji XIX, \xc2\xbbNjegovi ljubici, ki gre v posteljo\xc2\xab, je pesni\xc5\xa1ko slekel svojo ljubico in primerjal umetnost ljubljenja z odkrivanjem Amerike. V Elegiji XVIII je primerjal vrzel med dojkama svoje ljubice s Helespontom. Teh pesmi Donne ni objavil, \xc4\x8deprav je dovolil, da so kro\xc5\xbeile naokrog v obliki rokopisov._NEWLINE_Ker je bila ljubezenska poezija v Donnovem \xc4\x8dasu nadvse moderna, obstajajo razli\xc4\x8dna mnenja glede vpra\xc5\xa1anja, ali Donnove strastne pesmi zares govore o njegovi \xc5\xbeeni Anne. A vendar se to zdi kar verjetno. Ve\xc4\x8dino svojega zakona je pre\xc5\xbeivela nose\xc4\x8da ali pa v skrbi za dojen\xc4\x8dke, kar o\xc4\x8ditno pomeni, da sta imela s pesnikom mo\xc4\x8dno telesno razmerje. 15. avgusta 1617 je Anne pet dni po rojstvu mrtvega otroka, enajstega po vrsti v \xc5\xa1estnajstih letih zakona, umrla. Donne je za njo globoko \xc5\xbealoval in se nikdar ni znova poro\xc4\x8dil, kar je bilo za tedanji \xc4\x8das nenavadno, \xc5\xa1e posebej, ker je moral poskrbeti za \xc5\xa1tevilno dru\xc5\xbeino. Kasneje je, spominjajo\xc4\x8d se \xc5\xbeenine smrti, napisal 17. Sveti sonet.\n_START_SECTION_\nKariera in poznej\xc5\xa1e \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nDonne je bil v parlament izvoljen leta 1602 kot predstavnik volilne enote Brackley, vendar ta polo\xc5\xbeaj ni bil pla\xc4\x8dan, zato si je moral \xc5\xa1e naprej mo\xc4\x8dno prizadevati, da je lahko pre\xc5\xbeivel svojo dru\xc5\xbeino. Pri tem se je mo\xc4\x8dno zana\xc5\xa1al na bogate prijatelje._NEWLINE_Poezija je bila v njegovem \xc4\x8dasu med pripadniki vi\xc5\xa1jih slojev dokaj moderna, kar mu je omogo\xc4\x8dalo, da je pri njih iskal in na\xc5\xa1el pokroviteljstvo. Mnogo Donnovih pesmi je tako posve\xc4\x8denih bogatim prijateljem ali za\xc5\xa1\xc4\x8ditnikom, predvsem siru Robertu Druryju, ki je leta 1610 postal pesnikov glavni pokrovitelj. Prav zanj je Donne napisal dve Obletnici, Anatomijo sveta (An Anatomy of the World, 1611) in O napredku du\xc5\xa1e (Of the Progress of the Soul, 1612).  \xc4\x8ceprav zgodovinarji ne poznajo natan\xc4\x8dnih razlogov, iz katerih je Donne zapustil katoli\xc5\xa1ko cerkev, je gotovo, da je bil v stiku s kraljem Jakobom I. V letih 1610 in 1611 je napisal dve protikatoli\xc5\xa1ki polemiki: Psevdomu\xc4\x8denika (Pseudo-Martyr) in Ignacijev konklave (Ignatius his Conclave). \xc4\x8ceprav je bil Jakob zadovoljen z Donnovim delom, je zavrnil njegovo ponovno vrnitev na dvor. Namesto tega ga je nagovoril, naj sprejme svete zadol\xc5\xbeitve. \xc4\x8ceprav se sprva ni \xc4\x8dutil vrednega za opravljanje duhovni\xc5\xa1ke dol\xc5\xbenosti, se je leta 1615 vdal kraljevim \xc5\xbeeljam in bil posve\xc4\x8den kot duhovnik anglikanske cerkve._NEWLINE_Donne je pozno leta 1615 postal kraljevi kaplan, predavatelj teologije na Lincoln's Inn leta 1616, leta 1618 pa je doktoriral iz teologije na Univerzi v Cambridgeu. Kasneje istega leta je postal kaplan vikonta doncastr\xc5\xa1kega, ki je bil poslanik pri nem\xc5\xa1kih knezih. V domovino se je Donne tako vrnil \xc5\xa1ele leta 1620, naslednjega leta pa je postal dekan katedrale svetega Pavla, kar je predstavljalo vodilno in dobro pla\xc4\x8dano mesto v anglikanski cerkvi, katero je obdr\xc5\xbeal vse do svoje smrti. Med njegovim dekanovanjem je pri svojih osemnajstih letih umrla pesnikova h\xc4\x8derka Lucy. Leta 1624 je postal vikar pri cerkvi St. Dunstan's-in-the-West, 1625 pa kaplan kralja Karla I. Veljal je za izjemnega, nadarjenega pridigarja. 160 njegovih pridig se je ohranilo, vklju\xc4\x8dujo\xc4\x8d znamenito o dvoboju Smrti, ki jo je v pala\xc4\x8di Whitehall poslu\xc5\xa1al sam kralj Karel I. _NEWLINE_Donne je umrl 31. marca 1631, ne da bi v svojem \xc5\xbeivljenju objavil kak\xc5\xa1no pesem. Zapustil je dela, mo\xc4\x8dno povezana s \xc4\x8dustvenimi in intelektualnimi nasprotji, zna\xc4\x8dilnimi za njegovo dobo. Pokopan je v katedrali svetega Pavla, kjer so mu postavili tudi spomenik. Izdelan je po risbi pesnika v mrtva\xc5\xa1kem prtu, na njem pa je vklesan latinski napis, ki ga je verjetno sam sestavil.\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1a poezija\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tevilne bolezni, denarne te\xc5\xbeave in smrti njegovih prijateljev so prispevale k razvoju mra\xc4\x8dnej\xc5\xa1ega in pobo\xc5\xbenej\xc5\xa1ega tona, opaznega v kasnej\xc5\xa1ih Donnovih pesmih. Omenjena sprememba je zelo opazna v Anatomiji sveta, ki jo je Donne napisal v spomin Elizabeth Drury, h\xc4\x8derke njegovega za\xc5\xa1\xc4\x8ditnika sira Roberta Druryja. Pesem na izredno tema\xc4\x8den na\xc4\x8din prika\xc5\xbee dekletovo smrt, katero v nadaljevanju raz\xc5\xa1iri \xc5\xa1e na izvirni greh in uni\xc4\x8denje vesoljstva. Zanimivo je, da je Donne napisal svojo oporoko na dan svete Lucije (13. decembra 1630; njegovi umrli h\xc4\x8derki pa je bilo prav tako ime Lucy, torej Lucija). Pesem Ve\xc4\x8dernica ob dnevu sv. Lucije, najkraj\xc5\xa1em dnevu pripoveduje o obupu ob smrti drage osebe. Izra\xc5\xbea ob\xc4\x8dutenje skrajne ni\xc4\x8devosti in brezupa:\xc2\xa0\xc2\xbbSleherna sem mrtva stvar ... znova povzro\xc4\x8dam odsotnost, temo, smrt.\xc2\xab\xc2\xa0Verjetno je, da je pesem napisal leta 1627, ko ni umrla le njegova prijateljica Lucy, grofica bedfordska, temve\xc4\x8d tudi \xc5\xbee omenjena pesnikova h\xc4\x8di Lucy. Dan njunega godu je opisal z verzom:\xc2\xa0\xc2\xbbGloboka polno\xc4\x8d obeh: kakor leta, tudi dneva.\xc2\xab_NEWLINE_Spremembo lahko opazimo tudi v delih z versko tematiko, ki jih je Donne v tem obdobju pri\xc4\x8del pisati. Njegovo zgodnje skepticisti\xc4\x8dno prepri\xc4\x8danje se je umaknilo trdni veri v tradicionalne biblijske vrednote. Po spreobrnjenju v anglikanstvo je Donne svoje knji\xc5\xbeevno delovanje osredoto\xc4\x8dil na verska besedila, pri \xc4\x8demer je predvsem izstopal kot odli\xc4\x8den pridigar in pisec pesmi z versko vsebino. Njegova dela so pomembno vplivala na kasnej\xc5\xa1o angle\xc5\xa1ko knji\xc5\xbeevnost, denimo na roman Komu zvoni (For Whom the Bell Tolls) Ernesta Hemingwaya, naslov katerega izhaja iz Meditacije XVII, ter na delo Nih\xc4\x8de ni otok Thomasa Mertona, ki si je naslov za svojo knjigo sposodil iz istega dela zbirke Pobo\xc5\xbenosti ob nepri\xc4\x8dakovanih dogodkih (Devotions Upon Emergent Occasions)._NEWLINE_Proti koncu \xc5\xbeivljenja je Donne v svojih delih izzival smrt in strah, ki ga je ta vzbujala v mnogih. Izhajal je iz prepri\xc4\x8danja, da umrli, ki odidejo v nebesa, \xc5\xbeivijo ve\xc4\x8dno. Morda najlep\xc5\xa1i primer takega razmi\xc5\xa1ljanja je deseti izmed Svetih sonetov, ki se za\xc4\x8dne z besedami:\xc2\xa0\xc2\xbbSmrt, ne pona\xc5\xa1aj se, \xc4\x8de je kdo dejal, / da mogo\xc4\x8dna si in stra\xc5\xa1na, zakaj nih\xc4\x8de / od tvojih \xc5\xbertev v resnici ne umre, / in tudi jaz, uboga smrt, bom \xc5\xbeiv ostal.\xc2\xab\xc2\xa0\xc4\x8ceprav je leta 1631 \xc5\xbee le\xc5\xbeal na smrtni postelji, je vstal in podal pridigo Dvoboj Smrti (Death's Duel), ki so jo kasneje ozna\xc4\x8dili kot njegovo lastno pogrebno pridigo. V njej \xc5\xbeivljenje prikazuje kot stalno spu\xc5\xa1\xc4\x8danje k trpljenju in smrti, upanje pa vidi v odre\xc5\xa1itvi in nesmrtnosti v objemu Boga in Kristusa ter v vstajenju.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nJohna Donna se kot duhovnika v anglikanski cerkvi ter v ameri\xc5\xa1ki luteranski evangeli\xc4\x8danski cerkvi spominjajo 31. marca._NEWLINE_Njegov spomenik, oblikovan po zgornji sliki, je bil eden redkih svoje vrste, ki so pre\xc5\xbeiveli veliki londonski po\xc5\xbear leta 1666. Danes ga najdemo v katedrali sv. Pavla ju\xc5\xbeno od kora.\n_START_SECTION_\nSlog\n_START_PARAGRAPH_\nDonna imajo za mojstra posebne primere (v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini imenovane conceit), ki zdru\xc5\xbei dva izredno razli\xc4\x8dna pojma v enega samega, pogosto z uporabo prispodob._NEWLINE_Za razliko od primer, ki jih najdemo pri drugih pesnikih elizabetinske dobe (najve\xc4\x8dkrat podobnih Petrarkovim), ki so ustvarjale kli\xc5\xa1ejske primerjave med sorodnej\xc5\xa1imi pojmi (kot sta vrtnica in ljubezen), gredo metafizi\xc4\x8dne primere z uporabo razli\xc4\x8dnih pojmov globlje, \xc4\x8deprav v\xc4\x8dasih sledijo shakespearskim radikalnim paradoksom in nasprotjem, ki se ru\xc5\xa1ijo sama vase. Ena najbolj znanih Donnovih primer najdemo v pesmi Slovo: prepoved \xc5\xbealovanja (A Valediction: Forbidding Mourning), kjer lo\xc4\x8dena ljubimca primerja z dvema krakoma \xc5\xa1estila. _NEWLINE_Donnova dela so tudi duhovita, saj vklju\xc4\x8dujejo paradokse, besedne igre in prikrite, a zanimive analogije. Pogosto so ironi\xc4\x8dna, celo cini\xc4\x8dna, \xc5\xa1e posebej, kadar govore o ljubezni in \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih vzgibih. Obi\xc4\x8dajne teme so ljubezen (posebej v zgodnjih delih), smrt (posebej po \xc5\xbeenini smrti) in vera._NEWLINE_Njegova poezija predstavlja prehod od klasi\xc4\x8dnih oblik k bolj osebno obarvani poeziji. Donnove pesmi izstopajo po metriki, ki je zastovana na izmenjajo\xc4\x8dem se in ostrem ritmu, ki dokaj posnema obi\xc4\x8dajni govor. Zato je bolj klasi\xc4\x8dno usmerjeni Ben Jonson izjavil, da bi Donna morali obesiti, ker se ni dr\xc5\xbeal poudarkov._NEWLINE_Donne je v 17. stoletju slovel zaradi svoje metafizi\xc4\x8dne poezije. Njegova dela izra\xc5\xbeajo zdravo \xc5\xbeivljenjsko slo in \xc5\xbeeljo po u\xc5\xbeitkih, a obenem tudi izra\xc5\xbeajo globoka \xc4\x8dustva. To mu je uspelo z uporabo posebnih primer, duhovitosti in lastnega intelekta, kot lahko vidimo v pesmih Sonce vzhaja (The Sunne Rising) in Razbij mi srce (Batter My Heart). Donnovo delo je prejelo mnogo kritik, posebej sodb o njegovi metafizi\xc4\x8dni obliki. Njegovi neposredni pesni\xc5\xa1ki nasledniki so te\xc5\xbeili k nasprotovanju njegovim delom, neoklasi\xc4\x8dni pesniki pa so njegove primere imeli celo za zlorabo metafor. Znova so ga o\xc5\xbeiveli romantiki kot Samuel Taylor Coleridge in Robert Browning, \xc4\x8deprav so ga kasnej\xc5\xa1i ob\xc4\x8dudovalci, denimo Thomas Stearns Eliot, sku\xc5\xa1ali prikazati kot neromanti\xc4\x8dnega."