b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xa0ubi\xc4\x87i\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0ubi\xc4\x87i, hrva\xc5\xa1ko pleme, pomembna hrva\xc5\xa1ka plemi\xc5\xa1ka rodbina._NEWLINE_Plemenska domovina \xc5\xa0ubi\xc4\x87ev je zaledje Zadra z utrdbami Bribir (v rimskem \xc4\x8dasu Varvaria), Ostrovica in Skradin. Iz rodu tradicionalnih \xc5\xbeupanov v Bribiru je iz\xc5\xa1la plemi\xc5\xa1ka rodbina bribirskih \xc5\xa0ubi\xc4\x8dev ali Bribircev. Ti so \xc5\xa1irili svoj vpliv v dalmatinska mesta in hrva\xc5\xa1ko notranjost. Postali so knezi in vazali ogrske krone. Vi\xc5\xa1ek svoje mo\xc4\x8di so dosegli koncem 13. in v za\xc4\x8detku 14. stoletja (ob menjavi dinastije na ogrskem prestolu). Knez Pavel I. je postal hrva\xc5\xa1ki in bosanski ban. Njegova oblast je obsegala skoraj vso srednjeve\xc5\xa1ko Hrva\xc5\xa1ko, Dalmacijo, srednjeve\xc5\xa1ko Bosno in Hum. Po Pavlovi smrti so se njegovemu sinu Mladenu II. uprla dalmatinska mesta, hrva\xc5\xa1ki in bosanski plemi\xc4\x8di, ogrsko-hrva\xc5\xa1ki kralj Karel I. pa ga je dal zapreti. Oblast \xc5\xa0ubi\xc4\x8dev se je hitro skr\xc4\x8dila na izvorno obmo\xc4\x8dje._NEWLINE_Novo obdobje v zgodovini \xc5\xa0ubi\xc4\x87ev pomeni leto 1347, ko je gospod strate\xc5\xa1ko pomembne trdnjave Ostrovice zamenjal pod pritiskom ogrskega kralja svojo posest za utrdbo Zrin v Pounju in tam nadaljeval svoj rod pod imenom Zrinski. Zrinski so se proslavili v bojih proti Turkom in dosegli ponoven vi\xc5\xa1ek v \xc4\x8dasu Nikole IV., legendarnega branilca Sigeta. Pridobili so nova ozemlja v Med\xc5\xbeimurju, Ozalju, Vinodolu. Pravnuka sigetskega junaka, Nikola VII. in Peter IV., tudi borca proti Turkom, sta bila pesnika in vodilni osebnosti hrva\xc5\xa1ke plemi\xc5\xa1ke dru\xc5\xbebe. Nezadovoljna z notranjo in voja\xc5\xa1ko politiko dunajskega dvora sta sodelovala v neuspeli zaroti proti cesarju in s tem ob koncu stoletja pahnila rodbino Zrinskih v pogubo in izginotje.\n_START_SECTION_\nPlemensko obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nIz plemenskega obdobja \xc5\xa0ubi\xc4\x87ev ni veliko pisnih virov. Verjetno so bribirski \xc5\xbeupani (Budic, stresina berberisticus iupanus), ki se pojavljajo v dokumentih, pripadniki tega plemena. Plemensko ime \xc5\xa0ubi\xc4\x87ev se prvi\xc4\x8d pojavlja leta 1102 v dokumentu Pacta conventa o dogovoru ogrskega kralja Kolomana s predstavniki dvanajstih hrva\xc5\xa1kih plemen (Comes Marmogna de genere Subbithorum) _NEWLINE_S prvotnega ozemlja so se \xc4\x8dlani plemena posami\xc4\x8dno in v skupinah naseljevali tudi na \xc5\xa1ir\xc5\xa1em obmo\xc4\x8dju srednjeve\xc5\xa1ke Hrva\xc5\xa1ke (npr. v Senju) in v dalmatinskih mestih (Zadar, Pag, Rab, Krk). Osnovna veja je od konca 11. stoletja \xc5\xbeupanovala bribirski \xc5\xbeupaniji. Iz nje izhajajo Bribirski \xc5\xa0ubi\xc4\x87i ali Bribirci. Za za\xc4\x8detnika njihovega rodu velja \xc5\xbee omenjeni Budec (omenjan v letih 1066-1070, v \xc4\x8dasu hrva\xc5\xa1kega kralja Petra Kre\xc5\xa1imirja IV.). (Glej tudi rodbinsko drevo \xc5\xa0ubi\xc4\x87 Bribirskih.)_NEWLINE_V obdobju kralja Dimitra Zvonimira se v virih omenja bribirski \xc5\xbeupan Strezinja (omenjan 1075-1089). \xc5\xbdupan Marmonja je sodeloval leta 1102 pri podpisu sporazuma Pacta conventa. Iz 12. stoletja sta poznana \xc5\xbeupana Bogdanac (1164), in njegov naslednik Miroslav (1180). Prav temu je verjetno ogrsko-hrva\xc5\xa1ki kralj Bela III. (kot patrimonialni lastnik vseh ozemelj v dr\xc5\xbeavi) priznal bribirsko plemensko ozemlje kot kraljevi fevd. Dokument o tej donaciji sicer ni ohranjen, pri\xc4\x8dajo pa o njem kasnej\xc5\xa1e kraljeve potrditve; donacijo je leta 1251 potrdil tudi kralj Bela IV. Donacija je Bribirce uvrstila med vazale ogrsko-hrva\xc5\xa1ke krone. Miroslavov sin Grgur I. (ali Gregor I., omenjen leta 1184) se \xc5\xbee imenuje knez (comes).\n_START_SECTION_\nKnezi Bribirski\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav so Bribirci verjetno \xc5\xbee v za\xc4\x8detku 13. stoletja raz\xc5\xa1irili svojo oblast na vse podro\xc4\x8dje med Krko in Zrmanjo, je bilo \xc5\xa1irjenje njihove oblasti usmerjeno predvsem proti dalmatinskim mestom. Tam so se sre\xc4\x8devali tudi z drugimi tekmeci, a je v obdobju 1227-40 vseeno uspelo bratoma Grgurju III. i Stjepanu I. in njunima sinovoma Marku in Stjepanu II.-Stjepku, da so v presledkih po ve\xc4\x8dkrat (zlepa ali zgrda) bili podestati ali knezi v Splitu, Trogirju in \xc5\xa0ibeniku. Za\xc4\x8dasna krepitev kraljeve mo\xc4\x8di v \xc4\x8dasu Bele IV. je pripeljala do tega, da so dalmatinska mesta morala za svoje kneze imenovati bana Dalmacije in Hrva\xc5\xa1ke Stjepana II. Baboni\xc4\x87a (banoval v letih 1243-1251)._NEWLINE_Slabitev kraljeve oblasti po smrti kralja Bele IV. pa je prispevala k ponovnem vzponu mo\xc4\x8di Bribircev. Stjepkovi sinovi Pavel I., Juraj I. in Mladen I. so v letih 1273-77 ponovno osvojili kne\xc5\xa1tva v Splitu, \xc5\xa0ibeniku in Trogiru. Pavel I. (*1245, \xe2\x80\xa01312) je leta 1274 postal hrva\xc5\xa1ki ban. Na obali so ga najbolj ovirali Bene\xc4\x8dani, ki so leta 1280 zavzeli Omi\xc5\xa1ki kastrum, a ga je leta 1287 Pavel zavzel nazaj in leta 1290 sklenil z Bene\xc4\x8dani mir, ki pa je njihov spor le za nekaj \xc4\x8dase odlo\xc5\xbeil._NEWLINE_Tekmovanje za ogrski prestol med zadnjim Arpadovcem in neapeljskimi An\xc5\xbeujci pa je Bribircem omogo\xc4\x8dilo nadaljnji hitri vzpon. Obe strani sta namre\xc4\x8d potrebovali njihovo podporo. Da bi jih pridobil, jim je neapeljski kralj Karel II. leta 1292 podelil v dedno last ve\xc4\x8dji del Hrva\xc5\xa1ke in Dalmacije, ozemlje, ki se razteza "od Huma do Senja, Gacke in Modru\xc5\xa1e". \xc5\xbde naslednje leto je isto storil ogrski kralj Andrej III.: Bribircem je podelil "primorsko banovino z vsemi banskimi pravicami, koristmi, prihodki in dohodki". S tem so postali Bribirci dejanski in dedni gospodarji skoraj vse Hrva\xc5\xa1ke in Dalmacije. Kljub temu dokumentu, s katerim so se strinjala tudi dalmatinska mesta, pa so se Bribirci poklonili neapeljski dinastiji. Karel II. je Pavlu leta 1295 priznal dosmrtni banski polo\xc5\xbeaj na Hrva\xc5\xa1kem in v Dalmaciji._NEWLINE_Bribirci so v tem \xc4\x8dasu vladali v vseh dalmatinskih mestih z izjemo Zadra, ki je bil bene\xc5\xa1ki. Oporo so si sku\xc5\xa1ali zagotoviti tudi v mestih, ki \xc5\xa1e niso imela mestnih pravic in jih podpirali v prizadevanjih, da si jih pridobijo. Tako sta tedaj dobila mestne privilegije \xc5\xa0ibenik in Skradin, pa tudi Omi\xc5\xa1 je dobil precej\xc5\xa1njo avtonomijo. Knez Juraj I. je izkoristil svoje diplomatske zveze z neapeljskim dvorom in dosegel, da je pape\xc5\xbe Bonifacij VIII. ustanovil \xc5\xa1kofijo v \xc5\xa0ibeniku; \xc5\xa0ibenik se je s tem znebil cerkveno-upravne odvisnosti od trogirske \xc5\xa1kofije._NEWLINE_Naslednja etapa v vzponu birbirskih \xc5\xa0ubi\xc4\x8dev je bila \xc5\xa1iritev oblasti v srednjeve\xc5\xa1ko Bosno. \xc5\xbde leta 1299 je Pavel svojemu dotedanjemu nazivu hrva\xc5\xa1kega bana (banus totius Choruacie, banus Croatorum) dodal \xc5\xa1e "vladar Bosne" (dominus Bosne); vendar je bila tedaj njegova oblast omejena le na del Bosne, na podro\xc4\x8dje "Donjih Krajev" (pore\xc4\x8dje srednjega Vrbasa in zgornje Sane), kjer je njegovo nadoblast priznal knez Hrvatin Stjepani\xc4\x87._NEWLINE_Prodiranje Bribircev v Bosno je izzvalo pri bosanskegem plemstve odpor, ki je leta 1302 pripeljal do spopada med banom Stjepanom I. Kotromani\xc4\x87em in Pavlovim bratom Mladenom I., kateremu je Pavel prepustil polo\xc5\xbeaj bosanskega bana, leta 1304 pa celo do Mladenove smrti. Kljub temu so Bribirci uspeli raz\xc5\xa1iriti svojo oblast nad vso Bosno. Pavel se je tako \xc5\xbee leta 1305 imenoval "vladar vse Bosne", polo\xc5\xbeaj bosanskega bana pa je predal svojemu sinu Mladenu II. Pavlu je to uspevalo s previdno politiko, po eni strani do bosanskega plemstva, kateremu je dopu\xc5\xa1\xc4\x8dal samostojen razvoj, in po drugi strani do Kotromani\xc4\x8dev, ki jih je vzel pod svojo za\xc5\xa1\xc4\x8dito._NEWLINE_\xc4\x8ceprav je sedaj Pavel obvladoval skorajda vso Hrva\xc5\xa1ko, Bosno in Hum (glej zemljevida v hrva\xc5\xa1ki vikipediji), pa je imela nadzor nad dalmatinsko obalo Bene\xc5\xa1ka republika, ki je imela opori\xc5\xa1\xc4\x8de v Zadru in premo\xc4\x8d na morju. Leta 1311 je Pavel izkoristil upor me\xc5\xa1\xc4\x8danov Zadra proti bene\xc4\x8danski oblasti in zavzel \xc5\xa1e Zadar; za zadrskega kneza je postavil Mladena II. A to zmagoslavje je bilo kratkotrajno, kajti \xc5\xbee naslednje leto je Pavel umrl._NEWLINE_Pavlov naslednik, sin Mladen II. (\xe2\x80\xa0 pred 1341) , ni bil kos bene\xc4\x8danskemu obleganju Zadra in je nehal braniti mesto. Septembra 1313 se je moral z mirovnim sporazumom odre\xc4\x8di naslovu zadrskega kneza. A tudi med hrva\xc5\xa1kimi plemi\xc4\x8di ni imel toliko ugleda kot njegov o\xc4\x8de. Kmalu se je za\xc4\x8delo proti njegovi oblasti kopi\xc4\x8diti nezadovoljstvo z vseh strani. Eno za drugim so se mu za\xc4\x8dela upirati dalmatinska mesta. Pridru\xc5\xbeili so se jim hrva\xc5\xa1ki plemi\xc4\x8di, slavonski ban Ivan Baboni\xc4\x87 (banoval v letih 1310-16) in bosanski ban Stjepan II. Kotromani\xc4\x87. Leta 1322 je bil v spopadu z nasprotno koalicijo pri Blizni v zaledju Trogirja pora\xc5\xbeen. Dalmatinska mesta so sprejela "za\xc5\xa1\xc4\x8dito" Bene\xc4\x8danov. Ko je jeseni pri\xc5\xa1el ogrsko-hrva\xc5\xa1ki kralj Karel I. z vojsko na Hrva\xc5\xa1ko, so se mu pri\xc5\xa1li njegovi hrva\xc5\xa1ki in bosanski vazali poklonit v Knin; pri\xc5\xa1el je tudi Mladen II.; kralj ga je dal prijeti in kot ujetnika odpeljati na Ogrsko, kjer je umrl._NEWLINE_Oblast Bribircev se je tako v kratkem \xc4\x8dasu omejila le na rodbinske posesti, ki sta si jih razdelila Mladenova brata, Pavel II. in Juraj II. Pavel II. je vladala v Ostrovici in Bribiru (ostrovi\xc5\xa1ka veja), Juraj II. pa v Klisu, Skradinu in Omi\xc5\xa1u. (kli\xc5\xa1ka veja). Pa tudi ta oblast je bila vse bolj ogro\xc5\xbeena s strani kralja in sosednjega kneza Nelipca Nelip\xc4\x8di\xc4\x87a, ki je leta 1336 za kratek \xc4\x8das zavzel Ostrovico. Pavel II. je zato leta 1338 sprejel za\xc5\xa1\xc4\x8dito Bene\xc4\x8danov in je v letih 1345-46 pred upornim Zadrom pomagal bene\xc5\xa1ki vojski v boju proti \xc4\x8detam kralja Ludvika I._NEWLINE_Po smrti Juraja II. (1330) je postal gospodar v Klisu njegov sin Mladen III. Gospodar Ostrovice Pavel II. je umrl leta 1346. Pred smrtjo je svojega mladoletnega sina Juraja III. (\xe2\x80\xa01361) zaupal v varstvo svojemu bratu Grgurju V. in za\xc5\xa1\xc4\x8diti Bene\xc4\x8danov._NEWLINE_Za ogrsko-hrva\xc5\xa1kega kralja Ludvika I., ki se je namenil pregnati Bene\xc4\x8dane z dalmatinske obale, je bila mo\xc4\x8dno utrjena trdnjava Ostrovica pomembno strate\xc5\xa1ko opori\xc5\xa1\xc4\x8de, ki ga je \xc5\xbeelel imeti pod svojim nadzorom. \xc4\x8ceprav so si vsi Bribirci ob podpori Bene\xc4\x8danov prizadevali ohraniti svojo dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino, je nazadnje moral Grgur V. v imenu ne\xc4\x8daka sprejeti ponudbo kralja Ludvika in mu prepustiti Ostrovico, kralj pa je Juraju III. v zameno podelil (s privilegijem z dne 31. julija 1347) trdnjavo Zrin v spodnjem Pounju. Ostrovi\xc5\xa1ka veja Bribircev se je s tem preselila v srednjeve\xc5\xa1ko Slavonijo, Juraj III. pa je postal za\xc4\x8detnik rodbine knezov Zrinskih._NEWLINE_\xc5\xbde leta 1348 je umrl Mladen III. in vodenje kli\xc5\xa1ke veje je prevzel njegov brat Pavel III. (\xe2\x80\xa01356). V borbo za dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino te veje se je poleg Bene\xc4\x8danov vpletel tudi srbski car \xc5\xa0tefan Du\xc5\xa1an, vendar je Ludvik zmagal; leta 1356 je Pavel III. priznal oblast Ludvika I., ki je z zadrskim mirom (1358) dobil nadzor nad Skradinom, Klisom in Omi\xc5\xa1em._NEWLINE_V drugi polovici 14. in v 15. stoletju je Bribircem ostal le Bribir z okolico. V virih se kot gospodarji Bribira navajajo potomci Pavla III. \xc5\xa1e do druge polovice 15. stoletja. Med njimi je najbolj poznan prapravnuk Pavla III., Jakov II., ki se je bojeval za kralja Sigismunda Luksembur\xc5\xa1kega in bil hrva\xc5\xa1ko-dalmatinski podban. Jakov II. ni imel naslednikov in z njegovo smrtjo (1456) je bribirska veja \xc5\xa0ubi\xc4\x8dev ugasnila._NEWLINE_Ob glavni veji Bribircev, ki se kot nasledniki banov imenujejo tudi Bani\xc4\x87i, omenjajo viri \xc5\xa1e vzporedne veje, kot so Markovi\xc4\x87i in Ugrini\xc4\x87i (v 14. in 15. stoletju gospodarji kastruma Rog). Te veje so imele svoje posesti v ostrovi\xc5\xa1kem, zadarskem in ninskem okraju vse do za\xc4\x8detka 16. stoletja._NEWLINE_Leta 1434 je ogrsko-hrva\xc5\xa1ki kralj Sigismund Luksembur\xc5\xa1ki rojaku Jakova II. podelil v fevd mesto Pernu v srednjeve\xc5\xa1ki Slavoniji. Njegov rod poznamo kot kneze Peranske (izumrli v drugi polovici 18. stoletja; glej pod Glej tudi).\n_START_SECTION_\nKnezi Zrinski\n_START_PARAGRAPH_\nJuraj III. \xc5\xa0ubi\xc4\x8d-Bribirski je na novi lokaciji v srednjeve\xc5\xa1ki Slavoniji postal kot Jurij I. \xc5\xa0ubi\xc4\x87-Zrinski prao\xc4\x8de knezov Zrinskih. Njegovi nasledniki so pod Zrinsko goro na\xc5\xa1li le\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8da dragocenih kovin in jih za\xc4\x8deli pridobivati. Razvijali so svoje gospodarstvo v Gvozdanskem in z nakupi in dedovanji \xc5\xa1irili svoje posesti na obmo\xc4\x8dje med Uno in spodnjo Kolpo._NEWLINE_Po zavzetju Bosne (1463) so Turki za\xc4\x8deli vse pogosteje vpadati na posesti Zrinskih. \xc4\x8clani rodbine so se v ve\xc4\x8d rodovih izkazali kot hrabri bojevniki. Kot tak se je najbolj proslavil Nikola IV. (*1508, \xe2\x80\xa01566), kateremu je kralj Ferdinand I. leta 1546 kot nagrado za voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo in nadomestilo za Zrin, ki so ga Turki vse bolj ogro\xc5\xbeali, podelil Med\xc5\xbeimurje s \xc4\x8cakovcem. Nikola je leta 1561 postal poveljnik Sigeta in nato \xc5\xa1e glavni poveljnik ogrskega ozemlja na desni strani Donave. Umrl je med juna\xc5\xa1ko obrambo Sigeta in dosegel legendarno slavo kot "slovanski Leonid"._NEWLINE_Kmalu po smrti Nikole IV. so Turki zavzeli ozemlja Zrinskih vzhodno od Kolpe in rodbina si je novi rezidenci ustvarila v \xc4\x8cakovcu in Ozalju ob Kolpi, ki so ga podedovali od Frankopanov. \xc5\xa0e naprej so krepili svoje gospodarstvo in dru\xc5\xbebeni vpliv in ostali sredi 17. stoletja (ob zadnjem Fankopanu) \xc5\xa1e edina mo\xc4\x8dna rodbina starega hrva\xc5\xa1kega plemstva; temu ustrezno so prevzemali tudi breme zastopanja interesov hrva\xc5\xa1ke dru\xc5\xbebe napram habsbur\xc5\xa1kemu cesarstvu. Pravnuka sigetskega junaka, brata Nikola VII. (*1620, \xe2\x80\xa01664) in Peter IV. (*1621, \xe2\x80\xa01671) sta bila oba visoko izobra\xc5\xbeena, oba pesnika, isto\xc4\x8dasno pa sta se izkazala s \xc5\xa1tevilnimi zmagami nad Turki. Nikolo je raztrgal veper v \xc4\x8dakovskem gozdu, Peter pa se je skupaj s svakom Franom Krsto Frankopanom zapletel v neuspelo hrva\xc5\xa1ko-ogrsko zaroto proti dunajskemu dvoru; skupaj s svakom je bil obsojen na smrt in na odvzetje premo\xc5\xbeenja ter usmr\xc4\x8den v Dunajskem Novem mestu._NEWLINE_S tem je bila rodbina uni\xc4\x8dena. Petrovo \xc5\xbeeno, sestro Frana Krste, so zaprli v samostan, kjer je leta 1673 umrla. Sin Nikole VII., Adam, je leta 1691 padel kot cesarski oficir v bitki pri Slankamenu, Petrov sin Ivan IV. Anton Baltazar pa je kot zadnji \xc5\xa0ubi\xc4\x87-Zrinski leta 1703 umrl v habsbur\xc5\xa1ki temnici.'