b'\n_START_ARTICLE_\nRa\xc5\xa1ka\n_START_SECTION_\nOzadje\n_START_PARAGRAPH_\nPo De administrando imperio so se Srbi naselili na Balkanu pod za\xc5\xa1\xc4\x8dito bizantinskega cesarja Heraklija (vladal 610\xe2\x80\x93641). Vladala jim je dinastija, ki je v zgodovinopisju znana kot Vlastimirovi\xc4\x87i. Slovani so se za\xc4\x8deli naseljevati v zgodnjem 6. stoletju, potem ko so prodrli globoko na bizantinsko ozemlje. Naselili so se v "pokristjanjeni Srbiji" ("srbsko zaledje", anahronisti\xc4\x8dno znano kot "Ra\xc5\xa1ka"), ki je vklju\xc4\x8devalo Bosno, Pomorje, Travunijo, Zahumje in Paganijo, medtem ko je bila obmorska Duklja bizantinska, \xc4\x8deprav je bila domnevno naseljena s Srbi.  Sredi 9. stoletja je Bizantinsko cesarstvo napadla dotlej mirna soseda Bolgarija, vendar je bila v vojni pora\xc5\xbeena.  Srbija je bila povsem kr\xc5\xa1\xc4\x8danska okoli leta 870, \xc4\x8deprav so bile misije opravljene \xc5\xbee v \xc4\x8dasu cesarja Heraklija. V naslednjih desetletjih so se v dinastiji Vlastimirovi\xc4\x87 dogajale nasledstvene vojne in Srbija je postala predmet bizantinsko-bolgarskega rivalstva. Po De administrando imperio se je dinastija kon\xc4\x8dala s smrtjo kneza \xc4\x8caslava okoli leta 950 in dr\xc5\xbeava je razpadla. Bizantinci so ustanovili kratko\xc5\xbeiv Ra\xc5\xa1ki katapanat z voja\xc5\xa1ko upravo, ki se je kon\xc4\x8dal kmalu po bizantinski osvojitvi Bolgarije. Ponovno je bil ustanovljen okoli leta 1018 skupaj z Sirmijsko (Sremsko) temo, ki ni segala globoko v Ra\xc5\xa1ko. _NEWLINE_Duklja se je medtem razvila v dominantno srbsko kne\xc5\xbeevino, ki so jo Bizantinci imenovali Srbija. Obsegala je Ra\xc5\xa1ko, Travunijo in Zahumje. Knez \xc5\xa0tefan Vojislav (fl. 1034\xe2\x80\x931043), vazal Bizantinskega cesarstva, se je na za\xc4\x8detku 11. stoletja uprl in uspel dobiti oblast na ozemlju nekdanje srbske kne\xc5\xbeevine in ustanoviti dinastijo  Vojislavljevi\xc4\x87.  V obdobju od leta 1043 do 1080 je Duklja pod Mihajlom Vojislavljevi\xc4\x87em  (vladal  1050\xe2\x80\x931081) in njegovim sinom Konstantinom Bodinom (vladal 1081\xe2\x80\x931101) dosegla svoj vrh. Mihajlo je potem, ko je zapustil bizantinsko stran in podprl slovanski upor na Balkanu, od pape\xc5\xbea dobil nominalni naslov "kralj Slovanov". Bodin je v uporu igral klju\xc4\x8dno vlogo. V svoje kraljestvo je vklju\xc4\x8dil srbsko zaledje in tam instaliral vazalne vladarje. Kraljestvo je postalo najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a srbska politi\xc4\x8dna enota. Njeni vladarji so se naslavljali s  "knez Srbije" ali  "knez Srbov".  Bodinov vzpon je bil kratkotrajen, ker so ga Bizantinci porazili in aretirali. Potisnjenega v ozadje je na oblasti zamenjal njegov sorodnik in vazal Vukan in postal neodvisen vladar Ra\xc5\xa1ke. Medtem ko so se v Duklji za\xc4\x8dele dr\xc5\xbeavljanske vojne, se je Vukan \xc5\xa1e naprej boril proti Bizantincem.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1091 ali 1092 je postal Vukan neodvisen vladar in se za\xc4\x8del naslavljati z "veliki knez" (veliki \xc5\xbeupan).  Sredi\xc5\xa1\xc4\x8de njegove dr\xc5\xbeave je bil Ras v bli\xc5\xbeini sedanjega Novega Pazarja. Njemu podrejeni so bili lokalni grofi (\xc5\xbeupani), ki so bili v svojih domenah bolj ali manj avtonomni, vendar dol\xc5\xbeni z vojsko podpreti velikega kneza. Do priklju\xc4\x8ditve k Duklji so bili polo\xc5\xbeaji \xc5\xbeupanov o\xc4\x8ditno dedni. _NEWLINE_Vukan je za\xc4\x8del okoli leta 1090 vdirati na bizantinsko ozemlje na podro\xc4\x8dju Kosova. Bizantinci se temu sprva niso mogli upreti, ker so bili v vojni s Pe\xc4\x8denegi. Po porazu Pe\xc4\x8denegov je vojska Alekseja I. Komnena pod poveljstvom dra\xc5\xa1kega stratega leta 1092 premagala Vukana. Aleksej je nato na \xc4\x8delu mnogo ve\xc4\x8dje vojske napadel Ra\xc5\xa1ko. Vukan je k njemu poslal mirovne pogajalce. Aleksej je njihov predlog za sklenitev miru hitro sprejel, ker so medtem za\xc4\x8deli Bolgarijo vse do Odrina pleniti Kumani. Kmalu po cesarjevem odhodu je Vukan prelomil mirovni dogovor in za\xc4\x8del \xc5\xa1iriti svojo kne\xc5\xbeevino v dolino Vardarja, osvojil Vranje, Skopje in Tetovo in dobil bogat plen. _NEWLINE_Leta 1094 ali 1095 ga je Aleksej ponovno napadel, Vukan pa mu je ponovno ponudil mir in dvajset talcev, vklju\xc4\x8dno s svojima sinovoma Uro\xc5\xa1em in \xc5\xa0tefanom. V tem \xc4\x8dasu je Vukan deloval kot neodvisen vladar in ne kot vazal Duklje. Duklja se zaradi notranjih sporov v konflikte ni vpletala.  Po Bodinovi smrti leta 1001 je Vukan izkoristil nasledstveno vojno v Duklji in sklenil zavezni\xc5\xa1tvo z dukljanskim knezom Ko\xc4\x8daparjem in z njim leta 1102 napadel Dukljo. Ko\xc4\x8daparjevo vladanje je bilo kratko, ker je leta 1103 padel v bitki z Zahumjem.  Vukan je na njegovo mesto  instaliral Vladimirja Vojislavljevi\xc4\x87a in z njim poro\xc4\x8dil svojo h\xc4\x8derko. Po raz\xc5\xa1iritvi vpliva na Dukljo je Vukan spomladi leta 1106 ponovno napadel Bizantince, izkoristil takratno invazijo Normanov in porazil socesarja Ivana II. Komnena, novembra istega leta pa je moral v zameno za mir ponovno poslati talce. Po tej vojni se Vukan ni\xc4\x8d ve\xc4\x8d ne omenja. Domneva se, da je okoli leta 1112 umrl. Nasledil ga je sorodnik Uro\xc5\xa1 I. Vukanovi\xc4\x87._NEWLINE_Leta 1113 ali 1114 je bizantinska vojska iz Dra\xc4\x8da napadla Dukljo in zasedla njeno prestolnico Skutari. Knez Jure je pobegnil v Ra\xc5\xa1ko pod Uro\xc5\xa1evo za\xc5\xa1\xc4\x8dito in se poro\xc4\x8dil z njegovo sorodnico, Bizantinci pa so na njegov polo\xc5\xbeaj postavili svojega varovanca. Leta 1125 sta Uro\xc5\xa1 in Jure napadla Dukljo in osvojila ve\xc4\x8dino njenega ozemlja. Po bizantinski invaziji na dukljansko obalo sta za vladarja Duklje uradno priznala  Gradinjo in hkrati za\xc4\x8dela gverilsko vojno, ki se je kon\xc4\x8dala z Juretovo aretacijo. Gradinja je vladal samo v majhnem delu Duklje in kasneje okrepil svoje vezi z Ra\xc5\xa1ko. _NEWLINE_Okoli leta 1127 je izbruhnila bizantinsko-ogrska vojna, v kateri so Ogri osvojili Beograd in zatem prodrli do Ni\xc5\xa1a, Sofije in Plovdiva, potem pa jih je na kopnem in na Donavi porazil Ivan II. Komnen. Srbi, ki so medtem priznali bizantinsko nadoblast, so izgnali bizantinskega guvernerja Rasa Kritopla, ki je pobegnil v Konstantinopel in postal predmet posmeha. _NEWLINE_Uro\xc5\xa1 I. je imel z Ano Diogeniso, vnukinjo bizantinskega cesarja Romana IV. Diogena, tri sinove, Uro\xc5\xa1a II., Deso in Belo\xc5\xa1a, in h\xc4\x8derko Jeleno. 1. marca 1131 je Jeleno poro\xc4\x8dil z ogrskim kraljem B\xc3\xa9lo II., ki je bil slep in se je moral povsem zana\xc5\xa1ati na sovladarko Jeleno. Jelena je ukazala na skup\xc5\xa1\xc4\x8dini  Aradu ubiti  68 aristokratov pod obto\xc5\xbebo, da so krivi za B\xc3\xa9lovo oslepitev. Leta 1137 je Ladislav, sin B\xc3\xa9le II. in Jelene, postal naslovni ban Bosne. B\xc3\xa9lo II. je po smrti 13. februarja 1141 nasledil najstarej\xc5\xa1i sin G\xc3\xa9za II., ki je bil \xc5\xa1e otrok. Jelena je zato na dvor povabila brata Belo\xc5\xa1a, s katerim sta kot regenta vladala do septembra 1146, ko je G\xc3\xa9za postal  polnoleten.  Belo\xc5\xa1 je leta 1145 dobil naslov comes palatinus (dvorni palatin), ki je bil najvi\xc5\xa1ji dvorni naslov in je hkrati pomenil, da lahko po potrebi kadar koli zamenja kralja. Belo\xc5\xa1 je od leta 1142  do 1157 slu\xc5\xbeboval kot hrva\xc5\xa1ki ban._NEWLINE_Uro\xc5\xa1a I. je leta 1145 nasledil njegov sin Uro\xc5\xa1 II. Primislav, ki je imel tesne vezi z Belo\xc5\xa1em.  Okoli leta 1148 se je politi\xc4\x8dno stanje na Balkanu razdelilo na dva strani: na prvi je bilo Bizantinsko cesarstvo in njegova zaveznica Bene\xc5\xa1ka republika, na drugi pa Normani iz ju\xc5\xbene Italije in Ogrsko kraljestvo. Normani so se zavedali, da se bodo morali po morebitnem voja\xc5\xa1kem porazu umakniti domov v Italijo. Cesar Manuel I. Komnen se je po porazu s Kumani leta 1148 povezal tudi z Germani. Ogri in Normani in tudi Srbi  so bili zainteresirani, da Normani ustavijo Manuelove poskuse ponovne vzpostavitve bizantinske  oblasti v Italiji. Ko je Manuel v Avloni na\xc4\x8drtoval ofenzivo preko Jadranskega morja,  se je Uro\xc5\xa1 II. leta 1149 s podporo ogrske vojske uprl Bizantincem. Upor Srbov je zanje pomenil resno nevarnost, ker bi lahko med bizantinsko invazijo na Italijo napadli in osvojili bizantinska opori\xc5\xa1\xc4\x8da na Jadranskem morju.  Srbi so najprej napadli bizantinskega zaveznika Radoslava Dukljanskega, ga potisnili v Kotor na skrajnem jugozahodu Duklje  in mu pustili samo ozek pas jadranske obale. Radoslav je prosil za pomo\xc4\x8d cesarja,  ki mu je iz Dra\xc4\x8da poslal nekaj vojakov.  Letopis popa Dukljanina se tukaj kon\xc4\x8da, verjetno zaradi smrti avtorja._NEWLINE_Balkan je bil tik pred izbruhom velike vojne: Uro\xc5\xa1 II. in Desa, ki je v listini iz leta 1150 omenjen kot "dux Duklje, Travunije in Zahumja", sta v strahu pred bizantinskim ma\xc5\xa1\xc4\x8devanjem prosila za pomo\xc4\x8d svojega brata Belo\xc5\xa1a, ogrskega dvornega palatina. Ogrska vojska je igrala v Srbiji pomembno vlogo do leta 1150, ko je Uro\xc5\xa1 II.  prisegel zvestobo bizantinskemu cesarju Manuelu I. in zahteval,  da se Desa  aretira. Ponovno je pridobil oblast na ve\xc4\x8dini svojega ozemlja in kne\xc5\xbeji naslov in priznanje "vladarja dalmatinskih de\xc5\xbeel".  Dese niso aretirali in brata sta vladala kot Manuelova vazala. Dogajanja so bila za\xc4\x8detek  tistega, kar se je  razvilo v tekmovanje med bizantinskim in svetim rimskim cesarjem, ki se je kmalu preselil nas Ogrsko._NEWLINE_Manuel I. je leta 1151 napovedal vojno Ogrski, ker je podpirala srbske upore proti bizantinski oblasti. Svojo vojsko je poslal v Srem in preko Donave. Bizantinci so povzro\xc4\x8dili veliko opusto\xc5\xa1enje in se nato umaknili. Operacija je bila v vseh pogledih kazenski pohod brez namena zasedbe  ozemlja in G\xc3\xa9za II. je kmalu zatem podpisal mirovni sporazum. V naslednjih dvajset letih je bilo \xc5\xa1e deset podobnih pohodov proti Ogrski, s katerimi je Manuel I. uspel obdr\xc5\xbeati Ogre pod nadzorom na Balkanu, vendar na ra\xc4\x8dun opustitve konfliktov z Normani._NEWLINE_Leta 1153 je Desa izrinil Uro\xc5\xa1a II. s prestola, ker je bila pro-ogrska frakcija na srbskem dvoru ogor\xc4\x8dena zaradi bizantinske nadoblasti. Jeseni 1154 je Manuel I. pomiril spore med bratoma in leta 1155 ali 1156 vrnil oblast Uro\xc5\xa1u II., Desi pa je dal apana\xc5\xbeo Dendra pri Ni\xc5\xa1u. Leta 1161-1162 je Uro\xc5\xa1a II. za nekaj \xc4\x8dasa zamenjal Belo\xc5\xa1, ki se je nato vrnil na svoj polo\xc5\xbeaj  na Ogrskem in Hrva\xc5\xa1kem. Uro\xc5\xa1 II. je umrl verjetno leta 1165 ali 1166._NEWLINE_Manuel I. je na njegovo mesto imenoval Tihomirja Zavidovi\xc4\x87a, sina Uro\xc5\xa1evega bli\xc5\xbenjega sorodnika Zavida, vladarja Zahumja. Oblast je bila razdeljena na Tihomirja in njegove tri mlaj\xc5\xa1e brate: Tihomir je imel vrhovno oblast, medtem ko je Stracimir vladal  v Zahodni Moravi, Miroslav v Humu in Travuniji in \xc5\xa0tefan Nemanja v Toplici, Ibarju, Rasini in Reki. Najmlaj\xc5\xa1emu bratu Nemanji je Manuel I. dal tudi pokrajino Dubo\xc4\x8dica. Nemanja je sodeloval v bizantinskem pohodu proti Ogrom leta 1164. Tihomir je v Nemanjevih tesnih vezeh z Bizantinci najverjetneje videl gro\xc5\xbenjo. Razen tega je Nemanja brez njegovega soglasja gradil samostane v Kur\xc5\xa1umliji in pri Kosanici in trdil da ima glede tega popolno svobodo. Tihomir se s tem seveda ni strinjal in menil, da \xc5\xbeeli \xc5\xa0tefan dose\xc4\x8di neodvisnost._NEWLINE_Tihomir je Nemanjo aretiral  in zasegel njegovo ozemlje. Nemanjevi prista\xc5\xa1i so za\xc4\x8deli trditi, da ga je aretiral zato, ker nasprotuje gradnji cerkva, in proti Tihomirju obrnili srbsko Cerkev. Nemanja je pobegnil iz je\xc4\x8de in dobil nazaj svoje ozemlje. Z bizantinsko pomo\xc4\x8djo je leta 1167  porazil svoje brate in jih izgnal v Konstantinopel. Postal je mo\xc4\x8dan vladar, Bizantinci pa so \xc5\xbeeleli, da bi bila Srbija razdrobljena in zato \xc5\xa1ibka in so izgnane brate osvobodili. Tihomir se je z vojsko odpravil v Srbijo  iz Skopja in pri Zev\xc4\x8danu naletel na veliko Nemanjevo vojsko. Nemanja ga je pri Pantinu prepi\xc4\x8dljivo porazil, Tihomir pa je utonil v bli\xc5\xbenji reki. Po zmagi je ujel druga brata in z njima sklenil mir. Vrnil jima je oblast na njunih prej\xc5\xa1njih ozemljih in v zameno dobil njuno priznanje edinega vladarja Srbije.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nPomembna trgovska cesta Via de Zenta (Zetska cesta), ki je povezovala Jadransko morje s Srbijo, se je za\xc4\x8dela ob ustju Bojane v skadarskem pristani\xc5\xa1\xc4\x8du in se nadaljevala po dolini reke Drim do Prizrena, Lipljana, Novega Brda in Vranja do Ni\xc5\xa1a. Cesto sta za trgovanje s Srbijo in Bolgarijo uporabljali Bene\xc5\xa1ka in Dubrovni\xc5\xa1ka republika._NEWLINE_Ivan Kinam (okoli 1143-okoli 1200) je po bizantinski zmagi v Gali\xc4\x8du pri Kosovski Mitrovici leta 1149 zapisal, da je bilo med ujetimi barbari "veliko takih, ki so bili delno vojaki delno \xc5\xbeivinorejci". _NEWLINE_Viljem iz Tira je na potovanju preko Srbije v Sveto de\xc5\xbeelo leta 1168 takole opisal Srbe: "So bogati z \xc5\xbeivino in drobnico in nenavadno dobro zalo\xc5\xbeeni z mlekom, sirom, maslom, mesom. medom in voskom"._NEWLINE_V 12. in 13. stoletju je imela Dubrovni\xc5\xa1ka republika  veliko koristi od tega, da je postala ztgovska izpostava rasto\xc4\x8de in uspe\xc5\xa1ne srbske dr\xc5\xbeave, zlasti po podpisu pogodbe s \xc5\xa0tefanom Prvokronanim.  Leta 1268 sta \xc5\xa0tefan Uro\xc5\xa1 I. in Dubrovni\xc5\xa1ka republika sklenila sporazum, s katerim je morala slednja srbskemu kralju pla\xc4\x8devati tako imenovani svetodimitrijski davek v vi\xc5\xa1ini 2.000 perperjev letno.'