b'\n_START_ARTICLE_\nBitka za Iwo Jimo\n_START_SECTION_\nPriprave na bitko\n_START_PARAGRAPH_\nPo porazu japonske vojske v Marijanskem jarku so se Japonci pri\xc4\x8deli pripravljati na obrambo otoka. Le-ta je imel namre\xc4\x8d izjemen strate\xc5\xa1ki polo\xc5\xbeaj, saj je letali\xc5\xa1\xc4\x8de na njem predstavljalo izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de oz. prosto pot do Japonske. Na tem otoku so bila tudi tri letali\xc5\xa1\xc4\x8da, od koder so japonski prestrezniki napadali ameri\xc5\xa1ke bombnike, zato bi zavzetje otoka odpravilo to oviro in omogo\xc4\x8dilo za\xc4\x8detek priprav na morebitno invazijo na glavne japonske otoke._NEWLINE_Obrambo otoka je poleti leta 1944 prevzel general Tadami\xc4\x8di Kuribaja\xc5\xa1i, sposoben general, ki je dobro poznal strategijo napada ameri\xc5\xa1ke vojske. Vedel je, da je proti Ameri\xc4\x8danom zaradi \xc5\xa1tevil\xc4\x8dne premo\xc4\x8di zmaga nemogo\xc4\x8da, \xc5\xa1e posebej, ker je bil del flote, namenjen obrambi Iwo Jime, uni\xc4\x8den v bitki za Saipan. Zato se je odlo\xc4\x8dil, da bo Ameri\xc4\x8danom sku\xc5\xa1al zadati \xc4\x8dimve\xc4\x8dje izgube, s \xc4\x8dimer bi lahko zakasnil za\xc4\x8detek ameri\xc5\xa1ke invazije na japonsko glavno oto\xc4\x8dje._NEWLINE_Kuribaja\xc5\xa1i je vedel tudi, da bo ameri\xc5\xa1ka premo\xc4\x8d brez te\xc5\xbeav uni\xc4\x8dila obrambne polo\xc5\xbeaje na obali, ki jih je predvidevala takratna japonska obrambna doktrina (to se je zgodilo tudi ob bitki za Saipan). Namesto tega se je odlo\xc4\x8dil, da obrambne polo\xc5\xbeaje namesti bolj v notranjosti otoka ter na vi\xc5\xa1jih predelih, od katerih je bilo mnogo obrambnih polo\xc5\xbeajev na gori Suriba\xc4\x8di. V ta namen je bilo poleti 1944 s pomo\xc4\x8djo rudarskih in\xc5\xbeenirjev zgrajeno obse\xc5\xbeno \xc5\xa1tevilo podzemnih obrambnih polo\xc5\xbeajev, povezanih z omre\xc5\xbejem predorov. V tem \xc4\x8dasu so kljub ameri\xc5\xa1kim napadom na ladje za\xc4\x8dele na otok prihajati tudi japonske okrepitve._NEWLINE_Kuribaja\xc5\xa1i je spremenil tudi taktiko bojevanja. Namesto takoj\xc5\xa1njega napada na ameri\xc5\xa1ke sile je na\xc4\x8drtoval odla\xc5\xa1anje napada do trenutka, ko bi lahko nasprotniku zadal \xc4\x8dim bolj \xc5\xa1tevilne izgube. Poleg tega je prepovedal direktne protinapade, \xc5\xa1e posebej pa samomorilske juri\xc5\xa1e, ki so se za Japonce vedno kon\xc4\x8dali slabo.\n_START_SECTION_\nBitka\n_START_PARAGRAPH_\nVse od pozne jeseni 1944 je bil otok \xc5\xbee tar\xc4\x8da ameri\xc5\xa1kih letal, ki so bombardirala polo\xc5\xbeaje na njem, vendar akcije niso bistveno oslabile japonske obrambe, so pa del japonskih sil preusmerile v popravilo \xc5\xa1kode. Nekaj obrambnih polo\xc5\xbeajev na obali, ki so jih zahtevali Kuribaja\xc5\xa1ijevi nadrejeni, je bilo uni\xc4\x8denih \xc5\xbee ob bombardiranju pred za\xc4\x8detkom kopenske invazije. Zato so 19. februarja 1945 Ameri\xc4\x8dani za\xc4\x8deli s kopensko invazijo na otok, saj so morali zavzeti letali\xc5\xa1\xc4\x8de, s katerega naj bi z bombniki B-29 pri\xc4\x8deli ogro\xc5\xbeati japonska mesta._NEWLINE_Poveljnik napada je bil ameri\xc5\xa1ki general Holland Smith, ki je naletel na izjemen japonski odpor. Ameri\xc4\x8dani so na\xc4\x8drtovali hitro zasedbo otoka brez ve\xc4\x8djih izgub. Ob prvem valu invazije se je na otok uspelo izkrcati cca. 30.000 marincem, ki pa za razliko od prej\xc5\xa1njih bitk niso bili dele\xc5\xbeni takoj\xc5\xa1njega protinapada, kar jih je presenetilo. Ko se je dovolj marincev premaknilo v notranjost otoka, so do\xc5\xbeiveli mo\xc4\x8dan ogenj z japonskih obrambnih polo\xc5\xbeajev. Tudi, \xc4\x8de so marinci uspeli o\xc4\x8distiti kak\xc5\xa1nega od obrambnih polo\xc5\xbeajev, so novi japonski vojaki preko tunelov lahko ponovno zasedli polo\xc5\xbeaje, za katere so marinci domnevali, da niso ve\xc4\x8d nevarni. \xc5\xbde prvi dan so tako imeli napadalci pribli\xc5\xbeno tiso\xc4\x8d mrtvih in ranjenih._NEWLINE_V nekaj dneh je Japoncem vseeno za\xc4\x8delo primanjkovati hrane in streliva, Ameri\xc4\x8dani pa so s \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno premo\xc4\x8djo uspeli odrezati podro\xc4\x8dje okrog gore Suriba\xc4\x8di od preostanka otoka. Kljub mo\xc4\x8dni obrambi so dva dni kasneje, tj. 23. februarja, Ameri\xc4\x8dani uspeli dejansko zavzeti najvi\xc5\xa1ji vrh otoka, Suriba\xc4\x8di, kjer so za potrebe propagande izobesili veliko ameri\xc5\xa1ko zastavo. Dogodek je bil fotografiran, tako je slika ob\xc5\xa1la ves svet, nominirana pa je bila tudi za Pulitzerjevo nagrado. Vendar bitka tedaj sploh \xc5\xa1e ni bila kon\xc4\x8dana. S \xc4\x8dasom so marincem na pomo\xc4\x8d prisko\xc4\x8dile tudi oklepne enote, proti katerim se Japonci niso mogli dolgo upirati. Kljub temu so se mnogi borili do smrti ali pa so naredili samomor, da bi se izognili zajetju._NEWLINE_S prispetjem okrepitev so Ameri\xc4\x8dani za\xc4\x8deli po\xc4\x8dasen premik proti severnemu delu otoka, ki je bil ravno tako dobro utrjen in je dajal dobro izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za obrambo. Ker so se do takrat tudi Ameri\xc4\x8dani nau\xc4\x8dili dovolj o japonski taktiki in njenih pomanjkljivostih, so vseeno uspeli zasesti tudi severni del otoka. Najbolj znamenita bitka na severu je bila bitka za hrib 362, ko so Ameri\xc4\x8dani prakti\xc4\x8dno presenetili branilce, \xc4\x8deprav so pred tem utrpeli velike izgube._NEWLINE_21. februarja so japonska letala uspela potopiti letalonosilko Bismarck Sea, v napadu pa je bilo mo\xc4\x8dno po\xc5\xa1kodovanih tudi nekaj spremljevalnih ladij in letalonosilka Saratoga._NEWLINE_Zadnji organizirani napad so japonski vojaki tako izvedli pono\xc4\x8di 25. marca 1945, ko je 300 japonskih napadalcev presenetilo Ameri\xc4\x8dane in jim zadalo hude izgube. Pre\xc5\xbeiveli Japonci so se umaknili v \xc5\xa1tevilna podzemska skivali\xc5\xa1\xc4\x8da. Po kon\xc4\x8danih spopadih se je Ameri\xc4\x8danom predalo le okoli 1000 japonskih vojakov, nekateri izmed njih tudi ve\xc4\x8d let po kon\xc4\x8dani drugi svetovni vojni.'