b'\n_START_ARTICLE_\nIntervizija\n_START_PARAGRAPH_\nIntervizija je vrsta supervizije na delovnem mestu, pri kateri noben od sodelujo\xc4\x8dih posameznikov ne prevzame vlogo stalnega supervizorja. Je metoda u\xc4\x8denja, kjer manj\xc5\xa1a skupina kolegov s podobno stopnjo profesionalne izobrazbe, usposobljenosti ter delovnih izku\xc5\xa1enj, opravlja supervizijo drug z drugim in se ukvarja s skupnimi vpra\xc5\xa1anji, ki se pojavijo na delovnem mestu. Posamezniki si pomagajo pri analizi, na\xc4\x8drtovanju in preizku\xc5\xa1anju sprememb lastnega osebnega in poklicnega vedenja, ter si nudijo podporo pri reorganizaciji in ponovnem ustvarjanju notranjega in zunanjega sveta. V interviziji torej sodelujejo strokovnjaki, ki izhajajo iz podobnega podro\xc4\x8dja dela, hkrati pa imajo primerljivo stopnjo poklicnega znanja ter izku\xc5\xa1enj. Kljub temu pa je pomembno zavedanje, da so vsi izmed \xc4\x8dlanov intervizijske skupine med seboj neodvisni.\n_START_SECTION_\nPogoji za u\xc4\x8dinkovito intervizijo\n_START_PARAGRAPH_\nPosamezniki, ki sodelujejo v intervizijski skupini, morajo delati v poklicu, saj je intervizijo te\xc5\xbeko izvajati, \xc4\x8de je kdo od \xc4\x8dlanov nezaposlen, dlje \xc4\x8dasa bolan ali na dopustu. Problem je, da tak \xc4\x8dlan ne more diskutirati o tematiki vezani na delo, kar se pogosto izka\xc5\xbee kot nekoristno, prav tako pa bi skupina postala kraj za klepet \xe2\x80\x93 v njej se ne bi ve\xc4\x8d govorilo o delovnih izku\xc5\xa1njah._NEWLINE_Intervizijski sestanki morajo biti redni, kar pomeni, da sre\xc4\x8danja varirajo nekje od enkrat na \xc5\xa1tirinajst dni, do enkrat na \xc5\xa1est tednov. Vsi \xc4\x8dlani morajo biti prisotni, saj ob\xc4\x8dasna udele\xc5\xbeba nima nobenega smisla. Pomembno je, da so sre\xc4\x8danja vnaprej dolo\xc4\x8dena z datumi, prisotnostjo, trajanjem, vlogami posameznikov, vsebino in didakti\xc4\x8dnimi metodami. Trajanje sestanka je odvisno od \xc5\xa1tevila udele\xc5\xbeencev, ki jo pogosto sestavlja tri do \xc5\xa1est \xc4\x8dlanov._NEWLINE_Intervizija ne deluje, \xc4\x8de so vanjo vklju\xc4\x8deni hierarhi\xc4\x8dno nadrejeni \xc4\x8dlani, saj predstavljajo oviro \xe2\x80\x93 vodja in podrejeni namre\xc4\x8d ne sodita v isto intervizijsko skupino. Prav tako pa je te\xc5\xbeko, \xc4\x8de se intervizija povezuje s prijateljstvom, sorodstvom, partnerstvom ali svetovalnim odnosom. Pojavi se problem, saj udele\xc5\xbeenci te\xc5\xbeko govorijo odkrito o svojih delovnih izku\xc5\xa1njah ter brez predsodkov poslu\xc5\xa1ajo kolege. Za ohranjanje cilja, ki je predvsem skupno u\xc4\x8denje o poklicu in opravljanju delovnih nalog, je najbolj\xc5\xa1e, \xc4\x8de se z drugimi sre\xc4\x8dujejo zlasti zaradi intervizije._NEWLINE_Za \xc4\x8dim ve\xc4\x8djo u\xc4\x8dinkovitost intervizije, je klju\xc4\x8dno tudi, da udele\xc5\xbeenci nudijo podporo drug drugemu, predvsem pri opravljanju poklicnih nalog in v procesu u\xc4\x8denja. Dlje \xc4\x8dasa, kot traja intervizija, ve\xc4\x8dja je mo\xc5\xbenost, da pride do pomembnih spoznanj o organizaciji ter opravljanju poklica. Te pomembne informacije pa je koristno posredovati organizaciji.\n_START_SECTION_\nMetode dela v intervizijski skupini\n_START_PARAGRAPH_\nStili in metode dela, se v posameznih skupinah med seboj pogosto zelo razlikujejo, prav tako pa se razlikujejo tudi posamezna sre\xc4\x8danja v okviru iste intervizijske skupine. Razli\xc4\x8dne skupine oblikujejo svoj lasten stil dela, ki predstavlja kombinacijo znanja, izku\xc5\xa1enj in spretnosti, ki jih vsak posamezni \xc4\x8dlan prinese s seboj v skupino. V interviziji lahko uporabljamo \xc5\xa1irok spekter metod, edino pravilo ki velja pa je, da jih intervizor pozna in tudi ustrezno uporablja. Pomembno je, da organizira in vodi celotno sre\xc4\x8danje na na\xc4\x8din, kot sam zmore in zna, vendar pri tem uporablja vse svoje dosedanje znanje in spretnosti.\n_START_SECTION_\n2. Metoda "STOP"\n_START_PARAGRAPH_\nTudi metoda stop poteka po ve\xc4\x8d korakih. Intervizor preda besedo intervizantu, ki predstavi svojo zgodbo in postavi jasno intervizijsko vpra\xc5\xa1anje. \xc4\x8ce vpra\xc5\xa1anje ni dovolj jasno zastavljeno, intervizor spodbudi intervizanta, k \xc4\x8dim bolj jasni formulaciji in mu pri tem pomaga. Intervizor mu nato postavlja vpra\xc5\xa1anja, na katera intervizant odgovarja. \xc4\x8ce se proces ustavi, ker npr. intervizor nima ve\xc4\x8d vpra\xc5\xa1anj, takrat re\xc4\x8de STOP. S tem se proces ustavi in \xc4\x8dlani skupine (razen intervizanta) napi\xc5\xa1ejo na listke svoja vpra\xc5\xa1anja, ki jih nato oddajo intervizantu. On med vsemi izbere tisto, ki mu je v tistem trenutku najbli\xc5\xbeje in nanj odgovori. Komunikacijo usmerja tisti \xc4\x8dlan skupine, katerega vpra\xc5\xa1anje je intervizant izbral. Z besedo STOP, intervizor proces ustavi takrat, ko opazi, da v dialogu ne prihaja ve\xc4\x8d do novih spoznanj oz. ko se je proces za\xc4\x8del vrteti na mestu. Ta proces lahko poteka ve\xc4\x8d \xc4\x8dasa, dokler intervizant ne pride do uvida. V vlogah intervizorja se lahko izmenjujejo vsi \xc4\x8dlani skupine, lahko je tudi en \xc4\x8dlan ve\xc4\x8dkrat, saj je vse odvisno od izbire vpra\xc5\xa1anj. Pri evalvaciji, vsak \xc4\x8dlan skupine pove, kako je proces do\xc5\xbeivljal, kako se je po\xc4\x8dutil in kaj se je novega nau\xc4\x8dil. Enako storita tudi intervizant in intervizor. Za to metodo je bolj\xc5\xa1e, \xc4\x8de je v skupini ve\xc4\x8d \xc4\x8dlanov, da je izbira vpra\xc5\xa1anj bolj pestra.\n_START_SECTION_\n4. Metoda asociacije\n_START_PARAGRAPH_\nPri metodi asociacije, intervizijska skupina za\xc4\x8dne delo z razdelitvijo vlog, sam proces pa usmerja izbrani intervizor. Intervizant s pomo\xc4\x8djo intervizorja predstavi svojo zgodbo in problem. Kasneje vsi \xc4\x8dlani skupine povejo svoje izku\xc5\xa1nje, na katere jih zgodba asocira, pri tem pa sodeluje tudi intervizor. Intervizant jih pozorno poslu\xc5\xa1a in si lahko tudi zapisuje. Na koncu je na vrsti \xc5\xa1e evalvacija, kjer vsi sodelujo\xc4\x8di povedo, kaj so se nau\xc4\x8dili in kako so se pri tem po\xc4\x8dutili. Evalvacija se opravi individualno in za skupino kot celoto.\n_START_SECTION_\nStruktura intervizijskega sre\xc4\x8danja\n_START_PARAGRAPH_\nStrukture intervizijskih sre\xc4\x8danj se lahko zelo razlikujejo in varirajo. Ena izmed primernej\xc5\xa1ih struktur je ta, v kateri se \xc4\x8dlani \xc5\xbee na za\xc4\x8detku dogovorijo za natan\xc4\x8den potek in vsebino celotnega sre\xc4\x8danja, ter posvetijo nekaj uvodnega \xc4\x8dasa tudi refleksijam na preteklo sre\xc4\x8danje. S tem vsakemu posamezniku omogo\xc4\x8dimo, da se sprosti in odpre za nadaljnje delo. Glavni del intervizijskega sre\xc4\x8danja, predstavlja delo na enem ali dveh intervizijskih materialih. Udele\xc5\xbeenci se pogosto raje posvetijo le enemu materialu oz. problemu in se vanj bolj poglobijo. V zaklju\xc4\x8dku je pomembno tudi nekaj \xc4\x8dasa posvetiti kratki analizi celotnega dogajanja, \xc4\x8dlani skupine pa si lahko podajo povratne informacije in povejo tisto, kar niso uspeli re\xc4\x8di med sre\xc4\x8danjem samim. Pomembno je tudi, da \xc4\x8dlani skupine v za\xc4\x8detku svojega dela sprejmejo vsaj okvirni dogovor o ciljih skupine, na\xc4\x8dinu dela ter strukturi intervizijskih sre\xc4\x8danj in da sprejeti dogovor tudi spo\xc5\xa1tujejo. Vsakih nekaj mesecev pa je dobro opraviti evalvacijo, kjer se ponovno potrdijo stari ali pa postavijo novi dogovori.\n_START_SECTION_\nPrimeri mo\xc5\xbenega poteka refleksije v interviziji\n_START_PARAGRAPH_\nRefleksija predstavlja jedro intervizijskega procesa, saj nam pomaga v spomin priklicati pretekle dogodke in jih oceniti s sedanje perspektive, hkrati pa tudi spoznamo, kaj v na\xc5\xa1em ravnanju je prispevalo k zapletu, in kako bi se lahko temu izognili. Omenili bomo dva modela:\n_START_SECTION_\nPrednosti intervizije\n_START_PARAGRAPH_\nS pomo\xc4\x8djo intervizije se lahko nau\xc4\x8dimo razli\xc4\x8dnih stvari na bolj ustrezen na\xc4\x8din, kot marsikje drugje. Predvsem je prednost ta, da se u\xc4\x8dimo v manj\xc5\xa1i skupini profesionalcev, zaradi \xc4\x8desar lahko razvijemo zaupnost, odprtost in povezanost med \xc4\x8dlani. Prav tako lahko na\xc4\x8denjamo razli\xc4\x8dne probleme, ki so povezani z delom in niso vezani na osebne izku\xc5\xa1nje. Zelo pomembno je, da se u\xc4\x8dimo skupaj s kolegi in za\xc4\x8denjamo z delovnimi izku\xc5\xa1njami, ki so skupne vsem. Prednost intervizije je tudi v tem, da se lahko veliko nau\xc4\x8dimo o profesionalnem odnosu in o svojem na\xc4\x8dinu opravljanja dela, kot u\xc4\x8dni pripomo\xc4\x8dek pa uporabimo tudi vzajemne interakcije in vedenje \xc4\x8dlanov med sestanki.  Redna intervizija je zelo pomembna za vsa podro\xc4\x8dja dela pri socialnih dejavnostih, saj bistveno pripomore k dobri praksi strokovnega dela. Intervizija je nepogre\xc5\xa1ljiva takrat, kadar gre za uvajanje inovacij in v primerih, ko strokovnjak, ki opravlja neko delo, nima vsakodnevne mo\xc5\xbenosti govoriti o svojih izku\xc5\xa1njah in preverjati svoje ravnanje, z ravnanjem kolegov.  Z intervizijo se zaposleni vklju\xc4\x8dujejo v proces u\xc4\x8denja, i\xc5\xa1\xc4\x8dejo re\xc5\xa1itve ob te\xc5\xbeavah, na katere naletijo pri svojem delu in se u\xc4\x8dinkoviteje soo\xc4\x8dajo s stresom. Pri tem povezujejo prakti\xc4\x8dne izku\xc5\xa1nje s teoreti\xc4\x8dnim znanjem, kar jim omogo\xc4\x8da prenos znanstvenih ugotovitev v prakso in u\xc4\x8denje samostojnega strokovnega delovanja. Posamezniku intervizija omogo\xc4\x8da, da je vklju\xc4\x8den v neprekinjen u\xc4\x8dni proces med celotno poklicno kariero in ne le v \xc4\x8dasu strokovnega usposabljanja. Prednost je tudi v tem, da je u\xc4\x8dinkovitej\xc5\xa1a od ostalih metod u\xc4\x8denja, kadar se \xc5\xbeelimo ne\xc4\x8desa nau\xc4\x8diti o profesionalnem odnosu, dolo\xc4\x8denih delovnih izku\xc5\xa1njah in o svojem na\xc4\x8dinu opravljanja dela. V interviziji noben od udele\xc5\xbeencev ne prevzame stalne vloge intervizoja, saj se za vsakega predpostavlja, da bo tako intervizor, kot intervizant in bo lahko razvijal sposobnosti, ki so potrebne za u\xc4\x8dinkovito prevzemanje katerekoli od navedenih vlog. To je zelo dobra vaja za tiste, ki se \xc5\xbeelijo u\xc4\x8diti supervizije, saj ob razvijanju in preizku\xc5\xa1anju lastnih supervizijskih spretnosti, lahko v intervizijski skupini takoj dobimo neposredno povratno informacijo o tem, kako smo bili u\xc4\x8dinkoviti. Prednost je tudi v tem, da lahko pri u\xc4\x8denju s kolegi uporabljamo strokoven jezik, na\xc5\xa1e vsakdanje izku\xc5\xa1nje pa naletijo na razumevanje in empatijo, ne da bi bile potrebne pretirano dolge razlage. Tudi ostali \xc4\x8dlani skupine so v primer vpleteni, saj so se pogosto \xc5\xbee sre\xc4\x8dali s kak\xc5\xa1nim podobnim problemom, ki so ga uspe\xc5\xa1no razre\xc5\xa1ili ali pa je \xc5\xa1e vedno prisoten. Pri interviziji se u\xc4\x8dimo tudi na\xc4\x8dina komuniciranja s tem, da analiziramo interakcijo. Pogovorimo se o tem, kaj in kako je nekaj bilo povedano in kak\xc5\xa1na je reakcija. Pri tem je torej pomembno to, kako nekaj re\xc4\x8demo in ne le vsebina tega, kar povemo. Z intervizijo se u\xc4\x8dimo iz izku\xc5\xa1enj svojih kolegov. S sodelovanjem v intervizijski skupini krepimo zavest, da smo poklicno avtonomne in odgovorne osebe, ki zmorejo brez pomembnej\xc5\xa1ih strokovnih avtoritet re\xc5\xa1evati poklicne stiske in probleme.\n_START_SECTION_\nPomanjkljivosti in pasti intervizije\n_START_PARAGRAPH_\nU\xc4\x8denje lahko postane premalo u\xc4\x8dinkovito, saj zaradi prijetne in vzpodbudne klime ter medsebojnega zaupanja lahko pride do tega, da si \xc4\x8dlani intervizijske skupine dajejo predvsem veliko podpore in tola\xc5\xbeijo drug drugega, ob zapletenih delovnih situacijah. Posledi\xc4\x8dno primanjkuje vztrajanja pri iskanju konstruktivnih re\xc5\xa1itev za nastale probleme. Pomanjkljivost je tudi, da zaradi izena\xc4\x8denosti \xc4\x8dlanov intervizijske skupine, lahko pride do iskanja re\xc5\xa1itev, v smislu sindroma \xc2\xbbve\xc4\x8d istega\xc2\xab. To pomeni, da se \xc4\x8dlani pri predstavljenih problemih, vrtijo v za\xc4\x8daranem krogu in vidijo le tiste re\xc5\xa1itve, ki dejansko ne pomenijo nobene bistvene spremembe v nastali situaciji. Prav tako lahko pride do tega, da \xc4\x8dlane skupine zanese in se lotevajo aktualnih organizacijskih, tehni\xc4\x8dnih, pravnih in drugih problemov, ki so povezani z delom. Za\xc4\x8dnejo lahko podajati tudi nekonstruktivne kritike sodelavcev in nadrejenih, kar pa ni namen intervizije.  Obstaja tudi nevarnost, da bi v diskusiji prevladale skupinske potrebe, na \xc5\xa1kodo resni\xc4\x8dnih ciljev intervizije in obratno. Tisti, ki je v vlogi intervizorja mora torej ves \xc4\x8das posve\xc4\x8dati pozornosti dvema nivojema \xe2\x80\x93 nivoju vzdu\xc5\xa1ja in naloge. Oba vidika sta zelo pomembna za delovanje skupine, saj \xc4\x8de se ju \xc4\x8dlani ne zavedajo, to lahko pripelje do skupine, ki se ne dvigne nad nivo prijateljskega kramljanja, ali pa v skupino, ki trdo dela, vendar ji manjka \xc4\x8dustvene vzajemnosti. Slabost intervizije je lahko tudi, da so mo\xc5\xbene te\xc5\xbeave v komunikaciji, saj nimajo nikogar, ki bi \xc2\xbbod zunaj\xc2\xab\xc2\xa0skrbel za ta proces in ga podpiral.\n_START_SECTION_\nKako se izogniti pastem in pomanjkljivostim?\n_START_PARAGRAPH_\nTem pastem se lahko izognemo prav s prej omenjenimi delovnimi metodami, vendar je pri tem pomembna tudi vloga intervizorja, da poskrbi za ustrezno vsebino in intervenira, kadar le-ta zaide v nepravo smer. Koristno je tudi pisanje intervizijskih poro\xc4\x8dil, ki vklju\xc4\x8dujejo redno in sistemati\xc4\x8dno zapisovanje dogajanja na intervizijskem sre\xc4\x8danju.  Za\xc5\xbeeleno je, da v skupino ob\xc4\x8dasno povabimo zunanjega intervizorja ali svetovalca, ki la\xc5\xbeje opazi in opozori na fiksirane vloge, ki so se vzpostavile v skupini. Prav tako jim lahko nudi pomo\xc4\x8d pri komunikacijskih te\xc5\xbeavah in razkrivanju skritih vzorcev in vsebin.'