b'\n_START_ARTICLE_\nJo\xc5\xbee Zemljak\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nObiskoval je Klasi\xc4\x8dno gimnazijo (1920\xe2\x80\x931929) v \xc5\xa0entvidu pri Ljubljani, kjer je sodeloval pri rokopisnem listu Doma\xc4\x8de vaje, nato je na ljubljanski Filozofski fakulteti \xc5\xa1tudiral slavistiko (1929\xe2\x80\x931934). Med \xc5\xa1tudijem se je politi\xc4\x8dno udejstvoval v levih kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih akademskih dru\xc5\xa1tvih in bil 1932 izvoljen za predsednika Zveze slu\xc5\xa1ateljev Aleksandrove univerze. Po dveh letih brezposelnosti je postal 1936 honorarni in 1938 stalni profesor na Trgovski akademiji v Ljubljani. V letih 1936\xe2\x80\x931937 je pisal gledali\xc5\xa1ke kritike v Slovenski dom. Od 1938, ko sta z E. Kocbekom ustanovila revijo Dejanje (1938-1941), je sodeloval v uredni\xc5\xa1tvu in pisal politi\xc4\x8dne \xc4\x8dlanke (1938: Boj za demokracijo, Veliki dogodek; 1939: Vojna za novo Evropo; 1940: Zunanja politika ZSSR; 1941: Mirovni cilji britanske delavske stranke, Dr. Anton Koro\xc5\xa1ec \xe2\x80\x93 politik), pa tudi poro\xc4\x8dila o knjigah: Lavo \xc4\x8cermelj, La minorit\xc3\xa9 slave en Italie (1938), P. Guberina in K. Krsti\xc4\x87, Razlike izmedu hrv. i srp. knji\xc5\xbeevnog jezika (1941)._NEWLINE_V za\xc4\x8detku vojne je stopil kot predstavnik kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih socialistov v OF, 1941 je bil \xc4\x8dlan IO mladinske OF, 1942 \xc4\x8dlan okro\xc5\xbenega odbora OF za Ljubljano, spomladi 1942 (po odhodu E. Kocbeka na osvobojeno ozemlje) postal \xc4\x8dlan uredni\xc5\xa1kega odbora Slovenskega poro\xc4\x8devalca. Za ilegalni Slovenski zbornik 1942 je napisal razpravo Misli o slovenskem mednarodno-politi\xc4\x8dnem konceptu. Decembra 1942 so ga fa\xc5\xa1isti zaprli in aprila 1943 poslali v koncentracijsko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de Visco. Po kapitulaciji Italije se je vrnil v Ljubljano, postal \xc4\x8dlan Pokrajinskega odbora OF, oktobra 1943 od\xc5\xa1el v partizane in postal \xc4\x8dlan Upravne komisije za prosveto in kulturo. Na Ko\xc4\x8devskem zboru je bil izvoljen v Slovenski narodnoosvobodilni svet, Vrhovni plenum OF in AVNOJ, jeseni 1944 v IOOF, 1944 je postal \xc4\x8dlan Znanstvenega in\xc5\xa1tituta (na\xc4\x8delnik informacijsko-propagandnega, nato kulturno-prosvetnega odseka). Decembra 1944 je od\xc5\xa1el v Beograd in stopil v diplomatsko slu\xc5\xbebo, v kateri je ostal 20 let. Med drugim je bil 1945 \xc4\x8dlan jugoslovanske vojne misije na mirovni konferenci v Parizu, 1947\xe2\x80\x931949 svetnik v jugoslovanski ambasadi v Var\xc5\xa1avi in 1950 v Rimu, 1951\xe2\x80\x931954 vodja gospodarske delegacije v Trstu, 1954\xe2\x80\x931957 vodja kabineta dr\xc5\xbeavnega sekretarja za zunanje zadeve in na\xc4\x8delnik zahodnoevropskega oddelka v dr\xc5\xbeavnem sekretariatu, 1957\xe2\x80\x931960 veleposlanik Jugoslavije na Dunaju, 1960\xe2\x80\x931964 poslanik v Izraelu. Po vrnitvi je bil izvoljen za sodnika Zveznega ustavnega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da (1967\xe2\x80\x931975), nato svetovalec Skup\xc5\xa1\xc4\x8dine SRS pri Komisiji za mednarodne odnose. V tem \xc4\x8dasu je realiziral \xc5\xbee nekaj let v slovenski in jugoslovanski politiki \xc5\xbeivo misel o ustanovitvi Centra za prou\xc4\x8devanje de\xc5\xbeel v razvoju, ki je sprva deloval v sklopu Fakultete za sociologijo, politi\xc4\x8dne vede in novinarstvo v Ljubljani. Leta 1973 je Center postal samostojna institucija, Zemljak pa je bil direktor vse do upokojitve 1980. Poslej je bil aktiven svetovalec Centra, ki se je \xc5\xa1e naprej razvijal po njegovih zasnovah. Zemljak je bil nosilec ve\xc4\x8d odlikovanj. Umrl je v nesre\xc4\x8di, ko so se nanj na ulici zru\xc5\xa1ile ledene sve\xc4\x8de.'