b'\n_START_ARTICLE_\nKarel XIV. Janez \xc5\xa0vedski\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje in dru\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nBernadotte se je rodil v Pau, Franciji kot sin Pauskega to\xc5\xbeilca Jeana Henrija Bernadotta (14. oktober 1711, Pau, B\xc3\xa9arn \xe2\x80\x93, 31. marec 1780, Pau) in njegove \xc5\xbeene (poro\xc4\x8dena 20. februarja 1754 v Boeilu) Jeanne de Saint-Vincent (1. april 1728, Pau \xe2\x80\x93 8. januar 1809, Pau), ki je bila ne\xc4\x8dakinja Sirei\xc5\xa1kega opata. Dru\xc5\xbeinsko ime je bilo originalno du Poey (ali de Pouey), vendar se je na za\xc4\x8detku 17. stoletju spremenilo v priimek prednikov, Bernadotte. Njegov brat Jean Bernadotte (1754, Pau \xe2\x80\x93 8- avgust 1813, Pau) je s\xc4\x8dasoma postal 1. baron Bernadotte (leta 1810) in se je poro\xc4\x8dil z Marie Anne Charlotte Saint-Pau. Bernadotte je kasneje svojemu prvemu dodal ime Jules v duhu Francoske revolucije od Julija Cezarja.\n_START_SECTION_\nVoja\xc5\xa1ka kariera\n_START_PARAGRAPH_\nBernadotte se je pridru\xc5\xbeil vojski 3. septembra 1780 v R\xc3\xa9giment de Royal-Marine (polk kraljevskih marincev) in na za\xc4\x8detku slu\xc5\xbeil v novo osvojenem teritoriju Korzike. Dolgo \xc4\x8dasa je bil stacioniran v Collioure v ju\xc5\xbeni Franciji in po osmih letih je postal narednik. Po izbruhu francoske revolucije je zaradi svojih uglednih voja\xc5\xa1kih kvalitet hitro napredoval. Leta 1792 je bil povi\xc5\xa1an v polkovnika in leta 1794 je bil kot brigadir dodeljen vojski Sambre-et-Meuse. Po zmagi Jourdanove bitke pri Fleurusu (26. junija 1794) je postal general divizije. V bitki pri Theiningnu (1796) je Bernadotte prispeval ve\xc4\x8d kot kdor koli drug zaradi uspe\xc5\xa1nega umika francoske vojske \xc4\x8dez Ren po porazu nadvojvoda Karla Avstrijskega. Iz Rena je leta 1797 pripeljal okrepitve Napoleonovi vojski v Italiji, sam se je mo\xc4\x8dno razlikoval na prehodu Tilmenta in leta 1798 je slu\xc5\xbeboval kot veleposlanik na Dunaju, vendar je moral nehati delati zaradi nemirov, ki jih je povzro\xc4\x8dilo njegovo dviganje francosko zastavo nad veleposlani\xc5\xa1tvom<"ref name=Bain 931"/>._NEWLINE_Od 2. julija do 14. septembra je bil minister za vojno in v tej vlogi je pokazal veliko sposobnost. Novembra 1799 je Napoleonu Bonaparteju zavrnil pomo\xc4\x8d v fazi njegovega dr\xc5\xbeavnega udara, vendar je kljub temu sprejel zaposlitev od konzulata in od aprila 1800 do 18. avgusta 1801 je poveljeval vojski v Vend\xc3\xa9eju._NEWLINE_Ob uvedbi francoskega cesarstva je Bernadotte postal eden od osemnajstih mar\xc5\xa1alov cesarstva in od junija 1804 do septembra 1805, je slu\xc5\xbeil kot guverner v nedavno zasedenemu Hannovru. Med bojem leta 1805 je Bernadotte z armadnim oddelkom iz Hannovra sodeloval v velikem gibanju, ki se je zaklju\xc4\x8dilo z ustavitvijo Macka v Ulmu. Kot za nagrado za svojo pomo\xc4\x8d v Austerlitzu (2. decembra 1805) je postal 1. suvereni princ Ponte Corva (5. junija 1806), vendar pa ga je med bojem proti Prusiji v istem letu mo\xc4\x8dno o\xc4\x8dital Napoleon za neudele\xc5\xbebo z njegovimi vojnimi oddelki v bitkah pri Jeni in Auerst\xc3\xa4dtu, \xc4\x8deprav je bil na dosegu roke._NEWLINE_Leta 1808 je bil kot guverner Hanze\xc3\xa1tskih mest usmerjen na ekspedicijo proti \xc5\xa0vedski preko danskih otokov, vendar se je na\xc4\x8drt kon\xc4\x8dal zaradi pomanjkanja transportov in bega \xc5\xa1panskega kontingenta. V vojni proti Avstriji je Karel vodil Sa\xc5\xa1ki kontingent v bitki pri Wagramu (6. julija 1809) in na ta dogodek je na lastno pobudo sklenil zmago pripisati predvsem zaradi hrabrosti svojih Sasov, kar je Napoleon zanikal. Bilo je v sredini te bitke, ko je bilo mar\xc5\xa1al Bernadotte odvzet njegov ukaz po umiku, kar je bilo v nasprotju z naro\xc4\x8dili Napoleonova. Napoleon je enkrat komentiral po bitki, da "Bernadotte pri ni\xc4\x8d ne okleva." Na Sveti Heleni je tudi dejal, da "lahko ga obto\xc5\xbeujem nehvale\xc5\xbenost, vendar ne izdajstva".\n_START_SECTION_\nPonudba \xc5\xa1vedskega prestola\n_START_PARAGRAPH_\nBernadotte se je precej u\xc5\xbealjeno vrnil v Pariz, kjer mu je Svet ministrov zaupalo obrambo Nizozemske proti britanski ekspediciji v Walcheren. Leta 1810 je bil na tem, da za\xc4\x8dne svoje novo delovno mesto kot guverner Rima, ko je bil nepri\xc4\x8dakovano izvoljen domnevnega dedi\xc4\x8da kralja Karla XIII. \xc5\xa0vedskega. Problem naslednika Karla je bila akutna skoraj od trenutka, ko se je leto prej povzpel na prestol, kar je bilo videti, da bi \xc5\xa1vedska podru\xc5\xbenica hi\xc5\xa1e Holstein-Gottorp umrla z njim. Bil je star 61 let, v slabem zdravju in tudi brez otrok; kraljica \xc5\xa0arlota mu je rodila dva otroka, ki sta umrla v otro\xc5\xa1tvu, in ni bilo mo\xc5\xbenosti, da bi rodila \xc5\xa1e kak\xc5\xa1nega drugega otroka. Kralj je sprejela danskega princa Karla Avgusta za svojega sina kmalu po kronanju, vendar je slednji umrl le nekaj mesecev po svojem prihodu._NEWLINE_Karel je bil izvoljen deloma zato, ker je bil velik del \xc5\xa1vedske vojske zaradi prihodnjih zapletov z Rusijo v prid izvolitvi vojaka, in deloma zato, ker je bil tudi osebno priljubljen zaradi prijaznosti do \xc5\xa1vedskih zapornikov v nedavni vojni z Dansko. Eden od \xc5\xa1vedskih dvorjanov, baron Karel Oto M\xc3\xb6rner, je na povsem lastno pobudo ponudil nasledstvo \xc5\xa1vedske krone Karlu. Bernadotte je sporo\xc4\x8dil M\xc3\xb6rnerjevo ponudbu Napoleonu, ki je obravnaval celotno afero kot absurd. Cesar ni podprl Bernadotta, vendar mu tudi ni nasprotoval, in tako je Bernadotte obvestil M\xc3\xb6rnerja, da on ne bi zavrnil \xc4\x8dasti, \xc4\x8de bi bil izvoljen. \xc4\x8ceprav ga je \xc5\xa1vedska vlada, ki je bila osupla nad M\xc3\xb6rnerjevo predrznostjo, takoj aretirala ob njegovi vrnitvi na \xc5\xa0vedsko, je kandidatura Bernadotte postopoma postala priljubljena in 21. avgusta 1810 v \xc3\x96rebru so ga dr\xc5\xbeavni stanovi izvolili za novega prestolonaslednika,, in pozneje ga je kralj imenoval za generalissimusa \xc5\xa1vedskih oboro\xc5\xbeenih sil. En mesec kasneje, 26. septembra 1810, se je odpovedal nazivu princa Ponte Corva.\n_START_SECTION_\nPrestolonaslednik in regent\n_START_PARAGRAPH_\n2. novembra je Bernadotte naredil svoj slovesen vstop v Stockholm in 5. novembra je prejel poklon od de\xc5\xbeelnih stanov in kralj Karel XIII. ga je posvojil pod imenom "Karel Janez". Hkrati se je spreobrnil iz rimsko katoli\xc5\xa1tva v luteranstvo \xc5\xa1vedskega dvora. Podeljene so mu bile mnoge odlike, kot na primer \xc4\x8dastnega \xc4\x8dlana Kraljeve \xc5\xa1vedske akademije znanosti 21. novembra 1810._NEWLINE_Novi kronski princ je bil kmalu najbolj popularni in najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i mo\xc5\xa1ki na \xc5\xa0vedskem. \xc5\xa0ibkost starega kralja in nestrinjanje v Svetu \xc5\xa0vedske je postavilo vlado, predvsem pa nadzor nad zunanjo politiko, v celoti v njegove roke. Glavna tema njegove celotne politike je bil prevzem Norve\xc5\xa1ke in Bernadotte se je izkazal za vse, razen za lutko Francije._NEWLINE_Leta 1813 je zavezal \xc5\xa0vedsko s sovra\xc5\xbeniki Napoleona, tudi z Veliko Britanijo in Prusijo v \xc5\xa0esto koalicijo v \xc5\xbeelji, da bi zavaroval Norve\xc5\xa1ko. Po porazih pri L\xc3\xbctznu (2. maja 1813) in Bautznu (21. maja 1813) je bil \xc5\xa1vedski kronski princ tisti, ki je dal novi borbeni duh v zaveznike in na konferenci v Trachenbergu je sestavil splo\xc5\xa1ni na\xc4\x8drt za boj, ki se je za\xc4\x8del po izteku premirju Pl\xc3\xa4switza._NEWLINE_Karel Janez je kot vrhovni poveljnik severne vojske uspe\xc5\xa1no branil pristope k Berlinu in je zmagal v boju proti Oudinotu v avgustu in proti Neyu septembra v bojih pri Gro\xc3\x9fbeerenu in Dennewitzu, ampak je po bitki pri Leipzigu \xc5\xa1el po svoji poti na Dansko, da bi jo ohromil in zavaroval Norve\xc5\xa1ko, in v razmeroma hitri akciji je premagal Dance. Njegova prizadevanja so privedla do ugodnega Kielskega sporazuma, ki je dal Norve\xc5\xa1ko pod \xc5\xa1vedski nadzor._NEWLINE_Kakor koli pa Norve\xc5\xbeani niso hoteli sprejeti \xc5\xa1vedske oblasti. Razglasili so neodvisnost, sprejeli liberalno ustavo in izvolili danskega kronskega princa Kristjana Friderika na prestol. Posledi\xc4\x8dno vojno je hitro zmagala \xc5\xa0vedska pod vodstvom Karla Janeza. Karel Janez bi lahko imenovali svoje pogoje na Norve\xc5\xa1kem, vendar je zaradi klju\xc4\x8dnih koncesij sprejel norve\xc5\xa1ko ustavo. To je Norve\xc5\xa1ki utrlo pot vnesti osebne zveze s \xc5\xa0vedsko kasneje istega leta.\n_START_SECTION_\nKralj \xc5\xa0vedske in Norve\xc5\xa1ke\n_START_PARAGRAPH_\nKot kralj zveze je Karel XIV. Janez \xc5\xa0vedski in Karel III. Janez Norve\xc5\xa1ki nasledil ta naslov po smrti Karla XIII. & II., ki je bil sprva popularen v obeh dr\xc5\xbeavah. Nikoli se ni nau\xc4\x8dil \xc5\xa1ved\xc5\xa1\xc4\x8dine in norve\xc5\xa1\xc4\x8dine, vendar je to bila manj\xc5\xa1a ovira, saj je bila franco\xc5\xa1\xc4\x8dina mednarodni jezik kot tudi tradicionalni jezik diplomacije in jo je govorila \xc5\xa1vedska aristokracija._NEWLINE_Med njegovim vladanjem se je dokon\xc4\x8dno zgradil ju\xc5\xbeni kanal G\xc3\xb6ta, ki se je za\xc4\x8del graditi 22 let prej, ki povezuje jezero V\xc3\xa4nern z morjem ob S\xc3\xb6derk\xc3\xb6pingu 180 milj vzhodno. V mladosti so bili njegovi pogledi radikalni, vendar so \xc4\x8dez leta postajali vse bolj desni in ko se je povzpel na prestol je bil ultra-konzervativen. Njegove avtokratske metode, \xc5\xa1e posebej njegova cenzura tiska, so bile zelo nepriljubljene, zlasti po letu 1823. Vendar pa se njegova dinastija nikoli ni soo\xc4\x8dila z resno nevarnostjo, saj so tako \xc5\xa0vedi kot tudi Norve\xc5\xbeani bili ponosni na monarha z dobrim evropskim slovesom._NEWLINE_Na Norve\xc5\xa1kem se je tudi soo\xc4\x8dil z izzivi. Norve\xc5\xa1ka ustava je dala norve\xc5\xa1kemu parlamentu (imenovanemu Storting) ve\xc4\x8d mo\xc4\x8di kot katerikoli zakonodajalec v Evropi. Medtem ko je imel Karel Janez mo\xc4\x8d absolutnega veta na \xc5\xa0vedskem, takega na Norve\xc5\xa1kem ni imel. Zahteval je, da mu norve\xc5\xa1ki parlament da mo\xc4\x8d absolutnega veta, vendar tega ni mogel dose\xc4\x8di._NEWLINE_Nasprotovanje njegove vladavine je doseglo vrhunec v 1830-ih, ki se je zaklju\xc4\x8dila z zahtevo za njegov odstop s prestola. Kar Janez je pre\xc5\xbeivel abdikacijsko kontroverznost in je praznoval svoj srebrni jubilej, ki ga je praznoval z velikim navdu\xc5\xa1enjem 18. februarja 1843. Vladal je kot kralj \xc5\xa0vedske in Norve\xc5\xa1ke od 5. februarja 1818 do svoje smrti leta 1844.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\n26. januarja 1844, na njegov 81. rojstni dan, je bil Karel Janez najden nezavesten v svoji spalnici, ko ga je zadela kap. \xc4\x8cetudi je postal zavesten, si ni nikoli opomogel in je umrl 8. marca. Njegovi posmrtni ostanki so bili odneseni v Riddarholmsko cerkev v Stockholmu po dr\xc5\xbeavnem pogrebu.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nV Sceauxu se je 16. avgusta 1798 poro\xc4\x8dil z Bernardine Eug\xc3\xa9nie D\xc3\xa9sir\xc3\xa9e Clary, h\xc4\x8derko marseillskega trgovca svile in sestro Julie Clary, ki je bila \xc5\xbeena Josepha Bonaparteja. D\xc3\xa9sir\xc3\xa9e je bila neko\xc4\x8d zaro\xc4\x8dena z Napoleonom. Z D\xc3\xa9sir\xc3\xa9e je imel enega sina Oskarja.'