b'\n_START_ARTICLE_\nGr\xc5\xa1ko gledali\xc5\xa1\xc4\x8de\n_START_PARAGRAPH_\nGr\xc5\xa1ko gledali\xc5\xa1\xc4\x8de ali gr\xc5\xa1ka drama je gledali\xc5\xa1ka tradicija, ki se je razcvetela v stari Gr\xc4\x8diji med pribli\xc5\xbeno 7. in 2. stoletjem pr. n. \xc5\xa1t. Polis Atene, politi\xc4\x8dna in voja\xc5\xa1ka velesila v Gr\xc4\x8diji, je bila v tem \xc4\x8dasu \xc5\xbeari\xc5\xa1\xc4\x8de starogr\xc5\xa1kega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da. Atenske tragedije, komedije in satire so bile najzgodnej\xc5\xa1e gledali\xc5\xa1ke oblike v svetu. Gr\xc5\xa1ko gledali\xc5\xa1\xc4\x8de je vplivalo na zahodno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de in kulturo._NEWLINE_Grki so gledali\xc5\xa1\xc4\x8da gradili v skoraj vseh mestih in ve\xc4\x8dinoma na pobo\xc4\x8djih hribov. Zgrajena so bila v polkro\xc5\xbeni obliki in v zlatem rezu, kar je omogo\xc4\x8dilo nadvse dobro akustiko; dogajanje na odru se je namre\xc4\x8d sli\xc5\xa1alo vse do zadnje vrste._NEWLINE_Najznamenitej\xc5\xa1e starogr\xc5\xa1ko gledali\xc5\xa1\xc4\x8de je v Epidavru.\n_START_SECTION_\nKorenine\n_START_PARAGRAPH_\nAristotel v svojem delu Poetika pi\xc5\xa1e, da je gr\xc5\xa1ka tragedija nastala prej kot satire in komedije. Pravi tudi, da so se tragedije razvile iz ditirambov, pesmi, ki so jih prepevali ob \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denju Dioniza ob dionizijah vsako leto. Ditirambi so se za\xc4\x8deli kot improvizacije. V 7. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. se je s pesnikom Arionom ditiramb preoblikoval v pripovedko, ki jo je pel zbor. Leta 534 pr. n. \xc5\xa1t. je glavno vlogo v pripovedki igral Tespis. Govoril in igral je, bil je glavna oseba, sodeloval je z zborom, ki je imel vlogo pripovedovalca in komentatorja. Tespisa imajo zaradi tega za prvega gr\xc5\xa1kega \xc2\xbbigralca\xc2\xab._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1e je atensko gledali\xc5\xa1\xc4\x8de v Dionizovem svetem gaju na ju\xc5\xbenem pobo\xc4\x8dju Akropole. Prvotno je imelo gledali\xc5\xa1\xc4\x8de lesene sede\xc5\xbee, a so jih pozneje zamenjali kamniti. Sede\xc5\xbei v prvih vrstah so bili namenjeni visokim dr\xc5\xbeavnim funkcionarjem in uglednim tujim gostom, narejeni so bili iz \xc5\xbelahtnega marmorja, najlep\xc5\xa1i sede\xc5\xbe med njimi je bil namenjen Dionizovemu sve\xc4\x8deniku._NEWLINE_Pozneje so zgradili vrsto gledali\xc5\xa1\xc4\x8d po razli\xc4\x8dnih krajih Gr\xc4\x8dije: v Ikariji, Pireju, Korintu, Tebah, Oropu, Eretriji, Delfih, Sikionu, na otokih Delosu, Kosu, Rodosu, v Mali Aziji, na Siciliji in drugod.\n_START_SECTION_\nZlata doba\n_START_PARAGRAPH_\nS 5. stoletjem pr. n. \xc5\xa1t. je gledali\xc5\xa1\xc4\x8de postalo dokon\xc4\x8dno oblikovano in je bilo vsem dr\xc5\xbeavljanom v ponos. Osrednja prireditev na letnem festivalu dionizij je bilo tekmovanje med tremi pisci tragedij v Dionizijevem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du. Vsak je predlo\xc5\xbeil tri tragedije in satiro s podobno temo kot tragedija, ampak z lahkotnej\xc5\xa1o, \xc5\xa1aljivo vsebino. Nastopala sta dva igralca, namesto enega in zbora je glavno vlogo prevzel pripovedovalec. Nikdar niso nastopali ve\xc4\x8d kot trije igralci. Tudi tema se je raz\xc5\xa1irila, poleg Dioniza so slavili tudi vse druge gr\xc5\xa1ke bogove.\n_START_SECTION_\nHelenisti\xc4\x8dna doba\n_START_PARAGRAPH_\nAtenska mo\xc4\x8d je upadala po pelopone\xc5\xa1ki vojni proti \xc5\xa0parti in bilo je videti, da je gledali\xc5\xa1ka tradicija izgubila svojo vitalnost. Toda gr\xc5\xa1ko gledali\xc5\xa1\xc4\x8de je vseeno \xc5\xbeivelo \xc5\xa1e v helenisti\xc4\x8dni dobi, tudi po zasedbi Aleksandra Velikega v 4. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. Temeljna helenisti\xc4\x8dna gledali\xc5\xa1ka oblika je bila zdaj nova komedija, \xc5\xa1aljivi dogodki iz \xc5\xbeivljenja navadnih ljudi. Pomemben dramski pisatelj iz te dobe je Menander. Nova komedija je zelo vplivala na pisca rimske komedije Plavta in Terencija.\n_START_SECTION_\nVloga zbora\n_START_PARAGRAPH_\nNa za\xc4\x8detku je bila tragedija izklju\xc4\x8dno zborovska pesnitev. Zbor je bil v dramah zelo pomemben, v Ajshilovih dramah (Per\xc5\xbeani, Sedmerica proti Tebam, Pribe\xc5\xbenice) je zbor \xc5\xa1e zmeraj eden glavnih nosilcev dejanja. Nato je v tragedijah zbor za\xc4\x8del izgubljati svojo osrednjo vlogo, pomembnej\xc5\xa1a je postala igra. Sofokles in Evripid sta vlogo zbora mo\xc4\x8dno omejila, \xc4\x8deprav je bil \xc5\xa1e vedno povezan z dramskim dogajanjem. V zboru je bilo sprva 50 oseb, toliko naj bi jih bilo tudi pri ditirambu. Zbor so skr\xc4\x8dili na 12 oseb, dokler ni Sofokles \xc5\xa1tevila oseb spet pove\xc4\x8dal na 15 oseb. Zbor je govoril, pel in plesal.'