b"\n_START_ARTICLE_\nJohannes Aquila\n_START_SECTION_\nO slikarju\n_START_PARAGRAPH_\nIz Radgone/ Radkerburga izvirajo\xc4\x8di Johannes Aquila, kakor poro\xc4\x8da dokumentarni napis v Martjancih (Johannes Aquila de Rakespurga oriundus) se je najbr\xc5\xbe narodil v desetletju pred sredino 14. stoletja. O njegovem rojstvu, mladosti in u\xc4\x8dni dobi iz listinskih virov ni\xc2\xa0znanega ni\xc4\x8desar. Kot pravi napis v Martjancih je bil doma iz Radgone/Radkersburga, ime pa ka\xc5\xbee na nem\xc5\xa1ki izvor, latinska oblika priimka Aquila (lat. orel) pa je sinonim za Janeza Evangelista, njegovega svetni\xc5\xa1kega zavetnika. Ta okoli\xc5\xa1\xc4\x8dina dopu\xc5\xa1\xc4\x8da razli\xc4\x8dne mo\xc5\xbenosti interpre\xc2\xadtacije o njegovem poreklu, pa\xc2\xa0tudi \xc5\xa1olanju\xc2\xa0v prid tezi, da se je Janez v mladosti \xc5\xa1olal v kakem\xc2\xa0 \xc4\x8de\xc5\xa1ko usmerjenem samostanskem skriptoriju ali slikarski delavnici. Kot \xc5\xbee izoblikovan slikar je v letih 1377-1378 poslikal \xc5\xbeupnijsko cerkev sv. Trojice v Velem\xc3\xa9ru, nedale\xc4\x8d od slovensko-mad\xc5\xbearske meje. Zatem je desetletje dolgo snoval za plemi\xc5\xa1ko rodbino Hah\xc3\xb3t-B\xc3\xa1nffy v stari, Marijinemu vnebovzetju posve\xc4\x8deni \xc5\xbeupnijski cerkvi v Turni\xc5\xa1\xc4\x8du (nekd. \xc4\x8crnec). Kakovostno in teolo\xc5\xa1ko dognano poslikavo v prezbiteriju, z \xc2\xa0avtorjevim podpisom in letnico 1383, v ladji pa 1389, odlikujejo razgibane prostorske inscenacije, zna\xc4\x8dilni okrogli, v liri\xc4\x8dno razpolo\xc5\xbeenje ujeti obrazni tipi ter voluminozno izoblikovani, v plasti\xc4\x8dna, mehko pregibajo\xc4\x8da obla\xc4\x8dila zajeti liki ter ka\xc5\xbeejo na izrazita \xc4\x8de\xc5\xa1ka izhodi\xc5\xa1\xc4\x8da, posebej v knji\xc5\xbenem, tabelnem in stenskem slikarstvu 50. in 60. let 14. stoletja (t. i. 'drugi pra\xc5\xa1ki slog'). Ok. 1390 je v Pistorjevi hi\xc5\xa1i/Pistorhaus na Glavnem trgu/Hauptplatz v doma\xc4\x8di Radgoni/ Radkersburgu izoblikoval slikarije profane vsebine, z legendo o Piramu in Tisbe,Lancelotov turnirski boj in prizor Obleganja nekega mesta. V Radgoni/Radkerburgu je kmalu po letu 1400 slikal \xc5\xa1e v mestni \xc5\xbeupnijski cerkvi Janeza Krstnika. Pomembno mesto v Aquilovem opusu ima poslikava \xc5\xbeupnijske cerkve sv. Martina v Martjancih, ki jo je skupaj s pomo\xc4\x8dniki (delavnico) zastavil kmalu po dokon\xc4\x8dni gradnji leta\xc2\xa01392. V Martjancih se je ob mojstru Aquili Akvili in v njegovi slikarski delavnici, uveljavil neki mlaj\xc5\xa1i sodelavec, Mojster martjanskih \xc2\xa0apostolov, ki je delavni\xc4\x8dni likovni zna\xc4\x8daj obogatil z novimi spodbudami \xc4\x8de\xc5\xa1kega mehkega sloga. Okrog leta 1400 je nastalo \xc5\xa1e zadnje doslej ugotovljeno delo mojstra Johannesa Aquilie in delavnice, poslikava v avgu\xc5\xa1tinski-eremitski cerkvi v F\xc3\xbcrstenfeldu na avstrijskem \xc5\xa0tajerskem. Aquilov opus ima izjemen in srednjeevropsko zavezujo\xc4\x8d kulturnozgodovinski pomen.\n_START_SECTION_\nNjegova slikarska delavnica in umetnostni slog\n_START_PARAGRAPH_\nAkvilova zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina obsega kar nekaj spomenikov, njihovo poslikavo pa ne moremo pripisati Akvilu samemu - na delu je bila slikarska delavnica, torej mojster Akvila s svojimi pomo\xc4\x8dniki. Nenazadnje se to ka\xc5\xbee tudi v dokaj razli\xc4\x8dnih pristopih in potezah \xc4\x8dopi\xc4\x8da. Slogovna izhodi\xc5\xa1\xc4\x8da njegove delavnice lahko i\xc5\xa1\xc4\x8demo na \xc5\xa0tajerskem, ki jo v tem \xc4\x8dasu kar pogosto obiskujejo razli\xc4\x8dne potujo\xc4\x8de italijanske delavnice. Pomembno vlogo pa odigrajo tudi aktualne \xc4\x8de\xc5\xa1ke novosti pra\xc5\xa1kega slikarskega sloga, ki v 15. stoletju pripeljejo do uveljavitve tako imenovanega mednarodnega gotskega sloga s posebno ina\xc4\x8dico mehkega gotskega sloga v Srednji Evropi. Slikarjev rokopis odlikujejo razgibane prostorske upodobitve z arhitekturo, zna\xc4\x8dilni okrogli, v liri\xc4\x8dno razpolo\xc5\xbeenje ujeti obrazi in v mehko pregibajo\xc4\x8da obla\xc4\x8dila zajeti liki. Njegove ikonografske in kompozicijske re\xc5\xa1itve na freskah pa nam ka\xc5\xbeejo njegovo navezanost na iluminirane kodekse, ki so nastali v takratnih srednjeve\xc5\xa1kih skriptorijih._NEWLINE_Kar zadeva same tehnike slikanja na steno je Akvila kot prvi v na\xc5\xa1e kraje prinesel tehniko fresko (fresco), torej slikanje na sve\xc5\xbe omet. Vse do druge polovice 14. stoletja je pri nas namre\xc4\x8d trdo zakoreninjeno slikanje na ve\xc4\x8dkratno pobeljeno podlago (secco), kar ne zagotavlja brezhibnega obstoja poslikave. Mojster Akvila je ob vsakem novem naro\xc4\x8dilu skupaj z naro\xc4\x8dnikom izdelal obseg in vsebino poslikave, ki se je ve\xc4\x8dinoma navezovala na patronat cerkve in \xc5\xbeelje naro\xc4\x8dnika. Zasnovane skice so bile predloga za kartonsko sliko, ki jo je mojster zasnoval v merilu 1:1. Preko te kartonske slike je nato mojster s svojimi pomo\xc4\x8dniki podobo svetnika prenesel na sve\xc5\xbe omet s pomo\xc4\x8djo vtrtega oglja ali geometri\xc4\x8dne mre\xc5\xbee. Preko tako pripravljene skice na sve\xc5\xbeem ometu je slikar lahko za\xc4\x8del s slikanjem. Barvni pigmenti, ki so jih pri tem uporabljali so bili tako organskega kot anorganskega izvora. Barvni nanos je skupaj z mokrim ometom ob oksidaciji tvoril posebno povrhnico, tako so barve spojene v omet lahko vidne \xc5\xa1e danes v skoraj\xc5\xa1njem prvotnem \xc5\xbearu. Sami poslikavi na sve\xc5\xbe omet so velikokrat sledili \xc5\xa1e lazurni nanosi ali predhodno odtiskovanje v omet, tako so na primer poudarili nebe\xc5\xa1ki sij. Velikokrat si napa\xc4\x8dno razlagamo poslikavo sakralnih in posvetnih prostorov in ji pripisujemo le dekorativno vrednost. Poslikave so nastajale s to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8deno vsebino in namenom. V ve\xc4\x8dini primerov so ilustrirale zgodbe iz Svetega pisma in jih tako naredile dostopne vsakomur, ne le tistim, ki so znali brati. Ve\xc4\x8dkrat pa poslikave nosijo tudi skrit pomen, ki pooseblja idejo Nebe\xc5\xa1kega Jeruzalema, zadnje sodbe ali celo hvalospev \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denju dru\xc5\xbeinskih zavetnikov. Prav v Akvilovih delih je preko ikonografije poslikave in obse\xc5\xbenih latinskih napisov mo\xc4\x8d prepoznati tak\xc5\xa1ne in podobne koncepte poslikave.\n_START_SECTION_\nO njegovem opusu\n_START_PARAGRAPH_\nO Akvilu lahko govorimo kot o Evropejcu svojega \xc4\x8dasa, saj njegova dela sre\xc4\x8damo na dana\xc5\xa1njem \xc5\xa1tajersko-slovensko-mad\xc5\xbearskem mejnem obmo\xc4\x8dju. V njegovem \xc4\x8dasu je to \xc5\xa0tajerska in srednjeve\xc5\xa1ka mad\xc5\xbearska dr\xc5\xbeava. Da je deloval na tako \xc5\xa1irokem podro\xc4\x8dju pa je bilo odvisno predvsem od naro\xc4\x8dnikov in hkrati mecenov, ki so ga povabili na svojo posest, kjer je ustvarjal po nekaj let._NEWLINE_Ker gre Akvilovi zapu\xc5\xa1\xc4\x8dini pripisati kar nekaj zelo obsegajo\xc4\x8dih freskarskih ciklov, lahko govorimo tudi o Akvilovem opusu. Ta se \xc4\x8dasovno razteza skozi celotno zadnjo \xc4\x8detrtino 14. stoletja in v za\xc4\x8detek 15. stoletja. Njegovo prvo delo so freske v Velem\xc3\xa9ru, ki so datirane z letom 1377 oz. 1378. Sledi poslikava v Turni\xc5\xa1\xc4\x8du, ki je nastajala v dveh fazah in je datirana z letoma 1383 in 11389. Poslikave v Martjancih so datirane z letnico 1392. Akvilove poslikave, ki so nastale na avstrijskem \xc5\xa0tajerskem niso dokumentirane z letnicami, glede slogovnih zna\xc4\x8dilnosti pa bi poslikavo v tako imenovani Pistorjevi hi\xc5\xa1i (Pistorhaus) v Radgoni lahko postavili v leto 1390, fragmente poslikave v avgu\xc5\xa1tinski cerkvi v F\xc3\xbcrstenfeldu pa kot zadnje evidentirano Akvilovo delo v \xc4\x8das okoli leta 1400.\n_START_SECTION_\nCerkev Marije pod logom v Turni\xc5\xa1\xc4\x8du\n_START_PARAGRAPH_\nTurni\xc5\xa1ka cerkev je \xc5\xbee vse od nastanka v 11. stoletju pomembno versko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Dolnjega Prekmurja. Kot pra\xc5\xbeupnijska cerkev je odigrala pomembno vlogo pri \xc5\xa1irjenju kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva med Slovenci med Muro in Ledavo. Prav zaradi njenega posebnega polo\xc5\xbeaja je bilo mesto Turni\xc5\xa1\xc4\x8de zgodovinsko pogojeno eno od \xc5\xa1tirih najpomembnej\xc5\xa1ih trgov v Prekmurju._NEWLINE_Prvotno poznoromansko cerkev iz sredine 13. stoletja so ob koncu 14. stoletja temeljito gotizirali in to tako, da so jo spremenili v prezbiterij, ki so ga kri\xc5\xbenorebrasto obokali in ga preko \xc5\xa1ilastega slavoloka povezali z mnogo ve\xc4\x8djo enoladijsko dvorano. Takoj po gotizaciji okoli leta 1380 pa je s poslikavo cerkve za\xc4\x8dela delavnica mojstra Janeza Akvile. Odzval se je na povabilo dolnjelendavskih grofov Banfijev, ki so si za svojo plemi\xc5\xa1ko cerkev zamislili posebno poslikavo. Ta poslikava je nastala v dveh zamahih. Prvi je datiran z letnico 1383, ko je bila zaklju\xc4\x8dena poslikava prezbiterija. Akvila s svojimi pomo\xc4\x8dniki pri tem sloni na upodobitvi Nebe\xc5\xa1kega Jeruzalema, ki obsega apostole kot stebre cerkve, angelske zbore, podobe \xc5\xa1tirih evangelistov (lev, bik, orel in angel) in samega Jezusa. Poleg tega pa se poslikava v prezbiteriju navezuje tudi na patronat cerkve, Marijino \xc5\xbeivljenje._NEWLINE_Vse od zaklju\xc4\x8dka poslikave prezbiterija in do avgusta leta 1389 je trajala poslikava cerkvene ladje. V ladji se prepletajo poslikave v \xc5\xa1tirih, ponekod petih pasovih na severni, slavolo\xc4\x8dni in ju\xc5\xbeni steni. Tu je mo\xc4\x8d sre\xc4\x8dati legende \xc5\xa1tevilnih svetnikov, najzanimivej\xc5\xa1ih pa je 11 prizorov legende sv. Ladislava mad\xc5\xbearskega kralja. Kot zanimivost navajam legendo sv. Katarine Aleksandrijske, ki jo je Akvila upodobil na severni steni:\xc2\xa0\xc2\xbbLegenda pravi, da ko se je cesar Maksimin odpravljal iz Aleksandrije, je ukazal, da morajo vsi, tako bogati kot revni, \xc5\xbertvovati bogovom bike in ptice. Ko je Katarina, ki je bila kraljevskega rodu, to sli\xc5\xa1ala je \xc5\xbertvovanje odklonila in spro\xc5\xbeila odpor. Cesar jo je poklical na odgovor in Katarina mu je pogumno rekla: Zakaj pogublja\xc5\xa1 ljudi s \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denjem malikov? Nato se je razvnela diskusija o bogovih in Bogu. Cesar si je na vse na\xc4\x8dine prizadeval, da bi jo uklonil, zato je poklical filozofe in govornike, ki naj bi jo spametovali. Toda Katarina je ostala neomajna in cesar jo je vrgel v je\xc4\x8do, kjer jo je obiskal sam Jezus in kamor ji je golob nosil hrano. Ker tudi je\xc4\x8da ni uklonila Katarine, jo je cesar obsodil na smrt s kolesi. Toda angeli so Katarino re\xc5\xa1ili in kolesa so strla mnogo cesarskih vojakov. Kljub temu je Katarina znova pristala v je\xc4\x8di, zanjo pa se je po videnem \xc4\x8dude\xc5\xbeu zavzela sama cesarica. Obe so obglavili, angeli pa so Katarinino telo pokopali na gori Sinaj, kjer je po legendi iz njenega groba priteklo mleko s \xc4\x8dude\xc5\xbeno zdravilno mo\xc4\x8djo.\xc2\xab\xc2\xa0(iz Leto svetnikov)\n_START_SECTION_\nCerkev sv. Martina v Martjancih\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdupnija v Martjancih naj bi obstajala \xc5\xbee v 13. stoletju. Zdaj\xc5\xa1nja gotska cerkev obsega enoladijski prostor, kateremu je na zahodno pro\xc4\x8delje naslonjen visok zvonik, prezbiterij je kri\xc5\xbenorebrasto obokan in ga v apsidi zaklju\xc4\x8dujejo tri visoka okna. Ta cerkev je bila zgrajena okoli leta 1390, ko je bil \xc5\xbeupnik Erazem. Arhitekturo cerkve odlikujejo zunanji stopnjevani oporniki, parlerijanske konzole v prezbiteriju in kamnose\xc5\xa1ko izklesan portal v zakristijo._NEWLINE_Po poslikavi turni\xc5\xa1ke cerkve in kleti v Radgoni (br\xc5\xbekone tudi cerkve sv. Janeza Krstnika), je delavnica Janeza Akvile prevzela poslikavo cerkve v Martjancih. Prav v prezbiteriju martjanske cerkve sre\xc4\x8damo najbolj pri\xc4\x8devalno upodobitev Nebe\xc5\xa1kega Jeruzalema v na\xc5\xa1ih krajih. Nad dekorativnim pasom se nam razvija legenda sv. Martina, ki v apsidi prehaja v svetni\xc5\xa1ke like. Nad Martinovo legendo se nahajajo apostoli, nad njimi pa v arhitekturi upodobljeni apostoli stare zaveze \xe2\x80\x93 preroki. Na obo\xc4\x8dnih polah imamo upodobljene zbore angelov in simbole \xc5\xa1tirih evangelistov. Vrhunec na oboku predstavlja Kristusa v slavi in upodobljeno Jagnje bo\xc5\xbeje na sklepniku oboka. Prav v prezbiteriju pa se je Akvila tudi upodobil in sicer kot mo\xc5\xa1kega srednjih let v tipi\xc4\x8dnem srednjeve\xc5\xa1kem obla\xc4\x8dilu, ob nogah je upodobljen cehovski grb, roke pa ima sklenjene v molitev in dr\xc5\xbei napisni trak: Vsi svetniki, molite za mene, Janeza Akvilo, slikarja. Ta avtoportret je med najzgodnej\xc5\xa1imi evropskimi avtoportreti. Ena od zanimivej\xc5\xa1ih upodobitev se ka\xc5\xbee na notranji strani slavolo\xc4\x8dne stene kjer imamo upodobljenega sv. Jurija v boju z zmajem. Delavnica je poslikala tudi ladjo, kjer so pa danes zaradi baro\xc4\x8dnega oboka slikarije slab\xc5\xa1e vidne._NEWLINE_Za martjanske poslikave lahko povemo, da je do veljave pri\xc5\xa1el neki Akvilov sodelavec, ki ga imenujemo Mojster martjanskih apostolov. \xc4\x8ce primerjamo prve Akvilove spomenike z Martjanci bomo pri\xc5\xa1li do razli\xc4\x8dnih potez v \xc4\x8dopi\xc4\x8du in uveljavljanju mednarodnega gotskega sloga, ki ga pri martjanskih apostolih nakazuje izrazita linija S. Vsekakor pa je delo nastalo izpod roke Akvilove delavnice, kar nam dokazuje njegov podpis in avtoportret."