b'\n_START_ARTICLE_\nKrizelefantinska tehnika\n_START_PARAGRAPH_\nKrizelefantinska tehnika (gr\xc5\xa1ko \xcf\x87\xcf\x81\xcf\x85\xcf\x83\xcf\x8c\xcf\x82, hriz\xc3\xb3s, zlato in \xce\xb5\xce\xbb\xce\xb5\xcf\x86\xce\xac\xce\xbd\xcf\x84\xce\xb9\xce\xbd\xce\xbf\xcf\x82, elefantinos, slonovina) je izraz za skulpture, narejene iz zlata in slonovine. Krizelefantinski kultni kipi so bili v stari Gr\xc4\x8diji zelo cenjeni.\n_START_SECTION_\nStarodavni primeri\n_START_PARAGRAPH_\nKrizelefantinski kipi so bili narejeni s pomo\xc4\x8djo lesenega okvirja, ki je bil oblo\xc5\xbeen s tankimi izrezljanimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami slonovine, kar je bila podlaga za nanos listov zlata, ki so predstavljali obla\xc4\x8dila, oklep, lase in druge podrobnosti. V nekaterih primerih so bile uporabljene tudi steklene kreme, steklo, dragi in poldragi kamni za o\xc4\x8di, nakit in oro\xc5\xbeje._NEWLINE_Za\xc4\x8detki tehnike niso znani. Nekaj primerov sestavljenih skulptur, izdelanih iz slonovine in zlata, je iz 2. tiso\xc4\x8dletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem z obmo\xc4\x8dij, ki so postali del gr\xc5\xa1kega sveta. Najslavnej\xc5\xa1i je Palajkastrski kuros (ne smemo ga zamenjati z arhai\xc4\x8dnimi kipi, znanimi pod tem imenom) iz minojskega kraja Palajkastra okoli leta 1500 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Ni pa jasno, ali je gr\xc5\xa1ka krizelefantinska tradicija povezana z njimi. Krizelefantinska skulptura je postala v arhai\xc4\x8dnem obdobju zelo raz\xc5\xa1irjena. Poznej\xc5\xa1i akroliti\xc4\x8dni kipi z marmornatimi glavami in okon\xc4\x8dinami ter lesenim trupom, pozla\xc4\x8deni ali pokriti z draperijo, so bili primerljiva tehnika za upodabljanje kultnih kipov._NEWLINE_Krizelefantinsko tehniko so obi\xc4\x8dajno uporabljali za kultne kipe v templjih. Zna\xc4\x8dilno je, da so bili ve\xc4\x8dji od naravne velikosti. Konstrukcija je modularna, tako da bi lahko nekatere dele zlata odstranili in jih v hudi finan\xc4\x8dni stiski pretopili, ko bi se finan\xc4\x8dno stanje izbolj\xc5\xa1alo, pa bi jih nadomestili. Na primer kip Nike, ki ga Atena v Partenonu dr\xc5\xbei v desnici, je bil izdelan iz masivnega zlata prav s tem namenom. Dejansko je bilo v \xc4\x8dasu razcveta do \xc5\xa1est zlatih Nik, ki so bile "sveta zakladnica", njihova varnost je bila zagotovljena z dodatno svetostjo kultnega objekta in prisotnostjo sve\xc4\x8denic, duhovnikov in vzdr\xc5\xbeevalnega osebja v templju._NEWLINE_Dva najbolj znana primera, oba iz klasi\xc4\x8dnega obdobja, sta kipa, ki ju je izklesal kipar Fidija: 13 m visok kip Atene Partenos v Partenonu v Atenah in 12 m velik sede\xc4\x8di kip Zevsa v templju v Olimpiji, ki velja za enega od sedmih \xc4\x8dudes anti\xc4\x8dnega sveta._NEWLINE_Krizelefantinski kipi so bili ne le vidno osupljivi, kazali so tudi bogastvo in kulturne dose\xc5\xbeke tistih, zaradi katerih so jih zgradili ali so jih financirali. O\xc4\x8ditna je spretnost v kiparstvu, mizarstvu, draguljarstvu in obdelavi slonovine. Kipi so zahtevali tudi stalno vzdr\xc5\xbeevanje. Znano je, da so v Olimpiji zaposlovali usposobljeno osebje, da bi zagotovili vzdr\xc5\xbeevanje kipa. V 2. stoletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem je znan kipar Damofon iz Mesine popravljal kip._NEWLINE_Zaradi visoke vrednosti nekaterih vrst uporabljenega materiala in pokvarljivosti drugih je bila v antiki in srednjem veku uni\xc4\x8dena ve\xc4\x8dina krizelefantinskih kipov. Kip Atene Partenos ni ohranjen, vidna je le luknja v tleh templja, kjer je bila osrednja lesena podpora. Videz kipa je vseeno znan zaradi \xc5\xa1tevilnih miniaturnih marmornih primerkov, odkritih v Atenah, pa tudi zaradi podrobnega Pavzaniasovega opisa. Pavzanias je opisal tudi Fidijev kip Zevsa v Olimpiji. V Fidijevi kiparski delavnici so odkrili nekaj glinenih kalupov za dele obla\xc4\x8dil, dele stekla in steklene kreme. To so edine najdbe, ki so neposredno povezane z velikim kiparjem najbolj znanih del in dajejo koristne podatke o njihovem nastanku._NEWLINE_Odkrili so \xc5\xa1e nekaj krizelefantinskih kipov. Najvidnej\xc5\xa1i ohranjeni primeri so fragmenti \xc5\xa1tevilnih o\xc5\xbeganih kipov (manj\xc5\xa1ih od naravne velikosti) iz arhai\xc4\x8dnega obdobja, odkritih v Delfih. Na \xc5\xbealost ni znano, kaj prikazujejo, \xc4\x8deprav domnevajo, da predstavljajo bo\xc5\xbeanstva.\n_START_SECTION_\nSodobni primeri\n_START_PARAGRAPH_\nIzraz krizelefantinska tehnika se uporablja tudi za precej pogost slog kiparstva v evropski umetnosti 19. stoletja, zlasti v secesiji. To so kipci, pri katerih je ko\xc5\xbea prikazana s slonovino, obla\xc4\x8dila in druge podrobnosti so iz drugih vrst materiala, kot so zlato, bron, marmor, srebro ali oniks. Na primer kipar Pierre-Charles Simart je izdelal kopijo Atene Partenos za mecena Honor\xc3\xa9ja Theodorica d\' Alberta de Luynesa okoli leta 1840 v slonovini in zlatu, ki temelji na starodavnih opisih. Rezultat ni bil najbolj\xc5\xa1i.  \xc5\xa0e ena razli\xc4\x8dica tega kipa, ki ga je naredil ameri\xc5\xa1ki kipar Alan LeQuire, stoji v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du kopije Partenona v Nashvillu, Tennessee._NEWLINE_Po letu 1890 se je pomen te tehnike raz\xc5\xa1iril na kateri koli kip, izdelan v kombinaciji slonovine z drugimi vrstami materiala.'