b'\n_START_ARTICLE_\nSolzice\n_START_SECTION_\nSolzice\n_START_PARAGRAPH_\nPrva \xc4\x8drtica pripoveduje o Pre\xc5\xbeihovem Vorancu, ki je moral zjutraj navsezgodaj pasti \xc5\xbeivino v globeli, imenovani Pekel. To mu ni bilo te\xc5\xbeko, a se je bal iti v Pekel, saj je bilo tam zelo grozljivo. Ko je pri\xc5\xa1el tja, se je zelo ustra\xc5\xa1il in objokan stekel domov, o\xc4\x8de in mati pa ga nista ve\xc4\x8d pustila v Pekel. Nekega dne si je mati zelo \xc5\xbeelela solzic, ki pa so rasle le \xc5\xa1e tam. Voranc je \xc5\xa1el v globel in materi prinesel \xc5\xa1op solzic ter s tem premagal strah.\n_START_SECTION_\nTri pisanke\n_START_PARAGRAPH_\nZgodba pripoveduje o veliki no\xc4\x8di. Pre\xc5\xbeihov Voranc je na poti sre\xc4\x8dal deklico in de\xc4\x8dka, odlo\xc4\x8dili so se odpreti vse tri pisanke. To Vorancu ni bilo najbolj v\xc5\xa1e\xc4\x8d in sram ga je bilo, saj je imel sam najmanj\xc5\xa1o. Deklico je prosil, naj mu da denar iz svoje pisanke, ker je bila deklica tako ali tako namenjena k njim. Ko je bil sam, je denar dal v svojo pisanko in po\xc4\x8dutil se je bolje, ker lahko siroti da ve\xc4\x8d denarja, kot sta bila dva zeksa, in s tem izgleda manj reven.\n_START_SECTION_\nNagrada\n_START_PARAGRAPH_\nLen\xc4\x8dkin in Anejev o\xc4\x8de je bil drvar. Skupaj so stanovali v hi\xc5\xa1i, ki je bila v lasti drugega gospodarja. Slednji je Len\xc4\x8dkinemu in Anejevemu o\xc4\x8detu naro\xc4\x8dil, naj poseka gozd. Vsi trije so se tako nemudoma lotili dela in tako sta z mukami o\xc4\x8detu pomagala tudi Len\xc4\x8dka in Anej. Ko je pri\xc5\xa1el gospodar, je bilo nekaj dela \xc5\xbee opravljenega in tako je Len\xc4\x8dki in Aneju obljubil veliko nagrado, \xc4\x8de bosta pridno delala. Tako sta za\xc4\x8dela Len\xc4\x8dka in Anej tekmovati, kdo bo ve\xc4\x8d naredil. Delo je bilo zato hitro opravljeno, a gospodar je dal o\xc4\x8detu premalo denarja. Ko je \xc5\xbee odhajal, ga je o\xc4\x8de spomnil, da je tudi Len\xc4\x8dki in Aneju dol\xc5\xbean nagrado. A gospodar je to presli\xc5\xa1al in tako sta Len\xc4\x8dka in Anej ostala brez pla\xc4\x8dila.\n_START_SECTION_\nPrvi maj\n_START_PARAGRAPH_\nPre\xc5\xbeihov Voranc je vsako jutro ob zori (pred \xc5\xa1olskim poukom) zgodaj vstal ter od\xc5\xa1el past ovce. Nekega dne, ko se je sprehajal po gozdni poti, je zasli\xc5\xa1al ljudi. Skril se je za grm, kjer je spremljal dogajanje. Ljudje so se mu za\xc4\x8deli pribli\xc5\xbeevati in bolj kot so se bli\xc5\xbeali, bolj ga je bilo strah. Opazil je, da ljudje nosijo v gumbnicah rde\xc4\x8de nageljne. A ljudje so kmalu opazili, da se skriva. Ves v zadregi je pri\xc5\xa1el iz grmi\xc4\x8devja. Vedel je, da so to bogati ljudje, on sam pa je bil zelo reven. Med njimi je bila lepa deklica, ki je nosila rde\xc4\x8d nagelj. Ker je bil ravno takrat prvi maj, je Vorancu poklonila cvet. Voranc tega ni nikoli pozabil in ni se ve\xc4\x8d sramoval bogatih ljudi. Zato jih je bolj spo\xc5\xa1toval.\n_START_SECTION_\nVi\xc5\xa1ja matematika\n_START_PARAGRAPH_\nPripoved govori o Korejevem o\xc4\x8detu, ki je meril drva. Njegov gospodar pa ga je vedno priganjal, naj napi\xc5\xa1e ve\xc4\x8d, kot bo stranka kupila, in takrat bo dobil tudi vi\xc5\xa1jo pla\xc4\x8do. Napisal pa je \xc5\xa1e enkrat toliko, kot mu je rekel gospodar. In tako je prejemal zelo visoko pla\xc4\x8do. Nekega ve\xc4\x8dera, ko pa sta se Korejeva o\xc4\x8de in mati pogovarjala, je Korej prisluhnil pogovoru. Takrat je Korej spoznal, kaj pomeni vi\xc5\xa1ja matematika.\n_START_SECTION_\nDobro jutro\n_START_PARAGRAPH_\nZgodba pripoveduje o Pre\xc5\xbeihovem Vorancu, ki ni vedel, kako bi pozdravil gospoda, ki je \xc5\xa1el mimo njega. V \xc5\xa1oli so se u\xc4\x8dili pozdravljati po nem\xc5\xa1ko, o\xc4\x8de pa mu je pravil, da mora pozdravljati po slovensko. Voranc zato ni vedel, kaj naj naredi, saj mu ni bilo jasno, ali je gospod Slovenec ali tujec. Pozdravil ga je po nem\xc5\xa1ko, gospod pa mu je odzdravil po slovensko. Voranc od takrat naprej ni nikoli ve\xc4\x8d pozdravil po nem\xc5\xa1ko in rekel je, da ne bo nikoli ve\xc4\x8d izdal svojega rodu. Od zdaj naprej bo poslu\xc5\xa1al o\xc4\x8deta.\n_START_SECTION_\nBole\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nTa zgodba govori o Vorancu, ki si je zelo \xc5\xbeelel, da bi neko\xc4\x8d zgorela \xc5\xa1ola. Ko je pasel ovce, je videl, da se je blizu \xc5\xa1ole vnel po\xc5\xbear in je zgorela cerkev, gostilna in \xc5\xa1e nekaj javnih zgradb. Voranc si je tedaj \xc5\xa1e bolj \xc5\xbeelel, da bi plameni zajeli tudi \xc5\xa1olo. Vendar tega ni do\xc4\x8dakal. Bil je neizmerno \xc5\xbealosten, kajti \xc5\xa1ola ni in ni hotela zgoreti. Ko je popasel \xc4\x8dredo, se je ves \xc5\xbealosten odpravil proti domu. Domov se je vrnil ves objokan. Mama ga je vpra\xc5\xa1ala, kaj je narobe z njim, in ko je izvedela, je bila razo\xc4\x8darana nad njim.\n_START_SECTION_\nPrvo pismo\n_START_PARAGRAPH_\nPripoved govori o Vorancu, ki je moral napisati pismo. Mati je \xc5\xbeelela, da pismo napi\xc5\xa1e on, saj je znal v dru\xc5\xbeini najlep\xc5\xa1e pisati. Dala mu je papir in \xc4\x8drnilo. Narekovala mu je besedilo, on pa je \xc4\x8ditljivo pisal. Ko je \xc5\xbee skoraj kon\xc4\x8dal, je po nesre\xc4\x8di naredil veliko packo. Doma so imeli le ta papir, zato je bila mati zelo razo\xc4\x8darana. Voranc je hitro stekel po pivnik, a packe ni mogel izbrisati. Za\xc4\x8del je pisati naslov. Ko ga je \xc5\xbee skorajda kon\xc4\x8dal, je bilo treba napisati \xc5\xa1e kraj, kamor bo pismo poslano. A tukaj je nastal problem, saj ni vedel, ali naj napi\xc5\xa1e po nem\xc5\xa1ko Klagenfurt (kot je svetovala mati) ali po slovensko Celovec, kar je zagovarjal o\xc4\x8de. Napisal je tako, kot je zahteval o\xc4\x8de: Celovec. Ko je pismo kon\xc4\x8dal, ga je skrbno oddal v nabiralnik. Nikoli niso izvedeli, ali je pismo prispelo.'