b'\n_START_ARTICLE_\nJoseph-Louis de Lagrange\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nDe Lagrange je bil raziskovalec na skoraj vseh podro\xc4\x8djih tedanje matematike. Mnogi ga imajo za najve\xc4\x8djega matematika 18. stoletja. V nebesni mehaniki je raziskoval problem treh teles. Pred svojim dvajsetim letom starosti je bil profesor geometrije na kraljevi topni\xc5\xa1ki \xc5\xa1oli v Torinu. Kmalu je postal svetovno znan zaradi svojega dela o valovni mehaniki in o ekstremih funkcij._NEWLINE_Znan je njegov Lagrangeev izrek o kon\xc4\x8dnem prirastku funkcije._NEWLINE_Najbolj znan je njegov dokaz iz teorije \xc5\xa1tevil iz leta 1770, da lahko vsako pozitivno celo \xc5\xa1tevilo, ki ni kvadrat zapi\xc5\xa1emo kot vsoto najve\xc4\x8d \xc5\xa1tirih kvadratov._NEWLINE_Leta 1771 je dokazal Wilsonov izrek, kjer pri pra\xc5\xa1tevilskem n je (n - 1)! + 1 vedno mnogokratnik n._NEWLINE_Znano pa je tudi njegovo prou\xc4\x8devanje re\xc5\xa1itev algebrskih ena\xc4\x8db, ki je kasneje pripomoglo k razvoju teorije grup in Galoisove teorije._NEWLINE_Njegovo najpomembnej\xc5\xa1e in najvplivnej\xc5\xa1e delo je prav gotovo knjiga Analiti\xc4\x8dna mehanika (M\xc3\xa9chanique analytique) iz leta 1788, v kateri je zapisal splo\xc5\xa1ne ena\xc4\x8dbe, s katerimi je mogo\xc4\x8de re\xc5\xa1iti vrsto problemov iz mehanike._NEWLINE_Bil je med ustanovnimi \xc4\x8dlani Urada za dol\xc5\xbeine (Bureau des longitudes) leta 1795.\n_START_SECTION_\nPoimenovanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo njem se imenuje udarni krater Lagrange na Luni s koordinatama 33,3\xc2\xb0 ju\xc5\xbeno; 72,8\xc2\xb0 zahodno, premerom 225 km in globino 2,7\xc2\xa0km, ter asteroid glavnega pasu 1006 Lagrangea.'