b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Inocenc I.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nInocenc I. se je rodil v 4. stoletju v Albanu v Laciju, ki je danes \xc5\xbee rimsko pedmestje. Sedmi dan po Anastazijevi smrti so ga 21. decembra 401 soglasno povzdignili na sede\xc5\xbe apostola Petra; pred tem je bil duhovnik. _NEWLINE_Njegovo vladanje ozna\xc4\x8dujejo trije \xc5\xbealostni dogodki: izgnanstvo in smrt svetega Janeza Zlatoustega, razdejanje mesta Rima 410 ter \xc5\xa1irjenje  pelagijanstva.\n_START_SECTION_\nIzgon Janeza Zlatoustega\n_START_PARAGRAPH_\nJanez Zlatousti je bil carigrajski patriarh. Upravi\xc4\x8deno je kritiziral greh in nenravnost; cesarica Evdoksija je menila, da merijo njegove besede nanjo in ga je smrtno zasovra\xc5\xbeila. Ko je Janez v neki pridigi dejal: \xe2\x80\x9eHerodijada zopet divja in zahteva Janezovo glavo,\xe2\x80\x9d je tudi to obrnila nase in dosegla, da je neodlo\xc4\x8dni cesar s pomo\xc4\x8djo aleksandrijskega patriarha Teofila in nekaterih Janezu sovra\xc5\xbenih \xc5\xa1kofov oropal Janeza \xc5\xa1kofovskega dostojanstva in privolil v njegovo izgnanstvo. \xc4\x8ceprav bolan, je moral potovati gologlav in po najhuj\xc5\xa1i vro\xc4\x8dini ter mrazu. Na koncu poti je surovim vojakom, ki so ga na potovanjih zasmehovali in trpin\xc4\x8dili, vse odpustil in dejal: \xe2\x80\x9eBogu slava, Amen!\xe2\x80\x9d  _NEWLINE_Kakor hitro je pape\xc5\xbe Inocenc za te spletke zvedel, je izjavil, da lahko o tako va\xc5\xbeni stvari odlo\xc4\x8da le koncil vzhodnih in zahodnih \xc5\xa1kofov. Ko je to uradno zahteval prek cesarja Honorija tudi v Carigradu, so poslanstvo tako \xc5\xbealjivo sprejeli, da bi pri\xc5\xa1lo do vojne med zahodnim in vzhodnim Rimskim cesarstvom, \xc4\x8de ne bi tega prepre\xc4\x8dil vdor Gotov. Pape\xc5\xbe se je kljub temu postavil na stran \xc5\xbertve in je s pismi tola\xc5\xbeil pogumnega govornika, \xc4\x8de\xc5\xa1 da naj bo potrpe\xc5\xbeljiv; kon\xc4\x8dno je zagrozil z Bo\xc5\xbejo kaznijo cesarju in ga primerjal s Kajnom, ki je ubil svojega brata. Janeza Zlatoustega so vojaki zgrabili 16. aprila 404, na Veliko soboto, ko je \xc4\x8dakalo na krst 3000 katehumenov, ter ga na silo odpeljali;  najprej mu je bil dolo\xc4\x8den za izgnanstvo Kukuz v gorati ju\xc5\xbeni Armeniji. \xc5\xa0e istega leta v oktobru je nenadoma umrla cesarica Evdoksija. Naslednje leto so Kukuz napadli razbojniki in ga po\xc5\xbegali. Komaj se je re\xc5\xa1il in se zatekel k bli\xc5\xbenjemu \xc5\xa1kofu v trdnjavo Arabiz. Tu je zvedel, kako si pape\xc5\xbe prizadeva, da bi mu prek nove sinode vrnil \xc4\x8dast in \xc5\xa1kofovski sede\xc5\xbe. Njegovi sovra\xc5\xbeniki pa so le dosegli, da bi moral naprej v izgnanstvo v mesto Pityus, vendar je umrl na poti \xc5\xbee v Komani14. septembra 407; naslednje leto je umrl tudi neodlo\xc4\x8dni cesar Arkadij. Njegov sin Teodozij II. je javno ob\xc5\xbealoval storjeno krivico in dal svetnikove ostanke z vso \xc4\x8dastjo prepeljati v Carigrad ter pokopati v carigrajski cerkvi svetih apostolov.\n_START_SECTION_\nRazdejanje mesta Rima\n_START_PARAGRAPH_\nRim je po na\xc4\x8dinu \xc5\xbeivljenja \xc5\xa1e vedno bil trdnjava ostankov poganstva. Pape\xc5\xbe je zaman prosil za prepoved nekaterih nenravnih obi\xc4\x8dajev. Rimsko cesarstvo je bilo tedaj prakti\xc4\x8dno razdeljeno na dva dela: na zahodu je imel Honorij sede\xc5\xbe v Raveni, na Vzhodu pa Arkadij v Carigradu. Propadanje nravnosti, ki se je kazala v razsipnosti in u\xc5\xbeiva\xc5\xa1tvu, je spodbudila barbarske narode. 408 je gotski vodja Alarih zahteval od Honorija, naj pla\xc4\x8da obljubljeni letni davek. Stilihon  je Gote sicer porazil na severu Italije; dr\xc5\xbeavljanska vojna pa jim je dala mo\xc5\xbenost, da so prodrli do Rima, ga oblegali in zahtevali odstop cesarja Honorija. To je povzro\xc4\x8dilo v mestu hudo lakoto. Rimljani so naprosili pape\xc5\xbea Inocenca I., naj posreduje na \xc4\x8delu poslanstva pri cesarju v Raveni, da preneha s svojo sovra\xc5\xbeno politiko do Gotov, ki so bili zdaj v premo\xc4\x8di; vendar je cesar zavrnil mirovne predloge, kar je pomenilo obnovitev spopadov. \xc5\xa0ele v tretjem napadu so 24. avgusta 410 su\xc5\xbenji izdajalsko odprli vrata Gotom, ker so od njih pri\xc4\x8dakovali osvoboditev in tako je Alarih osvojil Rim. Vojaki so zdaj ropali, morili in po\xc5\xbeigali zlasti bogata\xc5\xa1e. Politi\xc4\x8dna mo\xc4\x8d in slava Rima je tako v treh dneh padla. Ko se je pape\xc5\xbe vrnil iz Ravene, je dosegel mirovni sporazum. Pri miru so pustili na pape\xc5\xbeevo pro\xc5\xa1njo vsaj glavne cerkve in nato od\xc5\xa1li na Sicilijo in v Afriko.\n_START_SECTION_\nSmrt in \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Inocenc je umrl 12. marca 417 v Rimu (Italija, Rimsko cesarstvo)._NEWLINE_Relikvije sv. Inocenca je na \xc5\xbeeljo Sergija II. 846 skupaj z ostanki njegovega predhodnika Anastazija I. sa\xc5\xa1ki knez Liudolf prenesel v Gandersheim (Nem\xc4\x8dija), kjer jih hranijo vse do danes v kripti tamkaj\xc5\xa1nje bo\xc5\xbejepotne cerkve.\n_START_SECTION_\nGod\n_START_PARAGRAPH_\nPo drugem vatikanskem koncilu praznujejo njegov god 12. marca. Od 12. do sredine 20. stoletja je bil njegov god na 28. julija.'