b'\n_START_ARTICLE_\nFilon Aleksandrijski\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nFilon se je rodil eni najbogatej\xc5\xa1ih in najvplivnej\xc5\xa1ih judovskih dru\xc5\xbein, kar jih je \xc5\xbeivelo v Aleksandriji. K temu pri\xc4\x8da tudi dejstvo, da so njihovi predniki dobili rimsko dr\xc5\xbeavljanstvo od samega cesarja. Prav tako je bil Filon zaradi visokega statusa dele\xc5\xbeen najbolj\xc5\xa1e izobrazbe. Popolnoma je osvojil gr\xc5\xa1ko kulturo (\xc5\xa1e posebej duhovne kategorije helenizma), hkrati pa tudi duhovno in kulturno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino svojega ljudstva, kulturo starega Egipta predvsem pa tudi judovsko tradicijo in gr\xc5\xa1ko filozofijo. Od nekdaj je podpiral judovstvo, zato je doniral veliko denarja za okrasitev vrat na Jeruzalemskem templju z zlatom in srebrom. _NEWLINE_Preostalih podatkov o njegovem \xc5\xbeivljenju je malo, ve\xc4\x8dino jih izvemo iz njegovih del. Precej\xc5\xa1en del svojega \xc5\xbeivljenja je posvetil meditaciji, \xc5\xa1tudiju in pisanju knjig. Poleg tega pa je sodeloval pri nekaterih politi\xc4\x8dnih nalogah, za katere je menil, da so dol\xc5\xbenosti do njegovega ljudstva. Edini dogodek v njegovem \xc5\xbeivljenju, za katerega natan\xc4\x8dno vemo, kdaj se je zgodil, je leta 40 na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja, ko je v rimski ambasadi zastopal aleksandrijske Jude pred rimskim cesarjem Kaligulo. Do tega je pri\xc5\xa1lo zaradi sporov med judovsko in gr\xc5\xa1ko populacijo, saj Judje niso hoteli \xc4\x8dastiti gr\xc5\xa1kih bogov, Grki pa so se posmehovali judovskemu enobo\xc5\xa1tvu. Filon je bil zaradi gr\xc5\xa1ke izobrazbe in judovske vzgoje dobro seznanjen z njihovim sporom. Verjel je, da je judovstvo prava vera ter je Jude \xc5\xbeelel prikazati kot \xc5\xbertve napadov aleksandrijskih Grkov. Takrat se je tudi uprl upodabljanju cesarja kot boga. Predvsem ga je motil kip cesarja v Jeruzalemskem templju, saj je to razumel kot \xc5\xbealitev njegove vere. S tem je posredno pokazal podporo uporu Judov proti rimski nadoblasti. Prilo\xc5\xbenost, da je lahko zastopal Jude je dobil, ko je bil izvoljen za vodjo delegacije, \xc4\x8dlan katere je bil tudi njegov brat Aleksander. Za razliko od mnogih Judov pa je Filon razmi\xc5\xa1ljal o tem, kako bi ne-Jude privedel k Bogu po mirni poti. Judovstvo jim je \xc5\xbeelel pribli\xc5\xbeati, da bi ga ti sprejeli. Ob vrnitvi leta 41 po Kr. je napisal obse\xc5\xbeno poro\xc4\x8dilo o poslanstvu, iz katerega je razvidno, da je bil v tem \xc4\x8dasu v obdobju svoje polne zrelosti.\n_START_SECTION_\nFilozofija\n_START_PARAGRAPH_\nFilon predstavlja vrhunec judovsko\xe2\x80\x93helenisti\xc4\x8dnega sinkretizma. Njegova dela so kombinacija platonizma, poznega stoicizma in judovske eksegeneze v enem filozofskem sistemu. Filon je razvil izvirno pou\xc4\x8devanje Logosa (Besede), ki nam omogo\xc4\x8da spoznanje Boga in njegovih del. V skladu z antropomorfnim opisom Boga v Tanaku je Filonov pristop alegori\xc4\x8den, ne-dobeseden, pa\xc4\x8d pa vedno v skladu z bo\xc5\xbeanskim Logosom (besedo, razumom), ki deluje kot posrednik med Bogom in (ustvarjeno) naravo in hkrati Bogom in \xc4\x8dlovekom. Logos je za Bogom najpomembnej\xc5\xa1e bitje, ustvarjeno od Boga, ni Bog, je pa Njemu podoben. Z alegori\xc4\x8dno interpretacijo je npr. razlo\xc5\xbeil ve\xc4\x8dino Prve Mojzesove knjige od stvarjenjskega mita naprej. Stvaritev \xc4\x8dloveka po bo\xc5\xbeji podobi (Gen 1,27) tako zadeva \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki intelekt, ne pa dobesedno podobnost z Bogom. Kljub temu, da v skladu s svojo kulturo bolj ceni Mojzesa, le-tega prilagaja Platonu. Po Filonu je Bog sam sicer nedoumljiv (negativna teologija), ni pa nedoumljivo njegovo stvarstvo, urejeno v skladu z bo\xc5\xbeanskim Logosom (naravna teologija). Filonov Bog je bli\xc5\xbeji abstraktnemu bogu gr\xc5\xa1ke filozofije kot pa osebnemu judovskemu Bogu Svetega pisma. Logos, ki je nelo\xc4\x8dljivo povezan z Bogom, je zgolj upravljavec sveta in ne neko bo\xc5\xbeansko bitje samo po sebi.\n_START_SECTION_\nFilonov vpliv na razvoj kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdivel je na prelomnici dveh obdobij in dveh kultur, zato bi ga danes lahko imenovali kot \xc2\xbbprelomna\xc2\xab\xc2\xa0osebnost. Ni se izognil vrsti protislovij, ki so predvsem posledica dejstva, da je nove ideje izra\xc5\xbeal ve\xc4\x8dinoma s starimi izrazi in da so nove ideje izhajale iz izro\xc4\x8dila in miselnosti, ki pa sta bila v marsikaterem pogledu nasprotna helenisti\xc4\x8dni kulturi; pretresel je prav temelje velikih helenisti\xc4\x8dnih \xc5\xa1ol - prevladujo\xc4\x8di materializem je prebil z vnovi\xc4\x8dno osvojitvijo razse\xc5\xbenosti breztelesnega. Poleg tega je pokazal potrebo po preseganju razuma in pritrjevanje Bogu. _NEWLINE_Ta poskus zlitja med judovsko teologijo in gr\xc5\xa1ko filozofijo, ki ga je opravil Filon, je dogodek izjemnega dosega tako v duhovni zgodovini gr\xc5\xa1tva kot judovstva. Zato se z njim za\xc4\x8dne zgodovina kr\xc5\xa1\xc4\x8danske torej \xc2\xbbevropske\xc2\xab\xc2\xa0filozofije._NEWLINE_Po Filonovi smrti njegovo delo ni imelo velikega vpliva na judovsko vero in interpretacije Tanaka. Zato pa so njegova dela vplivala na razvoj nove vere imenovane kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo. Kr\xc5\xa1\xc4\x8danski cerkveni voditelji so menili, da Filonova dela zagovarjajo kr\xc5\xa1\xc4\x8danske ideje. Hieronim ga je uvrstil med cerkvene o\xc4\x8dete. Zaradi njegovega vpliva so nominalni kristjani sprejeli nesvetopisemski nauk o nesmrtnosti du\xc5\xa1e. Filonovo u\xc4\x8denje o Logosu (Besedi) se navezuje na kasnej\xc5\xa1o omembo Logosa na za\xc4\x8detku Janezovega evangelija in s tem vklju\xc4\x8duje v kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko dogmo o Sveti Trojici.\n_START_SECTION_\nKaj je du\xc5\xa1a?\n_START_PARAGRAPH_\nFilon je o \xc4\x8dloveku menil, da je sestavljen iz du\xc5\xa1e in telesa, ki sta med seboj lo\xc4\x8dena. Na vpra\xc5\xa1anje, ali lahko du\xc5\xa1a umre, je odgovarjal: \xc2\xbbKo smo \xc5\xbeivi, \xc5\xbeivimo, \xc4\x8deprav je na\xc5\xa1a du\xc5\xa1a mrtva in pokopana v telesu kakor v grobnici. \xc4\x8ce pa bi to (telo) umrlo, bi na\xc5\xa1a du\xc5\xa1a za\xc5\xbeivela svoje pravo \xc5\xbeivljenje, osvobojena bi bila tega zlega in mrtvega telesa, na katero je omejena.\xc2\xab\xc2\xa0Za Filona je bila smrt du\xc5\xa1e simboli\xc4\x8dna. Po njegovem du\xc5\xa1a v resnici nikoli ne umre in je nesmrtna.\n_START_SECTION_\nKdo je Bog?\n_START_PARAGRAPH_\nPo Filonu je Bog tisti, ki ka\xc5\xbee plemenite lastnosti. Filon je obstoj Boga dokazoval z naslednjo analogijo. Potem ko je opisal de\xc5\xbeelo, reke, planete in zvezde, je sklenil: \xc2\xbbSvet je najizvrstnej\xc5\xa1a umetni\xc5\xa1ka mojstrovina, kar jih je \xe2\x80\x93 kakor da ga je oblikoval nekdo, ki je povsem dovr\xc5\xa1en in ima najpopolnej\xc5\xa1e znanje. Od tod nam zamisel o obstoju Boga.\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE_Filonova razlaga vsemogo\xc4\x8dnega Boga je apofati\xc4\x8dna teologija: bolj primerno je trditi, kaj Bog ni, npr. ni spoznaten, kot pa kaj je. . Trdil je, da je nedoumljiv ter, da ga zato ni mogo\xc4\x8de imenovati z osebnim imenom. Filon je ljudi odvra\xc4\x8dal od prizadevanja, da bi spoznali Boga, z besedami, da bi bil \xc2\xbbposkus, da bi prodrli dlje in s preiskovanjem sku\xc5\xa1ali spoznati samo bistvo Boga oziroma njemu lastne lastnosti, popolna neumnost\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nFilonova eti\xc4\x8dna doktrina\n_START_PARAGRAPH_\nV svojih delih je zapisal svoje eti\xc4\x8dne poglede. V osnovi vklju\xc4\x8dujejo trud, da bi dosegli moralne vrline po modelu da \xc5\xbeelimo dose\xc4\x8di cilj s pravim razlogom in z racionalnimi \xc4\x8dustvi. Po Filonu je Bog tisti, ki ka\xc5\xbee plemenite lastnosti. \xc4\x8clovek ima svobodno voljo, vendar omejeno s sposobnostjo svojega mi\xc5\xa1ljenja. Meni, da lahko krivimo \xc4\x8dloveka za njegova dejanja. Filon je dajal \xc5\xa1e poseben poudarek na \xc5\xa1tiri vrline, ki so modrost, samoobvladovanje, pogum ter pravica. Menil je, da naj bi moder \xc4\x8dlovek moral posnemati Boga, vendar z zavedanjem, da ga v ni\xc4\x8demer ne more prese\xc4\x8di. \xc4\x8clovek bi se moral odre\xc4\x8di iracionalnim \xc4\x8dustvom kot so: u\xc5\xbeitek, \xc5\xbeelja, \xc5\xbealost in strah ter jih nadomestiti s \xc4\x8dustvi, ki so osnovana na razumu in so funkcionalna: veselje, volja, ob\xc5\xbealovanje in previdnost. Vse na\xc5\xa1e po\xc4\x8detje bi moralo biti nadzorovano z razumom. Veselje in u\xc5\xbeitek po Filonovem mnenju izhajata kot produkta vrlih dejanj.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nNjegova dela lahko razdelimo v tri skupine:_NEWLINE_1.Svetopisemski spisi, ki so nastali na podlagi Tore (prvih 5 knjig Stare zaveze), predvsem Geneze. Najpomembnej\xc5\xa1i izmed 25 ohranjenih razprav je Legum allegoriae (Alegorije zakonov), komentar Geneze._NEWLINE_2.Splo\xc5\xa1ne filozofske razprave. Mednje sodijo Quod omnis probus liber sit (Kdor je po\xc5\xa1ten, je svoboden), kjer dokazuje stoi\xc4\x8dni paradoks, da je zgolj pameten \xc4\x8dlovek svoboden; De aeternitate mundi (O ve\xc4\x8dnosti sveta), kjer dokazuje, da svet ni bil ustvarjen \xe2\x80\x93 obstaja \xc5\xbee od nekdaj in je neuni\xc4\x8dljiv; De providentia (O previdnosti), dialog med Filonom in Bogom, kjer zagovarja, da Bog skrbi za svet;_NEWLINE_3.Spisi o dru\xc5\xbebenopoliti\xc4\x8dnih temah. Ti vklju\xc4\x8dujejo De vita contemplativa (O premi\xc5\xa1ljujo\xc4\x8dem \xc5\xbeivljenju), slavospev aleksandrijski verski sekti; delno ohranjeno Hypothetica (Hipotetika), zagovor Judovstva pred antisemitskimi obto\xc5\xbebami; Zoper Flaccusa, o zlo\xc4\x8dinih rimskega guvernerja Aulusa Avilliusa proti aleksandrijskim Judom in njegovi kazni; Legatio ad Caium (Poslanstvo Gaju), napad na rimskega cesarja Kaligulo zaradi njegove sovra\xc5\xbenosti do aleksandrijskih Judov.'