b'\n_START_ARTICLE_\nPavel Aleksejevi\xc4\x8d Tu\xc4\x8dkov (1776-1858)\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPri 9 letih je vstopil v Bombardirski polk. Konec leta 1787 je postal adjutant v \xc5\xa1tabu svojega o\xc4\x8deta, ki je bil in\xc5\xbeenirski generalporo\xc4\x8dnik in poveljnik vseh trdnjav ob rusko-\xc5\xa1vedski meji._NEWLINE_24. julija 1791 je kot stotnik vstopil v aktivno voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo in sicer v 2. bombardirski bataljon. Na osebni ukaz carja Pavla I. je bil leta 1798 preme\xc5\xa1\xc4\x8den v artilerijski bataljon in povi\xc5\xa1an v polkovnika; 8. oktobra 1800 je bil povi\xc5\xa1an v generalmajorja ter imenovan za poveljnika 1. artilerijskega polka. Na tem mestu je ostal do 27. avgusta 1801; 18. junija 1803 je postal poveljnik 9. artilerijskega polka._NEWLINE_Med 6. novembrom 1803 in 11. marcem 1807 je bil upokojen. Aktiviran je bil 11. marca 1807 kot poveljnik Vilmanstradskega pehotnega polka; slednji je imel med 16. avgustom 1806 in 22. februarjem 1811 mu\xc5\xa1ketirski status. Sodeloval je v rusko-\xc5\xa1vedski vojni 1808-09._NEWLINE_1. julija 1812 je postal poveljnik 2. brigade 17. pehotne divizije. Med patriotsko vojno je bil poslan kot \xc4\x8dastni vojni ujetnik v Francijo, kjer je ostal do osvoboditve pomladi 1814. Leta 1815 se je vrnil nazaj in postal poveljnik 8. pehotne divizije._NEWLINE_9. februarja 1819 je bil zaradi bolezni odpu\xc5\xa1\xc4\x8den iz voja\xc5\xa1ke slu\xc5\xbebe. Leta 1826 ga je car Nikolaj I. Ruski ponovno aktiviral, tokrat pa v javno slu\xc5\xbebo; dobil je \xc4\x8din tajnega svetnika. Sprva je vodil moskovski \xc5\xa1olski svet, \xc4\x8dez dve leti pa je postal senator, leta 1838 pa \xc5\xa1e dr\xc5\xbeavni svetnik. Kmalu je postal predsednik komisije za pro\xc5\xa1nje za carja. Ta polo\xc5\xbeaj je zasedel do 1. januarja 1858._NEWLINE_Njegov ne\xc4\x8dak s popolnoma istim imenom Pavel Aleksejevi\xc4\x8d Tu\xc4\x8dkov je bil general pehote in dr\xc5\xbeavni svetnik.'