b'\n_START_ARTICLE_\nEl Dorado\n_START_PARAGRAPH_\nEl Dorado (\xc5\xa1pansko, \xc2\xbbzlati\xc2\xab) je \xc5\xa1pansko poimenovanje za legendarnega vladarja ljudstva Muisca, domorodcev, ki so prebivali v severnih Andih (na obmo\xc4\x8dju dana\xc5\xa1nje Kolumbije) med letom 600 in 1600 na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja. Ime je povezano z njihovim obrednim kronanjem pri jezeru Guatavita. Prekrit z zlatim prahom, je vladar na splavu odplul na sredino jezera, kamor je v dar bogovom odvrgel zlate dragocenosti. Obi\xc4\x8daj je do prihoda \xc5\xa1pancev na celino izginil, legenda o El Doradu pa je dobila mitske razse\xc5\xbenosti. Ostale so zgodbe o starodavnem kraljestvu v globinah amazonskega pragozda, kjer se skrivajo ogromne koli\xc4\x8dine zlata. Legenda je v \xc5\xa1panskih zavojevalcih zbudila \xc5\xbeeljo po bogastvu, kar je botrovalo \xc5\xa1tevilnim odpravam, katerih cilj je bil odkriti legendarno mesto. Iskanje je bilo neuspe\xc5\xa1no, do za\xc4\x8detka 19. stoletja pa je obveljalo prepri\xc4\x8danje, da zgodba o El Doradu ni ni\xc4\x8d ve\xc4\x8d kot mit.\n_START_SECTION_\nPomen zlata\n_START_PARAGRAPH_\nZa predkolumbovske kulture na obmo\xc4\x8dju dana\xc5\xa1nje Kolumbije zlato ni bilo valuta za trgovanje ali vir bogastva, temve\xc4\x8d so ljudstva dragoceno kovino cenila zaradi njene duhovne vrednosti ter preproste obdelave. Obrtniki ljudstva Muisca so iz zlata izdelovali nakit ter razne dragocene predmete, ki so jih v velikih koli\xc4\x8dinah darovali svojim bo\xc5\xbeanstvom, da bi obdr\xc5\xbeali ravnovesje vesolja in se izognili naravnim katastrofam. Izdelovali so figurice imenovane \xc2\xbbtunjos\xc2\xab ), ki so najve\xc4\x8dkrat predstavljale osebe z oro\xc5\xbejem ali glasbenimi instrumenti. Najbolj znan primer figurice je zlat splav z okra\xc5\xa1enimi osebami, ki predstavlja njihov ritual darovanja. Danes si ga lahko ogledamo v Muzeju zlata v Bogoti. _NEWLINE_\xc5\xa0panski osvajalci so kmalu po svojem prihodu opazili dragocenosti domorodskih ljudstev, izdelane iz zlata, srebra ter dragih kamnov, ki za tamkaj\xc5\xa1nje prebivalce niso imeli nikakr\xc5\xa1ne materialne vrednosti. V prepri\xc4\x8danju, da se tam skriva neizmerno bogastvo, so pri\xc4\x8deli pre\xc4\x8desavati severni del celine, da bi tam odkrili nahajali\xc5\xa1\xc4\x8da zlata, ki bi ga lahko pretopili ter na svojih ladjah odpeljali nazaj v Evropo.\n_START_SECTION_\nIskanje legendarnega kraljestva\n_START_PARAGRAPH_\nPo letu 1500 so evropski raziskovalci v iskanju zlatega mesta organizirali \xc5\xa1tevilne odprave v do tedaj neraziskan amazonski pragozd. Ideja o legendi naj bi se porodila \xc5\xa1panskim osvajalcem iz Quita, ki je okrog leta 1540 postalo izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de prvih odprav v gozdove Andov. Kot je razvidno iz ohranjenih zapisov o njihovih ekspedicijah, so prvi raziskovalci pod vodstvom Gonzala Pizarre, Francisca de Orellane ter Hernana P\xc3\xa9reza de Quesade in Philippa Von Huttna tam naleteli na plemena, ki so naseljevala obmo\xc4\x8dja rek \xc3\x91apo, Caquet\xc3\xa1, Uaup\xc3\xa9s in Putumayo. Edini zgodovinski viri, ki pri\xc4\x8dajo o plemenih v pore\xc4\x8dju Amazonke, so zapisi raziskovalca Gasparja de Carvajala, ki se je na obmo\xc4\x8dje prebil leta 1542 ter Lope de Aguirre iz leta 1561. Rodovitno obmo\xc4\x8dje je bilo takrat gosto poseljeno s \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnimi ljudstvi. Zahvaljujo\xc4\x8d tem odpravam pa so nastali tudi prvi zemljevidi severnega dela Ju\xc5\xbene Amerike.\n_START_SECTION_\nFrancisco de Orellana\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0panski konkvistador Francisco de Orellana, ki je zaslu\xc5\xbeen za padec Inkovskega imperija, v Peruju, se je skupaj s svojim polbratomGonzalom Pizarro leta 1537 podal na vzhod v iskanju bogatih nahajali\xc5\xa1\xc4\x8d cimeta ter zlata. \xc5\xa0tevilni Pizarrovi spremljevalci so v amazonskem pragozdu izgubili \xc5\xbeivljenje zaradi lakote, bolezni ter spopadov z domorodci, Orellano pa je nadaljeval svojo pot vzdol\xc5\xbe Amazonke dokler ni dosegel Atlantskega oceana. Pionirska raziskovalca zlatega mesta sicer nista na\xc5\xa1la, je pa Orellano danes znan kot odkritelj reke Amazonke.\n_START_SECTION_\nHernan P\xc3\xa9rez de Quesada\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde leta 1536 si je Gonzalo Jimenez de Quesada podjarmil ju\xc5\xbene naselbine plemena Muisca ter si prisvojil njihove zaklade. Njihove zgodbe o obredu iniciacije novega vladarja ter velike koli\xc4\x8dine zlata pri domorodcih so pri\xc4\x8dale o obstoju El Dorada, zato se je nekaj let kasneje v iskanje podal njegov brat Hern\xc3\xa1n P\xc3\xa9rez de Quesada, ki pa svojega na\xc4\x8drta ni uspel uresni\xc4\x8diti in se pora\xc5\xbeen vrnil v Bogoto.\n_START_SECTION_\nAntonio de Berrio in Sir Walter Raleigh\n_START_PARAGRAPH_\nAntonio de Berrio se je na lov za zlatim kraljestvom podal kar trikrat. Med leti 1583 in 1589 je raziskal kolumbijske planote ter zgornji tok reke Orinoko. Sredi njegove tretje ekspedicije je njegovo posadko zajel angle\xc5\xa1ki raziskovalec Walter Raleigh ter skupaj s svojimi ujetniki nadaljeval iskanje vzdol\xc5\xbe Orinoka in se \xc4\x8dez nekaj mesecev vrnil nazaj na otok Trinidad.\n_START_SECTION_\nJezero Guatavita\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi zgodb o obrednem darovanju zlatih dragocenosti na svetem jezeru Guatavita je prenekateri raziskovalec poskusil jezero izsu\xc5\xa1iti in se tako dokopati do bogastva. Prvi je laguno \xc5\xbeelel izprazniti Hern\xc3\xa1n P\xc3\xa9rez de Quesada, a je tam na\xc5\xa1el le malo zlata. Posku\xc5\xa1ali so \xc5\xa1e mnogi, a so v jezeru naleteli le na nekaj artefaktov iz zlata, dragih kamnov in keramike. _NEWLINE_Kljub stoletjem raziskovalnih odprav in truda popotnikov, da bi na\xc5\xa1li El Dorado, se nobena najdba ni uspela pribli\xc5\xbeati zgodbam o neizmernem bogastvu, ki naj bi ga skrivalo zlato mesto.'