b'\n_START_ARTICLE_\nPovodni mo\xc5\xbe (Pre\xc5\xa1eren)\n_START_PARAGRAPH_\nPovodni mo\xc5\xbe je prva balada Franceta Pre\xc5\xa1erna (poleg prevoda Lenore), ki je nastala v njegovem mladostnem obdobju. Snov za balado je \xc4\x8drpal iz Valvasorjevega dela Slava vojvodine Kranjske. Balada je bila objavljena v zbirki Kranjski \xc4\x8dbelici leta 1830.\n_START_SECTION_\nNastanek pesmi\n_START_PARAGRAPH_\nPre\xc5\xa1eren je pesmi, ki jih je napisal do leta 1825, v oceno predlo\xc5\xbeil Kopitarju. Ta mu je svetoval, naj pesmi za nekaj let pospravi, se od njih oddalji in jih takrat z distanco in ve\xc4\x8djo modrostjo popravi. Pre\xc5\xa1eren je nasvet upo\xc5\xa1teval \xc5\xa1e preve\xc4\x8d dobesedno, saj je vse pesmi se\xc5\xbegal, razen treh - Povodnega mo\xc5\xbea, prevoda Lenore in La\xc5\xbenivih pratikarjev. S podnaslovom "balada iz Valvasorja" nam razkrije, iz kje je \xc4\x8drpal svoje zgodbe. Oprl se je na 11. in 15. knjigo Slave Vojvodine Kranjske, kjer se pojavi povodni mo\xc5\xbe oziroma strah, ki \xc5\xbeivi v Ljubljanici, in ljubljanska lepotica, ki jo odnese s seboj. Kljub temu, da je iz Valvasorjeve snovi naredil samostojno pesni\xc5\xa1ko zgodbo, se ni odlo\xc4\x8dil za \xc5\xa1irjenje zgodbe, bistvena sprememba pa je odstranitev moralnega nauka._NEWLINE_V Kranjski \xc4\x8dbelici se je dekle imenovalo Zalika in ne Ur\xc5\xa1ka (Al lep\xc5\xa1i od Zalike ni blo nobene). Najverjetneje gre za resni\xc4\x8dno osebo, h\xc4\x8di kr\xc4\x8dmarja Dolenca, v katero je bil Pre\xc5\xa1eren zaljubljen v svojih mladih letih.\n_START_SECTION_\nVsebina in zgradba\n_START_PARAGRAPH_\nZgodba govori o lepi, mladi, spogledljivi in domi\xc5\xa1ljavi Ur\xc5\xa1ki, ki se ji noben mo\xc5\xa1ki ne more upreti. Na Starem trgu se odvija ples, na katerem Ur\xc5\xa1ka zavra\xc4\x8da fante enega za drugim. Plesa je \xc5\xbee skoraj konec, ko zagleda mladeni\xc4\x8da, ki ga \xc5\xbeeli omre\xc5\xbeiti. Ta jo prosi za ples in Ur\xc5\xa1ka privoli. Kljub grmenju in vetru se vrtita vse hitreje, dokler se ne zavrtita do brega in izgineta v vrtincu Ljubljanice. Balada je sestavljena iz 84 verzov - 14 kitic po 6 verzov. Kitice se po vsebini zdru\xc5\xbeujejo v sklope 3\xc2\xa0: 3\xc2\xa0: 3\xc2\xa0: 1\xc2\xa0: 3\xc2\xa0: 1. Ritem je amfibra\xc5\xa1ki 12-erec, rima pa x a a a b b._NEWLINE_Prve tri kitice \xc5\xa1e nimajo baladne te\xc5\xbee in sloga (semanti\xc4\x8dna zgo\xc5\xa1\xc4\x8denost, napetost, usodnost dogajanja ipd.), ampak Pre\xc5\xa1eren za\xc4\x8denja z lagodnim opisom Ur\xc5\xa1ke, ki je lepa, pretkana, spogledljiva, rado\xc5\xbeiva. \xc5\xa0ele z zadnjim stihom tretje kitice predstavi o Ur\xc5\xa1ki nekaj novega, predvideva zasuk (ga stakne nazadnje, ki bil ji je kos). V slede\xc4\x8dih treh kiticah opisuje nedeljski ples na Starem trgu, kjer Ur\xc5\xa1ka zavra\xc4\x8da vse plesalce po vrsti. Tu se na\xc4\x8din pripovedovanja bistveno spremeni - plesa ne opisuje ve\xc4\x8d lahkotno, dogajanje se gosti in naglica stopnjuje, kar je razvidno tudi iz sprememb okolja (nedeljsko popoldne pod lipo zeleno se pomakne v \xc4\x8das, ko sonce zahaja, se mrak pribli\xc5\xbeuje). V 7., 8., 9. kitici dogajanje dose\xc5\xbee prvi vrh - pojavi se junak, ki mu uspe dobiti Ur\xc5\xa1kino privolitev na ples in se divje zasu\xc4\x8deta. Pre\xc5\xa1eren \xc5\xa1ele tu prestopi v baladni slog. Dejstva, da o junaku ne vemo ni\xc4\x8desar in da je od jutra do ve\xc4\x8dera pre\xc5\xa1el ogromno razdaljo (od tam, kjer Donava bistra pridru\xc5\xbei se Savi, torej od Beograda do Ljubljane), doda zgodbi nekaj skrivnostnega. Baladno nadnaravno je tudi ples junakov (ples postaja vse hitrej\xc5\xa1i, kot da ju nosi vihar, kot da bi brez trupla okrog se vrtela). Ozna\xc4\x8devanje plesa pa se ne da razumeti ve\xc4\x8d samo na en na\xc4\x8din, ampak postaja dvoumno: v dialogu med plesalcema je namesto besede ples dvoumno oziroma ve\xc4\x8dumno uporabil besedo raj, ki lahko pomeni ples ali rajsko sre\xc4\x8do ali smrt. Ukinitev pripovedovanja v tretji osebi in uvedba dialoga bralcu \xc5\xa1e bolj pribli\xc5\xbea dogajanje. V 10. kitici pozornost usmeri na stranske vloge, torej na gledalce in godce, ki jim osuplim zastanejo roke, povodni mo\xc5\xbe pa se zaradi prekinjene glasbe razjezi, udari z nogo in si \xc5\xbeeli nove, druga\xc4\x8dne glasbe. 11., 12. in 13. kitica so drugi vrh in hkrati odlo\xc4\x8dilni razplet dejanja. Glasbo, ki so jo prej igrali godci, prevzamejo nad\xc4\x8dlove\xc5\xa1ke sile (zasli\xc5\xa1i na nebu se stra\xc5\xa1no gromenje, zasli\xc5\xa1i vetrov se sovra\xc5\xbeno vr\xc5\xa1enje, zasli\xc5\xa1i potokov dere\xc4\x8dih \xc5\xa1umenje), ki jima daje ritem za ples, vse druge pa prestra\xc5\xa1ijo. Ob razkrivanju plesal\xc4\x8devega zlobnega plana tudi Ur\xc5\xa1ko postaja vedno bolj strah. V sklepni 14. kitici se dogajanje zaklju\xc4\x8di z izoginotjem povodnega mo\xc5\xbea in Ur\xc5\xa1ke v vrtincu reke, zgodbo pa rahlo razbremeni z zadnjima dvema verzoma, kjer se ponovno postavi v vlogo kronista in pove, kaj o izognitju Ur\xc5\xa1ke vedo \xc4\x8dolnarji.  _NEWLINE_Pre\xc5\xa1ernova balada za razliko od Valvasojeve ne vsebuje moralisti\xc4\x8dnega nauka. Valvasorjeva junakinja je kaznovana za svoj greh, torej za svojo prevzetnost in razuzdanost, kar Valvasor postavi za nauk drugim. Pre\xc5\xa1eren pa kot Ur\xc5\xa1kin greh in hkrati \xc4\x8dar vidi njeno prevzetno, podjetno ljubezen in rado\xc5\xbeivost, zato je v njegovi zgodbi njena smrt predstavljena kot prevelika kazen, torej kot krivica.'