b'\n_START_ARTICLE_\nGajica\n_START_PARAGRAPH_\nG\xc3\xa1jica (hrva\xc5\xa1ki:hrvatska abeceda/gajica) je latini\xc4\x8dna pisava, ki jo je razvil hrva\xc5\xa1ki jezikoslovec Ljudevit Gaj. Gajico so najprej uporabljali za zapisovanje hrva\xc5\xa1\xc4\x8dine, pozneje pa se je z nekaj prilagoditvami uveljavila tudi za pisanje sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine.\n_START_SECTION_\nOrginalna gajica propisana v Kratka osnova horvatsko-slavenskoga pravopisa\n_START_PARAGRAPH_\nLjudevit Gaj je predstavil svojo pisavo v knjigi Kratka osnova horvatsko-slavenskog pravopisanja, ki je iz\xc5\xa1la leta 1830. Gaj je razvil svojo pisavo zlasti po \xc4\x8de\xc5\xa1kem zgledu:_NEWLINE_A B C \xc4\x8c D \xc4\x8e E F G \xc7\xa6 H I J K L \xc4\xbd M N \xc5\x87 O P R S \xc5\xa0 T \xc5\xa4 U V Z \xc5\xbd\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\nIz \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8dine je prevzel \xc4\x8drke C, S, Z in \xc4\x8c, \xc5\xa0, \xc5\xbd. Prevzel je tudi \xc4\x8de\xc5\xa1ki \xc5\x87 in slova\xc5\xa1ki \xc4\xbd, ki pa ju je pozneje nadomestil z NJ in LJ. Poleg tega je uvedel \xc5\xa1e posebno \xc4\x8drko \xc7\xa6, ki so jo pozneje zamenjali z D\xc5\xbd po poljskem zgledu (le da ima poljski D\xc5\xbb na \xc5\xbb piko). \xc4\x8ce\xc5\xa1ko \xc4\x8drko \xc5\xa4 je Gaj \xc5\xbee v za\xc4\x8detku nadomestil s TJ, pozneje pa so za\xc4\x8deli namesto tega uporabljati poljski \xc4\x86. Namesto \xc4\x8de\xc5\xa1kega \xc4\x8e je Gaj pripisal DJ, a za tuje besede GJ, \xc5\xa1ele leta 1892 pa se je uveljavila \xc4\x8drka \xc4\x90 po Dani\xc4\x8di\xc4\x87u, ki jo Hrvati uporabljajo \xc5\xa1e zdaj._NEWLINE_Gaj je posku\xc5\xa1al (po \xc4\x8de\xc5\xa1kem zgledu) uvesti tudi \xc4\x8drko \xc4\x9a, ki bi se jo izgovarjalo v razli\xc4\x8dnih nare\xc4\x8djih razli\xc4\x8dno: v ijekavskem nare\xc4\x8dju kot ije, v jekavskem je, v ekavskem nare\xc4\x8dju kot e, v ikavskem nare\xc4\x8dju kot i. To bi bila zanimiva mo\xc5\xbenost za povezovanje razli\xc4\x8dnih hrva\xc5\xa1kih nare\xc4\x8dij, vendar Hrvatje \xc4\x8drke \xc4\x9a (posmehljivo imenovane rogati E) niso sprejeli.\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\nGaj je bil gore\xc4\x8d privr\xc5\xbeenec ilirizma - gibanja, ki je \xc5\xa1telo Slovence in Hrvate za pripadnike skupnega Ilirskega naroda. Za Hrvate je ilirizem pomenil narodni preporod, za Slovence pa te\xc5\xbenjo po opustitvi lastnega jezika, zato Gajeve ideje med Slovenci najprej niso bile dobro sprejete. Edini vidnej\xc5\xa1i slovenski pripadnik ilirizma je bil Stanko Vraz, ki je leta 1839 izdal knjigo Narodne pesmi ilirske, koje se pevaju po \xc5\xa0tajerskoj, Kranjskoj, Koru\xc5\xa1koj i zapadnoj strani Ugarske. V knjigi so slovenske pesmi zapisane v gajici, zato to velja za prvo slovensko knjigo v gajici._NEWLINE_Zelo zgodaj je gajico uporabljal tudi Jovan Vesel Koseski. Pozneje so gajico podprli tudi drugi vidnej\xc5\xa1i slovenski intelektualci: France Pre\xc5\xa1eren, Janez Bleiweis in Anton Martin Slom\xc5\xa1ek. Za \xc5\xa1irjenje gajice med preproste ljudi so bile zlasti pomembne Bleiweisove Kmetijske in rokodelske novice in Slom\xc5\xa1kova Bla\xc5\xbee in Ne\xc5\xbeica v nedeljski \xc5\xa1oli._NEWLINE_V drugi polovici 19. stoletja je med Slovenci gajica popolnoma izpodrinila bohori\xc4\x8dico in je v veljavi \xc5\xa1e danes.'