b'\n_START_ARTICLE_\nLeopold von Ranke\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRanke se je rodil v Wiehu, ki je bil tedaj v volilni kne\xc5\xbeevini Sa\xc5\xa1ki. Njegov o\xc4\x8de je bil luteranski pastor. Vzgojo je prejel deloma doma, deloma v schulpfortski gimnaziji. V mladosti je vzljubil klasi\xc4\x8dno gr\xc5\xa1\xc4\x8dino in latin\xc5\xa1\xc4\x8dino, kakor tudi luteransko skupnost. 1814 je vstopil na Univerzo v Leipzigu, , kjer je \xc5\xa1tudiral klasiko in luteransko teologijo. Tam je postal izvedenec za filologijo in prevajanje anti\xc4\x8dnih avtorjev v nem\xc5\xa1\xc4\x8dino. Njegov u\xc4\x8ditelj je bil Hermann. Kot \xc5\xa1tudent je cenil Tukidida, Livija, Goetheja, Kanta, Fichteja, Schellinga in Schlegla. Niso ga mikali sodobni zgodovinarji, ker ni bil zadovoljen z njihovim na\xc4\x8dinom, ki je samo kopi\xc4\x8dil dogodke brez raz\xc4\x8dlenjevanja, ocenjevanja in povezovanja.\n_START_SECTION_\nRanke: Oris pape\xc5\xbea Pavla IV.\n_START_PARAGRAPH_\nActon je omalova\xc5\xbeeval Rankeja kot \xc4\x8dloveka, ki je bil \xc4\x8disto zakopan v  arhive; suhoparne\xc5\xbea brez zamisli. Heine ga je zavra\xc4\x8dal kot navadnega podobarja miniatur. Rankejev bralec pa lahko dobi \xc4\x8disto nasprotno mnenje; lahko zares opazi celo to, da je bil njegov slog zgodovinskega pisatelja pravzaprav preve\xc4\x8d barvit, preve\xc4\x8d napet (dramatic), preve\xc4\x8d pre\xc5\xbeet z velikimi zamislimi. Tukaj podajamo izvle\xc4\x8dek kot pripomo\xc4\x8dek, da si o zadevi lahko ustvari \xc4\x8dlovek svoje lastno mnenje._NEWLINE__NEWLINE_Izvle\xc4\x8dek je iz vseobse\xc5\xbenega in takoreko\xc4\x8d posmehljivega orisa Giovannija Pietra Carafa, pape\xc5\xbea Pavla IV.. To delo je Rankeju prineslo mednaroden sloves. V njem je skoval, da ne govorimo o drugih velikih zamislih, izraz proti-reformacija. Prevod temelji na tistem od Rogerja Winesa, Leopold von Ranke: Skrivnost svetovne zgodovine (The Secret of World History 1981), ki povzema tistega od Elizabeth Foster, Ranke: Rimski pape\xc5\xbei (The Popes of Rome 1847); prevod se je pojavil nedolgo po izidu nem\xc5\xa1kega izvirnika. \xc5\xbde s samim svojim pojavom dokazuje mednarodno zanimanje, ki ga je zbudilo Rankejevo delo. To je bilo prvi\xc4\x8d, da so pape\xc5\xa1tvo obravnavali na nepristranski na\xc4\x8din, kot svojstveno silo v zgodovini. Podajmo oris Pavla IV. v njegovem odlo\xc4\x8dilnem trenutku: _NEWLINE_Njegovo sovra\xc5\xa1tvo do \xc5\xa0pancev, in upanje, da bo postal osvoboditelj Italije, sta porinila celo Pavla IV. v na\xc4\x8drte in dejanja skrajno posvetna; vodila sta ga do obdarovanja svojih sorodnikov s cerkvenimi de\xc5\xbeelami; povzro\xc4\x8dila sta povzdignjenje zgolj voja\xc5\xa1kih osebnosti do upravljanja \xc4\x8disto cerkvenih zadev; sta ga strmoglavila v nepomirljive spore in krvolo\xc4\x8dne sovra\xc5\xbenosti. Dogodki so ga prisilili, da se je poslovil od tistega upanja in potla\xc4\x8dil sovra\xc5\xa1tvo; na tej stopnji so se mu o\xc4\x8di postopoma odpirale, da je uvidel grajevrednost take svoje usmeritve. Zoper te \xc5\xbealjivce \xe2\x80\x93 po bole\xc4\x8dem spopadu s samim seboj \xe2\x80\x93 je prevladal Pavel in njegov strogi \xc4\x8dut za pravico. Sedaj je za\xc4\x8del vladati na na\xc4\x8din, ki so ga od njega najprej pri\xc4\x8dakovali. Z vihravo mo\xc4\x8djo, ki jo je poprej razvil v svojih sovra\xc5\xbenostih in vojnah, se je vrnil k obnovi Dr\xc5\xbeave, in nadvse, k obnovi Cerkve. _NEWLINE_Vse posvetne slu\xc5\xbebe, od najvi\xc5\xa1jih do najni\xc5\xbejih, so pre\xc5\xa1le v druge roke. Obstoje\xc4\x8di \xc5\xbeupani in upravniki so zgubili svoje polo\xc5\xbeaje; na\xc4\x8din, na katerega se je to godilo, je bil nekaj \xc4\x8disto edinstvenega. V Perugii na primer, je na novo imenovani upravnik prispel pono\xc4\x8di in ne da bi po\xc4\x8dakal svitanja, sklical stare\xc5\xa1ine (anziani), pokazal svoja pooblastila, in jim takoj zapovedal, naj zaprejo prej\xc5\xa1ega upravnika, ki je bil navzo\xc4\x8d. Ne pomni se, kateri pape\xc5\xbe je vladal brez nepotizma; Pavel IV. se tega ni dr\xc5\xbeal. Polo\xc5\xbeaje, ki so jih imeli v lasti doslej njegovi sorodniki, je podaril kardinalu Carpiju , Camillu Orsiniju  , ki je imel \xc5\xbee prej veliko oblast pod Pavlom III., in drugim. Pavel IV. ni zamenjal le oseb, ampak je popolnoma zamenjal na\xc4\x8din in zna\xc4\x8daj uprave. Uvedel je pomembne var\xc4\x8dne ukrepe, in sorazmerno zmanj\xc5\xa1al takse in prispevke. Dnevno je zahteval poro\xc4\x8dilo od upravnika. Javna opravila je izvajal z veliko pazljivostjo in ni trpel, da bi ostala kakr\xc5\xa1nakoli prej\xc5\xa1nja zloraba._NEWLINE_Ne glede na zmedo, ki je vladala v zgodnjem delu njegovoega pape\xc5\xbeevanja, Pavel IV. ni nikoli izgubil iz vida svojih prenoviteljskih na\xc4\x8drtov; zdaj se jih je lotil z najbolj resno gore\xc4\x8dnostjo in nevideno pazljivostjo. V cerkve je uvedel stro\xc5\xbeji red. Prepovedal je kakr\xc5\xa1nokoli bera\xc4\x8denje. Celo milo\xc5\xa1\xc4\x8dino za ma\xc5\xa1e, ki jo je prej pobirala duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina, je odpravil; podobe, katerih vsebina ni bila primerna za cerkev, je odstranil. V njegovo \xc4\x8dast so skovali svetinjo, ki je predstavljala Kristusa, ki izganja menjalce iz templja. Menihe, ki so \xc5\xbeiveli zunaj samostana (pohaja\xc4\x8de), je izgnal iz mesta in iz Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave. Pape\xc5\xa1ki dvor se je pridru\xc5\xbeil rednim postom; zapovedal jim je, da morajo Veliko no\xc4\x8d obhajati s prejemom svetega obhajila. \xc5\xa0krlatnike je prisili, da so morali ob\xc4\x8dasno pridigati; Pavel sam je pridigal. Kolikor je najbolj mogel, je odpravil dobi\xc4\x8dkanosne kurijske zlorabe. Ni dal soglasja k praksi, da en \xc4\x8dlovek u\xc5\xbeiva nadarbino, svoje dol\xc5\xbenosti pa za bera\xc5\xa1ko ceno prepusti drugemu. _NEWLINE__NEWLINE_Ni minil dan, kot se je sam hvalil, a da ni izdal kakega odloka v svrho prenove Cerkve k njeni izvirni \xc4\x8distosti. Mnogo njegovih dolo\xc4\x8db in odlokov je pozneje prevzel tudi Tridentinski koncil. To je po\xc4\x8del, kot je bilo pri\xc4\x8dakovati, z vso njemu lastno neupogljivo naravo. _NEWLINE__NEWLINE_Nad vse druge ustanove pa je podpiral Izsledni\xc5\xa1tvo (Inkvizicijo), ki jo je on sam preuredil. Dovolil je, da so dnevi dolo\xc4\x8deni za segnaturo in konsistorij minili neopazno; nikoli pa ni opustil \xc4\x8detrtka, ko je zasedal izsledni\xc5\xa1ki odbor (Congregation of Inquisition) v njegovi navzo\xc4\x8dnosti. \xc5\xbdelel je, da naj ta odbor izvaja svoja pooblastila s skrajno strogostjo. Ni dovolil nikakr\xc5\xa1nega obzira do oseb. Pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8de so bili poklicani najodli\xc4\x8dnej\xc5\xa1i plemenita\xc5\xa1i; celo kardinala kot sta bila Morone in Focsherari, je dal vre\xc4\x8di v je\xc4\x8do, ker je podvomil v njuno pravovernost, \xc4\x8deprav sta prav onadva raziskovala pravovernost v knjigah duhovnih vaj Ignacija Lojolskega. Prav Pavel IV. je uvedel praznik svetega Dominika v \xc4\x8dast velikega inkvizitorja. _NEWLINE__NEWLINE_Taka toga ostrost in najstro\xc5\xbeja gore\xc4\x8dnost za obnovo prvotnih navad sta postali vodilni silnici pape\xc5\xbeevanja. Zdi se, ko da je Pavel IV. popolnoma pozabil na svojo preteklost zaradi idej, ki so ga sedaj zaposlovale. \xc5\xbdivel je in izvajal svoje reforme in svojo inkvizicijo, izdajal zakone, zapiral, izob\xc4\x8deval in zahteval priznanja veroizpovedi; te zadeve so izpolnjevale njegovo \xc5\xbeivljenje. _NEWLINE__NEWLINE_Jasno je, da so prej\xc5\xa1nji spori med pape\xc5\xa1tvom in \xc5\xa1panskim cesarstvom prispeveli bolj kot katerakoli stvar k utrditvi protestantizma v Nem\xc4\x8diji. Ko je Pavel IV. zasedel pape\xc5\xa1ki prestol, je imel jasen pogled na pere\xc4\x8de zadeve. Njegovi prvi napori naj bi se obrnili k obnovi miru; toda z vso zaslepljeno strastjo se je namesto tega zagnal v upor; v svojih posledicah je to na koncu privedlo do tega, da je s svojo zaletavo gore\xc4\x8dnostjo nehote bolj podpiral \xc5\xa1irjenje protestantizma kot katerikoli od njegovih predhodnikov.'