b'\n_START_ARTICLE_\nGlagolski \xc4\x8das\n_START_SECTION_\nAbsolutni \xc4\x8das\n_START_PARAGRAPH_\nPri absolutnem \xc4\x8dasu referen\xc4\x8dno izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de sovpada s trenutkom govorjenja. O sedanjosti govorimo, ko dejanje sovpada s trenutkom govorjenja, npr. (Zdaj) berem; o preteklosti, kadar se je dejanje zgodilo pred trenutkom govorjenja, npr. Bral sem; o prihodnosti pa, ko se je dejanje zgodilo za trenutkom govorjenja, npr. Bral bom. Absolutna raba je deikti\xc4\x8dna oz. povezana z govor\xc4\x8devo ume\xc5\xa1\xc4\x8denostjo v \xc2\xbbtukaj in zdaj\xc2\xab\xc2\xa0(lat. Hic et nunc), referen\xc4\x8dno izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de je torej govor\xc4\x8deva sedanjost.\n_START_SECTION_\nSodobne raziskave glagolskega \xc4\x8dasa\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovni dose\xc5\xbeki na podro\xc4\x8dju raziskovanja kategorije glagolskega \xc4\x8dasa v zadnjih desetletjih so povezani predvsem s tipolo\xc5\xa1kimi raziskavami in formalno semantiko. Raziskovanje kategorije \xc4\x8dasa z vidika tipologije temelji na prepoznavanju meril medjezikovnih razlik v slovni\xc4\x8dnem izra\xc5\xbeanju \xc4\x8dasovnega referen\xc4\x8dnega izhodi\xc5\xa1\xc4\x8da. Poglavitna spoznanja na tem podro\xc4\x8dju povezujemo s \xc5\xa1tudijami Bernarda Comrija (splo\xc5\xa1na teorija slovni\xc4\x8dnega \xc4\x8dasa), \xc3\x96stena Dahla (tipologija vidsko-\xc4\x8dasovnih sistemov, sinhrona razdelitev glagolskih \xc4\x8dasov, kategorija \xc4\x8dasovne razdalje), Joan Bybee (diahroni razvoj izra\xc5\xbeanja vida in \xc4\x8dasa) in Suzanne Fleischaman._NEWLINE_Za enega najpomembnej\xc5\xa1ih raziskovalcev kategorije \xc4\x8dase v okviru formalne semantike velja Hans Reichenbach, ki se je zavzemal za razlikovanje med trenutkom govorjenja, trenutkom dogodka in referen\xc4\x8dno to\xc4\x8dko. Predpostavljal je, da je na ravni teh pojmov mo\xc5\xbeno formulirati objektivne posplo\xc5\xa1itve o distribuciji sredstev za izra\xc5\xbeanje \xc4\x8dasa. Po njegovih raziskavah so sledile \xc5\xa1tudije na podro\xc4\x8dju formalne analize \xc4\x8dasovne semantike. Arthtur N. Pryor je utemeljil t.i. \xc4\x8dasovno logiko, ki temelji na trenutku govorjenja in na pojmovanju \xc4\x8dasovnega intervala. Michael Bennett in Barbara Partee veljata za utemeljitelje sodobne paradigme semanti\xc4\x8dnih raziskav glagolskega \xc4\x8dasa in ostalih kategorij glagola, zlasti glagolskega vida.\n_START_SECTION_\nOdnos z ostalimi kategorijami glagola\n_START_PARAGRAPH_\nKategorija \xc4\x8dasa je tesno povezana z ostalimi glagolskimi kategorijami, \xc5\xa1e posebej s kategorijama naklona in vida. Odnos med \xc4\x8dasom in naklonom se ka\xc5\xbee v tem, da so lahko glagoli v razli\xc4\x8dnih \xc4\x8dasih le v povednem naklonu, pri katerem je proces glagola predstavljen kot resni\xc4\x8den in sedanji, pretekli ali prihodnji. Velelni naklon, ki predstavlja proces kot neresni\xc4\x8den, tj. zgolj za\xc5\xbeelen ali verjeten, ne izra\xc5\xbea \xc4\x8dasovnih pomenov. Sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina poleg osnovnega pogojnika pozna \xc5\xa1e pretekli pogojnik, ki izra\xc5\xbea neuresni\xc4\x8dljivo dejanje v preteklosti, npr. On bi ti bil posodil, \xc4\x8de bi imel denar.\n_START_SECTION_\nSlovni\xc4\x8dni \xc4\x8das v drugih jezikih\n_START_PARAGRAPH_\nVeliko jezikov pozna trihotomijo preteklost-sedanjost-prihodnost. Mednje sodi ve\xc4\x8dina germanskih, romanskih in slovanskih jezikov. Nekaj jezikov uporablja dihotomi\xc4\x8den sistem preteklost-nepreteklost ali prihodnost-neprihodnost. Prva dihotomija je prisotna v nekaterih uralskih jezikih, npr. v fin\xc5\xa1\xc4\x8dini, kjer ena glagolska oblika dopu\xc5\xa1\xc4\x8da dve interpretaciji, in sicer lahko pomeni, da se je nekaj zgodilo pred trenutkom govora, ali da poteka so\xc4\x8dasno s trenutkom govora.\xc2\xa0 Tudi japon\xc5\xa1\xc4\x8dina pozna le pretekli in nepretekli \xc4\x8das, pri \xc4\x8demer s slednjim ozna\xc4\x8dujejo sedanja in prihodnja dejanja. Sistem prihodnost-neprihodnost je manj zastopan in je pogosto interpretiran kot opozicija realno-irealno. Med jezike, ki imajo sistem opozicije prihodnost-neprihodnost sodita jezik gua, ki ga govorijo v Gani, in takelma (penutska dru\xc5\xbeina, ZDA). Tudi grenland\xc5\xa1\xc4\x8dina pozna le prihodnji in neprihodnji \xc4\x8das in z neprihodnjikom izra\xc5\xbea sedanjost in preteklost. Tretja logi\xc4\x8dna dvojica bi bila sedanjost-nesedanjost, vendar se ne uporablja v nobenem jeziku._NEWLINE_Nekateri jeziki poznajo ve\xc4\x8dje \xc5\xa1tevilo glagolskih \xc4\x8dasov in z razli\xc4\x8dnimi oblikami razlo\xc4\x8dujejo manj o\xc4\x8ditne razmejitve v preteklosti (na primer za daljno in bli\xc5\xbenjo preteklost) ali prihodnosti (bli\xc5\xbenja in daljna prihodnost). Nekateri jeziki, na primer kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dina, glagolskih \xc4\x8dasov ne poznajo._NEWLINE_Slovni\xc4\x8dni \xc4\x8das je predvsem kategorija glagola, saj se najpogosteje izra\xc5\xbea s ponami, ki se nahajajo v glagolski obliki. Drugi na\xc4\x8dini izra\xc5\xbeanja \xc4\x8dasa so manj pogosti, kljub temu pa vseeno prisotni v nekaterih jezikih. Tako se na primer v jeziku warlpiri (avstralska jezikovna dru\xc5\xbeina) \xc4\x8das izra\xc5\xbea z naslonkami. V nekaterih drugih jezikih se izra\xc5\xbea s priklju\xc4\x8devanjem morfemov k samostalni\xc5\xa1ki besedi. Ta pojav je prisoten v gvaran\xc5\xa1\xc4\x8dini (tupijska jezikovna dru\xc5\xbeina, Brazilija).'