b"\n_START_ARTICLE_\nMizerikordija\n_START_PARAGRAPH_\nMizerikordija (v\xc4\x8dasih imenovana milostni stol) je majhna lesena poli\xc4\x8dka, ki je pritrjena na spodnji strani zlo\xc5\xbeljivega sede\xc5\xbea v cerkvi; ko se sede\xc5\xbe zlo\xc5\xbei, daje oporo osebi, ki stoji med dalj\xc5\xa1imi molitvami.\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nMolitve v zgodnjesrednjeve\xc5\xa1kih cerkvah v dnevnih kanonskih obredih (jutranjice, hvalnice, prva, tretja, \xc5\xa1esta, deveta, ve\xc4\x8dernice in sklepnice) so bile omejene na stoje\xc4\x8d polo\xc5\xbeaj s povzdignjenimi rokami. Stari ali slabotni so lahko uporabljali bergle ali mizerikordije (dobesedno: dejanje milosti). Zaradi stoje\xc4\x8dega polo\xc5\xbeaja so bili takrat sede\xc5\xbei narejeni tako, da so se lahko obrnili navzgor. V\xc4\x8dasih so imeli na spodnji strani stola majhno polico, mizerikordijo, ki je omogo\xc4\x8dala uporabniku, da se je nanjo naslonil, kar je nekoliko zmanj\xc5\xa1alo njegovo nelagodje. Tako kot ve\xc4\x8dina drugih srednjeve\xc5\xa1kih lesenih delov v cerkvah so bili obi\xc4\x8dajno spretno izrezljane in pogosto ka\xc5\xbeejo drobne prizore, \xc4\x8deprav so skriti pod sede\xc5\xbei, zlasti v kornih klopeh kora okoli oltarja.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nMizerikordije so v angle\xc5\xa1kih cerkvah datirane v za\xc4\x8detek 13. stoletja vse do 21. stoletja, \xc4\x8deprav so jih od za\xc4\x8detka 17. stoletja obravnavali kot sodobne kopije z malo ali brez zgodovinskega pomena. Najstarej\xc5\xa1e mizerikordije je mogo\xc4\x8de najti v kornih klopeh stolnice v Exetru in izvirajo iz sredine 13. stoletja. Velika ve\xc4\x8dina angle\xc5\xa1kih mizerikordij je iz 14. in 15. stoletja. Na njih so najpogosteje upodobljene posvetne ali poganske podobe in prizori, povsem v nasprotju s kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko ikonografijo in estetiko, ki jih obkro\xc5\xbeajo._NEWLINE_\xc5\xa0tevilne klopi z mizerikordijami so bile neko\xc4\x8d del samostanskih ali kolegijskih cerkva, vendar jih je bilo med reformacijo veliko uni\xc4\x8denih ali razbitih ter razpr\xc5\xa1enih med \xc5\xbeupnijske cerkve. Tiste, ki so pre\xc5\xbeivele, so dodatno osiroma\xc5\xa1ili v ikonoklazmu 17. stoletja in viktorijanski reformatorji. V Chestru jih je uni\xc4\x8dil dekan Howson, ker je menil, da so neprimerne, ostalo pa je 43 izvirnih srednjeve\xc5\xa1kih prizorov. Rezbarji so pri\xc5\xa1li iz Lincolna v poznem 14. stoletju in se preselili v Westminster Hall, ko so po treh letih kon\xc4\x8dali kor. Govori se, da so vajenci delali sede\xc5\xbee, medtem ko so mojstri ustvarjali pomembnej\xc5\xa1a dela.\n_START_SECTION_\nMizerikordija (soba)\n_START_PARAGRAPH_\nTa beseda se uporablja tudi za ozna\xc4\x8devanje sobe v srednjeve\xc5\xa1kem benediktinskem samostanu, v katerem so nekateri deli skupnosti jedli na kateri koli dan. Pravila svetega Benedikta so vklju\xc4\x8devala stroga pravila glede hrane, dovoljene menihom v refektoriju (popolna prepoved mesa \xc5\xa1tirino\xc5\xbenih \xc5\xbeivali, razen za bolne). V poznem srednjeve\xc5\xa1kem samostanu je po razporedu polovica vseh menihov kosila v refektoriju, druga polovica v mizerikordiju, kjer pravilo svetega Benedikta ni veljalo in so lahko jedli meso. V Westminstrski opatiji je bila mizerikordija zgrajena nekje med letoma 1230 in 1270.\n_START_SECTION_\nDanes\n_START_PARAGRAPH_\nMizerikordije \xc5\xa1e danes najdemo na kafizmah \xe2\x80\x93 kornih klopeh, ki jih uporabljajo vzhodni pravoslavni menihi. Te so po navadi veliko preprostej\xc5\xa1e kot pri zahodnih menihih, obi\xc4\x8dajno le preprost del zaokro\xc5\xbeenega lesa z malo ali brez okrasja. Njihova uporaba je zelo pogosta v gr\xc5\xa1ki pravoslavni cerkvi, pa tudi ruski pravoslavni samostani navadno nimajo posameznih kornih klopi, ampak preproste klopi za sedenje bratov. Pravoslavni kristjan pri dolgih bo\xc5\xbejih molitvah stoji, ne sedi ali kle\xc4\x8di, nekaj sede\xc5\xbeev je predvidenih le za starej\xc5\xa1e in bolne._NEWLINE_Zaradi 'skritega' polo\xc5\xbeaja in kot 'ljudska' ikonografija imajo mizerikordije prevratno umetni\xc5\xa1ko obliko in so se ponovno pojavile kot motivi v sodobni umetnosti in literaturi (Misericords for Ninevah (Mizerikordije za Ninive), Mike Freeman, Poetry Nation Review, str. 24\xe2\x80\x9325, 2009)."