b'\n_START_ARTICLE_\nProtipape\xc5\xbe Gregor VI.\n_START_SECTION_\nRimske zdrahe\n_START_PARAGRAPH_\nGlede podatkov o Gregorju vlada velika praznina. Ne poznamo njegovih dru\xc5\xbeinskih korenin, niti kraja in dneva njegovega rojstva. Kon\xc4\x8dno ni jasno niti, ali je bilo Gregor njegovo krstno ali pa pape\xc5\xa1ko ime. Menijo vendarle, da je bil Rimljan.  V Rimu so takrat vladale neurejene razmere. V desetletju po smrti svetorimskega cesarja Otona III. 1002 je nastala v Rimu politi\xc4\x8dna praznina, ki jo je spretno izkoristil patricij Janez Krescencij (Giovanni II dei Crescenzi); ta dru\xc5\xbeina je obvladovala ne samo Rim, ampak tudi Apostolski sede\xc5\xbe in je odlo\xc4\x8dilno vplivala na izvolitev pape\xc5\xbeev Janeza XVII., Janeza XVIII. in Sergija IV.. V nerazjasnjenih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah sta umrla tako reko\xc4\x8d en za drugim tako pape\xc5\xbe Sergij IV. (12. maja), kakor tudi njegov varuh patricij Janez II. (18. maja 1012). To je ponovno povzro\xc4\x8dilo praznino oblasti, ki so jo takoj izpolnili davni tekmeci in sovra\xc5\xbeniki Krescencijev \xe2\x80\x93 Tuskulski grofje. Ta dru\xc5\xbeina je prevzela oblast nad mestom Rimom in je postavila svojega kandidata \xe2\x80\x93 drugorojenca tuskulskega grofa Gregorja \xe2\x80\x93 Teofilakta, ki si je privzel ime Benedikt VIII.. Z oboro\xc5\xbeeno silo je prisilila tekmeca Gregorja VI. - kardinala-duhovnika pri Santa Croce in Gerusalemme - k begu iz ve\xc4\x8dnega mesta. Sklepamo lahko, da je bil iz dru\xc5\xbeine Krescencijev, ki je bila do svetorimskih cesarjev sovra\xc5\xbena.\n_START_SECTION_\nProtipape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nOb smrti  Sergija IV. 12. maja 1012 je \xc2\xbbneki Gregor\xc2\xab\xc2\xa0- kot ga zani\xc4\x8dljivo imenuje letopisec Thietmar \xe2\x80\x93  nasprotoval izvolitvi Benedikta VIII. in se dal postaviti za pape\xc5\xbea; dozdevno je imel za sabo manj\xc5\xa1ino kardinalov-volivcev. Pripadal je rodovini Krescencijev; njen vodja je umrl 18. maja. Pripadniki tuskulske stranke \xe2\x80\x93 ki je v nasprotju s Krescenciji bila cesarju naklonjena \xe2\x80\x93 so ga nemudoma izgnali iz Rima; napotil se je v Nem\xc4\x8dijo, da bi se prito\xc5\xbeil nad krivico in nasiljem, ki so ga nad njim izvajali. Na Bo\xc5\xbei\xc4\x8d 1012 se je sre\xc4\x8dal v P\xc3\xb6hldu na kraljevskem dvoru \xe2\x80\x93 oble\xc4\x8den v slovesna pape\xc5\xa1ka obla\xc4\x8dila, z nem\xc5\xa1kim kraljem. Zaprosil je za oboro\xc5\xbeeno podporo Henrika II.; izrazil pa je tudi pripravljenost, da se pape\xc5\xa1tvu odpove, \xc4\x8de bo to zahtevala pravi\xc4\x8dnost. Ta modri in zviti vladar ga je sprejel z veliko vljudnostjo in spo\xc5\xa1tovanjem ter mu obljubil, da bo njegov primer skrbno preu\xc4\x8dil v skladu s cerkvenim pravom in obi\xc4\x8daji Rimske Cerkve, kakor hitro bo pri\xc5\xa1el v Rim; obenem pa mu je odvzel pape\xc5\xa1ke oznake, ki jih je nosil in mu prepovedal izvr\xc5\xa1evati kakr\xc5\xa1nakoli pape\xc5\xa1ka opravila. Ni mu seveda povedal, da \xc5\xbee vodi tajne pogovore z njegovim nasprotnikom - Benediktom VIII.. Po tem je Gregor VI. \xe2\x80\x93 izginil iz zgodovine.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nZadnji\xc4\x8d ga omenjajo 1018. Umrl je najverjetneje po tem datumu - verjetno nekje v Nem\xc4\x8diji.\n_START_SECTION_\nMra\xc4\x8dno stoletje in cezaropapizem\n_START_PARAGRAPH_\nZa pape\xc5\xbee je bilo 10. stoletje vsekakor tema\xc4\x8dno obdobje in ga po pravici imenujemo Mra\xc4\x8dno stoletje. Kronika, ki jo je napisal nem\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof Liutprand, slika posvetnost na pape\xc5\xa1kem dvoru; vendar je njegova poro\xc4\x8dila treba brati s pridr\xc5\xbekom, saj je bil pisec zelo protirimsko razpolo\xc5\xbeen - kar tudi sam izrecno poudarja - in je zato dvomno, da je pisal nepristransko.  Za to obdobje torej manjkajo neodvisni in nepristranski zgodovinski viri. Ve\xc4\x8dino poro\xc4\x8dil o \xc5\xa1kandalih, nasilju in razvratu v Rimu je napisal torej \xc5\xbee omenjeni Liutprand. Svojemu delu je dal pomenljiv naslov Ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje (Obra\xc4\x8dun, Antapodosis). Ta naslov daje slutiti, da je v svojem pripovedovnju brez dvoma pretiraval, pa tudi potvarjal zgodovinsko resnico, da bi se na ta na\xc4\x8din ma\xc5\xa1\xc4\x8deval nekaterim ljudem, ki so se mu zamerili. Kljub Liutprandovim pretiravanjem pa je bilo v takratni dru\xc5\xbebi res marsikaj slabega, kar je najedalo tudi Cerkev tako od zunaj kot od znotraj. Tako si lahko ustvarimo mnenje, da je to bil v resnici stra\xc5\xa1en \xc4\x8das. _NEWLINE_Rimske dru\xc5\xbeine so obvladovale pape\xc5\xa1tvo deloma tudi v 11. stoletju: najprej Krescenciji, nato Tuskulci (Tuskulani). Z obnovo Svetorimskega cesarstva nem\xc5\xa1ke narodnosti pa je po Mra\xc4\x8dnem stoletju nastopil za Cerkev \xc4\x8das prav tako mra\xc4\x8dnega cezaropapizma z lai\xc4\x8dno investituro, kar je pripeljalo do dolgotrajnega, nepopustljivega in iz\xc4\x8drpljujo\xc4\x8dega investiturnega boja. Cesar se je za\xc4\x8del vme\xc5\xa1avati v cerkvene zadeve ne le z ume\xc5\xa1\xc4\x8danjem \xc5\xa1kofov in opatov, ampak tudi s postavljanjem in odstavljanmjem pape\xc5\xbeev. Zanimivo, da so pape\xc5\xbei svojim kraljem-zaveznikom na Ogrskem mirne du\xc5\xa1e prepu\xc5\xa1\xc4\x8dali ta privilegij \xc5\xa1e naprej._NEWLINE__NEWLINE_Z vzpostavitvijo rimsko-nem\xc5\xa1kega cesarstva 962 se je za\xc4\x8dela oblikovati v tem cesarstvu nem\xc5\xa1ke narodnosti t.i. Reichskirche (dr\xc5\xbeavna Cerkev). \xc5\xbde Karel Veliki je v nekaterih primerih sam imenoval \xc5\xa1kofe, Oton I. pa je njegov dr\xc5\xbeavni cerkveni sistem dopolnil. Zagotovil si je pravico imenovanja in ume\xc5\xa1\xc4\x8danja \xc5\xa1kofov; tako je uvedel lai\xc4\x8dno investituro za visoke cerkvene slu\xc5\xbebe, ki so odslej bile povezane z bogatimi fevdi. \xc5\xa0kofje so z ume\xc5\xa1\xc4\x8danjem postali cesarjevi vazali, Cerkev je vse bolj postajala \xc2\xbbosrednja dr\xc5\xbeavna ustanova\xc2\xab. V \xc4\x8dasu Otona III. je lai\xc4\x8dna investitura postala \xc5\xbee reden dr\xc5\xbeavni sistem, isto\xc4\x8dasno pa so se pojavile \xc5\xa1tevilne neugodne posledice takega sestava; za Cerkev je bilo torej povezovanje s fevdalnim sistemom pogubno.'