b'\n_START_ARTICLE_\nTheodore Lyman\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nLyman je diplomiral na Univerzi Harvard leta 1897, kjer je postal profesor fizike. Bil je tudi predstojnik Jeffersovega fizikalnega laboratorija (1907 \xe2\x80\x93 1917). Med letoma 1921 in 1923 je bil predsednik Ameri\xc5\xa1kega fizikalnega dru\xc5\xa1tva. Med 1. svetovno vojno je sodeloval v ameri\xc5\xa1kih enotah v Franciji kot major.\n_START_SECTION_\nZnanstveno delo\n_START_PARAGRAPH_\nOpravil je pomembne raziskave povezane z uklonskimi mre\xc5\xbeicami. Prou\xc4\x8deval je ultravijoli\xc4\x8dni del spektra in svetlobo izredno kratkih valovnih dol\xc5\xbein.\n_START_SECTION_\nNagrade\n_START_PARAGRAPH_\nAmeri\xc5\xa1ka akademija umetnosti in znanosti mu je leta 1918 podelila Rumfordovo nagrado. Franklinov in\xc5\xa1titut mu je leta 1931 podelil tedaj najvi\xc5\xa1jo nagrado, Medaljo Elliota Cressona.\n_START_SECTION_\nPoimenovanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo njem se imenuje skupina spektralnih \xc4\x8drt v spektru vodika, ki jo je odkril v letu 1906 (Lymanova serija)._NEWLINE_Po njem se imenuje krater Lyman na Luni.'