b'\n_START_ARTICLE_\nElizabeta Ruska\n_START_SECTION_\nVzpon na polo\xc5\xbeaj carice\n_START_PARAGRAPH_\nElizabeta je bila h\xc4\x8di Petra Velikega in njegove druge \xc5\xbeene Katarine I. V \xc4\x8dasu vladanja njene sestri\xc4\x8dne Ane Ivanovne je bila izlo\xc4\x8dena iz dvornega \xc5\xbeivljenja in je pod strogim nadzorom bivala na de\xc5\xbeeli. Po smrti carice Ane, ko je v imenu carjevi\xc4\x8da Ivana VI. zavladala njegova mati Ana Leopoldovna in je Elizabeti grozilo zaprtje v samostan, se je pod vplivom francoskega ambasadorja in s pomo\xc4\x8djo nekaterih \xc4\x8dlanov dvora, ki so \xc5\xbeeleli zmanj\xc5\xa1ati nem\xc5\xa1ki vpliv na Rusijo, odlo\xc4\x8dila za ukrepanje. V no\xc4\x8di od 5. na 6. december (24. na 25. november) 1741 je s pomo\xc4\x8djo garde in naklonjenih ji oficirjev prevzela oblast. Mladoletnega carja, njegovo mater in njene sodelavce je dala zapreti. Na zboru vseh civilnih in cerkvenih veljakov je bila takoj progla\xc5\xa1ena za carico Rusije._NEWLINE_Ker ni imela otrok, je takoj po prihodu na prestol dolo\xc4\x8dila svojega naslednika. Iz Holsteina je poklicala Karla Petra Ulricha, sina svoje sestre Ane Petrovne in vojvode Karla Friderika von Holstein-Gottorp. Potem ko je prevzel pravoslavno vero in ime Peter Fjodorovi\xc4\x8d, ga je Elizabeta proglasila za svojega naslednika. \xc5\xbde leta 1744 je \xc5\xa1estnajstletnega o\xc5\xbeenila s Sofijo Avgusto Frederiko von Anhalt-Zerbst-Dornburg, bodo\xc4\x8do carico Katarino Veliko.\n_START_SECTION_\nNotranja politika\n_START_PARAGRAPH_\nElizabeta je odpravila vrhovni tajni svet svojih predhodnikov in je po vzoru o\xc4\x8deta Petra Velikega ponovno vpeljala pravitelstvuju\xc5\xa1\xc4\x8dij senat, ki je vsaj formalno postal vrhovno upravno telo dr\xc5\xbeave. Sama ni (kot njen o\xc4\x8de) prevzela osrednje vloge v vodenju dr\xc5\xbeave, ampak jo je prepustila svojim svetovalcem in ljubimcem, medtem ko se je sama posve\xc4\x8dala razko\xc5\xa1nim dvornim in cerkvenim opravilom. Upravljanje dr\xc5\xbeave je tako pod vplivom neprestanih dvornih intrig pe\xc5\xa1alo, mnoge Petrove reforme so bile opu\xc5\xa1\xc4\x8dene. Dr\xc5\xbeavne finance so bile vse bolj \xc5\xa1ibke in polo\xc5\xbeaj kmetov na ra\xc4\x8dun plemi\xc5\xa1kih privilegijev vse slab\xc5\xa1i._NEWLINE_Elizabeta je vzpodbujala razvoj izobra\xc5\xbeevanja in umetnosti. V Moskvi je ustanovila prvo rusko univerzo in v Petrogradu akademijo umetnosti. Italijanski arhitekt Bartolomeo Rastrelli je nadaljeval z gradnjo razko\xc5\xa1nega Zimskega dvorca.\n_START_SECTION_\nElizabetina osebnost\n_START_PARAGRAPH_\nElizabeta je bila o\xc4\x8darljiva in rado\xc5\xbeiva \xc5\xbeenska. Po svojem zna\xc4\x8daju je bila \xc4\x8dudna me\xc5\xa1anica lenosti, trmoglavosti, gizdavosti in okrutnosti, pobo\xc5\xbenosti in razvrata . Gladko je govorila francosko, italijansko in nem\xc5\xa1ko, ob tem pa je bila presenetljivo neizobra\xc5\xbeena in nadvse nevzgojena. Ljubila je razko\xc5\xa1na obla\xc4\x8dila in se bogato kitila z zlatom. Menda ni dvakrat oblekla iste obleke. Njen dvor je bil najrazko\xc5\xa1nej\xc5\xa1i v Evropi. Ni bila izbir\xc4\x8dna pri izbiri ljubimcev. Govorilo se je, da je bila na skrivaj poro\xc4\x8dena z Aleksejem Grigorevi\xc4\x8dem Razumovskim, preprostim kmetom v funkciji vrhovnega lovskega \xc4\x8duvaja, ki so ga poimenovali "no\xc4\x8dni car"._NEWLINE_Elizabeta je ukinila smrtno kazen, obdr\xc5\xbeala pa je krute telesne kazni, pretepanje, sekanje nosov in u\xc5\xa1es itn. Tudi njeni ministri so se je bali, saj niso nikdar vedeli, kdaj bo kdo pristal v temnici.\n_START_SECTION_\nZunanja politika\n_START_PARAGRAPH_\nPresti\xc5\xbe Rusije, kot velike evropske sile, je v njenem \xc4\x8dasu mo\xc4\x8dno narasel. Po vojni s \xc5\xa0vedi (1741-43) je Rusija dobila del ju\xc5\xbene Finske. Zunanjo politiko je vodil prvi minister Aleksej Petrovi\xc4\x8d Bestu\xc5\xbeev-Rjumin, ki je dolgo u\xc5\xbeival Elizabetino popolno zaupanje. Izbolj\xc5\xa1al je odnose z Veliko Britanijo in vodil Avstriji naklonjeno politiko, naperjeno proti Prusiji. Ruska vojska je leta 1748 s svojim prihodom v Porenje pospe\xc5\xa1ila kon\xc4\x8danje avstrijske nasledstvene vojne (1741-48). V sedemletni vojni (1756-63) se je na strani Avstrije uspe\xc5\xa1no bojevala proti Prusiji, pri \xc4\x8demer ni bila nepomembna Elizabetina osebna mr\xc5\xbenja do pruskega kralja Friderika II. Ravno ko je bil ta tik pred zlomom, je carica Elizabeta umrla in prepustila prestol svojemu ne\xc4\x8daku Petru III., ki je kot velik ob\xc4\x8dudovalec Friderika II. sklenil s Prusi mir in jim vrnil vsa v vojni zasedena pruska ozemlja.'