b'\n_START_ARTICLE_\nVelika shizma\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nOd svojih najzgodnej\xc5\xa1ih dni je kr\xc5\xa1\xc4\x8danska Cerkev priznavala poseben polo\xc5\xbeaj treh \xc5\xa1kofov, ki so bili znani kot patriarhi. To so bili rimski \xc5\xa1kof, aleksandrijski \xc5\xa1kof in antiohijski \xc5\xa1kof. Kalcedonski koncil jima je leta 451 dodal \xc5\xa1e dva: carigrajskega in jeruzalemskega. Patriarhi so imeli avtoriteto nad ostalimi \xc5\xa1kofi v Cerkvi. Med njimi je imel rimski \xc5\xa1kof (pape\xc5\xbe) \xc5\xa1e poseben, vi\xc5\xa1ji status, ki je po eni strani izviral iz nasledstva svetega Petra kot prvega rimskega \xc5\xa1kofa, po drugi strani pa je njegov sede\xc5\xbe sovpadal s prestolnico rimskega imperija. Svoj poseben polo\xc5\xbeaj, ki pa ni vklju\xc4\x8deval pravice veta ali drugih monarhi\xc4\x8dnih pristojnosti nad ostalimi patriarhi, je ohranil tudi potem, ko je Konstanin Veliki leta 330 prestavil prestolnico cesarstva iz Rima v Konstantinopel._NEWLINE_Razkol rimskega cesarstva je nadalje prispeval k razkolu v Cerkvi. Teodozij Veliki je bil zadnji cesar, ki je vladal zdru\xc5\xbeenemu rimskemu cesarstvu. Po njegovi smrti leta 395 je bilo ozemlje cesarstva razdeljeno na vzhodno in zahodno polovico, vsaki od njiju pa je vladal svoj cesar. Ob koncu petega stoletja je bilo zahodno rimsko cesarstvo zdesetkano od vpadov barbarov, medtem ko je vzhodno rimsko cesarstvo (znano tudi kot bizantinsko cesarstvo \xc5\xa1e naprej prosperiralo. Tako je prva padla politi\xc4\x8dna enotnost cesarstva._NEWLINE_K razkoraku med vzhodom in zahodom pa so prispevali tudi drugi dejavniki. Tako je bila na zahodu prevladujo\xc4\x8d jezik latin\xc5\xa1\xc4\x8dina, na vzhodu pa gr\xc5\xa1\xc4\x8dina. Kmalu po padcu zahodnega cesarstva je naglo upadlo \xc5\xa1tevilo tistih, ki so govorili tako latinsko kot gr\xc5\xa1ko, kar je dodatno ote\xc5\xbeilo sporazumevanje med vzhodom in zahodom. Ko je padla jezikovna enotnost, ji je kmalu sledila tudi kulturna. Obe polovici Cerkve sta bili tako razdeljeni po podobnih lo\xc4\x8dnicah: uporabljali sta razli\xc4\x8dno obredje in imeli razli\xc4\x8dne pristope do verskih doktrin. \xc4\x8ceprav so Cerkev do velikega razkola lo\xc4\x8dila \xc5\xa1e stoletja, pa je bil njegov obris \xc5\xbee zaznaven.\n_START_SECTION_\nZgodnji razkoli\n_START_PARAGRAPH_\nVeliki razkol ni bil prvi razkol med vzhodom in zahodom: prvo tiso\xc4\x8dletje Cerkve sta zaznamovali skupno dve polni stoletji razkolov. Med leti 343 in 398 je bila Cerkev razcepljena glede arianizma, doktrine, ki je imela na vzhodu \xc5\xa1tevilne privr\xc5\xbeence, pape\xc5\xbe na zahodu pa jo je obsodil. Nova nasprotovanja so vzplamtela leta 404, ko je bizantinski cesar Arkadij odstavil Janeza Krizostoma, carigrajskega patriarha, ki je u\xc5\xbeival podporo Rima. Pape\xc5\xbe je kmalu prekinil vse stike z vzhodnimi patriarhi, saj so ti podprli prepoved Krizostomovega delovanja. Spor je bil zglajen \xc5\xa1ele leta 415, ko so vzhodni patriarhi za nazaj priznali Krizostoma kot legitimnega patriarha._NEWLINE_Naslednji konflikt je izbruhnil leta 482, ko je Zenon izdal edikt, znan kot\xc2\xa0\xc2\xbbHenotikon\xc2\xab, v katerem je sku\xc5\xa1al poenotiti razlike med ve\xc4\x8dino cerkva na eni strani, ki so menile, da je imel Jezus Kristus dve naravi, \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko in bo\xc5\xbejo, ter monofiziti na drugi strani, ki so menili, da je imel Jezus zgolj bo\xc5\xbejo naravo. Edikt je obsodil pape\xc5\xbe Feliks III. Leta 484 je pape\xc5\xbe izob\xc4\x8dil Akacija, carigrajskega patriarha, na \xc4\x8digar prigovarjanje je Zenon izdal \xc2\xbbHenotikon\xc2\xab. Razkol je bil poravnan \xc5\xa1ele leta 519 \xe2\x80\x93 ve\xc4\x8d kot trideset let kasneje \xe2\x80\x93 ko je bizantinski cesar Justin I. priznal Akacijevo izob\xc4\x8denje. Medtem pa so monofizitizem \xc5\xbee prevzeli patriarhi v Aleksandriji, Antiohiji in Jeruzalemu. Tako je v Cerkvi, \xc4\x8deravno je bila formalno enotna, \xc5\xbee prihajalo do razhajanj.'