b'\n_START_ARTICLE_\nPlacid Javornik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nJavornik se je \xc5\xa1olal v Ljubljani in Karlovcu, potem vstopil v benediktinski samostan v \xc5\xa0t. Pavlu v Labotski dolini, \xc5\xa1tudiral teologijo v Celovcu in bil 24. avgusta 1831 posve\xc4\x8den. Nato je nekaj \xc4\x8dasa nadaljeval \xc5\xa1tudij teologije na Dunaju in napravil bibli\xc4\x8dni rigoroz (lat. exsamen sc. rigorosum = strog izpit na vseu\xc4\x8dili\xc5\xa1\xc4\x8du) ter postal profesor bibli\xc4\x8dnega \xc5\xa1tudija stare zaveze v Celovcu. Leta 1850 je postal \xc5\xbeupnik v Sv. Juriju v Labotski dolini, kjer je ostal do smrti.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nJavornik ima posebne zasluge pri prevajanju Stare zaveze. Leta 1847 je v Ljubljani iz\xc5\xa1el njegov prevod 1. snopi\xc4\x8da, 1849 pa ves 1. zvezek Svetega pisma stare zaveze, ki je k nam prinesel slovenski prevod hebrejskega izvirnika 1. Mojzeseve knjige z obse\xc5\xbenim komentarjem. V tem \xc4\x8dasu je verjetno nastal na\xc4\x8drt, da se izda, sicer v kraj\xc5\xa1i obliki, cela stara zaveza. V taki kraj\xc5\xa1i obliki sta v Javornikovem prevodu iz\xc5\xa1li \xc5\xa1e 2. Mojzesova in 3. Mojzesova knjiga. Ostalih knjig pa potem menda deloma zaradi finan\xc4\x8dnih te\xc5\xbeav, deloma pa zaradi razlik z Ljubljan\xc4\x8dani, ki so nastale z na\xc4\x8drtom ljubljanske Wolfove izdaje svetega pisma, niso natisnili. So pa za Wolfovo izdajo svetega pisma (1856-1863) besedilo pentatevha, Jozuetove knjige in 1. in 2. knjige kraljev priredili po Javornikovem prevodu (Sveto pismo Stariga zakona, poslov\xc3\xa9nil in razlo\xc5\xbeil Placid Javornik.)'