b'\n_START_ARTICLE_\nVelika sipina Pyla\n_START_PARAGRAPH_\nSipina Pyla ali Pilat (francosko La Dune du Pyla, La Dune du Pilat) le\xc5\xbei v osr\xc4\x8dju gozdnate pokrajine Landes de Gascogne in je najve\xc4\x8dja ter najvi\xc5\xa1ja pe\xc5\xa1\xc4\x8dena sipina v Evropi. Ime sipine se lahko zapi\xc5\xa1e na dva na\xc4\x8dina: Pyla ali Pilat (v obeh primerih se izgovori pil\xc3\xa0). Beseda Pyla ali Pilat izhaja iz gaskonjske besede pilhar, ki pomeni kup, gmota, hrib\xc4\x8dek.\n_START_SECTION_\nLega\n_START_PARAGRAPH_\nPyla le\xc5\xbei 60 km jugozahodno od Bordeauxa, ob vhodu v zaliv Arcachon. Upravno sodi v ob\xc4\x8dino La Teste-de-Buch v departmaju Gironde. Sipina s prostornino nekaj deset milijonov m\xc2\xb3 le\xc5\xbei vzporedno z obalo v smeri sever-jug. Hrbet 2700 m dolge in ob vzno\xc5\xbeju 500 \xc5\xa1iroke gmote nakopi\xc4\x8denega peska se vzpenja do 100 in celo 117 m nadmorjem.\n_START_SECTION_\nNastanek sipin\n_START_PARAGRAPH_\nSipine so tako imenovane eolske povr\xc5\xa1inske oblike in nastanejo tam, kjer je dovolj peska, stalen veter in naravna ovira. Pogosto nastajajo ob obalah z obse\xc5\xbenimi plitvinami, kjer se material kopi\xc4\x8di in poseda na enem mestu. Ko je kup peska dovolj velik, da prekine zra\xc4\x8dni tok nad tlemi, \xc5\xbee lahko govorimo o sipini. Veter udarja ob oviro, ki jo predstavlja sipina, in ves \xc4\x8das kotali zrna peska proti vrhu vzpetine, z vrha pa se po drugi, zavetrni strani kotalijo navzdol. Zato je naklon na zavetrni strani po navadi strmej\xc5\xa1i od tistega na privetrni strani. Sipine se nenehno gibljejo in premikajo in se z vedno novimi narivi peska \xc5\xa1irijo v notranjost.\n_START_SECTION_\nNastanek in sestava sipine Pyla\n_START_PARAGRAPH_\nVelika sipina Pyla je obalna sipina, saj je njen hrbet vzporeden z obalno \xc4\x8drto v smeri sever-jug._NEWLINE_Njena spodnja plast, ki le\xc5\xbei na nivoju obale, je nastajala v \xc4\x8dasu med leti 10000/8000 do okoli 3500 p.n.\xc5\xa1t. Sestavljajo jo \xc5\xa1tiri razli\xc4\x8dne plasti: spodnja plast, ki je nastajala v vla\xc5\xbenem okolju, vsebuje organske ostanke borovega gozda, hrasta, breze, jel\xc5\xa1e in lesnike, ni pa v njej znakov prisotnosti \xc4\x8dloveka. Nad to plastjo so ostanki neprepustne \xc5\xa1ote._NEWLINE_Druga plast na vi\xc5\xa1ini 2-5 m je stara pribli\xc5\xbeno 3000-4500 let. V njej so na\xc5\xa1li ostanke orodja in uporabnih predmetov iz bronaste dobe (8.st.p.n.\xc5\xa1t.), ostanke lesa in semen obmorskega bora. Pribli\xc5\xbeno 20 m nad morjem je vmesna plast z ostanki kremenastih alg, ki jih je verjetno veter zanesel iz bli\xc5\xbenjih mlak._NEWLINE_Tretja plast je na vi\xc5\xa1ini 20-40 m; v njej so na\xc5\xa1li ostanke \xc5\xa1koljk, posod s smolo in bronaste kovance iz 16.st._NEWLINE_\xc4\x8cetrta plast je povr\xc5\xa1inska plast, t.im.\xc2\xa0\xc2\xbbDune de la Grave\xc2\xab. Leta 1863, ko so sipino kartirali, je bila visoka 80 m. V 19.st. so jo zasadili z borovci, da bi zaustavili prodiranje eolskih nanosov, da bi pridobivali les kot surovino in kot stranski produkt uporabljali \xc5\xa1e lesno smolo. Vendar sta se rast in premikanje sipine nadaljevala. Do za\xc4\x8detka tridesetih let 20.st. se je zaradi eolskih nanosov gmota zvi\xc5\xa1ala za 20-30 m in nastala je nova sipina Pyla. Do tako velikih nanosov je pri\xc5\xa1lo v letih 1826-1922, ko je zaradi premika ju\xc5\xbenega kanala proti jugovzhodu pri\xc5\xa1lo do spodkopavanja zahodnega pobo\xc4\x8dja sipine Dune de la Grave. Rastlinje, ki je pokrivalo zahodno pobo\xc4\x8dje, je bilo uni\xc4\x8deno, s pobo\xc4\x8dja brez vegetacije pa je veter spet lahko odna\xc5\xa1al pesek proti vrhu in ga odlagal ob vzno\xc5\xbeju zavetrne strani, kjer so rasli mladi bori. Sipina s svojim nenehnim gibanjem v smeri vetra na obstoje\xc4\x8de gmote nariva nov pesek in njeno mejo pomika v notranjost, v gozd, k cesti in k hi\xc5\xa1am mesteca Pyla. V plitvini pred Pylo, kjer je peska vedno dovolj, pre\xc4\x8dno na priobalno sipino nastajajo nove sipine srpaste oblike.\n_START_SECTION_\nSipina kot turisti\xc4\x8dna to\xc4\x8dka\n_START_PARAGRAPH_\nDanes je sipina Pyla pomembna turisti\xc4\x8dna to\xc4\x8dka, ki jo letno obi\xc5\xa1\xc4\x8de preko milijon turistov. Z njenega vrha se odpira izjemen pogled na Atlantski ocean, borove gozdove dale\xc4\x8d naokrog sipin, na zaliv Arcachon, na kanale in ob lepem vremenu celo na verigo Pirenejev. K vrhu vodi 170 stopnic. Stopnice in vrh nad njimi so pred nanosi peska za\xc5\xa1\xc4\x8ditili z ograjo iz \xc5\xa1ibja. 24. januarja 2009 se je nad sipino razdivjala nevihta; veter, ki je pihal s hitrostjo 175 km na uro, je preoblikoval tudi sipino.'