b'\n_START_ARTICLE_\nIbn Ru\xc5\xa1d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil v ugledni dru\xc5\xbeini malikijskih pravnikov. Njegov ded je bil vrhovni sodnik na almoravidskem dvoru v mestu Kordoba, prav tako je bil sodnik tudi o\xc4\x8de. Zato se je smatralo za samoumevno, da si je Ibn Ru\xc5\xa1d najprej pridobil pravno izobrazbo, zatem pa se v skladu s spolo\xc5\xa1no izobrazbeno omiko islamske \xc5\xa0panije izobrazil \xc5\xa1e v medicini, astronomiji in filozofiji. Razen vsestranskega u\xc4\x8denjaka Ibn Bad\xc5\xbee, ki je na Ibn Ru\xc5\xa1da vplival predvsem z znanjem astronomije in fizike, njegovi u\xc4\x8ditelji niso znani, znano pa je, da je prijateljeval s \xc5\xa1e enim slovitim filozofom in zdravnikom Ibn Tufajlom (latinsko Abubacer Aben Tofail), ki je slu\xc5\xbeboval na dvoru drugega almohadskega emirja Abu Jakuba Jusufa. Ibn Tufajl je mladega u\xc4\x8denjaka priporo\xc4\x8dil emirju, ki se je tudi zanimal za filozofijo, \xc5\xa1e posebej pa za Aristotela. Emir je bil tisti, ki je mecensko spodbudil Ibn Ru\xc5\xa1da, da napi\xc5\xa1e komentarje vseh takrat znanih Aristotelovih del. Na dvoru se je spoznal \xc5\xa1e z uglednim zdravnikom Ibn Zuhrom (latinsko Avenzoar), ki je postal njegov prakti\xc4\x8dni vodi\xc4\x8d in prijatelj. S smislom za medicinsko opazovanje telesa, se je Ibn Ru\xc5\xa1d lahko intelektualno osamosvojil od \xc5\xa1e vedno prete\xc5\xbeno misti\xc4\x8dnih mentorjev Ibn Tufajla in Ibn Bad\xc5\xbee ter bil sposoben osvojiti, interpretirati in ovrednotiti Aristotelovo filozofijo neodvisno od sodobnikov, ki so Aristotela interpretirali skozi optiko novoplatonistov._NEWLINE_Pod Almohadi je vseskozi karierno napredoval: od leta 1169, ko je bil imenovan za sodnika v Seviliji, pa do leta 1182, ko je bil imenovan za vrhovnega sodnika Kordobe in glavnega dvornega zdravnika v Marake\xc5\xa1u, kjer se je nahajal dvor Almohadov. Po smrti emirja Jusufa I. leta 1184, je nekaj \xc4\x8dasa u\xc5\xbeival bogato naklonjenost tretjega emirja Jakuba Al-Mansurja. Ibn Ru\xc5\xa1dov polo\xc5\xbeaj na dvoru se je drasti\xc4\x8dno poslab\xc5\xa1al po Al-Mansurjevi zmagi nad kristjani v bitki pri Alarcosi leta 1195. Razlogi, da se je emir odpovedal Ibn Ru\xc5\xa1du in ga prepustil sodnemu pregonu, niso znani, verjetno pa si je Ibn Ru\xc5\xa1d v vseh letih delovanja na dvoru nabral dovolj veliko \xc5\xa1tevilo vplivnih nasprotnikov, ki so ga lahko o\xc4\x8drnili pri vladarju z obto\xc5\xbebami o nelojalnosti in proti njegovi religiozni primernosti. Po razsodbi komisije, ki so jo sestavljali verski u\xc4\x8denjaki (uleme), se je za kraj\xc5\xa1i \xc4\x8das umaknil v izgnanstvo, a ga je emir na pro\xc5\xa1njo nekaterih njegovih dvorjanov ponovno pozval nazaj v Marake\xc5\xa1, kjer mu je vrnil nekdanje dvorne funkcije. Umrl je decembra leta 1198. Tri mesece kasneje so njegovo telo ekshuminirali in ga prenesli v rodno Kordobo, kjer so ga sve\xc4\x8dano pokopali. Na tem pogrebu je bil navzo\xc4\x8d tudi sufijski mistik Ibn Arabi.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nIbn Ru\xc5\xa1dov obse\xc5\xbeen opus obsega dela, ki pokrivajo podro\xc4\x8dja filozofije, logike, slovnice, teologije, medicine, matematike, fizike in prava. Od najmanj 66 razprav, kolikor jih je napisal (nekaj je namre\xc4\x8d apokrifov), se 28 del ukvarja s filozofijo, 20 z medicino, 8 z islamskim pravom, 5 s teologijo in 4 s slovnico._NEWLINE_V filozofiji najve\xc4\x8dji dele\xc5\xbe zavzemajo komentarji k Aristotelovim delom, ki se delijo na velike komentarje (tafsir), srednje komentarje (talkhis) in povzetke (d\xc5\xbeami). Pomembno je vedeti, da se Ibn Ru\xc5\xa1d pri komentiranju ni poslu\xc5\xbeeval Aristotelovih gr\xc5\xa1kih besedil, pa\xc4\x8d pa je njegovo filozofijo poznal zgolj preko arabskih prevodov. V velikih komentarjih, ki zadevajo pomembnej\xc5\xa1a Aristotelova dela Metafiziko, Drugo analitiko, O du\xc5\xa1i, O nebu in Fiziko se poslu\xc5\xbeuje nadrobnih in ob\xc5\xa1irnih analiz, ki stapljajo Ibn Ru\xc5\xa1dovo misel z Aristotelovo. V srednjih komentarjih, ki jih je 16, je manj ob\xc5\xa1iren, \xc5\xa1e vedno pa se njegove misli te\xc5\xbeko lo\xc4\x8di od Aristotelovih. Zato pa je v povzetkih, ki so zgolj \xc5\xa1tirje, od tega en povzetek Platonove Dr\xc5\xbeave, toliko osebnej\xc5\xa1i. Komentiral je tudi spise ostalih filozofov, med njimi anti\xc4\x8dnega komentatorje Aleksandra Afrodizijskega in zgodnje islamske filozofe ter sodobnike._NEWLINE_Drugi sklop filozofsko orientiranih del predstavljajo njegova izvorna dela, v katerih razpravlja o razmerju med filozofijo in religijo oziroma islamom. Ta dela vsebujejo njegov najve\xc4\x8dji avtorski dele\xc5\xbe. V delu\xc2\xa0\xc2\xbbNesmiselnost (Al-Gazalijevega) nesmisla (filozofov)\xc2\xab\xc2\xa0arabsko \xd8\xaa\xd9\x87\xd8\xa7\xd9\x81\xd8\xaa \xd8\xa7\xd9\x84\xd8\xaa\xd9\x87\xd8\xa7\xd9\x81\xd8\xaa, Tah\xc4\x81fut al-Tah\xc4\x81fut) kritizira islamskega teologa in kritika filozofije Al-Gazalija, ki je v delu\xc2\xa0\xc2\xbbNesmisel filozofov\xc2\xab\xc2\xa0(arabsko \xd8\xaa\xd9\x87\xd8\xa7\xd9\x81\xd8\xaa \xd8\xa7\xd9\x84\xd9\x81\xd9\x84\xd8\xa7\xd8\xb3\xd9\x81\xd8\xa9) zavrnil celotno zgodnjo islamsko filozofijo, ki se je napajala prete\xc5\xbeno iz novoplatonizma in ki je Aristotela dojemala kot filozofa, ki se dopolnjuje novoplatonizmu.'