b'\n_START_ARTICLE_\nSlovenski partizani\n_START_SECTION_\nOrganizacija\n_START_PARAGRAPH_\nNOV so sestavljale slovenske partizanske divizije in slovenske partizanske brigade. Brigade so bile osnovne samostojne takti\xc4\x8dne voja\xc5\xa1ke enote), ki so delovale na celotnem podro\xc4\x8dju Slovenije. POS (slovenski partizanski odredi) pa so delovali na teritorialnem principu (le na obmo\xc4\x8dju, iz katerega so prihajali pripadniki odreda).\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cete\n_START_PARAGRAPH_\nNarodnoosvobodilna vojska se je leta 1941 in 1942 v skladu s Partizanskim zakonom najprej organizirala v \xc4\x8detah, ki so se imenovale po krajih ali pokrajinah, kjer so delovale. \xc4\x8ceta je bila sestavljena iz vodov, \xc4\x8dete pa so se zdru\xc5\xbeevale v bataljone in brigade. Bataljonu in brigadi sta poveljevala komandant, ki je imel voja\xc5\xa1ke naloge, in komisar, ki mu je pripadalo kulturno in politi\xc4\x8dno delo. Ponekod so ni\xc5\xbeje \xc4\x8dastnike volili partizani sami, komandante in komisarje pa je imenovalo glavno oz. vrhovno poveljstvo slovenskih partizanskih \xc4\x8det. \xc4\x8cete so nastajale po na\xc4\x8drtu OF in KPS, najprej okrog industrijskih sredi\xc5\xa1\xc4\x8d. Leta 1941 je bilo na Slovenskem preko 30 samostojnih \xc4\x8det, ki so se ponekod zdru\xc5\xbeevale v bataljone. 15 \xc4\x8det so razbili zaradi izdaje ovaduhov ali so bile razpu\xc5\xa1\xc4\x8dene. Spomladi 1942 so se \xc4\x8dete preuredile v partizanske odrede in grupe odredov, posamezne samostojne \xc4\x8dete pa so nastajale tudi pozneje. \xc4\x8cete so bile nastanjene po gozdovih, redno so menjale svoje tabore (v senikih, lovskih ko\xc4\x8dah, zapu\xc5\xa1\xc4\x8denih stavbah, zemljankah, \xc5\xa1otorih). Na javkah so se borci dobivali z aktivisti OF, ki so jih oskrbovali z informacijami in hrano.\n_START_SECTION_\nDivizije in korpusi\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8d brigad je skupaj z enotami za za\xc5\xa1\xc4\x8dito sestavljalo divizijo. Slovenski diviziji sta bili \xc5\xa0tirinajsta in Petnajsta divizija NOV in POJ, ustanovljeni 13. 7. 1943. 3. okt. 1943 se jima je pridru\xc5\xbeila Osemnajsta divizija in skupaj z njima tvorila Sedmi korpus NOV in POJ. Korpusi so delovali od 1942 do 1945, ko so se preoblikovali v armade. Korpus so sestavljale do \xc5\xa1tiri divizije in ve\xc4\x8d odredov, skupaj okrog 20.000 borcev. Korpusi so delovali v zaklju\xc4\x8dnih akcijah za osvoboditev. _NEWLINE_Divizije, brigade in odredi so bili povezani v dva korpusa.\n_START_SECTION_\nZavezni\xc5\xa1ke voja\xc5\xa1ke misije\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi predstavniki zavezni\xc5\xa1kih vojska so v Slovenijo pri\xc5\xa1li junija 1943 v sklopu britanske voja\xc5\xa1ke misije, ki jo je vodil kanadski major William Jones. Ta misija se je po odhodu Williama Jonesa preoblikovala v angloameri\xc5\xa1ko, ki jo je vodil ameri\xc5\xa1ki oficir, kapetan James Goodwin (kasneje se je misija lo\xc4\x8dila na britansko in ameri\xc5\xa1ko). _NEWLINE_Misija Rde\xc4\x8de armade je iz vrhovnega poveljstva NOV in POJ pri\xc5\xa1la 18. marca 1944 pod vodstvom polkovnika Nikolaja Patrahaljceva, \xc4\x8de\xc5\xa1koslova\xc5\xa1ka pa 5. januarja 1945. Jeseni 1944 je bilo v Sloveniji 69 \xc4\x8dlanov britanske in ameri\xc5\xa1ke ter 13 \xc4\x8dlanov sovjetske misije._NEWLINE_\xc4\x8clani misij so bili razporejeni na glavnem poveljstvu NOV in PO Slovenije, Centralni vojno-partizanski bolnici v ko\xc4\x8devskem Rogu, \xc5\xa1tabu 9. korpusa, \xc5\xa1tabu 4. operativne cone, Koro\xc5\xa1kem odredu ... Voja\xc5\xa1ke misije so opravljale razli\xc4\x8dne naloge. Mednje spadajo: spoznavanje taktike in organizacije OF in NOV in PO Slovenije, dostavljanje obve\xc5\xa1\xc4\x8devalnih podatkov glavnemu \xc5\xa1tabu NOV in POS (podatki o na\xc4\x8drtih okupatorja in velikih akcijah in premikih proti slovenskemu ozemlju, podatki o na\xc4\x8drtih Zaveznikov) in organiziranju paketov pomo\xc4\x8di Narodnoosvobodilnemu gibanju Slovenije.\n_START_SECTION_\nPrisega\n_START_PARAGRAPH_\nSlovenski partizani so ob vstopu v voja\xc5\xa1ke enote prisegali. Besedilo partizanske prisege, dolo\xc4\x8dene s Partizanskim zakonom iz julija 1941, se glasi:_NEWLINE_Jaz, partizan osvobodilne ljudske armade slovenskega naroda, ki se ob boku slavne Delavske-Kme\xc4\x8dke-Rde\xc4\x8de Armade Sovjetske Zveze ter vseh ostalih za svobodo bore\xc4\x8dih se narodov borim za osvoboditev in zdru\xc5\xbeitev slovenskega naroda, za bratstvo in mir med narodi in med ljudmi, za sre\xc4\x8dnej\xc5\xa1o bodo\xc4\x8dnost delovnega ljudstva, prisegam pred svojim narodom in svojimi sobojevniki, da bom oddal vse svoje sile in vse svoje sposobnosti osvobodilni stvari slovenskega naroda, delovnega ljudstva in vsega naprednega \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva v sveti vojni proti fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnim tla\xc4\x8diteljem in barbarom; da ne bom zapustil partizanskih vrst, v katere sem prostovoljno in zavestno vstopil, in ne da bi odlo\xc5\xbeil oro\xc5\xbeja do popolne zmage nad fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnimi okupatorji, do popolnega uresni\xc4\x8denja velikega osvobodilnega cilja slovenskega naroda. Prisegam, da bom za te velike osvobodilne cilje s svojo krvjo branil \xc4\x8dast in nedotakljivost na\xc5\xa1e partizanske zastave in da bom, \xc4\x8de bo to potrebno, \xc5\xbertvoval tudi svoje \xc5\xbeivljenje. Za svobodo v boj!\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tevilo dejavnih borcev\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je imelo gibanje ob za\xc4\x8detku vojne v javnosti solidno podporo, je bilo \xc5\xa1tevilo borcev vseskozi majhno in se je ob\xc4\x8dutno pove\xc4\x8dalo \xc5\xa1ele v zadnjem stadiju vojne, ko je postala zmaga zaveznikov verjetnej\xc5\xa1a. Avgusta leta 1941 je bilo 700\xe2\x80\x93800 borcev,  ob koncu leta 1941 naj bi jih bilo 2000, septembra 1943, neposredno pred kapitulacijo Italije pa 5500. _NEWLINE_Nekoliko druga\xc4\x8dne \xc5\xa1tevilke navaja Slovenski zgodovinski atlas (2011). Poleti 1942 naj bi bilo slovenskih partizanov okoli 5300, \xc5\xa1tevilo takrat ustanovljenih va\xc5\xa1kih stra\xc5\xbearjev pa 400. Tik pred kapitulacijo Italije 1943 je \xc5\xa1tevilo partizanov ostalo enako, skokovito pa je naraslo \xc5\xa1tevilo borcev v protikomunisti\xc4\x8dnih enotah, ki jih je bilo takrat (vklju\xc4\x8dno s slovenskimi pripadniki Kraljeve vojske v domovini) 6200. Jeseni 1943, takoj po kapitulaciji Italije, uni\xc4\x8denju slovenskih \xc4\x8detnikov pri Gr\xc4\x8daricah in padcu Turjaka, je \xc5\xa1tevilo partizanov s prisilnimi mobilizacijami naraslo na 20.000.  V bojni formaciji je ostalo 3000 \xc4\x8dlanov va\xc5\xa1kih stra\xc5\xbearjev, slovenski \xc4\x8detniki pa so bili prakti\xc4\x8dno uni\xc4\x8deni. Pre\xc5\xbeiveli \xc4\x8dlani protikomunisti\xc4\x8dnih enot so organizirali Slovensko domobranstvo, ki je imelo na vrhuncu 17.000 pripadnikov,  \xc5\xa1tevilo partizanov pa se je do poletja 1944 pove\xc4\x8dalo na  30.000. Pozimi 1944/1945 je \xc5\xa1tevilo slovenskih partizanov doseglo vrhunec z 38.000 pripadniki, ob prakti\xc4\x8dno nespremenjenem \xc5\xa1tevilu protikomunisti\xc4\x8dnih enot._NEWLINE_V prvih desetletjih po vojni so navajali nekoliko ve\xc4\x8dje \xc5\xa1tevilo pripadnikov slovenskih partizanskih enot: 1000 leta 1941, 19.000 leta 1942, 21.000 leta 1943, 25.000 leta 1944 in 40.000 leta 1945.\n_START_SECTION_\nDogovori z okupatorjem\n_START_PARAGRAPH_\nPartizani so po kapitulaciji fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne Italije sodelovali z italijanskimi voja\xc5\xa1kimi enotami pri napadu na Turjak in kon\xc4\x8dnem obra\xc4\x8dunu s protikomunisti\xc4\x8dnimi va\xc5\xa1kimi stra\xc5\xbeami. V tej bitki so izurjeni italijanski topni\xc4\x8darji odlo\xc4\x8dilno pripomogli k zavzetju turja\xc5\xa1kega gradu,   Vodstvo NOB je sklenilo s poveljstvom italijanskih okupacijskih sil dogovor, po katerem se je v zameno za predajo te\xc5\xbekega oro\xc5\xbeja in za pomo\xc4\x8d pri obra\xc4\x8dunu s protikomunisti\xc4\x8dnimi enotami italijanski vojski zagotovil varen umik s slovenskega ozemlja. Ta dogovor je omogo\xc4\x8dil nekaterim italijanskim voja\xc5\xa1kim poveljnikom (Mario Roatta, Mario Robotti, Emilio Grazioli), ki bi sicer morali odgovarjati za vojne zlo\xc4\x8dine nad slovenskim civilnim prebivalstvom v Ljubljanski pokrajini, da so se umaknili v Italijo.   Protikomunisti\xc4\x8dni viri tistega \xc4\x8dasa pa poleg obleganja Turjaka navajajo \xc5\xa1e druge primere sodelovanja slovenskih partizanov z italijanskimi okupacijskimi enotami.\n_START_SECTION_\nLikvidacije doma\xc4\x8dih izdajalcev\n_START_PARAGRAPH_\nPo raziskavi  In\xc5\xa1tituta za novej\xc5\xa1o zgodovino so slovenske partizanske enote v \xc4\x8dasu med 1941 in 1945 povzro\xc4\x8dile najmanj 4200 od skupaj 33.450 smrtnih \xc5\xbertev med civilisti.   Partizanske usmrtitve narodnih sovra\xc5\xbenikov in doma\xc4\x8dih izdajalcev, za katere sta se uporabljala izraza justifikacija in likvidacija, so bile utemeljene v partizanskem kazenskim sodstvu. Usmrtitve so bile izvedene na podlagi Odloka Slovenskega narodnoosvobodilnega  odbora (SNOO) o za\xc5\xa1\xc4\x8diti slovenskega naroda z dne 16. septembra 1941. Odlok je glede postopka zoper osumljenca navajal: "Postopanje je naglo, ustno in tajno. Posebno zasli\xc5\xa1anje krivca ni potrebno ... Proti sodbi sodi\xc5\xa1\xc4\x8da ni prito\xc5\xbebe. Kazen se izvr\xc5\xa1i takoj, na na\xc4\x8din in po osebah, ki jih dolo\xc4\x8di sodi\xc5\xa1\xc4\x8de."\n_START_SECTION_\nLikvidacije politi\xc4\x8dnih nasprotnikov in Romov\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1942 naj bi partizani na obmo\xc4\x8dju Ljubljanske pokrajine pobili vsaj 20 dru\xc5\xbein, ki so bile nastrojene proti narodnoosvobodilnemu boju pod vodstvom Komunisti\xc4\x8dne partije. Med najbolj znane primere sodijo poboj 10 \xc4\x8dlanov dru\xc5\xbeine Mavsar iz Prapro\xc4\x8d pri \xc5\xa0entrupertu na Dolenjskem, poboj 8 \xc4\x8dlanov dru\xc5\xbeine Hudnik iz Dobrove pri Ljubljani, poboj Jakopinove dru\xc5\xbeine iz Ponove vasi pri Grosupljem, dru\xc5\xbeine Kozina iz Zapotoka pri Sodra\xc5\xbeici, Kolen\xc4\x8deve dru\xc5\xbeine iz Brezovice pri Mirni, dru\xc5\xbeine Zavodnik iz Bistrice pri \xc5\xa0entrupertu, dru\xc5\xbeine Gruden iz Ulake pri Velikih La\xc5\xa1\xc4\x8dah.    _NEWLINE_Preventivna likvidacija Romov na Dolenjskem in v Beli Krajini naj bi prepre\xc4\x8dila, da bi Romi Italijanom izdajali podatke o gibanju partizanskih enot. Po poro\xc4\x8dilu \xc5\xa1taba \xc5\xa0ercerjevega bataljona z dne 18. maja 1942 je ta enota pobila skupino 56 Romov.  61 Romov so 19. julija 1942 zajeli belokranjski partizani v Kani\xc5\xbearici pri \xc4\x8crnomlju, pobili pa domnevno v Draginji vasi.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tevilo padlih\n_START_PARAGRAPH_\nMed 2. svetovno vojno je v boju padlo okoli 28.000 partizanov, v primerjavi z okoli 14.000 protikomunisti\xc4\x8dnih borcev. Spomin na padle partizane in pobite talce obele\xc5\xbeuje okrog 4000 partizanskih obele\xc5\xbeij, \xc5\xbertve domobrancev pa popisujejo farne spominske plo\xc5\xa1\xc4\x8de.'