b'\n_START_ARTICLE_\nVinko Tu\xc5\xa1ek\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nVinko Tu\xc5\xa1ek se je rodil kot prvi otrok v dru\xc5\xbeini Venclja in Cecilije Tu\xc5\xa1ek, rojene \xc5\xa0trukelj. \xc5\xbdiveli so v Kranju, tam je storil svoje prve korake, zbiral vtise iz narave in slikovite gorenjske okolice, do\xc5\xbeivljal te\xc5\xbeave in pomanjkanje v drugi svetovni vojni in povojne dogodke in norosti. Osnovno \xc5\xa1olo in gimnazijo je obiskoval v Kranju. Otroci so si takrat kljub pomanjkanju vsega znali pomagati tako, da so si sami izdelovali razne igra\xc4\x8de in pripomo\xc4\x8dke za igro, kot so loparji za tenis, tedaj-ping-pong, smu\xc4\x8di, \xc5\xa1ah, plani\xc5\xa1ko skakalnico po kateri so spu\xc5\xa1\xc4\x8dali iz papirja izdelane skakalce- letalce, tudi modele rekvizitov kakr\xc5\xa1ne sta takrat uporabljala priljubljena knji\xc5\xbena junaka Winnetou in Ivanhoe, perjanice, loke, te junake pa je Vinko svojim prijateljem pogosto tudi z barvicami naslikal, kadar jih je uspel dobiti. Prave avanture pa so bila potepanja po strugi reke Kokre, raziskovanja skrivnosti Kosorepa in O\xc4\x8dana, raziskovanje votlin ob reki, ob ve\xc4\x8derih pa poslu\xc5\xa1anje skrivnostnih glasov v slu\xc5\xa1alkah doma narejenega detektorja, ko so z iglo na kristalu na\xc5\xa1li kak\xc5\xa1no radijsko postajo. Pri vseh teh dogodkih pa sta svojo vlogo imela tudi brat Janez in sestra Cilka. V sose\xc5\xa1\xc4\x8dini, kjer je \xc5\xbeivel, je Vinko spoznal suhega in bledega mladeni\xc4\x8da, ki se je leta 1945 vrnil iz tabori\xc5\xa1\xc4\x8da v Mathausnu in se je strastno predajal slikanju. Vse dneve je hodil okoli hi\xc5\xa1e z oljnimi barvami, \xc4\x8distilom, lanenim oljem, izdeloval je \xc4\x8dopi\xc4\x8de, vmes pa prepeval in \xc5\xbevi\xc5\xbegal. Takrat devetletni Vinko ga je na skrivaj opazoval in mu bil vedno za petami. Mastne oljne barve so se mu zazdele nekaj \xc4\x8dude\xc5\xbenega, nedosegljivega. Omamljal ga je njihov vonj. Pod slikarjevim \xc4\x8dopi\xc4\x8dem so v svetlih pomladnih dneh nastajale podobe Jezus na Oljski gori, Marija z golob\xc4\x8dki in \xc5\xbeare\xc4\x8dim \xc5\xbeitnim poljem in podobne. Drugi podobar in slikar, ki si ga je vtisnil v spomin, je Ignac Majnik- Vre\xc4\x8dkov Francelj, ljudski slikar, ki je bil priklenjen na bolni\xc5\xa1ko posteljo in je mladi dru\xc5\xa1\xc4\x8dini, ki ga je opazovala pri slikanju vzbujal posnemovalne vzgibe, u\xc4\x8dil jih je slikarskih ve\xc5\xa1\xc4\x8din. Po Kranju ga je v postelji, pritrjeni na posebni vozi\xc4\x8dek, preva\xc5\xbeal njegov slepi prijatelj in mladini je bil vedno zanimiv. Pogosto je mladim upodobil prilo\xc5\xbenostne motive v takrat popularne spominske knjige. Tretja osebnost, ki je mo\xc4\x8dno vplivala na Tu\xc5\xa1kovo odlo\xc4\x8ditev postati slikar, pa je bil uglajeni gospod Ignac Mihevc, ki je na ni\xc5\xbeji gimnaziji v Kranju pou\xc4\x8deval risanje. U\xc4\x8dence je vodil skozi razli\xc4\x8dne likovne naloge s tem pa je v takratnem dvanajstletniku vzbudil \xc5\xbeeljo da postane u\xc4\x8ditelj risanja. Za\xc4\x8dela se je njegova slikarska pot. \xc5\xa0esti letnik gimnazije je zanj pomenil dopolnitev \xc5\xa1olskega pouka z dodatnim poukom risanja pri profesorju Ljubu Ravnikarju v >>risarskem kro\xc5\xbeku<< na gimnaziji. Profesor je bil zelo dober akvarelist in fantje \xc5\xa1estega, sedmega in osmega letnika gimnazije so lahko spoznavali lahkotnost in virtuoznost nastajanja slik ter ustvarjalnost, zanos in navdih pri slikanju. Leta 1957 je Tu\xc5\xa1ek maturiral na Gimnaziji v Kranju in se vpisal na ljubljansko Akademijo za likovno umetnost ter pri\xc4\x8del visoko\xc5\xa1olski \xc5\xa1tudij. Svoje znanje risanja je poglabljal pri profesorjih Francetu Miheli\xc4\x8du, Mariju Preglju, Slavku Pengovu, slikanja pri Gabrijelu Stupica, grafi\xc4\x8dne tehnike pa pri Riku Debenjaku. Leta 1962 je kon\xc4\x8dal peti letnik akademije, takrat sta s prijateljem Cirilom Oblakom obiskala Pariz in se prvi\xc4\x8d seznanila z velikim svetom, v jeseni pa se je zaposlil na osnovni \xc5\xa1oli v Gori\xc4\x8dah pri Golniku kot likovni pedagog. Naslednje leto je diplomiral iz slikarstva pri profesorjih Maksimu Sedeju in Gabrijelu Stupici. Za teoreti\xc4\x8dni del izpita si je izbral slovensko srednjeve\xc5\xa1ko slikarstvo. Pet mesecev kasneje je od\xc5\xa1el na slu\xc5\xbeenje voja\xc5\xa1\xc4\x8dine. Akademija je Tu\xc5\xa1ku omogo\xc4\x8dila \xc5\xa1irok vpogled v dela starih slikarskih mojstrov in njihovih tehnik, mnogo poglobljenih pogovorov s profesorji in temperamentnih debat o umetnosti s svojimi kolegi. Njegova najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a \xc5\xbeelja da bi >>risal po svoje<< pa se kljub temu niti na akademiji ni uresni\xc4\x8dila, na to je bilo treba po\xc4\x8dakati \xc5\xa1e ve\xc4\x8d let.\n_START_SECTION_\nPrva razstava v Kranju\n_START_PARAGRAPH_\nSvojo prvo razstavo ustvarjenih del je imel Vinko Tu\xc5\xa1ek v Kranju, januarja leta 1967. Razstavo mu je omogo\xc4\x8dil umetnostni zgodovinar Cene Avgu\xc5\xa1tin, muzejski kustos za galerijsko dejavnost, ki je bil zelo naklonjen mladim likovnim ustvarjalcem na za\xc4\x8detku njihove umetni\xc5\xa1ke poti. Razstavni prostor je bil v Pre\xc5\xa1ernovi hi\xc5\xa1i v Kranju. Prostor je bil nekoliko utesnjen, vendar dovolj velik za razmeroma majhne formate njegovih grafi\xc4\x8dnih listov. Ustvaril je opus Naselij in Strojev, kateri so se dobro zlili z razstavnim prostorom. Umetnostni zgodovinar Andrej Pavlovec iz Lo\xc5\xa1kega muzeja je Tu\xc5\xa1kova dela kriti\xc5\xa1ko obdelal, do\xc5\xbeivel je dobre ocene in \xc4\x8destitke obiskovalcev, prijateljev, znancev ter sorodnikov. Istega leta je s svojimi grafikami sodeloval na skupinski razstavi Jugoslovanskih slikarjev v Pragi. Sledila je nato udele\xc5\xbeba na ve\xc4\x8d razstavah v razli\xc4\x8dnih mestih.\n_START_SECTION_\nPrvi stik s tujino\n_START_PARAGRAPH_\nMeseca julija 1968 se je Vinko Tu\xc5\xa1ek s svojima prijateljema z akademije Francem Mesari\xc4\x8dem in Rudijem Pergarjem odpravil v Benetke na ogled 34. mednarodnega likovnega bienala. Tu je do\xc5\xbeivel pravi \xc5\xa1ok nad pisano podobo takratnih umetni\xc5\xa1kih prizadevanj in smeri v likovnem izra\xc5\xbeanju v svetu. Nastopalo je veliko \xc5\xa1tevilo razstavljalcev iz 35 dr\xc5\xbeav. Takratno jugoslovansko ustvarjalnost so predstavljali Oto Logo, Miroslav \xc5\xa0utej in Ivan Tabakovi\xc4\x87, po ogledu so o tej razstavi s prijatelji \xc5\xa1e dolgo diskutirali. Po ogledu razstave je Vinko Tu\xc5\xa1ek izjavil slede\xc4\x8de:_NEWLINE_\xc2\xbbPrevzelo me je. Videl sem, kaj so delali drugi po svetu in se zavedel, kaj delam jaz. \xc4\x8cudno se mi je zdelo, da pri nas kaj takega, kar je razstavil svet, nih\xc4\x8de ne dela. Rekel sem si: Zakaj ne bi jaz?\xc2\xab'