b'\n_START_ARTICLE_\nMungo Park\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je kot sedmi od 13 otrok na najemni\xc5\xa1ki kmetiji blizu Selkirka na \xc5\xa0kotskem. Vzgojen je bil v kalvinisti\xc4\x8dnem duhu. Njegov o\xc4\x8de je bil kljub najemni\xc5\xa1kemu statusu razmeroma premo\xc5\xbeen, zato mu je lahko omogo\xc4\x8dil \xc5\xa1olanje. Po kon\xc4\x8dani srednji \xc5\xa1oli je postal vajenec lokalnega kirurga in leta 1791 diplomiral na Univerzi v Edinburgu. Nato je od\xc5\xa1el slu\xc5\xbebovat v London, kjer je preko sorodnika spoznal slavnega prirodoslovca Josepha Banksa in dobil polo\xc5\xbeaj pomo\xc4\x8dnika kirurga na ladji Vzhodnoindijske dru\xc5\xbebe na poti na Sumatro. Park, ki se je \xc5\xbee med \xc5\xa1tudijem ukvarjal s prirodoslovjem (predvsem botaniko), je tam zbral ve\xc4\x8d primerkov redkih rastlin in rib ter jih ob povratku predstavil Banksu in pred Linnejevim dru\xc5\xa1tvom.\n_START_SECTION_\nPrvo potovanje\n_START_PARAGRAPH_\nBanks je bil eden od vodilnih mo\xc5\xbe pri dru\xc5\xa1tvu African Association, ki je organiziralo raziskovanje notranjosti Zahodne Afrike, takrat Evropejcem \xc5\xa1e skoraj povsem neznanega obmo\xc4\x8dja, kjer je izginilo \xc5\xbee ve\xc4\x8d raziskovalcev. Podprl je Parka, ki mu je dru\xc5\xa1tvo zaupalo nalogo raziskati tok reke Niger. Julija 1795 je prispel do Pisanie na reki Gambiji, kjer je ostal 5 mesecev da se je navadil na razmere in nau\xc4\x8dil tamkaj\xc5\xa1njega jezika mandingo. Nato se je s spremstvom dveh \xc4\x8drncev odpravil v notranjost, kjer pa je kmalu naletel na te\xc5\xbeave z doma\xc4\x8dini; ve\xc4\x8dkrat so ga oropali in \xc5\xa1tiri mesece je pre\xc5\xbeivel v ujetni\xc5\xa1tvu pri lokalnem arabskem veljaku. Naposled je pobegnil in dosegel Niger pri mestu S\xc3\xa9gou v dana\xc5\xa1njem Maliju ter sledil toku proti severovzhodu do starodavnega mesta Silla. Takrat mu je zmanjkalo denarja, zato se je obrnil in po ve\xc4\x8d mesecih pri\xc5\xa1el nazaj do Pisanie ter od tam z ladjo nazaj v Veliko Britanijo, kamor je prispel 22. decembra 1797.\n_START_SECTION_\nVmesno obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nPo povratku je nekaj \xc4\x8dasa ostal v Londonu in svoje potovanje popisal v knjigi Travels in the Interior Districts of Africa, 1795-1797, ki je postala velik prodajni uspeh. Nato se je vrnil v rodni kraj in se posvetil kmetovanju, v tem \xc4\x8dasu se je poro\xc4\x8dil z Alice Anderson. Ko ga je dnevna rutina pri\xc4\x8dela dolgo\xc4\x8dasiti, sta se preselila v mestece Peebles, kjer je odprl zdravni\xc5\xa1ko prakso. Tudi tu se je kmalu za\xc4\x8del dolgo\xc4\x8dasiti, se je pa v tem \xc4\x8dasu spoprijateljil z ve\xc4\x8d vidnimi filozofi, med njimi Adamom Fergusonom, Dugaldom Stewartom in Walterjem Scottom.\n_START_SECTION_\nDrugo potovanje\n_START_PARAGRAPH_\nOktobra 1803 je dobil novo ponudbo za raziskovalno odpravo v Afriko, tokrat od Lorda Hobarta v imenu britanske vlade in pod bolj\xc5\xa1imi pogoji, med drugim z ve\xc4\x8d desetglavim spremstvom vojakov, rokodelcev in mornarjev. Zaradi razli\xc4\x8dnih zapletov so v Pisanio prispeli skoraj dve leti kasneje, med de\xc5\xbeevnim obdobjem. Med prebijanjem po negostoljubnem terenu so mu bolezni zdesetkale spremstvo. Ko je kon\xc4\x8dno dosegel Niger, je predelal dva kanuja v improviziran \xc5\xa1kuner in poslal enega od preostalih \xc4\x8dlanov spremstva nazaj proti Gambiji s poro\xc4\x8dilom o napredku. Odplul je 17. novembra, odlo\xc4\x8den, da poi\xc5\xa1\xc4\x8de izliv reke, pa \xc4\x8deprav umre med poskusom._NEWLINE_Kasnej\xc5\xa1a pri\xc4\x8devanja nakazujejo, da mu je uspelo prepluti ves plovni del reke Niger, mimo legendarnega Timbuktuja do Busse, kjer se za\xc4\x8dnejo brzice. Tam naj bi bili doma\xc4\x8dini sovra\xc5\xbeno razpolo\xc5\xbeeni, zato se je odlo\xc4\x8dil tvegati na brzicah in tam o\xc4\x8ditno utonil, verjetno v za\xc4\x8detku leta 1806. Novico je do civilizacije ponesel lokalni vodi\xc4\x8d.'