b'\n_START_ARTICLE_\nMaarten Schmidt\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nDiplomiral je na Univerzi v Groningenu. Doktoriral je leta 1956 na Univerzi v Leidnu pod Oortovim mentorstvom._NEWLINE_Leta 1959 je od\xc5\xa1el v ZDA in za\xc4\x8del delati na Caltech. V za\xc4\x8detku je raziskoval porazdelitev mase in dinamiko galaksij. S tega obdobja je pomembna formulacija, ki je postala znana kot Kennicutt-Schmidtov zakon o povezavi gostote medzvezdnega plina s stopnjo nastanka zvezd v plinu. Kasneje je za\xc4\x8del raziskovati spekter radijskih virov._NEWLINE_Leta 1963 je s pomo\xc4\x8djo znanega 5080 mm (200 pal\xc4\x8dnega) Haleovega zrcalnega daljnogleda na Observatoriju Mt. Palomar odkril vidno telo, ki je odgovarjalo tak\xc5\xa1nim radijskim virom, znano kot 3C 273. Raziskal je tudi njegov vidni spekter. \xc4\x8ceprav je podobnost z obliko zvezde nakazovala, da je telo zelo blizu, je spekter 3D 273 pokazal na njegov rde\xc4\x8di premik 0,158, tako da le\xc5\xbei zelo dale\xc4\x8d stran od na\xc5\xa1e Galaksije in ima izredno velik izsev. Schmidt je poimenoval 3C 273\xc2\xa0\xc2\xbbkvazi-zvezdni\xc2\xab\xc2\xa0radijski vir, leta 1964 pa je Chiu ta telesa poimenoval skraj\xc5\xa1ano kvazarji. Od tedaj so jih odkrili ve\xc4\x8d tiso\xc4\x8d. Schmidt je tako odkril veliko razdaljo kvazarjev in, da so bili v mladem Vesolju pogosti. To odkritje je poleg odkritja mikrovalovnega prasevanja pomenilo konec teorije mirujo\xc4\x8dega stanja._NEWLINE_Med letoma 1978 in 1980 je bil predstojnik Observatorija Mt. Palomar. Med letoma 1984 in 1986 je bil predsednik Ameri\xc5\xa1kega astronomskega dru\xc5\xa1tva.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nSchmidt je \xc4\x8dlan Norve\xc5\xa1ke akademije znanosti in Nacionalne akademije znanosti ZDA._NEWLINE_11. marca 1966 so njegovo podobo prikazali na naslovnici revije Time.\n_START_SECTION_\nPoimenovanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo njem se imenuje asteroid 10430 Martschmidt.'