b'\n_START_ARTICLE_\nUglje\xc5\xa1a Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nUglje\xc5\xa1a je bil mlaj\xc5\xa1i sin velika\xc5\xa1a Mrnjave, ustanovitelja dinastije Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87. Bizantinski zgodovinar Laonik Halkokondil omenja, da je bil Vuka\xc5\xa1in to\xc4\x8daj carja Stefana Du\xc5\xa1ana, Uglje\xc5\xa1a pa carjev konju\xc5\xa1nik.  Okoli leta 1346 je Uglje\xc5\xa1a kot Du\xc5\xa1anov namestnik upravljal posesti okoli Dubrovnika, morda v Konavlah in Travuniji, in dobil darila Dubrovni\xc5\xa1ke republike. V Primorju se ni dolgo zadr\xc5\xbeal. Ob smrti carja Du\xc5\xa1ana leta 1355 je bil v Serski regiji, ki jo je upravljala Du\xc5\xa1anova vdova Jelena. _NEWLINE_Neznano kdaj se je poro\xc4\x8dil z Jeleno, h\xc4\x8derko zakladnika Vojihne. Z njo je imel sina Uglje\xc5\xa1o Despotovi\xc4\x87a, ki je umrl star komaj \xc5\xa1tiri leta. Pokopali so ga v grob njegovega starega o\xc4\x8deta Vojihne v Hilandarju. Uglje\xc5\xa1a je kot zet zakladnika Vojihne postal zelo vplivna osebnost. Za njegov vzpon ima najve\xc4\x8d zaslug prav njegov tast. Dubrov\xc4\x8dan Mavro Orbini pi\xc5\xa1e, da je zakladnik Vojihna s svojim zetom upravljal celo pokrajino na meji Romanije Bizantinsko cesarstvo. Uglje\xc5\xa1a je morda \xc5\xbee takrat (1358) imel naslov veliki vojvoda. Po smrti carja Du\xc5\xa1ana se je Vojihna zna\xc5\xa1el v krogu mogotcev, zbranih okoli carjeve vdove Jelene, in kmalu postal njena desna roka. Zadnjikrat se omenja leta 1358, \xc4\x8deprav je umrl mnogo kasneje, vendar pred letom 1371, ko je njegov grob obiskal zet Uglje\xc5\xa1a. Uglje\xc5\xa1eva vloga v neuspelem poskusu Mateja Kantakuzena, da bi zru\xc5\xa1il carico Jeleno, je vpra\xc5\xa1ljiva._NEWLINE_Oktobra 1358 se je Uglje\xc5\xa1a na eni od darovnic samostanu  Kutlumu\xc5\xa1 podpisal kot veliki vojvoda.  Samostanu je daroval posest v jugovzhodnem delu doline Strume. Naslov velikega vojvode je v hierarhiji Srbskega cesarstva kotiral zelo visoko in je ustrezal bizantinskemu naslovu mega duks. _NEWLINE_Ponarejena listina omenja, da se je Uglje\xc5\xa1a leta 1358 v Hrizopolu pogajal z bizantinskim cesarjem Ivanom V. Paleologom. Razpravljala naj bi o obmorskih mestih Krizopol, Anaktiropol in Kristopol, ki so jih zasedli bratje Paleolog. Omenjena mesta, ki so bila stalna tar\xc4\x8da piratov iz Vitinije, je Srbija izgubila \xc5\xbee pred Du\xc5\xa1anovo smrtjo. V listini iz leta 1365 Ivan Paleolog Uglje\xc5\xa1o imenuje "ljubljeni ne\xc4\x8dak prevzvi\xc5\xa1ene despotinje Srbije, presre\xc4\x8dni despot Srbije Kir Jovan Uglje\xc5\xa1a".\n_START_SECTION_\nDespot\n_START_PARAGRAPH_\nMed zgodovinarji prevladuje mnenje, da je Uglje\xc5\xa1a dobil naslov despota po bratovem kronanju za kralja ali avgusta 1365.  Leta 1975 je bil objavljen napis z groba Uglje\xc5\xa1eve sestre Jelene, ki je datiran pred septembrom 1364, na katerem se njen mlaj\xc5\xa1i brat \xc5\xbee naslavlja kot despot. Napis je vsekakor nastal po oktobru 1363, se pravi da je Uglje\xc5\xa1a dobil naslov despota med oktobrom 1363 in septembrom 1364. Trditev potrjuje listina despota Uglje\xc5\xa1e, namenjena menihom ato\xc5\xa1kega samostana Simonopetra, izdana med 1. septembrom 1363 in 31. avgustom 1364. Besedilo pravi, da je bil avtor listine neposredno pred njeno objavo kronan za despota cele Srbije in Romanije in da mu je naslov podelil car Uro\xc5\xa1 (Stefan Uro\xc5\xa1 V.). Imenovanje za despota je poudarjeno tudi na napisih in v uvedbi dvoglavega orla, enem od despotskih obele\xc5\xbeij. Novi naslov je bil vne\xc5\xa1en tudi na Uglje\xc5\xa1eve kovance.\n_START_SECTION_\nVzpon\n_START_PARAGRAPH_\nVzpon bratov Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87 se je za\xc4\x8del po smrti Vojislava Vojinovi\xc4\x87a leta 1363. Uglje\xc5\xa1a je postopoma izrival z oblasti carico Jeleno, s sklepanjem dinasti\xc4\x8dnih porok pa sta se brata povezala z najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1imi dru\xc5\xbeinami tistega \xc4\x8dasa. Z  Bal\xc5\xa1i\xc4\x87i sta bila povezana preko Vuka\xc5\xa1inove h\xc4\x8derke Olivere, poro\xc4\x8dene  z \xc4\x90ura\xc4\x91em Bal\xc5\xa1i\xc4\x87em, Vuka\xc5\xa1inov sin Marko pa je bil poro\xc4\x8den s h\xc4\x8derko Radoslava Hlapena, carjevega namestnika v severni Gr\xc4\x8diji. Zelo verjetno je obstajala tudi dru\xc5\xbeinska vez med Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87i in sebastokratorjem Vlatkom Paska\xc4\x8di\xc4\x87em, katerega vzpon sta podpirala oba brata._NEWLINE_V tistem \xc4\x8dasu se je prvi\xc4\x8d posku\xc5\xa1alo dose\xc4\x8di spravo med Sersko cerkvijo in Carigrajsko patriarhijo. Patriarh Kalist je osebno obiskal carico Jeleno v Seru, vendar je med obiskom umrl in pogajanja so se za nekaj let prekinila. Pogajanj s Kalistom se je kot pomembna osebnost v Serskem kraljestvu zagotovo udele\xc5\xbeil tudi Uglje\xc5\xa1a. Verjetno je \xc5\xbee takrat uvidel, kak\xc5\xa1no nevarnost pomenijo Turki, in ravno ta nevarnost je kasneje privedla do sprave in zveze med cerkvijo Serskega kreljestva in Carigrajskim patriarhatom.\n_START_SECTION_\nPrihod na oblast\n_START_PARAGRAPH_\nUro\xc5\xa1eva oblast v Serskem kraljestvu ni bila povsem ukinjena, saj nekateri viri govorijo o tesnem sodelovanju matere in sina: Uro\xc5\xa1 je materi poslal vojsko, ki je porazila Mateja Kantakuzena, Jelena pa je leta 1357 prisostvovala ne eni od sej dr\xc5\xbeavnega zbora v Skopju. Srbska oblast v Serskem kraljestvu je bila do leta 1360 o\xc4\x8ditno stabilna, kasneje pa je bila Jelena priznana kot njegova edina vladarica. V Seru je po bizantinskem vzoru uvedla senat in  univezalne sodnike in lokalno upravo zaupala svojim sorodnikom. Prenos oblasti na Jeleno je bil verjetno posledica o\xc4\x8ditne nesposobnosti njenega sina. Jelenina mo\xc4\x8d je s\xc4\x8dasoma zelo oslabela, zlasti v primerjavi s kasnej\xc5\xa1o mo\xc4\x8djo despota Uglje\xc5\xa1e.  _NEWLINE_Jelenina vladavina v Serskem kraljestvu je zadnji\xc4\x8d omenjena v sodnem spisu Serske metropolije iz avgusta 1365. Dokument je shranjen v arhivu ato\xc5\xa1kega samostana  Esfigmena. Sodi\xc5\xa1\xc4\x8de se ne Jeleno obra\xc4\x8da kot na vladarico, serski kefalija in univerzalni sodniki pa so omenjeni kot podlo\xc5\xbeniki "na\xc5\xa1e mogo\xc4\x8dne in svete gospe in despotinje". Dokument z leta 1366 \xc5\xbee omenja Jovana Uglje\xc5\xa1o kot samostojnega vladarja. Najstarej\xc5\xa1i dokument, ki ga je Uglje\xc5\xa1a izdal kot gospod Serskega kraljestva, je iz januarja 1366. V listini, ki jo je septembra 1365 izdal bizantinski cesar Ivan Paleolog, se Uglje\xc5\xa1a omenja kot "ljubljeni ne\xc4\x8dak" despotinje Jelene, kar ka\xc5\xbee, da sta Jelena in Uglje\xc5\xa1a konec leta 1365 \xc5\xa1e vladala kot sovladarja. Leto 1365 je bilo o\xc4\x8ditno neko prehodno obdobje na prestolu Serskga kraljestva.  Jasno je, da je takrat Uglje\xc5\xa1a \xc5\xbee prevzel oblast, ker je bila listina izdana na njegov ukaz._NEWLINE_Uglje\xc5\xa1ev prihod na oblast se je zgodil avgusta ali septembra 1365.\n_START_SECTION_\nVladanje\n_START_PARAGRAPH_\nVladarski titularij Uglje\xc5\xa1evega brata Vuka\xc5\xa1ina je vseboval vse kategorije, ki jih je imel car Uro\xc5\xa1 V., sicer pa se je naslavljal s "kralj Srbov in Grkov". Uglje\xc5\xa1a se je zgledoval po bratu in se naslavljal z "gospodar srbskih in gr\xc5\xa1kih de\xc5\xbeel". V listinah do leta 1365 se Uglje\xc5\xa1a naslevlja  "mi, despot", v eni celo avtokrator (samodr\xc5\xbeec).\n_START_SECTION_\nSprava s Carigrajskim patriarhatom\n_START_PARAGRAPH_\nV diplomatskih dejavnostih Jovana Uglje\xc5\xa1e ima posebno mesto sprava s Carigrajskim patriarhatom. Razkol med Srbskim in Carigrajskim patriarhatom je nastal leta 1350, ko je v srbsko-bizantinski vojni med Stefanom Du\xc5\xa1anom  (Silnim) in Ivanom VI. Kantakuzenom carigrajski patriarh iz cerkve izob\xc4\x8dil srbskega carja in njegov dvor, patriarha in vi\xc5\xa1jo duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino. Ljudstvo in ni\xc5\xbeja duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina nista bila izob\xc4\x8dena, vendar sta trpela njegove posledice. Razlogov za spravo je bilo vsekakor veliko. Najpomembnej\xc5\xa1i je bil sklenitev zveze med Bizantinskim in Srbskim cesarstvom proti Osmanskemu cesarstvu. Cesarstvi sta se posku\xc5\xa1ali spraviti \xc5\xbee prej. Patriarh Kalist (1350-1353, 1355-1364) se je tik pred smrtjo pogajal s carico Jeleno v Seru. Pogajanje je prekinila njegova nenadna smrt. Iniciativo srbske strani je po prihodu na oblast prevzel Uglje\xc5\xa1a Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87. Kalistov naslednik Filotej je njegovo iniciativo sprejel  in v Ser poslal nicejskega metropolita.  O vsebini pogajanj ni nobenega podatka. Znan je samo rezultat. Uglje\xc5\xa1a je sprejel bizantinske pogoje in sprava je bila potrjena marca 1368._NEWLINE_Listina o spravi je vsebovala Uglje\xc5\xa1evo obsodbo Du\xc5\xa1anove politike in njegove razglasitve za samodr\xc5\xbeca Srbije in Romanije v izjavi, da je car "gledal z lakomnimi o\xc4\x8dmi in dvignil nepravi\xc4\x8dni me\xc4\x8d proti najbolj nedol\xc5\xbenim in zlobno poteptal stare cerkve odloke, razbijal in ru\xc5\xa1il". Dokument je o\xc4\x8ditno sestavil \xc5\xa1olan Bizantinec. Solovjev in Mo\xc5\xa1in sta dokazala, da je bil napisan na mestu pogajanj in ne v Carigradu. Carigrajski patriarh je zdru\xc5\xbeitev cerkva objavil \xc5\xa1ele \xc4\x8dez tri leta, maja 1371. Eden od razlogov za zakasnitev naj bi bilo \xc4\x8dakanje na vrnitev Ivana VI. Paleologa iz Italije, drug razlog pa bi lahko bila isto\xc4\x8dasna neuspe\xc5\xa1na pogajanja s pe\xc5\xa1kim patriarhom Savom IV.\n_START_SECTION_\nVojna s Turki\n_START_PARAGRAPH_\nTurki so z zasedbo Glipolija sredi 14. stoletja trajno pre\xc5\xa1li iz Male Azije na Balkan in za\xc4\x8deli na\xc4\x8drtno osvajati polotok. Neobi\xc4\x8dajno lahko so osvajali mesto za mestom: Dimotiko (1360), Odrin (1362) in Plovdiv (1363). Skupna nevarnost je \xc5\xa1e bolj zbli\xc5\xbeala Sersko kraljestvo in Bizantinsko cesarstvo. Glavni cilj Uglje\xc5\xa1eve politike je postal izgon Turkov z Balkana. S \xc5\xa1irjenjem  svoje dr\xc5\xbeave v zahodno Trakijo konec 1360. let je Uglje\xc5\xa1a nekoliko zmanj\xc5\xa1al tur\xc5\xa1ki pritisk na svoje kraljestvo. Od leta 1366 do novembra 1369 je zasedel rodopsko primorje do reke Meste in jezera Poru, s \xc4\x8dimer je mejo Serskega kraljestva prestavil preko meje iz Du\xc5\xa1anovega obdobja. Vpadi Turkov so bili pogosti, vendar so znani samo napadi na ato\xc5\xa1ke samostane. Po Mavru Orbiniju se je serski despot sprva uspe\xc5\xa1no upiral Turkom in jih nekajkrat porazil. Vme\xc5\xa1aval se je tudi v dogajanja v Trakiji, o \xc4\x8demer pri\xc4\x8dajo tur\xc5\xa1ke kronike. Kod\xc5\xbea Husein pi\xc5\xa1e, da je poveljnik Plovdiva pobegnil k despotu v Sersko kraljestvo, da bi se skupaj z njim ma\xc5\xa1\xc4\x8deval za izgubo mesta._NEWLINE_Leta 1371 so v Carigrad od\xc5\xa1li srbski odposlanci, da bi se dogovorili o sklenitvi zveze proti Turkom, o \xc4\x8demer pri\xc4\x8da govor Dimitrija Kidona. Srbi so cesarstvu ponudili denar in sklepanje dinasti\xc4\x8dnih zakonskih zvez. Pogajanja, ki so sledila spravi med Cerkvama, niso privedli do sklenitve zveze proti Turkom. V teh okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah se je despot Uglje\xc5\xa1a Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87 obrnil po pomo\xc4\x8d k svojemu bratu. Kralja Vuka\xc5\xa1ina Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87a je bratova pro\xc5\xa1nja za pomo\xc4\x8d na vzhodu presenetila, ker je bil sredi leta 1371 na pohodu proti \xc5\xbeupanu Nikoli Altomanovi\xc4\x87u. Altomanovi\xc4\x87 se je presenetljivo hitro opomogel po bitki na Marici in za\xc4\x8del ogro\xc5\xbeati Vuka\xc5\xa1inovo ozemlje. Junija 1371 je bil Vuka\xc5\xa1in skupaj s sinom Markom Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87em in \xc4\x90ura\xc4\x91om Bal\xc5\xa1i\xc4\x87em v okolici Skadra, od koder se je na bratov poziv umaknil._NEWLINE_Podatki o mo\xc4\x8di srbske vojske so zelo razli\xc4\x8dni. Sodobnik Izaija pretirava v oceni, da je srbska vojska \xc5\xa1tela 60.000 borcev. Srbski patriarh ocenjuje, da je vojsko 4.500 Turkov premagalo 70.000 konjenikov. Orbini omenja 20.000 mo\xc5\xbe, kar je verjetno najbli\xc5\xbee resni\xc4\x8dnemu stanju.  V kronikah grofa \xc4\x90or\xc4\x91a Brankovi\xc4\x87a so se spopadli Srbi in Turki. Enako pi\xc5\xa1e tudi Vladislav Gramatik.  Bolgarska kronika neznanega avtorja omenja, da so borci pri\xc5\xa1li celo iz Dalmacije in Trebinja. Kronika meniha Mokseja je \xc5\xa1e bolj nedolo\xc4\x8dna in omenja samo to, da sta brata zbrala veliko srbsko vojsko.  Tur\xc5\xa1ki viri pretiravajo pri velikosti srbske vojske in k njej pri\xc5\xa1tevajo tudi Vlahe, Ogre in Bosance._NEWLINE_Priprave na ofenzivo so bile kon\xc4\x8dane na za\xc4\x8detku leta 1371. Uglje\xc5\xa1a je obiskal Sveto goro  (Atos), kar je razvidno iz njegove darovnice samostanu Vatoped na za\xc4\x8detku tega leta. V Hilandarju je obiskal grob svojega tasta Vojihne in svojega prezgodaj umrlega sina Uglje\xc5\xa1e. Vatopedu je podaril ribnik svetega Teodorja na jezeru Poru. Domneva se, da je Uglje\xc5\xa1a napadel Turke, ko je bila glavnina njihove vojske v vojni v Mali Aziji. Brata sta prodrla globoko na tur\xc5\xa1ko ozemlje, kar ka\xc5\xbee, da tur\xc5\xa1ka oblast v Trakiji ni bila trdna.\n_START_SECTION_\nUreditev Serskega kraljestva\n_START_PARAGRAPH_\nSersko kraljestvo je v Du\xc5\xa1anovem, Jeleninem in Uglje\xc5\xa1evem \xc4\x8dasu ohranilo bizantinsko dr\xc5\xbeavno ureditev. Uradni jezik kraljestva je bila gr\xc5\xa1\xc4\x8dina. Despotove listine so bile pisane v srbskem in gr\xc5\xa1kem jeziku. Visoke polo\xc5\xbeaje na  despotovem dvoru so zasedali Grki. Jeleno in Uglje\xc5\xa1o so naslavljali "despotinja in despot Srbije".  O pravosodju v kraljestvu najve\xc4\x8d pove njegova listina iz februarja 1369. V tem zelo pomembnem dokumentu je opisan cel potek sojenja pred despotovo "sinodo", k kateri so bili predvsem predstavniki Cerkve. Sodil je osebno despot, podpisal akt o sojenju in ga izdal kot svojo listino.  Obstajalo je tudi sodi\xc5\xa1\xc4\x8de Serske metropolije, ki se ni mnogo razlikovalo od sodi\xc5\xa1\xc4\x8da svetogorskega protata. To sodi\xc5\xa1\xc4\x8de so sestavljali metropolit in njegova duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina in posvetni dostojanstveniki. Sodi\xc5\xa1\xc4\x8de se je ukvarjalo z razli\xc4\x8dnimi zadevami in je bilo tipi\xc4\x8den primer sodi\xc5\xa1\xc4\x8da v gr\xc5\xa1kih obmejnih mestih._NEWLINE_Uglje\xc5\xa1a je v sodi\xc5\xa1\xc4\x8de Serske metropolije uvedel novost, da je obstoje\xc4\x8dim \xc4\x8dlanom sodi\xc5\xa1\xc4\x8da  (metropolit, duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina in dostojanstveniki) dodal predstavnika svetogorskih samostanov. Veliko \xc5\xa1tevilo klerikov v sodstvu je uvedel verjetno po zgledu na Bizantinsko cesarstvo pod Paleologi. Med despotovimi svetovalci je imel pomembno vlogo ohridski nad\xc5\xa1kof._NEWLINE_V Sersko kraljestvo je prodrla tudi bizantinska ustanova vesoljnih sodnikov. V Bizantinskem cesarstvu je bila ustanovljena leta 1329 med vladanjem Andronika III. Paleologa. Vesoljno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de so sestavljali \xc5\xa1tirje \xc4\x8dlani, dva svetovalna in dva duhovna. Kolegij je vr\xc5\xa1il nadzor nad pravosodjem celega cesarstva. Vesoljna sodi\xc5\xa1\xc4\x8da so bila razen v Carigradu tudi v Solunu, Trapezundu, Lemnosu, Moreji in nazadnje v Seru. V slednjem se prvi\xc4\x8d omenja v sodnem spisu iz leta 1365, zadnjem, ki pri\xc4\x8da o vladanju carice Jelene. Iz tega je mogo\xc4\x8de sklepati, da je bilo sodi\xc5\xa1\xc4\x8de ustanovljeno v obdobju od leta 1360 do 1365._NEWLINE_Serska dr\xc5\xbeava je od bizantinske prevzela tudi senat, ki ni imel pomembnej\xc5\xa1e vloge. V njem so bili najvi\xc5\xa1ji dostojanstveniki v dr\xc5\xbeavi. V dokumentih so se omenjali kot "dvorjani mo\xc4\x8dnega in svetega gospodarja, presre\xc4\x8dnega despota". Pomembno mesto v hierarhiji je imel tudi serski mestni glavar (kefalija). To funkcijo je leta 1360 opravljal Komnen Evdemonojoan, ki je po Uglje\xc5\xa1evem prihodu na oblast prevzel vlogo vesoljnega sodnika. V prvih letih Uglje\xc5\xa1eve vladavije je bil kafalija Radoslav Tornik, pripadnik bizantinsko-armenske dru\xc5\xbeine Tornik. Radoslav je bil zadnji dokumentirani serski kefalija.'