b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Klemen II.\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nAnnalista Saxo, ki je pomemben zgodovinopisec za dogodke med 741 do 1142, nam je prenesel nekatere posami\xc4\x8dne podatke o Suidgerju. Podaja sorodstveno tabelo, ki ka\xc5\xbee, kako visoko mesto je zasedal v cesarskem plemstvu. Svobodna sa\xc5\xa1ka dru\xc5\xbeina, iz katere je potekal Suidger, je imela posestva okoli Hornburga (pri Halberstadtu) in Morslebna (pri Magdeburgu). Njegovega o\xc4\x8deta imenuje neki vir iz 12. st. \xe2\x80\x9eConradus de Maresleve et Horneburch\xe2\x80\x9c. _NEWLINE__NEWLINE_Mesto Hornburg se je v letu 2005 spomnilo svojega velikega sina in je obhajalo Klemenovo leto. Sicer res ne vemo \xc4\x8disto za gotovo, kdaj se je Klemen rodil, toda glede na dolo\xc4\x8dena vmesna obdobja (intersticije), ki jih predpisuje cerkveno pravo za prejetje posameznih redov, smemo vsekakor zastopati leto 1005 kot njegovo rojstno leto. _NEWLINE__NEWLINE_Njegova mati se je imenovala Amalrada (Amulrada, Amalrad oziroma Amulred). Opazili so, da je Suidgerjevi materi bilo ime enako kot sestri kraljice Matilde, \xc5\xbeeni Henrika I.; zaradi \xc4\x8dasovne razlike pa bi bilo verjetneje, da je bila sestra kraljice Matilde (\xe2\x80\xa0 968) Suidgerjeva stara mati. _NEWLINE__NEWLINE_Suidgerjev brat Konrad je bil \xc2\xbbstolni kanonik v Magdeburgu, in naj bi bil pozneje postal tudi oglejski patriarh\xc2\xab , kjer pa po vsej verjetnosti gre za Suidgerjevega sorodnika in naslednika v pape\xc5\xa1ki slu\xc5\xbebi Damaza II., ki se je v svetu imenoval Popon (Poppo von Brixen \xe2\x80\x93 1019-1042), in je bil sin grofa Ozija Koro\xc5\xa1kega (Ozi von K\xc3\xa4rnten), ter torej sorodnik \xc5\xa1kofa Meinwerka iz Paderborna; le-ta pa je prav tako izhajal iz dru\xc5\xbeine cesarice Matilde \xe2\x80\x93 in tako je sorodstveni krog sklenjen. _NEWLINE__NEWLINE_Viri poro\xc4\x8dajo \xc5\xa1e o njegovem bratu Adalbertu, ki je po o\xc4\x8detu Konradu podedoval pomembne posesti v Morslebnu in Hornburgu, pa jih je podaril Cerkvi. _NEWLINE__NEWLINE_Suidger je imel vsaj \xc5\xa1e eno sestro, ki jo viri imenujejo Dignamenta, na drugem mestu pa Marjeta (Margarete). Dignamenta-Marjeta je bila poro\xc4\x8dena z Ditrichom von Ammenslebenom, in sta imela h\xc4\x8derko z imenom Amulrada. _NEWLINE__NEWLINE_Suidger (beri: swidger) \xe2\x80\x93 to je njegovo krstno ime in v anglosa\xc5\xa1\xc4\x8dini pomeni \xe2\x80\x9eMo\xc4\x8dni\xe2\x80\x9c  \xe2\x80\x93 je torej pripadal dru\xc5\xbeini uglednega saksonskega plemstva; rodil se je iz zakona, ki sta ga sklenila grof Konrad von Morsleben und Hornburg in Amuralda, sestra magdebur\xc5\xa1kega nad\xc5\xa1kofa Waltharda (\xe2\x80\xa01012). Njegov mlaj\xc5\xa1i brat Konrad, kanonik kapitlja Sv. Mavricija v Magdeburgu, naj bi bil torej oglejski patriarh; vendar njegovo ime manjka v krajevnem seznamu \xc5\xa1kofov . Zelo mo\xc5\xbeno je, da gre tukaj pravzaprav za zamenjavo oseb.\n_START_SECTION_\nCerkvena kariera\n_START_PARAGRAPH_\nSuidger je za\xc4\x8del cerkveno kariero kot kanonik stolnice v Halberstadtu; nato je postal leta 1032 kaplan hambur\xc5\xa1ko-bremenskega nad\xc5\xa1kofa Hermana II. (1032-1035). Bil je \xc4\x8dlan dvorne kapele od 1035 morda \xc5\xbee pod Konradom II., zanesljivo pa pod Henrikom III. Kralj ga je res, po smrti Eberharda (1039), prvega bamber\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa, dolo\xc4\x8dil za njegovega naslednika na \xc5\xa1kofovskem sede\xc5\xbeu na praznik Marijinega rojstva, 8. septembra 1040. Posvetil pa ga je main\xc5\xa1ki nad\xc5\xa1kof Bardo na nedeljo 28. decembra 1040, na vigilijo posvetitve cerkve Heilige Maria \xc3\x9cberwasser in Mimigardevorde (M\xc3\xbcnster i. W.) v navzo\xc4\x8dnosti imenitnih osebnosti, tudi kralja Henrika III. Ob tej prilo\xc5\xbenosti je sprejel odli\xc4\x8dna znamenja svoje slu\xc5\xbebe, ki so se ohranila do dana\xc5\xa1njega dne v bamber\xc5\xa1ki stolnici. Na Bamberg, na njegovo "sponsa dulcissima" (najslaj\xc5\xa1o zaro\xc4\x8denko), ga je vezal skozi vse \xc5\xbeivljenje odnos posebne pobo\xc5\xbenosti in spo\xc5\xa1tovanja. _NEWLINE__NEWLINE_13. novembra 1045 je bavarski vojvoda Henrik VII. podaril bamber\xc5\xa1ki Cerkvi, za pla\xc4\x8dilo 20 zlatih talentov iz cerkvene zakladnice, dve svoji svobodni posestvi v Taubergavu. Gotovo je \xc5\xa1e pred svojim povi\xc5\xa1anjem v pape\xc5\xa1tvo Suidger ustanovil in obdaril, s soglasjem Henrika III., benediktinski samostan Terezije na Majni, ki ga je posvetil svetima mu\xc4\x8dencema \xc5\xa0tefanu in Vidu.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nBodo\xc4\x8di pape\xc5\xbe se je pojavil v zgodovini cesarstva leta 1046, ko se je Henrik spustil v Italijo. 25. oktobra istega leta je sodeloval na sinodi v Paviji, ki jo je sklical kralj, da bi na njej pretresali vpra\xc5\xa1anja, ki so zadevala obnovo Cerkve; tedaj so uradno obsodili simonijo. \xc5\xa0e vedno v spremstvu kralja se je Suidger odpravil proti Piacenzi, kjer so potekala v novembru pogajanja z Gregorjem VI., ter v Lucco in Sutri. Sinoda v tem mestu je odstavila Silvestra III. in spodbudila ali celo prisilila Gregorja VI. k odstopu. Primer Benedikta IX., ki se ni prikazal v Sutriju, so pa obravnavali v Rimu, kamor je vstopil kralj 23. decembra. Tukaj sklicani zbor je \xc5\xbee naslednjega dne razglasil Benediktovo odstavitev, \xc4\x8deprav se je le-ta pravzaprav odpovedal pape\xc5\xa1tvu \xc5\xbee maja prej\xc5\xa1njega leta. Ta uradna obsodba je imela \xc4\x8disto dolo\xc4\x8den namen: obrezhrabriti Tuskulske grofe, ki so \xc4\x8dez trideset let nadzorovali pape\xc5\xa1tvo, in odpreti mo\xc5\xbenost novim kandidatom na pape\xc5\xa1ki prestol. 24. decembra je zborovanje izvolilo za pape\xc5\xbea Suidgerja, ki je u\xc5\xbeival posebno naklonjenost in popolno zaupanje tako kralja Henrika kot klinijskega opata Odila. Hambur\xc5\xa1ko-bremenski nad\xc5\xa1kof Adalbert  je namre\xc4\x8d gladko zavrnil kandidaturo; priporo\xc4\x8dil pa je kralju Suidgerja, ki je le nerad zamenjal mirni Bamberg z nemirnim Rimom. Kralj je Suidgerja predlo\xc5\xbeil zborovalcem. Kljub njegovemu glasnemu nasprotovanju ga je kralj prijel za roko in ga predstavil duhov\xc5\xa1\xc4\x8dini in ljudstvu kot njihovega novega duhovnega voditelja; zborovalci v konklavu pa so ga soglasno izvolili. Volitve so potekale v skladu s cerkvenim pravom in soglasno, saj ni nastopil noben rimski kandidat. Z izborom imena Klemen je novi pape\xc5\xbe jasno izrazil svoj obnovitveni na\xc4\x8drt, ki ga je povezal s prvim pape\xc5\xbeem Klemenom, ki je bil ena najpomembnej\xc5\xa1ih osebnosti prvotne Cerkve._NEWLINE_ _NEWLINE_Ob sprejemu pape\xc5\xa1tva je zadr\xc5\xbeal upravo bamber\xc5\xa1ke nad\xc5\xa1kofije, saj mu je jam\xc4\x8dila dohodke, ki jih ni mogel izterjati iz ju\xc5\xbenoitalijanskih posestev, ki so se jih v zmedenih \xc4\x8dasih polastili samopa\xc5\xa1ni drugi gospodarji. To mu lahko odpustimo; saj se je bal, da ga bo vihravi Rim tako kmalu poslal nazaj v Bamberg. Vrh tega je kralj odklonil, da bi vrnil Rimskemu sede\xc5\xbeu posestva, ki so jih zasegli normanski velika\xc5\xa1i; tako je bil pape\xc5\xbe takoreko\xc4\x8d prisiljen, da se je vzdr\xc5\xbeeval z dohodki iz svoje nem\xc5\xa1ke \xc5\xa1kofije.  _NEWLINE__NEWLINE_Naslednjega dne, 25. decembra 1046, je sledilo cesarsko kronanje Henrika III. in njegove \xc5\xbeene Ne\xc5\xbee Aragonske </ref> Ne\xc5\xbea Aragonska ali Ne\xc5\xbea Poitoujska (nem\xc5\xa1ko Agnes von Poitou;  (francosko Agn\xc3\xa8s de Poitiers (imp\xc3\xa9ratrice du Saint-Empire);  1020\xe2\x80\x931077) nem\xc5\xa1ka kraljica, bavarska vojvodinja in mati svetorimskega cesarja Henrika IV.</ref>prav tako v Baziliki svetega Petra. Domnevna pravica do investiture, ki naj bi jo Klemen podelil Henriku III. istega dne, je pa\xc4\x8d poznej\xc5\xa1a iznajdba.  _NEWLINE_Kljub nasprotovanju plemstva in rimskega klera ter osporavanju drugih prenoviteljev, ki ni bilo upo\xc5\xa1tevano, je treba izvolitev Klemena smatrati kot poln uspel Henrika III. v cerkveni politiki; z njo se je za\xc4\x8delo obdobje pape\xc5\xbeev obnove \xe2\x80\x93 v prvem trenutku so bili vsi nem\xc5\xa1ki \xe2\x80\x93 ki so nadomestili tiste, ki so iz\xc5\xa1li iz rimskega plemstva. \xc5\xbde prve dni januarja 1047 je Klemen predsedoval v Rimu prvi sinodi, ki je razpravljala o cerkveni reformi. Odlok zoper simoniste, pravzaprav zadosti previden, da ne bi takoj povzro\xc4\x8dil mo\xc4\x8dnih nasprotovanj, je Klemen objavil v teku te sinode; omenjal ga bo \xc5\xa1e 1052 Peter Damiani, celo v \xc4\x8dasu Leona IX. _NEWLINE__NEWLINE_Na isto sinodo pa se nana\xc5\xa1a tudi pape\xc5\xa1ki dopis, ki potrjuje nad\xc5\xa1kofu Umfredu v Raveni privilegij, ki sta mu ga odstopila milanski nad\xc5\xa1kof in oglejski patriarh, da sme namre\xc4\x8d zasedati \xc4\x8dastno mesto na pape\xc5\xbeevi desni v cesarjevi odsotnosti "secundum antiquae constitutionis auctoritatem" . Prenova, ki je iz\xc5\xa1la iz Rima pod vodstvom cesarja, je odprla tudi vrata \xc5\xa1irjenju zamisli, ki so dozorele v okolju Cerkve v Raveni. Toda prav njihov najpomembnej\xc5\xa1i predstavnik, Damiani, se je obregnil ob Klemenovo delovanje; po mnenju ostrega spokornika pape\xc5\xbe ni deloval zadosti odlo\xc4\x8dno . _NEWLINE__NEWLINE_Januarja 1047 je Klemen zapustil Rim, da bi spremljal Henrika III. v ju\xc5\xbeno Italijo, kjer je hotel utrditi svojo oblast, pape\xc5\xbe pa cerkveno prenovo. Potovanje je potekalo uspe\xc5\xa1no vse do Beneventa, ki ni hotel odpreti mestnih vrat cesarskemu obleganju ter pape\xc5\xbeevemu izob\xc4\x8denju navkljub.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nKlemen II. je dal prenoviti duhovno mnogo italijanskih samostanov s pomo\xc4\x8djo Petra Damianija, ki je bil takrat predstojnik avellanskega klo\xc5\xa1tra. V svoji gore\xc4\x8dnosti se je osebno podal na obisk umbrijskih samostanov; med potjo pa je hudo zbolel za mrzlico in dotrpel v Aposelli; v tamkaj\xc5\xa1njem samostanu sv. Toma\xc5\xbea so ga tudi pokopali, dokler ga ni Leon IX. prenesel v Bamberg, kjer njegovi ostanki \xc5\xa1e danes po\xc4\x8divajo.\n_START_SECTION_\nSmrt in njene okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine\n_START_PARAGRAPH_\nNastalo pa je mnogo domnev o nenadni smrti, ki je zadela Klemena 9. oktobra 1047 v samostanu S. Tommaso sull\'Aposella pri Pesaru, ko se je odpravljal v Ankonsko marko in v Romanjo. V neki darovnici v prid temu samostanu z dne 24. septembra 1047 je sam Klemen to\xc5\xbeil o "valido corporis languore" . Pred smrtjo je napisal pismo cesarju, v katerem je izrazil \xc5\xbeeljo, da bi ga pokopali v njegovi ljubljeni bamber\xc5\xa1i stolnici, kar se je tudi zgodilo. _NEWLINE_Zdi se, da ga je prav tukaj, v tem samostanu, zadela smrtna bolezen. Eni viri trdijo, da niso utemeljene govorice o zastrupitvi - vendar obstaja tudi nasprotno mnenje vse do danes. Druga\xc4\x8dnemu izro\xc4\x8dilu, ki ga je hranila stalna medstrankarska borba, \xc2\xbbne moremo pripisati verodostojnosti, razen \xc4\x8de bi bilo potrjeno z izsledki znanstvene raziskave" . Ko so pa zares 3. junija 1942, med Drugo svetovno vojno, odprli Klemenov sarkofag v bamber\xc5\xa1ki stolnici, da bi spravili na varno njegovo vsebino, so ostanke podvrgli kemi\xc4\x8dno-toksikolo\xc5\xa1kemu preizkusu. Izvidi so podali mnenje v prid kroni\xc4\x8dni zastrupitvi s svincem; to pa lahko pravzaprav razlo\xc5\xbeimo s \xc5\xa1iroko uporabo svin\xc4\x8dene posode v tistih \xc4\x8dasih. _NEWLINE__NEWLINE_Govori se tudi, da ga je dal umoriti s strupeno (svin\xc4\x8deno) sve\xc4\x8do trikratni pape\xc5\xbe Benedikt IX.;   vendar drugi zgodovinarji smatrajo, da je govorica, \xc4\x8de\xc5\xa1 da so ga zastrupili prista\xc5\xa1i Benedikta IX., popolno natolcevanje brez podlage. _NEWLINE__NEWLINE_Umrl je vsekakor v nejasnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah, ki vse do danes burijo duhove. Prisotnost velike koli\xc4\x8dine svinca v njegovem telesu si lahko razlo\xc5\xbeimo s takratnimi prehrambenimi navadami, ko so uporabljali tudi svin\xc4\x8deno posodo. Kot pobudnika njegove mo\xc5\xbene zastrupitve so vedno znova sumili njegovega predhodnika Benedikta IX., ki si je po smrti nem\xc5\xa1kega pape\xc5\xbea nazaj prilastil njegovo slu\xc5\xbebo. _NEWLINE__NEWLINE_Zaradi prenosa njegovega trupla v Bamberg pet let po njegovi smrti sta dobili bamber\xc5\xa1ka \xc5\xa1kofija in bamber\xc5\xa1ka stolnica posebne predpravice: tako spada nad\xc5\xa1kofija neposredno pod Rim, stolnica pa u\xc5\xbeiva polo\xc5\xbeaj pape\xc5\xa1ke bazilike.\n_START_SECTION_\nOhranjena obla\xc4\x8dila in predmeti\n_START_PARAGRAPH_\nKlemenov grob je malo zamaknjen, v zahodnem koru za katedro \xe2\x80\x93 \xc5\xa1kofovskim sede\xc5\xbeem -, nedostopen za obiskovalce: tukaj po\xc4\x8diva pape\xc5\xbe Klemen II. v bamber\xc5\xa1ki stolnici. _NEWLINE_Grob pape\xc5\xbea Klemena II. so ve\xc4\x8dkrat odpirali. Obla\xc4\x8dila pape\xc5\xbea, ki jih je na temelju raziskave nosil \xc2\xbbsrednje velik \xc4\x8dlovek z lepo oblikovanimi telesnimi udi, ki je imel lase rde\xc4\x8dkasto-svetle\xc2\xab, so prenesli v \xc5\xa1kofijski muzej, kjer se nahajajo \xc5\xa1e danes in jih je mo\xc5\xbeno videti. Iz ko\xc5\xa1\xc4\x8dkov svile najdenih v grobu so uspeli obnoviti Klemenove pape\xc5\xa1ke paramente, kar je zgodovinska dragocenost. _NEWLINE__NEWLINE_Obla\xc4\x8dila \xe2\x80\x93 med njimi tudi zvon\xc4\x8dasta kazula in svilene pontifikalne nogavice, predstavljajo najstarej\xc5\xa1a ohranjena pape\xc5\xa1ka obla\xc4\x8dila sploh. Le \xc4\x8de jih pogledamo od blizu, opazimo natan\xc4\x8dno izdelavo in fine \xc4\x8drte vzorca.\n_START_SECTION_\nSpomin\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 2005 se je spodnjesa\xc5\xa1ko mestece Hornburg s proslavami skozi vse leto spominjalo svojega najve\xc4\x8djega sina: okoli 1005 tam rojenega pape\xc5\xbea Klemena II. Od Clemens-Mettwursta (Klemenova suha mesna klobasa) prek blagoslova pape\xc5\xbeevega kipa do razstave z relikvijami in pritiklinama iz pape\xc5\xbeevega groba v bamber\xc5\xa1ki stolnici so hoteli ve\xc4\x8dinoma protestantski me\xc5\xa1\xc4\x8dani po\xc4\x8dastiti nekdanjega pape\xc5\xbea. \xc5\xa0est predmetov, med njimi pape\xc5\xbeev koder in majhen nagrobni kelih, so lahko videli obiskovalci od 12. februarja pa vse do jeseni. S tridesetimi leti je bil postaven blondinec, 1,92 m velik kaplan Suidger de Maresleben et Horneburch kraljev svetovalec, neke vrste minister. Na Henrikov predlog so ga izvolili za pape\xc5\xbea, ki je doslej edini pape\xc5\xbe iz Severne Nem\xc4\x8dije. To je obenem edini pape\xc5\xa1ki grob severno od Alp. Danes torej prevladuje mnenje, da so Klemena umorili; umrl je namre\xc4\x8d nenadoma na nekem potovanju v Montelabatte pri Riminiju za zastrupljenjem s svincem.'