b'\n_START_ARTICLE_\nSubdukcija\n_START_PARAGRAPH_\nSubdukcija ali podrivanje je geolo\xc5\xa1ki proces, ki poteka na konvergentnih mejah tektonskih plo\xc5\xa1\xc4\x8d, kjer se ena plo\xc5\xa1\xc4\x8da podriva pod drugo in je prisiljena ali potopljena zaradi gravitacije v Zemljin pla\xc5\xa1\xc4\x8d. Regije, kjer se ta proces zgodi, so znane kot subdukcijske cone. Stopnje subdukcije so obi\xc4\x8dajno v centimetrih na leto, pri \xc4\x8demer je povpre\xc4\x8dna stopnja konvergence pribli\xc5\xbeno dva do osem centimetrov letno vzdol\xc5\xbe ve\xc4\x8dine mejnih plo\xc5\xa1\xc4\x8d ._NEWLINE_Plo\xc5\xa1\xc4\x8de vklju\xc4\x8dujejo tako oceansko skorjo kot kontinentalno skorjo. Stabilne subdukcijske cone vklju\xc4\x8dujejo oceansko litosfero ene plo\xc5\xa1\xc4\x8de, ki drsi pod kontinentalno ali oceansko litosfero druge plo\xc5\xa1\xc4\x8de zaradi ve\xc4\x8dje gostote oceanske litosfere. To pomeni, da je subducirana litosfera vedno oceanska, medtem ko je prevladujo\xc4\x8da litosfera lahko ali ne samo oceanska. Subdukcijska obmo\xc4\x8dja so tista, ki imajo obi\xc4\x8dajno visoko stopnjo vulkanizma in potresov.  Poleg tega so subdukcijske cone razvile pasove deformacij v previsni plo\xc5\xa1\xc4\x8di skorje v procesih, imenovanih orogeneza, ki vodijo do tvorbe gora.\n_START_SECTION_\nSplo\xc5\xa1ni opis\n_START_PARAGRAPH_\nSubdukcijske cone so mesta konvektivne prenapetosti zemeljske litosfere (skorja in zgornji neprevodni del zgornje plasti). Subdukcijske cone obstajajo na konvergentnih mejah plo\xc5\xa1\xc4\x8d, kjer ena plo\xc5\xa1\xc4\x8da oceanske litosfere konvergira z drugo plo\xc5\xa1\xc4\x8do. Spu\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8do plo\xc5\xa1\xc4\x8do, podvodno plo\xc5\xa1\xc4\x8do, prevladuje vodilni rob druge plo\xc5\xa1\xc4\x8de. Plo\xc5\xa1\xc4\x8da potone pod kotom pribli\xc5\xbeno 25-50 stopinj na Zemljino povr\xc5\xa1ino. Ta potopitev je odvisna od temperaturne razlike med subduktivno oceansko litosfero in okoli\xc5\xa1ko astenosfero pla\xc5\xa1\xc4\x8da, saj je hladnej\xc5\xa1a oceanska litosfera v povpre\xc4\x8dju bolj gosta. Na globini pribli\xc5\xbeno 80-120 kilometrov se bazalt oceanske skorje pretvori v metamorfno kamnino, imenovano eklogit. Na tej to\xc4\x8dki se gostota oceanske skorje pove\xc4\x8duje in zagotavlja dodatno negativno plovnost (navzdol). Na podvodnih obmo\xc4\x8djih se reciklira zemeljska litosfera, oceanska skorja, sedimentne plasti in nekaj ujete vode v globok pla\xc5\xa1\xc4\x8d._NEWLINE_Zemlja je do zdaj edini planet, kjer je znano, da nastopa subdukcija. To je gonilna sila tektonike plo\xc5\xa1\xc4\x8d in brez nje se ne plo\xc5\xa1\xc4\x8de ne bi mogle pojaviti._NEWLINE_Subdukcijske cone se potopijo v pla\xc5\xa1\xc4\x8d pod 55.000 kilometrov konvergentne plo\xc5\xa1\xc4\x8de (Lallemand, 1999), skoraj enako kumulativnim 60.000 kilometrom srednjih oceanskih grebenov. Subdukcijske cone se globoko potopijo, vendar so nepopolno prikrite, geofizika in geokemija pa sta tisti, ki ju lahko uporabimo za njihovo preu\xc4\x8devanje. Ni presenetljivo, da so najmanj\xc5\xa1i deli subdukcijskih con najbolj\xc5\xa1i. Subduction cone so mo\xc4\x8dno asimetri\xc4\x8dne za prvih nekaj sto kilometrov njihovega spusta. Za\xc4\x8dnejo se potapljati v oceanske jarke. To potapljanje zaznamujejo obmo\xc4\x8dja potresov, ki se oddaljujejo od jarka pod vulkani in se raztezajo do razdalje 660 kilometrov. Znane so kot cona Wadati-Benioff, po dveh znanstvenikih, ki sta prvi\xc4\x8d identificirala ta poseben vidik. Potresi po subdukcijskem obmo\xc4\x8dju se pojavljajo na ve\xc4\x8djih globinah (do 600 km) kot drugje na zemlji (obi\xc4\x8dajno <20 km globine); tak\xc5\xa1ni globoki potresi so lahko posledica globokih faznih transformacij, toplotnega izhlapevanja ali dehidratacije. _NEWLINE_Podrivan bazalt in sediment sta obi\xc4\x8dajno bogata z vodnimi minerali (hidrati) in glino. Poleg tega se v razpoke in zlome naberejo velike koli\xc4\x8dine vode, kar ustvarja, da se podrivana plo\xc5\xa1\xc4\x8da zaviha navzdol [6]. Med prehodom iz bazalta v eklogit se ti hidrati razgrajujejo in proizvajajo obilo koli\xc4\x8dine vode, ki pri tako visokem tlaku in temperaturi obstaja kot superkriti\xc4\x8dna teko\xc4\x8dina. Ta voda, ki je vro\xc4\x8da in bolj plovna od okoli\xc5\xa1ke kamnine, se dviga v zgornji pla\xc5\xa1\xc4\x8d, kjer se zni\xc5\xbea tlak v (in s tem temperatura taljenja) pla\xc5\xa1\xc4\x8dne kamnine do to\xc4\x8dke dejanskega taljenja, ki ustvarja magmo. Magma, obratno, se dviga (postaja diapir) ker je manj gosta od kamnin pla\xc5\xa1\xc4\x8da. Magma (ki je bazaltna po sestavi) se lahko \xc5\xa1e naprej dviga, nazadnje na povr\xc5\xa1ino Zemlje, kar povzro\xc4\x8di vulkanski izbruh. Kemi\xc4\x8dna sestava erupcijske lave je odvisna od stopnje, do katere se bazaltna magma, ki izvira iz pla\xc5\xa1\xc4\x8da, medsebojno ujema z (talini) Zemeljsko skorjo in / ali je podvr\xc5\xbeena frakcionirani kristalizaciji._NEWLINE_Na obmo\xc4\x8djih subdukcije so vulkani v dolgih verigah, imenovani vulkanski loki. Vulkani, ki obstajajo ob loku, po navadi povzro\xc4\x8dajo nevarne izbruhe, ker so bogati z vodo (iz plo\xc5\xa1\xc4\x8de in sedimentov) in so po navadi eksplozivni. Krakatoa, Nevado del Ruiz in Vezuv so vsi primeri lo\xc4\x8dnih vulkanov. Znane so tudi loki, ki so povezani s plemenitimi kovinami, kot so zlato, srebro in baker, za katere verjamejo, da jih je preva\xc5\xbeala voda in so koncentrirani v in okoli njihovih gostiteljskih vulkanov v kamnini, imenovani \xc2\xbbruda\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detki\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav se proces subdukcije, kakr\xc5\xa1en se dogaja danes, dokaj dobro razume, je njegov izvor \xc5\xa1e vedno predmet razprave in nadaljnjih \xc5\xa1tudij. Za\xc4\x8detek subdukcije se lahko pojavi spontano, \xc4\x8de se je gosta oceanska litosfera sposobna ustanoviti in potopiti pod sosednjo oceansko ali kontinentalno litosfero; alternativno, obstoje\xc4\x8da gibajo\xc4\x8da plo\xc5\xa1\xc4\x8da povzro\xc4\x8di nove subdukcijske cone, s tem da sili oceansko litosfero da se zlomi in potone v astenosfero . Oba modela lahko s\xc4\x8dasoma prineseta samozadostne subdukcijske cone, saj je oceanska skorja precej globoko metamorfizirana in postane gostej\xc5\xa1a od okoli\xc5\xa1kih kamnin. Rezultati numeri\xc4\x8dnih modelov na splo\xc5\xa1no spodbujajo induciranje subdukcije za ve\xc4\x8dino sodobnih subdukcijskih con , ki jih podpirajo geolo\xc5\xa1ke \xc5\xa1tudije , vendar drugo analogno modeliranje ka\xc5\xbee na mo\xc5\xbenost spontanega subdukciranja z inherentno razliko gostote med dvema plo\xc5\xa1\xc4\x8dama na pasivnih robovih  in opazovanj iz subdukcijskega sistema Izu-Bonin-Mariana, \xc4\x8de so zdru\xc5\xbeljive s spontano subdukcijsko nukleacijo. Nadalje je verjetno, da se bo subdukcija spontano za\xc4\x8dela na neki to\xc4\x8dki v zgodovini Zemlje, saj induktivna subdukcijska nukleacija zahteva obstoje\xc4\x8de gibanje plo\xc5\xa1\xc4\x8de, \xc4\x8deprav neobi\xc4\x8dajen predlog A. Yina ka\xc5\xbee, da so lahko vplivi meteorita prispevali k za\xc4\x8detku subdukcije na za\xc4\x8detku Zemlje. _NEWLINE_Geofizik Don L. Anderson je domneval, da se tektonika plo\xc5\xa1\xc4\x8d ne bi mogla zgoditi brez kalcijevega karbonata, dolo\xc4\x8denega z bioformami na robovih subdukcijskih con. Masivna te\xc5\xbea sedimentov bi lahko zmeh\xc4\x8dala spodnje kamnine, zaradi \xc4\x8desar so dovolj pro\xc5\xbene, da bi se potopile.\n_START_SECTION_\nSubdukcija v sodobnem \xc4\x8dasu\n_START_PARAGRAPH_\nZa subdukcijo v sodobnem \xc4\x8dasu so zna\xc4\x8dilni nizki geotermi\xc4\x8dni gradienti in s tem povezana tvorba visokotla\xc4\x8dnih nizkotemperaturnih kamnin, kot so eklogite in modri skrilavec.  Taki pogoji ka\xc5\xbeejo tudi na skalne sklope imenovane ofioliti, povezane s subdukcijo._NEWLINE_Ksenoliti ekllogita, ki so bili najdeni v Severnokitajskem kratonu ka\xc5\xbeejo, da se je subdukcija v sodobnem slogu pojavila \xc5\xbee pred 1,8 Ga v paleoproterozoi\xc4\x8dni dobi. Odsotnost pred-neoproterozoi\xc4\x8dnega modrega skrilavca zdaj ne pomeni, da odseva druga\xc4\x8dno vrsto subdukcije, temve\xc4\x8d ve\xc4\x8d kompozicij zemeljske oceanske skorje bogate z magnezijem v tem obdobju. Te kamnine se preoblikujejo v zeleni skrilavec v pogojih, ko se sodobna oceanska skorja metamorfozira v modri skrilavec. Stare z magnezijem bogate kamnine pomenijo, da je bil zemeljski pla\xc5\xa1\xc4\x8d neko\xc4\x8d vro\xc4\x8d, vendar pa niso bili bolj vro\xc4\x8di pogoji subdukcije.  Obe vrsti dokazov zavra\xc4\x8data prej\xc5\xa1nje zamisli o subdukciji v sodobnem \xc4\x8dasu, ki so se za\xc4\x8dele pred neoproterozoi\xc4\x8dnim obdobjem pred 1. Ga.'