b'\n_START_ARTICLE_\nHatt-i humajun\n_START_PARAGRAPH_\nHatt-i humajun (osmansko tur\xc5\xa1ko \xd8\xae\xd8\xb7 \xd9\x87\xd9\x85\xd8\xa7\xd9\x8a\xd9\x88\xd9\x86, tur\xc5\xa1ko hatt-\xc4\xb1 h\xc3\xbcmayun ali hatt-\xc4\xb1 h\xc3\xbcm\xc3\xa2y\xc3\xbbn), bolj znan kot hati\xc5\xa1erif (tur\xc5\xa1ko hatt-\xc4\xb1 \xc5\x9fer\xc3\xaef), je diplomatski naziv dokumenta ali ro\xc4\x8dno napisane uradne note, ki jo je sestavil  osmanski sultan. _NEWLINE_Izraz izhaja iz arabskega hatt \xe2\x80\x93 rokopis, ukaz in h\xc3\xbcmayun \xe2\x80\x93 cesarski in \xc5\x9ferif  - vzvi\xc5\xa1en,  veli\xc4\x8dasten. Hati\xc5\xa1erife je obi\xc4\x8dajno pisal sultan osebno ali jih je prepisal dvorni pisar. _NEWLINE_Hati\xc5\xa1erifi so bili obi\xc4\x8dajno napisani kot odgovor na dokument, ki ga je sultanu predlo\xc5\xbeil veliki vezir ali drug \xc4\x8dlan osmanske vlade. Vsebovali  so na primer odobritve ali zavrnitve prito\xc5\xbeb, odobritve raznovrstnih dovoljenj, pripombe k odlokom ali  drugim vladnim dokumentom. Hati\xc5\xa1erifi so bili lahko napisani tudi iz ni\xc4\x8d in ne kot odgovor na predlo\xc5\xbeene dokumente.  Po tanzimatskih reformah (1856), ki so bile namenjene posodobitvi Osmanskega cesarstva, so rutinske hati\xc5\xa1erife nadome\xc4\x8dali ir\xc3\xa2de-i seniyye, v katerih so pisarji v pisni obliki dokumentirali sultanove ustne pripombe._NEWLINE_V dr\xc5\xbeavnih arhivih v Istanbulu je skoraj 100.000 hati\xc5\xa1erifov. Med najslavnej\xc5\xa1imi so Gulhanski hati\xc5\xa1erif iz leta 1839 in Odlok o reformi Osmanskega cesarstva z datumom 18. februar 1856. Za prvega  bi bil bolj primeren naziv Tanzimatski ferman, ker je napisan kot sultanov ukaz velikemu vezirju, da izvede njegov ukaz. _NEWLINE_Hatt-i humajun v \xc5\xa1ir\xc5\xa1em smislu je lahko vsah zapis ali celo knji\xc5\xbeno delo, ki ga je ro\xc4\x8dno napisal sultan.'