b'\n_START_ARTICLE_\nSelman Waksman\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v majhni vasici v vzhodnoevropski stepi, okrog 250 kilometrov vzhodno od Kijeva. Vzgajala ga je predvsem mati, ki je bila solidno izobra\xc5\xbeena. O\xc4\x8deta so kmalu vpoklicali v vojsko, zato je odra\xc5\xa1\xc4\x8dal v dru\xc5\xbebi matere, njene mame in sester. \xc5\xa0olal se je v lokalni verski \xc5\xa1oli, mati pa je raz\xc5\xa1irila njegovo izobrazbo z zasebnimi u\xc4\x8ditelji. Kot Jud je imel omejene mo\xc5\xbenosti \xc5\xa1olanja, a mu je uspelo nadaljevati z vi\xc5\xa1jim \xc5\xa1olanjem v \xc5\xbditomirju in Odesi. Po revoluciji leta 1905 se je polo\xc5\xbeaj Judov v cesarstvu \xc5\xa1e poslab\xc5\xa1al, poleg tega mu je umrla mati, zato se ni posku\xc5\xa1al vpisati na univerzo in je namesto tega emigriral v Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave Amerike._NEWLINE_Po prihodu je nekaj mesecev delal na bratran\xc4\x8devi kmetiji v New Jerseyju, kar mu je obudilo zanimanje za biokemijo. Zato je po nasvetu profesorja Jacoba Lipmana, ki je prav tako emigriral iz Rusije, vpisal \xc5\xa1tudij agronomije na Univerzi Rutgers. Med \xc5\xa1tudijem so ga pritegnile aktinomicete, skupina bakterij v vzorcih prsti, ki jim je posvetil nadaljnjo kariero. Na to temo je diplomiral na Rutgersu in kasneje doktoriral na Univerzi Kalifornije v Berkeleyju, medtem pa je leta 1916 postal tudi naturalizirani ameri\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavljan in se poro\xc4\x8dil z Deborah Mitnick iz iste ukrajinske vasi. Med \xc5\xa1tudijem je dopolnjeval prihodke od \xc5\xa1tipendije z delom pri ve\xc4\x8d farmacevtskih podjetjih in pridobil stike, ki jih je s pridom uporabil kasneje.\n_START_SECTION_\nOdkritje streptomicina\n_START_PARAGRAPH_\nPo doktoratu je dobil polo\xc5\xbeaj predavatelja mikrobiologije na oddelku za bakteriologijo Univerze Rutgers, kjer je vzpostavil program raziskav presnove in taksonomije aktinomicet. Zaradi potreb med drugo svetovno vojno je preusmeril pozornost z bazi\xc4\x8dnih raziskav na iskanje uporabnih bakterij, posebej pa ga je vzpodbudilo delo njegovega nekdanjega \xc5\xa1tudenta Ren\xc3\xa9ja Dubosa, ki je iz tovrstnih bakterij izoliral tirotricin, u\xc4\x8dinkovit proti povzro\xc4\x8ditelju plju\xc4\x8dnice. Na osnovi spoznanja, da lahko tudi prebivalci\xc2\xa0\xc2\xbbumazane\xc2\xab\xc2\xa0prsti koristijo \xc4\x8dlovekovemu zdravju, je Waksman z doktorskim \xc5\xa1tudentom H. Boydom Woodruffom razvil protokol identificiranja u\xc4\x8dinkovin in za\xc4\x8del sistemati\xc4\x8dno gojiti razli\xc4\x8dne vrste mikrobov v serijah pogojev. \xc5\xa0tudentje so izolirali izlo\xc4\x8dke tiso\xc4\x8dev kultur in iskali pojav cone inhibicije v kulturah izbranih patogenov, nato pa presku\xc5\xa1ali uporabnost obetavnih kandidatov. Med izlo\xc4\x8dki, ki so nastajali v dovolj\xc5\xa1ni koli\xc4\x8dini in niso izkazovali toksi\xc4\x8dnosti pri poskusnih \xc5\xbeivalih, so \xc5\xbee leta 1940 odkrili streptotricin, ki je \xc5\xa1ele pri ob\xc5\xa1irnej\xc5\xa1em testiranju pokazal zapoznelo toksi\xc4\x8dnost. Leta 1943 se je laboratoriju pridru\xc5\xbeil doktorski \xc5\xa1tudent Albert Schatz, ki je naposled dosegel preboj z izoliranjem streptomicina. Po \xc5\xbee obstoje\xc4\x8dem dogovoru z Waksmanom je podjetje Merck & Co. v zameno za patentne pravice izdelalo ve\xc4\x8djo koli\xc4\x8dino vzorca, ki so ga nato raziskovalci Klinike Mayo preskusili na morskih pra\xc5\xa1i\xc4\x8dkih in potrdili obetavnost, nazadnje pa \xc5\xa1e na ljudeh._NEWLINE_Novi antibiotik je hitro pritegnil ogromno pozornosti, saj takrat dostopno\xc2\xa0\xc2\xbb\xc4\x8dude\xc5\xbeno zdravilo\xc2\xab\xc2\xa0penicilin ni bilo u\xc4\x8dinkovito proti tuberkulozi, ki je zato ohranjala sloves neozdravljive\xc2\xa0\xc2\xbbvelike bele kuge\xc2\xab. Waksman je bil zaskrbljen nad mo\xc5\xbenostjo monopola in je prepri\xc4\x8dal odgovorne pri Merck & Co., da je podjetje vrnilo patent Univerzi Rutgers in se zadovoljilo z brezpla\xc4\x8dno licenco. Kmalu je pri\xc4\x8delo zdravilo prina\xc5\xa1ati ogromno prihodkov, tako proizvajalcem, kot tudi univerzi, ki je prejemala licen\xc4\x8dnino od vseh razen Mercka. Polovico licen\xc4\x8dnine je sprva prejemal Waksman sam, a je bila koli\xc4\x8dina denarja nepredstavljiva, zato je ve\xc4\x8dkrat zmanj\xc5\xa1al svoj dele\xc5\xbe v korist univerze, na ra\xc4\x8dun \xc4\x8desar sta bila kasneje ustanovljena sklad za financiranje raziskav in pomo\xc4\x8d \xc5\xa1tudentom ter sklad za mikrobiologijo. Hkrati pa je univerzo to\xc5\xbeil Albert Schatz, ki je medtem doktoriral in mu ni bilo v\xc5\xa1e\xc4\x8d dejstvo, da je Waksman zamol\xc4\x8dal njegov prispevek k odkritju. Ta mu je v pismu nekoliko arogantno odvrnil, da je bil Schatzev prispevek zgolj rutinske narave, a je nazadnje pristal na dogovor, po katerem je Schatz prejel dele\xc5\xbe licen\xc4\x8dnine in priznanje soodkriteljstva.\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1a leta\n_START_PARAGRAPH_\nProgram iskanja antibiotikov je v naslednjih letih vodil do odkritja \xc5\xa1e ve\xc4\x8d uporabnih snovi, med njimi neomicina. Waksman je leta 1954 postal direktor novoustanovljenega In\xc5\xa1tituta za mikrobiologijo in ga vodil \xc5\xa1tiri leta. Kljub temu ni nobeno drugo odkritje po\xc5\xbeelo toliko slave kot ravno streptomicin. Poleg raziskovalnega dela je napisal ve\xc4\x8d u\xc4\x8dbenikov in avtobiografijo My Life with the Microbes.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nZa odkritje zdravila proti eni najstra\xc5\xa1ljivej\xc5\xa1ih bolezi tiste dobe sta ga tako strokovna kot \xc5\xa1ir\xc5\xa1a javnost slavili kot znanstvenega heroja. Dokumentiranih je 66 strokovnih nagrad in 22 \xc4\x8dastnih doktoratov razli\xc4\x8dnih univerz, ki jih je prejel, poleg tega je bila denimo njegova slika na naslovnici revije Time. Ve\xc4\x8dina strokovnjakov se je v sporu postavila na njegovo stran in tudi komisija za podeljevanje Nobelove nagrade za fiziologijo ali medicino je presodila, da je edini, ki ima bistvene zasluge za odkritje, tako da je to nagrado prejel leta 1952 sam.'