b'\n_START_ARTICLE_\nOortov oblak\n_START_PARAGRAPH_\nOortov oblak (v\xc4\x8dasih ga imenujejo \xc3\x96pik-Oortov oblak) je domnevno obmo\xc4\x8dje kometov, oddaljeno od Sonca okoli 50.000 do 100.000 a.e. (pribli\xc5\xbeno na 1.000 kratni razdalji Plutona od Sonca). Do sedaj ga neposredno niso opazili, vendar so na podlagi opazovanj kometnih tirov ugotovili, da je po vsej verjetnosti izvor ve\xc4\x8dine kometov, ki vstopajo v notranje predele Oson\xc4\x8dja. Nekateri kratkoperiodi\xc4\x8dni kometi izvirajo tudi iz Kuiperjevega pasu._NEWLINE_Leta 1932 je Ernst Julius \xc3\x96pik predlagal za izvor kometov kro\xc5\xbee\xc4\x8d oblak na robu Oson\xc4\x8dja. Jan Hendrik Oort je leta 1950 uporabil njegovo zamisel in s tak\xc5\xa1nim oblakom pojasnil navidezno nasprotje, da se kometi pri prehodu skozi notranje predele Oson\xc4\x8dja uni\xc4\x8dujejo in bi morali biti \xc5\xbee vsi uni\xc4\x8deni, \xc4\x8de obstajajo \xc5\xbee od nastanka Oson\xc4\x8dja. Po teoriji Oortov oblak vsebuje ve\xc4\x8d milijonov stabilnih kometnih jeder, saj je na tej razdalji Son\xc4\x8devo sevanje \xc5\xa1ibko. Iz oblaka prihajajo novi kometi in zamenjujejo \xc5\xbee uni\xc4\x8dene._NEWLINE_Oortov oblak je ostanek meglice, ki je razpadla in tvorila Sonce in planete pred pribli\xc5\xbeno petimi milijardami let, in je \xc5\xa1ibko vezana na Oson\xc4\x8dje. Verjamejo, da imajo druge zvezde lastne Oortove oblake. Zunanji deli oblakov dveh bli\xc5\xbenjih zvezd se lahko v\xc4\x8dasih prekrivajo, kar povzro\xc4\x8da, da se komet napoti v notranje predele zvezdine okolice.'