b'\n_START_ARTICLE_\nGerontologija\n_START_PARAGRAPH_\nGerontolog\xc3\xadja je veda, ki z biolo\xc5\xa1kega in sociolo\xc5\xa1kega vidika raziskuje staranje. Zdravnik specialist za gerontologijo se imenuje gerontolog._NEWLINE_Beseda gerontologija (izhaja iz gr\xc5\xa1ke besede \xce\xb3\xce\xad\xcf\x81\xcf\x89\xce\xbd, Geron,\xc2\xa0\xc2\xbbstar \xc4\x8dlovek\xc2\xab\xc2\xa0\xc2\xbbv-\xce\xbb\xce\xbf\xce\xb3\xce\xaf\xce\xb1, -logija,\xc2\xa0\xc2\xbb\xc5\xa1tudij\xc2\xab; prvi jo je omenil Ilja Ilji\xc4\x8d Me\xc4\x8dnikov leta 1903), je \xc5\xa1tudij sociolo\xc5\xa1kih, psiholo\xc5\xa1kih in biolo\xc5\xa1kih vidikov staranja. Razlikujemo jo od geriatrije, medicinske vede, ki se ukvarja z boleznimi starej\xc5\xa1ih ljudi. Gerontologi so raziskovalci in praktiki s podro\xc4\x8dja biologije, medicine, optometrije, zobozdravstva, socialnega dela, fizi\xc4\x8dne in delovne terapije, psihologije, psihiatrije, sociologije, ekonomije, politi\xc4\x8dnih ved, arhitekture, farmacije, zdravstvene nege, gospodinjstva in antropologije. _NEWLINE_Gerontologija vklju\xc4\x8duje: \xe2\x80\xa2 preu\xc4\x8devanje fizi\xc4\x8dnih, du\xc5\xa1evnih in socialnih sprememb zaradi staranja ljudi, \xe2\x80\xa2 preiskovanje samega procesa staranja (biogerontologija), \xe2\x80\xa2 preiskovanje povezave med normalnim staranjem in s starostjo povezanih bolezni (gero-znanost), \xe2\x80\xa2 preiskovanje posledic staranja prebivalstva na dru\xc5\xbebo, \xe2\x80\xa2 uporaba tega znanja v politikah in programih, vklju\xc4\x8dno z makroskopskimi (na primer vladno na\xc4\x8drtovanje) in mikroskopskimi (na primer oskrba na domu) vidiki._NEWLINE_Multidisciplinarna narava gerontologije pomeni, da se gerontologija prepleta s \xc5\xa1tevilnimi drugimi podro\xc4\x8dji kot sta na primer psihologija in sociologija. Gerontologi preu\xc4\x8dujejo staranje v smislu \xc5\xa1tirih razli\xc4\x8dnih procesov: kronolo\xc5\xa1ko staranje, biolo\xc5\xa1ko staranje, psiholo\xc5\xa1ko staranje in socialno staranje. Kronolo\xc5\xa1ko staranje je definirano kot staranje, ki temelji na \xc5\xa1tevilu let dolo\xc4\x8dene osebe. [1] Biolo\xc5\xa1ko staranje se nana\xc5\xa1a na fizi\xc4\x8dne spremembe, ki zmanj\xc5\xa1ujejo u\xc4\x8dinkovitost organskih sistemov. Psiholo\xc5\xa1ko staranje vklju\xc4\x8duje spremembe, ki se pojavljajo v \xc4\x8dustvenih in zaznavnih procesih, kognitivnih sposobnostih, sposobnostih prilagajanja in osebnosti starostnika. Socialno staranje se nana\xc5\xa1a na spremembno vloge in odnosa starosnika do dru\xc5\xbeine, prijateljev in na drugo neformalno podporo ter aktivno vlogo organizacij. _NEWLINE_V Sloveniji se socialna gerontologija lahko \xc5\xa1tudira na prvi, drugi (magistrski) in tretji (doktorski) stopnji na fakulteti Alma Mater Europaea .\n_START_SECTION_\nZgodovina gerontologije\n_START_PARAGRAPH_\nV srednjeve\xc5\xa1kem islamskem svetu je ve\xc4\x8d zdravnikov pisalo o vpra\xc5\xa1anjih povezanih z gerontologijo. Avicenna je v knjigi The Canon of Medicine (1025) ponudil navodila za nego starostnika, vklju\xc4\x8dno z dieto in nasveti za te\xc5\xbeave, kot je na primer zaprtje. Arabski zdravnik Ibn Al-Jazzar Al-Qayrawani (Algizar, c. 898-980) je pisal o bole\xc4\x8dinah in razmerah za starej\xc5\xa1e (Ammar 1998, str. 4). Njegovo znanstveno delo obsega motnje spanja, pozabljivost, kako krepiti [spomin] in vzroke umrljivosti. Ishaq ibn Hunayn (umrl leta 910) je prav tako pisal o zdravljenju pozabljivosti (Nacionalna medicinska knji\xc5\xbenica v ZDA, 1994)._NEWLINE_V 14. stoletju sta za\xc4\x8dela nara\xc5\xa1\xc4\x8dati tako \xc5\xa1tevilo starih ljudi kot tudi \xc5\xbeivljenjska doba. Takrat je dru\xc5\xbeba smatrala skrb za starej\xc5\xa1e sorodnike kot dru\xc5\xbeinsko vpra\xc5\xa1anje. \xc5\xa0ele s prihodom industrijske revolucije se je pojavila ideja o sistemu dru\xc5\xbebenega varstva, ki bi lahko bil koristen. Domovi ostarelih so se pojavili v 19. stoletju._NEWLINE_Nekateri za\xc4\x8detniki gerontologije, kot je Michel Eug\xc3\xa8ne Chevreul, ki je sam \xc5\xbeivel 102 leti, so verjeli, da bi morala biti starost znanost, ki jo je potrebno preu\xc4\x8devati. Ilja Ilji\xc4\x8d Me\xc4\x8dnikov je leta 1903 prvi uporabil izraz "gerontologija"._NEWLINE_\xc5\xa0ele leta 1940 (James Birren) so za\xc4\x8deli obravnavati gerontologijo kot samostojno podro\xc4\x8dju. Ob spoznanju, da se strokovnjaki na \xc5\xa1tevilnih podro\xc4\x8djih ukvarjajo s starej\xc5\xa1o populacijo, je postalo jasno, da je potrebna skupina kot je Ameri\xc5\xa1ko gerontolo\xc5\xa1ko dru\xc5\xa1tvo (ustanovljeno leta 1945). Dve desetletji pozneje je bil James Birren imenovan za direktorja in ustanovitelja prvega znanstveno-raziskovalnega centra, [[:en:Ethel Percy Andrus Gerontology Center |Gerontolo\xc5\xa1ki center Ethele Percy Andrus]] na [[:en:University of Southern California |Univerzi v Ju\xc5\xbeni Kaliforniji]], ki je bil namenjen izklju\xc4\x8dno preu\xc4\x8devanju staranja. Baltimore Longitudinalnova je 1958 pri\xc4\x8del s \xc5\xa1tudijo staranja, z namenom preu\xc4\x8diti fiziolo\xc5\xa1ke spremembe pri zdravih ljudeh srednjih let in starej\xc5\xa1ih mo\xc5\xa1kih, in sicer tako, da so vsaki dve leti testirali njihove fiziolo\xc5\xa1ke parametre. Leta 1967 sta [[:en:University of South Florida |Univerza Ju\xc5\xbene Floride]] in Univerza Severnega Teksasa (prej Dr\xc5\xbeavna univerza Severni Teksas) prejeli s strani ameri\xc5\xa1ke administracije subvencijo za izobra\xc5\xbeevanje, da bi za\xc4\x8deli izvajati \xc5\xa1tudijski program gerontologije tudi na magistrski stopnji. Leta 1975 je Fakulteta za gerontologijo Leonarda Davisa na Univerzi Ju\xc5\xbene Kalifornije, z Birrenom kot ustanovnim dekanom, postala prva Fakulteta za gerontologijo v dr\xc5\xbeavi v okviru univerze, kasneje pa je ponudila tudi prvi doktorski \xc5\xa1tudij na tem podro\xc4\x8dju. Od takrat so \xc5\xa1tevilne druge univerze oblikovale oddelke ali fakultete za gerontologijo ter \xc5\xa1tudije o staranju._NEWLINE_Gerontolo\xc5\xa1ko izobra\xc5\xbeevanje je zacvetelo v Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah Amerike od leta 1967 dalje in sedaj \xc5\xa1tevilne fakultete in univerze ponujajo izobra\xc5\xbeevanje na vseh \xc5\xa1tudijskih stopnjah. Eden od za\xc4\x8detnikov gerontologije Robert N. Butler, se je zavzemal za nego in spo\xc5\xa1tovanje od starej\xc5\xa1ih. Butler je dobil Pulitzerjevo nagrado za njegova knjiga z naslovom "Zakaj pre\xc5\xbeiveti? Biti star v Ameriki", kjer je opisano kako so starej\xc5\xa1i prezrti, se z njimi grdo ravna in so v\xc4\x8dasih celo zlorabljeni. Njegova knjiga jasno dokazuje potrebo, da kot dru\xc5\xbeba spremenimo vedenje do starej\xc5\xa1ih. Na univerzah so bili ustanovljeni \xc5\xa1tevilni centri, ki se ukvarajo s staranjem, kot so Center staranja na Duke Univerzi, Institut za gerontologijo na Univerzi v Gruziji, Center staranja na Univerzi v Chicagu in Center za dolgo\xc5\xbeivost na Stanfordu. Razmeroma malo univerz ponuja doktorat iz gerontologije. Trenutno je doktorski program gerontologije na voljo na [[:en:University of Miami |Univerzi v Miamiju]], Univerzi v Kansasu, Univerzi v Kentuckyju, Univerzi Maryland Baltimore, Univerzi Massachusetts Boston in [[en:University of Southern California|Univerzi Ju\xc5\xbene Kalifornije. Zaradi znatnega pove\xc4\x8danja staranja prebivalstva med post-industrijskimi zahodnimi narodi je to postalo eno najhitreje rasto\xc4\x8dih podro\xc4\x8dij._NEWLINE_Od leta 1950 do leta 1970, so se gerontologi ukvarajali predvem s socialnim vidikom, na primer z domovi za ostarele in zdravstvenim varstvom. Raziskava, ki jo je leta 1960 opravil en:Leonard Hayflick, je privedla do razvoja lo\xc4\x8dene veje, biogerontologije. Postalo je jasno, da zgolj zdravljenje ostarelih ni dovolj. V ospredje je pri\xc5\xa1lo vpra\xc5\xa1anje razumevanja procesa staranja in kaj je mogo\xc4\x8de storiti na tem podro\xc4\x8dju._NEWLINE_Biogerontologija se je okrepila tudi ob pomo\xc4\x8di raziskav Cynthia Kenyona in drugih, ki so pokazale, da je mo\xc5\xbeno podalj\xc5\xa1anje \xc5\xbeivljenjske dobe pri ni\xc5\xbejih \xc5\xbeivljenjskih oblikah, kot so sadne mu\xc5\xa1ice, \xc4\x8drvi in kvasovke. Zaenkat pa se pri vseh vrstah sesalcev ni pokazalo ni\xc4\x8d ve\xc4\x8d kot le majno zvi\xc5\xa1anje \xc5\xbeivljenjske dobe.\n_START_SECTION_\nDemografija staranja\n_START_PARAGRAPH_\nPo vsem svetu je pri\xc4\x8dakovati hitro staranje prebivalstva. Leta 1900 je v Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah Amerike \xc5\xbeivelo 3,1 milijona ljudi starej\xc5\xa1ih od 65 let. Ta populacija je v 20. stoletju rastla \xc5\xa1e naprej in je leta 1990 dosegla 31,2, leta 2000 35 in leta 2010 40,3 milijona ljudi. Predvsem v Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah Amerike je "baby boom" generacija v letu 2011 pri\xc4\x8dela dosegati starost okoli 65 let. V zadnjem \xc4\x8dasu v ZDA raste \xc5\xa1tevilo ljudi starih 65 in ve\xc4\x8d let hitreje od celotnega prebivalstva. Skupno \xc5\xa1tevilo prebivalcev se je med letoma 2000 in 2010 pove\xc4\x8dalo za 9,7%, iz 281.400.000 na 308.700.000. Prebivalstvo staro 65 let in ve\xc4\x8d pa se je v istem obdobju pove\xc4\x8dalo za 15,1%. Ocenjuje se, da bo leta 2025 kar 25% prebivalcev v Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah Amerike in Kanadi starih 65 let in ve\xc4\x8d. Poleg tega je napovedano, da bo do leta 2050, prvi\xc4\x8d v zgodovini Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeav Amerike, \xc5\xa1tevilo oseb starih 60 let in ve\xc4\x8d ve\xc4\x8dje od \xc5\xa1tevila otrok starih od 0 do 14 let. \xc5\xa0tevilo oseb starih 85 let in ve\xc4\x8d (najstarej\xc5\xa1i ljudje) se bo do leta 2050 predvidoma pove\xc4\x8dalo iz 5.300.000 na 21.000.000. Najve\xc4\x8dje pove\xc4\x8danje odstotne to\xc4\x8dke med najstarej\xc5\xa1imi ljudmi je bilo znotraj starostne skupine 90 do 94 let, ki se je pove\xc4\x8dala s 25,0% v letu 1990 na 26,4% v letu 2010. S hitrim staranjem prebivalstva nara\xc5\xa1\xc4\x8da tudi povpra\xc5\xa1evanje po znanjih s podro\xc4\x8dja socialnega dela, specialnem usposabljanju za delo s starej\xc5\xa1imi in praktikantih zainteresiranih za delo s starej\xc5\xa1imi. V zadnjem desetletju so izobra\xc5\xbeevanja s podro\xc4\x8dja geriatri\xc4\x8dnega socialnega dela, praksa in raziskave prejeli veliko podporo od ustanov kot so John Hartford Foundation, Robert Wood Johnson Foundation, in [[:en:Atlantic Philanthropies |Atlantic Philanthropies]]._NEWLINE_Od pribli\xc5\xbeno 150.000 ljudi, ki umrejo vsak dan po svetu, je pribli\xc5\xbeno dve tretjini, to je 100,000 ljudi na dan, takih, ki umrejo zaradi vzrokov povezanih s starostjo. V industrijskih dr\xc5\xbeavah je ta dele\xc5\xbe \xc5\xa1e vi\xc5\xa1ji in dosega 90%.\n_START_SECTION_\nRazlike med spoloma po starosti\n_START_PARAGRAPH_\nV Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah Amerike je pri\xc5\xa1lo do velikih razhajanj med \xc5\xa1tevilom mo\xc5\xa1kih in \xc5\xbeensk v starej\xc5\xa1i populaciji. Tako v letu 2000 kot tudi leta 2010 so \xc5\xbeenske presegle \xc5\xa1tevilo mo\xc5\xa1kih v starej\xc5\xa1i populaciji po posameznih letih starosti (v starostni skupini od 65 do 100 let in ve\xc4\x8d). Razmerje med spoloma, ki je merilo za izmero ravnote\xc5\xbeja med mo\xc5\xa1kimi in \xc5\xbeenskami v populaciji, se izra\xc4\x8duna tako, da se \xc5\xa1tevilo mo\xc5\xa1kih deli s \xc5\xa1tevilom \xc5\xbeensk in nato pomno\xc5\xbei s 100. Zato je razmerje med spoloma \xc5\xa1tevilo mo\xc5\xa1kih na 100 \xc5\xbeensk. V letu 2010 je bilo 90,5 mo\xc5\xa1kih na 100 \xc5\xbeensk v populaciji ljudi starih 65 let. Vendar pa ta podatek predstavlja povi\xc5\xa1anje razmerja, saj je bilo leta 1990 le 82,7 mo\xc5\xa1kih na 100 \xc5\xbeensk, leta 2000 pa je zna\xc5\xa1alo razmerje med spoloma 88.1. \xc4\x8ceprav se razkorak med spoloma zmanj\xc5\xa1uje, imajo \xc5\xbeenske \xc5\xa1e vedno vi\xc5\xa1jo pri\xc4\x8dakovano \xc5\xbeivljenjsko dobo in ni\xc5\xbejo stopnjo umrljivosti v vi\xc5\xa1jih starostih kot mo\xc5\xa1ki. Na primer, Popis leta 2010 je pokazal, da je bilo v ZDA pribli\xc5\xbeno dvakrat toliko \xc5\xbeensk kot mo\xc5\xa1kih starih 89 let (361.309 proti 176.689, v tem zaporedju). S starostjo povezane spremembe pri mo\xc5\xa1kih po navadi napredujejo hitreje kot s starostjo povezane sprememb pri \xc5\xbeenskah. Nevronski sistemi, povezani z vedenjskim podro\xc4\x8djem, zaznajo vpliv starosti na vedenje in mo\xc5\xbeganske parametre, ki ka\xc5\xbeejo izrazitej\xc5\xa1e spremembe povezane s starostjo pri mo\xc5\xa1kih kot pri \xc5\xbeenskah. Raziskave in \xc5\xa1tudije so pokazale trdne dokaze, da igrajo \xc5\xbeenski hormoni klju\xc4\x8dno vlogo pri vedenjskih in mo\xc5\xbeganskih funkcijah, kar privede do premo\xc4\x8di \xc5\xbeensk na podro\xc4\x8dju kognitivnega in zdravega staranja.\n_START_SECTION_\nGeografska porazdelitev starostnikov\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tevilo in odstotek starej\xc5\xa1ih ljudi, ki \xc5\xbeivijo v Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah Amerike, se po popisu v ZDA razlikuje po \xc5\xa1tirih razli\xc4\x8dnih regijah (severovzhod, sredji zahod, zahod in jug). Leta 2010 je bilo na jugu ZDA najve\xc4\x8d oseb starih 65 let in ve\xc4\x8d ter 85 let in ve\xc4\x8d. Vendar gledano proporcionalno ima severovzhod ZDA najve\xc4\x8dji odstotek ljudi starih 65 let in ve\xc4\x8d (14,1%), sledi srednji zahod (13,5%), nato jug (13,0%) in na koncu zahod (11,9%). V primerjavi s Popisom iz leta 2000 je v vseh geografskih regijah dokazana rast populacije ljudi starih 65 let in ve\xc4\x8d ter 85 let in ve\xc4\x8d. Najhitrej\xc5\xa1a rast prebivalstva starega 65 let in ve\xc4\x8d je bila zaznana na zahodu ZDA (23,5%), kar se je \xc5\xa1tevilo pove\xc4\x8dalo iz 6,9 milijona v letu 2000 na 8.5 milijona v letu 2010. Prav tako se je na zahodu ZDA pokazala najhitrej\xc5\xa1a rast prebivalstva starega 85 let in ve\xc4\x8d (42,8%), iz 806.000 v letu 2000 na 1,2 milijona leta 2010. Opozoriti je treba, da je bila edina dr\xc5\xbeava Rhode Island, kjer se je zmanj\xc5\xa1alo \xc5\xa1tevilo ljudi starih 65 let in ve\xc4\x8d, iz 152.402 v letu 2000 na 151.881 v letu 2010. Prav v vse dr\xc5\xbeavah pa se je v letih od 2000 do 2010 pove\xc4\x8dalo \xc5\xa1tevilo ljudi starih 85 let in ve\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nBiogerontologija\n_START_PARAGRAPH_\nBiogerontologija je podpodro\xc4\x8dje gerontologije, ki se ukvarja z biolo\xc5\xa1kimi procesi staranja in njihovim evolucijskim izvorom. Gre za interdisciplinarno raziskovanje biolo\xc5\xa1kih vzrokov staranja, u\xc4\x8dinkov in mehanizmov. Konzervativni biogerontologi kot je Leonard Hayflick so napovedali, da bo pri\xc4\x8dakovana \xc5\xbeivljenjska doba ljudi dosegla starost pribli\xc5\xbeno 92 let, a obstaja konsenz, da bo ta \xc5\xa1tevilka \xc5\xa1e naprej nara\xc5\xa1\xc4\x8dala._NEWLINE_Biomedicinska gerontologija, znana tudi kot eksperimentalna gerontologija in podalj\xc5\xa1anje \xc5\xbeivljenjske dobe, je podpodro\xc4\x8dje biogerontologije, ki si prizadeva upo\xc4\x8dasniti, prepre\xc4\x8diti in celo spreobrniti staranje pri ljudeh in \xc5\xbeivalih. Pristopi vklju\xc4\x8dujejo zdravljenje s starostjo povezanih bolezni in upo\xc4\x8dasnitev osnovnih procesov staranja. Ve\xc4\x8dina "podalj\xc5\xa1evalcev \xc5\xbeivljenja" je prepri\xc4\x8danih, da se bo \xc5\xbeivljenjska doba ljudi povi\xc5\xa1ala v naslednjem stoletju, \xc4\x8de ne prej. Optimisti, kot so Aubrey de Grey, celo ocenjujejo, da bi naj bila prva oseba, ki bo do\xc5\xbeivela tiso\xc4\x8d let, \xc5\xbee rojena. Nekateri biogerontologi so zavzeli vmesno stali\xc5\xa1\xc4\x8de, sklicujo\xc4\x8d se na \xc5\xa1tudijo o procesu staranja kot sredstvu za bla\xc5\xbeenje s staranjem povezanih bolezni, in trdijo, da se najvi\xc5\xa1ja \xc5\xbeivljenjska doba ne more spremeniti oziroma da je ni za\xc5\xbeeljeno posku\xc5\xa1ati spreminjati._NEWLINE_Kot pri biogerontologiji, geriatristi preu\xc4\x8dujejo biolo\xc5\xa1ke vzroke in posledice staranja. Obe podro\xc4\x8dji sta po mnenju mnogih znanstvenikov najpomembnej\xc5\xa1i podro\xc4\x8dji raziskovanja staranja.\n_START_SECTION_\nBiolo\xc5\xa1ke teorije staranja\n_START_PARAGRAPH_\nTeorije o staranju, so \xc5\xa1tevilne, a \xc5\xa1e nobena ni bila sprejeta. Obstaja \xc5\xa1irok spekter vrst teorij o vzrokih staranja. Vsem teorijam je skupno spoznanje, da s staranjem ljudi upada njihova telesna funkcija.\n_START_SECTION_\nObraba in trganje\n_START_PARAGRAPH_\nTeorije obrabe in trganja ka\xc5\xbeejo, da, ko se posameznik stara, se deli telesa kot so celice in organi obrabijo. Obraba telesa je lahko posledica notranjih ali zunanjih vzrokov, ki s\xc4\x8dasoma privedejo do kopi\xc4\x8denja te\xc5\xbeav, ki presegajo zmogljivosti za obnovo. Zaradi teh notranjih in zunanjih vzrokov, celice izgubijo sposobnost regeneriranja, kar v kon\xc4\x8dni fazi vodi do mehanske in kemi\xc4\x8dne iz\xc4\x8drpanosti. Nekateri vzroki vklju\xc4\x8dujejo kemikalije v zraku, hrani in tudi dim. Drugi vzroki so lahko virusi, po\xc5\xa1kodbe prostih radikalov, navzkri\xc5\xbeno povezovanje in visoka telesna temperatura.\n_START_SECTION_\nGenetika\n_START_PARAGRAPH_\nGenetske teorije staranja pravijo, da je staranje programirano v genih vsakega posameznika in da geni narekujejo \xc5\xbeivljenjsko dobo celic. Smrt celice ali apoptoza, je dolo\xc4\x8dena z "biolo\xc5\xa1ko uro" preko genetske informacije v jedru celice. Geni odgovorni za apoptozo lahko razlo\xc5\xbeijo smrt celice, niso pa primerni za razlago smrti celotnega organizma. Pove\xc4\x8danje celi\xc4\x8dne apoptoze je lahko v korelaciji s staranjem, vendar ni "vzrok smrti". Okoljski dejavniki in genetske mutacije lahko vplivajo na genske ekspresije in pospe\xc5\xa1ijo staranje.\n_START_SECTION_\nSplo\xc5\xa1no neravnovesje\n_START_PARAGRAPH_\nTeorije o splo\xc5\xa1nem neravnovesju pri staranju ka\xc5\xbeejo, da se delovanje telesnih sistemov, kot so endokrini, \xc5\xbeiv\xc4\x8dni in imunski sistem, postopoma zmanj\xc5\xa1uje in na koncu prenehajo delovati. Stopnja neravnovesja se razlikuje med posameznimi sistemi.\n_START_SECTION_\nKopi\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nTeorije kopi\xc4\x8denja pri staranju ka\xc5\xbeejo, da je staranje telesno upadanje, ki je posledica kopi\xc4\x8denja elementov. Elementi so lahko zunanji, vne\xc5\xa1eni v telo iz okolja. Drugi elementi so lahko naravna posledica celi\xc4\x8dne presnove. Primer teorije kopi\xc4\x8denja je teorija o prostih radikalih. Po tej teoriji stranski produkti redne celi\xc4\x8dne presnove imenovani prosti radikali vplivajo na celi\xc4\x8dne komponente, kot so celi\xc4\x8dne membrane in DNK ter s tem povzro\xc4\x8dajo nepopravljivo \xc5\xa1kodo. Novej\xc5\xa1a in celovita teorija komulacije dr. Aubreya de Greya predpostavlja, da je staranje posledica kopi\xc4\x8denja 7 vrst "\xc5\xa1kode" na molekularni, celi\xc4\x8dni in znotraj celi\xc4\x8dni ravni.\n_START_SECTION_\nTeorija prostih radikalov\n_START_PARAGRAPH_\nIdejo, da so prosti radikali strupeni, je prva zagovarjala Rebeca Gerschman s sodelavci. Leta 1956 je Denham Harman razvil teorijo prostih radikalov pri staranju in z njo pokazala, da prosto radikalne reakcije prispevajo k degradaciji biolo\xc5\xa1kih sistemov.[35] Staranje je rezultat \xc5\xa1kode, ki jo povzro\xc4\x8dijo reaktivne kisikove spojine (reactive oxygen species - ROS). Reaktivne kisikove spojine so majhne, zelo reaktivne, kisikove molekule, ki lahko po\xc5\xa1kodujejo kompleks celi\xc4\x8dnih sestavin, kot so ma\xc5\xa1\xc4\x8dobe, beljakovine ali DNK. Nastajajo v majhnih koli\xc4\x8dinah med presnovnim procesom v telesu. Pogostej\xc5\xa1i so s staranjem, z njimi pa povezujejo tudi bolezni stranja kot so demenca, rak in bolezni srca. Teorija prostih radikalov ni vsesplo\xc5\xa1no sprejeta, ker ne moremo dokazati kaj nastopi prej, prosti radikali ali proces staranja in \xc4\x8de je tako, zakaj se \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko telo stara. Razumno je, da lahko \xc5\xa1koda, ki jo povzro\xc4\x8dijo prosti radikali, nastane \xc5\xa1ele s pri\xc4\x8detokom procesa staranja. Prihodnje raziskave je treba usmeriti v dokazovanje, ali je mo\xc5\xbeno s stabilizacijo prostih radikalov zamakniti staranje.\n_START_SECTION_\nTeorija pod\xc5\xa1kodb DNA\n_START_PARAGRAPH_\nPo\xc5\xa1kodbe DNA so eden od \xc5\xa1tevilnih vzrokov bolezni povezanih s staranjem. Hipoteza Gioacchina Failla iz leta 1958 je, da kopi\xc4\x8denje po\xc5\xa1kodb DNK povzro\xc4\x8da staranje. Hipotezo je kmalu razvil fizik Leo Szilard. Ta teorija se je z leti spreminjala, saj so nove raziskava pokazale nove vrste po\xc5\xa1kodb in mutacij DNA, in ve\xc4\x8d teorij staranja je zagovarjalo stali\xc5\xa1\xc4\x8de, da po\xc5\xa1kodbe DNK, z ali brez mutacij, povzro\xc4\x8dajo staranje. \xc4\x8ce bi bilo mogo\xc4\x8de konzervirati po\xc5\xa1kodbe DNK in druge stresorje, bi lahko odzivi celic proti raku in za pre\xc5\xbeivetje pove\xc4\x8dali obrambo, ki ohranja celovitost celice. S tem bi lahko izbolj\xc5\xa1ali zdravje in podalj\xc5\xa1ali \xc5\xbeivljenjsko dobo. Pomemnost po\xc5\xa1kodb DNK in vzdr\xc5\xbeevanja genoma v povezavi s staranjem prebivalstva, je mogo\xc4\x8de preu\xc4\x8devati v zdravstvene namene.\n_START_SECTION_\nSocialna gerontologija\n_START_PARAGRAPH_\nSocialna gerontologija je multidisciplinarno podro\xc4\x8dje, ki se specializira v preu\xc4\x8devanju in delu s starostniki. Socialni gerontolog lahko ima izobrazbo ali usposabljanje v socialnem delu,zdravstveni negi, psihologiji, sociologiji, demografiji, gerontologiji ali v ostalih dru\xc5\xbeboslovnih disciplinah. Socialni gerontologi so odgovorni za izobra\xc5\xbeevanje in raziskovanje vzrokov stanj, v katerih se znajdejo starej\xc5\xa1i._NEWLINE_Ker vpra\xc5\xa1anje \xc5\xbeivljenjske dobe in podalj\xc5\xa1evanje \xc5\xbeivljenjske dobe potrebuje numerolo\xc5\xa1ke prikaze, se veda prekriva z demografijo . Se pa \xc5\xa1tudija demografije \xc5\xbeivljenjske dobe \xc4\x8dloveka razlikuje od socialne demografije staranja.\n_START_SECTION_\nSocialno delo s starej\xc5\xa1imi\n_START_PARAGRAPH_\nSocialno delo s starej\xc5\xa1imi, poznano tudi kot socialno delo z ostarelimi, se \xc5\xa1teje kot mikro in makro praksa dela s starej\xc5\xa1imi od 60 oz. 65 let, njihovimi dru\xc5\xbeinami, z okoljem, s smernicami povezanimi s staranjem in z raziskovanjem staranja. Socialni delavci starej\xc5\xa1ih obi\xc4\x8dajno ponujajo svetovanje, neposredno pomo\xc4\x8d, koordinacijo nege ob\xc4\x8danov, na\xc4\x8drtovanje skupnosti in zagovorni\xc5\xa1tvo na podro\xc4\x8dju agencij, organizacij vklju\xc4\x8dujo\xc4\x8d privatne prakse na domu, v soseskah, bolni\xc5\xa1nicah, domovih starej\xc5\xa1ih ob\xc4\x8danov, hospic centrih, domovih za ostarele, onkolo\xc5\xa1kih in\xc5\xa1titutih in stanovanjskih kompleksih za starej\xc5\xa1e. Na makro ravni socialni delavci starej\xc5\xa1ih delajo v okviru Ministrstva za zdravje, dru\xc5\xa1tev za za\xc5\xa1\xc4\x8dito starej\xc5\xa1ih in v \xc5\xa1olstvu.\n_START_SECTION_\nSocialne teorije staranja\n_START_PARAGRAPH_\nKot meni Dannefer, je staranje interaktivni proces, v katerem okolje vpliva na posameznika, prav tako pa posameznik vpliva na okolje v katerem se on stara. Razvijajo se \xc5\xa1tevilne teorije staranja, ki preu\xc4\x8dujejo proces staranja starej\xc5\xa1ih v dru\xc5\xbebi, kakor tudi kako si mo\xc5\xa1ki in \xc5\xbeenske ta proces razlagajo.\n_START_SECTION_\nTeorija dejavnosti\n_START_PARAGRAPH_\nTeorijo dejavnosti so razvili Cavan, Havighurst in Albrecht. Ta teorija pravi, da je samopodoba starej\xc5\xa1ih odvisna od dru\xc5\xbebenih interakcij. Da bi morala starej\xc5\xa1ih bila vi\xc5\xa1ja, moramo nadomestiti izgubljene vloge starej\xc5\xa1ih. Primer izgubljene vloge je lahko upokojitev iz slu\xc5\xbebe ali pa izguba partnerja._NEWLINE_Aktivnost je bolj dobrodo\xc5\xa1la od neaktivnosti, saj izbolj\xc5\xa1uje po\xc4\x8dutje na ve\xc4\x8d nivojih. Zaradi izbolj\xc5\xa1anega splo\xc5\xa1nega zdravstva starej\xc5\xa1e populacije, je aktivnost mnogo la\xc5\xbeje zagotoviti, kot pred \xc5\xa1estimi desetletji, ko je Havighurst predlagal to teorijo. Teorijo dejavnosti je mo\xc5\xbeno vpeljati v stabilno, post-industrijsko dru\xc5\xbebo, ki nudi starej\xc5\xa1im veliko prilo\xc5\xbenosti za smiselno udele\xc5\xbebo. Slabost: Nekateri starej\xc5\xa1i ne morejo vzdr\xc5\xbeevati aktivnega stila \xc5\xbeivljenja zaradi telesnih omejitev, pomanjkanja denarja ali pomanjkanja \xc5\xbeelje po aktivnosti. Mnogi starej\xc5\xa1i nimajo sredstev za ohranjanje aktivne vloge v dru\xc5\xbebi. Po drugi strani pa nekateri starej\xc5\xa1i vztrajajo pri aktivnem \xc5\xbeivljenju, \xc4\x8deprav lahko to povzro\xc4\x8da nevarnost njim in ostalim ljudem, na primer vo\xc5\xbenja pono\xc4\x8di z omejeno vidljivostjo, ali pa opravljanje vzdr\xc5\xbeevalnih del na hi\xc5\xa1i, navkljub hudemu artritisu v kolenih. S tak\xc5\xa1nimi dejanji zanikajo svoje omejitve in se udele\xc5\xbeujejo nevarnih aktivnosti.\n_START_SECTION_\nTeorija umika\n_START_PARAGRAPH_\nTeorijo umika sta razvila Cumming in Henry. Po tej teoriji starej\xc5\xa1i ljudje in okolje pri\xc4\x8dnejo s postopkom odtujitve drug od drugega. Primer odtujitve je upokojitev iz slu\xc5\xbebe. Teorija tudi meni, da starej\xc5\xa1i za\xc4\x8dnejo izgubljati\xc2\xa0\xc2\xbbego-energijo\xc2\xab\xc2\xa0in se vedno bolj zapirajo vase. Na tak\xc5\xa1en na\xc4\x8din je vzdr\xc5\xbeevanje morale veliko bolj zahteven postopek, kot \xc4\x8de se starej\xc5\xa1i trudijo vzdr\xc5\xbeevati aktivni stil \xc5\xbeivljenja. Ta teorija je bila dele\xc5\xbena kritik, ker bi naj imela napako, in sicer se bi naj starej\xc5\xa1i, ki ohranjajo aktiven stil \xc5\xbeivljenja, neuspe\xc5\xa1no privadili na starost._NEWLINE_Postopno umikanje iz dru\xc5\xbebe in odnosov ohranja socialno ravnote\xc5\xbeje in samorefleksijo za starej\xc5\xa1e, ki so osvobojeni dru\xc5\xbebenih vlog. Na ta na\xc4\x8din se zagotavlja prenos znanja, kapitala in mo\xc4\x8di od starej\xc5\xa1e generacije na mlade. Tako je mo\xc5\xbeno, da dru\xc5\xbeba funkcionira naprej, tudi ko pomembnej\xc5\xa1i starej\xc5\xa1i ob\xc4\x8dani umrejo. Slabost: Ni nikakr\xc5\xa1nih raziskav in dokazov za potrditev te teorije. Poleg tega, veliko starej\xc5\xa1ih \xc5\xbeeli ostati vklju\xc4\x8denih v dru\xc5\xbebo in aktivnih. Prisilen umik starej\xc5\xa1ih iz dru\xc5\xbebe je lahko \xc5\xa1kodljiv za njih, kakor tudi za dru\xc5\xbebo. To teorijo so gerontologi ve\xc4\x8dinoma ovrgli.\n_START_SECTION_\nTeorija kontinuitete\n_START_PARAGRAPH_\nTeorija kontinuitete je zelo zavajajo\xc4\x8d koncept. Po eni strani, kontinuiteta lahko pomeni, da ostane enaka, enotna, homogena in nespremenljiva. Ta stati\xc4\x8den pogled na kontinuiteto pa ni ravno pravilno prenesti v \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko staranje. Po drugi strani pa dinami\xc4\x8den pogled meni, da kontinuiteta sloni na ideji o osnovni strukturi, ki traja dlje \xc4\x8dasa, vendar dovoljuje razli\xc4\x8dne spremembe v dolo\xc4\x8denem kontekstu, ki ga poda osnovna struktura. Osnovna struktura je skladna, ima urejeno in logi\xc4\x8dno razmerje delov, ki so prepoznavni in edinstveni in ki nam omogo\xc4\x8dajo razlikovati to strukturo od ostalih. Z uvedbo koncepta \xc4\x8dasa, ideje kot so smer, zaporedje, razvoj zna\xc4\x8daja in zgodba dobijo nov koncept kontinuitete, kot se uporablja za razvoj \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih bitij. V tem \xc4\x8dlanku je dinami\xc4\x8den koncept razvit in vklju\xc4\x8den v te\xc5\xbeavo prilagajanja na normalno staranje._NEWLINE_Osrednja predpostavka teorije kontinuitete je, da se pri prilagajanju, odrasli in starej\xc5\xa1i trudijo ohraniti obstoje\xc4\x8de notranje in zunanje strukture, le-to pa se trudijo dose\xc4\x8di z uporabo kontinuitete (na poznanih podro\xc4\x8djih \xc5\xbeivljenja). V zrelih in starej\xc5\xa1ih letih, se odrasli poslu\xc5\xbeujejo preteklih izku\xc5\xa1enj in uporabljajo kontinuiteto kot primarno strategijo prilagajanja na spremembe povezane z normalnim staranjem. Spremembe so del kontinuitete, saj imajo dostop do preteklosti osebe. Kot rezultat lastnih zaznav, kakor tudi pritiskov iz okolja, so posamezniki, ki se prilagajajo na normalno staranje, nagnjeni in motivirani k notranji, kakor tudi zunanji kontinuiteti socialnega vedenja in okoli\xc5\xa1\xc4\x8din._NEWLINE_Teorija kontinuitete vidi tako notranjo kot zunanjo kontinuiteto kot robustno zbirko prilagodljivostnih strategij, ki jo podpirajo tako individualne preference, kakor tudi sociolo\xc5\xa1ke sankcije. Teorija kontinuitete sestoji iz splo\xc5\xa1nih prilagodljivostnih principov, ki bi jih naj ljudje, ki se normalno starajo upo\xc5\xa1tevali, ter iz specifikacij splo\xc5\xa1nih primerov iz \xc5\xbeivljenja v katerih bi se ti principi lahko uporabili. Posledi\xc4\x8dno, teorija kontinuitete poseduje ogromen potencial, kot splo\xc5\xa1na teorija o prilagajanju na staranje posameznikov.\n_START_SECTION_\nTeorija \xc5\xbeivljenjskega procesa\n_START_PARAGRAPH_\nPo tej teoriji, ki izvira iz Life Course Perspective (Bengston and Allen, 1993), se staranje dogaja od rojstva do smrti. Staranje vklju\xc4\x8duje dru\xc5\xbebene, psiholo\xc5\xa1ke in biolo\xc5\xa1ke procese. Izku\xc5\xa1nje povezane s staranjem so odvisne od zgodovinskih faktorjev starostnega sloja. Dramati\xc4\x8dno zmanj\xc5\xa1anje smrtnosti, obolevnosti in rodnosti v zadnjih nekaj desetletjih, je tako spremenilo organizacijo poteka \xc5\xbeivljenjskih obdobij in vrste izobra\xc5\xbeevalnih, delavnih, dru\xc5\xbeinskih in udobnostnih izku\xc5\xa1enj, da se je zdaj mo\xc5\xbeno postarati na povsem nove na\xc4\x8dine. Konfiguracije in vsebina drugih obdobij \xc5\xbeivljenja se je prav tako spremenila, zlasti za \xc5\xbeenske. Posledi\xc4\x8dno bodo morale biti teorije starosti in staranja ponovno preu\xc4\x8dene.\n_START_SECTION_\nTeorija kumulativne prednosti/slabosti\n_START_PARAGRAPH_\nPo tej teoriji, ki sta jo razvila Derek Price in Robert Merton leta 1960, podrobno pa jo je preu\xc4\x8dilo ve\xc4\x8d raziskovalcev, kot npr. Dale Dannefer, imajo neenakosti te\xc5\xbenjo, da postanejo bolj izrazite \xc4\x8dez celoten proces staranja. Paradigma te teorije se lahko izrazi v reku\xc2\xa0\xc2\xbbbogati postajajo \xc5\xa1e bogatej\xc5\xa1i, revni pa revnej\xc5\xa1i\xc2\xab. Prednosti in slabosti imajo v zgodnjem obdobju \xc5\xbeivljenja velik vpliv na celotno \xc5\xbeivljenje. Prednosti in slabosti v zrelem obdobju \xc5\xbeivljenja, pa imajo neposreden vpliv na ekonomsko in zdravstveno stanje v starej\xc5\xa1ih letih.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tudij in delo\n_START_PARAGRAPH_\nV Sloveniji je Socialno gerontologijo mo\xc5\xbeno \xc5\xa1tudirati le na eni fakulteti, tj. na Alma Mater Europaea. Je eden od deficitarnih poklicev, v prihodnosti, ko bo dele\xc5\xbe starej\xc5\xa1ih ljudi ve\xc4\x8dji, pa bo potreba po tem poklicu \xc5\xa1e narasla.'