b'\n_START_ARTICLE_\nJohann Franz Encke\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nEncke je leta 1811 pri\xc5\xa1el v G\xc3\xb6ttingen in bil Gaussov \xc5\xa1tudent. Potem je slu\xc5\xbeil kot topni\xc5\xa1ki \xc4\x8dastnik v hanzeatski legiji v zadnjih Napoleonovih vojnah v letih 1813 do 1814. Leta 1815 je postal poro\xc4\x8dnik v pruski vojski. Ko se je vrnil iz vojne, se je za\xc4\x8del ukvarjati z astronomijo. Leta 1916 ga je von Lindenau izbral za pomo\xc4\x8dnika na Observatoriju v Seebergu pri Gothi. Tukaj je kon\xc4\x8dal dolo\xc4\x8devanje tira kometa iz leta 1680, za kar je leta 1817 prejel Cottovo nagrado._NEWLINE_Leta 1819 je prera\xc4\x8dunal elemente tira kometa, ki je po njem dobil ime in, ki ga je v Marseillu odkril leto poprej Pons. Pons je sumil, da je to isti komet, ki ga je sam odkril \xc5\xbee leta 1805. Ta prvi kratkoperiodi\xc4\x8dni komet je pomemben po neprestanem nepravilnem skraj\xc5\xa1evanju obhodne dobe okoli Sonca. Vsi do tedaj znani kometi so imeli orbitalno periodo 70 let in ve\xc4\x8d, z odson\xc4\x8djem dale\xc4\x8d za Uranovim tirom. Izkazalo se je, da je obhodna doba Enckejevega kometa le 3,33 leta in je \xc5\xa1e danes od vseh najkraj\xc5\xa1a. Komet je bil drugi, za katerega so izra\xc4\x8dunali \xc4\x8das vrnitve. Prvi je bil Halleyjev, z orbitalno periodo 76 let. Ponsovo odkritje je pokazalo, da ima Enckejev komet odson\xc4\x8dje znotraj Jupitrovega tira. Encke je napovedal njegovo vrnitev za leto 1822, viden pa je bil le na ju\xc5\xbeni polobli. Opazil ga je samo Karl R\xc3\xbcmker iz Avstralije. Komet so poistovetili s kometoma, ki sta ju odkrila M\xc3\xa9chain leta 1786 in Herschlova leta 1795._NEWLINE_Encke je poslal svoje izra\xc4\x8dune Gaussu, Olbersu in Besslu. Gauss je objavil njegove izsledke in Encke je postal slaven kot odkritelj kratkoperiodi\xc4\x8dnih kometov. Enckejev komet je eden od redkih kometov, ki se ne imenuje po svojem odkritelju, ampak pa tistem, ki je izra\xc4\x8dunal podatke o tiru. Kasneje so videli, da komet povzro\xc4\x8da meteorski roj tauridov._NEWLINE_Zaradi pomembnosti napovedi ponovne vrnitve kometa mu je leta 1823 Kraljeva astronomska dru\xc5\xbeba (RAS) iz Londona podelila zlato medaljo. Tega leta se je Encke poro\xc4\x8dil z Amalie Beckerjevo (1787\xe2\x80\x931879), h\xc4\x8derjo prodajalca knjig. Imela sta tri sinove in dve h\xc4\x8deri._NEWLINE_V letih 1829 do 1859 je v publikaciji Berlin Abhanlungen objavil osem razprav o gibanju kometa._NEWLINE_Enckejev komet se je leta 1835 dovolj pribli\xc5\xbeal Merkurju, da so lahko iz motnje v tiru kometa, ki jo je povzro\xc4\x8dila gravitacija planeta, prvi\xc4\x8d izra\xc4\x8dunali natan\xc4\x8dno maso Merkurja._NEWLINE_Encke je leta 1822 postal predstojnik Observatorija v Seebergu, leta 1825 pa predstojnik Observatorija v Berlinu. Raziskoval je paralakso Sonca s pomo\xc4\x8djo prehodov Venere. S pomo\xc4\x8djo prehodov iz leta 1761 in 1769 je v letih 1822 do 1824 izra\xc4\x8dunal Son\xc4\x8devo paralakso 8,57", ki je dolgo veljala. Iz podatkov za pretekle prehode Venere je leta 1830 izra\xc4\x8dunal astronomsko enoto na 152,500 \xc2\xb7 10\xe2\x81\xb9 m, kar je za dobra 2\xc2\xa0% prevelika vrednost. Takrat je bila najbolj\xc5\xa1a._NEWLINE_V Berlinu so pod njegovim vodstvom in z von Humboldtovo pomo\xc4\x8djo za\xc4\x8deli graditi nov observatorij. Leta 1835 ga je slovesno odprl pruski kralj Friedrich Wilhelm III. Encke je postal prvi pedstojnik novega observatorija._NEWLINE_V letih 1830 do 1859 je vodil pripravo izdelave zvezdne karte za Berlinsko akademijo. Zelo je izbolj\xc5\xa1al Astronomisches Jahrbuch in pripravil \xc5\xa1tiri zvezke Astronomische Beobachtungen Berlinskega observatorija (1840-1857). V tem \xc4\x8dasu se je najve\xc4\x8d posvetil ra\xc4\x8dunom tirov kratkoperiodi\xc4\x8dnih kometov in asteroidov._NEWLINE_Po njem se imenuje 200 (325) km \xc5\xa1iroka vrzel v Saturnovem kolobarju A, \xc5\xa1irokem 15.200\xc2\xa0km, ki jo je odkril leta 1837._NEWLINE_Leta 1840 je obiskal Anglijo._NEWLINE_Encke je leta 1844 za\xc4\x8del pou\xc4\x8devati astronomijo na Univerzi v Berlinu. Veliko truda je vlo\xc5\xbeil v izbolj\xc5\xa1anje ra\xc4\x8dunov gibanj asteroidov. Leta 1849 je v Berlinski akademiji pojasnil svojo metodo ra\xc4\x8dunanja elipti\xc4\x8dnega tira iz treh opazovanj, leta 1851 pa je izdelal novo metodo ra\xc4\x8dunanja planetnih motenj s pomo\xc4\x8djo pravokotnih koordinat. (Metodo je ponovno objavil Wilhelm Ostwald v Klassiker der exacten Wissenschaften, No. 141, 1903)._NEWLINE_Pod Enckejevim vodstvom observatorija je 23. septembra 1846 Galle kot pomo\xc4\x8dnik skupaj s pomo\xc4\x8dnikom d\'Arrestom odkril Neptun. Od leta 1854 je pri njem \xc5\xa1tudiral Schiaparelli._NEWLINE_Za\xc4\x8detna oblika mo\xc5\xbeganske bolezni ga je prisilila, da se je novembra 1863 upokojil. Bil pa je \xc5\xa1e vedno predstojnik Berlinskega observatorija vse do svoje smrti. Nasledil ga je Foerster (1832\xe2\x80\x931921)._NEWLINE_Encke je veliko prispeval k izdajanju periodi\xc4\x8dnih astronomskih publikacij.\n_START_SECTION_\nNagrade\n_START_PARAGRAPH_\nDvakrat, leta 1823 in 1830, je prejel zlato medaljo Kraljeve astronomske dru\xc5\xbebe, leta 1828 pa kraljevo medaljo Kraljeve dru\xc5\xbebe iz Londona.\n_START_SECTION_\nPoimenovanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo njem se imenuje udarni krater Encke na Luni in asteroid glavnega asteroidnega pasu 9134 Encke.'