b"\n_START_ARTICLE_\nBon Scott\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nIzhajal je iz glasbene dru\xc5\xbeine, ki se je v za\xc4\x8detku 50-ih let s trebuhom za kruhom preselila v Avstralijo. Bon se je \xc5\xbee v otro\xc5\xa1tvu u\xc4\x8dil glasbenih ve\xc5\xa1\xc4\x8din od svojega o\xc4\x8deta, za\xc4\x8del je igrati klavir. \xc5\xbde v zgodnjih \xc5\xa1olskih letih je kazal izredno nadarjenost za glasbo, kar je bilo dovolj, da so ga \xc5\xa1olski veljaki videli in sprejeli v kraljevo akademijo za glasbo. \xc5\xa0tudiral je petje in nadaljeval \xc5\xa1olanje klavirja. Kmalu po tem, leta 1966, je pristopil k skupini The Spectrors, kjer je prevzel vlogo vokalista in bobnarja. Njegov uspeh se je odtlej le \xc5\xa1e stopnjeval in tako je leta 1967 prestopil k skupini The Valentines, kjer je po\xc5\xbeel prvi uspeh s singlom \xc2\xa0\xc2\xbbEvery Day I Have To Cry\xc2\xab. Z njim se je skupina uvrstila na lestvico desetih najbolj poslu\xc5\xa1anih skladb na lokalnem radiu v Melbournu. Tej so sledile \xc5\xa1e naslednje uspe\xc5\xa1nice:\xc2\xa0\xc2\xbbShe Said\xc2\xab,\xc2\xa0\xc2\xbbPelicular Hole In The Sky\xc2\xab\xc2\xa0in\xc2\xa0\xc2\xbbMy Old Man's A Groovy Old Man\xc2\xab. Naslednje leto je bila skupina The Valentines \xc5\xbee na 23. mestu na lestvici The Australian award, kar je bilo za tiste \xc4\x8dase za tako mlado zasedbo skoraj neverjetno. Leto 1969 pa je pomenilo tragedijo za skupino, enega od \xc4\x8dlanov so namre\xc4\x8d aretirali in obsodili na je\xc4\x8do zaradi posedovanja in u\xc5\xbeivanje prepovedanih substanc-drog (LSD). Tako je skupina razpadla in se istega leta na novo ustanovila, preimenovala se je v Nevertheless The Valentines, a je \xc5\xbee aprila naslednje leto slavila prvo mesto na top lestvici\xc2\xa0\xc2\xbbThe Australian top 30\xc2\xab\xc2\xa0s singlom\xc2\xa0\xc2\xbbJuliette\xc2\xab, 1. avgusta pa so se uradno raz\xc5\xa1li._NEWLINE_Pol leta kasneje je Bon dobil ponudbo za sodelovanje v skupini Fraternity blues rock zna\xc4\x8daja. Takoj so se lotili projekta in leta 1971 \xc5\xbee izdali album Live Stock ter leto pozneje album Flaming Galah. Naslednje leto so se odlo\xc4\x8dili, da sre\xc4\x8do poskusijo \xc5\xa1e izven mati\xc4\x8dne domovine, in krenili so na pot. Ta jih je peljala v Evropo, natan\xc4\x8dneje v Nem\xc4\x8dijo, takrat \xc5\xa1e Zvezno republiko Nem\xc4\x8dijo, in v Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo, torej Anglijo. Na turneji so spoznali \xc4\x8dlane skupine Geordie, katerih vodja je bil Brian Johnson, a je bilo spoznanje z njim usodno za skupino. Po celove\xc4\x8derni zabavi sta se v nesre\xc4\x8di z motorjem po\xc5\xa1kodovala obe vodji skupin, tako da je bila turneja obsojena na propad in skupina se je morala vrniti v domovino. Nesre\xc4\x8da je bila za Bona \xc5\xa1e toliko usodnej\xc5\xa1a, saj je bil zaradi nje v komi kar nekaj mesecev. Po okrevanju se je skupina preselila v Adelaide na jugovzhod Avstralije. Zaradi nesre\xc4\x8de je sedaj Bon deloval nekoliko umirjeno, in \xc4\x8dez \xc4\x8das leta 1973 se mu je ponudila prilo\xc5\xbenost prestopiti k skupini AC/DC. Na za\xc4\x8detku se mu je ponujala vloga bobnarja (Bon je bil tudi izvrsten bobnar) in je tudi premagal na avdiciji Petra Clacka, tedanjega bobnarja skupine. Bon se je dobro odrezal tudi v vlogi basista. A s svojim zna\xc4\x8dilnim glasom (imel je razpon petih oktav) je prepri\xc4\x8dal oba tedaj vodilna mo\xc5\xbea skupine, brata Young, in tako zasedel polo\xc5\xbeaj prej\xc5\xa1njega vokalista skupine Davea Evansa. Od leta 1973 je skupina \xc5\xbeela slavo, kot je \xc5\xa1e ni. V skoraj desetih letih so izdali ve\xc4\x8d kot 6 albumov, med najbolj znanimi je tudi zadnji s Scottom Highway to Hell. Bon Scott je skupino peljal v sam vrh rock glasbe. Bil pa je tudi zelo labilna in nemo\xc4\x8dna oseba. Predajal se je alkoholu in drogi. Leta 1980 je po koncertu v Doningtonu umrl zaradi alkohola. Zadu\xc5\xa1il naj bi se z lastnim bruhanjem. Pokopan je na Fremantle Cemetery's Memorial Garden v Avstraliji."