b'\n_START_ARTICLE_\nGrad Strmol\n_START_SECTION_\nGrajski park\n_START_PARAGRAPH_\nPodatki o ureditvi okolice gradu konec 17. stoletja so zelo skromni. Verjetno se je na pobo\xc4\x8dju pod gradom razprostiral sadovnjak, na ravnini pod njim pa so bili \xc5\xa1tirje ribniki oziroma bajerji, ki so se napajali iz studenca, ki je imel izvir nedale\xc4\x8d od gradu. Do tja je vodila sprehajalna pot z drevoredom s klopmi za posedanje. Od nekdanjih ribnikov se je ohranil le eden. Od tedaj se zasnova ureditve okolice ni bistveno spreminjala._NEWLINE_Dana\xc5\xa1njo zasnovo oblikuje dostopna pot, ki se v rahlem loku vzpne po pobo\xc4\x8dju na pravokotno dvori\xc5\xa1\xc4\x8de obdano z zidom za gradom. Na zidu stojijo vrtne plastike puttov (de\xc4\x8dkov, ki v rokah dr\xc5\xbeijo razne predmete, \xc5\xbeivali in pridelke) ter \xc5\xbeenskih figuric neznanega kiparja, ki so nekdaj krasile baro\xc4\x8dni vrt gra\xc5\xa1\xc4\x8dine Zalog (Wartenberg) in so jih v \xc5\xa1estdesetih letih skupaj s plastikama atlantov z vzhodnega stopni\xc5\xa1\xc4\x8da gra\xc5\xa1\xc4\x8dine prenesli na to mesto. Na nasprotni strani dvori\xc5\xa1\xc4\x8da se pot zopet spu\xc5\xa1\xc4\x8da do priklju\xc4\x8dka na bli\xc5\xbenjo cesto. Med dostopnima potema je svobodno oblikovan park z elementi krajinskega sloga z oblikovanim jezerom in neavtohtonimi vrstami dreves.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1936 je grad s posestvom kupil gospodarstvenik Rado Hribar (sin Dragotina Hribarja). 6. januarja 1944 sta pod streli VOS padla oba lastnika gra\xc5\xa1\xc4\x8dine Rado Hribar (*1901) in njegova \xc5\xbeena Ksenija Gorup pl. Slavinjska (*1905). Tragi\xc4\x8dno dogajanje sta v romaneskni obliki zajela Tone Per\xc4\x8di\xc4\x8d (In ti bo\xc5\xa1 meni pono\xc4\x8di trkal na vrata, 1998) in Drago Jan\xc4\x8dar (To no\xc4\x8d sem jo videl, 2010), Grad Strmol, sicer pa \xc5\xa1e v Cerkljanskem zborniku 1964, kratki pripovedi Toneta Per\xc4\x8di\xc4\x8da Kamniti gost (Nova revija 1992) in v Marija Cvetek, Spomini na Strmol: Vilma Mlakar, roj. Urh - nekdanja strmolska sobarica, Kronika 2006.'