b'\n_START_ARTICLE_\nRobert Blinc\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nBlinc je diplomiral leta 1958 na Odseku za tehni\xc5\xa1ko fiziko Fakultete za naravoslovje in tehnologijo (FNT) in bil leta 1959 promoviran za doktorja fizikalnih znanosti. Po doktoratu je od\xc5\xa1el na izpopolnjevanje v ZDA na Tehnolo\xc5\xa1ki in\xc5\xa1titut Massachusettsa (MIT). Po vrnitvi je postal znanstveni sodelavec na Institutu Jo\xc5\xbeef Stefan v Ljubljani in honorarni docent na FNT. Leta 1965 je bil izvoljen za izrednega in 1970 za rednega profesorja fizike na Univerzi v Ljubljani. Leta 1974 je bil izvoljen za prodekana in 1976 za dekana Fakultete za naravoslovje in tehnologijo Univerze v Ljubljani. 1977\xe2\x80\x9379 je bil gostujo\xc4\x8di profesor na Universidade Federal de Minas Gerais, Belo Horizonte v Braziliji; v letih 1975, 1982, 1986, 1989, 1990 je bil po pol leta gostujo\xc4\x8di profesor na ETH Z\xc3\xbcrich (v \xc5\xa0vici), 1984 in 1990 pa na dunajski univerzi. Od 1987 je bil nazivni profesor na University of Utah, Salt Lake City v ZDA, kjer je ve\xc4\x8dkrat gostoval po pol leta. 1984\xe2\x80\x9394 je bil dva mandata predsednik mednarodnega zdru\xc5\xbeenja za magnetne resonance AMPERE, v letih 1986\xe2\x80\x9399 predsednik evropskega komiteja za feroelektrike; bil je \xc4\x8dlan komisije za fiziko trdne snovi International Union of Pure and Applied Physics (IUPAP) v odobju 1988\xe2\x80\x9392. Na Institutu Jo\xc5\xbeef Stefan je bil znanstveni svetnik in 1992\xe2\x80\x932006 predsednik Znanstvenega sveta IJS; leta 2002 je bil izvoljen za predsednika Slovenske asociacije Rimskega kluba, 2004 za prvega dekana Mednarodne podiplomske \xc5\xa1ole Jo\xc5\xbeefa Stefana v Ljubljani, 2006 pa za predsednika komisije za evalvacijo projektov s podro\xc4\x8dja fizike in kemije trdne snovi v okviru European Research Council._NEWLINE_Je eden od utemeljiteljev uporabe jedrske magnetne resonance (NMR) pri raziskavah strukturnih faznih prehodov in teko\xc4\x8dih kristalov. Leta 1958 so na Institutu Jo\xc5\xbeef Stefan zgradili poskusno napravo NMR, ki jo je predlagal Peterlin leta 1953. Zanjo so naro\xc4\x8dili drag in to\xc4\x8den magnet. Po njegovi vgraditvi so Blinc in sodelavci z izbolj\xc5\xa1anim spektrometrom NMR prvi na svetu merili fazne prehode v feroelektrikih in teko\xc4\x8dih kristalih.  Te raziskave so privedle do razvoja tunelskega modela feroelektrikov z vodikovimi vezmi, ki je znan tudi kot Blinc-De Gennesov psevdospinski model. Uvedel je \xe2\x80\x9csoft mode\xe2\x80\x9d teorijo faznih prehodov v nematskih in feroelektri\xc4\x8dnih teko\xc4\x8dih kristalih. Skupaj s Pincusom sta prva eksperimentalno dokazala obstoj fluktuacij parametra reda v nematskih teko\xc4\x8dih kristalih z meritvami frekven\xc4\x8dne odvisnosti jedrske spin-mre\xc5\xbene relaksacije. Ta mehanizem je znan kot Pincus-Blin\xc4\x8dev mehanizem spin-mre\xc5\xbene relaksacije. Z jedrsko magnetno resonanco je kot prvi eksperimentalno dolo\xc4\x8dil gostoto solitonov v inkomenzurabilnih sistemih in dokazal obstoj fazonskih in amplitudonskih ekscitacij v inkomenzurabilnih sistemih, kar je odprlo novo podro\xc4\x8dje za \xc5\xa1tudij nelinearnih pojavov v inkomenzurabilnih kristalih. Pokazal je, kako lahko s pomo\xc4\x8djo magnetne resonance dolo\xc4\x8dimo Edwards-Andersonov parameter reda devteronskih stekel, kot tudi porazdelitveno funkcijo lokalne polarizacije. Eksperimentalne raziskave prof. Blinca in njegovih sodelavcev so tudi privedle do t.i. \xe2\x80\x9cspherical random bond \xe2\x80\x93 random field model\xe2\x80\x9d-a relaksorjev. Elementarni dipoli so tu polarni nanoskupki raznih orientacij in velikosti. Parameter reda zato ni tridimenzionalen, temve\xc4\x8d ima neskon\xc4\x8dno dimenzionalnost._NEWLINE_Z Bo\xc5\xa1tjanom \xc5\xbdek\xc5\xa1em je napisal knjigo Soft Modes in Ferroelectrics and Antiferroelectrics, North-Holland, Amsterdam (1974), ki je bila prevedena v ru\xc5\xa1\xc4\x8dino in kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dino; je tudi soavtor knjige The physics of ferroelectric and antiferroelectric liquid crystals  (2000) in Incommensurate Phases in Dielectrics (1986); oboje World Scientific, Singapur. Objavil je ve\xc4\x8d kot 600 \xc4\x8dlankov, ki so bili v znanstveni literaturi citirani ve\xc4\x8d kot 14.500-krat._NEWLINE_Bil je \xc4\x8dlan Slovenske (dopisni/izredni od 1969, redni \xc4\x8dlan od 1976, tajnik III. razreda SAZU 1978-80, 1980-1999 njen podpredsednik) in Evropske akademije znanosti in umetnosti (v Londonu in Salzburgu), Rimskega kluba ter dopisni \xc4\x8dlan sa\xc5\xa1ke (Leipzig, 1982), atenske, poljske, newyor\xc5\xa1ke akademije znanosti, mednarodne in\xc5\xbeenirske akademije v Moskvi in Hrva\xc5\xa1ke akademije znanosti in umetnosti. Leta 1961 je prejel Kidri\xc4\x8devo nagrado v skupini, sam 1975, 1977 nagrado Mednarodne zveze za magnetno resonanco, nagrado Avnoj-a 1978; 1991 je postal ambasador Republike Slovenije v znanosti, 1998 zaslu\xc5\xbeni profesor ljubljanske univerze, leta 2002 je prejel zlati \xc4\x8dastni znak svobode Republike Slovenije, leta 2003 je postal \xc4\x8dastni \xc4\x8dlan Dru\xc5\xa1tva matematikov, fizikov in astronomov Slovenije in \xc4\x8dastni doktor Univerze v Ljubljani (univerza v Bukare\xc5\xa1ti mu je podelila doktorat "honoris causa" \xc5\xbee l. 1999). Konec leta 2007 bil imenovan za \xc4\x8dastnega \xc4\x8dlana IJS (Instituta Jo\xc5\xbeefa Stefana), leta 2008 pa je prejel Zoisovo nagrado za \xc5\xbeivljenjsko delo.'