b'\n_START_ARTICLE_\nIvan VI. Kantakuzen\n_START_SECTION_\nPrihod na prestol\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil v Konstantinoplu kot sin morejskega guvernerja Mihaela Kantakuzena. Donald Nikol \xc5\xa1pekulira, da je bil rojen morda po o\xc4\x8detovi smrti in bil njegov edini otrok. Preko svoje matere Teodore Paleologine Angeline je bil v sorodu s tedanjo vladarsko rodbino Paleologov. Preko \xc5\xbeene Irene Asanine je bil drugi bratranec cesarja Andronika III. Paleologa. Kantakuzeni so postali dobri prijatelji Andronika III. in eni od njegovih glavnih podpornikov v sporih z njegovim starim o\xc4\x8detom Andronikom II. Paleologom. Po prihodu Andronika III. na bizantinski prestol leta 1328 je Ivan VI. postal njegov veliki domestik in mu slu\xc5\xbeil ves \xc4\x8das njegovega vladanja. Po cesarjevi  smrti junija 1341 je bil imenovan za regenta njegovega naslednika, devetletnega Ivana V. Paleologa._NEWLINE_Zgleda, da Kantakuzen sprva ni imel nobenih ambicij, da bi postal cesar, in je ve\xc4\x8dkrat zavrnil ponudbo Andronika III., naj postane njegov sovladar. Po cesarjevi smrti je ponovno zavrnil prestol in vztrajal, da je njegov zakoniti naslednik Ivan V. Sam je bil zadovoljen s tem, da do Ivanove polnoletnosti nadzira dr\xc5\xbeavno administracijo. Njegova resni\xc4\x8dna lojalnost ostaja neznana, cesarjeva mati Ana pa je sumila, da se za njegovo zvestobo skriva izdaja. _NEWLINE_Njegovo prijateljstvo s prej\xc5\xa1njim  cesarjem in mo\xc4\x8d nad njegovim naslednikom je  zbudila ljubosumje nekdanjih cesarjevih varovancev, predvsem patriarha Ivana Kaleka in Alekseja Apokavka. Ko je Kantakuzen izven Konstantinopla organiziral vojsko proti ostankom latinskih kne\xc5\xbeevin, ki so \xc5\xa1e posedovale del Peloponeza, jima je po nizu neuspelih poskusov uspelo septembra 1341  preklicati njegovo regentstvo. Kantakuzen se je posku\xc5\xa1al pogajati z uzurpatorji, vendar mu to ni uspelo. Njegovo vojsko so ukazali razpustiti. Njegove sorodnike so izgnali iz prestolnice ali jih aretirali, njihovo premo\xc5\xbeenje pa so zasegli novi regenti. Njegova mati je zaradi slabega ravnanja umrla v hi\xc5\xa1nem zaporu. Kantakuzenova vojska se ni ozirala na ukaz novih oblastnikov in ga je v Didimotiki v Trakiji razglasila za cesarja Ivana VI. Kantakuzen je razglasitev sprejel in vladal kot mlaj\xc5\xa1i cesar Ivana V.\n_START_SECTION_\nDr\xc5\xbeavljanska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nRazglasitev je spro\xc5\xbeila dr\xc5\xbeavljansko vojno, ki je trajala \xc5\xa1est let in popolnoma razklala in skoraj uni\xc4\x8dila Bizantinsko cesarstvo. Ivan VI. je nameraval najprej zasesti Solun, ki so mu ga nameravale predati vladajo\xc4\x8de dru\xc5\xbeine. Apokavk je to pri\xc4\x8dakoval in poslal v Solun vojno ladjevje. Ivan VI. je pobegnil v Srbijo, kjer je dobil za\xc5\xa1\xc4\x8dito in voja\xc5\xa1ko podporo kralja \xc5\xa0tefana Du\xc5\xa1ana. Pomo\xc4\x8d se je izkazala kot neu\xc4\x8dinkovita in samo intervencija njegovega prijatelja in zaveznika Umurja Ajdinskega je zlomila obleganje njegovega  \xc5\xa1taba v Didimotiki._NEWLINE_Naslednje leto je ponovno posku\xc5\xa1al osvojiti Solun. Poskus je propadel, ker so Srbi prestopili na stran regentov in ga pred mestom pustili samega. Tudi tokrat ga je pri\xc5\xa1el re\xc5\xa1evat Umur, ki se je skozi Makedonijo prebil do Soluna in odpeljal Ivana VI. v Didimotiko. _NEWLINE_Vojna je trajala \xc5\xa1e \xc5\xa1tiri leta, ker nobena stran ni mogla odlo\xc4\x8dilno premagati  nasprotne, \xc4\x8deprav je bil \xc4\x8das na Kantakuzenovi strani. Za\xc4\x8del se je pogajati z osmanskimi Turki, dal svojo h\xc4\x8derko Teodoro v Orhanov harem in mu dovolil, da gr\xc5\xa1ke kristjane jemlje za su\xc5\xbenje. Gr\xc5\xa1ko-tur\xc5\xa1ka vojska je nazadnje zmagala in Ivan VI. je leta 1347 slavnostno vkorakal v Konstantinopel. S cesarico Ano se je dogovori,  da bo kot starej\xc5\xa1i cesar vladal naslednjih deset let, potem pa bo oblast enakovredno delil s takrat \xc5\xbee polnoletnim Ivanom V.\n_START_SECTION_\nVladanje\n_START_PARAGRAPH_\nMed vladanjem Ivana VI. je razdrobljeno, obubo\xc5\xbeano in oslabljeno Bizantinsko cesarstvo \xc5\xa1e naprej razpadalo._NEWLINE_Genove\xc5\xbeani se nisoozirali na dolo\xc4\x8dbe pogodbe, ki je omogo\xc4\x8dila njihovo kolonijo v Galati, in so jo za\xc4\x8deli utrjevati in oboro\xc5\xbeevati. Carine, ki so jih pobirali, so nelojalno spodkopavale bizantinsko gospodarstvo, ker je kar  87% prihodkov od prometa skozi Bospor  pripadlo njim in ne cesarstvu. Ivan VI. je v pripravah na vojno, od katere je pri\xc4\x8dakoval zmanj\xc5\xa1anje dajatev, ki jih je pla\xc4\x8devalo cesarstvo, posku\xc5\xa1al obnoviti razpu\xc5\xa1\xc4\x8deno bizantinsko mornarico. S sposojenim denarjem mu je uspelo zgraditi devet velikih in okoli sto manj\xc5\xa1ih ladij in zni\xc5\xbeati dajatve Genove\xc5\xbeanom, potem pa so mu Genove\xc5\xbeani napovedali vojno in do za\xc4\x8detka leta 1349 potopili ali zajeli njegovo ladjevje. Bizantinci so za povra\xc4\x8dilo po\xc5\xbegali velik del Galate, vklju\xc4\x8dno s pristani\xc5\xa1\xc4\x8dem in skladi\xc5\xa1\xc4\x8di, in prisilili Genove\xc5\xbeane na pogajanja. Sami so bili za varovanje na morju prisiljeni sprejeti pomo\xc4\x8d Bene\xc5\xa1ke republike. Benetke so se v vojno proti Genovi vklju\xc4\x8dile  leta 1350. Vojna se je naslednje leto kon\xc4\x8dala s Pirovo zmago Ivana VI._NEWLINE_Ivan VI. je naslednje leto nadziral Peti koncil v Konstantinoplu, na katerem so potrdili teolo\xc5\xa1ke nauke Gregorja Palamasa in zavrgli ideje  Varlaama (Barlaama) Kalabrijskega kot preve\xc4\x8d zahodno usmerjene._NEWLINE_V tam \xc4\x8dasu je srbski kralj \xc5\xa0tefan Du\xc5\xa1an osvojil Albanijo, Makedonijo in Epir.  Ivan VI. je nadaljnje prodiranje ponovno ustavil s pomo\xc4\x8djo tur\xc5\xa1kih zaveznikov. Turki so namesto pla\xc4\x8dila  dela bizantinskih dolgov leta 1354 dobili polotok Galipoli \xe2\x80\x93 svoje prvo opori\xc5\xa1\xc4\x8de na evropski celini._NEWLINE_Ivan VI. je leta 1353 za drugega socesarja imenoval svojega sina Mateja Kantakuzena. Njegov poskus, da bi del dr\xc5\xbeavnih dolgov pla\xc4\x8dal s pove\xc4\x8danimi davki, je \xc5\xbee dolgo povzro\xc4\x8dal nezadovoljstvo. Ivan V. ga je zato konec leta  1354 odstavil.\n_START_SECTION_\nUpokojitev\n_START_PARAGRAPH_\nIvan VI. se je po odstavitvi kot Joasaf Kristodul umaknil v samostan, domnevno in se za\xc4\x8del ukvarjati s pisanjem, v katerem naj bi bil zelo ve\xc5\xa1\xc4\x8d. Njegova Zgodovina obdobja od leta 1320 do 1356 v \xc5\xa1tirih knjigah je bila nekak\xc5\xa1en zagovor njegovih dejanj. Zapisi niso vedno vredni zaupanja. Podatki o zadevah, v katere  sam ni bil vklju\xc4\x8den, so pomanjkljivi in dopolnjeni s podatki iz pisanja njegovega sodobnika Nikiforja Gregorasa._NEWLINE_Leta 1367 je bil kot Joasaf imenovan za predstavnika Vzhodne pravoslavne cerkve na pogajanjih z latinskim patriarhom Pavlom, na katerih naj bi dosegli spravo med pravoslavno in katoli\xc5\xa1ko Cerkvijo. Sklenili so, naj se skli\xc4\x8de veliki ekumenski koncil, na katerem naj bi prisostvovali pape\xc5\xbe in vsi patriarhi, nad\xc5\xa1kofi in \xc5\xa1kofi vzhodnih in zahodnih  Cerkva. Predlog je pape\xc5\xbe Urban V. zavrnil in poskus sprave je propadel. _NEWLINE_Kantakuzen je umrl na Peloponezu. Sinovi so ga pokopali v Mistri v Lakoniji na Peloponezu.\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbeevna dela\n_START_PARAGRAPH_\nKantakuzenovo Zgodovino v \xc5\xa1tirih knjigah je leta 1603 objavil J. Pontanus, okoli leta 1830  Ludwig Schopen v Bonnu kot del Corpus Scriptorum Hist. Byz  in J.-P. Migne v Parizu. Kantakuzen je napisal tudi komentarje prvih petih knjig Aristotelove Nikomahove etike in ve\xc4\x8d spornih teolo\xc5\xa1kih razprav, vklju\xc4\x8dno z obrambo hezihazma, in delo Proti mohamedanstvu, tiskano v Migneu.'