b'\n_START_ARTICLE_\nApokalipsa zdaj (Vogrinec)\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8dilnost\n_START_PARAGRAPH_\nZbirka poezij Apokalipsa zdaj je postmodernisti\xc4\x8dna lirika s pridihom zena, refleksijo aktualnega trenutka ter hermetizmom ezoterike. Je delo, ki problematizira status resnice in se ukvarja z vlogo posameznika ter dru\xc5\xbebeno naravnanostjo. Pri opisovanju absurdnosti sodobnega \xc5\xbeivljenja pesnik ne zapade v melanholijo in turobnost, ki sta zna\xc4\x8dilni za modernizem, temve\xc4\x8d se poslu\xc5\xbeuje tudi humornosti, ironi\xc4\x8dnosti, cinizma in vpeljuje\xc2\xa0\xc2\xbb\xc5\xa1ok terapijo,\xc2\xab\xc2\xa0ki je odlika vzhodnja\xc5\xa1kega zena ter se s tem nagiba k tradicionalnim prijemom. V pesmih prav tako ne sledi kaoti\xc4\x8dnosti\xc2\xa0\xc2\xbbtoka zavesti,\xc2\xab\xc2\xa0kot so to po\xc4\x8deli modernisti.\n_START_SECTION_\nSnov in motiv\n_START_PARAGRAPH_\nOsrednji motivi in teme so modernisti\xc4\x8dni, saj gre za \xc5\xbeivljenje, \xc4\x8dutenje in opazovanje posameznika v sodobnem velemestu in modernem vsakdanu, za ob\xc4\x8dutek nemo\xc4\x8di, izgubljenosti ter \xc5\xbeelje po odre\xc5\xa1itvi.\n_START_SECTION_\nOblika in slog\n_START_PARAGRAPH_\nPo jezikovnem slogu so pesmi bolj prozai\xc4\x8dne kot poeti\xc4\x8dne, kar je razumljivo glede na njihovo (post)modernisti\xc4\x8dno obliko, opu\xc5\xa1\xc4\x8danje lo\xc4\x8dil in svobodni verz. V \xc4\x8detrtem sklopu se pesnik poslu\xc5\xbei tudi tradicionalne metrike, ritma in verza, kar spet ka\xc5\xbee na postmodernisti\xc4\x8dni prijem. Pesnikov postmodernizem se odra\xc5\xbea tudi na ravni posameznih besed, kot so labirint, zrcalo, knjiga, sanje. Jezik je hemingwayjevski, jasen, zenovsko \xc4\x8dist, brez odve\xc4\x8dnih besed.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nKnjiga je razdeljena na \xc5\xa1est tematsko in stilsko zaokro\xc5\xbeenih sklopov. V prvih treh sklopih se pesnik ukvarja s svetom, ki do\xc5\xbeivlja moralno degradacijo; z ravnodu\xc5\xa1nostjo posameznika, dru\xc5\xbebeno banalnostjo ter neob\xc4\x8dutljivostjo medijev, pa tudi ob\xc4\x8dutki nemo\xc4\x8di in izgubljenosti. Sodobni dru\xc5\xbebi vlada kaos. \xc4\x8clovek i\xc5\xa1\xc4\x8de smisel. Avtor nam v odgovor ponudi postmodernisti\xc4\x8dno metafikcijo, ki pravi, da je resni\xc4\x8dnost le navidezna in virtualna. Izza nje se nahajajo druge resni\xc4\x8dnosti, vendar se moramo sami odlo\xc4\x8diti v katero bomo verjeli. Tako se znajdemo v Borgesovem labirintu zrcal, kjer je lahko vsak odsev la\xc5\xbeen ali resni\xc4\x8den. V \xc4\x8detrtem sklopu se pesnik loti biblijske apokalipti\xc4\x8dne vizije, ki jo obravnava kot stanje sedanjosti ter do\xc5\xbeivlja kot krizo moderne dru\xc5\xbebe. V petem sklopu se ponuja upanje kot potreba po novi absolutni vrednosti, ki jo je \xc5\xbee dr. Tine Hribar v svojih postmodernisti\xc4\x8dnih razmi\xc5\xa1ljanjih postavil kot zahtevo po vpeljevanju svetega. Zadnji sklop pesmi je postmodernisti\xc4\x8dno zakodiran, vendar ne v smislu besed in jezika, kot je to po\xc4\x8del Stephane Mallarme, temve\xc4\x8d pomensko. Gre za najbolj hermeti\xc4\x8dni del zbirke, ki ga brez poznavanja ezoterike in okultnega skoraj ni mo\xc4\x8d razumeti, zato je potrebna dodatna razlaga, ki je podana v spremni besedi. Knjiga je opremljena tudi s \xc4\x8drno belimi slikami, ki jih je avtor, kot refleksije iz na\xc5\xa1ega vsakdana, posnel na potepu skozi sodobno mesto.\n_START_SECTION_\nOcene\n_START_PARAGRAPH_\nApokalipsa zdaj je postmodernisti\xc4\x8dna poezija, ki je dru\xc5\xbebeno-kriti\xc4\x8dno naravnana. Pesnik sodi med pripadnike slovenskega postmodernizma, oziroma post-postmodernizma ali ultramodernizma.'