b'\n_START_ARTICLE_\nAnica \xc4\x8cernej\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nAnica \xc4\x8cernej se je rodila v u\xc4\x8diteljski dru\xc5\xbeini. Njen o\xc4\x8de Ljudevit \xc4\x8cernej je bil sprva u\xc4\x8ditelj, pozneje \xc5\xa1olski nadzornik in tudi pesnik ter pisatelj. Kakor o\xc4\x8de je bila tudi Anica u\xc4\x8diteljica in govornica. V \xc5\xa1olo je \xc5\xa1la s petimi leti (1905) v Gri\xc5\xbee pri Celju. Po \xc5\xa1tirih letih (1909) je od\xc5\xa1la v Maribor na zasebno u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de \xc5\xa1olskih sester (danes Kongregacija \xc5\xa1olskih sester sv. Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka Kristusa Kralja). Pou\xc4\x8devala je v Gri\xc5\xbeah in potem \xc5\xa1e v Celju. Leta 1927 se je z diplomskim izpitom v Zagrebu usposobila za pou\xc4\x8devanje matematike, fizike in kemije. Bila je u\xc4\x8diteljica na prvi me\xc5\xa1\xc4\x8danski \xc5\xa1oli v Mariboru, ki se je imenovala Dr\xc5\xbeavna I. dekli\xc5\xa1ka me\xc5\xa1\xc4\x8danska \xc5\xa1ola, (danes Osnovna \xc5\xa1ola bratov Polan\xc4\x8di\xc4\x8dev Maribor), leta 1930 pa je prejela diplomo Vi\xc5\xa1je pedago\xc5\xa1ke \xc5\xa1ole (danes Pedago\xc5\xa1ka fakulteta v Ljubljani) in postala pomo\xc5\xbena u\xc4\x8diteljica na ljubljanskem u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8du (danes Gimnazija Ledina). Opravila je tudi profesorski izpit._NEWLINE_Jeseni, leta 1943 so njo in ve\xc4\x8d drugih profesorjev ter dijakov aretirali Nemci in jih odpeljali v koncentracijsko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de Ravensbr\xc3\xbcck, kjer je zbolela. Kljub bolezni je s prijateljico Biserko Ercegovac od\xc5\xa1la v Neubrandenburg, kjer je postala voditeljica zaprtih Slovenk. Tam je 3. maja 1944 umrla. Spomin nanjo v Celju ohranjata ime vzgojno varstvenega zavoda (Vrtec Anice \xc4\x8cernejeve, Osnovna \xc5\xa1ola Anice \xc4\x8cernejeve Makole) in ulice v Dogo\xc5\xa1ah, Slovenski Bistrici in Slovenskih Konjicah (Ulica Anice \xc4\x8cernejeve)._NEWLINE_Pravnik in diplomat Darko \xc4\x8cernej je bil njen brat.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nPesnica in pisateljica Anica \xc4\x8cernej je pisala pesmi za otroke (pesni\xc5\xa1ka zbirka Metulj\xc4\x8dki), v katerih je vpletla misel na domovino in ljubezen do rodne zemlje ter bole\xc4\x8dino la\xc4\x8dnih in prezeblih otrok. Nekatere zbrane pesmi v Metulj\xc4\x8dkih so iz\xc5\xa1le v mladinski reviji Zvon\xc4\x8dek in v koledarju Kraljevi\xc4\x8d Marko, ki ga je za slovenske obmejne otroke izdajala narodnoobrambna Dru\xc5\xbeba sv. Cirila in Metoda. Pisala je tudi pesmi za odrasle, ki pa jih ni nikoli zbrala in izdala. Iz\xc5\xa1le so prvi\xc4\x8d leta 1975 v zbirki z naslovom Moje poti in izhajale najve\xc4\x8d v reviji \xc5\xbdenski svet._NEWLINE_Pisala je \xc4\x8dlanke, ki jih je objavljala v Zvon\xc4\x8dku, Na\xc5\xa1em rodu, \xc5\xbdenskem svetu in Popotniku. Izdala je tudi ve\xc4\x8d slikanic: Za vesele in \xc5\xbealostne \xc4\x8dase (1933), Kapljice (1934) in Dedek Miha (1939). Leta 1953 je iz\xc5\xa1el izbor njenih pesmi z naslovom Sredi domovine. Nekaj njenih pesmi je uglasbenih (v notnem zapisu), kot so na primer Bele sne\xc5\xbeinke, Kod je hodil Jane, Ringa raja, Jutro, Orjemo, orjemo.'