b'\n_START_ARTICLE_\nJohn August Anderson\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nAnderson je doktoriral leta 1907 na Univerzi Johnsa Hopkinsa, kjer je tudi za\xc4\x8del predavati. Leta 1916 je od\xc5\xa1el na Observatorij Mt. Wilson, kjer je ostal do leta 1956._NEWLINE_Neposredno niso mogli meriti navideznih premerov zvezd in ne izra\xc4\x8dunavati pravih premerov, vse dokler ni Michelson leta 1890 izdelal interferen\xc4\x8dnega postopka. Po njem dve ravni zrcali oddaljeni 10 m po\xc5\xa1iljata sliki zvezde v isti daljnogled. Na dobljeni interferen\xc4\x8dni sliki so lahko iz razdalj temnih in svetlih prog neposredno izra\xc4\x8dunali navidezni polmer zvezde. Na Observatoriju Mt. Wilson sta leta 1919 in 1920 Anderson in Pease uporabila Michelsonov postopek ob 2500 mm Hookerjevem zrcalnem daljnogledu in dobila prve navidezne premere zvezd: Betelgeza 0,045", Antares 0,040", Arktur 0,022", Mira 0,056". Ker so poznali njihove paralakse in njihove oddaljenosti, so lahko prera\xc4\x8dunali njihove dejanske premere. V \xc4\x8dlankih, ki so sledili, je vse skupaj zvenelo prav preprosto.\xc2\xa0\xc2\xbbGlede na lepoto in veliko enostavnost (Michelsonovega) postopka,\xc2\xab\xc2\xa0je takrat zapisal Anderson,\xc2\xa0\xc2\xbbje presenetljivo, da so ga do sedaj uporabili le za dolo\xc4\x8ditev premera Jupitrovih satelitov.\xc2\xab'