b'\n_START_ARTICLE_\nMilanski edikt\n_START_PARAGRAPH_\nMilanski edikt (latinsko Edictum Mediolanense) je verski toleran\xc4\x8dni edikt iz leta 313, ki je izena\xc4\x8dil kristjane v Rimskem cesarstvu s pripadniki drugih verstev, kar je zanje pomenilo svobodo verovanja in posledni\xc4\x8dno prekinitev preganjanja. To je bil drugi toleran\xc4\x8dni edikt po tistem iz Serdike iz leta 311.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nFebruarja 313 je v Milanu cesar Konstantin I., vladar zahodnega dela cesarstva, prisostvoval poroki svoje sestre Kostance z Licinijem, vladarjem vzhodnega dela. Med slavjem je Licinij izvedel, da si Maksimin Daja, njegov sovladar, z oro\xc5\xbejem osvaja oblast, za kar je \xc5\xbee prekora\xc4\x8dil Bospor in zavzel Bizanc (Bospor je bil razmejitvena \xc4\x8drta med Licinijevo in Maksiminovo oblastjo.). Zato se je Licinij takoj vrnil domov. \xc4\x8ceprav je Maksimin zbraj vojsko 70.000 mo\xc5\xbe, ga je Licinij premagal v bitki pri Hadrijanoplu. Takoj za tem je izdal edikt, za katerega sta se bila vladarja dogovorila v Milanu, zato se imenuje po tem mestu._NEWLINE_Zanimivo je, da je edikt pripravil za objavo Licinij, ki je bil pogan, in ne Konstantin, ki je \xc5\xbee bil pridru\xc5\xbeen kristjan. Verjetno je treba stvar pripisati razli\xc4\x8dnemu zna\xc4\x8daju vladarjev: Licinijev cilj je bil predvsem z dejanji nasprotovati Maksiminu, Konstantin pa je iskal samo so\xc5\xbeitje med pripadniki razli\xc4\x8dnih ver v dr\xc5\xbeavi. Vendar pa, \xc4\x8deprav je Konstantin omogo\xc4\x8dil versko svobodo tako kristjanom kot poganom in drugim verstvom, je aktivno podpiral samo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo. \xc5\xa0ele kasneje, leta 380, je cesar Teodozij izdal Solunski edikt, ki je dolo\xc4\x8dil kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo za dr\xc5\xbeavno vero. Kmalu je prepovedal vse drugoverske obrede in preimenoval prvi dan v tednu iz dies Solis (dan posve\xc4\x8den bogu Soncu) na dies Dominica (Gospodov dan)._NEWLINE_Nasprotno je Licinij kmalu odstopil od sporazuma, sklenjenega v Milanu, in se spet opredelil proti kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu. Prav zaradi tega odstopa in nato poraza v bitki s Konstantinom je Licinijevo ime ostalo v ozadju in Milanski edikt se je skozi zgodovino vedno povezoval le na Konstantina.\n_START_SECTION_\nZgodovinski pomen listine\n_START_PARAGRAPH_\nMilanski edikt je v glavnem potrdilo Galerijevega edikta, po katerem je kr\xc5\xa1\xc4\x8danska vera enakopravna vsem drugim verovanjem v dr\xc5\xbeavi. Cesarja sta hotela le poudariti njegovo veljavo, in sicer iz dveh razli\xc4\x8dnih razlogov. Licinij je hotel nastopiti proti Maksiminu, ki je po Galerijevi smrti spet preganjal kristjane, kar je bilo v nasprotstvu z novo dr\xc5\xbeavno politiko. Konstantinov razlog za obnovo edikta je bilo priznanje dejanskega stanja v dr\xc5\xbeavi, kjer so se kristjani \xc5\xbee uspe\xc5\xa1no uveljavili v skupnosti in zasedli tudi pomembne politi\xc4\x8dne polo\xc5\xbeaje. Moderni zgodovinarji so mnenja, da sta se vladarja sporazumela za potrditev Galerijevih napotkov v glavnem z namenom, da bi s pridobitvijo razli\xc4\x8dnih filozofskih stali\xc5\xa1\xc4\x8d pripomogla k utrditvi dr\xc5\xbeavne oblasti. Dejansko je do tega pri\xc5\xa1lo le v zahodnem delu dr\xc5\xbeave, tudi zaradi poznej\xc5\xa1ega Licinijevega odstopa od sporazuma._NEWLINE_Z Milanskim ediktom se je za\xc4\x8del tako imenovani mir Cerkve. ki je oznaka za dobo, v kateri se za\xc4\x8dne kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo bli\xc5\xbeati dr\xc5\xbeavnim oblastem. Konstantinov interes za liberalizacijo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva je bil v glavnem politi\xc4\x8dnega zna\xc4\x8daja. Zavezni\xc5\xa1tvo z maso kristjanov je bilo prvi korak za \xc5\xa1irjenje po Evropi. Najprej je uvedel nauk, po katerem je vladar pred Bogom odgovoren za du\xc5\xa1evni blagor svojih dr\xc5\xbeavljanov, zato mora skrbeti za ohranitev vere, za preganjanje krivovercev in za enotnost skupnosti. Tako mi\xc5\xa1ljenje se je po\xc4\x8dasi razvilo do istovetenja Bo\xc5\xbeje volje z vladarjevo voljo, kar je privedlo do cezaropapizma.'