b"\n_START_ARTICLE_\nPisanje\n_START_PARAGRAPH_\nPisanje je kodiranje sporo\xc4\x8dila s pisnimi znamenji (\xc4\x8drkami, \xc5\xa1tevilkami, notami), ki jih poznamo pod izrazom pisava. Obratni proces, tj. de\xc5\xa1ifriranje zapisanega, se imenuje branje. Oseba ki sporo\xc4\x8dilo zapisuje, se imenuje pisec, oseba, ki ga bere, se imenuje bralec. Obe spretnosti spadata na podro\xc4\x8dje pismenosti; ljudje, ki pisanja ne obvladajo, so nepismeni oz. analfabeti. Pisanje re\xc4\x8demo tudi rezultatu take dejavnosti, bolj obi\xc4\x8dajno pa besedilo (tekst) ali zapis. Pojem zapis je \xc5\xa1ir\xc5\xa1i od besedila in vklju\xc4\x8duje tudi nebesedilne tehnologije prezentacije in shranjevanja informacij, npr. magnetografski, digitalni zapis. Pogoji za pisanje so obstoj jezika, znakovnega sistema (pisave) in pravil za njegovo uporabo (gramatike, pravopisa).\n_START_SECTION_\nZgodovina pisanja\n_START_PARAGRAPH_\nPisanje oziroma pisava kot pomenski sistem se obna\xc5\xa1a druga\xc4\x8de kot govorjeni jezik, saj omogo\xc4\x8da prenos sporo\xc4\x8dil v drug prostor in \xc4\x8das. Ustno izro\xc4\x8dilo se ohranja z zapisom v razli\xc4\x8dnih formatih: s pisavo, zvo\xc4\x8dnim ali avdiovizualnim zapisom. Zgodovinsko gledano, je pisna kultura z oblikovanjem knji\xc5\xbeevnosti naslednja razvojna stopnja in nadgradnja ustne kulture. Pri osebnih imenih se v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini ka\xc5\xbee v izrazu\xc2\xa0\xc2\xbbpisati se\xc2\xab\xc2\xa0ali arhai\xc4\x8dno\xc2\xa0\xc2\xbbpisanje\xc2\xab\xc2\xa0za 'priimek' (podobno tudi v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini Schreibname), ki so ga uradniki najkasneje v 18. stoletju zaradi evidentiranja prebivalstva dodali osebnemu imenu ali vzdevku._NEWLINE_Med primarnimi prazgodovinskimi mediji sporo\xc4\x8danja je ples (prikazujejo ga jamske poslikave) in slike (jamske poslikave, npr. Chauvetova jama). Na nekdanji pomen pisanja kot risanja (barvanja, slikanja) spominjata slovenska izraza pisanice 'poslikana jajca' in pisan 'barvit'. Okoli 4. tiso\xc4\x8dletja pred \xc5\xa1tetjem je kompleksnost trgovanja in administracije prerasla kapacitete \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega spomina in pri\xc5\xa1lo je do izuma pisave, ki naj bi dogodke fiksirala. Najstarej\xc5\xa1i ohranjeni zapis v slovenskem jeziku so Bri\xc5\xbeinski spomeniki._NEWLINE_Za razcvet pisne kulture je bil pomemben izum tiska v 15. stoletju z eminentno oblika pisanja knjigo (gl. tudi knji\xc5\xbena kultura). Prvi slovenski knjigi je napisal Primo\xc5\xbe Trubar (Abecednik in Katekizem) 1550. Bili sta v pisavi gotici, vse nadaljnje pa v latini\xc4\x8dni pisavi, ki jo je Adam Bohori\xc4\x8d dodelal in se po njem imenuje bohori\xc4\x8dica. Od srede 19. stoletja Slovenci uporabljajo gajico, ki jo je po \xc4\x8de\xc5\xa1kem zgledu razvil hrva\xc5\xa1ki jezikoslovec Ljudevit Gaj in jo sestavlja 25 \xc4\x8drk._NEWLINE_Pred pojavom \xc4\x8dasopisov in mno\xc5\xbei\xc4\x8dnega knji\xc5\xbenega tiska v 19. stoletju je bila prevladujo\xc4\x8da oblika pisne komunikacije v vseh \xc5\xbeanrih (zasebna, znanstvena, uradovalna, umetnostna, publicisti\xc4\x8dna) pismo. Potem se je znanstveno, publicisti\xc4\x8dno in umetnostno pisanje preselilo v revije (kjer je dobilo obliko \xc4\x8dlankov) in knjige, pisma pa so se ohranila za zasebno komunikacijo in uradovanje. Natipkana pisma, ki jih prinese po\xc5\xa1tar, se uporabljajo pravzaprav samo \xc5\xa1e v uradovanju, sicer pa ve\xc4\x8dina pisemske komunikacije od konca 20. stoletja dalje poteka po e-po\xc5\xa1ti. Pogosta oblika zasebnega pisma je SMS (Short Message Service), kratek tekst na mobilnem telefonu, pogosto zapisan v slengu ali nare\xc4\x8dju, popularni oblika pisanja so blogi, forumi, klepetalnice in prispevki v socialnih omre\xc5\xbejih.\n_START_SECTION_\nPi\xc5\xa1o\xc4\x8di\n_START_PARAGRAPH_\nSplo\xc5\xa1no ime za osebo, ki pi\xc5\xa1e besedilo ali sporo\xc4\x8dilo, je pisec. Ko gre za tip pisanja, ki mu re\xc4\x8demo literatura, piscu re\xc4\x8demo pisatelj ali avtor, natan\xc4\x8dneje pa so poimenovani po zvrsti ali \xc5\xbeanru, v katerem se udejstvujejo: pesnik, esejist, dramatik, novinar, romanopisec ... Naloga prevajalcev je prevajanje tekstov, ki so zapisani v nekem jeziku, v drugi jezik. Drugi izrazi za ljudi, ki se ukvarjajo s pisanjem oz. so na razli\xc4\x8dne na\xc4\x8dine povezani s procesom pisanja, so: pisar (zgodovinski poklic), zapisnikar, stavec, tipkarica, kaligraf, pisun (slab\xc5\xa1alno), stenograf itd.\n_START_SECTION_\nOrodja za pisanje\n_START_PARAGRAPH_\nV zavesti imamo dve vrsti pisanja. Prva vrsta je pisanje z roko in pisalom, ki oblikuje rokopis na gladki podlagi, druga vrsta, ki danes vedno bolj prevladuje, pa je tipkanje, ki prikli\xc4\x8de znake na zaslon. Pisanje se fiksira lahko \xc5\xa1e s klesanjem (z dletom v kamen), vrezovanjem, vtiskanjem (s stilusom na vo\xc5\xa1\xc4\x8dene tablice), v\xc5\xbeiganjem, praskanjem, tiskanjem itd. Orodja za pisanje: pero, nalivno pero (nalivka), svin\xc4\x8dnik, kemi\xc4\x8dni svin\xc4\x8dnik, flomaster, kreda; kot pisalo lahko slu\xc5\xbei tudi prst na roki. Podlage za pisanje so se v zgodovini spreminjale: kamen, glinene tablice, papirus, pergament, papir, zaslon."