b'\n_START_ARTICLE_\nMihael Arko\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nArko je gimnazijo in teologijo dokon\xc4\x8dal v Ljubljani in bil posve\xc4\x8den v duhovnika 19. septembra 1880. Po posvetitvi je bil kaplan v \xc5\xa0kofji Loki (1881) in Hrenovicah pri Postojni, nato kurat in pozneje \xc5\xbeupnik v \xc5\xa0turjah. Leta 1897 je postal mestni \xc5\xbeupnik in dekan v Idriji. Za svoje delo je bil odlikovan z naslovom\xc2\xa0\xc2\xbbduhovnega svetnika in tajnega pape\xc5\xbeevega komornika\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nArko je bil od leta 1902 do 1908 de\xc5\xbeelni poslanec katoli\xc5\xa1ko-narodne stranke za idrijski okraj. Marljivo je dopisoval raznim ljubljanskim listom in od 1919 slovenskim primorskim listom, v katerih je objavil ve\xc4\x8d zgodovinskih \xc4\x8dlankov o Idriji in tamkaj\xc5\xa1njem rudniku. Kot glasbenik je spodbujal \xc5\xa1iritev cerkvene in svetne glasbe, vodil Katoli\xc5\xa1ko delavsko dru\xc5\xbebo, bil odbornik Raiffeisnove posojilnice v Idriji.'