b"\n_START_ARTICLE_\nViktor \xc5\xa0klovski\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nMladost je pre\xc5\xbeivel v Sankt Peterburgu. Zaradi slabega uspeha je bil izklju\xc4\x8den iz \xc5\xa1ole, vendar je vseeno kon\xc4\x8dal ni\xc5\xbejo gimnazijo. V gimnaziji je objavljal v reviji Vesna. Na zgodovinsko-filolo\xc5\xa1kem oddelku univerze v Sankt Peterburgu je poslu\xc5\xa1al predavanja Ignacija Kra\xc4\x8dkovskega in Baudouina de Courtenayja._NEWLINE_Jeseni 1914 je kot prostovoljec od\xc5\xa1el v vojsko, leta 1915 se je vrnil v Petrograd, kjer je slu\xc5\xbeil v \xc5\xa1oli za \xc4\x8dastnika-in\xc5\xa1truktorja za oklepna oro\xc5\xbeja. V tem obdobju je s skupino somi\xc5\xa1ljenikov (Jakobinski, Polimanov, O. M. Brik) pripravil prvi in drugi zvezek Zbornika teorije pesni\xc5\xa1kega jezika (1916, 1917), v katerem je objavil \xc4\x8dlanka O poezii i zaumnom jazyke ter Iskusstvo kak priem. Postal je eden izmed ustanoviteljev OPOJAZa (Ob\xc5\xa1\xc4\x8destvo izu\xc4\x8denija PO\xc3\xa8ti\xc4\x8deskogo JAZyka \xe2\x80\x94 Dru\xc5\xa1tvo za preu\xc4\x8devanje pesni\xc5\xa1kega jezika). OPOJAZ je skupaj z moskovskim lingvisti\xc4\x8dnim kro\xc5\xbekom akter ruskega formalizma._NEWLINE_Aktivno je sodeloval v februarski revoluciji, bil je v odboru Petrograjske rezerve oklepnih enot, kot njen predstavnik je sodeloval pri delu v Petrograjskem svetu. 3. julija 1917 je bil poslan na jugozahodno fronto kot pomo\xc4\x8dnik komisarja za\xc4\x8dasne vlade. Osebno je vodil napad na enega izmed polkov, bil je ranjen in odlikovan. L. G. Kornilov mu je podelil Kri\xc5\xbe svetega Jurija 4. razreda. Po ozdravitvi je bil kot pomo\xc4\x8dnik komisarja za\xc4\x8dasne vlade poslan v prvi kavka\xc5\xa1ki konjeni\xc5\xa1ki korpus v Perziji, kjer je organiziral evakuacijo ruskih \xc4\x8det, z njimi se je v Petrograd vrnil v za\xc4\x8detku leta 1918. V Sankt Peterburgu je deloval v umetni\xc5\xa1ko-zgodovinski komisiji Zimskega dvorca in aktivno sodeloval v zaroti antibolj\xc5\xa1evikov. Po odkritju zarote je bil prisiljen zapustiti Sankt Peterburg in odpotovati v Saratov, kjer se je skrival v psihiatri\xc4\x8dni bolni\xc5\xa1nici in delal na\xc4\x8drte za Teorijo proze. Odpotoval je v Kijev in v \xc4\x8detrti avtomobilski oklepni diviziji sodeloval pri neuspe\xc5\xa1nem poskusu strmoglavljenja hetmana Paula Skoropadskega. Na \xc5\xbeeljo znanca, ki ga je prepri\xc4\x8dal, da dostavi veliko koli\xc4\x8dino denarja v Sankt Peterburgu, je pri\xc5\xa1el do Moskve, kjer ga je prepoznal agent \xc4\x8cEKE, zato je, da bi se re\xc5\xa1il aretacije, sko\xc4\x8dil iz vlaka. Maksim Gorki se je zanj zavzel pred J. M. Sverdlovom. Po nekaterih virih naj bi Sverdlov dal \xc5\xa0klovskemu dokument o prekinitvi postopka proti njemu. Ob koncu leta 1918 se je odlo\xc4\x8dil, da ne bo ve\xc4\x8d sodeloval v politiki. V za\xc4\x8detku leta 1919 se je vrnil v Petrograd pou\xc4\x8devat literarno teorijo na Fakulteti za umetni\xc5\xa1ko prevajanje v peterbur\xc5\xa1kem zavodu Vsemirnaja literatura._NEWLINE_Udele\xc5\xbeil se je ruske dr\xc5\xbeavljanske vojne. Kot rde\xc4\x8dearmejec je sodeloval v bitkah pri Aleksandrovsku, Hersonu in Kahovki. V Petrograd se je vrnil 9. oktobra 1920. Bil je izbran za profesorja na Ruskem in\xc5\xa1titutu za umetnostno zgodovino. Leta 1921 in 1922 je aktivno objavljal v \xc4\x8dasopisih Peterburg, Dom iskusstv, Kni\xc5\xbenyj ugol. Leta 1922 so se za\xc4\x8dele aretacije revolucionarjev in 4. marca 1922 je v begu pred aretacijo odpotoval preko Finske do Nem\xc4\x8dije. Njegova \xc5\xbeena je kot talka pristala v zaporu. Od aprila 1922 do junija 1923 je \xc5\xbeivel v Berlinu, kjer je objavil knjigo spominov Sentimental'noe puteshestvie, vospominaniia (1923), namigujo\xc4\x8d na naslov knjige A Sentimental Journey Through France and Italy (1768) Laurenca Sterna, ki ga je ob\xc4\x8dudoval in po katerem se je zgledoval. V istem letu mu je bila dovoljena vrnitev v Sovjetsko zvezo, tudi zaradi prito\xc5\xbebe na sovjetske oblasti, kar je vklju\xc4\x8dil na zadnje strani svojega pisemskega romana Zoo ali Pisma ne o ljubezni. Bil si je blizu s futuristi \xe2\x80\x94 Hlebnikovim , Kru\xc4\x8donihom in Majakovskim. Komentarji o Moskvi v knjigi O Majakovskom in v knjigi \xc5\xbdili-byli: Vospominanija, memuarnye zapisi, povesti o vremeni prikazujejo realno sliko \xc5\xbeivljenja moskovskih izobra\xc5\xbeenih umetnikov._NEWLINE_Prejel je ve\xc4\x8d dr\xc5\xbeavnih odlikovanj, med njimi Kri\xc5\xbe sv. Jurija 4. razreda. Pokopan je na Kuncevskem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du v Moskvi.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nO\xc4\x8de je bil judovskega rodu, profesor matematike, kasneje profesor topni\xc5\xa1tva in mati rusko \xe2\x80\x94 nem\xc5\xa1kega rodu. Njegov stric Isaak Vladimirovi\xc4\x8d \xc5\xa0klovski (1864\xe2\x80\x941935) je bil novinar, kritik in etnograf. Starej\xc5\xa1i brat je postal filolog, profesor franco\xc5\xa1\xc4\x8dine na semeni\xc5\xa1\xc4\x8du v Sankt Peterburgu, bil je v Svetu pravoslavne skupnosti v Sankt Peterburgu, nekajkrat je bil aretiran in bil leta 1937 ustreljen. Drugi brat je bil leta 1918 ustreljen. Sestra je umrla od lakote v Sankt Peterburgu leta 1919. Njegova prva soproga Vasilisa Georgijevna \xc5\xa0klovskaja-Kordi (1890\xe2\x80\x941977) je bila umetnica. V zakonu sta se jima rodila sin Nikita Viktorovi\xc4\x8d \xc5\xa0klovski-Kordi (1924\xe2\x80\x941945), ki je umrl v vojni, ter h\xc4\x8di Varvara Viktorovna \xc5\xa0klovska-Kordi (r. 1927), ki je fizi\xc4\x8darka. Njegova druga soproga (od 1956) je bila Serafima Gustavovna Suok.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nNa pisanje \xc5\xa0klovskega so najbolj vplivala dela Tolstoja in Dostojevskega. Poleg literarne kritike in biografij o avtorjih (npr. Laurenca Sterna, Leva Tolstoja, Vladimirja Vladimirovi\xc4\x8da Majakovskega) je pisal napol avtobiografska dela, ki so slu\xc5\xbeila kot eksperiment pri pisanju literarne teorije, zgodovinske romane, teoreti\xc4\x8dna dela o filmu in scenarije. Vplival je na dela Mihaila Bahtina. Najbolj je poznan po konceptu potujitve (rus. \xd0\xbe\xd1\x81\xd1\x82\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xbd\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xb8\xd0\xb5) v literaturi. Koncept je razlo\xc5\xbeil v eseju Umetnost kot postopek leta 1917 in za umetni\xc5\xa1ka razglasil tista dela, ki so nastala s postopkom, ki na\xc5\xa1im vsakodnevnim, avtomatiziranim zaznavam vrne ob\xc4\x8dutek \xc5\xbeivosti in nam omogo\xc4\x8da, da stvari vidimo zunaj njihovega obi\xc4\x8dajnega konteksta. \xc4\x8cudenje in koncept potujitve sta postala temeljni vrednoti literarnega besedila, ki se tako od drugih besedil lo\xc4\x8di prav po posebnem na\xc4\x8dinu organizacije jezika. V pripovedoslovju je uvedel razlikovanje med fabulo in si\xc5\xbeejem, pri \xc4\x8demer se fabula nana\xc5\xa1a na kronolo\xc5\xa1ko zaporedje dogodkov, si\xc5\xbee pa na njihovo edinstveno umetni\xc5\xa1ko oblikovanje. Zgradba romana je glede na obliko lahko stopni\xc4\x8dasta, veri\xc5\xbena, prstanasta, vzporedna ... V sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino je bilo 2010 prevedeno delo Teorija proze.\n_START_SECTION_\nFilm\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0klovski je bil eden od zgodnej\xc5\xa1ih piscev o filmu. Zbirka njegovih esejev in \xc4\x8dlankov o filmu z naslovom Knji\xc5\xbeevnost in kinematografija je bila objavljena leta 1923. Bil je tesen prijatelj re\xc5\xbeiserja Sergeja Eisensteina, leta 1975 je objavil obse\xc5\xbeno kriti\xc4\x8dno oceno njegovega \xc5\xbeivljenja in dela. Leta 1920 in 1970 je bil scenarist pri \xc5\xa1tevilnih sovjetskih filmih (tudi v soavtorstvu), toda ta del njegovega \xc5\xbeivljenja in dela je zelo malo znan. V knjigi Tretja fabrika razmi\xc5\xa1lja o svojem delu v filmu."