b'\n_START_ARTICLE_\nFriderik Velbi\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v Gospe Sveti (Maria Saal), Vojvodini Koro\xc5\xa1ki v Avstrijskem cesarstvu v premo\xc5\xbeni dru\xc5\xbeini Josepha Antona Welwicha, lokalnega sodnega \xc4\x8dastnika in mestnega svetnika v Salzburgu, in Genovefe Mayr. Ime dru\xc5\xbeine, ki bi ga v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini zapisali Velbi\xc4\x8d, ka\xc5\xbee na slovenske korenine. Znano je, da je bila njegova mati Nemka, medtem ko je bila o\xc4\x8detova dru\xc5\xbeina morda slovenskega rodu, a to ni bilo dokazano.  Ni znano, ali je govoril slovensko, \xc4\x8deprav je dve leti delal kot zdravnik v Postojni. Tudi tu je \xc5\xa1e naprej razvijal svoje zanimanje za kriptogamne rastlinske vrste._NEWLINE_V nasprotju z \xc5\xbeeljami svojega o\xc4\x8deta, ki je \xc5\xbeelel, da bi \xc5\xa1tudiral pravo, je \xc5\xa1tudiral medicino in botaniko na Dunaju ter nato delal kot zdravnik v avstrijskih de\xc5\xbeelah v Kranjski in Moravski. Njegov interes za rastlinsko kraljestvo, v katerem je odkril \xc5\xa1tevilne do tedaj neznane rastline, je bil tako velik, da je leta 1839 v celoti opustil zdravni\xc5\xa1ki poklic._NEWLINE_S finan\xc4\x8dno pomo\xc4\x8djo W\xc3\xbcrttember\xc5\xa1kega botani\xc4\x8dnega zdru\xc5\xbeenja je odpotoval na Portugalsko, kjer je postal direktor botani\xc4\x8dnih vrtov. Slaven je postal, ko je z nadaljnjo pomo\xc4\x8djo portugalskega predstavnika W\xc3\xbcrtember\xc5\xa1ke botani\xc4\x8dne dru\xc5\xbebe izvedel raziskavo o Kanarskih otokih, Madeiri in od leta 1853 o takratni portugalski koloniji Angoli, kar je bilo v interesu portugalske vlade. Tam je leta 1859 v pu\xc5\xa1\xc4\x8davi Namib, v ju\xc5\xbenem delu Angole, odkril velbi\xc4\x8devko, enkratno predstavnico razreda gnetovcev, znano tudi kot tumboa  s podzemnim steblom premera 50 cm, ki lahko zraste 30 metrov globoko in s samo dvema do 2 m dolgima listoma, ki imata najdalj\xc5\xa1o \xc5\xbeivljenjsko dobo listov (1500 do 2000 let) v vsem rastlinskem kraljestvu._NEWLINE_Po osmih napornih letih raziskovanja in zbiranja se je leta 1861 vrnil na Portugalsko. Zaradi bolj\xc5\xa1ih delovnih razmer je leta 1863 od\xc5\xa1el v London. Tam je delal najprej v Prirodoslovnem muzeju, nato v Kraljevskih botani\xc4\x8dnih vrtovih v Kewu (Kew Gardens), kjer je razvr\xc5\xa1\xc4\x8dal in katalogiziral zelo veliko zbirko. Samo v publikaciji Sertum Angolense je opisal 12 novih kategorij in 48 novih vrst. Svojo dragoceno zbirko je zapustil londonskemu Prirodoslovnemu muzeju. Ker pa je njegovo angolsko raziskovanje financirala portugalska vlada, jo je zahtevala zase. Zadeva je bila re\xc5\xa1ena \xc5\xa1ele po triletnih pogajanjih: ena serija njegove zbirke je zdaj v Lizboni, druga pa je ostala v Londonu. Pokopan je na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du v Kensal Greenu, kjer je plo\xc5\xa1\xc4\x8da z napisom: "Frederikus Welwitsch, M.D. \xe2\x80\x93 Florae angolensis investigatorum princeps \xe2\x80\x93 Nat. in Carinthia 5 Feb 1806 \xe2\x80\x93 Ob. Londini 20. Oct 1872."'