b'\n_START_ARTICLE_\nFriderik Viljem, Veliki volilni knez\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nFriderik Viljem je sin volilnega kneza Jurija Viljema. Rojen med tridesetletno vojno je osnove izobrazbe in stoi\xc4\x8dno kalvinisti\xc4\x8dno vzgojo dobil v varnem okolju utrjenega mesta K\xc3\xbcstrin na soto\xc4\x8dju Odre in Warte. \xc5\xa0tirinajstletnega so poslali na Holandsko k stricu njegove matere Frideriku Henriku Oranskem, ki je bil upravitelj (nizozemsko stadhouder) Republike Nizozemske. Tam je 4 leta \xc5\xa1tudiral na univerzi v Leidnu, na nizozemskem dvoru sre\xc4\x8dal vplivne ljudi in \xc5\xa1e utrdil svoje kalvinisti\xc4\x8dno prepri\xc4\x8danje. O\xc4\x8daralo ga je visoko razvito gospodarstvo in organiziranost dr\xc5\xbeave, spoznal je pomen trgovine in podjetni\xc5\xa1tva, kar je vse imelo odlo\xc4\x8dujo\xc4\x8d vpliv na njegovo kasnej\xc5\xa1e vladanje.\n_START_SECTION_\nPrevzem vladarskih dol\xc5\xbenosti\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1640 je o\xc4\x8de umrl. De\xc5\xbeela je bila od vojne opusto\xc5\xa1ena. Uradno je bila od leta 1635 na strani habsbur\xc5\xa1kega cesarja v vojni s \xc5\xa0vedi. Bila je polna razli\xc4\x8dnih voja\xc5\xa1kih skupin. Zahodne pokrajine so te\xc5\xbeile k odcepitvi in k povezavi z Nizozemsko. Neurejeno je bilo fevdno razmerje vojvodine Prusije, ki je bila edina neprizadeta od vojne, ker se je nahajala dale\xc4\x8d na vzhodu. Dr\xc5\xbeavna blagajna je bila prazna, vojaki vznemirjeni. Vlado je vodil Avstrijcem naklonjeni grof Schwarzenberg._NEWLINE_Mladi knez je najprej postavil odnose s sosedi na pravo mesto. Odstavil je grofa Schwarzenberga, se odlepil od avstrijske politike in postavil v ospredje interese svoje dr\xc5\xbeave. S \xc5\xa0vedi je leta 1641 sklenil premirje. Od poljskega kralja je pridobil fevdno pravico do vojvodine Prusije. Pridobil je kontrolo nad vojsko. Zbolj\xc5\xa1anje odnosov z Nizozemsko je leta 1646 potrdil s poroko s h\xc4\x8derjo Friderika Henrika Oranskega. Poleg bogate dote je pripeljala s seboj holandske rokodelce, graditelje, gospodarstvenike in trgovce, ki so na podro\xc4\x8dju Berlina in Potsdama ustanovili "holandsko kolonijo". Stekla je gradnja utrdb, mestnega gradu, ulic, kanalov._NEWLINE_Po dolo\xc4\x8dilih vestfalskega miru (1648) se je moral Friderik Viljem odpovedati v korist \xc5\xa0vedov Zahodnemu Pomorjanskemu (zahodno od Odre) s Stettinom (danes Szczecin). Po dogovoru s \xc5\xa0vedi je v zameno dobil \xc5\xa1kofije Halberstadt, Minden in Cammin in pri\xc4\x8dakovano pravico do nad\xc5\xa1kofije Magdeburg._NEWLINE_Leta 1653 je po trdih pogajanjih na zboru stanov prodrl z idejo enotne samostojne dr\xc5\xbeave in dobil pristanek za pove\xc4\x8danje davkov za financiranje vojske. 41\xc2\xa0% denarja naj bi prispevalo plemstvo in 59% mesta. V zameno je dal mestom ugodnosti pri trgovanju, plemstvu pa privilegije, v glavnem v breme kmetov (nevzdr\xc5\xbene tlake). Z reformami sta se oblikovala oficirski in uradni\xc5\xa1ki sloj, ki sta imela v bodo\xc4\x8de pomembno vlogo pri centraliziranem vodenju dr\xc5\xbeave.\n_START_SECTION_\nMed drugo nordijsko vojno 1656-60\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1656 je \xc5\xa1vedski kralj Karel X. Gustav bliskovito zavzel Poljsko in ob njej vojvodino Prusijo. Friderik Viljem je bil prisiljen pod zelo neugodnimi pogoji skleniti fevdno pogodbo s \xc5\xa1vedskim kraljem. A polo\xc5\xbeaj \xc5\xa0vedov na Poljskem se je kmalu poslab\xc5\xa1al, ko so se Poljaki opomogli od presene\xc4\x8denja in se za\xc4\x8deli boriti proti okupatorju. \xc5\xa0vedski kralj je sedaj Frideriku Viljemu ponudil sodelovanje pri delitvi Poljske. Skupaj sta 28.-30. julija 1656 v pokolu pri Var\xc5\xa1avi premagala poljsko vojsko. To je bil prvi prakti\xc4\x8dni preizkus nove Friderikove vojske. A kmalu so novo zvezo za\xc4\x8deli napadati od zunaj Litvanci, Rusi in Nizozemci in Friderik Viljem je moral za\xc4\x8deti misliti predvsem na obrambo. \xc5\xa0vedski kralj je sku\xc5\xa1al obdr\xc5\xbeati Friderikovo zavezni\xc5\xa1tvo in mu je fevdalni odnos v vojvodini Prusiji spremenil v popolno suverenost nad vojvodino in sosednjo \xc5\xa1kofijo Varmijo (Ermland). Ko pa so naslednje leto \xc5\xa0vedsko napadli Danci in se je ta spet bliskovito odzvala in zavzela Dansko, in ko se je avstrijski cesar spomnil na svoje pogodbene obveze do Poljske in prisko\xc4\x8dil Poljski na pomo\xc4\x8d, se je tudi Friderik Viljem \xc4\x8dutil spet varnej\xc5\xa1ega na drugi strani. Pobotal se je s Poljsko, novi avstrijski cesar Leopold I. pa je posredoval, da je tudi Poljska priznala brandenbur\xc5\xa1ko suverenost nad vojvodino Prusijo. V zameno je Friderik Viljem podprl Leopolda I. pri izvolitvi za cesarja._NEWLINE_Skupaj z Dansko in Nizozemsko je brandenbur\xc5\xa1ko-cesarska vojska za\xc4\x8dela novo vojno proti \xc5\xa0vedski in zavzela ozemlje do Stettina. Tedaj pa je spet pri\xc5\xa1lo do preobrata. S pirenejskim mirom se je kon\xc4\x8dala vojna med \xc5\xa0panijo in Francijo. Osvobojen pritiska z zahoda se je francoski prvi minister, kardinal Mazarin, odlo\xc4\x8dil podpreti \xc5\xa0vede in zahteval spo\xc5\xa1tovanje ozemeljske delitve iz vestfalskega mirovnega sporazuma. Mo\xc4\x8dni sili nih\xc4\x8de ni \xc5\xbeelel nasprotovati in z mirom v Olivi (1660) se je moral Friderik Viljem spet odpovedati Zahodnemu Pomorjanskemu. Dokon\xc4\x8dno pa mu je bila mednarodno priznana suverenost nad vojvodino Prusijo in ugled mo\xc4\x8dne voja\xc5\xa1ke sile.\n_START_SECTION_\nObdobje miru 1660 - 1672\n_START_PARAGRAPH_\nFriderik Viljem se je ponovno lotil urejanja uprave dr\xc5\xbeave in vojske (po potrebi do 20.000 mo\xc5\xbe), ki je zahtevala veliko denarja, pobranega z davki. Neprestano je bilo potrebno omejevati pravice in privilegije stanov v korist interesov dr\xc5\xbeave. To je bilo la\xc5\xbee dosegati v osrednjih de\xc5\xbeelah, te\xc5\xbee pa na mejnih podro\xc4\x8djih, kjer so njihovo samostojnost podpirale sosednje Nizozemska in Poljska. Friderik Viljem je imel suverenost v vojvodini Prusiji priznano na mednarodnem nivoju, niso pa se z njo strinjali pruski stanovi, ki jim je nova ureditev jemala mnoge prej\xc5\xa1nje privilegije. Najte\xc5\xbee je bilo v K\xc3\xb6nigsbergu (danes Kaliningrad), kjer so stanovi prosili za pomo\xc4\x8d Poljake in dvignili vstajo in je Friderik upor zadu\xc5\xa1il \xc5\xa1ele z osebnim nastopom in voja\xc5\xa1ko silo. Upornost poljskega plemstva je tlela \xc5\xa1e naprej in Friderik je leta 1672 \xc5\xa1e enkrat nastopil s silo in dal voditelja von Kalksteina kot veleizdajalca usmrtiti._NEWLINE_Na ozemlju blizu nizozemske meje so bile te\xc5\xbeave z dvojnimi lastni\xc5\xa1tvi, ki jih je kon\xc4\x8dno re\xc5\xa1il z delitvijo ozemlja, tako da so v izklju\xc4\x8dni lasti volilnega kneza ostala nepovezana ozemlja Cleve, Mark in Ravensberg. Z vojsko je moral zadu\xc5\xa1iti demonstracije v Magdeburgu. V splo\xc5\xa1nem pa je uspel spremembe uveljaviti z zmernimi metodami prisile._NEWLINE_Obse\xc5\xbena so bila prizadevanja k pospe\xc5\xa1evanju gospodarstva. Pospe\xc5\xa1eval je kolonizacijo v tridesetletni vojni opustelih predelov, tudi s priseljenci. Vabil je tuje obrtnike, pospe\xc5\xa1eval podjetni\xc5\xa1tvo in razvoj industrije s koncesijami in fiskalnimi ugodnostmi, zlasti na podro\xc4\x8dju brandenbur\xc5\xa1ke marke, obnavljal mesta, mostove, poti, zgradil kanal med rekami Odro, Spree, Havel in Labo, ki je mo\xc4\x8dno pospe\xc5\xa1il notranjo trgovino, ustanovil brandenbur\xc5\xa1ko po\xc5\xa1to (konkurenco cesarski). Njegove mladostne sanje o pomorski trgovini in mornarici pa so ostale le v povojih._NEWLINE_Razvijal je osnovno \xc5\xa1olstvo in gimnazije. Univerzam v Frankfurtu na Odri in K\xc3\xb6nigsbergu je dodal univerzo v Duisburgu, ki pa ni obstala. V Berlinu je zbral znanstvenike, ustanovil kraljevo knji\xc5\xbenico in zgodovinarja Samuel von Pufendorfa zadol\xc5\xbeil za svoj \xc5\xbeivljenjepis, iz katerega je nastalo pomembno zgodovinsko delo 17. stoletja. Po tedanji modi se je posve\xc4\x8dal umetnostim, kupoval umetnine, pove\xc4\x8dal glavno mesto in pri tem zaposlil \xc5\xa1tevilne umetnike. Zavzemal se je za versko toleranco, vendar jo je moral velikokrat uveljavljati s silo, dru\xc5\xbeba za take stvari \xc5\xa1e ni bila zrela.\n_START_SECTION_\nSpopadi ob francoski meji\n_START_PARAGRAPH_\nOdkar je Francija kon\xc4\x8dala vojno s \xc5\xa0panijo, se je njena pozornost obrnila k Nizozemski. Napetosti so se za\xc4\x8dele pojavljati tudi na francosko nem\xc5\xa1ki meji, a do huj\xc5\xa1ega spopada ni pri\xc5\xa1lo do leta 1672, ko je Ludvik XIV. napadel Nizozemsko in pri tem kr\xc5\xa1il tudi nem\xc5\xa1ko ozemlje (francosko-nizozemska vojna). Na to se je nem\xc5\xa1ki cesar moral odzvati, a je poslal na mejo le majhno vojsko, medtem ko je Friderik Viljem dvignil 20.000 mo\xc5\xbe. Akcija je prisilila Francoze, da so del vojske z Nizozemske prestavili v Porenje. A Leopoldu I. tedaj o\xc4\x8ditno ni bilo do vojskovanja. Do ve\xc4\x8djega spopada je pri\xc5\xa1lo \xc5\xa1ele leta 1674, ko je cesarsko-brandenbur\xc5\xa1ka vojska prekora\xc4\x8dila Ren in vdrla v Alzacijo. A tudi tedaj interesi sodelujo\xc4\x8dih niso bili enotni in vojskovanje ni prineslo konkretnih dose\xc5\xbekov.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0vedsko brandenbur\xc5\xa1ka vojna 1675-79\n_START_PARAGRAPH_\nJanuarja 1675 so \xc5\xa0vedi, v koordinaciji s Francozi, vdrli s severa v nebranjeni (brandenbur\xc5\xa1ka vojska je bila v Porenju) Brandenburg in ga zavzeli. V juniju je v protiudaru brandenbur\xc5\xa1ka vojska pod osebnim vodstvom Friderika Viljema pri Fehrbellinu odlo\xc4\x8dilno porazila \xc5\xa0vede. Tedaj so v ljudskih pesmih za\xc4\x8deli zanj uporabljati naziv Veliki knez. Do leta 1678 je zavzel vse \xc5\xa1vedsko Pomorjansko in pregnal \xc5\xa0vede z nem\xc5\xa1kega ozemlja._NEWLINE_\xc5\xbde od leta 1676 so v Nijmegnu potekala pogajanja za kon\xc4\x8danje francosko-nizozemske vojne. Vse strani so \xc5\xbeelele \xc4\x8dimprej\xc5\xa1nji mir, le Friderik je zavla\xc4\x8deval, da bi prej na terenu dosegel stanje, ki si ga je \xc5\xbeelel. A mu ni pomagalo. Nih\xc4\x8de si ni \xc5\xbeelel velike in mo\xc4\x8dne brandenbur\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave in velike sile so sklenile in z mirom v Saint-Germainu v juniju 1679 potrdile, da morajo obveljati meje iz vestfalskega mirovnega sporazuma. Friderik Viljem se je moral \xc5\xbee drugi\xc4\x8d umakniti iz Zahodnega Pomorjanskega in Stettina.\n_START_SECTION_\nDvojni preobrat v zavezni\xc5\xa1tvu\n_START_PARAGRAPH_\nNjegovo razo\xc4\x8daranje, zlasti nad nem\xc5\xa1kim cesarjem Leopoldom I., je bilo tolik\xc5\xa1no, da je v oktobru 1679 stopil v alianso s Francijo, za katero se je zdelo, da bolje brani interese svojih zaveznikov. \xc5\xa0el je celo tako dale\xc4\x8d, da je tajno ponudil podporo francoskemu kandidatu na naslednjih volitvah cesarja. A zveza je bila nenaravna. V de\xc5\xbeele nem\xc5\xa1kega cesarstva je prinesla veliko medsebojnega nezaupanja, Ludviku XIV. pa je omogo\xc4\x8dila, da je svobodneje in nekaznovano uveljavljal svoje interese na mejnem obmo\xc4\x8dju. Franciji je brez vojne priklju\xc4\x8dil nekatera cesarska in nem\xc5\xa1ka ozemlja (reunije), med njimi mesto Strassburg._NEWLINE_Povezava s Francijo je postala nevzdr\xc5\xbena, ko je Ludvik XIV.podlegel vplivu katoli\xc5\xa1ke protireformacije in za\xc4\x8del vse mo\xc4\x8dneje preganjati hugenote. Tedaj je v Angliji zavladal Jakob II. iz katoli\xc5\xa1ke dru\xc5\xbeine Stuartov in njuna povezava je obetala versko nestrpnost iz \xc4\x8dasov religioznih vojn. Friderik Viljem je 1685 obnovil obrambno zvezo z nizozemskim upraviteljem Viljemom III. Oranskim. Ko je Ludvik XIV. kmalu nato izdal nantski edikt, je Friderik Viljem takoj odgovoril s potsdamskim ediktom, s katerim je povabil francoske pregnance v svojo de\xc5\xbeelo. Tedaj so dozorele tudi razmere za ponovno povezavo z nem\xc5\xa1kim cesarjem. Friderik Viljem mu je ponudil izdatno voja\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d pri obrambi pred Turki. Leta 1686 so se v augsbur\xc5\xa1ki zvezi povezali vsi najpomembnej\xc5\xa1i nem\xc5\xa1ki knezi za boj proti Franciji. Izteka teh na\xc4\x8drtov Friderik Viljem ni do\xc5\xbeivel. Leta 1688 je umrl.'