b'\n_START_ARTICLE_\nStolnica svetega Martina, Mainz\n_START_SECTION_\nKonstrukcija romanske stolnice\n_START_PARAGRAPH_\nCerkev svetega Janeza, nato Sv. Salvatorja, ki jo je posvetil leta 911 nad\xc5\xa1kof Hatto I., je slu\xc5\xbeila kot stolnica \xc5\xa1kofu Mainzu do imenovanja Svetega Viligisa kot nad\xc5\xa1kofa leta 975.\n_START_SECTION_\nVilligsova nova stolnica\n_START_PARAGRAPH_\nV Viligisovem \xc4\x8dasu je mesto Mainz gospodarsko cvetelo. Viligis je postal eden od najvplivnej\xc5\xa1ih politikov tistega \xc4\x8dasa, bil je tudi regent cesarstva med letoma 991 in 994. Naro\xc4\x8dil je gradnjo nove stolnice v predromanski otonski arhitekturi. Nova in mogo\xc4\x8dna stavba je bila del Viligisove vizije Mainza kot \xc2\xbbdrugega Rima\xc2\xab. _NEWLINE_Ta nova stolnica naj bi prevzela funkcije dveh cerkva: stare stolnice in cerkve Sv. Albana, ki je bila najve\xc4\x8dja cerkev na obmo\xc4\x8dju in je spadala k benediktinski opatiji. Slu\xc5\xbeila je kot grobnica za \xc5\xa1kofe in druge plemi\xc4\x8de, vklju\xc4\x8dno Fastrad, soproge Karla Velikega. Ve\xc4\x8dina sinod in drugih pomembnih sre\xc4\x8danj je potekalo v samostanu Sv. Albana._NEWLINE_Nova stolnica je imela dva kora in dva transepta. Glavno poslopje je bilo zgrajeno v zna\xc4\x8dilnem triladijskem tlorisu kri\xc5\xbea. Kot je bilo obi\xc4\x8dajno v tistem \xc4\x8dasu, obok ni bil vklju\xc4\x8den zaradi strukturnih te\xc5\xbeav, povezanih z velikostjo objekta. Iz cerkve se je vzdigovalo \xc5\xa1est stolpov. Kri\xc5\xbeni hodnik je bil zaprt v zgradbi, majhna samostojna cerkvica, Marijina cerkev, je bila povezana s kolonado. Ta cerkvica se je kasneje razvila v kolegijsko cerkev sv. Marije ad Gradus._NEWLINE_Za gradnjo je bil uporabljen kot primarni gradbeni material rde\xc4\x8dkast lokalni pe\xc5\xa1\xc4\x8denjak. Notranjost je bila pod nad\xc5\xa1kofom Bardom, verjetno v sredini 10. stoletja, belo ometana. V \xc4\x8dasu prenove, ki jo je naro\xc4\x8dil Henrik IV. v poznem 11. stoletju, so ometali tudi veliko zunanjosti, le ven\xc4\x8dna sima (gejzon) je ostala izpostavljena v svoji izvirni rde\xc4\x8di in rumeni barvi. Menijo, da se je obarvanost stolnice ve\xc4\x8dkrat spremenila._NEWLINE_Stolnica je utrpela najve\xc4\x8djo \xc5\xa1kodo zaradi po\xc5\xbeara na dan njene posvetitve leta 1009. Nad\xc5\xa1kof Bardo (Bardo iz Oppertshafena) je predsedoval zaklju\xc4\x8dku stolnice, ki se je za\xc4\x8dela graditi pod Svetim Viligisom. Sveti Viligis je bil pokopan v cerkvi Sv. \xc5\xa0tefana leta 1011. Leta 1037 so bili glavni deli trupa gotovi.\n_START_SECTION_\nDva kora\n_START_PARAGRAPH_\nRazlog za izgradnjo dveh korov ni povsem jasen. Mnogi raziskovalci pravijo, da obstaja nekak\xc5\xa1en simbolni pomen, kot imperij in cerkev ali telo in du\xc5\xa1a, a ne obstaja neizpodbiten dokaz za take teorije. Drugi trdijo, da je imela gradnja funkcionalen namen za obredne procesije. Ne glede na prvotni namen dveh prezbiterijev, je bil vzhodni kor namenjen mno\xc5\xbeicam vernikov, zahodni prezbiterij pa je bil rezerviran za \xc5\xa1kofa in duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino.\n_START_SECTION_\nBardov zahodni kor\n_START_PARAGRAPH_\nV ve\xc4\x8dini stolnic tistega \xc4\x8dasa, je glavni prezbiterij le\xc5\xbeal na vzhodni strani. Sveti Viligis pa je zasnoval svojo stolnico z glavnim prezbiterijem na zahodu, menda po vzoru velikih bazilik v Rimu, ki so bile zgrajene na ta na\xc4\x8din. (Viligisova zasnova presenetljivo spominja na staro baziliko svetega Petra.)_NEWLINE_Kor je bil hudo po\xc5\xa1kodovan v po\xc5\xbearu leta 1009 in je ostal tak \xc5\xa1e pod nad\xc5\xa1kofoma Erkanbaldom in Aribom. Oltar je bil dokon\xc4\x8dno rekonstruirana pod Bardom. Nato je tam pokopal svojega predhodnika Ariba, \xc5\xa1e preden je bil preostali del stolnice kon\xc4\x8dan.\n_START_SECTION_\nHenrika IV. vzhodni kor\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1081 je ogenj spet zajel stolnico in videz Salijskega zahodnega dela ni znan. Leta 1100 je Henrik IV. odredil rekonstrukcijo v starem lombardskem slogu. Stari ravni kor na vzhodni strani je bil zamenjana z veliko apsido, ki je imela zunanjo galerijo z ozkimi arkadami na kratkih stebrih, okronano s polkro\xc5\xbeno steno s \xc5\xa1irokimi psevdo arkadami in visokimi pilastri na obeh straneh. Nov kor je imel triladijsko grobnico. Po\xc5\xa1kodovan kvadratni stolp je bil nadome\xc5\xa1\xc4\x8den z osmerokotno kupolo, nad katero je bil kasneje dodan osmerokotni stolp. Spremljajo\xc4\x8de stopni\xc5\xa1\xc4\x8de je ostalo od prve stolnice. Te spremembe so zelo podobne tudi obnovi stolnice v Speyerju nekaj let prej._NEWLINE_Henrik je naredil tudi nekaj drugih manj\xc5\xa1ih sprememb, kot so dvig transepta na vzhodni strani in dodane odprtine na ravni stebrov. Portali stebrnega nivoja so bili zgrajeni med prvimi._NEWLINE_Henrik je umrl leta 1106, preden so bile njegove spremembe dokon\xc4\x8dane. Z njegovo smrtjo so sredstva za obnovo stolnice usahnila in tako je bila preostala gradnja opu\xc5\xa1\xc4\x8dena. Stolnica v Mainzu velja za eno od treh cesarskih stolnic (Kaiserdome) Svetega rimskega cesarstva, skupaj s stolnico v Wormsu in Speyerju.\n_START_SECTION_\nEvolucija glavne ladje\n_START_PARAGRAPH_\nNad\xc5\xa1kof Adalbert I. iz Saarbr\xc3\xbcckna (1110-1137) je imel dvonadstropno kapelo z imenom Gotthard, kot uradno pala\xc4\x8dno kapelo poleg stolnice. Menijo, da je prav tako odredil obnovo glavnega dela stolnice, predvsem zaradi podobnosti med glavno ladjo in oboki nove kapele._NEWLINE_Zasnova za prenovo je bila ponovno vzeta iz romanske stolnice v Speyerju. Tokrat brez cesarjevega denarja graditelji niso imeli sredstev za nakup kakovostnega pe\xc5\xa1\xc4\x8denjaka, ki se je uporabljal v \xc4\x8dasu Henrikove prenove. Namesto tega so uporabljali apnenec. Tudi drugi elementi prenove so bili veliko cenej\xc5\xa1i in ekstravagantnemu slogu stolnice v Speyerju so se v veliki meri izognili._NEWLINE_Osrednja cerkvena ladja je bila zgrajena neverjetnih 28 metrov visoko in je pet metrov ni\xc5\xbeja od tiste v Speyerju. Zdi se, da so bili slepi loki mi\xc5\xa1ljeni, da bi vklju\xc4\x8devali okna, kot v Speyerju, vendar vi\xc5\xa1ina strehe tega ni dovoljevala. Nastal je u\xc4\x8dinek treh ravni, zaradi lokov, ki se kon\xc4\x8dajo pred okni, kar je bila novost v arhitekturi._NEWLINE_Glavna ladja je bila dodatno obnovljena v 12. stoletju. Celotno zunanjo steno konstrukcije so s\xc4\x8dasoma zamenjali. Okoli leta 1200 je bil strop nadome\xc5\xa1\xc4\x8den z rebrastim obokom, dokaj novo tehniko za tisti \xc4\x8das.\n_START_SECTION_\nDodatne prenove\n_START_PARAGRAPH_\nPribli\xc5\xbeno v \xc4\x8dasu, ko je bil name\xc5\xa1\xc4\x8den rebrast obok je bilo odlo\xc4\x8deno, da se obnovi zahodno polovico stolnice, ki je ostala razmeroma nespremenjena od Viligisove zgradbe. V nasprotju z vzhodnim delom, ki je bil \xc5\xbee prenovljen v visoko romanskem slogu, so te nove spremembe izvedene v pozno romanskem slogu. Nov obok je bil dodan na severni in ju\xc5\xbeni pre\xc4\x8dni ladji. Velika okna so bila dodana v steno, ki lo\xc4\x8duje pre\xc4\x8dne od glavne ladje. Velika kupola, ki povezuje pre\xc4\x8dne z glavno ladjo, je okra\xc5\xa1ena s frizi in stebri._NEWLINE_Dodali so tri majhne apside in dva velika stebra za podporo majhnim stolpom. Na treh odprtih stranicah prezbiterija so bili dodani pedimenti. Na splo\xc5\xa1no je bil zahodni del stolnice ob\xc5\xa1irno okra\xc5\xa1en, da bi se lahko primerjal s prenovljenim vzhodnim delom.\n_START_SECTION_\nPost-romanska zgradba in obnova\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde v \xc4\x8dasu obnove na zahodnem delu stolnice, so vpeljali nove arhitekturne sloge, ki so se za\xc4\x8deli uveljavljati v tistem obdobju. To so gotski elementi in kasneje tudi baro\xc4\x8dni.\n_START_SECTION_\nGotski dodatki\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi post-romanski dodatek stolnici je bila zahodna korna pregrada. Enako je bilo v naslednjih nekaj stoletjih v gotskem slogu prenovljeno obmo\xc4\x8dje kri\xc5\xbeanja ladij. _NEWLINE_Z za\xc4\x8detkom leta 1279, so bile oblikovane gotske kapele z velikimi dekorativnimi okni. Leta 1418 je bila, na zahtevo nad\xc5\xa1kofa Janeza II. iz Nassaua, zgrajena Nassauerjeva kapela, prostostoje\xc4\x8da cerkvica v srednji ladji. Gradnjo te kapele pripisujejo Madern Gerthenerju, ki je odgovoren tudi za Spominsko kapelo, zgrajeno v ve\xc5\xbei na zahodni strani obmo\xc4\x8dja kri\xc5\xbeanja ladij._NEWLINE_V tem obdobju so bili obnovljeni tudi stolpi. Zvoniku so dodali dva stolpa na prehodih, na vzhodnem leta 1361 in na zahodnem leta 1418. Ti stolpi so bili zaklju\xc4\x8deni s piramidnimi strehami v gotskem slogu. (Stolpi so se izkazali za tako te\xc5\xbeke, da so vzhodni stolp podprli s stebrom, postavljenim leta 1430)._NEWLINE_Kri\xc5\xbeni hodnik je bil mo\xc4\x8dno prenovljen. V tem \xc4\x8dasu je bila tudi Liebfrauenkirche popolnoma nadome\xc5\xa1\xc4\x8dena in ozna\xc4\x8dila zadnji del stavbe prenovljene v gotskem slogu. Streha na vzhodnem stolpu je bila zamenjana leta 1579. Po tem na stolnici skoraj dve stoletji ni bilo ve\xc4\x8djih sprememb.\n_START_SECTION_\nBaro\xc4\x8dni dodatki\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1767 je v zahodni stolp udarila strela in njegova streha je bila pri tem uni\xc4\x8dena. Leta 1769 je in\xc5\xbeenir Franz Ignaz Michael Neumann zasnoval novo zanimivo streho stolpa. Vsi stolpi v zahodnem krilu so bili pokriti s to novo baro\xc4\x8dno kamnito zasnovo, \xc4\x8deprav je bilo dobro poskrbljeno tudi za ohranitev prej\xc5\xa1njih slogov. Fiale pedimentov v kapelah so bile nadome\xc5\xa1\xc4\x8dene s strukturami v obliki \xc5\xbeare. Slavnega petelina (kazalnik vremena), imenovanega Domsgickel so dodali v tem \xc4\x8dasu._NEWLINE_Notranjost stolnice je bila mo\xc4\x8dno pobeljena. Kip svetega Martina je bil pritrjen na strehi zahodnega prezbiterija leta 1769.\n_START_SECTION_\nRekonstrukcija v 19. stoletju\n_START_PARAGRAPH_\nNad\xc5\xa1kofija v Mainzu je v poznem 18. stoletju mo\xc4\x8dno trpela. Po vdoru francoskih revolucionarnih sil leta 1792, je bil Mainz napaden od pruskih vojakov, zmaga leta 1793 je privedla do konca Republike. Ta napad je po\xc5\xa1kodoval velik del stolnice, zlasti vzhodno krilo, kri\xc5\xbeni hodnik in Liebfrauenkirche, ki je bila poru\xc5\xa1ena leta 1803 (leto, ko je Mainz izgubil svojo nad\xc5\xa1kofijo in postal navadna \xc5\xa1kofija). Stolnica je bila ve\xc4\x8d let uporabljena kot voja\xc5\xa1ko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de, prodane so bile velike koli\xc4\x8dine artefaktov, lesene notranje dele so uporabili za kurjavo._NEWLINE_\xc5\xa0kof Colmar (1802-1818) je bil, s podporo Napoleona, postavljen v prizadevanju za obnovo. Ta prizadevanja so bila prekinjena z nastanitvijo potreb za francosko vojsko leta 1813. Stolnica je bila uporabljena kot cerkev prvi\xc4\x8d po enajstih letih, leta 1814. Leta 1831 so bile reparacije ve\xc4\x8dinoma zaklju\xc4\x8dene. Glavna sprememba v stavbi je bila \xc5\xbeelezna kupola na glavnem vzhodnem stolpu, arhitekta Georga Mollerja. Ta kupola je bila odstranjena leta 1870, ker je bila prete\xc5\xbeka._NEWLINE_Po tem se je Pierre Cuypers zavezal za dolgotrajna restavratorska dela. Podporni steber v vzhodnem kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8dnem stolpu je bil odstranjen, ker te\xc5\xbeek zvonik ni ve\xc4\x8d stal. Kripta v vzhodnem prezbiteriju je bila obnovljena, ne pa tudi izvirni deli iz \xc4\x8dasa Henrika IV. Ob zaklju\xc4\x8dku teh rekonstrukcij, je bil leta 1875 zgrajen neoromanski stolp na prostoru vzhodnega kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8dnega stolpa._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je bila stolnica enkrat prebarvana. Velike in barvne freske, vklju\xc4\x8dno z nekaterimi Filipa Veita, so naslikali za dekoriranje notranjosti stolnice.\n_START_SECTION_\nRestavriranje v 20. stoletju\n_START_PARAGRAPH_\nPrizadevanja za ohranitev stolnice pred nadaljnjo \xc5\xa1kodo so se za\xc4\x8dela v letu 1900. Regulacija reke Ren je povzro\xc4\x8dila zni\xc5\xbeanje podtalnice, lesene podkonstrukcije so postale gnile, temelji so za\xc4\x8deli propadati in treba jih je bilo zamenjati. Za za\xc4\x8detek so leta 1909 stare temelje podprli. Dela so bila ustavljena leta 1916 zaradi prve svetovne vojne. Med letoma 1924 in 1928 so bili temelji popolnoma okrepljeni z novimi iz betona. Beton in jeklo sta bila uporabljena za sidranje stolpov in glavnega oboka._NEWLINE_Nova so bila tla, izdelana iz rde\xc4\x8dega marmorja. Arhitekt Paul Meyer-Speer je spremenil notranje stene s pisanim pe\xc5\xa1\xc4\x8denjakom, odstranil ve\xc4\x8dino Veitovih slik in obnovil videz podoben prvotni izvedbi Viligis-Bardo. \xc5\xbdal ta restavratorski poseg ni bil stabilen in leta 1959 je ve\xc4\x8dina barve izginila._NEWLINE_V drugi svetovni vojni, je bil Mainz ve\xc4\x8dkrat tar\xc4\x8da zavezni\xc5\xa1kih bombnih napadov. Stolnica je bila ve\xc4\x8dkrat zadeta v avgustu 1942. Ve\xc4\x8dina streh je pogorela, zgornji nivo kri\xc5\xbenega hodnika je bil uni\xc4\x8den. Obok je prenesel napade in je ostal nedotaknjen. Po\xc5\xa1kodovani elementi so bili sanirani avtenti\xc4\x8dno, kot je le mogo\xc4\x8de, v procesu, ki se je nadaljeval tudi v letu 1970. Poleg tega je bilo zamenjanega tudi veliko stekla._NEWLINE_Zunaj je bila stolnica pobarvana rde\xc4\x8de, da se je ujemala z zgodovinskimi stavbami v Mainzu. Poleg tega so bila izvedena obse\xc5\xbena \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denja in obnovitvena dela, ki so se kon\xc4\x8dala leta 1975. V tem letu so praznovali tiso\xc4\x8d let od za\xc4\x8detka gradnje stolnice._NEWLINE_V letu 2001 so se za\xc4\x8dela nova restavratorska dela v stolnici in zunaj nje. Pri\xc4\x8dakujejo, da bodo traja od deset do petnajst let.'