b"\n_START_ARTICLE_\nKraljeva cesta (anti\xc4\x8dna)\n_START_PARAGRAPH_\nKraljeva cesta je bila trgovska pot \xc5\xbeivljenjskega pomena na starodavnem Bli\xc5\xbenjem vzhodu, ki je Afriko povezala z Mezopotamijo. Iz Egipta je tekla \xc4\x8dez Sinajski polotok do Aqabe, od tam je zavila severno \xc4\x8dez Transjordanijo v Damask in reke Evfrat._NEWLINE_Po muslimanskem osvajanju rodovitnega polmeseca v 7. stoletju na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja in vse do 16. stoletja je muslimanom, ki so prihajali iz Sirije, Iraka in naprej ter se usmeril proti svetemu mestu Meka, slu\xc5\xbeila kot darb al-hajj ali romarska pot za muslimane. _NEWLINE_V sodobni Jordaniji tej poti sledita cesta \xc5\xa1t. 35 in cesta \xc5\xa1t. 15, ki Irbid na severu povezujeta z Aqabo na jugu. Ju\xc5\xbeni del pre\xc4\x8dka ve\xc4\x8d globokih vadijev, zato je zelo slikovita, ovinkasta in precej po\xc4\x8dasna.\n_START_SECTION_\nPotek\n_START_PARAGRAPH_\nCesta se je za\xc4\x8dela v Heliopolisu v Egiptu in od tam tekla proti vzhodu do Clysme (sodobni Suez), preko prelaza Mitla in egiptovskih utrdb Nekhl in Themed v Sinajski pu\xc5\xa1\xc4\x8davi do Eilata in Aqabe. Od tam se je cesta usmerila proti severu skozi dolino Arabah, mimo Petre in Ma'ana do Udhruha, Sela in Shaubaka. Skozi Al-Karak in de\xc5\xbeelo Moab do Madabe, Rabbah Amona / Filadelfije (sodobni Aman), Gerasa, Bosra, Damask in Tadmor, kon\xc4\x8dala se je pri Resafi na zgornjem Evfratu.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdelezna doba\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tevilne starodavne dr\xc5\xbeave, vklju\xc4\x8dno Edom, Moab, Amon in razli\xc4\x8dne aramejske enote, so bile v veliki meri odvisne od Kraljeve ceste in trgovine.\n_START_SECTION_\nKlasi\xc4\x8dna antika\n_START_PARAGRAPH_\nNabatejci so to cesto uporabljali kot trgovsko pot za luksuzno blago, kot so kadilo in za\xc4\x8dimbe iz ju\xc5\xbene Arabije. Mogo\xc4\x8de je bil vzrok njihove vojne s Hasmonejcem Aleksandrom Jannejem in z Iturejo v za\xc4\x8detku 1. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. _NEWLINE_V rimskem obdobju se je cesta imenovala Via Regia. Cesar Trajan jo je obnovil in preimenoval v Via Traiana Nova, pod tem imenom pa je slu\xc5\xbeila kot voja\xc5\xa1ka in trgovska pot ob utrjenem Limes Arabicusu.\n_START_SECTION_\nBizantinsko obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nCesta je bila tudi za kristjane pomembna romarska pot, saj je potekala poleg gore Nebo, mesto Mojzesove smrti in groba po Bibliji. Druga cesta ga je povezovala z Jeruzalemom preko Al-Maghtasa, 'mesta krsta' ob reki Jordan (kjer naj bi Jezusa krstil Janez Krstnik), naslovne \xc5\xa1kofije Livias in Jeriha (Tell es-Sultan).\n_START_SECTION_\nPo muslimamski zasedbi\n_START_PARAGRAPH_\nPo muslimanskih osvajanjih so cesto uporabljali kot glavno pot had\xc5\xbea iz Sirije v Meko, dokler niso v 16. stoletju osmanski Turki zgradili Tariq al-Bint, 800 km dolgo cesto od Damaska do Meke z majhnimi utrdbami za varovanje vodnih virov za romarje. Najbolje ohranjena je Qatrana. _NEWLINE_Te\xc5\xbeki \xc4\x8dasi so bili v obdobju kri\xc5\xbearjev, ko je cesta potekala skozi provinco Oultrejordain kri\xc5\xbearskega  Jeruzalemskega kraljestva. V obdobjih premirja so gospodarji  Oultrejourdaina obi\xc4\x8dajno pustili karavane romarjev nepo\xc5\xa1kodovane, z izjemo Raynalda iz Ch\xc3\xa2tillona, ki je romarje dvakrat napadel in oropal. Njegova dejanja so s\xc4\x8dasoma vodila ne le do njegove lastne smrti od Saladinove roke, ampak v celoti do padca kri\xc5\xbearskega kraljestva leta 1187.\n_START_SECTION_\nV Svetem pismu\n_START_PARAGRAPH_\nKraljeva cesta ali Derech HaMelech je omenjena v  4. Mojzesovi knjigi (Num 20,17, 21,22), kjer je povezava, da so Izraelci pri svojem eksodusu uporabili to pot. Odpravili so se iz Kade\xc5\xa1a in zahtevali pravico do poti pri kralju Edoma, a jim je ta zavrnil prehod. Zaobljubil se je, da jih bo napadel, \xc4\x8de jo bodo uporabili. Ponudili so celo pla\xc4\x8dilo za vodo, ki bi je popilo njihovo govedo. Edomski kralj jih je vseeno zavrnil in se namenil nadnje z veliko in mo\xc4\x8dno oboro\xc5\xbeeno silo. Ko so za\xc5\xa1li in pri\xc5\xa1li na obmo\xc4\x8dje Transjordanije med reko Arnon in reko Zarka, so isto pro\xc5\xa1njo naslovili na amoritskega kralja Sihona in drugi\xc4\x8d na isti cesti jim je bil prepovedan prehod, kralj Sihon pa se je z njimi spopadel v bitki pri Jahazu. In oni so bitko tesno dobili. Posledi\xc4\x8dno so v tej de\xc5\xbeeli in severno od nje dobili nadzor. Plemena Mana\xc5\xa1e (vzhodna polovica), Gad in Reuben so pozneje naselila ta ozemlja._NEWLINE_\xc5\xa0tevilne vojne Izraelcev proti kraljestvom transjordanskega vi\xc5\xa1avja v obdobju Kraljevine Izrael (in njegovega sestrskega kraljestva, kraljevine Judeje) so se verjetno vsaj deloma borili za nadzor nad cesto."