b"\n_START_ARTICLE_\nVr\xc5\xa1i\xc4\x8d\n_START_PARAGRAPH_\nVr\xc5\xa1i\xc4\x8d (1611 m) je najvi\xc5\xa1ji slovenski cestni prelaz (tudi najvi\xc5\xa1ji v Vzhodnih Julijskih Alpah), ki povezuje Gorenjsko s Trento. Cesto preko prevala so zgradili med 1. svetovno vojno vojni ujetniki, predvsem Rusi. Na njihove \xc5\xbertve spominja Ruska kapelica nad cesto med Mihovim domom in Ko\xc4\x8do na Gozdu. Prelaz je lahko del leta zaprt zaradi snega._NEWLINE_Vr\xc5\xa1i\xc4\x8d velja za eno pomembnej\xc5\xa1ih izhodi\xc5\xa1\xc4\x8d za planinske ture na vrhove Mala Mojstrovka (2332 m) in Velika Mojstrovka (2366 m), Planja (2453 m), Prisojnik (Prisank) (2547 m), Razor (2601 m), \xc5\xa0itna glava (2087 m), Slemenova \xc5\xa1pica (1911 m), Sovna glava (1750 m), Suhi vrh (2109 m); ali kraj\xc5\xa1e sprehode po bli\xc5\xbenji okolici._NEWLINE_V bli\xc5\xbeini so planinski domovi: Erjav\xc4\x8deva ko\xc4\x8da (1515 m), Ti\xc4\x8darjev dom (1620 m),  Ko\xc4\x8da na Gozdu (1226 m) in Po\xc5\xa1tarska ko\xc4\x8da (1725 m).\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPovezavo med Kranjsko Goro in Trento so po vsej verjetnosti poznala \xc5\xbee starodavna ljudstva, ki so \xc5\xbeivela na na\xc5\xa1ih tleh. Prvi obiskovalci prelaza so bili verjetno lovci, sledili pa so jim pastirji. Tako so nastale prve poti \xc4\x8dez prelaz, ki so mu takrat pravili Kranjsko sedlo. V srednjem veku so se v Trenti naselili ljudje. \xc5\xbdivljenje v tej zelo oddaljeni dolini je bilo izredno trdo, najbli\xc5\xbeja pot do civilizacije pa je vodila \xc4\x8de prelaz Vr\xc5\xa1i\xc4\x8d v takratno Borov\xc5\xa1ko vas (dana\xc5\xa1nja Kranjska Gora). Ljudje so tam v zameno za sir, volno in ko\xc5\xbee dobili najnujnej\xc5\xa1e stvari za svoje pre\xc5\xbeivetje. V 16. stoletju se je v Trenti razvilo fu\xc5\xbeinarstvo, kar je povzro\xc4\x8dilo izsekavanje gozdov. To je trajalo do 18. stoletja, nato pa je Trenta ponovno zamrla. Gore nad Kranjsko Goro je omenjal \xc5\xbee Janez Vajkard Valvasor v svoji knjigi Slava vojvodine Kranjske, v njej je opisal tudi pot \xc4\x8dez Kranjsko sedlo._NEWLINE_V 19. stoletju so prelaz ve\xc4\x8dinoma uporabljali osamljeni pastirji, ob\xc4\x8dasno pa so ga obiskali tudi znanstveniki, kot je bil npr. zdravnik Belsazar Hacquet. Opisal je fu\xc5\xbeine, geolo\xc5\xa1ko zgradbo kamnin in alpsko floro. Zadnje je objavil v Plantae alpinae carniolicae (1782). Okolico so obiskali \xc5\xa1e naslednji znani ljudje: Angle\xc5\xbe Humphry Davy, francoski botanik Albert Bois de Chesne in kot planinca dr. Julius Kugy in dr. Henrik Tuma. Ker se je v drugi polovici devetnajstega stoletja obisk gora pove\xc4\x8deval, so se za\xc4\x8deli doma\xc4\x8dini pre\xc5\xbeivljati kot gorski vodniki, pove\xc4\x8dalo pa se je tudi trgovanje z lesom._NEWLINE_Skozi zgodovino je prelaz dobil naslednja imena: Jezerca, Kranjski vrh,  Mojstrovka Pass, Apenverein. Leta 1901 so na prelazu postavili prvo ko\xc4\x8do Vosshutte, ki je danes znana kot Erjav\xc4\x8deva ko\xc4\x8da. Enajst let kasneje ji je sledila \xc5\xa1e Slovenska ko\xc4\x8da, ki je danes znana kot Ti\xc4\x8darjev dom po zdravniku in planincu dr. Josipu Ti\xc4\x8darju. _NEWLINE_\xc4\x8ceprav je bilo do prve svetovne vojne \xc5\xa1e dale\xc4\x8d, so se Avstrijci zavedali pomembnosti tega dela Slovenije, zato so leta 1907 v okolici Vr\xc5\xa1i\xc4\x8da in na njem organizirali voja\xc5\xa1ke vaje, ki si jih je ogledal sam nadvojvoda Franc Ferdinand. Med vajami so razli\xc4\x8dni rodovi vojske pre\xc4\x8dkali preval, zato so zanje zgradili zasilno cesto in ve\xc4\x8d mostov ter tako postavili traso za bodo\xc4\x8do cesto.\n_START_SECTION_\nGradnja ceste\n_START_PARAGRAPH_\n23. maja 1915 je Italija, do takrat \xc5\xa1e zaveznica, napadla Avstro-Ogrsko. Na slovenskem ozemlju, ki je mejilo na Italijo, se je oblikovala So\xc5\xa1ka fronta, raztezala se je vse od Rombona pa do izliva So\xc4\x8de v Jadransko morje. Ker je bil ta del Slovenije izredno odro\xc4\x8den in je imel slabe cestne povezave, se je avstrijsko poveljstvo odlo\xc4\x8dilo, da za oskrbo svojih \xc4\x8det \xc4\x8dez prelaz Vr\xc5\xa1i\xc4\x8d zgradi cesto._NEWLINE_V ta namen je v Kranjsko Goro pri\xc5\xa1lo ve\xc4\x8d kot 10.000 ruskih vojnih ujetnikov, ki so bili nastanjeni v sami vasi, v barakah v dolini reke Pi\xc5\xa1nice, na poti proti Klinu ob Erjav\xc4\x8devi ko\xc4\x8di, skratka povsod, kjer je bilo dovolj prostora. Avstrijci so jih zaposlili pri razli\xc4\x8dnih gradbenih delih. \xc5\xa0irili in utrjevali so \xc5\xbee obstoje\xc4\x8do cesto, gradili zidove in mostove, klesali kamenje ter opravljali razli\xc4\x8dna zemeljska dela. Gradnjo cest je vodil \xc5\xa1tab avstrijskih pionirskih enot, med katerimi je bilo tudi nekaj civilistov. Traso ceste so razdelili na 12 ali 13 odsekov; vsak odsek je prevzel en in\xc5\xbeenir. Dela na vseh odsekih so se za\xc4\x8dela hkrati. Poveljstva posameznih cestnih odsekov so bila v Kranjski Gori, Ko\xc4\x8di na Gozdu, Erjav\xc4\x8devi ko\xc4\x8di in Ti\xc4\x8darjevem domu. Cesto so poimenovali po nadvojvodi Evgenu, >>Erzherzog Eugen Strasse<<._NEWLINE_Dela so se za\xc4\x8dela leta 1915, takoj ko je sneg skopnel. Cesto so gradili izklju\xc4\x8dno ruski ujetniki, ki so bili razdeljeni na posamezne oddelke. Vsak oddelek je imel 25 mo\xc5\xbe, stra\xc5\xbeil jih je avstrijski vojak, dodeljen pa mu je bil \xc5\xa1e tolma\xc4\x8d, ki je bil pogosto Jud. Stra\xc5\xbearji so praviloma z ujetniki ravnali grobo, vsak najmanj\xc5\xa1i prekr\xc5\xa1ek je bil strogo kaznovan. Poleg tega so bile delavne razmere na gradbi\xc5\xa1\xc4\x8du neznosne. Ujetniki so bili slabo oble\xc4\x8deni in hranjeni, zato so za\xc4\x8dele razsajati razli\xc4\x8dne bolezni (kolera, tifus, \xc4\x8drne koze in razli\xc4\x8dne mrzlice), oku\xc5\xbebe so se po navadi slabo kon\xc4\x8dale, zato je bila smrtnost med ujetniki izredno visoka. Smrtni davek so terjale \xc5\xa1e pogoste delovne nesre\xc4\x8de. Umrle ruske vojake so pokopavali na kranjskogorskem ali trentarskem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du, v bli\xc5\xbeini ko\xc4\x8d in kjerkoli ob cesti._NEWLINE_Gradnja ceste je sicer lepo napredovala, promet je po njej stekel \xc5\xbee v novembru 1915, \xc5\xa1e preden je zapadel prvi sneg. Novo odprto cesto sta si pri\xc5\xa1la ogledat nadvojvoda Friderik in Evgen, po katerem je cesta dobila ime. Njemu v \xc4\x8dast so na prelazu postavili spomenik, ki ga je gradilo okoli 200 ujetnikov. Takoj ko je bila cesta odprta, je po njej \xc5\xbee stekel tovor za fronto. Prevoz tega je za\xc4\x8dasno prepre\xc4\x8dil sne\xc5\xbeni plaz. Da se kaj podobnega ne bi ponovilo, so cesto in \xc5\xbei\xc4\x8dnico prestavili bolj proti Prisojniku, na trentarski strani pa so proti plazovom zgradili predor. Ta del ceste je danes opu\xc5\xa1\xc4\x8den, vendar ga je \xc5\xa1e mo\xc5\xbeno videti, poteka pa mimo Po\xc5\xa1tarskega doma._NEWLINE_Vse do preboja fronte so cesto neprestano \xc5\xa1irili in jo vzdr\xc5\xbeevali. Po preboju so se \xc4\x8dez preval v notranjost Avstro-Ogrske valile \xc5\xa1tevilne kolone italijanskih vojnih ujetnikov in tovori zaplenjenega materiala.\n_START_SECTION_\nSne\xc5\xbeni plaz\n_START_PARAGRAPH_\nDoma\xc4\x8dini so \xc5\xbee med samo gradnjo na\xc4\x8drtovalce ceste opozarjali pred nevarnostjo plazov, vendar jih ti niso poslu\xc5\xa1ali in cesto gradili po svoje. Edina za\xc5\xa1\xc4\x8dita proti plazovom bi bile protilavinske strehe. Lastnik gozdov, Zakotnik, je predlog za gradnjo predal v Beljak generalu Rohru, kjer je bila komanda 6. kora. Vojna uprava je Zakotnikov predlog odobrila in protilavinske strehe so bile postavljene od Mo\xc4\x8dila \xc4\x8dez vrh prelaza do Ti\xc4\x8darjeve ko\xc4\x8de, kjer je bila nevarnost plazov z Mojstrovke najve\xc4\x8dja. Do zime so bile strehe nared in graditelji so bili prepri\xc4\x8dani, da so tako re\xc5\xa1eni pred morebitnimi plazovi. _NEWLINE_Zima 1915/1916 je bila nenavadno mila, celo januarja in februarja \xc5\xa1e ni bilo snega. V za\xc4\x8detku marca pa je za\xc4\x8delo sne\xc5\xbeiti kot \xc5\xa1e nikoli prej. Poveljstvo je ujetnikom ukazalo naj sneg kidajo brez prestanka saj je novozapadli sneg za\xc4\x8del resno motiti oskrbo na fronti. Medtem pa se je moker sneg za\xc4\x8del nabirati na gorskih vrhovih okoli prevala._NEWLINE_Na pepelni\xc4\x8dno sredo, 8. marca 1916 ob enih popoldan pa se je zgodila tragedija. Z ju\xc5\xbenega pobo\xc4\x8dja Mojstrovke in Robi\xc4\x8dja je proti prevalu pridrvel plaz mokrega in te\xc5\xbekega snega, ki je silovito udaril v protilavinske strehe, jih polomil in pot nadaljeval \xc4\x8dez naselje ruskih ujetnikov. Popolnoma je uni\xc4\x8dil tudi 20-metrski spomenik nadvojvodi Evgenu. Plaz je segal od Ti\xc4\x8darjevega doma, ki ga nagnil za 15\xc2\xba, pa do Erjav\xc4\x8deve ko\xc4\x8de. Na tej razdalji je plaz zasul vse, kar se mu je postavilo nasproti. Kak\xc5\xa1no opusto\xc5\xa1enje je plaz povzro\xc4\x8dil, so ugotovili \xc5\xa1ele spomladi, ko se je sneg za\xc4\x8del taliti. Pokopani pod snegom so bili zmali\xc4\x8deni: tramovi od streh so jim potrgali glave in ude, telesa so bila izmali\xc4\x8dena do neprepoznavnosti. Iz obmo\xc4\x8dja plazu so skoraj vsak dan odpeljali okoli 15 mrtvih in jih pokopali na razli\xc4\x8dnih pokopali\xc5\xa1\xc4\x8dih v okolici prevala. Zaradi vojne so bili podatki o \xc5\xbertvah strogo varovani. Uradni podatki govorijo, da naj bi bilo mrtvih med 200-300 ruskih ujetnikov in stra\xc5\xbearjev, doma\xc4\x8dini pa pravijo da jih je bilo ve\xc4\x8d, in sicer kar okoli 600.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdi\xc4\x8dnica\n_START_PARAGRAPH_\nPoleg ceste so graditelji gradili tudi tovorno \xc5\xbei\xc4\x8dnico, da bi tako pove\xc4\x8dali promet \xc4\x8dez prelaz. Za\xc4\x8detna postaja je bila v Kranjski Gori. \xc5\xbdi\xc4\x8dnica je bila razdeljena na ve\xc4\x8d odsekov, dol\xc5\xbeina odsekov je bila odvisna od naklona. Kjer je bil naklon ve\xc4\x8dji je bil odsek \xc5\xbei\xc4\x8dnice kraj\xc5\xa1i, kjer pa je bil naklon majhen pa je bil odsek dalj\xc5\xa1i. Tovor, ki ga je prena\xc5\xa1ala, je bil te\xc5\xbeak okoli 1000\xc2\xa0kg in je bil obe\xc5\xa1en na kljuke - te pa so bile pritrjene na glavno jeklenico. Dnevna nosilnost je bila okoli 250 ton. Elektriko za obratovanje \xc5\xbei\xc4\x8dnice je sprva zagotavljal bencinski agregat, kasneje pa so na reki Pi\xc5\xa1nici zgradili hidroelektrarno. Na nekaterih mestih se je obe\xc5\xa1en tovor zelo pribli\xc5\xbeal tlom; to so dostikrat izkoristili ruski ujetniki in kradli razli\xc4\x8den material, \xc5\xa1e posebej so pre\xc5\xbeali na hrano. Kraje so bile po navadi kaznovane s smrtjo.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdrtve\n_START_PARAGRAPH_\nTo\xc4\x8dno \xc5\xa1tevilo \xc5\xbertev gradnje ceste ni znano. _NEWLINE_\xc2\xbbTo je zgodovina ceste \xc4\x8dez Vr\xc5\xa1i\xc4\x8d, ki bi se morala imenovati pravzaprav \xe2\x80\x9cRuska cesta\xe2\x80\x9d, ker so jo zgradili samo Rusi. Zahtevala je od ruskih ujetnikov mnogo trpljenja in mnogo \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih \xc5\xbertev. \xc5\xa0tevilke nikdar niso bile znane, ker jih je komanda dr\xc5\xbeala v strogi tajnosti, ra\xc4\x8dunam pa po svojem preudarku, da je na cesti \xc4\x8dez Vr\xc5\xa1i\xc4\x8d dalo svoje \xc5\xbeivljenje najmanj 10 000 Rusov.\xc2\xab._NEWLINE_\xc2\xbbNa tragi\xc4\x8dni dogodek (po razli\xc4\x8dnih navedbah je bilo \xc5\xbertev med 8000 in 10.000, bodisi zaradi iz\xc4\x8drpanosti, mraza ali nesre\xc4\x8d) spominjata grobi\xc5\xa1\xc4\x8di pod Erjav\xc4\x8devo ko\xc4\x8do in grobnica ob Ruski kapelici, kamor so posmrtne ostanke prenesli leta 1937.\xc2\xab. _NEWLINE_V spomin vsem \xc5\xbertvam so ujetniki med gradnjo ceste na 8. serpentini postavili Rusko kapelico, avstrijski oficirji pa lesen kri\xc5\xbe poimenovan Ruski kri\xc5\xbe. Na kri\xc5\xbeu je napis avstrijskega pesnika Petra Roseggerja:>>Al' na sever, al' na jug, vsaka cesta vodi k cilju. Al' v boj, al' v mir, o tem odlo\xc4\x8da bo\xc5\xbeja volja.<<\n_START_SECTION_\nCesta po vojni in danes\n_START_PARAGRAPH_\nPo razpadu Avstro-Ogrske je severni del vr\xc5\xa1i\xc5\xa1ke ceste pre\xc5\xa1el pod Kraljevino Jugoslavijo, ju\xc5\xbeni, trentarski del ceste pa pod Italijo. \xc4\x8cez sam prelaz pa je potekala meja med obema dr\xc5\xbeavama. Leta 1936 je stavbenik Josip Slavec na novo zgradil vr\xc5\xa1i\xc5\xa1ko cesto od ruske kapelice do Ko\xc4\x8de na Gozdu. Pet minut od kapelice pa si je postavil svoje domovanje, ki mu danes pravimo Slav\xc4\x8devo. _NEWLINE_Danes je prelaz Vr\xc5\xa1i\xc4\x8d najvi\xc5\xa1ji slovenski cestni prelaz, ki v spomladanskih, poletnih in jesenskih mesecih povezuje Gorenjsko in Trento. Je tudi turisti\xc4\x8dna to\xc4\x8dka, ki jo vsako leto obi\xc5\xa1\xc4\x8de veliko turistov iz Slovenije in tujine in je tudi odli\xc4\x8dno izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za vzpone na okoli\xc5\xa1ke gore. Ko zapade sneg, prelaz zaradi nevarnosti plazov pogosto zaprejo, dostop z avtomobilom je mo\xc5\xbeen le do Ko\xc4\x8de na Gozdu. V zimskih mesecih, kljub temu da je cesta zaprta, prelaz ne sameva, saj je zelo obiskana to\xc4\x8dka turnih smu\xc4\x8darjev, sanka\xc4\x8dev in pohodnikov. _NEWLINE_Cesta s kranjskogorske strani se danes imenuje Ruska cesta."