b'\n_START_ARTICLE_\nMira Miheli\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je v premo\xc5\xbeni me\xc5\xa1\xc4\x8danski dru\xc5\xbeini Kramer o\xc4\x8detu Slovencu ter mami Hrvatici. O\xc4\x8de je bil podjetnik, mama operna pevka, ki se je na mo\xc5\xbeevo \xc5\xbeeljo odpovedala karieri. Dru\xc5\xbeina se je iz Splita preselila v Zagreb, ko je bila stara dve leti. Ko sta se star\xc5\xa1a lo\xc4\x8dila, jo je o\xc4\x8de poslal v Ljubljano k teti, nato k starim star\xc5\xa1em v Trbovlje. Do takrat ni znala govoriti slovensko. Po kon\xc4\x8dani mali maturi so jo poslali v \xc5\xa0vico, kjer se je nau\xc4\x8dila govoriti in pisati francosko, nem\xc5\xa1ko in angle\xc5\xa1ko. Izpite za \xc5\xa1tiri leta gimnazije je opravila v enem letu po vrnitvi v Slovenijo. Maturirala je na gimnaziji Poljane, nato je \xc5\xa1tudirala pravo, a \xc5\xa1tudija ni dokon\xc4\x8dala. Zaradi sodelovanja z OF je bila med drugo svetovno vojno dvakrat zaprta. Po letu 1945 je bila prevajalka in svobodna knji\xc5\xbeevnica. Med letoma 1963 in 1966 je bila predsednica Dru\xc5\xa1tva slovenskih pisateljev, med letoma 1966 in 1975 predsednica slovenskega centra PEN. Imenovali so jo za dosmrtno podpredsednico mednarodnega PEN-a (1973\xe2\x80\x931985). Leta 1965 je prejela \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8devo nagrado. Pre\xc5\xa1ernovo nagrado je prejela dvakrat: leta 1950 za dramo Ogenj in pepel (1949) ter leta 1983 za \xc5\xbeivljenjsko delo. Njen stric je bil politik Albert Kramer, prvi mo\xc5\xbe odvetnik in politik Boris Puc, drugi mo\xc5\xbe pa je bil slikar France Miheli\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nNjene prve objave \xe2\x80\x93 feljtoni z romanti\xc4\x8dnimi motivi iz me\xc5\xa1\xc4\x8danskega okolja \xe2\x80\x93 so iz\xc5\xa1le leta 1940 v Jutru, Prosveti in Glasu naroda. Sledile so objave v: Obzorniku, Na\xc5\xa1i sodobnosti, Na\xc5\xa1ih razgledih, Sodobnosti idr._NEWLINE_Napisala je 17 romanov in drugih proznih del za odrasle. Na za\xc4\x8detku je objavljala s priimkom Puc. Prva romana  Obraz v zrcalu (1941) in Tiha voda (1942) sta kombinacija socialnorealisti\xc4\x8dnih in naturalisti\xc4\x8dnih dru\xc5\xbeinskih romanov in psevdoromanti\xc4\x8dnega \xc5\xbeenskega romana. Bila je kronistka slovenske me\xc5\xa1\xc4\x8danske dru\xc5\xbebe med vojno in po njej. Leta 1959 je napisala roman April v obliki dnevni\xc5\xa1kega zapisa mlade gospe iz ugledne dru\xc5\xbeine. V delih je prisotna avtori\xc4\x8dina \xc5\xbeivljenjska zgodba. To, da jo je mama zapustila in se v zameno za nakit odpovedala stikom s h\xc4\x8derko ter da jo je o\xc4\x8de dal naprej v oskrbo in ga je zato videla le dvakrat letno, je ostala njena nezaceljena rana, katero je izra\xc5\xbeala skozi pisanje._NEWLINE_Osrednja literarna oseba v njenih romanih je \xc5\xbeenska, ki se ne more sprijazniti s tradicionalnimi vlogami \xc5\xbeensk v dru\xc5\xbebi. Je spodbujevalka eroti\xc4\x8dnih in politi\xc4\x8dnih zapletov ter nosilka romanti\xc4\x8dne avanture. Zna\xc4\x8dilni so motivi nesoglasij med zakonskimi pari, med mamami in h\xc4\x8derami, nara\xc5\xa1\xc4\x8dujo\xc4\x8de tujstvo med njimi. Najbolj izrazit je lik matere, ki jo predstavi kot egoisti\xc4\x8dno, izumetni\xc4\x8deno salonsko damo._NEWLINE_Po letu 1960 so opazni zasnutki notranjega monologa in poskusi moderniziranja pripovedne tehnike. Trilogija Plamen ali dim (1973) je sestavljena iz sklopov romanov Mladi mesec (1962), Dolga no\xc4\x8d stare gospe, Hi\xc5\xa1a ve\xc4\x8dera (1959), Ogenj in pepel (1971), Mavrica nad mestom (1964), Stolpnica osamelih \xc5\xbeensk (1969). Gre za poskus kronike me\xc5\xa1\xc4\x8danske dru\xc5\xbeine po vzoru evropskih dru\xc5\xbeinskih sag (John Galsworthy). Proti koncu ustvarjanja je napisala zgodovinska romana Tujec v Emoni (1978) in Cesta dveh cesarjev (1981), prvi se navezuje na rimsko Emona, drugi na Ljubljanski kongres 1821. Spominska pripoved Ure mojih dni (1985) ostaja vse do danes ena redkih avtobiografij slovenske pisateljice pri nas._NEWLINE_Prevedla je ve\xc4\x8d kot 80 proznih in dramskih del, predvsem iz angle\xc5\xa1\xc4\x8dine, franco\xc5\xa1\xc4\x8dine in nem\xc5\xa1\xc4\x8dine. Prevajala je avtorje, kot so: Ernest Hemingway, William Makepeace Thackeray, Daniel Defoe, Walter Scott, Herman Melville, Jean-Paul Sartre, Tennessee Williams, Oscar Wilde, Henry Fielding idr. Njeno prevajalsko delo je bilo nagrajeno z  najvi\xc5\xa1jimi priznanji, dobila je  Sovretovo nagrado za prevode Charlesa Dickensa Pickwickovci, Williama Faulknerja Svetloba v avgustu in Toma Wolfa Ozri se proti domu, angel leta 1963._NEWLINE_Napisala je sedem dram, potem se je dramatiki odpovedala. Delo  Svet brez sovra\xc5\xa1tva (1945) predstavlja \xc5\xbeivljenje jetnic med vojno, tridejanka Ogenj in pepel (1949) moralni razkroj slovenske me\xc5\xa1\xc4\x8danske dru\xc5\xbebe, drama Operacija (1950) ima podobno tematiko, prestavljeno v okolje zdravnikov, Zlati oktober (1954) je komedija o sodobnih malome\xc5\xa1\xc4\x8danih.  Napisala je komedije Veverica ne more umreti (1961), Ura na\xc5\xa1ih dni  (1965) in Dan \xc5\xbeena (1969), ki pa niso bile natisnjene, le uprizorjene._NEWLINE_Pisala je tudi otro\xc5\xa1ko in mladinsko leposlovje. Bila je med prvimi pisci, ki so v petdesetih letih obudili pravlji\xc4\x8dno fantasti\xc4\x8dno mladinsko prozo, in tistimi, ki so dogajalni prostor iz pode\xc5\xbeelskega sveta premaknili v urbano okolje. Njena prva knjiga za otroke je bila \xc5\xa0tirje letni \xc4\x8dasi (1956), glavni literarni lik Puhek se za\xc4\x8dne pojavljati v slikani\xc5\xa1kih izdajah: Peter iz telefona (1963), Puhek v Benetkah (1965) idr. Leta 1965 je napisala povest Pridi, mili moj Ariel. Vsem delom je skupna izrazita avtobiografska tematika.'