b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Janez XII.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nTo je drugi pape\xc5\xbe, ki je spremenil svoje krstno ime po Janezu II., ki se je prej imenoval Merkur (rimski bog); za Janezom XII. so to storili nekateri pape\xc5\xbei, kot redna praksa pa se je sprememba imena po izvolitvi uveljavila z Benediktom VIII. (1012-1024)._NEWLINE__NEWLINE_Knez Alberik je malo pred svojo smrtjo avgusta 954 na Petrovem grobu zaprisegel rimske plemi\xc4\x8de in duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino, da po Agapitovi smrti njegovega sina Oktavijana izvolijo za pape\xc5\xbea. Tako je 16. decembra 955 komaj 18-letni Oktavijan postal pape\xc5\xbe. Ob izvolitvi si je nadel ime Janez XII. Kot pape\xc5\xbe je spet zdru\xc5\xbeil svetno in duhovno oblast nad Rimom v svojih rokah, obenem pa je ohranil na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja, kakr\xc5\xa1no je bilo takrat splo\xc5\xa1no v navadi pri rimskem plemstvu.\n_START_SECTION_\nOdnos do vladarjev\n_START_PARAGRAPH_\nTudi kot svetni gospod ni pokazal kak\xc5\xa1nih vladarskih sposobnosti; prevladovala je njegova lahkomiselnost in zaletavost. Kmalu se je spri z Berengarjem iz Ivreje, ki se je po Hugovi smrti 947 razglasil za kralja Italije. Na pomo\xc4\x8d je poklical nem\xc5\xa1kega kralja Otona I., ki je 955 pri Augsburgu uni\xc4\x8dujo\xc4\x8de porazil Mad\xc5\xbeare in \xc5\xbeelel svoj vpliv raz\xc5\xa1iriti tudi v Italiji. Kralj se je pape\xc5\xbeevi pro\xc5\xa1nji rad odzval, pri\xc5\xa1el v Rim z vojsko in tam ga je 2. februarja 962 Janez XII. kronal za cesarja. S tem dejanjem se je za\xc4\x8delo Sveto rimsko cesarstvo nem\xc5\xa1ke narodnosti oziroma Rimsko-nem\xc5\xa1ko cesarstvo, ki se je ohranilo do leta 1806. Oton je 13. februarja 962 izdal listino Privil\xc3\xa9gium Ottonianum, s katero je potrdil Pipinovo in Karlovo darovnico, obseg in suverenost cerkvene dr\xc5\xbeave, obenem pa obnovil cesarske pravice pri pape\xc5\xa1kih volitvah v smislu Lotarjeve rimske konstitucije 824._NEWLINE_S svoje strani je pape\xc5\xbe potrdil vse Otonove ukrepe za pokristjanjenje Polabskih Slovanov: sredi\xc5\xa1\xc4\x8de misijonske dejavnosti naj bo Magdeburg, ki postane tudi metropolitanski sede\xc5\xbe za vse pokristjanjene severne Slovane, ustanovi pa novo sufragansko \xc5\xa1kofijo Merseburg. _NEWLINE_Komaj se je mogo\xc4\x8dni cesar umaknil iz Rima, se je pape\xc5\xbe ustra\xc5\xa1il njegove mo\xc4\x8di in se zbal za pape\xc5\xa1ko neodvisnost; prelomil je dogovor z njim in se povezal z Berengarjevim sinom Adalbertom ter mu dovolil, da je z gr\xc5\xa1kimi in saracenskimi \xc4\x8detami vkorakal v Rim. Oton se je vrnil, zasedel mesto in od Rimljanov zahteval prisego, da ne bodo volili pape\xc5\xbea brez njegovega soglasja. Janez XII. je imel le \xc5\xa1e toliko \xc4\x8dasa, da je vzel s seboj cerkveni zaklad in pobegnil. Cesar je 6. novembra 963 v cerkvi sv. Petra sklical sinodo ali koncil\xc4\x8dek (conciliabulum) nem\xc5\xa1kih in italijanskih \xc5\xa1kofov ter zastopnikov Rima, ki je pozvala predse pobeglega pape\xc5\xbea. Ker se Janez ni hotel vrniti v Rim, ampak je udele\xc5\xbeencem sinode grozil z izob\xc4\x8denjem, ga je sinoda 4. decembra 963 odstavila prelomilca pogodbe s cesarjem; o\xc4\x8ditali so mu pa tudi umor, prelomitev prisege, simonijo in razvratnost. S tem dejanjem je sinoda prvi\xc4\x8d razveljavila postavko, ki se je pojavila pod pape\xc5\xbeem Simahom ob koncu 5. stoletja, \xc2\xbbprima sedes a nemine judicatur\xc2\xab (prvemu sede\xc5\xbeu ne more nih\xc4\x8de soditi) in uveljavila teorijo konciliarizma, po kateri je koncil nad pape\xc5\xbeem.\n_START_SECTION_\nZborovanje pri Sv. Petru v Liutprandovi obdelavi\n_START_PARAGRAPH_\n6. novembra 963 je torej cesar sklical zborovanje pri Svetem Petru; na njem so pape\xc5\xbea Janeza XII. obsodili zaradi veleizdaje in ga odstavili od pape\xc5\xa1tva zaradi na\xc4\x8dina \xc5\xbeivljenja, ki ni dostojno pape\xc5\xbea. Osnovno pri\xc4\x8devanje za ta conciliabulum (koncil\xc4\x8dek) \xc4\x8drpamo iz dela De rebus gestis Ottonis magni Imperatoris, ki ga je napisal zvesti cesarjev slu\xc5\xbeabnik, kremonski \xc5\xa1kof Liutprand, ki navaja razli\xc4\x8dne obto\xc5\xbebe:\n_START_SECTION_\nPomisleki glede Liutprandove nepristranskosti\n_START_PARAGRAPH_\nSkoraj zanesljivo lahko trdimo, da je Liutprandov prikaz pape\xc5\xbea Janeza XII. - tukaj je le odlomek obto\xc5\xbeb s cesarjeve sinode v Rimu z dne 6. novembra 963 - divje pretiran in nezanesljiv. Do tega sklepa lahko pridemo, \xc4\x8de skrbno prebiramo razli\xc4\x8dna poro\xc4\x8dila o pape\xc5\xbeu Janezu XII., ki so jih napisali poleg Liutpranda Kremonskega \xc5\xa1e: Chamberlain, Benedictus Monachus , Peter De Rosa, Tony Bushby, Angelo S. Rappoport, Flodoard, Gustavov Roskoff, James Bryce Joyce, Gregorovius, Philip Schaff, Mann in mnogi drugi. _NEWLINE__NEWLINE_Pape\xc5\xbe Janez XII. (Oktavijan) \xc5\xa1e zdale\xc4\x8d ni bil vzornega \xc5\xbeivljenja, toda ni bil niti blizu tako sprijen, kot mu to pripisujejo neverodostojni \xc5\xa1kof Liutprand Kremonski in veliko njega slede\xc4\x8dih zgodovinarjev, ki njegovim trditvam slepo verjamejo. Flodoard Reim\xc5\xa1ki in Ratherius Veronski kot najbolj nepristranska vira sicer menita, da Janez XII. ni bil velik pape\xc5\xbe. Onadva mu pa ne pri\xc5\xa1tevata ve\xc4\x8dine tistih grehov, ki mu jih je o\xc4\x8dital Liutprand; o\xc4\x8ditata mu, da je rad hodil na lov s konji in sokoli, se vdajal igram na sre\xc4\x8do, pitju vina, laganju, mladostni neizku\xc5\xa1enosti, in da je na kraju svojega pape\xc5\xbeevanja mu\xc4\x8dil in pohabil kardinala-diakona Janeza in Azza, ko se je vrnil v Rim po neveljavni odstavitvi od pape\xc5\xa1tva. Obdol\xc5\xbeevanje s satanizmom, razuzdanim pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tvovanjem s \xc5\xa1tevilnimi \xc5\xbeenskami, da mu je povzro\xc4\x8dil smrt hudi\xc4\x8d med ne\xc4\x8distovanjem, simonijo, podtikanjem po\xc5\xbearov itd. pa niso verodostojni, saj izvirajo zgolj izpod Liutprandovega klevetavega peresa, ki se je hotelo prilizniti s tem svojemu gospodarju \xe2\x80\x93 svetorimsko-nem\xc5\xa1kemu cesarju Otonu \xe2\x80\x93 in jih drugi, od Liutrpranda neodvisni viri, ne omenjajo.\n_START_SECTION_\nMeni\xc5\xa1ka obnova\n_START_PARAGRAPH_\nMo\xc4\x8dna protiute\xc5\xbe negativnim pojavom v Cerkvi so bila prenovitvena prizadevanja, ki so iz samostanov Cluny, Gorze, Fleury in drugih prerajala kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo v \xc5\xa1tevilnih evropskih de\xc5\xbeelah. V ju\xc5\xbeni Italiji, kjer sta se stikali gr\xc5\xa1ka in latinska kultura, je ob poudarjanju vzhodne pu\xc5\xa1\xc4\x8davni\xc5\xa1ke miselnosti ustvaril nov italijansko-gr\xc5\xa1ki tip meni\xc5\xa1tva sv. Nil (905-1004).\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nJaneza XII. je 7. maja 964 zadela kap. Umrl je 14. maja 964 v Rimu, Pape\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava, Sveto rimsko cesarstvo; danes: Italija. Liutprand pi\xc5\xa1e, da ga je med pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tvovanjem udaril v sence hudi\xc4\x8d. Nekateri to razlagajo tako, \xc4\x8de\xc5\xa1 da ga je kap; drugi pa menijo, da ga je njen ljubosumen mo\xc5\xbe iz ma\xc5\xa1\xc4\x8devanja smrtno ranil s tem, da ga je udaril s kladivom po glavi. To naj bi se zgodilo v Kampanji; nato je ohromel in umrl \xc4\x8dez nekaj dni. _NEWLINE__NEWLINE_Pokopan je v Lateranu. Tam je videl njegov grob Panvinio, ki pa ne podaja to\xc4\x8dne lege. Danes njegov grob ne obstaja.'