b'\n_START_ARTICLE_\nTingi\xc5\xa1ka Mavretanija\n_START_SECTION_\nRimska provinca\n_START_PARAGRAPH_\nCesar Avgust je \xc5\xbee med vladanjem kralja Juba ob atlantski obali Mavretanije ustanovil tri kolonije z rimskimi dr\xc5\xbeavljani: Iulia Constantia Zilil, Iulia Valentia Banasa in Iulia Campestris Babba. Ta del zahodne Mavretanije je kmalu zatem postal provinca Mauretania Tingitana. Regija je ostala del Rimskega cesarstva vse do leta 429, ko so severno Afriko preplavili Vandali._NEWLINE_Najpomembnej\xc5\xa1e mesto v provinci je bil Volubilis, ki je bil hkrati upravno in gospodarsko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de province. Na rodovitni zemlji so proizvajali predvsem \xc5\xbeito in olj\xc4\x8dno olje, ki so ga izva\xc5\xbeali v Rim. Arheolo\xc5\xa1ke raziskave so pokazale, da je bila v rimskem obdobju v provinci tudi judovska skupnost._NEWLINE_Najpomembnej\xc5\xa1a mavretanska izvozna proizvoda sta bila purpur in dragocen les. Poleg \xc5\xbee omenjenega \xc5\xbeita in olja so izva\xc5\xbeali tudi druge kmetijske pridelke in \xc5\xbeivali, tudi leve in leoparde. Domorodne Mavre so zelo cenili in rekrutirali v rimsko vojsko, predvsem v lahko konjenico. _NEWLINE_Z dr\xc5\xbeavnimi reformami cesarja Dioklecijana je Mavretanija leta 296 postale del dioceze Hispanije, z njeno raz\xc5\xa1iritvijo pa del pretorske prefekture Galije. Cezarejska Mavretanija je pripadla diocezi Afriki. _NEWLINE_V Notitii Dignitatum v poglavju o voja\xc5\xa1ki organizaciji cesarstva pi\xc5\xa1e, da je imel comes Tingitaniae dve legiji, tri veksilacije in dve palatinski pomo\xc5\xbeni enoti. Iz ohranjenih izvirnih dokumentov se da razbrati, da sta imeli obe mavretanski provinci skupno voja\xc5\xa1ko poveljstvo na \xc4\x8delu z duksom Mavretanije (ni\xc5\xbeji voja\xc5\xa1ki polo\xc5\xbeaj), ki je poveljeval sedmim kohortam in eni ali. _NEWLINE_Leta 422 so se v rimski provinci Betiki na Iberskem polotoku naselili germanski Vandali kralja Gunderika in za\xc4\x8deli od tam napadati Tingitansko Mavretanijo. Leta 427 je comes Africae Bonifacij zavrnil ukaz cesarja Valentinijana III. za svoj odpoklic in porazil vojsko, ki jo je cesar poslal nadenj. Z naslednjo vojsko, ki ga je napadla leta 428, je imel Bonifacij manj sre\xc4\x8de. Istega leta je Gunderika nasledil Gejzerik. Bonifacij ga je povabil v Afriko in mu dal na razpolago ladje za prevoz do Tingisa. Vandale je posku\xc5\xa1al zadr\xc5\xbeati v Mavretaniji, Vandali pa so zavrnili vse njegove ukaze in odkorakali proti Kartagini, kjer so povzro\xc4\x8dili veliko opusto\xc5\xa1enje.\n_START_SECTION_\nBizantinci\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 533 je bizantinski general Belizar v imenu cesarja Justinijana I. ponovno osvojil nekdanjo diocezo Afriko. Vse ozemlje zahodno od Cezareje so Vandali \xc5\xbee pred tem prepustili Mavrom, Bizantincem pa je uspelo ponovno namestiti voja\xc5\xa1ko posadko v Septemu (sedanja Ceuta). Septem je bil zadnje bizantinsko opori\xc5\xa1\xc4\x8de v Tingitanski Mavretaniji. Ostanek nekdanje rimske province so priklju\xc4\x8dili k bizantinskemu delu Andaluzije pod imenom Prefektura Afrika._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina severnoafri\xc5\xa1ke obale je bila kasneje organizirana kot civilni Kartaginski eksarhat, ki je imel kot izpostavljeno opori\xc5\xa1\xc4\x8de poseben status v obrabmnem sistemu cesarstva._NEWLINE_Ko so vso severno Afriko osvojili omajadski kalifi, so kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo in poganstvo zamenjali z islamom in obe Mavretaniji zdru\xc5\xbeili v provinco Al Maghrib, kar pomeni Zahod. Ime se je obdr\xc5\xbealo kot uradno ime sedanjega kraljestva Maroka. V provinco je bila vklju\xc4\x8dena tudi ve\xc4\x8d kot polovica sodobne Al\xc5\xbeirije._NEWLINE_Rimska arheolo\xc5\xa1ka najdi\xc5\xa1\xc4\x8da so v Volubulisu, v katerem je bilo upravno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de in Gordijeva pala\xc4\x8da, Sala Colonia (sedanja Chellah) in Iulia Constantia Zilil (sedanji Dchar Jdid, 40 km jugozahodno od Tangerja).'