b'\n_START_ARTICLE_\nIvan Koro\xc5\xa1ec\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1931 je maturiral na ljubljanski klasi\xc4\x8dni gimnaziji, nadaljeval \xc5\xa1tudij prava na Pravni fakulteti v Ljubljani in tam leta 1939 doktoriral ter od\xc5\xa1el na slu\xc5\xbeenje voja\xc5\xa1kega roka v Maribor. Po kapitulaciji in zasedbi Kraljevine Jugoslavije so ga italijanski fa\xc5\xa1isti aretirali in odpeljali v tabori\xc5\xa1\xc4\x8de Gonars. Spomladi leta 1942 se je pridru\xc5\xbeil narodnoosvobodilni borbi in bil \xc5\xbee po dobrem mesecu ubit v bli\xc5\xbeini svojega doma. Koro\xc5\xa1ec je \xc5\xbee kot gimnazijec sodeloval v dija\xc5\xa1kem leposlovnem listu \xc5\xbdar. Pesniti je za\xc4\x8del v Mariboru. Iz tega obdobja so se ohranile tri pesmi Romanca; Materino pismo in Sinov odgovor. Zadnji dve sta bili objavljeni po osvoboditvi med drugim tudi v Antologiji slovenskih knji\xc5\xbeevnikov padlih v NOB (Ljubljana, 1961). Ostale pesmi (okoli 50), ki jih je napisal do odhoda v partizane so sorodniki skupaj z ostalo korespondenco zakopali in so se izgubile.'