b'\n_START_ARTICLE_\nZgodovina merjenja\n_START_PARAGRAPH_\nV razvoju |\xc4\x8dlove\xc5\xa1tva]] imajo merjenje in meritve zelo pomembno vlogo. \xc5\xbde preprosta ljudstva so potrebovala osnovne meritve pri mnogih opravilih: gradnja bivali\xc5\xa1\xc4\x8d, ustrezne oblike in velikosti, oblikovanju obla\xc4\x8dil in menjalnem trgovanju s hrano in naravnimi materiali. Enote merjenja so bile tako med zgodnej\xc5\xa1e izumljenimi orodji \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva in dol\xc5\xbeina ena prvih merjenih koli\xc4\x8din. Pri dolo\xc4\x8danju enot jim je slu\xc5\xbeila kar kak\xc5\xa1na razdalja v naravi (korak, stopalo, laket, prst, ...). _NEWLINE_Stara kultura Majev je za \xc5\xa1tetje \xc4\x8dasa uporabljala \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko telo. Maji so razdelili dan na 20 ur, vsaka ura je bila razdeljena na 72 minut in minuta na 72 sekund. Rezultat te razdelitve je bil ta, da je najmanj\xc5\xa1a enota \xc4\x8dasa pribli\xc5\xbeno ustrezala utripu \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega srca._NEWLINE_Vsako pleme in pozneje vsaka naselbina je morala imeti enote, s katerimi so merili blago, ki so si ga izmenjavali. To pa za trgovanje ni bilo ugodno, saj se za enoten sistem merjenja niso mogli dogovoriti. Veliki vladarji so v svojih imperijih sku\xc5\xa1ali  poenotiti to veliko razli\xc4\x8dnost merskih enot, toda niti Juliju Cezarju (1. stoletje pr. n. \xc5\xa1t.), ki je uspel preurediti koledar, niti kasneje Karlu Velikemu (742 - 814 ) to ni uspelo. _NEWLINE_Z razmahom obrti in trgovine pa je bila potreba po enotnih merah vedno ve\xc4\x8dja. Te\xc5\xbeave so re\xc5\xa1evali tako, da je \xe2\x80\x93 po navadi kralj \xe2\x80\x93 dolo\xc4\x8dil obvezno enoto in tako vsaj za ve\xc4\x8dje podro\xc4\x8dje re\xc5\xa1il zadrego. Angle\xc5\xa1ki kralj Henrik I. (1068\xe2\x80\x931135) je za merjenje dol\xc5\xbeine uvedel jard (0,944 m), ki ga je dolo\xc4\x8dil kot razdaljo od nosu do vrha prstov svoje iztegnjene levice. Colo ali palec (in\xc4\x8do) pa je dolo\xc4\x8dil kralj Edvard II. (1284\xe2\x80\x931372) tako, da je v vrsto postavil tri je\xc4\x8dmenova zrna iz sredine klasa.\n_START_SECTION_\nSodobno poznavanje\n_START_PARAGRAPH_\nNa\xc5\xa1e sedanje znanje o prvih tehtanjih in merjenjih se nana\xc5\xa1a na veliko virov. Arheologi so odkrili in restavrirali, verjetno nekaj najzgodnej\xc5\xa1ih etalonov, ki se sedaj nahajajo po muzejih. Primerjava oblike najdenih predmetov z zapisi piscev iz tistih \xc4\x8dasov, predstavlja dodaten vir informacij. Zanimiv primer tega je primerjava dimenzij gr\xc5\xa1kega Partenona z opisom Plutarha, na osnovi \xc4\x8desar je bila dobljena izjemno natan\xc4\x8dna velikost Ati\xc5\xa1kega stopala. V nekaterih primerih pa imamo samo bolj ali manj verjetne teorije, ki se delno opirajo na najdena dejstva. _NEWLINE_Po temeljitih \xc5\xa1tudijah dejstev in vseh razpolo\xc5\xbeljivih virov, smo pri\xc5\xa1li do odkritij o izvoru in razvoju merskih enot. Ugotovljeno je, da so se postopno bolj ali manj spreminjale s \xc4\x8dasom, zaradi razli\xc4\x8dnih vplivov. Enote so bile na osnovi dejstev uvr\xc5\xa1\xc4\x8dene v razli\xc4\x8dne merske sisteme: babilonski sistem, egip\xc4\x8danski sistem, phileterianski sistem iz ptolomejske dobe, gr\xc5\xa1ki olimpijski sistem, rimski sistem, in britanski sistem.\n_START_SECTION_\nEnota dol\xc5\xbeine\n_START_PARAGRAPH_\nEgip\xc4\x8danski Vatel, dol\xc5\xbeinske mere iz doline Inda omenjene zgoraj in Mezopotamski Vatel uporabljan v tretjem tiso\xc4\x8dletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem so bile najzgodnej\xc5\xa1e poznane dol\xc5\xbeinske enote uporabljane pri anti\xc4\x8dnih ljudstvih. V uporabi je bilo \xc5\xa1e ve\xc4\x8d razli\xc4\x8dnih Vatlov razli\xc4\x8dnih velikosti. Splo\xc5\xa1no uporabljan vatel je bil dol\xc5\xbeine roke od komolca do blazinice srednjega prsta. Razdeljen je bil na pedenj - dol\xc5\xbeina dlani (polovica vatla), dlan - \xc5\xa1irina dlani (\xc5\xa1estina vatla) in prst - \xc5\xa1irina prsta (\xc5\xa1tiriindvajsetina vatla). Kraljevski ali sveti vatel je bil 7 dlani ali 28 prstov dolg se je uporabljal v gradbeni\xc5\xa1tvu, izdelavi spomenikov in zemljemerstvu. Palec, stopalo in jard, ki so bili po nekaterih razlagah s kompliciranimi prera\xc4\x8duni pridobljeni iz vatla, po drugih pa da so enostaven koli\xc4\x8dnik vatla, \xc5\xa1e niso povsem natan\xc4\x8dno razumljeni. V vsakem primeru je potrjeno, da so Grki in Rimljani podedovali stopalo od Egip\xc4\x8danov. Rimsko stopalo (~296 mm) je bilo razdeljeno v obe meri, 12 palcev (~24.7 mm) in 16 prstov (~18.5 mm). Rimljani so uvedli tudi enoto mille passus (1000 korakov) ali dvojnih stopinj. Korak je bil enak petim Rimskim stopalom (~1480 mm). Rimska milja je tako imela 5000 stopal ali (~1480 m). Pozneje je angle\xc5\xa1ka kraljica Elizabeta I. Angle\xc5\xa1ka (vladala je od 1558 do 1603) s statutom spremenila miljo na 5280 stopal (~1609 m) ali 8 furlongov. Furlong je bil dolg 40 rodov (~201 m), ki je imel cca. 5,03m in je bil razdeljen na 5,5 jardov._NEWLINE_Uvedba jarda (0,9144 m) kot enote se je pojavila kasneje, njen izvor pa ni povsem znan. Nekateri zagovarjajo teorijo, da je jard dva vatla, medtem ko menijo drugi da je iz\xc5\xa1el iz volumskih mer. Ne glede na izvor pa je jasno, da se je na za\xc4\x8detku jard delil po binarni metodi v 1/2, 1/4, 1/8 in 1/16, ki so se imenovale polovi\xc4\x8dni jard, pedenj, prst in noht. So se pa v tistih \xc4\x8dasih uporabljali \xc5\xa1tevilni med sabo nekoliko razli\xc4\x8dni jardi. Zato je zanimiva, iz Anglije izvirajo\xc4\x8da standardizacija jarda, v \xc4\x8dasu kralja Henryja I. (vladal od 1100\xe2\x80\x931135), ki se je nana\xc5\xa1ala na \xc5\xbeivot osebe ali razdaljo od konice nosa do konca palca.\n_START_SECTION_\nTipografske enote\n_START_PARAGRAPH_\nPika, kot enota merjenja v tiskarstvu je dolo\xc4\x8dena v sodobnem \xc4\x8dasu. Izvira pa od Pierre Simon Fourniera iz leta 1737. Bila je spreminjana in razvijana od bratov Didot, Francoisa Ambroisea in Pierra Francoisa v letu 1755. V Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah so jo prvi\xc4\x8d uporabili v Chicagu leta 1878. Uporabil jo je ustanovitelj tiskarne Marder, Luse, and Company. Od let 1886 je pika natan\xc4\x8dno dolo\xc4\x8dena kot 0,3514598 milimetra ali 1/72,27 in\xc4\x8de._NEWLINE_Pica je v vseh sistemih bila velika 12 pik.\n_START_SECTION_\nEnote mase\n_START_PARAGRAPH_\nGran je bila ena prvih enot mase in je ena najmanj\xc5\xa1ih enot v lekarni\xc5\xa1kem, avoirdupois-kem, towerskem in trojskem sistemu enot mase. Najzgodnej\xc5\xa1a enota je bilo zrno p\xc5\xa1enice ali je\xc4\x8dmena in se je uporabljalo za tehtanje dragocenih kovin, kot sta zlato in srebro. Ohranjeni ostanki pri\xc4\x8dajo, da so bile razvite tudi ve\xc4\x8dje kamnite enote. Kot etaloni so se uporabljali tako pri merjenju mase, kakor tudi za denarno enoto. Funt je bil izveden iz mine, ki so jo uporabljale anti\xc4\x8dne civilizacije. Ta je varirala glede na razli\xc4\x8dno uporabo pri anti\xc4\x8dnih Grkih in Egip\xc4\x8danih in se je uporabljala kot enota te\xc5\xbee in denarja. Na splo\xc5\xa1no je bila 100 drahem in 1/60 talenta.  Najmanj\xc5\xa1a enota je bil \xc5\xa1ekel in najve\xc4\x8dja talent.  Veli\xc4\x8dina teh enot se je spreminjala od kraja do kraja. Babilonci in Sumerci so imeli sistem, v katerem je bilo 60 \xc5\xa1ekelov za mino in 60 min za talent. Rimski talent je vseboval 100 liber (funtov), ki so bile po velikosti manj\xc5\xa1e kot mine. Trojski funt (~373,2 g), ki se je uporabljal tudi kot denarna enota v Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah in Veliki Britaniji je bil kot rimski razdeljen na 12 un\xc4\x8d, s tem, da je bila rimska un\xc4\x8da manj\xc5\xa1a. Karat je enota za merjenje dragih kamnov. Njen izvor je v ro\xc5\xbei\xc4\x8devem semenu. pozneje je bil standardiziran kot 1/144 un\xc4\x8de in nato kot 0,2 grama._NEWLINE_Menjalna trgovina se je spo\xc4\x8detka izvajala kosovno ali volumsko. S pri\xc4\x8detkom tehtanja pa so se razvile enote mase osnovane na dolo\xc4\x8deni prostornini \xc5\xbeita ali vode. Na primer talent je bil v nekaterih krajih pribli\xc5\xbeno enak masi prostorninskega stopala vode. Je to bilo to naklju\xc4\x8dje ali zavestna odlo\xc4\x8ditev? Razli\xc4\x8dno razse\xc5\xbene enote pa so imele enaka imena, kar je \xc5\xa1e danes navzo\xc4\x8de v nekaterih suhih in teko\xc4\x8dih merah i o\xc4\x8ditno izvira iz menjalne trgovine razli\xc4\x8dnih dobrin. Veliki avoirdupoi\xc5\xa1ki funt za menjavo blaga je bil verjetno osnovan na prostornini vode, ki ima ve\xc4\x8djo gostot koz zrnje. Na primer egiptovski hon je bil prostorska mera pribli\xc5\xbeno enajst odstotkov ve\xc4\x8dja kot kubi\xc4\x8dna dlan in je odgovarjal eni mini vode. Bil je skoraj povsem identi\xc4\x8den obstoje\xc4\x8demu pitu v Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah Amerike (~473 mL)._NEWLINE_Stone (ute\xc5\xbena mera (14 funtov, 6,35 kg) - Imperialni sistem te\xc5\xbe in mer), \xc4\x8detrtina, stot in tona so bile ve\xc4\x8dje enote mase uporabljane v Veliki Britaniji. Danes se uporablja samo \xc5\xa1e stone za merjenje telesne mase. Dana\xc5\xa1nji stone ima 14 funtov (~6.35 kg), izgleda pa, da je v preteklosti ta enota imela 16 funtov (~7.25 kg). Ostale enote so bile mnogokratniki 2, 8 in  160 od enote stone, ali 28, 112 in 2240 enote funt (~12.7 kg, 50.8 kg, 1016 kg).  Sto je bil pribli\xc5\xbeno enak dvema talentoma. Tona (2240 funtov se je imenovala \xc2\xbbdolga tona\xc2\xab. \xc2\xbbKratka tona\xc2\xab\xc2\xa0je bila enaka 2000 funtom (~907 kg). Dana\xc5\xa1nja tona (t) je enaka 1000 kg.\n_START_SECTION_\nEnote \xc4\x8dasa in kota\n_START_PARAGRAPH_\nZasledimo razdelbo kota v 360 stopinj in dneva v ure, minute, in sekunde \xc5\xbee pri Babiloncih, ki so imeli \xc5\xa1estdeseti\xc5\xa1ki sistem \xc5\xa1tevil (osnova \xc5\xa1estdeset). Mo\xc5\xbeno je tudi, da se je 360 stopinj nana\xc5\xa1alo na 360 dni v letu.'