b'\n_START_ARTICLE_\nVuk Stefanovi\xc4\x87 Karad\xc5\xbei\xc4\x87\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nNjegovo otro\xc5\xa1tvo je bilo mo\xc4\x8dno zaznamovano s srbskimi upori proti Otomanskemu cesarstvu in slabim \xc5\xa1olstvom, tako da ve\xc4\x8dji del svojega mladostni\xc5\xa1tva i\xc5\xa1\xc4\x8de na\xc4\x8din, da bi opravil srednje\xc5\xa1olsko izobra\xc5\xbeevanje in pridobil mecena za \xc5\xa1tudij. Z veliko truda je pridobil srednje\xc5\xa1olsko znanje latin\xc5\xa1\xc4\x8dine, aritmetike in nem\xc5\xa1\xc4\x8dine, in za kratek \xc4\x8das postane eden prvih \xc5\xa1tudentov Beograjske univerze. \xc5\xa0tudij prekine zaradi zdravstvenih razlogov leta 1808, nato pa najde poklic kot upravnik in carinski predstojnik. Ker no\xc4\x8de amputirati noge, praviloma redno uporablja palico za pomo\xc4\x8d. _NEWLINE_Vuk Karad\xc5\xbei\xc4\x87, predvsem jezikoslovec samouk, je po ponesre\xc4\x8denem srbskem uporu (1813) od\xc5\xa1el na Dunaj, kjer je sre\xc4\x8dal slovenskega jezikoslovca Jerneja Kopitarja; ta ga je spodbujal pri zbiranju ljudskih pesmi in drugega ljudskega blaga, hkrati pa ga navdu\xc5\xa1eval za resen pristop in preu\xc4\x8devanje knji\xc5\xbenega jezika in pravopisa in mu pomagal pri pisanju srbskega slovarja. Karad\xc5\xbei\xc4\x87 je namesto do tedaj rabljenega starocerkvenoslovanskega jezika v knji\xc5\xbeevnost uvedel srbski ljudski jezik; reformiral pravopis, 1814 izdal slovnico (Pismenico), ob podpori J. Grimma je 1814/1815 objavil znamenito zbirko srbskih ljudskih pesmi, leta 1818 slovar (Rije\xc4\x8dnik) in prevedel Novo zavezo Svetega pisma. Zbiral je pripovedke, pregovore, uganke, ukvarjal se je z etnografijo, organiziral raziskovanja po vseh jugoslovanskih de\xc5\xbeelah. Urejal je almanah Danico in seznanjal tujino s srbskim ljudskim blagom in srbsko preteklostjo. S svojim obse\xc5\xbenim delom je na\xc5\xa1el \xc5\xa1tevilne privr\xc5\xbeence pa tudi veliko zagrizenih nasprotnikov. _NEWLINE_Prijatelje je na\xc5\xa1el v najodli\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih osebah takratne Evrope, univerze v Dunaju, Berlinu, Moskvi, Petersburgu, Goettingenu, Krakowu in Parizu so ga razglasile za \xc4\x8dastnega doktorja. Vukovo delo je mo\xc4\x8dno vplivalo tudi na druge jugoslovanske narode. Tako je pri\xc5\xa1lo 1850 na Dunaju do \xc2\xbbknji\xc5\xbeevnega dogovora\xc2\xab, ko so se predstavniki srbskega in hrva\xc5\xa1kega naroda sporazumeli o skupnem knji\xc5\xbeevnem jeziku podprti od avstrijskih oblasti. _NEWLINE_Zaradi te\xc5\xbeav s\xc2\xa0knezom Milo\xc5\xa1em Obrenovi\xc4\x87em\xc2\xa0mu je bilo prepovedano tiskati knjige v Srbiji. Njegovi akademski dose\xc5\xbeki in odmevna \xc5\xa1iritev folklornih del, ki so bile kmalu tudi ob\xc5\xa1irno prevedena, so mu prinesla veliko znanstev v Rusiji, kjer so mu dodelili tudi pokojnino, ki jo je dobival od leta 1826 do njegove smrti na Dunaju leta 1864. Od dru\xc5\xbeinskih \xc4\x8dlanov mu je ob smrti ostala le \xc5\xa1e h\xc4\x8di Mina Karad\xc5\xbei\xc4\x87. _NEWLINE_Po smrti so njegove kosti prenesli v Beograd leta 1897, kjer je bil slovesno ponovno pokopan poleg Dositeja Obradovi\xc4\x87a, prav tako zelo pomembnega razsvetljenca in tudi njegovega pomembnega vzornika iz mladosti.\n_START_SECTION_\nJezikovne reforme\n_START_PARAGRAPH_\nKarad\xc5\xbei\xc4\x87 je reformiral srbski knji\xc5\xbeevni jezik in standardiziral srbski \xc4\x8drkopis cirilico s strogim upo\xc5\xa1tevanjem fonemi\xc4\x8dnih na\xc4\x8del in se pri tem naslanjal na \xc4\x8de\xc5\xa1ko abecedo Jana Husa in razmi\xc5\xa1ljanja Johanna Christopha Adelunga. Karad\xc5\xbei\xc4\x87eve reforme so posodobile jezik, ga pribli\xc5\xbeale dejanski govorici preprostega ljudstva, specifi\xc4\x8dno dialektu vzhodne Hercegovine, od koder je sam bil doma. S tem je \xc5\xbeelel tudi pove\xc4\x8dati splo\xc5\xa1no pismenost svojega okolja.'