b'\n_START_ARTICLE_\nClaude-Jacques Lecourbe\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPo \xc5\xa1tudiju na kolid\xc5\xbeu v Polignyju in Lons-le-Saunierju je vstopil v Akvitinski polk, kjer je naslednjih osem let slu\xc5\xbeil kot navadni vojak. Ob izbruhu francoske revolucije je bil leta 1789 s \xc4\x8dinom desetnika imenovan za poveljnika nacionalne garde Ruffey-sur-Seilleja. Pozneje je postal poveljnik 7. prostovoljnega bataljona Jure, s katerim se je boril v sestavi Armadi Rena in Armadi severa. Leta 1791 je bil povi\xc5\xa1an v polkovnika, leta 1794 v brigadnega in leta 1798 v divizijskega generala. Med italijansko in \xc5\xa1vicarsko kampanjo leta 1799 se je odlikoval v drugi bitki za Z\xc3\xbcrich._NEWLINE_Na ukaz Napoleona je bil leta 1805 upokojen; razlog za to je bilo njegovo prijateljstvo in obramba Jean-Victorja Moreauja. Po Napoleonovemu odstopu je postal dvorjan Ludvika XVIII. Francoskega. Februarja 1815 ga je aktiviral grof Artoisa in ga imenoval za generalnega in\xc5\xa1pektorja 6. voja\xc5\xa1ke divizije, s \xc5\xa1tabom v Besan\xc3\xa7onu._NEWLINE_Po Napoleonovi vrnitvi iz Elbe se mu je pridru\xc5\xbeil in postal poveljnik Armade Jure; odlikoval se je med obrambo mesta Belfort, ko je s samo 8.000 vojaki branil mesto 15 dni pred 40.000 avstrijskimi vojaki. Po drugi vrnitvi Ludvika na prestol se je Lecourbe upokojil in 22. oktobra 1815 je umrl v Belfortu._NEWLINE_Njemu v \xc4\x8dast so postavili spomenik v Lons-le-Saunierju in Belfortu ter po njem poimenovali ceste v Lons-le-Saunierju, Parizu in Besan\xc3\xa7onu.'