b'\n_START_ARTICLE_\nAmfora\n_START_PARAGRAPH_\nAmfora je vrsta embala\xc5\xbee zna\xc4\x8dilne oblike in velikosti, ki je znana \xc5\xbee iz neolitika. Amfore so bile uporabljene v velikem \xc5\xa1tevilu za prevoz in skladi\xc5\xa1\xc4\x8denje razli\xc4\x8dnih izdelkov, tako teko\xc4\x8din kot suhih snovi, vendar ve\xc4\x8dinoma za vino. Najpogosteje so bile iz keramike, na\xc5\xa1li pa so primere iz kovin in drugih materialov._NEWLINE_Amfora dopolnjuje veliko posodo za shranjevanje, kot so bili pitos, ki so imeli prostornino za pol in dve in pol tone snovi. Nasprotno, amfora vsebuje manj kot pol tone, obi\xc4\x8dajno manj od 100 kg. Obe vrsti posod imata podobno obliko. Pitos ima ve\xc4\x8d majhnih zank ali nastavkov za pritrditev vrvi, amfora ima le dva ro\xc4\x8daja, ki se dr\xc5\xbeita telesa in dolgega vratu. Vratovi pitosa so \xc5\xa1iroki za zajemanje ali dostop z vedrom. Vratovi amfor so ozki in namenjeni za nalivanje. Obstajajo razli\xc4\x8dni tipi. Ro\xc4\x8daj ni obvezen. Glede na velikost lahko za rokovanje zahteva dve ali ve\xc4\x8d oseb. Ve\xc4\x8dinoma pa je bila amfora vendar namenjena kot jedilni pribor ali se je nahajala v bli\xc5\xbeini mize, saj je bila obi\xc4\x8dajno mojstrsko okra\xc5\xa1ena._NEWLINE_Zama\xc5\xa1ki, ki so le redko ohranjeni, so bili iz pokvarljivih materialov in uporabljeni za tesnjenje vsebine. Obstajali sta dve glavni vrsti amfor: amfora z vratom, pri kateri se vrat in telo sre\xc4\x8data pod ostrim kotom in enodelne amfore, pri kateri vrat in telo tvorita neprekinjeno krivuljo. Vrat amfore so pogosto uporabljali v zgodnji zgodovini anti\xc4\x8dne Gr\xc4\x8dije, vendar so ga postopoma nadomestiti z vrsto enem kosu od okoli 7. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem dalje._NEWLINE_Najpogosteje so imele koni\xc4\x8dasto bazo, ki je omogo\xc4\x8dala pokon\xc4\x8dno shranjevanje s postavitvijo v mehko podlago, kot je pesek. Taka osnova je olaj\xc5\xa1ala prevoz z ladjami, kjer so amfore zapakirali pokon\xc4\x8dno v ve\xc4\x8d (tudi petih) zamaknjenih plasteh.  \xc4\x8ce so stale v pokon\xc4\x8dnem polo\xc5\xbeaju, so imele neke vrste stojalo in so bile z vrvjo povezane s svojimi ro\xc4\x8daji, da so prepre\xc4\x8dili premikanje in prevra\xc4\x8danje v valovitem morju. Za pakiranje so uporabljali vresje in trs. Stojala so se uporabljala v kuhinjah in trgovinah. V osnovah so tudi na\xc5\xa1li najve\xc4\x8d usedlin od teko\xc4\x8din in suspendiranih trdnih delcev, kot so olj\xc4\x8dno olje in vino._NEWLINE_Amfore so zelo pomembne tudi za morske arheologe, saj z njihovo pomo\xc4\x8djo ugotavljajo starost brodoloma in geografski izvor tovora. Te so v\xc4\x8dasih tako dobro ohranjene, da je izvirna vsebina \xc5\xa1e vedno prisotna, kar zagotavlja informacije o \xc5\xbeivilih in trgovskih sistemih. Amfore so bili preve\xc4\x8d poceni in mno\xc5\xbei\xc4\x8dne, da bi jih vra\xc4\x8dali na njihov izvor. Tako so, ko so jih izpraznili, razdelili v namembnem kraju. Na mestu nesre\xc4\x8de v Rimu, Testaccio, blizu Tibere, so na\xc5\xa1li fragmente, kasneje prepojene s kalcijevim hidroksidom (Calce viva), tako da so ostanki ustvariti hrib zdaj imenom Monte Testaccio, 45 m visoko in ve\xc4\x8d kot 1 km premera.\n_START_SECTION_\nEtimologija\n_START_PARAGRAPH_\nAmfora je gr\xc5\xa1ko-rimska beseda, ki se je razvila v stari gr\xc5\xa1\xc4\x8dini \xc4\x8dasu bronaste dobe. Rimljani so jo osvojili med helenizacijo, ki se je zgodila v \xc4\x8dasu rimske republike. Cato, je prva znana literarna oseba, ki jo je uporabil. Ni dvoma, da sta beseda in posoda pri\xc5\xa1la v Italijo preko gr\xc5\xa1ke trgovine. Zanimivo je, da, \xc4\x8deprav so Etru\xc5\xa1\xc4\x8dani uva\xc5\xbeali, proizvajali in v veliki meri izva\xc5\xbeali v amforah njihova vina in \xc4\x8deprav so druga gr\xc5\xa1ka imena posod etru\xc5\xa1\xc4\x8danizirali,  etru\xc5\xa1\xc4\x8danska oblika besede za amforo ne obstaja._NEWLINE_Latinska beseda izhaja iz gr\xc5\xa1ke amphoreus (\xe1\xbc\x80\xce\xbc\xcf\x86\xce\xbf\xcf\x81\xce\xb5\xcf\x8d\xcf\x82), kraj\xc5\xa1a oblika amphiphoreus (\xe1\xbc\x80\xce\xbc\xcf\x86\xce\xb9\xcf\x86\xce\xbf\xcf\x81\xce\xb5\xcf\x8d\xcf\x82), pomeni amphi - (na obeh straneh , dvoje) in phoreus (nosilec), od pherein, ki se nana\xc5\xa1a na dva ro\xc4\x8daja na nasprotnih straneh.  Zdi se, da je amfora, kot \xf0\x90\x80\x80 \xf0\x90\x80\xa0 \xf0\x90\x80\xa1 \xf0\x90\x80\xa9 \xf0\x90\x80\xb8, a-pi-po-re-we, zapis iz bronaste dobe iz Knossosa, \xf0\x90\x80\x80 \xf0\x90\x80\xa1 \xf0\x90\x80\xa9 \xf0\x90\x80\xb8, a-po-re-wi, v Mikenah in fragmentarna ]-re-we v Pylosu, ozna\xc4\x8dena kot 209 \xf0\x90\x83\xa8, Bennettova amfora, ki ima \xc5\xa1tevilna poimenvanja. Ti dve pisavi so prepisi amphiphor\xc4\x93wes (mno\xc5\xbeina) in amphor\xc4\x93we (dvojina) v mikenski gr\xc5\xa1\xc4\x8dini, iz katerih je mogo\xc4\x8de videti, da je kratka oblika prevladala na celini. Homer uporablja dolgo obliko iz metri\xc4\x8dnih razlogov, medtem ko Herodot uporablja kratko obliko.\n_START_SECTION_\nMere in te\xc5\xbea\n_START_PARAGRAPH_\nAmfore so zelo razli\xc4\x8dno visoke. Najve\xc4\x8dje so visoke 1,5 metra, medtem ko so bile nekatere manj\xc5\xa1e kot 30 cm - najmanj\xc5\xa1o so imenovali amphoriskoi (dobesedno "mala amfora"). Ve\xc4\x8dina jih je bila pribli\xc5\xbeno 45 cm visoka._NEWLINE_Vi\xc5\xa1ina je bila standardizirana v nekaj tipov: vinske amfore so bile standardne mere pribli\xc5\xbeno 39 litrov, kar je bila podlaga za quadrantal kot mersko enoto v rimskem imperiju. Ugotovili so pribli\xc5\xbeno 66 razli\xc4\x8dnih tipov amfor._NEWLINE_Poleg tega je izraz pomenil tudi staro rimsko mersko enoto za teko\xc4\x8dine. Obseg rimske amfore je bil en kubi\xc4\x8dni \xc4\x8develj, pribli\xc5\xbeno 26,026 l.\n_START_SECTION_\nProizvodnja\n_START_PARAGRAPH_\nObliko amfore in tehniko izdelave je narekoval predvsem namen rabe posode._NEWLINE_Gr\xc5\xa1ko-rimske amfore so izdelovali iz terakote na lon\xc4\x8darskem vretenu. Med proizvodnim procesom so najprej naredili telo in ga delno posu\xc5\xa1ili. Nato so dodali glino in naredili vrat, rob in ro\xc4\x8daje.  Ko je bila amfora kon\xc4\x8dana, je bila znotraj obdelana s smolo, da bi prepre\xc4\x8dili pronicanje shranjenih teko\xc4\x8din. Rekonstrukcija teh faz proizvodnje temelji predvsem na \xc5\xa1tudiji sodobne proizvodnje amfor na nekaterih obmo\xc4\x8djih v vzhodnem Sredozemlju. Amfore so bile pogosto ozna\xc4\x8dene z razli\xc4\x8dnimi \xc5\xbeigi, grafiti in napisi. Zagotovili so informacije o proizvodnji, vsebini in druge oznake. \xc5\xbdig je bil obi\xc4\x8dajno uporabljen za amfore za delno suhe proizvode. \xc5\xbdig ka\xc5\xbee ime figlina (delavnica) in / ali ime lastnika delavnice. Poslikane \xc5\xbeige, tituli picti, so dodali, ko je bila amfora kon\xc4\x8dana. povedali so o masi posode in vsebini.\n_START_SECTION_\nKlasifikacija\n_START_PARAGRAPH_\nPrva sistemati\xc4\x8dna razvrstitev rimskih amfor je bila opravljena s strani nem\xc5\xa1kega u\xc4\x8denjaka Heinricha Dressla. Po izjemnem odkritju amfor v rimskem Castro Pretorio ob koncu leta 1800, je zbral skoraj 200 napisov iz amfor in jih vklju\xc4\x8dil v Corpus Inscriptionum Latinarum. V svojih \xc5\xa1tudijah o najdenih amforah je prvi izdelal klasifikacijo vrst, tako imenovano "Dresslovo tablo" , ki se uporablja \xc5\xa1e danes. Kasnej\xc5\xa1e \xc5\xa1tudije o rimskih amforah so dale podrobnej\xc5\xa1o klasifikacijo, ki so jo obi\xc4\x8dajno poimenovali po znanstveniku, ki jih je \xc5\xa1tudiral. Za novofeni\xc4\x8danske vrste velja prikaz dela Ma\xc3\xb1a, objavljenega leta 1951, in revidirana razvrstitev van der Werffa iz leta 1977-1978. Galske amfore je prou\xc4\x8deval Laubenheimer v \xc5\xa1tudiji objavljeni leta 1989, kretske amfore je analiziral Marangou-Lerat. Beltr\xc3\xa0n je \xc5\xa1tudiral \xc5\xa1panske vrste leta 1970.  Jadranske vrste je preu\xc4\x8devali Lamboglia leta 1955.  Za splo\xc5\xa1no analizo zahodnih tipov sredozemskih glej Panella, Peacock in Williamsa,\n_START_SECTION_\nPrazgodovinski izvor\n_START_PARAGRAPH_\nKeramika v obliki in uporabnosti, od amfor z dr\xc5\xbeajem ali brez njega, je prazgodovinska dedi\xc5\xa1\xc4\x8dina po vsej Evraziji, od Kavkaza do Kitajske. Na primer, kvevri v Rusiji in na Kavkazu, so bili znani \xc5\xbee pribli\xc5\xbeno 6000 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Amfore datirane na okoli 4800 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem so na\xc5\xa1li v Banpo, neolitskem mestu kulture Yangshao na Kitajskem. Amfore so se prvi\xc4\x8d pojavile na feni\xc4\x8danski obali pribli\xc5\xbeno 3500 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. _NEWLINE_V bronasti in \xc5\xbeelezni dobi so se amfore \xc5\xa1irile okoli starodavnega sredozemskega sveta, ki so jih stari Grki in Rimljani uporabljali kot glavno sredstvo za prevoz in skladi\xc5\xa1\xc4\x8denje grozdja, olj\xc4\x8dnega olja, vina, oliv, \xc5\xbeita, rib in drugih surovin. Na industrijski ravni so jih za\xc4\x8deli proizvajati pribli\xc5\xbeno okoli 7. stoletja na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja. Izpodrinile so lesene in ko\xc5\xbene posode.\n_START_SECTION_\nStarodavna Gr\xc4\x8dija\n_START_PARAGRAPH_\nPoleg grobih amfor, ki so se uporabljale za skladi\xc5\xa1\xc4\x8denje in transport, so v anti\xc4\x8dni Gr\xc4\x8diji izdelovali amfore visoke kakovosti in poslikav, v velikem \xc5\xa1tevilu in za razli\xc4\x8dne socialne in obredne namene. Njihova oblika se znatno razlikuje od bolj funkcionalnih razli\xc4\x8dic. Zanje je zna\xc4\x8dilna \xc5\xa1iroka odprtina in rob, z lo\xc5\xa1\xc4\x8dem obdelana povr\xc5\xa1ina in okra\xc5\xa1ena s figurami ali geometrijskimi liki. Tak\xc5\xa1ne amfore so pogosto uporabljali kot nagrade. Nekaj primerov, ki nosijo napis "Jaz sem ena izmed nagrad iz Aten", so ohranjene iz festivala Panathenaic, ki je potekal med 6. in 2. stoletjem pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Poslikane amfore so bile uporabljene tudi za nagrobne namene. Vrsta amfore loutrophoros, je bila uporabljena predvsem za pogrebne obrede. Mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e oblike so uporabljali tudi kot nagrobnike ali kot posoda za pepel umrlih. Iz rimskega obdobja so bile amfore obi\xc4\x8dajno ene vrste.\n_START_SECTION_\nStari Rim\n_START_PARAGRAPH_\nZ rimskem obdobju so bile enovito oblikovane amfore obi\xc4\x8dajno edina vrsta proizvodnje._NEWLINE_Prva vrsta rimske amfore, Dressel 1, je iz osrednje Italije iz poznega 2. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem . Ta tip je imel debele stene in zna\xc4\x8dilno rde\xc4\x8do material. Bila je zelo te\xc5\xbeka a tudi mo\xc4\x8dna. Okoli srede 1. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. se za\xc4\x8dne na \xc5\xa1iroko uporabljati Dressel 2-4. Ta vrsta amfore ima nekaj prednosti v tem, da je la\xc5\xbeja in s tanj\xc5\xa1imi stenami. Izra\xc4\x8dunano je bilo, da medtem ko Dressel 1 lahko sprejme okoli 4500 l, da je v Dressel 2-4 v istem prostoru mogo\xc4\x8de spraviti 6000 l. V zadrugi CUMA (ju\xc5\xbena Italija) so proizvajali tip cadii cumani (Dressel 21-22). Te posode so uporabljali predvsem za prevoz sadja do sredine imperialnih \xc4\x8dasov. Hkrati je v osrednji Italiji, proizvajali tako imenovane Spello amfore, majhne posode, proizvedene za prevoz vina. Na jadranski obali so starej\xc5\xa1e tipe nadomestili z vrsto Lamboglia 2, vinske amfore obi\xc4\x8dajno proizvedene med koncem 2. in 1. stoletje pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Ta tip se razvije pozneje v Dressel 6A ki postane prevladujo\xc4\x8da v Avgustovem \xc4\x8dasu. _NEWLINE_V galskih provincah so bili prvi primeri rimske amfore lokalna imitacija \xc5\xbee obstoje\xc4\x8dih vrst, kot so Dressel 1, Dressel 2-4, Pascual 1 in Haltern 70. Bolj tipi\xc4\x8dna galska proizvodnja se je za\xc4\x8dela v kerami\xc4\x8dnih delavnicah v Marseillu v poznem Avgustovem \xc4\x8dasu. Vrsta Oberaden 74 je bila izdelana v tolik\xc5\xa1ni meri, da je vplivala na proizvodnjo nekaterih italskih vrst. \xc5\xa0panske amfore so postale \xc5\xa1e posebej zanimive zaradi cveto\xc4\x8de faze produkcije v poznih republikanskih \xc4\x8dasih. V regijah Hispania Baetica in Hispania Tarraconensis (jugozahodna in vzhodna \xc5\xa0panija) sta bili glavni proizvodni obmo\xc4\x8dji med 2. in 1. stoletjem pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. \xc5\xa0panske amfore so bile raz\xc5\xa1irjene na obmo\xc4\x8dju Sredozemlja v zgodnjih imperialnih \xc4\x8dasih. Najpogostej\xc5\xa1e vrste so bile v celoti proizvedene v regiji Baetica in med njimi je bila Dressel 20, tipi\xc4\x8dna posoda  za olivno olje, Dressel 7-13, za ribje omake in Haltern 70 za defrutum (sadne omake). V regiji Tarraconensis je bila najpogostej\xc5\xa1a vrsta Pascual 1, vinska amfora oblikovana na Dressel 1in imitacije Dressel 2-4._NEWLINE_Severno - afri\xc5\xa1ka proizvodnja temelji na starodavni tradiciji, ki se lahko izsledi nazaj do feni\xc4\x8danske kolonije Kartagine. Feni\xc4\x8danske amfore so imele zna\xc4\x8dilne ro\xc4\x8daje neposredno pritrjene na zgornji del telesa. Ta funkcija postane prepoznavna znamka pozno republikanske/zgodnje imperialne produkcije, ki se nato imenujejo novofeni\xc4\x8danska. Vrste proizvedene v Tripolitania in severni Tuniziji so Mana C1 in C2, ki se je pozneje preimenovala v van der Werff 1, 2 in 3. V Egejskem obmo\xc4\x8dju so bile vrste z otoka Rodos izhajajo\xc4\x8d iz 3. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem zelo priljubljene zaradi lokalne proizvodnje vina, ki je cvetela v dalj\xc5\xa1em obdobju. Te vrste so se razvile v Camulodunum 184, amfore , ki so se uporabljale za prevoz rodo\xc5\xa1kega vina po vsem cesarstvu. Imitacije Dressel 2-4 so bile proizvedene na otoku Kos za prevoz vina v 4. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem do srede imperialnih \xc4\x8dasov. Tudi kretske amfore so bile priljubljene za prevoz vina in jih lahko najdemo po vsem Sredozemlju od Avgustovih \xc4\x8dasov do 3. stoletja na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja. V poznem obdobju imperija, proizvodnja severno - afri\xc5\xa1ke vrste amfor prevladuje. Tako imenovani Afri\xc5\xa1ki I in II tipi so pogosto v uporabi od 2. do poznega 4. stoletja na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja. Druge vrste iz vzhodnega Sredozemlja (Gaza), kot so tako imenovane poznoanti\xc4\x8dne 4, so postala zelo priljubljena med 4. in 7. stoletjem, medtem ko je italska produkcija zamrla.'