b'\n_START_ARTICLE_\nChristoph Willibald Gluck\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov o\xc4\x8de je bil gozdar in lovski \xc4\x8duvaj, ki je slu\xc5\xbeil gosp\xc3\xb4di, sinu pa je omogo\xc4\x8dil \xc5\xa1tudij glasbe in filozofije v Pragi, kamor je odpotoval s 17 leti. \xc5\xa0tiri leta je \xc5\xa1tudiral violon\xc4\x8delo in orgle in hodil na te\xc4\x8daj matematike in logike. Pel je tudi v zborih po cerkvah. S pomo\xc4\x8djo sponzorjev je odpotoval na Dunaj in v Italijo na glasbeno izpopolnjevanje. V Milanu ga je sprejel knez Melzi in ga leta 1737 vpisal v \xc5\xa1olo Giovannija Batiste Sammartinija, organista in kapelnika v cerkvi sv. Ambro\xc5\xbea. Leta 1745 je od\xc5\xa1el v Francijo, nato \xc5\xa1e v London, kjer je sprejel vabilo, da postane hi\xc5\xa1ni skladatelj v kraljevem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du. Z italijansko glasbeno skupino je veliko potoval po Evropi in se leta 1754 ustalil na Dunaju. Leta 1756 mu je pape\xc5\xbe Benedikt XIV. podelil vite\xc5\xa1ki naslov._NEWLINE_Gluck je postal dobro pla\xc4\x8dan kapelnik kneza Sa\xc5\xa1ko-Hildburghausenskega, leta 1774 pa \xc5\xa1e stalni skladatelj cesarskega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da cesarice Marije Terezije. Leta 1779 ga je med vajami za Eho in Narcisa prvi\xc4\x8d zadela kap. 15. novembra 1787 na Dunaju je Glucka \xc5\xa1e enkrat zadela kap, nakar je nekaj ur kasneje umrl, star 73 let._NEWLINE_Pokopan je na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du Zentralfriedhof na Dunaju.'