b'\n_START_ARTICLE_\nJakob Kelemina\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nGimnazijo je obiskoval v Ljubljani, Mariboru in Pulju, kjer je leta 1904 z odliko maturiral. Germanistiko je \xc5\xa1tudiral v Gradcu in na Dunaju; v Gradcu je \xc5\xa1tudij zaklju\xc4\x8dil z disertacijo O virih Eilhartovega Tristana (Zur Quelle von Eilharts Tristan), na Dunaju pa je opravil dr\xc5\xbeavne izpite za u\xc4\x8diteljevanje na srednjih \xc5\xa1olah (nem\xc5\xa1\xc4\x8dina kot glavni in klasi\xc4\x8dna filologija kot stranski predmet). Disertacijo je objavil pod naslovom Untersuchungen zur Tristansage v 16. zvezku Uhlove zbirke Teutonia v Leipzigu. Med letoma 1914 in 1919 je pou\xc4\x8deval na gimnaziji v Novem mestu, 1919 na klasi\xc4\x8dni gimnaziji v Ljubljani, 1920 je postal docent v takrat ustanovljenem germanisti\xc4\x8dnem seminarju na Filozofski fakulteti v Ljubljani. Leta 1924 je postal izredni, 1928 pa redni profesor za germansko filologijo. Vse do smrti je bil predstojnik germanskega seminarja in trikrat dekan Filozofske fakultete. Velja za utemeljitelja slovenske znanstvene germanistike, po letu 1945 je zasnoval in razvil tudi \xc5\xa1tudij anglistike. Leta 1954 je prejel Pre\xc5\xa1ernovo nagrado za \xc5\xbeivljenjsko delo na podro\xc4\x8dju literarne vede._NEWLINE_Med obema vojnama je predaval starej\xc5\xa1o nem\xc5\xa1ko knji\xc5\xbeevnost ter nem\xc5\xa1ko in angle\xc5\xa1ko histori\xc4\x8dno slovnico, po letu 1945 pa angle\xc5\xa1ko literaturo in slovnico. Njegovo znanstveno delo je bilo usmerjeno v raziskovanje srednjeve\xc5\xa1ke nem\xc5\xa1ke knji\xc5\xbeevnosti, zlasti geneze pripovedi o Tristanu in Izoldi. Svoje ugotovitve o tej temi je zbral in jih leta 1923 izdal v knjigi Geschichte der Tristansage nach den Dichtungen des Mittelalters. V dvajsetih letih je na Filozofski fakulteti uvedel literarno teorijo kot samostojno vedo in s tega podro\xc4\x8dja med letoma 1922 in 1925 v Ljubljanskem zvonu ter Domu in svetu objavil vrsto razprav, ki so 1927 iz\xc5\xa1le v samostojni knjigi, ki predstavlja prvi sistemati\xc4\x8den, vendar prete\xc5\xbeno informativen pregled literarne stroke v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini. Napisal je ve\xc4\x8d uvodov in opomb k \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8devim prevodom Shakespearovih dram (Sen kresne no\xc4\x8di, Bene\xc5\xa1ki trgovec, Macbeth), njegovi sklepi o literarnozgodovinskih, eti\xc4\x8dnih in jezikovnih vpra\xc5\xa1anjih te dramatike pa ostajajo temelj za nadaljnje \xc5\xa1tudije o Shakespearovi dramatiki na Slovenskem. Obravnaval je mitolo\xc5\xa1ke prvine v slovenskih ljudskih bajkah in pripovedkah, ki jih je zbral po slovenskem \xc4\x8dasopisju in v nekaterih znanstvenih zbirkah. Osrednje teme njegovih kasnej\xc5\xa1ih raziskav so povezane s sledovi Gotov in Langobardov na Balkanu, s starej\xc5\xa1o zgodovino slovensko-nem\xc5\xa1kih kulturnih in knji\xc5\xbeevnih stikov, s slovenskimi pravnimi starinami in etimolo\xc5\xa1kimi vpra\xc5\xa1anji, povezanimi s slovenskimi zgodovinskimi in krajevnimi imeni.'