b'\n_START_ARTICLE_\nMesapi\n_START_PARAGRAPH_\nMesapi (gr\xc5\xa1ko: \xce\x9c\xce\xb5\xcf\x83\xcf\x83\xce\xac\xcf\x80\xce\xb9\xce\xbf\xce\xb9 [Messapioi], latinsko: Messapii), ljudstvo, ki je v antiki naseljevalo okolico Salenta v sedanji italijanski regiji Apuliji na skrajnem jugovzhodu Apeninskega polotoka. Njihovo ozemlje je imelo v razli\xc4\x8dnih zgodovinskih obdobjih razli\xc4\x8dna imena: Kalabrija, Mesapija in Japigija. Njihova najve\xc4\x8dja naselja so bila Uzentum (Ugento), Rudiae (Lecce), Brindisium (Brindisi) in Hyria (Oria). Govorili so mesapski jezik._NEWLINE_Ukvarjali so se predvsem z oljarstvom, vinogradni\xc5\xa1tvom in \xc5\xbeivinorejo. Najbolj znani so bili po svojih konjih. Na njihovi fini keramiki so opazne podobe \xc5\xbeensk v dolgih tunikah in venci ali kronami na glavi in mo\xc5\xa1kih v dolgih oblekah s kapucami, obutih v sandale.\n_START_SECTION_\nIme\n_START_PARAGRAPH_\nAvstrijski jezikoslovec Julius Pokorny (1887-1970), ki se je ukvarjal s preu\xc4\x8devanjem keltskih jezikov, domneva, da je etnonim Mesapi nastal iz besede messapia, ki pomeni "(mesto) med vodami". Prvi del besede, mess-, naj bi nastal iz praindoevropskega *medhyo- - sredina ali srednji, -apia pa iz praindoevropskega *ap- - voda. Na podoben na\xc4\x8din je nastal toponim Salapia \xe2\x80\x93 slana voda.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nGr\xc5\xa1ki zgodovinar Herodot je v svojih Zgodbah zapisal izro\xc4\x8dilo, da je po smrti kralja Minosa veliko \xc5\xa1tevilo Kre\xc4\x8danov odplulo v Sikanijo (sedanja Sicilija) in tam pet let brez uspeha oblegalo mesto Camicus. Po neuspe\xc5\xa1nem oblegaju so se morali zaradi lakote vrniti, na poti domov pa jih je neurje zaneslo na obalo, ki se je kasneje imenovala Japigija. Njihove razbite ladje so jih prisilile, da so se tam naselili._NEWLINE_Po ustanovitvi Hyrie okoli 18. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. so Mesapi ustanovili \xc5\xa1e druga mesta, ki so jih v 5. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. posku\xc5\xa1ala osvojiti sosednja plemena. Mesapi so zaradi svoje izvrstne konjenice vse napade odbili. Zabele\xc5\xbeen je tudi podatek, da se je oddelek mesapskih lokostrelcev na atenski strani udele\xc5\xbeil vojne proti Sirakuzam._NEWLINE_Resni\xc4\x8dno poreklo Mesapov \xc5\xa1e vedno ni v celoti potrjeno. Najbolj verjetna je teorija, da so se doselili iz Ilirije, to\xc4\x8dneje iz dana\xc5\xa1nje Albanije, na nasprotni obale Jadranskega morja. Po tej teoriji so pri\xc5\xa1li na podro\xc4\x8dje Otranta okoli 10. stoletja pr. n \xc5\xa1t. in se od tam raz\xc5\xa1irili na jug do dana\xc5\xa1njega mesta Santa Maria di Leuca in na sever do Taranta. Plovba med Albanijo in Otrantom je omenjena tudi v drugih zgodovinskih zapisih, na primer v Vergilovi Eneidi._NEWLINE_Mesapi so se s \xc5\xa1iritvijo Rimske republike postopoma romanizirali.\n_START_SECTION_\nReligija\n_START_PARAGRAPH_\nMesapska verovanja so malo poznana, njihova mitologija pa se je zelo verjetno zgledovala po gr\xc5\xa1ki. V svojih obredih so opravljali \xc5\xbegalne daritve, ker so oltarjih na\xc5\xa1li zoglenele ostanke pra\xc5\xa1i\xc4\x8dev in kipce golobic in pra\xc5\xa1i\xc4\x8dev. Pomembno vlogo v religiji so igrali konji, kar se je dogajalo tudi pri drugih praprebivalcih Apeninskega polotoka. \xc5\xbdrtvojanje konj morebiten namen njihovega \xc5\xbetrvovanja nista potrjena._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1i mesapski grobovi so kamnite gomile. Kasneje so poznali tudi druge oblike pokopov. Podobno kot Grki so tudi Mesapisci svojim pokojne pokopavali v kamnitih grobovih pod stelami in nov\xc4\x8di\xc4\x8dem v ustih.'