b'\n_START_ARTICLE_\nSpirit of St. Louis\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nSpirit je bil letalo z zra\xc4\x8dnohlajenim radialnim devetcilindrskim motorjem vrste Wright Whirlwind, ki je proizvajal 223 konjskih mo\xc4\x8di. Izdelalo ga je podjetje Wright Aeronautical Corporation iz Patersona v New Jerseyju, Lindbergh pa ga je izbral iz preprostega razloga, glede na svojo te\xc5\xbeo je bil v tistem trenutku najprimernej\xc5\xa1i._NEWLINE_Za uporabo enega samega motorja, se je Lindbergh odlo\xc4\x8dil sam. Leta 1926 je namre\xc4\x8d prelet Atlantika posku\xc5\xa1ala \xc5\xa1tiri\xc4\x8dlanska francoska posadka s trimotornim letalom, vendar je strmoglavila. Ve\xc4\x8d drugih poskusov s trimotornimi letali prav tako ni bilo uspe\xc5\xa1nih. To je dalo Lindberghu misliti, na koncu pa je ugotovil, da je zmanj\xc5\xa1evanje skupne mase letala klju\xc4\x8d do uspeha, saj lahko na ta ra\xc4\x8dun letalo sprejme ve\xc4\x8d goriva._NEWLINE_V Spirit of St. Louis je bilo vgrajenih kar pet rezervoarjev za gorivo iz mehkega jekla. En majhen tank je bil v nosu letala, najve\xc4\x8dji takoj za njim, trije pa v krilih. Vsega skupaj je imel Lindbergh na voljo 1.600 litrov goriva, kar naj bi zadostovalo za 6.600 kilometrov dolgo pot pri hitrosti 160 km/h, seveda v ugodnih vremenskih pogojih. Pilotska kabina ni imela prednjega stekla, saj sta bila v nosu letala vgrajena \xc5\xbee omenjena rezervoarja. Kabina je bila tako pomaknjena dale\xc4\x8d nazaj, za spremljanje poleta pa je bil v kabini name\xc5\xa1\xc4\x8den periskop, ki je pilotu omogo\xc4\x8dal pogled naprej. Stranska okna so bila name\xc5\xa1\xc4\x8dena normalno._NEWLINE_St. Louis je bil izjemno nestabilno letalo. Pilot ni smel niti za sekundo izpustiti iz rok krmilne palice, da ne bi letalo skrenilo iz smeri. To pa je bilo prav tisto kar je Lindbergh \xc5\xbeelel. Nestabilno letalo ga je prisililo, da je bil ves \xc4\x8das pozoren na to, ali leti v pravi smeri. Najve\xc4\x8dja nevarnost je bil vzlet, saj se je letalo, do zadnjega koti\xc4\x8dka napolnjeno z gorivom, komaj odlepilo od tal. Tako je pri vzletu z letali\xc5\xa1\xc4\x8da Roosevelt na Long Islandu, New York Lindbergh komaj dvignil letalo nad drevesa, ki so rasla na koncu vzletne steze._NEWLINE_Lindbergh je pri dnevni svetlobi letel zelo nizko, samo 30 metrov nad zemljo ali morjem, saj je takrat \xc5\xa1e veljalo napa\xc4\x8dno prepri\xc4\x8danje, da se pri letenju tako nizko nad tlemi naredi neke vrste zra\xc4\x8dna blazina, ki olaj\xc5\xa1a letenje. Pono\xc4\x8di se je povzpel na vi\xc5\xa1ino 1.500 do 3.000 metrov, kar naj bi zadostovalo, da bi se \xc5\xa1e pravo\xc4\x8dasno prebudil in povlekel krmilno palico navzgor, \xc4\x8de bi za trenutek od utrujenosti zakinkal._NEWLINE_Po natanko 33 urah, 30 minutah in 29,8 sekundah je Charles Lindbergh uspe\xc5\xa1no prital na letali\xc5\xa1\xc4\x8du Le Bourget Aerodrome v Parizu, Francija._NEWLINE_Po vrnitvi v ZDA se je Lindbergh s svojim letalom odpravil na turnejo po 48 ameri\xc5\xa1kih zveznih dr\xc5\xbeavah, sledile so parade in slovesnosti. Leto dni pozneje je Lindbergh \xe2\x80\x93 nih\xc4\x8de razen njega ni nikoli letel s tem letalom \xe2\x80\x93 zadnjikrat poletel s Spirit of St. Louis iz St. Louisa v Washington. Danes je letalo na ogled v Air and Space Museumu v Washingtonu DC.'