b'\n_START_ARTICLE_\nGlastonburyjska opatija\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovinar Ronald Hutton dvomi o trditvah, da je bil Glastonbury mesto verskega pomena v keltskem ali predkeltskem obdobju, vendar so arheolo\xc5\xa1ke raziskave univerze v Readingu pokazale rimsko in sa\xc5\xa1ko zasedbo mesta.   Ob izkopavanjih leta 1955 je Ralegh Radford odkril rimsko-britsko lon\xc4\x8denino v zahodnem delu kri\xc5\xbenega hodnika. Opatijo so ustanovili Briti in sega vsaj v zgodnje 7. stoletje. Srednjeve\xc5\xa1ka naselitev je razvidna iz kosov kerami\xc4\x8dnih vinskih kozarcev, ki so bili uvo\xc5\xbeeni iz Sredozemlja. Po srednjeve\xc5\xa1ki kr\xc5\xa1\xc4\x8danski legendi je samostan ustanovil Jo\xc5\xbeef iz Arimateje v 1. stoletju. Ta izmi\xc5\xa1ljena legenda je tesno povezana z razli\xc4\x8dico zgodbe Roberta de Borona o svetem gralu in glastonburyjski povezavi s kraljem Arturjem iz zgodnjega 12. stoletja._NEWLINE_Glastonbury je padel v sa\xc5\xa1ke roke po bitki pri Peonnumu leta 658. Sasi so s Cenwalhom  Wesse\xc5\xa1kim  osvojili Somerset na zahodu do reke Parrett, morda zaradi nadzora nad opatijo. Cenwalh je  britskemu opatu Bregoredu dovolil, da ostane na oblasti. Po njegovi smrti leta 669 ga je nadomestil Anglosas Berhtwald, toda britski menihi so ostali.\n_START_SECTION_\nSa\xc5\xa1ko obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nKralj Ine Wesse\xc5\xa1ki je odredil, naj se leta 712 zgradi kamnita cerkev. Njeni temelji so zahodni del ladje.  Glastonbury so v 9. stoletju napadli Danci. Opatijska cerkev je bila pove\xc4\x8dana v 10. stoletju pod vodstvom opata Dunstana, osrednje osebe pri o\xc5\xbeivljanju angle\xc5\xa1kega meni\xc5\xa1kega \xc5\xbeivljenja v 10. stoletju, ki je bil ustanovljen po pravilu benediktincev. Zgradil je tudi samostan. Dunstan je leta 960 postal canterburyjski nad\xc5\xa1kof. Leta 967 je bil v Glastonburyju kronan kralj Edmund. Leta 1016 je Edmund \xc5\xbdeleznoboki, ki ga je premagal Knut Veliki in je dobil naslov kralj Wessexa, tam tudi pokopan. Knutova listina iz leta 1032 je bila "napisana in objavljena v leseni cerkvi v Glastonburyju v prisotnosti kraljev"._NEWLINE_Glastonburyjski kanal je bil zgrajen okoli sredine 10. stoletja in povezal opatijo z reko Brue na razdalji pribli\xc5\xbeno 1,75 kilometra. Njegov namen naj bi bil prevoz kamna za gradnjo samostana, kasneje pa uporabljen za prevoz pridelkov, tudi \xc5\xbeita, vina in rib iz odro\xc4\x8dnih delov opatije. Velik del kamna je bil iz kamnolomov v Doultingu. V 11. stoletju je bila opatija sredi\xc5\xa1\xc4\x8de velikega vodnega prometnega omre\xc5\xbeja, zgrajenih je bilo \xc5\xa1e ve\xc4\x8d kanalov, tudi za preusmerjanje v Brue in la\xc5\xbejo pot do Bristolskega kanala. V 13. stoletju je opat na obiske okoli\xc5\xa1kih dvorcev opatije potoval v \xc4\x8dolnu.\n_START_SECTION_\nNormanska osvojitev\n_START_PARAGRAPH_\nOb normanski osvojitvi Britanije leta 1066 je bilo bogastvo Glastonburyja glavna nagrada. Nov normanski opat Turstin je dodal cerkvi nenavaden prizidek vzhodno od starej\xc5\xa1e sa\xc5\xa1ke cerkve in stran od starega pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da. To je kasneje spremenil Herlewin, naslednji opat, ki je zgradil ve\xc4\x8djo cerkev.  Leta 1086, ko je bila naro\xc4\x8dena Domesday Book, je bila Glastonburyjska opatija najbogatej\xc5\xa1i samostan v dr\xc5\xbeavi. Okoli leta 1125 je opat Henrik Blois naro\xc4\x8dil zgodovino Glastonburyja zgodovinarju Williamu Malmesburyjskemu, ki je bil gost menihov. Njegovo delo On the Antiquity of the Glastonese Church je bilo napisano med letoma 1129 in 1139 kot del kampanje za vzpostavitev primata opatije zoper Westminster.  To je vir za velik del na\xc5\xa1ega poznavanja opatije v zgodnji zgodovini, vendar je dale\xc4\x8d pod Williamovimi splo\xc5\xa1no odli\xc4\x8dnimi standardi. Razlike med "On the Antiquity" in njegovimi poznej\xc5\xa1imi zgodovinami je povzro\xc4\x8dilo pri ve\xc4\x8d u\xc4\x8denjakih domnevo, da je izvirno Williamovo besedilo previdnej\xc5\xa1e in njegovi poro\xc4\x8dili o "Faganu" in "Deruvianu" skupaj z razli\xc4\x8dnimi odlomki o Arturju kasneje dodani za okrepitev pomembnosti menihov. _NEWLINE_Somerset Levels so osu\xc5\xa1evali v kasnej\xc5\xa1ih letih 12. stoletja, za vzdr\xc5\xbeevanje vseh vodnih poti med Glastonburyjem in morjem so bili odgovorni  posamezniki. V 14. stoletju je bila zgrajena ribi\xc5\xa1ka hi\xc5\xa1a v vasi Meare, ki je bila uporabljena tudi za soljenje in pripravo rib. To je edina ohranjena samostanska ribi\xc5\xa1ka stavba v Angliji.  Po razpustitvi opatij leta 1540 je bilo v jezeru Meare ogromno \xc5\xa1\xc4\x8duk, linjev, rde\xc4\x8deok in jegulj. Leta 1638 je bilo jezero v lasti Williama Freaka. Da so bile ribe izredno pomembne za prehrano, ponazarja vrsta sporov med Glastonburyjem ter dekanom in kapitljem stolnice v Wellsu.\n_START_SECTION_\nGrobnica kralja Arturja\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1184 je velik po\xc5\xbear uni\xc4\x8dil samostanske zgradbe. Obnavljati so za\xc4\x8deli skoraj takoj in Marijina kapela z vodnjakom je bila posve\xc4\x8dena leta 1186. Dokazano je, da je bila v 12. stoletju uni\xc4\x8dena ladja obnovljena tako, da so bili v njej mogo\xc4\x8di obredi, medtem ko so gradili veliko novo cerkev. Deli stene hodnika in kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8da so bili dokon\xc4\x8dani leta 1189, nadaljevanje je bilo po\xc4\x8dasnej\xc5\xa1e._NEWLINE_Romarskih obiskov je bilo vedno manj in leta 1191 je domnevno odkritje grobnice kralja Arturja in kraljice Guinevre pri pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du dalo nov zagon za obisk Glastonburyja. _NEWLINE_Zgodovinarji danes na splo\xc5\xa1no zavra\xc4\x8dajo pristnost najdbe in pripisujejo najdbo za sredstvo zbiranja denarja za popravilo opatije, ki je ve\xc4\x8dinoma pogorela leta 1184. Zgodovina angle\xc5\xa1kih kraljev Williama Malmesburyjskega pravi: "Arturjevega groba ni nikjer videti \xe2\x80\xa6" [43] in njegovo delo On the Antiquity of the Glastonese Church [22] \xe2\x80\x93 govori o sumljivih pobo\xc5\xbenih ponaredkih, saj nikjer ne omenja povezave med opatijo in Arturjevim grobom ali Avalonom. Glede na to, da je bilo iskanje Arturjevega trupla povezano s kraljema Henrikom II. in Edvardom I., ki sta se borila v velikih vali\xc5\xbeanskih vojnah, znanstveniki menijo, da je verjetno propaganda igrala pomembno vlogo. [44]\n_START_SECTION_\nPriklju\xc4\x8ditev Bathu in Wellsu\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1197 je Savaric FitzGeldewin, \xc5\xa1kof Batha in Wellsa, podaril mesto Bath kralju v zameno za samostan Glastonbury. Savaric je zagotovil podporo pape\xc5\xbea Celestina III. za prevzem opatije kot sede\xc5\xbea svoje \xc5\xa1kofije, ki bi nadomestila Bath. Na\xc4\x8drt je bil, da bi bil Savaric \xc5\xa1kof Batha in opat Glastonburyja. Savaric je dobil veliko pisem razli\xc4\x8dnih klerikov v podporo, vklju\xc4\x8dno canterburyjskega nad\xc5\xa1kofa Huberta Walterja, ki je trdil, da bi ta dogovor re\xc5\xa1il dolgoletne spore med opatijo in \xc5\xa1kofom. Menihi Glastonburyja so nasprotovali na\xc4\x8drtu Savarica in poslali prito\xc5\xbebo v Rim, ki je bila zavrnjena leta 1196. Toda kralj Rihard I., ki ni bil ve\xc4\x8d v zaporu v Nem\xc4\x8diji, je podprl menihe in jim pustil, da so izvolili opata Williama Pico namesto Savarica, ki se je odzval z izob\xc4\x8denjem novega opata. Z Ivanom kot kraljem namesto njegovega brata Riharda je leta 1199 Savaricu uspelo, da se je vsilil v samostan in ustanovil svojo \xc5\xa1kofijo v opatiji. Menihi so se prito\xc5\xbeili pape\xc5\xbeu Inocencu III._NEWLINE_Sprva jim je Inocenc ustregel, kasneje pa si je premislil in Savarica postavil kot opata, prihodke opatije pa razdelil med Savarica in menihe. Savaric si je nato posku\xc5\xa1al zagotoviti ve\xc4\x8dji nadzor nad drugimi samostani v svoji \xc5\xa1kofiji, vendar je umrl, preden je uresni\xc4\x8dil na\xc4\x8drte._NEWLINE_\xc5\xa0kofje so \xc5\xa1e naprej uporabljali naslov \xc5\xa1kof Batha in Glastonburyja, dokler se mu leta 1219 niso dokon\xc4\x8dno odpovedali na ra\xc4\x8dun Glastonburyja. Obred ponovne posvetitve velike cerkve se je za\xc4\x8del na bo\xc5\xbei\xc4\x8dni dan leta 1213, zelo verjetno \xc5\xa1e preden je bila v celoti kon\xc4\x8dana. Kralj Edvard I. in kraljica Eleanora sta se udele\xc5\xbeila veli\xc4\x8dastne ma\xc5\xa1e ob prekopu posmrtnih ostankov kralja Arturja k vzno\xc5\xbeju oltarja leta 1278.\n_START_SECTION_\n14. in 15. stoletje\n_START_PARAGRAPH_\nV 14. stoletju je bila samo Westminstrska opatija bogatej\xc5\xa1a kot Glastonburyjska. Opat Glastonbury je vzdr\xc5\xbeeval odli\xc4\x8dno stanje. Kuhinja, zgrajena  pod opatom Johnom Breyntonskim (1334\xe2\x80\x931342), je postala del veli\xc4\x8dastne opatove hi\xc5\xa1e. To je ena najbolje ohranjenih srednjeve\xc5\xa1kih kuhinj v Evropi in edina samostanska stavba, ohranjena v Glastonburyju.  Z arheolo\xc5\xa1kimi izkopavanji so odkrili posebno stanovanje na ju\xc5\xbenem koncu opatove hi\xc5\xa1e za Henrika VII., ki je obiskal opata. \xc5\xbdivljenjske razmere v Angliji so v obdobju vojne ro\xc5\xbe postale tako neurejene, da so okoli opatije zgradili obzidje._NEWLINE_George Hotel in Pilgrim\'s Inn sta bila zgrajena v poznem 15. stoletju za sprejem obiskovalcev opatije. Danes sta zgradbi na seznamu I. razreda in za\xc5\xa1\xc4\x8diteni.  Opatija je imela zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da tudi zunaj mesta, velik del Somerseta in sosednjih okro\xc5\xbeij. Desetine hlevov so zgradili za hrambo pridelkov za opatijo, tudi v Doultingu in Piltonu.\n_START_SECTION_\nRazpustitev samostanov\n_START_PARAGRAPH_\nNa za\xc4\x8detku leta 1536 je bilo ve\xc4\x8d kot 850 samostanov v Angliji razpu\xc5\xa1\xc4\x8denih. Leta 1541 ni bilo nobenega ve\xc4\x8d. Ve\xc4\x8d kot 15.000 menihov in nun je bilo razpr\xc5\xa1enih, zgradbe je zasegel kralj, da bi jih prodal ali dal v zakup novim lai\xc4\x8dnim okupatorjem. Glastonburyjska opatija je bila znana po tem, da ima velike koli\xc4\x8dine zlata in srebra, pa tudi posestva.  Septembra 1539 so samostan obiskali Richard Layton, Richard Pollard in Thomas Moyle, ki so pri\xc5\xa1li brez opozorila po naro\xc4\x8dilu  Thomasa Cromwella. Opatiji so odvzeli dragocenosti in opat Richard Whiting (Whyting), ki je podpisal zakon o premo\xc4\x8di Henrika VIII. kot poglavarja cerkve, se je upiral in bil 15. novembra 1539 obe\xc5\xa1en ter raz\xc4\x8detverjen kot izdajalec na Glastonbury Toru.\n_START_SECTION_\nNazadovanje\n_START_PARAGRAPH_\nPo razpustitvi je krona dvorca v Wiltshiru prodala Johna Thynneju, ki so ju podedovalii njegovi nasledniki, ki so mnogo pozneje postali markizi Batha. Dru\xc5\xbeina je ohranila mnoge wiltshirske evidence opatije v dvorcu Longleat do danes. Ru\xc5\xa1evinam samostana so pobrali svinec in kamne ter jih  uporabljali za druge zgradbe. Edvard VI. je kralj dodelil Edwardu Seymourju, 1. vojvodi Somersetskemu, ki je v njej ustanovil kolonijo protestantskih nizozemskih tkalcev. Ko je bil Seymour leta 1551 omade\xc5\xbeevan, je bila opatija vrnjena kroni, tkalci pa so ostali do vladavine kraljice Marije. Leta 1559 je Elizabeta I. dodelila posest Petru Carewu in je ostala v zasebni lasti vse do za\xc4\x8detka 20. stoletja. Kamenje so odstranjevali \xc5\xa1e v 17. stoletju, tako da je do za\xc4\x8detka 18. stoletja samostan postal ru\xc5\xa1evina. Edina stavba, ki je ohranjena nedotaknjena, je opatova kuhinja, ki je bila zbirali\xc5\xa1\xc4\x8de kvekerjev. V za\xc4\x8detku 19. stoletja so uporabili smodnik, da so razrahljali preostale zidove in objekti so postali kamnolom. Zakon o za\xc5\xa1\xc4\x8diti anti\xc4\x8dnih spomenikov 1882 je ustavil nadaljnjo \xc5\xa1kodo in omogo\xc4\x8dil prva zgodovinska in arheolo\xc5\xa1ka raziskovanja.\n_START_SECTION_\nSodobnost\n_START_PARAGRAPH_\nRu\xc5\xa1evine Glastonburyjske opatije sta odkupila \xc5\xa1kofija Bath in Wellsov sklad leta 1908. Zdaj so v lasti in upravljanju sklada opatije Glastonbury. Frederick Bligh Bond je vodil arheolo\xc5\xa1ke preiskave. Odkril je Edgarjevo kapelo, severno verando in kapelo svetega Dunstana. Odnosi z njegovimi delodajalci pa so se poslab\xc5\xa1ali, ko je v svoji knjigi The Gates of Remembrance leta 1919 razkril, da je do veliko svojih razlag pri\xc5\xa1el v sodelovanju s psihi\xc4\x8dnim medijem.  Leta 1921 ga je \xc5\xa1kof Armitage Robinson odpustil zaradi seans in psihi\xc4\x8dne arheologije [60] [61] [62], vendar je v spominu ostal kot \xc4\x8dlovek, ki je "o\xc5\xbeivil na\xc5\xa1e kulturno razumevanje Glastonburyja"._NEWLINE_Romanje k ru\xc5\xa1evinam Glastonburyjske opatije je leta 1924 spodbujalo nekaj lokalnih cerkev. Romanja se nadaljujejo \xc5\xa1e danes; v drugi polovici junija romajo anglikanci in v za\xc4\x8detku julija katoli\xc4\x8dani, ru\xc5\xa1evine privabljajo obiskovalce iz vse zahodne Evrope. Ma\xc5\xa1e so v anglikanski, rimskokatoli\xc5\xa1ki in pravoslavni liturgiji.  Opatijo obi\xc5\xa1\xc4\x8de ve\xc4\x8d kot 100.000 ljudi letno.\n_START_SECTION_\nArhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nRu\xc5\xa1evine velike cerkve skupaj z Marijino kapelo so na seznamu zgradb I. razreda in starodaven spomenik. Obsega 36 hektarjev parka in so odprte za javnost. Dostop je prek opatijskega vhodnega poslopja, ki je bilo zgrajeno sredi 14. stoletja in bilo v celoti obnovljeno leta 1810. Samostanski skedenj iz 14. stoletja je tudi odprt za javnost, stoji zunaj obzidja in je del muzeja Somerset Rural Life._NEWLINE__NEWLINE_ _NEWLINE_Velika cerkev je bila 67 m dolga in 14 m \xc5\xa1iroka. Kor je bil 47 m dolg, transept pa 49 m. Kapela svetega Jo\xc5\xbeefa je bila dolga 34 m in \xc5\xa1iroka 7,3 m. Preostali deli so svetlobno nadstropje in triforij, ki so bili nosilci osrednjega kvadratnega stolpa. Drugi deli struktur, ki so vidni, so deli zunanjih zidov ambulatorija in retrokorja (prostor za glavnim oltarjem v velikih cerkvah ali stolnicah, ki ga pogosto lo\xc4\x8duje od zadnje kapele) iz 14. stoletja. Ohranjen je tudi kamnit okras iz ju\xc5\xbene stene stranske ladje, zahodna fasada in galileja (kapelica ali portik na zahodnem delu v nekaterih cerkvah, kjer so \xc4\x8dakale spokornice) skupaj s kripto, povezano z Marijino kapelo. Marijina kapela, katere zidovi so ohranjeni, je bila opisana leta 1478 kot 31 m dolga in 7,3 m \xc5\xa1iroka. _NEWLINE_Opatova kuhinja je med najbolje ohranjenimi srednjeve\xc5\xa1kimi kuhinjami v Evropi. Osmerokotna zgradba iz 14. stoletja je podprta z ukrivljenimi oporniki na vsaki strani, ki vodijo do venca z grotesknimi grimasami. V njej so \xc5\xa1tirje veliki obokani kamini z napami nad njimi in z drugo odprtino v sredini piramidaste strehe. Kuhinji je dodana 24 m visoka opatova dvorana, vendar je ostal le majhen del zidu. _NEWLINE_Analize arheolo\xc5\xa1kih raziskav 20. stoletja so bile objavljene skupaj z izsledki nove geofizikalne raziskave.\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbenica\n_START_PARAGRAPH_\nOpatijsko knji\xc5\xbenico je opisal John Leland, zgodovinar kralja Henrika VIII., ki jo je obiskal zato, ker je imela edinstvene kopije stare angle\xc5\xa1ke  zgodovine in unikatne zgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danske dokumente. Zdi se, da so bili prizadeti v po\xc5\xbearu leta 1184, vendar je bila vse do leta 1539 v njej izjemna zbirka, po razpustitvi samostanov pa je bila razpu\xc5\xa1\xc4\x8dena. Razpustitev je pre\xc5\xbeivelo okoli 40 rokopisov.\n_START_SECTION_\nHi\xc5\xa1a za umik\n_START_PARAGRAPH_\nZnotraj obzidja je opatijska hi\xc5\xa1a za umik, ki jo uporabljata \xc5\xa1kofiji Bath in Wells, za javnost pa je zaprta. Tudorsko gotsko hi\xc5\xa1o je med letoma 1829 in 1830 zgradil John Buckler iz kamnov samostanskih ru\xc5\xa1evin za Johna Fryja Reevesa.  Spremenjena in pove\xc4\x8dana je bila med letoma 1850 in 1860, dodatno je bila spremenjena leta 1957.\n_START_SECTION_\nGlastonburyjski trn\n_START_PARAGRAPH_\nGlog Crataegus monogyna v Glastonburyju je bil prvi\xc4\x8d omenjen v zgodnjem 16. stoletju v anonimni pesmi Lyfe of Joseph of Arimathea (\xc5\xbdivljenje Jo\xc5\xbeefa iz Arimateje), je nenavaden, saj cveti dvakrat letno, enkrat normalno na "starem lesu" spomladi in enkrat na "novem lesu" pozimi. To drevo razmno\xc5\xbeujejo s cepljenjem ali potaknjenci pod imenom  "biflora" ali "praecox".  \xc5\xa0kof Batha in Wellsa James Montague je med vladavino Jakoba I. za bo\xc5\xbei\xc4\x8d poslal vzbrstelo vejo tega trna kraljici Ani, kar je postalo obi\xc4\x8daj.  Drevesa prvih cepljenk ohranjajo legendo o Glastonburyju, med njimi tudi dva druga sveta trna z zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da cerkve svetega Janeza v Glastonburyju. Cvetovi, ki jih zdaj po\xc5\xa1iljajo kraljici, so cvetovi enega od teh.'