b'\n_START_ARTICLE_\nMatija \xc4\x8cep\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nBil je Pohlinov znanec in najbr\xc5\xbe tudi slovenskega rodu. Okoli 1768 je bil u\xc4\x8ditelj jezikov na Dunaju. Slu\xc4\x8dajno je dobil v roke Pohlinovo Kranjsko gramatiko ter napisal o njej v Wiener Diariumu (5. december 1768) oceno. Razen kranjske, nem\xc5\xa1ke, francoske in drugih slovnic je poznal tudi \xc4\x8de\xc5\xa1ko. Ljudska govorica Kranjcev, s katerimi se pa nikjer ne istoveti, mu je\xc2\xa0\xc2\xbbnepravilna in pome\xc5\xa1ana\xc2\xab,\xc2\xa0\xc2\xbbzakopana v temo pobrkane in skoraj nemogo\xc4\x8de besedne skladnje\xc2\xab. V Pohlinovi gramatiki za takratni pogovorni jezik pravi, da je to jezik (o pravopisnih Pohlinovih novotarijah ne govori), ki ga more\xc5\xa1 govoriti sicer za enkrat\xc2\xa0\xc2\xbbsamo z nekaterimi u\xc4\x8denjaki, vendar pa je gramatika v glavnem\xc2\xa0\xc2\xbbizvrstna in pravilna\xc2\xab, primerna, da preobrazi tudi jezik preprostega mo\xc5\xbea. Kritizira le malenkosti (istovetenje\xc2\xa0\xc2\xbbkranj\xc5\xa1\xc4\x8dine\xc2\xab\xc2\xa0z\xc2\xa0\xc2\xbbilir\xc5\xa1\xc4\x8dino\xc2\xab, nem\xc5\xa1ki slog, sprejem poglavij o metriki in prozodiji), obenem pa priporo\xc4\x8da Pohlinu razlago slovenske slovnice razen v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini tudi v slovenskem jeziku in pa izdajo slovarja.'