b"\n_START_ARTICLE_\nAlojzij Res\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nAlojzij Res pripada generaciji pisateljev, kot so Bevk, Lovren\xc4\x8di\xc4\x8d, Velikonja, Lokar, Gruden in drugi. Po osnovni \xc5\xa1oli in maturi (Gorica 1912) je na materino \xc5\xbeeljo stopil v gori\xc5\xa1ko bogoslovje in \xc5\xa1tudij nadaljeval v Sti\xc4\x8dni na Dolenjskem, kamor se je gori\xc5\xa1ko centralno semeni\xc5\xa1\xc4\x8de preselilo na za\xc4\x8detku prve svetovne vojne. Intenziven \xc5\xa1tudij in priprave na duhovni\xc5\xa1ki poklic so ga \xc5\xbeiv\xc4\x8dno iz\xc4\x8drpale, zato ga je prekinil. Zatekel se je v Dolino k sestri Gusti (poro\xc4\x8deni Treb\xc5\xa1e), ki je u\xc4\x8diteljevala v Boljuncu pri Trstu, tam okreval, nato pa za vedno opustil misel na duhovni\xc5\xa1ki poklic. Proti koncu vojne so ga poklicali v voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo, ki jo je opravljal v vojnem dopisnem uradu na Dunaju, kjer je bil dopisnik ljubljanskega dnevnika Slovenec za gori\xc5\xa1ki del fronte. Na Dunaju se je vpisal na univerzo, kasneje pa \xc5\xa1tudij nadaljeval v Zagrebu. V letih 1919/1920 je obiskoval predavanja na Filozofski fakulteti v Firencah, ker pa je \xc5\xbeelel \xc5\xa1tudirati slavistiko, se je prepisal na ljubljansko univerzo. Pod mentorstvom Franceta Kidri\xc4\x8da je leta 1921 (ponekod navedeno tudi 1922) doktoriral z disertacijo Bistvo narodne pesmi (po vsej verjetnosti to ustreza dana\xc5\xa1nji diplomi). Z Antonom Bajcem sta bila prva doktorja slavistike na ljubljanski univerzi. \xc5\xa0tudij je nadaljeval v Firencah in \xc5\xa1e pred koncem je za\xc4\x8del predavati na vi\xc5\xa1ji trgovski akademiji Ca' Foscari v Benetkah. Bil je izredni profesor za srbohrva\xc5\xa1\xc4\x8dino, vodil je te\xc4\x8daje iz ruske literature in pou\xc4\x8deval nem\xc5\xa1\xc4\x8dino na znanstvenem zavodu._NEWLINE_Leta 1924 se je poro\xc4\x8dil z Dino Frosali iz Milana, ustvarila sta si dom in imela 3 otroke. Dina Res se je nau\xc4\x8dila slovenskega jezika in prevajala Bevkove \xc4\x8drtice._NEWLINE_Umrl je leta 1936 in bil na lastno \xc5\xbeeljo pokopan na Sveti gori nad Solkanom.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nRes se je za\xc4\x8del ukvarjati z leposlovjem \xc5\xbee v vi\xc5\xa1jih letnikih gori\xc5\xa1ke gimnazije. Prvo kratko prozo je objavil v letih 1909 in 1910 v listu Doma\xc4\x8di prijatelj, ki je izhajal v Pragi, v njem pa so se ogla\xc5\xa1ali tudi njegovi primorski rojaki, npr. Narte Velikonja, Andrej Budal in Ivo Tro\xc5\xa1t. Leta 1916 je napisal \xc4\x8drtico V no\xc4\x8di, 1917 pa \xc4\x8drtico z naslovom Spomin. Njegova proza je bila pisana v obliki modernisti\xc4\x8dne silhuete. Istega leta (1916) pa je pri zalo\xc5\xbeniku \xc5\xa0toki v Trstu izdal zbirko Ob So\xc4\x8di, \xc4\x8drtice, ki so nastale na Gori\xc5\xa1kem v prvih dneh svetovne vojne in so nekak vojni dnevnik. Knji\xc5\xbeica je iz\xc5\xa1la v dveh izdajah (1916 in 1917), ker je bila prva naklada razprodana v treh tednih. Leta 1993 je iz\xc5\xa1el tretji ponatis s spremno besedo Marijana Breclja. Njegova zadnja \xc4\x8drtica je iz\xc5\xa1la pod naslovom Notturno leta 1918 v Domu in svetu. V leposlovnih delih Res najraje obravnava mejna du\xc5\xa1evna stanja in globoke pretrese, npr. nepri\xc4\x8dakovano o\xc4\x8detovo smrt, du\xc5\xa1evno tragiko intelektualca in vojne grozote. \xc4\x8crtice so postavljene v avtorju znane in ljube doma\xc4\x8de in sosednje kraje, na Gori\xc5\xa1ko in Kras, zadnja \xc4\x8drtica pa v bli\xc5\xbenjo Italijo. Slog je podoben Cankarjevemu, ponekod pa je \xc5\xbee ekspresionisti\xc4\x8den._NEWLINE_Ob Dantejevi 600-letnici je pripravil dva zbornika, slovenskega (1921, Ljubljana) in italijanskega (1923, Gorica), pri tem je sodelovala vrsta slovenskih in italijanskih znanstvenikov._NEWLINE_Iz pisma Ivanu Prijatelju (1923) je razvidno, da je sodeloval pri prevodih dveh Cankarjevih del v italijan\xc5\xa1\xc4\x8dino, in sicer Lepe Vide in Hlapca Jerneja. Dopisoval si je tudi z Bevkom, Prijateljem, Glonarjem._NEWLINE_Leta 1927 je ob 800-letnici Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka Asi\xc5\xa1kega prevedel, uredil in izdal srednjeve\xc5\xa1ko besedilo Ro\xc5\xbeice svetega Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka z ilustracijami Toneta Kralja, delo je iz\xc5\xa1lo pri Katoli\xc5\xa1ki knjigarni v Gorici._NEWLINE_Res je posrednik slovenske kulture med Italijani. V Benetkah je imel vrsto predavanj o slovenskem slovstvu in kulturi, o bene\xc5\xa1ki umetnosti, Tolstoju in Dostojevskem, pomembno pa je tudi njegovo sodelovanje pri Grande enciklopedia italiana, za katero je prispeval ve\xc4\x8d \xc4\x8dlankov o na\xc5\xa1ih osebnostih (npr. Ivanu Cankarju). Zanimala so ga splo\xc5\xa1na umetnostna in kulturna vpra\xc5\xa1anja, o njih je pisal kraj\xc5\xa1a poro\xc4\x8dila in zapiske in jih objavljal v \xc4\x8casu, Domu in svetu, Edinosti, Mladiki, \xc5\xbdenskem svetu in Slovencu. Njegova zamisel je bila ustanovitev Na\xc5\xa1e zalo\xc5\xbebe v Trstu. V njenem okviru naj bi vsako leto izhajal Jadranski almanah in lepo oblikovane ter vsebinsko pomembne knjige. Res je uredil prvi letnik Jadranskega almanaha, v Na\xc5\xa1i zalo\xc5\xbebi pa sta iz\xc5\xa1li dve deli: Bevkov Faraon in Pregljev Plebanus Joannes."