b'\n_START_ARTICLE_\nCharles Darwin\n_START_SECTION_\nPotovanje z Beagle\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1831 se je odzval na razpis Angle\xc5\xa1kega pomorskega ministrstva in vlade ter se prijavil na raziskovalno-geodetsko popotovanje z ladjo HMS Beagle. Kapitan 240-tonske dvojambornice je bil vesel, da je imel ob sebi ob mno\xc5\xbeici zemljemercev, mornarjev, slikarjev, tudi mladega naravoslovca. Pomorska odprava je imela nalogo raziskati in geografsko izmeriti obale in otoke Patagonije, Ognjene zemlje, \xc4\x8cila, Peruja in nekaterih pacifi\xc5\xa1kih otokov._NEWLINE_Njegov o\xc4\x8de mu je najprej prepovedal odhod z ladjo, a je na prigovarjanje sina in brata, Charlesovega strica, popustil in mu dovolil odpluti. Dne 27. decembra 1831 je dvojambornica Beagle odplula iz Devonporta. Charles je na potovanju u\xc5\xbeival naklonjenost kapitana. Trpel pa je zaradi huj\xc5\xa1e oblike morske bolezni; od \xc4\x8dasa do \xc4\x8dasa se je zaradi rahlih, neprestanih morskih sunkov onesve\xc5\xa1\xc4\x8dal. Prve tri tedne potovanja je bil prakti\xc4\x8dno onesposobljen, zato je skoraj zapustil ladjo prvi\xc4\x8d, ko so ugledali kopno. Tudi sicer je bilo potovanje zanj neudobno, saj je imel na voljo le majhno kajuto za svoje potrebe. Tako se je bil prisiljen navaditi skrajnega redoljubja pri urejanju zbirke vzorcev in metodi\xc4\x8dnosti delanja zapiskov._NEWLINE_Prva postaja je bil otok Tenerife na Kanarskih otokih, kamor so prispeli 6. januarja 1832. Rastlinstvo in \xc5\xbeivalstvo tega otoka nista bila kaj posebnega, toda Darwin je zavzeto zbiral vzorce, predvsem morskih nevreten\xc4\x8darjev, in delal zapiske. Na kopno so prvi\xc4\x8d stopili na otoku St. Jago, enem od Zelenortskih otokov. Tu je Darwin pod vplivom Lyellove knjige Principles of Geology opazoval geolo\xc5\xa1ke plasti v lu\xc4\x8di Lyellove teorije o po\xc4\x8dasnem dvigovanju in spu\xc5\xa1\xc4\x8danju povr\xc5\xa1ja._NEWLINE_Po odhodu so pluli pribli\xc5\xbeno mesec dni in 29. februarja 1832 pristali na brazilski obali v okolici Rio de Janeira. Tukaj je opazoval ribe je\xc5\xbeevke in jih opisal, prav tako kamnine (granit). Prve dni prihoda je Darwin vodil odpravo v notranjost. Na 200-kilometrskem popotovanju je ugotovil trdo\xc5\xbeivost ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1kih konj in spoznal krvosese netopirje, tropske mravlje, ose, pajke in drugo. Blizu dana\xc5\xa1njega Punta Alta je naletel na ve\xc4\x8djo fosilno najdbo orja\xc5\xa1kih sesalcev, ki so sode\xc4\x8d po nahajali\xc5\xa1\xc4\x8du izumrli razmeroma pred kratkim in brez o\xc4\x8ditnega vzroka. Presenetila ga je predvsem podobnost teh sesalcev okoli\xc5\xa1kim pasavcem, \xc4\x8desar si takrat \xc5\xa1e ni znal razlo\xc5\xbeiti._NEWLINE_5. julija 1832 je Beagle odplula malo naprej in se znova zasidrala ob ustju drugega najve\xc4\x8djega ameri\xc5\xa1kega veletoka R\xc3\xado de la Plata v Montevideu. Med odpravo v notranjost, ob Kordiljerih, je naletel na domorodce. Indijanci iz plemena Tehuelkov so mu pokazali in prikazali nekatere ve\xc5\xa1\xc4\x8dine in obi\xc4\x8daje staroselcev. Tu je tudi opazoval kondorja, pumo in raznovrstne kolibrije._NEWLINE_Na Ognjeni zemlji je popisal pingvine in albatrose. Tu jim je ladja med orkanom skoraj razpadla. O Za\xc4\x8daranih otokih je napisal o nagubani \xc4\x8drni vulkanski zemlji in onesna\xc5\xbeenosti zraka z \xc5\xbeveplom. Opisal je tudi sre\xc4\x8danje z \xc5\xbeelvami velikankami in \xc4\x8drnimi ku\xc5\xa1\xc4\x8darji oziroma morskimi legvani. Na krovu HMS Beagle so bili do takrat trije domorodci z Ognjene zemlje, ki so bili zajeti med prvim potovanjem ladje, in so jih pripeljali s seboj kot misionarje. Trojica je pre\xc5\xbeivela eno leto v Angliji in Darwinu so se zdeli prijazni ter civilizirani, pravo nasprotje \xc2\xbbdegradiranih, bednih divjakov\xc2\xab, ki so bili njihovi sorodniki. Za Darwina je bil to dokaz, da je razlika med primitivnimi in civiliziranimi ljudstvi samo kulturna. V nasprotju s kolegi je pri\xc4\x8del verjeti, da razlika med \xc5\xbeivaljo in \xc4\x8dlovekom, podobno kot razlika med divjo in udoma\xc4\x8deno \xc5\xbeivaljo, ni nepremostljiva._NEWLINE_Na Darwina in njegov poznej\xc5\xa1i razvojni nauk so najbolj vplivali otoki v Galapa\xc5\xa1kem oto\xc4\x8dju. Tu je opazoval oto\xc5\xa1ko vrsto \xc5\xa1\xc4\x8dinkavca (Darwin se je \xc5\xa1e posebej zanimal za razli\xc4\x8dne vrste \xc5\xa1\xc4\x8dinkavcev) in ugotovil na svoje veliko presene\xc4\x8denje, da se razen po obliki kljuna ne razlikujejo od ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1kega \xc5\xa1\xc4\x8dinkavca v Srednji in Ju\xc5\xbeni Ameriki. Kmalu je ugotovil, zakaj je tako. Zaradi razli\xc4\x8dnih koli\xc4\x8din in vrst hrane na posameznih otokih (ptice so jedle tisto hrano, ki je je bilo v izobilju) so se izoblikovale razli\xc4\x8dne oblike kljunov, ki so se prilagajali iz roda v rod. Vsaka oblika kljuna je namenjena za drugo vrsto hrane. Od doma\xc4\x8dinov je izvedel tudi, da je mo\xc5\xbeno po drobnih razlikah v obliki oklepov tamkaj\xc5\xa1njih \xc5\xbeelv ugotoviti, s katerega otoka prihajajo, a temu podatku ni posvetil pozornosti._NEWLINE_Po postankih na majhnih oto\xc4\x8djih so 30. oktobra 1835 prispeli v Avstralijo. Tu so ga presenetili vre\xc4\x8darji, predvsem kljuna\xc5\xa1i in podganji kenguruji, ki so bili tako druga\xc4\x8dni od vseh \xc5\xbeivali, ki jih je poznal, da se mu je zdelo, da jih je ustvaril popolnoma drug Stvarnik._NEWLINE_Dne 14. marca 1836 so pristali na Kokosovih otokih. Bil je navdu\xc5\xa1en nad koralnimi grebeni in raki samotarji ter kokosovim rakom. Kokosovi otoki so bili zadnja postaja in 2. oktobra 1836 so pripluli nazaj v Veliko Britanijo._NEWLINE_Dne 14. julija 1837 je Darwin spet moral oditi z isto ladjo nazaj v Brazilijo. Oktobra istega leta so pripluli nazaj v Anglijo. Najbolj mu je ostal v spominu obisk otoka Sveta Helena. Na tem otoku je opazoval zadnje prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de velikega vojskovodje Napoleona in opazil, kaj je \xc4\x8dlovek storil s posegom v naravo; rastlinstvo otoka je skoraj izumrlo in od vseh vrst rastlin in \xc5\xbeivali je bilo samo ena tretjina teh domorodna._NEWLINE_Popotovanje je trajalo pribli\xc5\xbeno 5 let; v tem \xc4\x8dasu so prepluli ve\xc4\x8d kot 60.000 kilometrov. S popotovanja je prinesel obse\xc5\xbeno zbirko \xc5\xbeivali, rastlin, kamnin ter zapiske in ladijske dnevnike. Ta zbirka je bila tako obse\xc5\xbena, da je trajalo 20 let, preden je vse to uredil in predstavil javnosti. Vendar je bil Darwin na ra\xc4\x8dun vzorcev in dnevnikov, ki jih je po\xc5\xa1iljal domov med potovanjem, \xc5\xbee ob vrnitvi v Anglijo slaven naravoslovec. Tako tudi njegov o\xc4\x8de ni ve\xc4\x8d nasprotoval njegovi \xc5\xbeelji posvetiti \xc5\xbeivljenje naravoslovju.\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1a leta\n_START_PARAGRAPH_\nKmalu po vrnitvi s potovanja se je Darwin nastanil v Cambridgeu in pri\xc4\x8del urejati svoje dnevnike za objavo. S svojimi odkritji je navdu\xc5\xa1il slavnega geologa Charlesa Lyella, prek katerega je pri\xc5\xa1el v stik z drugimi naravoslovci in z njihovo pomo\xc4\x8djo pri\xc4\x8del obdelovati svojo zbirko. Marca 1837 se je preselil v London, kjer se je prav tako gibal v krogu Lyellovih znancev in nadaljeval z delom._NEWLINE_Pisal je ve\xc4\x8d knjig naenkrat in prevzel tudi funkcijo tajnika Geolo\xc5\xa1kega dru\xc5\xa1tva iz Londona. Preobremenjenost z delom je kmalu pri\xc4\x8dela vplivati na njegovo zdravje. Jeseni tega leta je imel prvi\xc4\x8d te\xc5\xbeave s srcem, zato so mu zdravniki svetovali oddih na de\xc5\xbeeli. Obiskal je dru\xc5\xbeino v Shrewsburryju in sorodnike v Staffordshireu, kjer je spoznal sestri\xc4\x8dno Emmo Wedgewood, s katero se je kasneje poro\xc4\x8dil. Mladi par se je naselil v vasi Downe, 20\xc2\xa0km ju\xc5\xbeno od Londona (danes predmestje London-Bromley). Njegovo zdravje se je mo\xc4\x8dno poslab\xc5\xa1alo in trpel je za hudimi glavoboli, slabostjo, nespe\xc4\x8dnostjo, sr\xc4\x8dno aritmijo ter iz\xc4\x8drpanostjo, zaradi katerih ve\xc4\x8dino \xc4\x8dasa ni mogel delati ve\xc4\x8d kot dve ali tri ure na dan, v\xc4\x8dasih pa je bil nemo\xc4\x8den tudi po ve\xc4\x8d mesecev naenkrat. Poleg kombinacije simptomov je nenavadno tudi dejstvo, da se je njegovo stanje v starosti izbolj\xc5\xa1alo, in \xc5\xa1e danes ni znano katero bolezen je imel._NEWLINE_Kljub temu je za \xc4\x8dasa svojega \xc5\xbeivljenja napisal obse\xc5\xbeno zbirko knjig in razprav. To mu je uspelo, ker je bil izjemno dobro organiziran, ker je \xc5\xbeivel odmaknjeno od stresnega dru\xc5\xbeabnega \xc5\xbeivljenja Londona in, nenazadnje, ker je zanj dobro skrbela ljube\xc4\x8da \xc5\xbeena. Leta 1859 je iz\xc5\xa1lo njegovo najbolj znano delo, O izvoru vrst, ki je spro\xc5\xbeilo burne polemike pri strokovni in cerkveni javnosti. Darwin se zaradi slabega zdravja debat ni udele\xc5\xbeeval, imel pa je mo\xc4\x8dno podporo pri prijateljih, med katerimi je izstopal Thomas Henry Huxley. Kljub temu, da ni bil neposredno vklju\xc4\x8den v polemike, se je odzival na kritike in dopolnjeval svoje delo._NEWLINE_Z \xc5\xbeeno sta imela deset otrok, katerim je bil izredno skrben o\xc4\x8de. Dva sta umrla v zgodnji mladosti. Posebej smrt h\xc4\x8derke Anne pri desetih letih je mo\xc4\x8dno prizadela oba star\xc5\xa1a. Darwin, katerega vera v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo je bila omajana \xc5\xbee prej, je po tem dogodku dokon\xc4\x8dno prenehal hoditi v cerkev in se opredelil za agnostika. Skrbelo ga je tudi, da bodo njegovi potomci imeli posledice, ker sta bila z \xc5\xbeeno v tako bli\xc5\xbenjem sorodu, a se je ve\xc4\x8dina uveljavila kot ugledni \xc4\x8dlani rodbine Darwin-Wedgewood._NEWLINE_Umrl je na svojem domu 19. aprila 1882. Na \xc5\xbeeljo kolegov je takratni predsednik Kraljeve dru\xc5\xbebe William Spottiswoode dosegel, da so ga pokopali z dr\xc5\xbeavni\xc5\xa1kimi \xc4\x8dastmi v Westminstrski opatiji v Londonu, kar je \xc4\x8dast, ki so je bili dele\xc5\xbeni le redki.\n_START_SECTION_\nDarwinov evolucijski nauk\n_START_PARAGRAPH_\nSvoj nauk o evoluciji je razvil po lastnih raziskavah in pod vplivom Malthusovega nauka in se po njem imenuje darvinizem. Teorija o nastanku novih vrst organizmov, iz obstoje\xc4\x8dih z naravnimi mehanizmi, je bila za tisti \xc4\x8das prelomna, saj je bila v popolnem nasprotju s stoletja uveljavljenim mnenjem, da je vsa \xc5\xbeiva bitja ustvaril Stvarnik. Darwinov \xc4\x8das je bila doba naravne teologije v Angliji (in tudi drugod po Evropi), ko so naravoslovje pou\xc4\x8devali izklju\xc4\x8dno teologi in je bila prevladujo\xc4\x8da filozofska usmeritev esencializem - prepri\xc4\x8danje o nespremenljivem bistvu (ideji oz. platonovskem eidosu) vsega stvarstva, ki je lo\xc4\x8deno od \xc4\x8dlovekove zaznave. To miselnost je najbolje poosebljal Georges Cuvier, ki je ostro kritiziral vsako zamisel o spreminjanju vrst. Deloma je temu nasprotoval le Lamarckov razvojni nauk, ki pa je predpostavljal le linearno spreminjanje vrst v \xc4\x8dasu iz predhodno ustvarjenih oblik in ni podajal nobenega konkretnega mehanizma za spremembe._NEWLINE_Poleg Malthusovih idej je na Darwina najbolj vplival Charles Lyell s svojim delom Principles of Geology (Temelji geologije). Tudi Lyell je bil esencialist, a je bilo njegovo delo pomembno za Darwinov nauk iz ve\xc4\x8d vidikov. Na podlagi geolo\xc5\xa1kih plasti je dokazal, da je Zemlja stara milijone let, ne nekaj tiso\xc4\x8d kakor so razlagali njegovi sodobniki svetopisemske zapise. To je \xc2\xbbdalo \xc4\x8das\xc2\xab\xc2\xa0za drobne spremembe oblik, ki vodijo postopoma v nastanek novih. Poleg tega je bil prvi, ki je iz fosilnega zapisa ugotovil, da lahko vrsta izumre. Kljub temu, da je razlagal spreminjanje fosilnega zapisa izklju\xc4\x8dno s priseljevanjem vrst, ki so bile ustvarjene drugje, je usmeril Darwinovo pozornost na geografsko raz\xc5\xa1irjenost organizmov in na vrsto kot temeljno biolo\xc5\xa1ko kategorijo, na katero delujejo evolucijski pritiski._NEWLINE_V nasprotju z raz\xc5\xa1irjenim mnenjem in njegovo lastno izjavo v svoji avtobiografiji, Darwin ni razvil teorije o evoluciji na Galapagosu. V \xc4\x8dasu potovanja s HMS Beagle je bil mo\xc4\x8dno pod vplivom Lyellovih idej in ni posve\xc4\x8dal pretirane pozornosti raznolikosti pti\xc4\x8dev na Galapa\xc5\xa1kem oto\xc4\x8dju. Tako je vse vzorce ozna\xc4\x8dil preprosto z \xc2\xbbGalapagos\xc2\xab\xc2\xa0in je \xc5\xa1ele doma s te\xc5\xbeavo in ob pomo\xc4\x8di sopotnikov rekonstruiral obiske posameznih otokov. \xc5\xa0ele marca 1837 je ob pomo\xc4\x8di ornitologa Johna Goulda pregledal primerke ptic z razli\xc4\x8dnih otokov in celine ter spoznal, kako zabrisana je razlika med variacijo in vrsto. Idejo o nespremenljivosti vrst je dodatno zamajala podobnost med fosili, ki jih je na\xc5\xa1el v Ju\xc5\xbeni Ameriki, in \xc5\xbeivimi vrstami, kar je Darwina na koncu pripeljalo do teorije o geografski speciaciji._NEWLINE_Darwin se je zavedal, kak\xc5\xa1en vihar bo povzro\xc4\x8dila ta ideja, poleg tega pa je bil prepri\xc4\x8dan, da se tega ni spomnil nih\xc4\x8de drug, zato je z objavo zavla\xc4\x8deval celih dvajset let. Hotel je namre\xc4\x8d zbrati \xc4\x8dim ve\xc4\x8d dokazov, poleg tega pa si je \xc5\xbeelel pridobiti ve\xc4\x8d ugleda v naravoslovnih krogih, zato je osem let posvetil raziskavam rakov viti\xc4\x8dnjakov, ki jih je nabral v \xc4\x8cilu. Na\xc4\x8drt mu je uspel in z izdajo serije obse\xc5\xbenih monografij o sistematiki skupine med letoma 1851 in 1854 si je prislu\xc5\xbeil Copleyjevo medaljo Kraljeve dru\xc5\xbebe. Ves ta \xc4\x8das je skrivoma razvijal svojo teorijo, opravljal poskuse in diskutiral z drugimi naravoslovci ter rejci doma\xc4\x8dih \xc5\xbeivali. Bistvo teorije si je drznil opisati le najbli\xc5\xbejima prijateljema, Charlesu Lyellu in botaniku Josephu D. Hookerju. Do teorije sta bila oba skepti\xc4\x8dna, a so njune konstruktivne pripombe spodbudile Darwina, da je svoje zamisli predstavil bolj argumentirano in do julija 1842 je teorijo raz\xc5\xa1iril v 230-stranski \xc2\xbbesej\xc2\xab, ki bi iz\xc5\xa1el v primeru njegove prezgodnje smrti. Gotovo bi z objavo \xc4\x8dakal \xc5\xa1e dlje, a je Lyell leta 1855 naletel na \xc4\x8dlanek Alfreda Russla Wallacea, ki je na podlagi svojih raziskav na Malajskem oto\xc4\x8dju in Borneu zapisal, da je vzorec raz\xc5\xa1irjenosti sorodnih vrst najla\xc5\xbee razlo\xc5\xbeiti s pojavom nove vrste v neposredni bli\xc5\xbeini sorodne. Lyell je uvidel koliko je Wallaceovo razmi\xc5\xa1ljanje podobno Darwinovi teoriji in pri\xc4\x8del pritiskati na prijatelja naj pohiti z objavo. Darwin se je tako povsem posvetil svoji glavni ideji._NEWLINE_Junija 1858 pa je od Wallacea prejel kratek esej z opisom mehanizma evolucije in pro\xc5\xa1njo, naj ga posreduje Lyellu. Darwina je to povsem potrlo in v pismu Lyellu je napisal, da bo \xc2\xbbseveda ponudil da po\xc5\xa1lje rokopis kateri koli reviji\xc2\xab, ki bi jo Wallace izbral, in pikro dodal, da bo \xc2\xbbvsa moja izvirnost, kolikor je pa\xc4\x8d je, uni\xc4\x8dena\xc2\xab. Lyell in Hooker sta namesto tega predlagala Darwinu in Wallaceu, da predstavita svojo teorijo skupaj in 1. julija 1858 sta bila pred Linnejevim dru\xc5\xa1tvom v Londonu prebrana njuna \xc4\x8dlanka s skupnim naslovom On the Tendency of Species to form Varieties; and on the Perpetuation of Varieties and Species by Natural Means of Selection. Predstavitev je bila dele\xc5\xbena presenetljivo skromnega odziva in Wallace, po\xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8den, da je njegovo delo spodbudilo Darwina, mu je prepustil glavno objavo. Ta se je \xc5\xa1e bolj posvetil delu in knjigo v 13 mesecih kljub bolezni tudi kon\xc4\x8dal._NEWLINE_Leta 1859 je knjiga O izvoru vrst naposled iz\xc5\xa1la in postala kmalu prava senzacija. Verni katoli\xc4\x8dani oziroma protestantje, takrat in \xc5\xa1e zdaj naj\xc5\xa1tevil\xc4\x8dneje opredeljeni verniki v Veliki Britaniji, so za\xc4\x8deli izob\xc4\x8dati Darwina. V istem \xc4\x8dasu so zasule Veliko Britanijo karikature, ki so prikazovale Darwina kot \xc4\x8dloveka \xe2\x80\x93 opico. Ob izdaji je bil preve\xc4\x8d bolehen, da bi svoje delo branil pred kritiki, zato je javno nastopanje prepustil somi\xc5\xa1ljenikom, med katerimi je izstopal biolog Thomas Henry Huxley, ki se ga je zaradi srditega javnega zagovarjanja teorije evolucije prijel vzdevek \xc2\xbbDarwinov buldog\xc2\xab. Do svoje smrti je izdal \xc5\xa1e ve\xc4\x8d drugih strokovnih del. Vsa dela so po\xc4\x8dasi sprejeli in za\xc4\x8deli kupovati ter brati, saj so bila podkrepljena z mnogimi dokazi in napisana razumljivo tudi lai\xc4\x8dnemu bralcu. Iz\xc5\xa1li so prevodi v ve\xc4\x8d tujih jezikov in knjiga O izvoru vrst je postala temeljno biolo\xc5\xa1ko delo, s katerim so bili seznanjeni vsi naravoslovci. Kljub debatam o natan\xc4\x8dnem mehanizmu in hitrosti evolucije ter drugih lastnosti tega pojava, ki se nadaljujejo do danes, \xc5\xbee v roku 10 let po izdaji knjige ni bilo nobenega resnega znanstvenika, ki bi dvomil v to, da je evolucija resni\xc4\x8dna.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde za \xc4\x8dasa svojega \xc5\xbeivljenja je imel Darwin ugled najve\xc4\x8djega naravoslovca svoje dobe. Ko je umrl, je bil pokopan z dr\xc5\xbeavni\xc5\xa1kimi \xc4\x8dastmi v Westminstrski opatiji ob drugih slavnih umih svoje dobe, kot sta Newton in Herschel. Bil je eden od petih ne\xc4\x8dlanov kraljeve dru\xc5\xbeine, ki so bili dele\xc5\xbeni te \xc4\x8dasti v 19. stoletju.\n_START_SECTION_\nNagrade\n_START_PARAGRAPH_\nKraljeva dru\xc5\xbeba iz Londona mu je leta 1853 podelila kraljevo medaljo. Za svoje znanstvene dose\xc5\xbeke je leta 1864 prejel Copleyjevo medaljo Kraljeve dru\xc5\xbebe.\n_START_SECTION_\nPoimenovanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo njem se poleg filozofske smeri imenuje pribli\xc5\xbeno 120 vrst organizmov in ve\xc4\x8d rodov, gora v Andih, naselje na Falklandih in druge stvari. Linnejevo dru\xc5\xa1tvo iz Londona podeljuje od leta 1908 Darwin-Wallaceovo medaljo za dose\xc5\xbeke v evolucijski biologiji, Kraljeva dru\xc5\xbeba pa od leta 1890 Darwinovo medaljo._NEWLINE_Po njem in njegovem drugem sinu Georgeu se imenuje asteroid notranjega dela glavnega pasu 1991 Darwin.'