b'\n_START_ARTICLE_\nKri\xc5\xbeanke\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nVes jugozahodni del obzidja Ljubljane ob Novem trgu je obsegala posest nem\xc5\xa1kega vite\xc5\xa1kega reda ali Kri\xc5\xbenikov. Njihova zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da so obsegala del od Ljubljanice in Malega grabna do Gradi\xc5\xa1\xc4\x8da. Bili so samostojno gospodstvo. Skrbeli so za bolnike in ob\xc4\x8dasno pou\xc4\x8devali mladino v svoji \xc5\xa1oli. Njihova redovna hi\xc5\xa1a in cerkev se omenjajo \xc5\xbee sredi 13. stoletja. Gradnja samostana nem\xc5\xa1kega vite\xc5\xa1kega reda se je domnevno za\xc4\x8dela leta 1228 na prostoru, kjer so prej imeli domovanje templjarji. Potres leta 1511 je mo\xc4\x8dno po\xc5\xa1kodoval tudi stara samostanska poslopja, ki so jih delno obnovili med letoma 1567 in 1579. Ob samostanu je prvotno stala gotska cerkev, katere klesane spolije so v lapidariju Kri\xc5\xbeank in v Mestnem muzeju. Iz leta 1260 je ohranjen relief Madone z otrokom, ki je krasil timpanon. Imenovan je bil po kapelici, kjer je stal, Krakovska Madona. Shranjen je v Narodni galeriji. Prvotna cerkev je bila nadome\xc5\xa1\xc4\x8dena z novo v baro\xc4\x8dnem slogu med letoma 1714 in 1715. Oblikoval jo je bene\xc5\xa1ki arhitekt Domenica Rossi v obliki centralnega prostora  v obliki gr\xc5\xa1kega kri\xc5\xbea. Imela je stranska oltarja in najmanj dve kapeli. Bila je med zgodnimimi bene\xc5\xa1kimi baro\xc4\x8dnimi centralnimi prostori v Sloveniji. Ima izjemno opremo z oltarji, naslikanimi in rezljanimi na Dunaju (glavni oltar Hans Canon, stranska Schoonjans in Altomonte). Notranjost prekriva kupolast zaklju\xc4\x8dek. Zunanjost u\xc4\x8dinkuje monumentalno s pilastrsko \xc4\x8dlenitvijo in trikotno atiko. Pri gradnji je sodeloval slovenski gradbeni mojster Gregor Ma\xc4\x8dek, ki je morda sodeloval tudi pri zidavi dana\xc5\xa1njega Mestnega muzeja Ljubljana. Model za Kri\xc5\xbeevni\xc5\xa1ko cerkev, delo arhitekta Domenica Martinellija je shranjen v muzeju. Vite\xc5\xa1ka dvorana je bila preurejena v 18. stoletju. Na vogalu proti Gosposki ulici je vzidano Marijin tondo kot spomin na prvi Marijanski kongres leta 1924.\n_START_SECTION_\nRekonstrukcija\n_START_PARAGRAPH_\nKri\xc5\xbeanke so slu\xc5\xbeile kot samostan vse do leta 1949, ko je bil kompleks v celoti podr\xc5\xbeavljen. Leta 1952 so predstavniki mesta Ljubljana povabili arhitekta Jo\xc5\xbeeta Ple\xc4\x8dnika, da preoblikuje takrat \xc5\xbee precej dotrajan samostan v \xc5\xa1olo za Umetno obrt, kasneje so dodali \xc5\xa1e prizori\xc5\xa1\xc4\x8de za letni festival Ljubljana. To je bil zadnji velik Ple\xc4\x8dnikov prispevek mestu, pri projektu pa sta sodelovala \xc5\xa1e njegova u\xc4\x8denca Anton Bitenc in Viktor Molka. Pred samostanskimi trakti so spremenil dvori\xc5\xa1\xc4\x8de prizori\xc5\xa1\xc4\x8de za komorne prireditve, gledali\xc5\xa1\xc4\x8de na prostem in festivalski prostor. Uredili so gostinski del. Odprtje prenovljenega poslopja je bilo 10. junija 1955. _NEWLINE_Kompleks je Ple\xc4\x8dnik nadgradil s poudarkom renesan\xc4\x8dnih in baro\xc4\x8dnih elementov, kar je vidno na glavnem dvori\xc5\xa1\xc4\x8du, za katerega so zna\xc4\x8dilni plitvi arkadni oboki in nov barvni sgraffito na fasadi ter arkadni balkoni z lo\xc5\xbeami. Dvori\xc5\xa1\xc4\x8de je tlakoval z dekorativnimi betonskimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami. Ob starem vhodu je lapidarij z angrobniki in klesanimi elementi iz anti\xc4\x8dnega in srednjeve\xc5\xa1kega obdobja. Zanimiva je pergola ob samostanskem zidu, ki jo podpirajo stebri iz poru\xc5\xa1enega kne\xc5\xbejega dvorca. Dve manj\xc5\xa1i dvori\xc5\xa1\xc4\x8di je oblikoval vsako druga\xc4\x8de. Peklensko dvori\xc5\xa1\xc4\x8de s \xc5\xa1tevilnimi svetilkami in nadihom mediteranskega sloga je bilo namenjeno manj\xc5\xa1im komornim izvedbam. Malo dvori\xc5\xa1\xc4\x8de naj bi bilo arheolo\xc5\xa1ki park. Veliko dvori\xc5\xa1\xc4\x8de je kasneje arhitekt Bitenc preoblikoval v preddverje avditorija, ki je tudi njegovo delo._NEWLINE_Zunaj obzidja je Ple\xc4\x8dnik vgradil tri poznobaro\xc4\x8dne portale iz ostankov podrtih ljubljanskih hi\xc5\xa1. Na vogalu Zoisove in Emonske so postavili spomenik pesniku Antonu A\xc5\xa1kercu. Bronasto poprsje je delo kiparja Nikolaja Pirnata.'