b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Nikolaj V.\n_START_SECTION_\nMladost in vzpon\n_START_PARAGRAPH_\nToma\xc5\xbe se je rodil 15. novembra 1397 v mestecu Sarzana, Genovska republika, a danes Italija, blizu Spezije v Liguriji. O\xc4\x8de je bil zdravnik Bartolomeo Parentucelli, mati a Andreola Tomeo dei Bosi, ki se je po zgodnji smrti svojega mo\xc5\xbea poro\xc4\x8dila z drugim sarzanskim zdravnikom - s Toma\xc5\xbeem Calandrinijem. Iz tega zakona je imel prihodnji pape\xc5\xbe polbrata Filipa, ki je postal bolonjski \xc5\xa1kof in kardinal. Imel je \xc5\xa1e polbrata Friderika (Federico) in polsestro Katarino (Catherina). _NEWLINE_O\xc4\x8de mu je umrl 1401, z o\xc4\x8dimom pa se nista lepo gledala. Pri desetih letih je Toma\xc5\xbeek tako hudo zbolel, da mu je \xc5\xbeivljenje viselo na nitki in mati je zanj veliko molila; pravila je pozneje, da je pono\xc4\x8di imela videnje, v katerem je videla svojega sina kot bodo\xc4\x8dega pape\xc5\xbea, kar jo je zelo pomirilo. Vsi viri poudarjajo, da je bil sicer revnega stanu, vendar izredno nadarjen. _NEWLINE_ _NEWLINE_V \xc5\xa1olo je hodil najprej v Sarzani; kot trinajstletnik je bil \xc5\xbee tako podkovan v slovnici, logiki in latin\xc5\xa1\xc4\x8dini, da je od\xc5\xa1el \xc5\xa1tudirat v Bologno modroslovje, bogoslovje ter sedem svobodnih umetnosti. Zaradi pomanjkanja sredstev je postal zasebni u\xc4\x8ditelj pri bogatih florentinskih dru\xc5\xbeinah, kjer se je sre\xc4\x8dal z vodilnimi tedanjimi humanisti, kar ga je zaznamovalo za vse \xc5\xbeivljenje. Ko je doktoriral iz teologije, je bil \xc5\xbee predavatelj na Bolonjski univerzi. Tam se je sre\xc4\x8dal s \xc5\xa1kofom-kartuzijanom Nikolajem Albergatijem , ki ga je sprejel za tajnika in ga posvetil za duhovnika 1422. \xc5\xa0kofa je spremljal skozi 22 let na njegovim mirovnih pohodih po Italiji in tujini. Pape\xc5\xbe Martin V. ga je poslal kot nuncija posredovat med Francijo in Anglijo zaradi dokon\xc4\x8danja stoletne vojne, ki je omogo\xc4\x8dila muslimanskim Turkom nemoteno prodiranje na Balkan. _NEWLINE__NEWLINE_Postal je kanonik v stolnem kapitlju v Bologni, in pri S. Maria Maggiore v Pieve di Cento, kjer je 14. januarja 1425 postal nadduhovnik. Spremljal je Albergatija v Rim 1426 na kardinalsko imenovanje in v Florenco 1434, kamor se je zatekel pape\xc5\xa1ki dvor po uporu Rimljanov. 1433 je od\xc5\xa1el na Bazelski koncil, katerega je hudo o\xc5\xa1tel. 1438 je sodeloval na Florentinskem koncilu; do\xc5\xbeivel je zedinjenje z Grki, ko so podpisali bulo L\xc3\xa6tentur c\xc3\xa6li dne 6. julija 1439 \xe2\x80\x93 listino o zedinjenju vzhodnih - carigrajskih pravoslavcev z Rimom. Sodeloval pa je osebno pri zedinjenju z Armenci, jakobiti in kopti, ki so podpisali pape\xc5\xa1ki buli  Laudate Deum 22. novembra 1439 med 8. sejo Armenci, a Cantate Domino 4. februarja 1441  odlok o zedinjenju egiptsvski in etiopske kopti. Vodilna misel tega odloka je Extra Ecclesiam nulla salus, tj. zunaj Cerkve ni zveli\xc4\x8danja, kar pomeni, da je povezanost s katoli\xc5\xa1ko Cerkvijo nujna za zveli\xc4\x8danje._NEWLINE__NEWLINE_12. marca 1443 ga je pape\xc5\xbe Evgen IV. imenoval za podkanclerja svetega sede\xc5\xbea ter mu zaupal pomembne mirovne misije. 27. novembra 1444 je postal bolonjski \xc5\xa1kof. _NEWLINE_16. decembra 1446 je postal kardinal-duhovnik pri Santa Susanna in prejel rde\xc4\x8d klobuk istega dne.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\n6. marca 1447 je bil na konklavu izvoljen za pape\xc5\xbea in si je privzel ime Nikolaj V. iz spo\xc5\xa1tovanja do kardinala, podpornika in prijatelja Nikolaja Albergatija. Za rimskega \xc5\xa1kofa ga je posvetil 17. marca 1447 v stari vatikanski baziliki po vsej verjetnosti kardinal Francesco Condulmer, \xc5\xa1kof pri Porto e Santa Rufina\xc2\xa0; ustoli\xc4\x8dil in kronal ga je 19. marca 1447 s krono svetega Silvestra kardinal Colonna (1410-1463) na stopnicah Bazilike sv. Petra. _NEWLINE__NEWLINE_Eden izmed kardinalov-volivcev, portugalec Martino di Chavez, navdu\xc5\xa1en nad izvolitvijo, je dejal, da \xc2\xbbniso kardinali izvolili Nikolaja, ampak sam Bog osebno\xc2\xab. Ne glede na to, da lahko vklju\xc4\x8dimo v konklave Bo\xc5\xbejo previdnost, je Nikolaj za\xc4\x8del svoje pape\xc5\xbeevanje pod sre\xc4\x8dno zvezdo. Tri mesece po svoji izvolitvi \xe2\x80\x93 15. julija 1447 \xe2\x80\x93 je umrl Filippo Visconti, najnevarnej\xc5\xa1i sovra\xc5\xbenik Pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave in \xc4\x8dlovek, ki je z oro\xc5\xbejem obvladoval dober del Italije; uporni\xc5\xa1ka Bologna, morda tudi kot darilo svojemu \xc5\xa1kofu, ki je sedaj postal pape\xc5\xbe, je prostovoljno izrazila svojo pokor\xc5\xa1\xc4\x8dino; tudi zahodni razkol s protipape\xc5\xbeem Feliksom se je ugodno kon\xc4\x8dal. 25 mesecev po izvolitvi Nikolaja V. je protipape\xc5\xbe (Amedej Savojski) izro\xc4\x8dil odpoved tiari v roke Bazelskega koncila v Lozani, ki je 19. aprila 1449 izvolil istega Nikolaja za pape\xc5\xbea in se sam razpustil. 23. aprila 1449 ga je zato pape\xc5\xbe Nikolaj imenoval za kardinal-\xc5\xa1kofa in dekana kardinalskega zbora._NEWLINE__NEWLINE_Med svojim pape\xc5\xbeevanjem je imenoval enajst kardinalov v \xc5\xa1tirih konzistorijih. _NEWLINE_Pape\xc5\xbe Nikolaj je 1450 razglasil kot jubilejno, tj. sveto leto; takrat je v posamezne evropske de\xc5\xbeele poslal svoje odposlance, ki naj bi ljudstvo pripravili na praznovanje svetega leta in obenem spodbujali prenovo Cerkve, ki jo je za\xc4\x8drtal Florentinski koncil. Opolnomo\xc4\x8denci so osebno vodili ali dali pobude za \xc5\xa1tevilne pokrajinske sinode. Pod vodstvom oglejskega vikarja \xc5\xa1kofa Martina je tudi v Ljubljani 1448 zasedala obnovitvena sinoda, ki je izdala vrsto odlokov o \xc5\xbeivljenju in delova\xc2\xacnju duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine ter o zakramentalnem \xc5\xbeivljenju laikov.\n_START_SECTION_\nSveto leto\n_START_PARAGRAPH_\nV skladu s svojimi splo\xc5\xa1nimi na\xc4\x8deli, da naredi vtis na javno mnenje s poudarjanjem vidnih znamenj, je razglasil 4. januarja 1449 sveto leto 1450, ki naj bi ozna\xc4\x8devalo prenehanje razkola in obnovo pape\xc5\xa1kega ugleda. V prvi polovici leta so se v Rim zgrinjale ogromne mno\xc5\xbeice; letopisci ne skrivajo ob\xc4\x8dudovanja, ko pravijo, da je ta jubilej presegal tistega, ki ga je kot prvega razglasil 1300 Bonifacij VIII.  tako po \xc5\xa1tevilu romarjev kot po prejetih darovih. Vespasiano da Bisticci  trdi, da je v blagajno pricurljalo kar 100.000 florinov. Enea Silvio Piccolomini  pa navaja, da je v Rim prihajalo vsak dan vsaj 40.000 ljudi. _NEWLINE__NEWLINE_Ko je pa pritisnila poletna vro\xc4\x8dina, je za\xc4\x8dela razsajati kuga, ki so jo zanesli v ve\xc4\x8dno mesto najbr\xc5\xbe romarji s severne strani Alp, in napravila stra\xc5\xa1no opusto\xc5\xa1enje. V mestu je nastal preplah; cerkve in bolni\xc5\xa1nice so se polnile z bolniki ki so trumoma umirali. Iz Rima niso be\xc5\xbeali le romarji, ampak tudi kardinali, \xc5\xa1kofje, opati in menihi. Preplah se je polastil tudi Nikolaja;  pobegnil je iz obsojenega mesta ter begal iz enega kraja do drugega u upanju, da se bo izognil oku\xc5\xbebi. Na gradu Fabriano ni na\xc5\xa1el nobenega bolnika, ampak izdelovalnico odli\xc4\x8dnega papirja, ki ga je zelo cenil; zato je pod kaznijo izob\xc4\x8denja prepovedal tjakaj obiske \xc2\xbbjavno ali tajno\xc2\xab. Zaradi nevarnih razmer v Rimu je dovolil, da lahko romarji prejmejo odpustke tudi doma; prispevek je zna\xc5\xa1al polovico stro\xc5\xa1kov za potovanje v Rim. _NEWLINE__NEWLINE_Takoj, ko je kuga pojenjala, se je vrnil v Rim in prejel obiske \xc5\xa1tevilnih nem\xc5\xa1kih knezov in prelatov, ki so dolgo zagovarjali [[konciliarizem|konciliaristi\xc4\x8dne] Konstance  in Bazla. _NEWLINE__NEWLINE_Pape\xc5\xbe je zaradi kuge podalj\xc5\xa1al sveto leto, ki ni prina\xc5\xa1olo le duhovnih, ampak tudi gmotne koristi, da so se napolnile prazne rimske blagajne. S temi sredstvi je pape\xc5\xbe la\xc5\xbeje pristopil k izvr\xc5\xa1evanju svojih veli\xc4\x8dastnih gradbenih, umetni\xc5\xa1kih in kulturnih na\xc4\x8drtov, ki pa jih moral prepustiti v nadaljevanje svojim naslednikom, ker ga je prehitela smrt. _NEWLINE_Sveti Antonin Pierozzi  imenuje v svoji latinsko pisani Kroniki sveto leto ali jubilej 1450 kot Zlato leto, in sicer zlato v vseh ozirih: v duhovnem, razumskem in tudi gmotnem. _NEWLINE__NEWLINE_Razglasil ga je prvi pape\xc5\xbe, ki je bil navdu\xc5\xa1en humanist, in ki je ljubil starodavne knjige bolj kot kdorkoli. Pravil je, da bi morebitni denar potro\xc5\xa1il za dve stvari: za kupovanje knjig in gradnjo. Jubilej mu je omogo\xc4\x8dil, da je nakupil mnogo gr\xc5\xa1kih in latinskih knjig ne glede na ceno in da je ogromno gradil, da bi popravil posledice dolgoletne pape\xc5\xa1ke odsotnosti iz Rima. _NEWLINE_To jubilejno leto pa so po pravici imenovali tudi sveto leto svetnikov, saj je bil kanoniziran komaj nekaj let prej umrli Bernardin Sienski  in takrat so Rim napolnili \xc5\xa1tevilni fran\xc4\x8di\xc5\xa1kani, med katerimi so bili tudi \xc5\xa1tirje svetniki: Janez Kapistran, Jakob od Marke , Peter Regalado in Diego Alkalski. Od svetih \xc5\xbeensk so poromale v Rim Katarina Bolonjska , stigmatiziranka Rita Kasijska  _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xbbV tem \xc4\x8dasu je cesta stalno vrvela. Ceste so bile tako polne, ko da bi po njih gomazele mravlje; ubogi romarji so spali kar pod stebri\xc5\xa1\xc4\x8di in po klopeh, ali pa po vinogradih, ker je bilo vreme lepo\xc2\xab. _NEWLINE__NEWLINE_Za \xc4\x8dasa prvega jubileja 1300 je zadostoval en sam podobar, Giotto, da je upodobil Barko sv. Petra in Bonifacija VIII., kako odpira sveto leto. Sedaj, po oddaljenosti stopetdesetih let, so se slikarji pomno\xc5\xbeili in slikali po cerkvah in pape\xc5\xbeevih sobanah, pa tudi spominske slike za romarje. _NEWLINE_Zlato leto pa se je prevesilo v \xc4\x8drno leto zaradi kuge, na koncu pa \xc5\xa1e zaradi nesre\xc4\x8de. Promet ob Angelskem gradu je bil \xc5\xbee 1300 dvosmeren. Tokrat pa se je zapletlo uro pred polno\xc4\x8djo, 19. decembra 1300, ko so se vra\xc4\x8dali od blagoslova. Na mostu sv. Petra so v gne\xc4\x8di zdivjali \xc5\xa1tirje konji in ena mula. Nastal je tak preplah in zmeda, da so poginile \xc5\xbeivali, a umrlo je tudi 72 ljudi, ne v\xc5\xa1tev\xc5\xa1ih tistih, ki so utonili sko\xc4\x8div\xc5\xa1i v Tibero. Nekateri cenijo \xc5\xa1tevilo vseh \xc5\xbertev na ve\xc4\x8d kot 170. Umrli so mladi mo\xc5\xbeakarji in krepke \xc5\xbeenske, malo pa starcev in otrok. Pape\xc5\xbea Nikolaja, ki je bil zelo pobo\xc5\xbeen, je dogodek hudo potrl. Sam je hotel blagosloviti trupla in jih dal prenesti v cerkev San Celso. Nikolaja je ta dogodek hudo potrl in pri vhodu na most je postavil kapelo, kjer se je vsakodnevno darovala ma\xc5\xa1a za du\xc5\xa1ni pokoj \xc5\xbertev nesre\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nRaz\xc5\xbealo\xc5\xa1\xc4\x8denemu zaradi dogodkov na Vzhodu (padec Carigrada) in tistih v Rimu (Porcarijeva zarota), se je Nikolaju V. za trajno poslab\xc5\xa1alo zdravje. Neka zadeva ga je pa le \xc5\xa1e potola\xc5\xbeila in sicer mirovni sporazum v Lodiju, kar je vsaj za \xc5\xa1tirideset let prineslo mir Italiji. 2. marca 1455 je s tem mirom mogel Nikolaj oznaniti ustanovitev velike obrambne in napadalne zveze med Pape\xc5\xa1kimi dr\xc5\xbeavami, Neapljem, Florenco, Benetkami in Milanom. Tri tedne pozneje je umrl. Nekateri pravijo, da za mo\xc5\xbegansko kapjo, ker mu je ugajala dobra jeda\xc4\x8da, drugi pravijo, da za cirozo jeter (it.: corrosi epatica), ker tudi v pija\xc4\x8di nikakor ni bil zmeren. Tak je pa\xc4\x8d bil renesan\xc4\x8dni na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja, ki so se mu mnogi vdajali._NEWLINE_Umrl je torej 24. marca 1455 in so ga pokopali v Baziliki sv. Petra, blizu groba Evgena IV..'