b'\n_START_ARTICLE_\nVojni roman\n_START_PARAGRAPH_\nVojni roman je pripovedni \xc5\xbeanr znotraj dolge pripovedne proze, ki osrednjo pozornost posve\xc4\x8da vojni. \xc5\xbdanrska oznaka vojna proza zajema tudi kratko in srednje dolgo pripovedni\xc5\xa1tvo.\n_START_SECTION_\nOznaka in opredelitev literarnih del z vojno tematiko\n_START_PARAGRAPH_\nV slovenski literarni vedi se za literarna dela, ki obravnavajo vojno tematiko, pojavljajo tri oznake: vojno slovstvo (sem spadajo lirska, pripovedna in dramska dela z vojno tematiko), vojna proza (France Bernik in Marjan Dolgan pod to uvr\xc5\xa1\xc4\x8data samo prozo, ki obravnava drugo svetovno vojno) ter vojni roman._NEWLINE_Gy\xc3\xb6rgy Luk\xc3\xa1cs ima vojni roman za posebno obliko zgodovinskega romana, drugi pa za obliko dru\xc5\xbebenega ali pustolovskega romana. Blizu je reporta\xc5\xbenemu in \xc4\x8dasovnemu romanu. Nekateri vojni romani so bili napisani z namenom agitacije proti vojni in bi jim morali pravzaprav re\xc4\x8di protivojni romani, drugi so nastajali iz patriotskih pobud in z namenom mobiliziranja in krepitve borbene morale; to so dosegali s poudarjanjem moralnih vrednot tovari\xc5\xa1tva in pripravljenosti na \xc5\xbertev.\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nKorenine vojnega romana segajo do klasi\xc4\x8dnih in srednjeve\xc5\xa1kih epov (Vergil: Eneida, Homer: Iliada, razli\xc4\x8dne variante epa o kralju Arturju). Ti epi so vsebovali zgodovino in mitologijo konfliktov med skupnostmi, hkrati so ustvarjali kolektivni spomin narodov. Velik vpliv na razvoj vojnega romana so imele tragedije (Seneka, William Shakespeare, Evripid ...). Elemente voja\xc5\xa1kega heroizma so vsebovale romance in satire moderne Evrope (npr. Miguel de Cervantes: Don Kihot (1605, 1615)). Kar se ti\xc4\x8de simbolike, se veliko modernih vojnih romanov zgleduje po Dantejevem potovanju v pekel. V 19. stoletju so dela, kot so Tolstojeva Vojna in mir (1865\xe2\x80\x931869)) s tematiko napoleonskih vojn in Craneova The Red Badge of Courage (1895) s tematiko ameri\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeavljanske vojne, oblikovala podobo vojnega romana, kakr\xc5\xa1nega poznamo danes. Temeljila so na realisti\xc4\x8dnih opisih velikih bitk, podobah vojnega trpljenja, vojni morali, heroizmu v nasprotju s strahopetnostjo.\n_START_SECTION_\nPrva in druga svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nZavest o vojnem romanu kot posebnem \xc5\xbeanru se je rodila po prvi svetovni vojni, zato imajo nekateri to obdobje za za\xc4\x8detek vojnega romana. Eden prvih in najbolj vplivnih je roman Ogenj (La Feu) Francoza Henrija Barbussa iz leta 1916. Po vojni je nastalo veliko modernisti\xc4\x8dnih romanov, ki niso bili \xc4\x8disto vojni, ampak so vsebovali like, katerih travme so vzete iz vojnih izku\xc5\xa1enj (Virginia Woolf: Mrs. Dalloway, 1925). Okoli leta 1920 so nastajali romani o vojni, ki so jih pisali veterani sami. Najbolj znan je Erich M. Remarque z romanom Na zahodu ni\xc4\x8d novega (Im Westen nichts Neues) (1929) - roman je postal velika uspe\xc5\xa1nica. Za razliko od prve svetovne vojne, ko med dogajali\xc5\xa1\xc4\x8di prevladuje Evropa, v \xc4\x8dasu druge svetovne vojne najve\xc4\x8d romanov izide v ZDA, ki se je bojevala na morju in v zraku. Najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1i avtorji so Ernest Hemingway: Komu zvoni (For whom the bell rings, 1940), Herman Wouk: Upor na ladji Caine (The Caine Mutiny, 1951), James Jones: Od tod do ve\xc4\x8dnosti (From here to Eternity, 1951). Edini vidnej\xc5\xa1i evropski avtor tega \xc4\x8dasa je Pierre Boule z romanom Most na reki Kwai (Le pont de la riviere Kwai, 1952). V letih po drugi svetovni vojni se razvijajo tudi vojnemu romanu paralerni \xc5\xbeanri - roman holokavsta (Imre Kertesz: Brezusodnost (1975)) ali tabori\xc5\xa1\xc4\x8dni roman._NEWLINE_Slovenski romani s tematiko druge svetovne vojne so imeli v desetletjih po drugi svetovni vojni status samostojnega \xc5\xbeanra partizanskega romana, ki je spadal v partizansko prozo oz. partizansko literaturo (NOB-literatura). Romani, ki so vojne spopade med partizani in domobranci popisovali s stali\xc5\xa1\xc4\x8da slednjih, so izhajali v tujini, najplodnej\xc5\xa1i avtor je bil Karel Mauser (Sin mrtvega, tetralogija Ljudje pod bi\xc4\x8dem). S \xc4\x8dasovnim odmikom in z avtorji, ki so se rodili po njej in niso pisali iz svoje vojne izku\xc5\xa1nje, dobivajo partizanski vojni romani status zgodovinskih romanov.\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8dilnosti romana z vojno tematiko\n_START_PARAGRAPH_\nZna\xc4\x8dilne so obse\xc5\xbenost in epskost, internacionalizacija literarne motivike (posve\xc4\x8den je kaosu vojne kataklizme, neodvisno od tega, v kak\xc5\xa1nem okolju se dogaja - urbanem ali ruralnem). Opira se na metodologijo tradicionalnega realisti\xc4\x8dnega romana in je najprimernej\xc5\xa1a prozna oblika za spajanje tradicionalnega in modernega, saj se zelo lahko modernizira, ker sprejema \xc5\xa1tevilne nove ustvarjalne postopke. Zna\xc4\x8dilen je kriti\xc4\x8den odnos do dru\xc5\xbebe, ki se odseva skozi psihologijo posameznika ali kolektiva. Obi\xc4\x8dajno se dogaja na \xc5\xa1irokih prostorih (frontah ...), v njem pa je zastopana humanisti\xc4\x8dna vizija dogajanja (ekstremne \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke dileme, spopad med dobrim in zlim ...). Idealen je za mno\xc5\xbei\xc4\x8dno \xc5\xa1irjenje idej, podob in opredelitev, problematizira ideje obdobja. Je dokumentarni roman, saj slu\xc5\xbei kot dokument o nekem \xc4\x8dasu, in roman dramatizacije, saj je v njem izrazita dramska napetost (mnogi so napisani kot scenarij v filmskem jeziku). Dominantni pripovedni postopek je retrospektiva - pogled nazaj. Obenem je to tudi \xc5\xbeanr, ki najmanj izgublja svojo aktualnost. \xc4\x8cas dogajanja v njem ni linearen, ampak multilinearen.'