b'\n_START_ARTICLE_\nDruga \xc5\xa1panska republika\n_START_SECTION_\nReformisti\xc4\x8dno obdobje (1931-1933)\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo obdobje je zaznamovano s koncem monarhije in z izgonom kralja Alfonsa XIII v Pariz, \xc4\x8demur sledi razglasitev Druge republike v dr\xc5\xbeavi \xc5\xa0paniji. Preden so bile izvedene splo\xc5\xa1ne dr\xc5\xbeavne volitve, so oblikovali za\xc4\x8dasno vlado, ki ji je predsedoval Niceto Alcal\xc3\xa1 Zamora. Ta je svoje predsedstvo nadaljeval tudi po prvih splo\xc5\xa1nih volitvah, julija 1931, do sprejetja nove Ustave oktobra 1931. Takrat je njegovo mesto premierja prevzel Manuel Aza\xc3\xb1a. \xc4\x8cez dva meseca je bil Alcal\xc3\xa1 Zamora imenovan za predsednika Republike \xc5\xa0panije. Pod novim predsedstvom se je oblikovala republikansko-socialisti\xc4\x8dna vlada, ki je sledila reformisti\xc4\x8dnemu programu.\n_START_SECTION_\nKonec vlade Manuela Aza\xc3\xb1e\n_START_PARAGRAPH_\nDr\xc5\xbeavni udar generala Sanjurjo, masaker kmetov v kraju Casas Viejas, prepo\xc4\x8dasna realizacija reform in brezposelnost so bili klju\xc4\x8dni vzroki, zaradi katerih so socialisti prenehali podpirati vlado Manuela Aza\xc3\xb1e in novembra 1933 izzvali nove splo\xc5\xa1ne volitve.\n_START_SECTION_\n\xc2\xbb\xc4\x8crno\xc2\xab\xc2\xa0obdobje (1933-1936)\n_START_PARAGRAPH_\nVolitve, leta 1933, so bile prve volitve v \xc5\xa0paniji, na katerih so imele volilno pravico tudi \xc5\xbeenske. Predsednik dr\xc5\xbeave \xc5\xa1e vedno ostaja Niceto Alcal\xc3\xa1 Zamora, medtem ko je mesto predsednika vlade v dveh letih zamenjalo pet premierjev in v tem \xc4\x8dasu so oblikovali okrog dvanajst razli\xc4\x8dnih vlad. Na volitvah, novembra 1933, je ve\xc4\x8dino glasov dobila Radikalna stranka, ki je potem v koaliciji s \xc5\xa0pansko zvezo avtonomnih pravic (\xc5\xa1pansko Confederaci\xc3\xb3n Espa\xc3\xb1ola de Derechas Aut\xc3\xb3nomas oziroma la CEDA) oblikovala radikalno-cedisti\xc4\x8dno vlado. Sprva je vladi predsedovala Radikalna stranka s parlamentarno podporo stranke CEDA, dokler ni poleti 1934 CEDA zahtevala vstop v vlado.\n_START_SECTION_\n\xc2\xbb\xc5\xa0panski oktober\xc2\xab\n_START_PARAGRAPH_\nPo tej kr\xc5\xa1itvi zakonsko prepovedane provokacije splo\xc5\xa1ne revolucionarne stavke, ki jo je storila stranka CEDA, se je ideja raz\xc5\xa1irila v mesta in v industrijske centre in oktobra 1934spro\xc5\xbeila revolucionarne aktivnosti po celi dr\xc5\xbeavi: razglasitev pokrajine Katalonije kot Katalonske dr\xc5\xbeave, Revolucija v Asturiji, Revolucija v Baskiji,.. .\n_START_SECTION_\nKonec vlade in ponovne volitve\n_START_PARAGRAPH_\nCEDA se je odzvala z za\xc4\x8dasno prekinitvijo delovnega prava in agrarne reforme ter nadaljevala svojo pot do prevzema vladne mo\xc4\x8di. Predsednik Alcal\xc3\xa1 Zamora je bil decembra 1935 prisiljen imenovati Gila Roblesa, predsednika stranke CEDA, za predsednika vlade. Februarja 1936 je zopet pri\xc5\xa1lo do splo\xc5\xa1nih dr\xc5\xbeavnih volitev.\n_START_SECTION_\nLjudska fronta (1936-1939)\n_START_PARAGRAPH_\nNa februarskih volitvah 1936 so zmago slavile zdru\xc5\xbeene republikansko-levi\xc4\x8darske stranke, ki so se zdru\xc5\xbeile v t.i. Ljudsko fronto (\xc5\xa1pansko El Frente Popular). Ponovno je sede\xc5\xbe predsednika vlade prevzel Manuel Aza\xc3\xb1a in skupaj so sestavili reformisti\xc4\x8den program, ki je bil v takratnem nestabilnem stanju dr\xc5\xbeave, te\xc5\xbeko uresni\xc4\x8dljiv. Po nekaj mesecih je neizpolnjevanje tega programa povzro\xc4\x8dilo veliko socialnih konfliktov, besednih konfliktov med vodji desni\xc4\x8darjev in levi\xc4\x8darjev in med podporniki enih in drugih je na ulicah Madrida pr\xc5\xa1ilo celo do smrtnih \xc5\xbertev. _NEWLINE_Maja 1936 je predsednika dr\xc5\xbeave, Niceta Alcal\xc3\xa1 Zamora, zamenjal Manuel Aza\xc3\xb1a. Do tega je pri\xc5\xa1lo zato, ker je Alcal\xc3\xa1 Zamora s februarskimi volitvami izgubil vladno podporo, saj njegova stranka ni bila uspe\xc5\xa1na.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek Dr\xc5\xbeavljanske vojne\n_START_PARAGRAPH_\nStalno spreminjanje vlad in pogoste dr\xc5\xbeavne volitve v kratkih obdobjih je vodilo do nestabilnosti dr\xc5\xbeave in ote\xc5\xbeenega sobivanja, ob\xc4\x8dutka enakopravnosti. Pri\xc5\xa1lo je do netolerantnih ravnanj, v\xc4\x8dasih celo do tega, da so konflikte re\xc5\xa1evali z oro\xc5\xbejem. Opozicija, torej desnica, in stranka CEDA,  so po\xc4\x8dasi pripravljali revolucijo oziroma kontrarevolucijo z vojsko in oro\xc5\xbejem, ki so ga imeli na razpolago \xc5\xbee od marca 1936, saj nekateri vojaki niso podpirali trenutne vlade. Po tem, ko so levi\xc4\x8darji 13. julija 1936 izvedli atentat na vodjo Nacionalnega bloka, Gila Roblesa, je \xc5\xa1tiri dni za tem kontrarevolucija desni\xc4\x8darjev dosegla vrhunec. Z vstajo voja\xc5\xa1kih sil v Maroku, pod vodstvom Francisca Franca, se je za\xc4\x8dela \xc5\xa0panska dr\xc5\xbeavljanska vojna.'