b'\n_START_ARTICLE_\nMajhnica\n_START_PARAGRAPH_\nMajhnica je literarni lik v istoimenski slovenski pravljici, ki jo je napisal Niko Grafenauer. Iz\xc5\xa1la je leta 1987 pri zalo\xc5\xbebi Mladinska knjiga (v zbirki Deteljica) z ilustracijami Marije Lucije Stupica.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nPravljice je razdeljena na pet poglavij: Tramvaj\xc4\x8dica, Majhnica v Paraloniji, Majhnica v Paradoniji, Zrcal\xc4\x8dica in Navijalec ur.\n_START_SECTION_\nTramvaj\xc4\x8dica\n_START_PARAGRAPH_\nDeklica se je vozila v zeleno pobarvanem tramvaju, kjer je sre\xc4\x8dala veliko nenavadnih oseb, son\xc4\x8dnega zaj\xc4\x8dka Begaj\xc4\x8dka, Klapouhca in Slu\xc5\xa1alkarja. Ta jo je vpra\xc5\xa1al, \xc4\x8de je Tramvaj\xc4\x8dica, in Majhnici je bilo ime tako v\xc5\xa1e\xc4\x8d, da ni ni\xc4\x8d ugovarjala in tako je postala Tramvaj\xc4\x8dica. Med potjo je gledala skozi okno in na travi opazila veliko nenavadnih ro\xc5\xbe, med njimi modroo\xc4\x8dnico, ki je bika zelo \xc5\xbealostna. Ko so jo razveselili, je tramvaj speljal dalje. Pri\xc5\xa1li so do postaje, kjer so morali vsi izstopiti, saj bi se druga\xc4\x8de izgubili v meglici.\n_START_SECTION_\nMajhnica v Paraloniji\n_START_PARAGRAPH_\nMajhnica je potovala po Paraloniji z Paraloncem - lete\xc4\x8dim loncem, ki ni govoril, ampak spu\xc5\xa1\xc4\x8dal paro v obliki \xc4\x8drk. Skupaj sta letela na kro\xc5\xbeniku, ki sta ga vlekla dva reaktivna lonca. Dru\xc5\xa1\xc4\x8dina se je odpravila v Paralon - glavno mesto de\xc5\xbeele, kjer so bile govore\xc4\x8de hi\xc5\xa1e v obliki loncev. V mestu so izdelovali mavri\xc4\x8daste meglice in di\xc5\xa1ave z vonji sla\xc5\xa1\xc4\x8dic. Majhnica se je po ogledu mesta odlo\xc4\x8dila, da gredo \xc5\xa1e v mesto Paradon, ki je bilo na drugem koncu de\xc5\xbeele.\n_START_SECTION_\nMajhnica v Paradoniji\n_START_PARAGRAPH_\nMajhnica je prispela v \xc4\x8dudno mesto ogledal, lete\xc4\x8dih in govore\xc4\x8dih klobukov ter majhnih dreves, polnih paradi\xc5\xbenikov. V enem od \xc5\xa1tevilnih in raznovrstnih zrcal je Majhnica zagledala deklico Zrcal\xc4\x8dico, ki ji je bila zelo podobna. Sre\xc4\x8dala je velik \xc4\x8drn klobuk, kapo s \xc5\xa1\xc4\x8ditnikom, klobu\xc4\x8dico Milijolko ter veliko drugih klobukov. Med njimi je v mestu \xc5\xbeivel tudi novorojen\xc4\x8dek Paradudelj, njihov ljubljenec. Ta bo moral, ko bo zrasel, vsak dan nositi drug klobuk, saj tem ni v\xc5\xa1e\xc4\x8d, \xc4\x8de so brez glave pod sabo. Kon\xc4\x8dno je sonce za\xc5\xa1lo, nastala je tema, Majhnica pa je ostala sama in zaspala.\n_START_SECTION_\nZrcal\xc4\x8dica\n_START_PARAGRAPH_\nV ogledalu se je prikazala Zrcal\xc4\x8dica, budna in sama, saj je Majhnica medtem \xc5\xbee trdno spala. Sre\xc4\x8dala je sraj\xc4\x8dico Svilenko, ki je sama tavala naokrog. Ta je Zrcal\xc4\x8dici razkazala Plavajo\xc4\x8de mesto, ki za\xc5\xbeivi le, ko vse spi. Spoznala je mese\xc4\x8dnika Mi\xc5\xbeavca in Hodajca ter veliko strahov, ki so bili zaprti v strahovnici. Strahove deklica ni mogla videti, saj jih lahko vidi le, kdor spi, lahko pa jih je razlo\xc4\x8dno sli\xc5\xa1ala. Zrcal\xc4\x8dica in Svilenka sta za\xc5\xa1li v grozovito pala\xc4\x8do, kjer so ju ob\xc5\xa1le \xc5\xa1tevilne more. Ko sta \xc5\xbee mislili, da ju bo konec, se je zdanilo. Izginili so vsi strahovi, pa tudi Svilenka in Plavajo\xc4\x8de mesto.\n_START_SECTION_\nNavijalec ur\n_START_PARAGRAPH_\nMajhnica je spoznala Navijalca ur, ki jo je popeljal v park, v de\xc5\xbeelo Uranijo. Tiktakovec, kot ga je Majhnica poimenovala, je navijal in skrbel za ure, ki so bile naravnane na dekli\xc4\x8din \xc4\x8das. Sre\xc4\x8dala sta Klopotavko s trumo tiktakajo\xc4\x8dih hleb\xc4\x8dkov, \xc5\xa0klepetavko in \xc5\xa1e veliko nenavadnih ur. Majhnica je za\xc5\xa1la med nepre\xc5\xa1tevne ure, ki so tiktakale po travnikih, v grmi\xc4\x8dju, na drevesih, skratka povsod. Navijalec ur ji je podaril jabolko, ki ji bo segrelo srce, kadar bo \xc5\xbealostna. Pokazal ji je tudi Kraljico ur, po kateri so naravnane vse ure v Uraniji. Na koncu je deklica zagledala zeleni tramvaj, lon\xc4\x8daste dimnike, iz katerih se je dvigal dim, sprehajalce s klobuki in kapami ter sence, ki so v snu pla\xc5\xa1ile dojen\xc4\x8dke. Videno je Majhnico spomnilo na sliko, ki jo imajo doma, in stekla po sliki v prihodnji \xc4\x8das.\n_START_SECTION_\nO liku Majhnice\n_START_PARAGRAPH_\nMajhnica se ne odpravi na pot kot odrasli, ki pripravijo vse potrebno, se pozanimajo, na\xc4\x8drtujejo ..., ampak se kar odpelje. Potuje z zelenim tramvajem. Ni\xc4\x8d se ne spra\xc5\xa1uje, ne potrebuje nobenih pojasnil. Deklica se prikazuje v mnogih oblikah in obrazih (kot Zrcal\xc4\x8dica), izginja in se spet sestavlja ... Na potovanje se ne odpravlja z namenom, ampak se poti kar prepusti. Na poti sre\xc4\x8duje nove prijatelje, s katerimi se brez te\xc5\xbeav sporazumeva, saj govori jezik neposrednosti in srca, ki ga vsak razume.\n_START_SECTION_\nAnaliza pripovedi\n_START_PARAGRAPH_\nPravljica je sestavljena z ve\xc4\x8d zgodb, ki so med seboj prepletene, se navezujejo, a so vendar lo\xc4\x8dene. Majhnici je pri vsaki prigodi na za\xc4\x8detku nekoliko tesno pri srcu, vendar tesnoba hitro izgine. Ilustracije, ki na prvi pogled prikazujejo deklico kot \xc5\xbealostno in nesre\xc4\x8dno, posku\xc5\xa1ajo ujeti prav to \xc4\x8dutenje.'