b'\n_START_ARTICLE_\nAleksander III. Ruski\n_START_SECTION_\nMladost in \xc4\x8das do prevzema oblasti\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander III. kot drugi sin carja Aleksandra II. in njegove soproge Marije (po rojstvu princese von Hessen-Darmstadt) ni bil predviden za prestolonaslednika in je bil zato dele\xc5\xbeen le popre\xc4\x8dne vzgoje carskih otrok, ki je vsebovala osnovno in nadaljevalno \xc5\xa1olo, jezike in pri fantih \xc5\xa1e voja\xc5\xa1ko vzgojo. \xc5\xa0ele po smrti starej\xc5\xa1ega brata Nikolaja (1865) ga je o na\xc4\x8delih prava in dr\xc5\xbeavne uprave za\xc4\x8del pou\xc4\x8devati Konstantin Petrovi\xc4\x8d Pobedonoscev, zelo izobra\xc5\xbeen jurist in politi\xc4\x8dni filozof, ki pa je bil poln sovra\xc5\xa1tva do evropske vzgoje in parlamentarizma in je svoja prepri\xc4\x8danja prenesel tudi na u\xc4\x8denca. Aleksander III. je tako svojo nalogo vladanja razumel kot ohranjanje od Boga dane mu oblasti, pravoslavja in ruskih narodnostnih vrednot. Tega vodila se je dr\xc5\xbeal ves \xc4\x8das svojega vladanja, iskreno, po\xc5\xa1teno in dosledno. Po bratovi smrti se je (tudi na njegovo \xc5\xbeeljo) poro\xc4\x8dil z njegovo zaro\xc4\x8denko, dansko princeso Dagmar (h\xc4\x8derko danskega kralja Kristijana IX.), in imel z njo sre\xc4\x8den zakon._NEWLINE_Z nezaupanjem je gledal na o\xc4\x8detovo naklonjenost do Nemcev. Sprva je bil naklonjen slovanofilstvu, po izku\xc5\xa1njah v rusko-tur\xc5\xa1ki vojni, ko je edinokrat poveljeval delu ruske vojske, in po razo\xc4\x8daranju ob berlinskem miru (1878) pa se je prepri\xc4\x8dal, da je za Rusijo najbolje, da se zana\xc5\xa1a na krepitev svoje vojske in mornarice.\n_START_SECTION_\nObra\xc4\x8dun s teroristi\n_START_PARAGRAPH_\nTeden dni po uboju o\xc4\x8deta je Aleksander III. dobil od izvr\xc5\xa1nega odbora Ljudske volje (tajne organizacije, ki je izvedla atentat na Aleksandra II.) pisno ponudbo, v kateri mu ponujajo mir v zameno za amnestijo za vse politi\xc4\x8dne zapornike in za svobodne volitve v predstavni\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavno ureditev. V pismu so mu jasno predo\xc4\x8dili dva mo\xc5\xbena scenarija nadaljnjega razvoja dogodkov: pot dru\xc5\xbebenih reform in pot revolucije, ki je doslej v silovitosti nara\xc5\xa1\xc4\x8dala in bo tako \xc5\xa1e naprej. \xc4\x8ceprav so carju Lev Nikolajevi\xc4\x8d Tolstoj, Vladimir Sergejevi\xc4\x8d Solovjov in drugi razumniki predlagali, naj sprejme pot sprave, je bil Aleksander III. prepri\xc4\x8dan, da se s parlamentarizmom in liberalizmom zahodne Evrope ni mogo\xc4\x8de boriti proti terorizmu. Odlo\xc4\x8dil se je za represijo. Njegovi ljudje so najprej polovili o\xc4\x8detove morilce, potem prista\xc5\xa1e izvr\xc5\xa1nega odbora Ljudske volje, tako da je na svobodi ostala le \xc5\xa1e Vera Nikolajevna Figner (Filippova), potomka najstarej\xc5\xa1ega ruskega plemstva. Javnost je bila na strani teroristov._NEWLINE_Teroristi so \xc5\xa1e nekaj \xc4\x8dasa nadaljevali z atentati. Car je v strahu stalno spreminjal bivali\xc5\xa1\xc4\x8de. Takoj po nastopu je imenoval brata Vladimirja za regenta svojemu sinu Nikolaju. Ko pa je leta 1882 pri\xc5\xa1el na polo\xc5\xbeaj notranjega ministra oster in sposoben grof Dimitrij Andrejevi\xc4\x8d Tolstoj, je v kratkem \xc4\x8dasu razbil tajne organizacije. Leta 1883 so ujeli tudi Vero Figner in 1886 je bilo konec Ljudske volje (Vera Figner, lepa, inteligentna, izobra\xc5\xbeena, je v zaporu do\xc4\x8dakala padec carizma). Teroristi so bili razo\xc4\x8darani nad ljudstvom, po uboju Aleksandra II. so pri\xc4\x8dakovali ljudsko vstajo.\n_START_SECTION_\nNotranja politika\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander III. je sprva nameraval nadaljevati o\xc4\x8detove reforme, ki jih je sprejel kot njegov testament. Tako je mislila tudi ve\xc4\x8dina ministrov. Vendar je s svojim vplivom na carja prevladal Konstantin Pobjedonoscev, ki je zahteval ravno nasprotno. Nobena reforma se ni nadaljevala, odpu\xc5\xa1\xc4\x8deni so bili ministri, ki so pri njih sodelovali. Ni bilo prostora za svobodo izra\xc5\xbeanja. Tuje ideje so veljale za \xc5\xa1kodljive, dostopne le intelektualni eliti. Okrepljena je bila centralna oblast in vpliv uradne Cerkve._NEWLINE_Pravosodje je pri\xc5\xa1lo pod politi\xc4\x8dni nadzor, porotno sodstvo je bilo omejeno. \xc5\xa0olski programi so bili spremenjeni, usmerjeni v vzgajanje k pokor\xc5\xa1\xc4\x8dini carju, uradni cerkvi in ruski tradiciji. Univerze so izgubile avtonomijo, mnogi profesorji so bili odpu\xc5\xa1\xc4\x8deni ali pa prisiljeni k odpovedi. \xc5\xa0tudentje so pri\xc5\xa1li pod nadzor politi\xc4\x8dne policije, okrepljena je bila cenzura. Pravoslavna cerkev je imela vse ve\xc4\x8dji vpliv na kulturno \xc5\xbeivljenje, ustanovljene so bile cerkvene \xc5\xa1ole, v katerih je program \xc5\xa1olanja dolo\xc4\x8dala pravoslavna cerkev._NEWLINE_Lokalna samouprava je bila postavljena pod nadzor zemskih na\xc4\x8delnikov, ki jih je iz plemi\xc5\xa1kih krogov imenovala oblast; mnogi so v tem videli povratek h kme\xc4\x8dki odvisnosti. Okrepljen je bil stanovski princip, vse ve\xc4\x8dja vloga plemstva v dr\xc5\xbeavnih slu\xc5\xbebah._NEWLINE_V de\xc5\xbeelah neruskih narodov (Poljaki, Finci, \xc5\xa0vedi, Nemci) je bila odpravljena uporaba doma\xc4\x8dih jezikov v uradih in \xc5\xa1olah, v \xc5\xa1olah se je pou\xc4\x8devalo samo v ru\xc5\xa1\xc4\x8dini, odpravljene so bile doma\xc4\x8de institucije. Ukinjena je bila avtonomija Finske._NEWLINE_Rusija je bila v letih 1881\xe2\x80\x931882 na robu splo\xc5\xa1ne vstaje. Napetosti so se spro\xc5\xa1\xc4\x8dale v pogromih na jude (morda celo na vzpodbudo policije). Judje so imeli v Rusiji omejene pravice, smeli bi se naseljevati le na dolo\xc4\x8denih obmo\xc4\x8djih, a tega niso spo\xc5\xa1tovali, s podkupovanjem so se lahko naselili kjerkoli. Ustvaril se je vtis, da judje izkori\xc5\xa1\xc4\x8dajo kmete in reve\xc5\xbee in da je temu treba narediti konec. Rezultat je bil pove\xc4\x8dan antisemitizem._NEWLINE_Ne glede na politi\xc4\x8dne razmere pa je v Rusijo prodirala evropska tehnologija in kapitalizem. Rusija se je industrijsko hitro razvijala. Za\xc4\x8deli so graditi transsibirsko \xc5\xbeeleznico, katere pokrovitelj je bil carjevi\xc4\x8d Nikolaj. Z industrijo se je \xc5\xa1iril delavski razred, ki je \xc5\xbeivel v zelo slabih razmerah. Poskusi dr\xc5\xbeave, da bi z nekaj delavskimi zakoni zbolj\xc5\xa1ala polo\xc5\xbeaj delavcev, niso bili zadostni.\n_START_SECTION_\nZunanja politika\n_START_PARAGRAPH_\nAleksandru III. je treba priznati, da je bila njegova zunanja politika izredno umirjena. Prav gotovo je dojel zelo omejene materialne in duhovne mo\xc5\xbenosti svoje dr\xc5\xbeave in se zavedal, da bi vsak pretres lahko peljal v katastrofo._NEWLINE_V Srednji Aziji je sledil tradicionalni politiki postopne \xc5\xa1iritve ruskega vpliva, pri tem pa je moral skrbno paziti, da ni pri\xc5\xa1el v konflikt z interesi Velike Britanije._NEWLINE_Posebna pozornost je posve\xc4\x8dal Bolgariji, kjer je bil ruski kapital zelo prisoten. Na Balkanu se je \xc5\xbee nakazoval spopad rusko-avstrijskih interesov. Dokler je v Bolgariji vladal knez Aleksander I. Bolgarski, ne\xc4\x8dak Aleksandra II., je bilo stanje na Balkanu uravnote\xc5\xbeeno. Ko pa se je ta leta 1886 odpovedal polo\xc5\xbeaju in je na prestol bolgarskega kneza pri\xc5\xa1el Ferdinand I. Bolgarski, odkrit avstrofil, in se je tudi Srbija vse bolj obra\xc4\x8dala k Avstro-Ogrski, je Rusiji ostala na Balkanu zvesta le \xc5\xa1e \xc4\x8crna gora._NEWLINE_\xc4\x8ceprav Aleskander III. ni bil naklonjen Nemcem, se je izogibal odkritemu sporu z njimi. Leta 1887, potem ko zveza treh cesarjev iz leta 1772 zaradi napetosti med Avstro-Ogrsko in Rusijo na Balkanu ni bila obnovljena, sta z nem\xc5\xa1kim kanclerjem Bismarckom sklenila tajni sporazum o nevtralnosti. Ko pa je mladi nem\xc5\xa1ki cesar Viljem II. (ki ga je Aleksander III. odkrito mrzil) Bismarcka odstavil in leta 1890 z Rusijo ni obnovil sporazuma o nevtralnosti, je Rusom kot zaveznica ostala na razpolago edino Francija, ki pa je Aleksander III. tudi ni maral, ker je menil, da je goji\xc5\xa1\xc4\x8de revolucij. Francija je dala Rusiji nekaj velikih posojil, ki jih je Rusija uporabila za razvoj industrije in krepitev vojske. Leta 1892 je Aleksander III. sklenil s Francozi tudi voja\xc5\xa1ko zvezo._NEWLINE_V teh zapletenih razmerah, ko je bila Rusija mednarodno precej osamljena, je Aleksander III. umrl. Nasledil ga je sin Nikolaj II.'