b'\n_START_ARTICLE_\nVojska v Vzhodnem rimskem imperiju\n_START_PARAGRAPH_\nVzhodnorimska vojska je poleg vzhodnorimske mornarice slu\xc5\xbeila kot primarno voja\xc5\xa1ko telo vzhodnorimskih voja\xc5\xa1kih sil. Kot neposreden naslednik rimskega legionarskega voja\xc5\xa1kega ustroja, je vojska tudi v obdobju Bizanca po propadu zahodne polovice rimske dr\xc5\xbeave, ohranjala podoben nivo discipline, strate\xc5\xa1ke miselnosti in organizacije. Ve\xc4\x8dino srednjega veka je predstavljala najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1o voja\xc5\xa1ko telo v zahodni Evraziji._NEWLINE_Vzhodnorimska vojska je do\xc5\xbeivljala tako zmage kot poraze. V 7. stoletju je po ukinitvi legijskega sistema v ospredje pri\xc5\xa1lo vlaganje v elitno udarno konjenico (Katafraktarii in Klibanarii), ki so ostali glavni element vzhodnorimske vojske vse do za\xc4\x8detka zatona imperija po letu 1204. V poznem obdobju cesarstva (1204-1453), je glavnino vojske predstavljala naborni\xc5\xa1ka pehota, vedno ve\xc4\x8d vojske pa so sestavljali pla\xc4\x8danci iz Italije.\n_START_SECTION_\nZgodnje obdobje - 4. do 7. st.\n_START_PARAGRAPH_\nV obdobju od 4. do 7. stoletja je bil ustroj vzhodnorimske (bizantinske) vojske podoben kot v anti\xc4\x8dnem Rimu, \xc5\xa1e vedno je veljal legijski sistem. Legije so bile razdeljene na komitate, enote hitrega reagiranja v primeru napada preseljujo\xc4\x8dih ljudstev; naborni\xc5\xa1ka pehota (Limitanei) pa je bila nastanjena v obmejnih trdnjavah, ki so sprejele do tiso\xc4\x8d vojakov. Ti so v primeru napada morali sporo\xc4\x8diti komitu province (Comes), ki je nad zavojevalce poslal legijo komitatov - ta je \xc5\xa1tela tudi do ve\xc4\x8d deset tiso\xc4\x8d vojakov._NEWLINE_Zadnja legija, ki je obratovala v sistemu legije na obmo\xc4\x8dju vzhodnega rimskega imperija je Makedonska Legija (LEGIO V MACEDONICA)\n_START_SECTION_\nSrednje obdobje - 7. do 11. st.\n_START_PARAGRAPH_\nPo 7. stoletju so v vojski opustili legijski sistem in uvedli tako imenovan tematski sistem, ki je imperij razdelil na voja\xc5\xa1ke administrativne divizije (Themai). Glavni voja\xc5\xa1ki poveljnik teme je bil tematski strateg ali general (Strategos), ki je bil odgovoren za nabor vojakov in njihovo opremo ter poveljevanje v za\xc5\xa1\xc4\x8diti svoje teme. Vsaka tema je imela svojega stratega (generala), ti pa so bili neposredno podrejeni voja\xc5\xa1kemu magistru in cesarju v Konstantinoplu._NEWLINE_V Konstantinoplu je bila nastanjena stalna cesarska vojska (Tagma), ki je bila bolje opremljena in izurjena od tematskih vojsk. Za razliko od tematskih vojsk, ki so bile sestavljene iz ljudstva in namenjene obrambi imperija, je bila tagma udarna vojska, ki je bila strogo poklicna in namenjena vojskovanju proti ve\xc4\x8djim gro\xc5\xbenjam._NEWLINE_Te\xc5\xbeke legionarje so v tem obdobju zamenjali okretnej\xc5\xa1i ve\xc4\x8dnamenski vojaki, ki so bili prilagojeni vojskovanju z Arabci, ki so za razliko od Perzijcev - glavnega nasprotnika Bizanca v zgodnjem obdobju, pri vojskovanju posegali po la\xc5\xbeji bojni opremi in hitrej\xc5\xa1ih taktikah._NEWLINE_\xc5\xa0e vedno so vlogo najpomembnej\xc5\xa1e elitne enote igrali Katafraktarii, ki so bili elitni konjeniki v oklepu, podobno kot vitezi zahodne Evrope. Katafraktarii so bili manj primerni za vojskovanje proti Arabcem zaradi svoje slab\xc5\xa1e okretnosti, a so bili zelo u\xc4\x8dinkoviti v boju s Franki in Mad\xc5\xbeari, saj so znani primeri, ko je nekaj deset katafraktov porazilo ve\xc4\x8d sto frankovskih in mad\xc5\xbearskih konjenikov._NEWLINE_V srednjem obdobju je postala zelo priljubljena uporaba t. i. "gr\xc5\xa1kega ognja", ognjenega oro\xc5\xbeja, ki je bilo s pridom uporabljeno v pomorskih bitkah proti Arabcem v 8., 9. in 10. stoletju. Gr\xc5\xa1ki ogenj je bila heterogena zmes razli\xc4\x8dnih vnetljivih kemikalij, ki je gorela tudi na vodi. Domnevno je \xc5\xa1lo za zmes nafte in drugih snovi. Oro\xc5\xbeje je bilo v obliki kovinskega topa, ki je bruhal ogenj. Obstajale so tudi ro\xc4\x8dne razli\xc4\x8dice tega oro\xc5\xbeja, ki je bilo uporabljano poleg pomorskih bitk tudi v obleganju sovra\xc5\xbenih mest. Primer je osvoboditev Sirije in mesta Antiohije izpod vladavine Arabcev v 10. stoletju.\n_START_SECTION_\nVasilijev zlati vek (Makedonska renesansa) - 11. st.\n_START_PARAGRAPH_\nTematski voja\xc5\xa1ki sistem je dosegel svoj vi\xc5\xa1ek v za\xc4\x8detku 11. stoletja, ko se je pokazala vsa u\xc4\x8dinkovitost tak\xc5\xa1nega pragmati\xc4\x8dnega in discipliniranega sistema vojskovanja. Od 7. stoletja naprej so ve\xc4\x8dji del severnega balkanskega polotoka zasedli Slovani, ki so pobijali in zasu\xc5\xbenjevali gr\xc5\xa1ko-rimske kristjane, saj so bili pogani in divje nomadsko ljudstvo. Poleg Perzijcev in Arabcev na vzhodu, so najve\xc4\x8djo gro\xc5\xbenjo za obstoj Vzhodnega rimskega imperija na zahodu predstavljali Obri, Avari in Slovani, ki so ve\xc4\x8dkrat oblegali Solun, Konstantinopel in druga ve\xc4\x8dja gr\xc5\xa1ko-rimska mesta._NEWLINE_Po voja\xc5\xa1ki zmagi nad perzijsko in arabsko gro\xc5\xbenjo so se Bizantinci osredoto\xc4\x8dili na boje z Bolgarskim imperijem, novim imperijem Slovanov, ki je nastal na severnem delu balkanskega polotoka, obmo\xc4\x8dju dana\xc5\xa1nje Bolgarije in Romunije. Slovani (Bolgari) so pred tem od Bizanca sprejeli pravoslavno kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo in svojo dr\xc5\xbeavo iz plemenske skupnosti spremenili v imperij podoben rimskemu, kjer so gradili napredne javne zgradbe, cerkve in kopali\xc5\xa1\xc4\x8da. Glavni cilj bolgarskega cesarja Samuila je bil osvojiti Konstantinopel in zavladati rimskemu imperiju._NEWLINE_Cesar Vasilij II iz makedonske dinastije je na bolgarsko gro\xc5\xbenjo odgovoril s pohodom nad bolgarski imperij, in dr\xc5\xbeavo v celoti aneksiral. Samuila je premagal v nekaj odlo\xc4\x8dilnih bitkah in oslepil vojne ujetnike ter jih poslal domov. Kljub okrutnemu dejanju nad premagano vojsko, pa Vasilijevi vojaki niso pobijali bolgarskih civilistov ali ropali njihovih mest, saj je bilo to v nasprotju z rimskim voja\xc5\xa1kim pravom in na\xc4\x8deli kr\xc5\xa1\xc4\x8danske vere ter strogo kaznovano. Slovanom, ki so v 7. stoletju nasilno zasedli balkanski polotok, so Bizantinci po zmagi nad njimi v 11. stoletju dovolili da ostanejo na svoji novi zemlji, ter jim pod pokroviteljstvom svojega imperija pomagali ustvariti svoje dr\xc5\xbeave - Srbijo in Bolgarijo.\n_START_SECTION_\nKomnensko obdobje - 12. st.\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti Vasilija je Vzhodni rimski imperij prvi\xc4\x8d za\xc4\x8del stagnirati. Tematski sistem je zaradi interesov manj\xc5\xa1ih fevdalnih posestnikov propadel, kar je privedlo do sprememb v voja\xc5\xa1ki strukturi. \xc4\x8ceprav je imperij \xc5\xa1e vedno veljal za najnaprednej\xc5\xa1o evropsko dr\xc5\xbeavo, je voja\xc5\xa1ki sistem nazadoval in postal podoben fevdalnemu - posledi\xc4\x8dno je \xc5\xa1tevilo vojakov upadlo, redno naborni\xc5\xa1ko vojsko za obrambo dr\xc5\xbeave in udarno cesarsko vojsko za obra\xc4\x8dunavanje z ve\xc4\x8djimi zunanjimi gro\xc5\xbenjami je zamenjala razdrobljena in neenotna vojska podrejena razli\xc4\x8dnim finan\xc4\x8dnim mogotcem, trgovcem, \xc4\x8dlanom cesarjeve dru\xc5\xbeine in posameznim senatorjem._NEWLINE_Vojska je prvi\xc4\x8d v zgodovini rimskega imperija neposredno slu\xc5\xbeila posameznikom in ne dr\xc5\xbeavi, posledica \xc4\x8desa je bila takoj\xc5\xa1nja oslabitev dr\xc5\xbeave, ki ni nazadovala zgolj v voja\xc5\xa1kem in ozemeljskem smislu, a je propadlo tudi visoko \xc5\xa1olstvo in zdravstvo, ki so ga do takrat v Evropi poznali samo na obmo\xc4\x8dju Vzhodnega rimskega imperija._NEWLINE_Kljub spremembi iz sodobne naborni\xc5\xa1ke vojske na polfevdalni in ohlapno organiziran voja\xc5\xa1ki sistem, je Komnensko obdobje za dr\xc5\xbeavo prineslo tudi uspehe. V tem obdobju je vojska Vzhodnega rimskega imperija delovala kot zaveznik Angle\xc5\xa1kih in Francoskih odprav v kri\xc5\xbearskih vojnah. Ve\xc4\x8dino bojev proti muslimanov v tem obdobju je opravila prav vzhodnorimska vojska, ki je oskrbovala in usmerjala zahodnoevropske kri\xc5\xbearje v boju proti Seld\xc5\xbeukom v Anatoliji in islamskimi kraljestvi v Levantu.\n_START_SECTION_\nPozno obdobje - 13. st. do 1453\n_START_PARAGRAPH_\nNajve\xc4\x8dji poraz v svoji zgodovini je Vzhodno rimsko cesarstvo zajel leta 1204, ko so zahodnoevropski kri\xc5\xbearji, prej zavezniki, v \xc4\x8detrtem kri\xc5\xbearskem pohodu izropali Konstantinopel. Do tedaj najnaprednej\xc5\xa1a in voja\xc5\xa1ko najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a evropska dr\xc5\xbeava je tako postala propadajo\xc4\x8da in neenotna tvorba. Boj na eni strani z zahodnoevropskimi kri\xc5\xbearji, ki so zasedli rimske province v ju\xc5\xbeni Gr\xc4\x8diji, ter v letih 1204 do 1261 tudi prestolnico Konstantinopel, in na drugi strani s Turki, ki so kot nomadsko ljudstvo vdrli na azijski del imperija, je povzro\xc4\x8dil, da se je obseg dr\xc5\xbeave hitro manj\xc5\xa1al._NEWLINE_V 15. stoletju so edina svobodna mesta rimskega imperija ostala Solun, Konstantinopel, Mistra na Peloponezu in Trapezunt na obali \xc4\x8crnega morja. Odpor proti Osmanom in zahodnoevropskim kri\xc5\xbearjem, ki so si \xc5\xbeeleli podrediti in predruga\xc4\x8diti propadajo\xc4\x8de cesarstvo, je bil legendaren in je dolgo ostal v spominu vseh pravoslavnih narodov. Zadnji boj Vzhodnega rimskega imperija se je odvijal leta 1453. Podobno kot boj kralja Leonida v anti\xc4\x8dni \xc5\xa0parti, je tudi ta boj bil v naprej obsojen na poraz, saj je napol propadlo in opustelo mesto pred 300.000 Osmani branilo zgolj 5.000 Grkov in 2.000 italijanskih pla\xc4\x8dancev. Prej milijonski Konstantinopel in ve\xc4\x8d sto tiso\xc4\x8d vojakov mo\xc4\x8dne cesarske vojske so zamenjali razpr\xc5\xa1ene enote lokalnega odpora in opustela ter poru\xc5\xa1ena mesta. Vzhodno rimsko cesarstvo je bilo zgodba o uspehu, saj je to najdlje obstoje\xc4\x8da dr\xc5\xbeavna tvorba vseh \xc4\x8dasov na obmo\xc4\x8dju Evrope, in za ve\xc4\x8dino svojega obstoja tudi najpomembnej\xc5\xa1a evropska sila; propadlo je zaradi prevelikega navala sovra\xc5\xbenikov, ki so \xc5\xbeeleli svoj dele\xc5\xbe bogastva dr\xc5\xbeave._NEWLINE_V poznem obdobju se v Vzhodnem rimskem imperiju prvi\xc4\x8d pojavi oro\xc5\xbeje s smodnikom, ki ga uporabljajo tudi Osmani. Obi\xc4\x8dajno postane vojskovanje s topovi, vedno ve\xc4\x8dja pa vloga tujih pla\xc4\x8dancev v vojskovanju.\n_START_SECTION_\nVzhodnorimska voja\xc5\xa1ka filozofija in voja\xc5\xa1ko pravo\n_START_PARAGRAPH_\nVzhodni rimski imperij je bil v o\xc4\x8deh svojih dr\xc5\xbeavljanov "Kristusova dr\xc5\xbeava na zemlji", "Imperij boga" in pravoslavna kr\xc5\xa1\xc4\x8danska dr\xc5\xbeava, ki pa je bila hkrati tudi napredna za svoj \xc4\x8das, saj je bila cerkvena oblast lo\xc4\x8dena od posvetne, patriarh pa je bil podrejen civilnemu cesarju._NEWLINE_Za razliko od d\xc5\xbeihada pri muslimanih, ali kri\xc5\xbearskih pohodih zahodne Evrope, v rimskem imperiju niso odobravali koncepta svete vojne. Razlika v veroizpovedi za prebivalce imperija ni pomenila opravi\xc4\x8dila za napad na tujo dr\xc5\xbeavo s ciljem ropanja ali pokoritve njenega ozemlja. Vojna je bila v dr\xc5\xbeavi pojmovana kot rezultat slabega vodenja, ki se mu je potrebno izogniti._NEWLINE_Veljalo je prepri\xc4\x8danje, da je vse spore potrebno re\xc5\xa1evati diplomatsko, v vojno pa je dovoljeno in obvezujo\xc4\x8de iti samo v namen obrambe svoje dr\xc5\xbeave ali kaznovanja krivice, nikakor pa ne zaradi verskih ali ekonomskih razlogov._NEWLINE_Poleg civilnega so v dr\xc5\xbeavi poznali tudi voja\xc5\xa1ko pravo, ki je temeljilo na voja\xc5\xa1kem pravu stare Gr\xc4\x8dije in Rima. To je prepovedovalo vsakr\xc5\xa1no pobijanje civilnega prebivalstva ali nedostojno ravnanje s premaganimi ljudstvi. Vzhodnorimski vojaki so v starem svetu ko je veljalo pravo mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ega veljali za dostojne in profesionalne, saj so bili presenetljivo blagi do premaganih sovra\xc5\xbenikov v primerjavi z drugimi ljudstvi tistega \xc4\x8dasa.\n_START_SECTION_\nOgnjestrelno oro\xc5\xbeje\n_START_PARAGRAPH_\nV vzhodnorimskem imperiju so v 4. st. razvili prvo svetovno ognjeno oro\xc5\xbeje - metalec ognja, t. i. gr\xc5\xa1ki ogenj. Poznali so tudi ro\xc4\x8dne granate, od 14. stoletja dalje pa smodnik.\n_START_SECTION_\nHladno oro\xc5\xbeje in oklep\n_START_PARAGRAPH_\nArsenal hladnega oro\xc5\xbeja v Vzhodnem rimskem imperiju je bil zelo bogat. Poznali so razli\xc4\x8dne vrste me\xc4\x8dev; ve\xc4\x8d metrov dolga kopja podobna anti\xc4\x8dni sarisi, tudi kraj\xc5\xa1a kopja in kopja za metanje (pillum). Poleg klasi\xc4\x8dnega pilluma (legionarskega kopja za met), so uvedli tudi manj\xc5\xa1e kovinske obte\xc5\xbeene sulice za metanje.\n_START_SECTION_\nMe\xc4\x8di\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovni in najpogosteje uporabljen me\xc4\x8d v vzhodnorimski vojski je skozi vso zgodovino ostal klasi\xc4\x8dnemu gladiju podoben me\xc4\x8d spation, ki je bil srednje dol\xc5\xbeine in ravne oblike. Naprednej\xc5\xa1i je bil podolgovat dvorezni me\xc4\x8d paramerion, ki je bil pogosto zavit kot islamski scimitarji, ki so se razvili iz te oblike me\xc4\x8da; vendar je bil za razliko od njih dvorezen kljub zaviti obliki. Navadno je imel ob konici raz\xc5\xa1irjeni del. Paramerion je bil redek, uporabljali so ga samo poklicni vojaki, pogosto pa je upodobljen tudi na ikonah voja\xc5\xa1kih svetnikov ali upodobitvah cesarjev.\n_START_SECTION_\nOklep\n_START_PARAGRAPH_\nNajbolj priljubljena vrsta oklepa v vzhodnem rimskem imperiju je bil lamelarni oklep; segmentiran oklep iz kovinskih plo\xc5\xa1\xc4\x8d, ki je izhajal iz klasi\xc4\x8dne lorice segmentate. Najvi\xc5\xa1ji voja\xc5\xa1ki \xc4\x8dastniki (dignitati), in cesar so vse do 11. stoletja nosili klasi\xc4\x8dni mi\xc5\xa1i\xc4\x8dast oklep podobno kot anti\xc4\x8dni rimski in gr\xc5\xa1ki vojskovodje. V vzhodnorimskem imperiju so tak starinski oklep imenovali "Ahilova oprava", in je imel legendaren pomen. V "Ahilovi opravi" so upodabljali tudi voja\xc5\xa1ke svetnike na ikonah._NEWLINE_Navadni vojaki so nosili lahki usnjeni ali lamelarni oklep. Katafraktarii in druga te\xc5\xbeka konjenica so nosili, naprednej\xc5\xa1i klivanion, razli\xc4\x8dico lamelarnega oklepa podobnega lorici segmentati; ki so ga po propadu vzhodnorimskega imperija prevzeli tudi Osmani._NEWLINE_Te\xc5\xbekega vite\xc5\xa1kega oklepa, kot so ga poznali v zahodni Evropi, in je bil v rimskem imperiju znan kot "frankovski", pa niso uporabljali, razen v zelo redkih primerih, saj je bil za Rimljane "preokoren", in so v njem "izgledali kot neokretne gmote \xc5\xbeeleza" kot opisuje zgodovinar iz poznega obdobja dr\xc5\xbeave.'