b"\n_START_ARTICLE_\nPerceval ali Zgodba o Gralu\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nPerceval \xc5\xbeivi v Pustem gozdu v Walesu, njegova mati, ki je v bitki izgubila vse sinove in mo\xc5\xbea, ga je namenoma vzgojila dale\xc4\x8d od civiliziranega sveta, da ga ne bi doletela podobna usoda. Perceval pa kljub materinemu nasprotovanju z vitezi odide na dvor kralja Arturja. Zahvaljujo\xc4\x8d svojim vrlinam si hitro pridobi ugled in vite\xc5\xa1ki naslov ter osvoji srce Gornemantove ne\xc4\x8dakinje Blanchefleur. Med vra\xc4\x8danjem domov naleti na dvor Kralja Ribi\xc4\x8da, ki stoji sredi opusto\xc5\xa1ene de\xc5\xbeele in mu vlada bolehni, a gostoljubni kralj. Perceval se udele\xc5\xbei ve\xc4\x8derje, pri kateri je pri\xc4\x8da nenavadnemu sprevodu s \xc5\xa1tevilnimi \xc4\x8dude\xc5\xbenimi predmeti: kopjem, ki krvavi, sve\xc4\x8dnikom iz zlata, pladnjem z dragulji in \xe2\x80\x93 gralom. Ker je bil posvarjen pred odve\xc4\x8dnim govorjenjem, se izogiba vsakr\xc5\xa1nemu vpra\xc5\xa1anju o izvoru ali lastnostnih \xc4\x8dude\xc5\xbenih predmetov in zjutraj se zbudi v praznem gradu. Na poti izve, da je bila vzrok nezgode njegova mol\xc4\x8de\xc4\x8dnost: z enim vpra\xc5\xa1anjem o tem, komu oziroma \xc4\x8demu slu\xc5\xbei gral, bi ozdravil Kralja Ribi\xc4\x8da in opusto\xc5\xa1eno de\xc5\xbeelo re\xc5\xa1il. Izvor mol\xc4\x8de\xc4\x8dnosti oziroma neodlo\xc4\x8dnosti je bil v grehu, ki ga je zagre\xc5\xa1il z odhodom od doma in povzro\xc4\x8dil materino smrt. Perceval po petih letih tavanja sre\xc4\x8da pu\xc5\xa1\xc4\x8davnika, ki se mu predstavi kot njegov stric in mu razodene poreklo, in sicer, da on, Perceval, izhaja iz rodbine Kralja Ribi\xc4\x8da in da je bila njegova mrtva mati kraljeva sestra. Izve tudi, da se je procesija na gradu odvijala v \xc4\x8dast o\xc4\x8detu Kralja Ribi\xc4\x8da, ki ga ohranja pri \xc5\xbeivljenju hostija v gralu. Perceval najde odre\xc5\xa1enje na Veliki petek z zakramentom svete spovedi in s sveto ma\xc5\xa1o. Na tej to\xc4\x8dki se pripoved prekine._NEWLINE_V glavno nit Percevalovih dogodiv\xc5\xa1\xc4\x8din so vpletena tudi do\xc5\xbeivetja viteza Gauvaina, Percevalovega prijatelja, ki predstavlja popoln ideal arturjanskega viteza. \xc4\x8ceprav so njegova dela tudi zelo hvalevredna, avtor poveli\xc4\x8duje predvsem Percevalovo vlogo.\n_START_SECTION_\nDva tipa viteza - Gauvain in Perceval\n_START_PARAGRAPH_\nDe Troyes s sopostavitvijo dogodiv\xc5\xa1\xc4\x8din dveh vitezov, Gauvaina in Percevala, sku\xc5\xa1a pokazati dva razli\xc4\x8dna pogleda na idejo vite\xc5\xa1tva. Miha Pintari\xc4\x8d ugotavlja, da Gauvain velja za idealnega viteza, ki je vzor vsem drugim in ga je znotraj arturjanskega vite\xc5\xa1kega reda nemogo\xc4\x8de prese\xc4\x8di. Na podlagi opisovanja njegovih dogodiv\xc5\xa1\xc4\x8din dobimo vtis, da je v\xc4\x8dasih preve\xc4\x8d zavarovan v videz in ne uspe uzreti pravega bistva stvari. V nasprotju z njim Perceval poka\xc5\xbee plemenito srce, \xc4\x8deprav se na za\xc4\x8detku ka\xc5\xbee kot podivjan in nevzgojen mladeni\xc4\x8d, ki se ne zna obna\xc5\xa1ati v dru\xc5\xbebi in ne pozna vite\xc5\xa1kih pravil. Ker lahko odkriva svet z novimi o\xc4\x8dmi, ki niso zamejene v arturjanski vite\xc5\xa1ki okvir, ima nesluteno mo\xc5\xbenost za osebno rast. Mladi junak tako idejno prese\xc5\xbee Gauvaina, in ustvari podlago za nov tip viteza.\n_START_SECTION_\nIdejni vplivi\n_START_PARAGRAPH_\nPintari\xc4\x8d ugotavlja, da je na avtorja vidno vplivala keltska literatura, kajti junak njegovega romana je predstavnik vite\xc5\xa1kega reda kralja Arturja, dogajanje pa je postavljeno v Wales. Delo je nabito z mitolo\xc5\xa1ko simboliko, ki je ne avtor ne njegovo poslu\xc5\xa1alstvo v tistem \xc4\x8dasu najbr\xc5\xbe nista ve\xc4\x8d \xc4\x8dutila. V De Troyesovem delu je prisoten tudi vpliv provansalske lirike, ki je postavljala odnose med spoloma na druga\xc4\x8dne temelje, ti pa niso bili nujno v prid fizi\xc4\x8dno ali socialno mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1im (kot vidimo v primerjavi med Percevalom in Gauvainom). De Troyes se ni uspel izogniti niti vplivu kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva in je opredelil gral kot posodo, v kateri je sveto re\xc5\xa1nje telo. V celotno delo je vpleten kr\xc5\xa1\xc4\x8danski nauk: Percevalove te\xc5\xbeave izhajajo iz greha, ki mu je odpu\xc5\xa1\xc4\x8den \xc5\xa1ele, ko gre na Veliki petek k ma\xc5\xa1i in se iskreno pokesa pred Bogom.\n_START_SECTION_\nVplivi na svetovno knji\xc5\xbeevnost\n_START_PARAGRAPH_\nKljub temu, da De Troyes svojega dela ni dokon\xc4\x8dal, je ustvaril najpomembnej\xc5\xa1i starofrancoski vite\xc5\xa1ki roman in je z njim izjemno vplival na srednjeve\xc5\xa1ko literaturo. Brigitte Cazelles meni, da je prav iz te nedokon\xc4\x8danosti nastala evropska fascinacija nad legendami o gralu v srednjem veku. Na podlagi De Troyesovega romana so njegovi nasledniki spisali kar \xc5\xa1tiri nadaljevanja fascinantne zgodbe. Poleg \xc5\xa1tirih nadaljevanj De Troyesovega Percevala so nastale \xc5\xa1tevilne razli\xc4\x8dice, na katere je posredno ali neposredno vplival francoski epik. Zgodba o Percevalu je pustila svoj pe\xc4\x8dat tudi v glasbi, v slavnem delu Richarda Wagnerja Parsifal.\n_START_SECTION_\nPrvo nadaljevanje\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je bilo avtorstvo prvega nadaljevanja, ki naj bi nastalo pred letom 1200, pripisano Pseudo Waucherju, ostaja do dana\xc5\xa1njih dni njegov avtor neznan. Zgodba se nadaljuje z opisovanjem Gauvainovih dogodiv\xc5\xa1\xc4\x8din od trenutka, ko so se v De Troyesovem romanu kon\xc4\x8dale. Dejstvo, da se dogajanje v tej zgodbi nekoliko razlikuje od De Troyesovega, daje slutiti, da je avtor prvega nadaljevanja segal \xc5\xa1e po drugih virih, ki so neodvisni od De Troyesovih._NEWLINE_Zgodba se za\xc4\x8dne tako, da je Gauvain ujetnik v gradu svoje matere in babice, a se med seboj ne poznajo. Junak se udele\xc5\xbei spopada z vitezom Guiromelantom, ki mu prisostvuje tudi kralj Artur, in zmaga. \xc5\xa0ele tedaj izve za svoje poreklo in se snide z materjo in babico. Po velikem slavju junak zapusti grad in po \xc5\xa1tevilnih dogodiv\xc5\xa1\xc4\x8dinah dospe do Gralovega gradu, kjer sre\xc4\x8da mo\xc5\xa1kega, ki le\xc5\xbei na mrtva\xc5\xa1kem odru, poleg njega pa le\xc5\xbei zlomljen me\xc4\x8d. Izve, da mu bodo skrivnosti grala razodete le, \xc4\x8de bo na\xc5\xa1el nekoga, ki bo popravil me\xc4\x8d (gre za standardni motiv iz mita o Nibelungih). Ko zadrema, se zbudi sredi polja, o gradu pa ni ve\xc4\x8d nobene sledi. Poda se na grad Escavalon, kjer se mora spopasti z Guinganbresilom, ki ga je obdol\xc5\xbeil prijateljevega umora. Nerodni polo\xc5\xbeaj re\xc5\xa1i kralj Artur, ki sklene poroko med Guinganbresilom in svojo vnukinjo. Ko Gauvain kon\xc4\x8dno najde pot do Gralovega gradu, izve, da je kopje, ki krvavi, prav tisto, ki je ranilo Kristusa. Kljub temu, da mu ne uspe popraviti me\xc4\x8da, postavi vpra\xc5\xa1anje o gralu, a spet zadrema in ne sli\xc5\xa1i odgovora. Ko pa se zbudi na prostem, je de\xc5\xbeela obnovljena in zemlja plodna.\n_START_SECTION_\nDrugo nadaljevanje\n_START_PARAGRAPH_\nTudi drugo nadaljevanje je bilo pripisano Pseudo Waucherju, a je avtor, ki naj bi ga prav tako napisal pred letom 1200, dejansko neznan._NEWLINE_Glavni junak je Perceval in pripovedovanje se nadaljuje od trenutka, ko se pri De Troyesu prekine. Junak sre\xc4\x8da lepo dekle, ki bi lahko postalo njegovo le, \xc4\x8de ji prinese ukradenega lovskega psa in jelenovo glavo. Med iskanjem se uspe\xc5\xa1no spopade z mnogimi vitezi, ki jih po\xc5\xa1lje kot ujetnike na Arturjev dvor. Spusti se tudi v boj z Gauvainovim sinom, a se spopad kon\xc4\x8da neodlo\xc4\x8deno. Nato se vrne na grad ljubljene Blancheflor, kjer premaga Zlobnega viteza, ki jo nadleguje, in se odlo\xc4\x8di, da se bo vrnil domov k materi. Tam pa najde samo svojo \xc5\xbealostno sestro, ki mu pove novico o materini smrti in s katero se nato skupaj odpravita k stricu pu\xc5\xa1\xc4\x8davniku. Na poti prispeta do Gradu devic in Perceval se mora spopasti z Garsulasom, da pridobi lovskega psa in jelenovo glavo. Ko se napoti h gospodi\xc4\x8dni, ki naj bi ji poklonil plen, sre\xc4\x8da mlado dekle, ki mu podari \xc4\x8darobni prstan. Odnesti ga mora na Gralov grad, toda na poti se udele\xc5\xbei vite\xc5\xa1kega turnirja na Gradu napuha. Tu si nadene krinko, da ga nih\xc4\x8de ne spozna, in premaga \xc5\xa1tevilne viteze kralja Arturja. Naposled najde pot do Gralovega gradu, kjer popravi zlomljeni me\xc4\x8d, a ne izve ni\xc4\x8desar o gralovih skrivnostih. Tu se zgodba kon\xc4\x8da.\n_START_SECTION_\nTretje nadaljevanje\n_START_PARAGRAPH_\nZgodba dobi svoj logi\xc4\x8dni zaklju\xc4\x8dek \xc5\xa1ele v tretjem nadaljevanju, katerega avtor je Manessier. Verjetno je nastala med letoma 1214 in 1227._NEWLINE_V pripovedi zasledimo, da se je Kralj Ribi\xc4\x8d sam ranil z zlomljenim me\xc4\x8dem, ker je njegovega brata ubil Partinal iz Rde\xc4\x8dega stolpa. Na poti mora Perceval premagati tri demone: prvi ima podobo roke brez telesa, ki vihti me\xc4\x8d, drugi je podoben konju, tretji pa se prika\xc5\xbee kot Blancheflor. Junaku uspe ma\xc5\xa1\xc4\x8devati smrt brata Kralja Ribi\xc4\x8da in ozdraviti ranjenega kralja, ki mu nato razkrije poreklo in se mu predstavi kot njegov stric. Po njegovi smrti ga Perceval nasledi in postane varuh grala.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cetrto nadaljevanje\n_START_PARAGRAPH_\nZadnje nadaljevanje De Troyesove zgodbe naj bi okrog leta 1230 napisal Gerbert de Monstreuila. V zgodbi, ki se za\xc4\x8dne s koncem drugega nadaljevanja, zaznamo bistveno ve\xc4\x8dji vpliv kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva._NEWLINE_Pripoved se za\xc4\x8dne s tem, da Perceval ne razume gralovih skrivnosti in se zbudi sredi travnika. \xc4\x8ceprav ni opravil preizku\xc5\xa1nje, opusto\xc5\xa1ena de\xc5\xbeela ponovno o\xc5\xbeivi. Ko se vrne na Gralov grad, se usede na nevarni stol, ki je pred njim pogubil kar nekaj vitezov, a ker je on izbranec, pre\xc5\xbeivi. Udele\xc5\xbei se vite\xc5\xa1kega turnirja, kjer premaga \xc5\xa1tevilne slavne nasprotnike, nakar se vrne na grad svoje drage Blanchefleur in se z njo poro\xc4\x8di. Da bi si pridobila mesto v nebesih se odlo\xc4\x8dita, da oba ostaneta devi\xc5\xa1ka. Perceval zmaga na Montscleru, kjer si pridobi me\xc4\x8d s posebnim jermenom in se vrne na Gralov grad, kjer popravi gralov me\xc4\x8d in kon\xc4\x8dno izve za vse njegove skrivnosti.\n_START_SECTION_\nRoman de l'Estoire dou Graal\n_START_PARAGRAPH_\nMed letoma 1190 in 1199 je burgundski pesnik Robert de Borron spisal obse\xc5\xbeno trilogijo z naslovom Le Roman de l`Estoire dou graal. Zaradi povezave grala s kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvom je najpomembnej\xc5\xa1i del trilogije njen prvi roman, Joseph d`Arimathie (Jo\xc5\xbeef iz Arimateje). Tu je Boron najprej obnovil De Troyesovo zgodbo, nato pa vanjo umestil kr\xc5\xa1\xc4\x8danske legende. V zgodbi je sveti gral prisoten kot kelih, v katerega u\xc4\x8denec Jo\xc5\xbeef zajame nekaj kapelj krvi Kristusa, ki je umrl na kri\xc5\xbeu. V drugem delu trilogije, Merlin, je zgodovina grala povezana z zgodovino Arturjevega dvora, tretji del, Perceval, pa je ostal nedokon\xc4\x8dan. V trilogiji je opaziti precej\xc5\xa1en odmik od prej\xc5\xa1njih romanov: cilja iskanja nista ve\xc4\x8d Ranjeni kralj ali Pusta de\xc5\xbeela, ampak Kralj Ribi\xc4\x8d se je zdaj poistovetil s Kristusom, gral pa je postal kelih pasijona.\n_START_SECTION_\nParzival\n_START_PARAGRAPH_\nUmetni\xc5\xa1ka pesnitev Parzival Wolframa von Eschenbacha je najbolj znana, br\xc5\xbekone tudi najpomembnej\xc5\xa1a zgodba o gralu, ter predstavlja prvo nem\xc5\xa1ko delo, ki je zajelo mit o svetem gralu. Roman je nastal okrog leta 1207 in ve\xc4\x8dinoma temelji na De Troyesovi podlagi, toda poleg razlike v strukturi je mo\xc4\x8d opaziti razli\xc4\x8dno dojemanje zgodbe. Eschenbach je ohranil motiv krvnega ma\xc5\xa1\xc4\x8devanja, toda za razliko od De Troyesa, se ni osredoto\xc4\x8dil zgolj na vite\xc5\xa1tvo z verskimi posledicami. Njegov pristop do grala je popolnoma individualen, saj \xc4\x8dude\xc5\xbenega predmeta ni obravnaval le kot kelih, ampak kot dragoceni kamen, ki se imenuje lapsit exilis. V romanu izstopa XIV. poglavje, v katerem avtor graja svojega predhodnika De Troyesa, verjetno zaradi na\xc4\x8dina, kako je bil gral obravnavan v njegovi zgodbi.\n_START_SECTION_\nMorte d'Arthur\n_START_PARAGRAPH_\nThomas Malory je leta 1458 napisal zadnje slavno delo, ki je zajelo mit o gralu, z naslovom Morte d`Arthur (Arturjeva smrt). Marko Ur\xc5\xa1i\xc4\x8d navaja, da se je avtor v njem bolj posvetil vite\xc5\xa1tvu kot samemu pomenu grala, najbolj pa je izpostavil legendarnega vladarja Arturja.\n_START_SECTION_\nRichard Wagner - Parsifal\n_START_PARAGRAPH_\nZgodba o Percevalu ni vplivala le na knji\xc5\xbeevnost, temve\xc4\x8d je svoj pe\xc4\x8dat pustila tudi v glasbi. Richard Wagner je leta 1882 premierno predstavil opero z naslovom Parsifal. Holger Noltze navaja, da se je Wagner v svoji operi naslonil na ep Wolframa von Eshenbacha, toda pod vplivom Schopenhauerja, budizma in najbolj raznolike apokrifne literature je zgodbi dal popolnoma druga\xc4\x8dne temelje in postavil v njeno bistvo mistiko odre\xc5\xa1enja zasnovano na so\xc4\x8dutju in odpovedi, glasbeno pa je motiviko izrazito poenostavil in tako dosegel njeno lahkotnost. Nietzsche je Wagnerjevo opero zavrnil: \xc2\xbbPridiga o \xc4\x8distosti ostaja izzivanje protinarave.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nJani Virk - Kar je odnesla reka, kar je odnesel dim\n_START_PARAGRAPH_\nUmetni\xc5\xa1ko delo Wolframa von Eschenbacha je vplivalo na slovenskega avtorja Janija Virka. Nanj je vplival predvsem podatek iz romana, da Percevalov rod izvira iz Hajdine pri Ptuju, torej iz slovenskih krajev. Navdihnilo je njegovo delo Kar je odnesla reka, kar je odnesel dim, ki pripoveduje od dogodkih na Ptuju pred osemsto leti, ko je bil tam gospodar Friderik III. Protagonist pripovedi je Viljem, vitez, ki spremlja Riharda Levjesr\xc4\x8dnega iz Svete de\xc5\xbeele na poti domov, njegova zadol\xc5\xbeitev pa je varovanje skrinjice s skrivnostnim predmetom, ki jo mora prinesti templjarskemu zakladniku v Pariz. Skrivnostni predmet \xe2\x80\x93 gral \xe2\x80\x93 na koncu povesti na svoje dno povle\xc4\x8de Drava. V pripovedi sicer ni toliko v ospredju motiv grala, kot osebna zgodovina glavnega junaka in njegova razmerja s ptujskim gospostvom na za\xc4\x8detku 13. stoletja. Po mnenju Ga\xc5\xa1perja Jakovaca lahko na Virkovo delo gledamo skozi prizmo zgodovinske povesti in ga kot takega umestimo med vidnej\xc5\xa1e predstavnike te zvrsti, kot je npr. Jurij Kozjak, slovenski jani\xc4\x8dar Josipa Jur\xc4\x8di\xc4\x8da ali zbirka Ivana Zorca Beli Menihi. Viljem je moderni junak, ki bi na svojem hrbtu te\xc5\xbeko prenesel breme ideologij in dispozicij srednjega veka. Zato je po mnenju Jakovaca Virkovo delo bli\xc5\xbeje mlaj\xc5\xa1i populaciji, kot bralcem slovenskega zgodovinskega romana.\n_START_SECTION_\nMilan Dekleva - Sosledja\n_START_PARAGRAPH_\nMotiv grala zasledimo tudi v poeziji Milana Dekleve, in sicer v njegovi zbirki Sosledja. Zbirka sloni na konceptu, da je vsakr\xc5\xa1no razlaganje in interpretiranje poezije nezadostno in da edino poezija lahko govori sama zase in lahko kaos oziroma t. i. \xc2\xbbstihijo sveta\xc2\xab\xc2\xa0postavi v red. V zbirki so pesmi prvoosebne, v njih same zase govorijo stvari, od kamnov, kljuke, o\xc4\x8desa, roke, ve\xc4\x8dera, hlebca, knjige mo\xc4\x8dvirja in na koncu tudi grala. Stvari govorijo s svojim notranjim glasom, ki izra\xc5\xbea negotovost, razkorak med poimenovanjem stvari in stvarmi samimi ter med molkom stvari in njihovo klepetavostjo. V pesmi Gral se gral ka\xc5\xbee kot ena teh stvari, ki pesniku posojajo svoj glas, in govori o spodletelem sre\xc4\x8danju med besedami ter stvarmi in o mo\xc5\xbenosti oziroma nujnost novega iskanja: _NEWLINE_Mogo\xc4\x8de sem singulariteta._NEWLINE__NEWLINE_Popolna utvara. Mogo\xc4\x8de._NEWLINE__NEWLINE_Ampak sem, ecce homo!_NEWLINE__NEWLINE_Kako me bo\xc5\xa1 na\xc5\xa1el?"