b'\n_START_ARTICLE_\nProtipape\xc5\xbe Aleksander V.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPeter Filargis (Petros Filarges) se je rodil okrog 1339 od gr\xc5\xa1kih star\xc5\xa1ev na otoku Kreti v glavnem mestu Heraklionu. Kreta je tedaj spadala pod Bene\xc5\xa1ko republiko. Dru\xc5\xbeina je izhajala iz Candia Lomelina. _NEWLINE_Ve\xc4\x8dkrat sre\xc4\x8damo italijansko obliko njegovega imena, ki se glasi Pietro di Candia (Candia=Kreta), ali Pietro Philarghi. Kmalu je ostal sirota brez star\xc5\xa1ev. Brezdomski bera\xc5\xa1ki de\xc4\x8dek v kretskem glavnem mestu, ki ni poznal niti star\xc5\xa1ev niti sorodnikov, je postal varovanec pronicljivega kapucinskega patra, od katerega je prejel osnovno\xc5\xa1olski pouk; pod njegovim vodstvom je 1357 vstopil k fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanom v nekem kretskem samostanu. Mladeni\xc4\x8d je kazal izredne sposobnosti in so ga zato poslali v Italijo, kjer je mogel u\xc5\xbeivati prednosti temeljitej\xc5\xa1ega izobra\xc5\xbeevanja. Govorice, da se je rodil nekje v Italiji ali od italijanskih star\xc5\xa1ev, so brez temelja. \xc5\xa0tudije je nadaljeval v Oxfordu in na Sorboni, kjer je v Parizu postal spomladi 1381 ugleden profesor, pridigar in pisatelj. Napisal je dobre komentarje k Sentencam Petra Lombarda in pou\xc4\x8deval teologijo na Sorboni; 1384 ga najdemo v Paviji, kjer je bil \xc2\xbbprofessor in sacra pagina\xc2\xab\xc2\xa0(profesor v svetih vedah).  _NEWLINE__NEWLINE_V \xc4\x8dasu njegovega bivanja v Parizu je katoli\xc5\xa1ko Cerkev prizadel zahodni razkol (1378-1417) in Peter je bil med prista\xc5\xa1i Urbana VI. (rimska veja, 1375-89). Vrnil se je v Italijo, kjer se je v Paviji spoprijateljil z njenim gospodarjem Viscontijem postal vzgojitelj njegovih sinov in se povezal z lombardskimi humanisti, ki so ga za\xc4\x8deli imenovati \xc2\xbbil padre delle lettere\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbo\xc4\x8de knji\xc5\xbeevnosti\xc2\xab). Visconti je vedno bolj upo\xc5\xa1teval tega sicer skromnega, vendar u\xc4\x8denega prelata ter ljubitelja dobre mize, ki pa je bil izredno sposoben za prepri\xc4\x8devanje svojih nasprotnikov z mo\xc4\x8djo umskih dokazov. _NEWLINE__NEWLINE_1385 je Gian Galeazzo Visconti dal zapreti svojega strica Barnaba in tako postal gospodar Milana in velikega dela Lombardije za\xc4\x8den\xc5\xa1i svoj bliskoviti vzpon. Skupaj z njim se je vzpenjal tudi Filaris, ki mu je Gian zaupal va\xc5\xbene mirovne misije. Po njegovem posredovanju je postal (5. oktobra 1388) \xc5\xa1kof v Piacenzi, Vicenzi (23. januarja 1388) \xe2\x80\x93 ki jo je Visconti osvojil leto prej \xe2\x80\x93, in Novari (18. septembra 1389). Tu je navezal prijateljstvo z lombardijskim humanistom Ubertom Decembriom, ki si ga je vzel za tajnika in ga spodbujal k u\xc4\x8denju gr\xc5\xa1\xc4\x8dine, ki so jo humanisti zelo upo\xc5\xa1tevali. 1392 je uspe\xc5\xa1no opravil pomembno mirovno nalogo v Genovi, nato pa tudi v Florenci, ki je postala sredi\xc5\xa1\xc4\x8de humanisti\xc4\x8dnega gibanja._NEWLINE_ _NEWLINE_1394 ga je poslal Visconti v Prago, kjer se je sre\xc4\x8dal s kraljem Ven\xc4\x8deslavom in z lahkoto \xe2\x80\x93 kljub nasprotovanjem viskokih osebnosti \xe2\x80\x93 pridobil 10. maja 1395 za svojega gospodarja naslov vojvoda, zase prin\xc4\x8devski, a za tajnika, ki ga je pri tem poslanstvu spremljal, grofovski naslov, tako da je njuna vrnitev v Milan poleti 1396 pomenila pravo zmagoslavje.  Po tem je dosegel mirovni sporazum za svojega gospodarja 1398 z Mantovo, a 31. marca 1399 z Benetkami, ki so ga podpisali v Pizi. 17. maja 1402 \xe2\x80\x93 malo pred svojo smrtjo \xe2\x80\x93 je Gian Galeazzo dosegel njegovo imenovanje za nad\xc5\xa1kofa v Milanu. _NEWLINE_ _NEWLINE_Zahodni razkol je \xc5\xbee \xc4\x8detrt stoletja burkal Cerkev, a Petru se je zdelo, da bosta pape\xc5\xa1ki veji le pri\xc5\xa1li do soglasja. Filargis je bil sicer navezan na Francijo in naklonjen Parizu, vendar je ostal zvest rimski veji, za kar ga je Inocenc VII. nagradil in ga imenoval 12. junija 1405 za kardinala-duhovnika pri Santi XII Apostoli. Izkoristil je njegove sposobnosti in prijateljstvo z Viscontijem pri imenovanju za pape\xc5\xa1kega odposlanca v Lombardiji. _NEWLINE_Ko je postal kardinal, je posvetil vse svoje mo\xc4\x8di cerkveni edinosti, kljub dvema med seboj tekmujo\xc4\x8dima pape\xc5\xbeema. On je bil eden glavnih pobudnikov za sklicanje Pisanskega koncila; s tem si je nakopal nejevoljo Gregorja XII., da mu je odvzel nad\xc5\xa1kofovsko in kardinalsko dostojanstvo.\n_START_SECTION_\nPisanski koncil\n_START_PARAGRAPH_\nGlasovi od vseh strani, ki so zahtevali edinost v Cerkvi, so postajali vse mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i. Okoli 100 \xc5\xa1kofov in 24 kardinalov, ki so zapustili rimskega oziroma avignonskega pape\xc5\xbea, se je 1409 zbralo na vesoljnem cerkvenem zboru v Pizi. Benedikt XIII. in Gregor XII. sta sicer tudi sklicala svoja koncila v Perpignanu in \xc4\x8cedadu; vendar je bila pozornost kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva usmerjena na \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno dale\xc4\x8d bolj zastopan Pisanski koncil, ki ga pa ne pri\xc5\xa1tevamo med vesoljne cerkvene zbore, ker ga ni sklical in potrdil (zakonito izvoljeni) pape\xc5\xbe. Oporekanja svetorimskega kralja Ruperta in riminskega kneza Malatesta so naletela le na posmeh in zasramovanje. _NEWLINE__NEWLINE_Koncil so torej sklicali kardinali, ki so odpadli od rimskega pape\xc5\xbea in avinjonskega protipape\xc5\xbea. Najprej ga je vodil kardinal Guy de Malsec . _NEWLINE_Uvodno besedo je imel kardinal Peter Filargis, ki je pojasnil razloge za sklicanje koncila brez pape\xc5\xbea; on je postal tukaj vodilna osebnost, ki v uvodu ni le obsodil trmoglavosti pape\xc5\xbeev-tekmecev, ampak je uspe\xc5\xa1no predsedoval tudi seji teologov, ki so po \xc5\xa1tevilnih obto\xc5\xbebah na njun ra\xc4\x8dun obsodili oba pape\xc5\xbea. _NEWLINE_Priznati je treba, da je bil kljub pravnim pomanjkljivostim ta koncil veli\xc4\x8dastno zborovanje, saj se je koncilskim o\xc4\x8detom pridru\xc5\xbeilo kar 700 teologov in cerkvenih pravnikov. Udele\xc5\xbeenci koncila so na temelju starih cerkvenih kanonov oba pape\xc5\xbea razglasili za heretika ali krivoverca in razkolnika, ker ju druga\xc4\x8de ne bi mogli odstaviti. To so storili 5. junija 1409 med 15. koncilsko sejo. 26. junija pa so izvolili novega pape\xc5\xbea, in sicer ravno milanskega nad\xc5\xa1kofa Petra Filargija, ki so ga ljudstvo, duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina in vladarji sprejeli z velikim navdu\xc5\xa1enjem. Bil je sicer \xc5\xbee v letih, sporazumna osebnost torej, ker ni bil ne Francoz ne Italijan, ampak Grk. Kot novoizvoljeni Aleksander V., ki ga je kmalu  sprejela skoraj cela Evropa, je nato vodil koncil in potrdil njegove sklepe.  _NEWLINE__NEWLINE_Ker se rimski in avignonski pape\xc5\xbe nista hotela odpovedati, je zdaj imela Cerkev kar tri pape\xc5\xbee; iz \xc2\xbbomra\xc5\xbeene dvojnosti\xc2\xab\xc2\xa0je nastala \xc2\xbbprekleta trojnost\xc2\xab. Ve\xc4\x8dji del kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva je sicer sprejel Aleksandra, koncil pa kljub temu ni mogel izvesti za\xc5\xbeelene prenove Cerkve.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nV Parizu je 1380 dokon\xc4\x8dal komentarje \xc2\xbbSuper libros sentetntiarum\xc2\xab Petra Lombarda, na temelju \xc4\x8desar je dosegel magisterij. Te opombe so se po takratni Evropi zelo raz\xc5\xa1irile, kar dokazujejo mnogi ohranjeni rokopisi. _NEWLINE__NEWLINE_Prvo dejanje pape\xc5\xbeevanja gr\xc5\xa1kega pape\xc5\xbea je obstajalo v zelo velikodu\xc5\xa1nem in hudo kritiziranem podeljevanju \xc5\xa1kofovstva, milosti in nadarbin prijateljem in prosilcem. Pravzaprav pa niti Pisanski koncil ni upo\xc5\xa1teval obnovitvenih na\xc4\x8del, ki jih je tolikokrat zagovarjal in potrdil. Preden se je kon\xc4\x8dal, je namre\xc4\x8d avgusta 1409 izglasoval potrditev vseh nadarbin in privilegijev soudele\xc5\xbeencem; tudi to o\xc4\x8ditajo Aleksandru. Hude obsodbe je izzvala tudi bula z dne 12. oktobra 1409, s katero je pontifik nakopi\xc4\x8dil ugodnosti (beneficia) manj\xc5\xa1im bratom, svojemu redu; vznejevoljil ni le \xc5\xa1kofijske duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine, ampak tudi pari\xc5\xa1ko Sorbono.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nAleksandrov pontifik\xc3\xa1t ni trajal niti vse leto. Umrl je 3. maja 1410 v Bologni. Njegova smrt je ovita v ten\xc4\x8dico skrivnosti. Po njegovi nenadni smrti se je raz\xc5\xa1irila govorica \xe2\x80\x93 ki ni bila nikoli dokazana \xe2\x80\x93 da ga je zastrupil njegov naslednik Janez XXIII._NEWLINE__NEWLINE_Pokopali so ga v tamkaj\xc5\xa1nji cerkvi Sv. Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka, in mu postavili prekrasen spomenik, ki so ga razdrli Francozi 1807; strokovno pa so ga obnovili leta 1889 pod vodstvom Leona XIII. in \xc5\xa1e danes \xc4\x8duva njegove ostanke.\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nPeter Filargis se po prihodu iz Pariza 1384 ni ve\xc4\x8d umaknil iz severne Italije vse do smrti. Ta \xc4\x8dlovek, s \xc5\xa1iroko in vseobse\xc5\xbeno omiko, izvedenec v svojem rodnem jeziku gr\xc5\xa1\xc4\x8dini, ki je \xc5\xa1tudiral na najve\xc4\x8djih univerzah tedanjega \xc4\x8dasa, v Parizu in Oxfordu, je prinesel v Italijo novo in bogato kulturno vrenje - humanizem. Za skoraj tri desetletja je bil eden od glavnih osebnosti v intelektualnem in politi\xc4\x8dnem \xc5\xbeivljenju sodobne Lombardije. _NEWLINE__NEWLINE_\xc5\xa0e ko je le\xc5\xbeal na smrtni postelji, je Aleksander V. uveljavljal pred zbranimi kardinali zakonitost svoje izvolitve in povabil navzo\xc4\x8de, naj storijo vse, da bi dosegli enotnost Cerkve, za dosego katere ga je tudi bil izvolil Pisanski koncil. Cerkev vendarle meni, da je Aleksander V. protipape\xc5\xbe, ker koncil v Pisi ni imel oblasti samosklicanja, niti odstavljanja zakonitega pape\xc5\xbea, in kon\xc4\x8dno tudi ne postavljanja novega pape\xc5\xbea, dokler je stari \xc5\xa1e \xc5\xbeivel.'