b'\n_START_ARTICLE_\nPavia\n_START_SECTION_\nZgodnja zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nMesto Pavia, prvotno znano kot Ticinum, je bilo ob\xc4\x8dina in pomembno voja\xc5\xa1ko mesto (kastrum) \xc5\xbee v okviru rimskega imperija. Plinij starej\xc5\xa1i je zapisal da so ga ustanovili Laevi in Marici, dve ligurski plemeni, Ptolemaj pa to pripisuje Insubrom. Rimsko mesto je najverjetneje nastalo kot majhen voja\xc5\xa1ki tabor, ki ga je konzul Publij Kornelij Scipion zgradil leta 218 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem in zavaroval z lesenim mostom, zgrajenim \xc4\x8dez reko Ticinum, na poti ko je iskal Hanibala, za katerega so govorili, da je uspel vojsko prepeljati preko Alp v Italijo. Sile Rima in Kartagine so se kmalu zatem sre\xc4\x8dale in Rimljani so utrpeli prvega od mnogih porazov Hanibalove vojske, konzul sam pa je skoraj izgubil \xc5\xbeivljenje. Most je bil uni\xc4\x8den, vendar je utrjen tabor, ki je bil takrat najbolj v ospredju med rimskimi voja\xc5\xa1kimi opori\xc5\xa1\xc4\x8di v Padski ni\xc5\xbeini, nekako pre\xc5\xbeivel dolgo drugo punsko vojno in se postopoma razvil v mestno garnizijo._NEWLINE_Njegov pomen se je pove\xc4\x8dal z raz\xc5\xa1iritvijo rimske ceste Via Aemilia iz Ariminuma (Rimini) do reke Pad (187 pr. n. \xc5\xa1t.), ki je reko pre\xc4\x8dkala pri Placentii (Piacenza) in se tam lo\xc4\x8dila v dve veji, eno proti Mediolanumu (Milano), druga pa v Ticinum, in od tam v Laumellum, kjer se je \xc5\xa1e enkrat razdelila, ena veja v Vercellae - in od tam Eporedia in Augusta Praetoria, druga pa v Valentio in od tam v Augusta Taurinorum (Torino)._NEWLINE_Bilo je v Pavii v letu 476, ko se je vladavina Romula Avgustula (vladal 475-476), zadnjega cesarja zahodnorimskega imperija kon\xc4\x8dala in se s tem kon\xc4\x8dala tudi Rimska vladavina v Italiji. Romul Avgustul je bil v bistvu uzurpator cesarskega prestola; njegov o\xc4\x8de Flavius Orest, ki je s prestola odstranil prej\xc5\xa1njega cesarja, Juliusa Neposa, je leta 475 postavil mladega Romula Avgustula na cesarski prestol v Raveni. \xc4\x8ceprav je bil cesar, je bil Romul Avgustul le trobilo svojega o\xc4\x8deta Oresta, ki je dejansko vladal Italiji v kratkem obdobju vladavine Romula Avgustula. Deset mesecev po prevzemu oblasti, so se Orestovi vojaki pod poveljstvom enega njegovih uradnikov z imenom Odoaker, leta 476 uprli in Oresta ubili v mestu Pavia. Nemiri so zanetili po\xc5\xbeare in velik del Pavie uni\xc4\x8dili do te mere, da je kot novi kralj Italije, Odoaker odredil mestu pet letni odlog pla\xc4\x8dila davkov, tako da bi lahko financirali obnovo. Brez o\xc4\x8deta je bil Romul Avgustul brez mo\xc4\x8di. Namesto da bi ga ubil, ga je Odoaker upokojil z 6000 solidi eno leto, preden je razglasil konec zahodnorimskega imperija in sebe postavil za novega kralja Kraljevine Italije. _NEWLINE_Odoakerjeva vladavina ni trajala dolgo, saj so leta 488 Ostrogoti, pod vodstvom kralja Teoderika napadli Italijo.  Po 5 letnem bojevanju je Teoderik premagal Odoakerja in ga 15. marca 493 umoril na banketu ob pogajanjih o miru. Z ustanovitvijo kraljestva Ostrogotov s sede\xc5\xbeem v severni Italiji, je Teoderik za\xc4\x8del obse\xc5\xbeen program izgradnje javnih zgradb. Pavia je bila med ve\xc4\x8d mesti, ki jih je Teodorik odlo\xc4\x8dil obnoviti in raz\xc5\xa1iriti. Za\xc4\x8del je z gradnjo velikega pala\xc4\x8dnega kompleksa, ki bo ve\xc4\x8d desetletij kasneje postal rezidenca lombardskih monarhov.  Teoderik je naro\xc4\x8dil tudi izgradnjo rimsko oblikovanega amfiteatra in kompleksa term, ki so bile \xc5\xa1e v 7. stoletju \xc5\xa1e vedno med nekaj delujo\xc4\x8dimi kopali\xc5\xa1\xc4\x8di v Evropi izven vzhodnega rimskega imperija. Proti koncu Teoderikove vladavine je bil kr\xc5\xa1\xc4\x8danski filozof Boetij, od 522 do 525 (pred njegovo usmrtitvijo zaradi izdajstva), zaprt v eni od cerkva v Pavii. V \xc4\x8dasu ujetni\xc5\xa1tva je Boetij v Paviji napisal svoje delo O utehi filozofije._NEWLINE_Pavia je igrala pomembno vlogo v vojni med vzhodnim rimskim cesarstvom in Ostrogoti, ki se je za\xc4\x8dela leta 535. Vzhodno rimski general Belisarius je leta 540 premagal vodjo Ostrogotov Wittiga in Ostrogoti so izgubili ve\xc4\x8dino de\xc5\xbeel v Italiji. Pavia je bila med zadnjimi centri upora Ostrogotov, ki so nadaljevali vojno in nasprotovali vladi vzhodno rimskega cesarstva. Po kapitulaciji vodstva Ostrogotov leta 540, je ve\xc4\x8d kot tiso\xc4\x8d ljudi ostalo nastanjenih v Pavii in Veroni in predstavljalo opozicijo vzhodno rimski vladi. Odpor je bil dokon\xc4\x8dno strt leta 561.  _NEWLINE_Pavia in italijanski polotok nista ostala dolgo pod oblastjo vzhodnega rimskega cesarstva, saj so leta 568 Italijo napadla nova ljudstva. To so bili Langobardi. Vodil jih je njihov kralj Alboin (vladal 560-572), ki bo postal prvi kralj Lombardije. Alboina so ujeli v severni Italiji in njegovo napredovanje se je ustavilo leta 569 pri utrjenem mestu Pavia. Pavel, diakonski zgodovinar Langobardov, opisuje ve\xc4\x8d kot sto let po obleganju Ticinuma (eden redkih zapisov iz tega obdobja): \xc2\xbbmesto Ticinum (Pavia) je bilo v tem \xc4\x8dasu pogumno, vzdr\xc5\xbealo je obleganje ve\xc4\x8d kot tri leta, medtem ko je vojska Langobardov ostala na dosegu roke na zahodni strani. Medtem je Alboin pregnal vojake, se polastil vse Toskane razen Rima in Ravene in nekaterih drugih utrjenih mest, ki so se nahajala na obali morja.\xc2\xab\xc2\xa0 Obleganje Ticinuma se je kon\xc4\x8dalo z uspehom Langobardov leta 572. Strate\xc5\xa1ka lokacija Pavie in pala\xc4\x8da v njej, sta bili do 620-ih glavna prestolnica kraljestva Langobardov  in glavno prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de za vladarjev Lombardije.\n_START_SECTION_\nGlavno mesto Lombardije\n_START_PARAGRAPH_\nPod Langobardi so bili v Pavii zgrajeni \xc5\xa1tevilni samostani in cerkve, ki so jih naro\xc4\x8dili pobo\xc5\xbeni kr\xc5\xa1\xc4\x8danski vladarji. \xc4\x8ceprav so bili prvi kralji arijanski kristjani, so bili zelo tolerantni do katoli\xc5\xa1ke vere. Do 690-ih sta arijanska in katoli\xc5\xa1ka vera sobivali v stolnici v Pavii. Lombardski kralji, kraljice in plemi\xc4\x8di, ki so sodelovali pri gradnji cerkva in samostanov, so kazali svojo pobo\xc5\xbenost in premo\xc5\xbeenje z ekstravagantno okrasitvijo teh struktur, ki so v mnogih primerih postale tudi njihove grobnice: primer Grimoald (vladal 662-671) je zgradili San Ambrogio v Pavii in bil tam pokopan leta 671. Perctarit (r. 661-662, 672-688) in njegov sin Cunicpert (r.679-700) sta zgradila samostan in cerkev v Pavii. Lombardske cerkve so bile v\xc4\x8dasih poimenovane po tistih, ki so naro\xc4\x8dili gradnje, kot sta San Maria Teodota v Paviji in samostan San Michele alla Pusterla, ki je bil kraljevi samostan. _NEWLINE_Ena najbolj znanih cerkva langobardskega kralja v Paviji, je Bazilika San Pietro in Ciel d\'Oro. To znamenito cerkev je naro\xc4\x8dil kralj Liutprand (vladal 712-744), da bi postala njegova grobnica. Pri gradnji San Pietro in Ciel d\'Oro so bile mere, ki so jih uporabili gradbeniki, dol\xc5\xbeina Liutprandove kraljeve noge.  Prva pomembna kr\xc5\xa1\xc4\x8danska osebnost pokopana v San Pietro v Ciel d\'Oro je bil \xc5\xbee omenjeni filozof Boetij, avtor besedila O utehi filozofije, in se nahaja v kripti stolnice. Tretji in najve\xc4\x8dji grob, ki se nahaja v San Pietro v Ciel d\'Oro, vsebuje ostanke svetega Avgu\xc5\xa1tina iz Hipona.  Sv. Avgu\xc5\xa1tin je bil v za\xc4\x8detku 5. stoletja katoli\xc5\xa1ki pisatelj iz rimske Severne Afrike, katerega delo, kot je Kr\xc5\xa1\xc4\x8danski nauk je na revolucionaren na\xc4\x8din razlagal in razumel. 1. oktobra 1695 so obrtniki, ki so delali v San Pietro in Ciel d\'Oro odkrili ostanke sv. Avgu\xc5\xa1tina, potem ko so dvignili nekaj tlakovcev.  Liutprand je bil zelo predan kristjan in je bil vnet zbiratelj relikvij svetnikov. Liutprand je drago pla\xc4\x8dal, da so relikvije iz Cagliarija na Sardiniji pripeljali v Pavio. Od prvotne Liutprandove cerkve San Pietro v Ciel d\'Oro, ki jo je pape\xc5\xbe Zaharija posvetil leta 743, je do danes ostalo zelo malo. Prvotna kupola apside je bila okra\xc5\xa1ena z mozaiki, ki so prvi primer mozaikov, ki so se uporabljali za okra\xc5\xa1evanje lombardskih cerkev. Langobardi so zgradili svoje cerkve v zelo romanskem slogu in najbolj\xc5\xa1i primer tega je bazilika San Michele, ki je \xc5\xa1e vedno nespremenjena v Pavii. _NEWLINE_Kot prestolnica kraljestva, je Pavia v poznem 7. stoletju postala tudi ena od osrednjih lokacij prizadevanj Langobardov, da bi kovali svoje kovance. Doprsni kip langobardskega kralja na kovancih je bil simboli\xc4\x8dna gesta, ki je nakazovala kraljevo mo\xc4\x8d in nadzor nad premo\xc5\xbeenjem v Kraljevini Pavia._NEWLINE_Mesto Pavia je igralo klju\xc4\x8dno vlogo v vojni med Kraljevino Pavia in Franki pod vodstvom Karla Velikega. Leta 773 je Karel Veliki napovedal vojno in napadel severno Italijo ter premagal vojsko Langobardov, ki jo je vodil kralj Desiderj (vladal 757-774). Od jeseni 773 do junija 774 je Karel Veliki oblegal najprej Pavio in nato Verono, zajel sede\xc5\xbe lombardske mo\xc4\x8di in hitro strl odpor utrjenih mest. Pavia je kraj, kjer se je Lombardsko kraljestvo v Italiji kon\xc4\x8dalo. Ob vstopu v Pavio se je Karel okronal za kralja de\xc5\xbeel nekdanje Kraljevine Pavia. Severna ozemlja so postalo podkraljestvo frankovskega cesarstva, medtem ko je ju\xc5\xbeni del Lombardije postal vojvodina Benevento, ki je trajala ve\xc4\x8d stoletij, relativno neodvisna in samostojna.\n_START_SECTION_\nSrednjeve\xc5\xa1ka zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nMad\xc5\xbeari so po\xc5\xbegali Pavio nekje med letoma 889 do 955. Pavia je ostala prestolnica italijanskega kraljestva in center kraljevskih kronanj do okrnitve cesarske oblasti v 12. stoletju. Leta 1004 je Henrik II., sveti rimski cesar, krvavo zatrl upor dr\xc5\xbeavljanov Pavie, ki se niso strinjali z njegovim kronanjem kot kraljem Italije._NEWLINE_V 12. stoletju je Pavia pridobila status samoupravne ob\xc4\x8dine. Pri politi\xc4\x8dni delitvi med gvelfe in gibeline, kar je bilo zna\xc4\x8dilno za italijanski srednji vek, je Pavia tradicionalno pripadla Gibelinom, polo\xc5\xbeaj, ki je bil rival z Milanom. Znak kljubovanja cesarju Frideriku Barbarossi, ki je posku\xc5\xa1al vnovi\xc4\x8d vplivati na dolgo spe\xc4\x8d cesarski vpliv na Italijo, je bila lombardska liga.. Mesto je prav tako slovelo kot prostor, kjer bi imeli "dober \xc4\x8das" kot so pri\xc4\x8dale archipoetove znane pripombe iz 1163.  _NEWLINE_V naslednjih stoletjih je bila Pavia pomembno in aktivno mesto. V skladu s Pogodbo iz Pavie, je cesar Ludvik IV. dodelil v \xc4\x8dasu svojega bivanja v Italiji, status volilnega kneza Pfalza potomcem svojega brata vojvode Rudolfa. Pavia se je borila proti prevladi Milana, ko so kon\xc4\x8dno leta 1359 postali vladarji tega mesta dru\xc5\xbeina Visconti. Pod Viscontiji je Pavia od 1361 postala intelektualni in umetni\xc5\xa1ki center s sede\xc5\xbeem na Univerzi v Pavii, ustanovljeni okoli jedra stare \xc5\xa1ole prava, ki je pritegnila \xc5\xa1tudente iz \xc5\xa1tevilnih dr\xc5\xbeav.\n_START_SECTION_\nModerno obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nBitka pri Pavii (1525) je bila prelomna za usodo mesta, saj je v tem \xc4\x8dasu razkol med privr\xc5\xbeenci pape\xc5\xbea in tistimi Svetega rimskega cesarja, ene premaknil k eni od francoskih strank (povezanih s pape\xc5\xbeem) in na tiste ki podpirajo cesarja in \xc5\xa1panskega kralja Karla V.. Tako je bila Pavia v \xc4\x8dasu Valois-habsbur\xc5\xa1ke vojne, seveda na cesarskil (in \xc5\xa1panski) strani. Poraz in zajem kralja Franca I. Francoskega v bitki, je za\xc4\x8detek obdobja \xc5\xa1panske okupacije, ki je trajala do leta 1713, do konca vojne za \xc5\xa1pansko nasledstvo. Pavii so nato do leta 1796 vladali Avstrijci, ko so jih zasedli Francozi pod Napoleonom. V avstrijskem obdobju je Univerzo zelo podpirala Marija Terezija in nadzirala kulturno bogato obdobje ob prisotnosti vodilnih znanstvenikov in humanistov, kot so bili Ugo Foscolo, Alessandro Volta, Lazzaro Spallanzani in Camillo Golgi._NEWLINE_Leta 1815 je ponovno pri\xc5\xa1la avstrijska uprava in trajala do druge vojne za italijansko neodvisnost (1859) in zdru\xc5\xbeitev Italije eno leto kasneje.'