b'\n_START_ARTICLE_\nJanez Puhar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil 26. avgusta, leta 1814 v Kranju, v ugledni obrtni\xc5\xa1ki rodbini, ki jo bele\xc5\xbeijo \xc5\xbee od za\xc4\x8detka 17. stoletja. V rojstni knjigi je vpisan kot August Johann Pucher. Priimek, kot je tedaj obi\xc4\x8dajno, variira, tako da najdemo zapise Puhar, Puher, Puchar, Pucher, Puechar in Puecher. Imena, ki jih zasledimo izpod njegovega peresa ali v zapisih uradnih knjig in v objavah, pa so: Johann, Joannes, Janez, Ivan, August in Avgu\xc5\xa1tin._NEWLINE_Njegov rod se je nadaljeval le po \xc5\xbeenski liniji, saj sta bila oba z bratom Matijem duhovnika, dve sestri nista imeli otrok, le sestra Terezija se je poro\xc4\x8dila (Polec) in imela potomce. Priimek Puhar se je nadaljeval z njegovimi bli\xc5\xbenjimi sorodniki, ki \xc5\xa1e danes bivajo v Kranju in okolici, drugi v Ljubljani in drugje po Sloveniji, v Avstriji, \xc5\xa0vici, na Nizozemskem in \xc5\xa1e kje._NEWLINE_Bil je bister in radoveden otrok. Po dokon\xc4\x8dani normalki v Kranju je nadaljeval \xc5\xa1olanje na gimnaziji v Ljubljani, kjer se je izkazal z nadarjenostjo za razli\xc4\x8dne predmete. Nau\xc4\x8dil se je ve\xc4\x8d jezikov, poleg latin\xc5\xa1\xc4\x8dine \xc5\xa1e franco\xc5\xa1\xc4\x8dino, nem\xc5\xa1\xc4\x8dino, angle\xc5\xa1\xc4\x8dino in italijan\xc5\xa1\xc4\x8dino, pisal je pesmi, rad se je ukvarjal z risanjem in botaniko, v vi\xc5\xa1jih razredih pa zlasti z matematiko, fiziko in kemijo. Bil je tudi glasbeno nadarjen in je igral ve\xc4\x8d in\xc5\xa1trumentov, ki si jih je pozneje celo sam izdeloval. Po kon\xc4\x8dani gimnaziji se je \xc5\xbeelel posvetiti umetnosti, a je, kot je bila takrat pogosto navada, na materino \xc5\xbeeljo stopil v semeni\xc5\xa1\xc4\x8de. Leta 1838 je bil posve\xc4\x8den za duhovnika in nastopil svojo prvo slu\xc5\xbebo kot duhovni pomo\xc4\x8dnik v Leskovcu pri Kr\xc5\xa1kem._NEWLINE_A Janeza Puharja je bolj kot njegov poklic privla\xc4\x8dila fotografija. Ko je Francoska akademija znanosti 19. avgusta 1839 razglasila izum fotografije - dagerotipije, se je tudi Puhar seznanil z novim postopkom in ga, kot je poro\xc4\x8dal Puharjev biograf Jurij Jarc, \xc5\xbee v naslednjem letu obvladal. Zatem se je v \xc4\x8dasu slu\xc5\xbebovanja v Metliki lotil samosvojega raziskovanja. Po premestitvi v Ljubno na Gorenjskem je leta 1842 uspel z inovacijo fotografije na steklu._NEWLINE_Janeza Puharja je cerkev pogosto selila. Tako je moral iz Ljubnega v Radovljico in leta 1846 na Bled. Prav Bled pa je bil z zametki turizma in radovednimi obiskovalci iz Anglije, Francije, Amerike ... idealen za Puharjevo delo. Tu je njegov izum do\xc5\xbeivel prvo popularizacijo, saj je s svojim znanjem jezikov zlahka komuniciral in vzbujal pozornost s svojimi talenti. Najbolj pomembno znanstvo je bilo s francoskim vikontom Louisom de Daxom, ki je leta 1849 iz zdravstvenih razlogov pri\xc5\xa1el na Bled. Iz zapisov vemo, da sta se dru\xc5\xbeila ob pogovorih o fotografiji in umetnosti in da je de Dax odkupil \xc5\xa1tiri Puharjeve fotografije na steklo. O izumitelju na Kranjskem je leta 1852 pisal pomembnemu francoskemu \xc4\x8dasopisu La Lumiere in Puharja opisal kot poznavalca, inovatorja in umetnika, ki v preskromnih razmerah ustvarja izjemne fotografske izdelke in vzbuja ob\xc4\x8dudovanje._NEWLINE_Leta 1853 je bil prestavljen, tokrat v Cerklje na Gorenjskem. Z odhodom s svetovljanskega Bleda so usahnili stiki z zanimivimi ljudmi in novice o znanstvenem dogajanju po svetu. Bole\xc4\x8d udarec sta bila tudi smrt o\xc4\x8deta in sestre Francke. V Cerkljah je \xc5\xa1e vedno eksperimentiral in poro\xc4\x8dal o novih postopkih, npr. o fotografiji na papir in o projiciranju na steno, a poro\xc4\x8dil o teh ni ve\xc4\x8d javno objavljal. Najbr\xc5\xbe je do\xc5\xbeivljal zaton svoje strokovne integritete, saj se je fotografija po svetu z veliko vnemo razvijala naprej, on sam in njegov izum pa sta ostajala vse bolj v ozadju. Z zadnjimi premestitvami v Smlednik, Kamnik in naposled na Dovje je Janez Puhar klonil, najbr\xc5\xbe tudi zaradi \xc5\xa1kodljivih snovi, ki jih je vdihaval pri svojih poiskusih. Poleti leta 1864 se je hudo bolan na plju\xc4\x8dih vrnil nazaj v rodno mesto Kranj in tam 7. avgusta, star le 49 let, umrl.\n_START_SECTION_\nPoti izuma\n_START_PARAGRAPH_\nO prvih uspehih z dagerotipijo in lastnim raziskovanjem je \xc4\x8dasopis Carniolia poro\xc4\x8dal maja 1841. Mesec kasneje je \xc4\x8dasopis objavil Puharjeva pojasnila, iz katerih so razvidne vse prednosti njegovega postopka in nakazujejo uporabo stekla. Predhodnica izuma fotografije na steklo je bila torej rojena v Metliki, v letih 1840 in 1841. Svoja odkritja je izpopolnjeval v Ljubnem in v letu 1842 uspel s kakovostnim in trajnim zapisom slike na steklu. Izum je datiral z 19. aprilom 1842. Prva javna objava Puharjevega izuma je \xc4\x8dlanek \xe2\x80\x9cNeu erfundenes Verfahren, transparente Heliotypen auf Glasplatten darzustellen\xe2\x80\x9d v \xc4\x8dasniku \xe2\x80\x9cCarniola\xe2\x80\x9d, 28. aprila 1843. Tej je 3. maja 1843 sledil ponatis v gra\xc5\xa1kem \xc4\x8dasopisu \xe2\x80\x9cInner\xc3\xb6sterreichisches Industrie und Gewerbe Blatt\xe2\x80\x9d.\xc2\xa0 S temi objavami je Puhar nesporno in za vedno dokazal svoje prvenstvo v fotografiji na steklu._NEWLINE_A z uveljavljanjem je imel te\xc5\xbeave. Steklo so za fotografske poizkuse kasneje uporabljali tudi drugi. Francoz Abel Ni\xc3\xa9pce, ki je izbolj\xc5\xa1al kalotipijo in na steklu dobil kakovostne slike, je o svojem izumu oktobra 1847 obvestil francosko Akademijo znanosti. Janez Puhar pa je s priznanjem na Dunaju in v Parizu uspel \xc5\xa1ele v letih 1851 in 1852 ter tako za vedno ostal v Niepcovem ozadju. Kljub temu, da je nesporno prvi izumitelj fotografije na steklo na svetu, kljub dejstvu, da je Niepce uspel s sliko na steklu 5 let za Puharjem in je bil njegov \xc4\x8das osvetlitve neprimerljivo dalj\xc5\xa1i, so Francozi prvenstvo na tem podro\xc4\x8dju vendarle raje priznavali svojemu rojaku.\n_START_SECTION_\nDelo na drugih podro\xc4\x8djih\n_START_PARAGRAPH_\nJanez Puhar je bil vsestranski umetnik. K fotografiranju sta ga navedli njegova naravoslovna in likovna nadarjenost. Dobro je namre\xc4\x8d tudi risal in slikal. Rad se je izra\xc5\xbeal tudi v poeziji, slutimo lahko, da tudi z glasbeno kompozicijo, vsekakor pa vemo, da je znal igrati in si je celo sam izdeloval instrumente (glasovir, violino in kitaro). Po tedanji navadi \xe2\x80\x93 \xc5\xbeivel je v \xc4\x8dasu Avstrijskega cesarstva \xe2\x80\x93 je pesnil v slovenskem in nem\xc5\xa1kem jeziku. Pesmi so preproste in navdahnjene z ljudskim melosom, zato so nekatere tudi ponarodele. Njegove pesmi so uglasbili skladatelji Andrej Vavken, Gregor Rihar in drugi.'