b"\n_START_ARTICLE_\nGeorge Benson\n_START_SECTION_\nZgodnja kariera\n_START_PARAGRAPH_\nBenson se je rodil in odra\xc5\xa1\xc4\x8dal v Pittsburghu, v predelu Hill District. Ko je bil star sedem let je v lekarni igral na ukulele, za kar je dobil nekaj dolarjev. V starosti osmih let je ob petkih in sobotah zve\xc4\x8der igral kitaro v no\xc4\x8dnem klubu brez licence, policija pa je klub kmalu zaprla. Ko je dopolnil deset let je posnel svojo prvo singl plo\xc5\xa1\xc4\x8do, \xc2\xbbShe Makes Me Mad\xc2\xab, ki je iz\xc5\xa1la pri newyor\xc5\xa1ki zalo\xc5\xbebi RCA-Victor. Plo\xc5\xa1\xc4\x8da je iz\xc5\xa1la pod imenom \xc2\xbbLittle Georgie\xc2\xab._NEWLINE_Benson je obiskoval \xc5\xa1olo Schenley High School, na kateri je tudi maturiral. \xc5\xbde v mladosti se je nau\xc4\x8dil igranja instrumentalnega jazza med nastopi z organistom Jackom McDuffom. Eden izmed njegovih zgodnjih kitarskih idolov je bil country-jazz kitarist Hank Garland. Ko je dopolnil 21 let je posnel svoj prvi album, The New Boss Guitar of George Benson, kjer je sodeloval tudi McDuff. Naslednji Bensonov album je bil It's Uptown, kjer sta sodelovala tudi Lonnie Smith na orglah in Ronnie Cuber na bariton saksofonu. Sledil je album The George Benson Cookbook, z Smithom na orglah, Cuberjem na bariton saksofonu ter Marionom Bookerjem na bobnih. Sredi 60. let je z Bensonom sodeloval tudi Miles Davis. Bensonovo igranje kitare lahko sli\xc5\xa1imo pri skladbi \xc2\xbbParaphernalia\xc2\xab, ki je iz\xc5\xa1la na Davisovem albumu Miles in the Sky, ki jo je leta 1968 izdala zalo\xc5\xbeba Columbia Records._NEWLINE_Benson je zatem sklenil pogodbo z jazz zalo\xc5\xbebo Creeda Taylorja, CTI Records, pri kateri je posnel nekaj albumov z znanimi gostujo\xc4\x8dimi jazzisti. Njegov album iz leta 1974, Bad Benson, je dosegel vrh Billboardove jazz lestvice, naslednika, Good King Bad (51. mesto lestvice pop albumov) in Benson & Farrell (z Joejem Farrellom), pa sta oba dosegla top 3 prodajane jazzovske albume. Benson je posnel tudi verzijo albuma Abbey Road, skupine The Beatles, The Other Side of Abbey Road, ki je prav tako iz\xc5\xa1el leta 1969, in verzijo skladbe \xc2\xbbWhite Rabbit\xc2\xab, ki jo je originalno napisala in posnela skupina Great Society iz San Francisca, skladba pa je postala znana po izvedbi skupine Jefferson Airplane. V tem \xc4\x8dasu je Benson veliko igral in snemal za druge izvajalce zalo\xc5\xbebe CTI, vklju\xc4\x8dno za Freddieja Humbarda in Stanleyja Turrentina. Bensona lahko sli\xc5\xa1imo sploh na Turrentinovem albumu Sugar.\n_START_SECTION_\n70. in 80. leta\n_START_PARAGRAPH_\nOd sredine pa do konca 70. let, ko je snemal pri zalo\xc5\xbebi Warner Bros., ga je za\xc4\x8dela poslu\xc5\xa1ati nova mno\xc5\xbeica poslu\xc5\xa1alcev. Leta 1976 je Benson izdal album Breezin', s skladbo \xc2\xbbThis Masquerade\xc2\xab, ki jo je sam odpel. Skladba je postala hit ter je osvojila grammyja za posnetek leta. Ostale na albumu so instrumentalne, na albumu pa je iz\xc5\xa1la tudi verzija Felicianove skladbe \xc2\xbbAffirmation\xc2\xab. Breezin\xe2\x80\xb2 je bil pomemben album v zgodovini popularne glasbe \xe2\x80\x93 prvi jazzovski album, ki je postal platinast._NEWLINE_Leta 1976 je Benson, skupaj s soul pevko Minnie Riperton, ki so ji v za\xc4\x8detku leta 1976 odkrili raka na dojki, \xc5\xa1el na turnejo. Istega leta se je Benson, kot kitarist in spremljevalni vokalist, pojavil pri Wonderjevi skladbi \xc2\xbbAnother Star\xc2\xab, ki je iz\xc5\xa1la na Wonderjevem albumu Songs in the Key of Life. Benson je posnel tudi originalno verzijo skladbe \xc2\xbbThe Greatest Love of All\xc2\xab\xc2\xa0za Alijev biografski film, The Greatest, kasneje pa jo je posnela tudi Whitney Houston pod naslovom \xc2\xbbGreatest Love of All\xc2\xab. V tem \xc4\x8dasu je Benson snemal z nem\xc5\xa1kim dirigentom Clausom Ogermanom. \xc5\xbdivi posnetek skladbe \xc2\xbbOn Broadway\xc2\xab, ki jo je Benson posnel nekaj mesecev kasneje in je iz\xc5\xa1la na albumu Weekend in L.A., je prav tako osvojila grammyja. V 60., 70. in 80. letih je sodeloval tudi s Freddiejem Hubbardom._NEWLINE_Zalo\xc5\xbeba The Qwest (pod lastni\xc5\xa1tvom Warner Bros., ki jo je vodil Quincy Jones) je leta 1980 izdala Bensonov prebojni pop album Give Me the Night, ki ga je produciral Jones. Skladba \xc2\xbbGive Me the Night\xc2\xab, ki jo je napisal Rod Temperton, se je uvrstila med top 10 R&B in pop lestvic. Jones je Bensona spodbudil k iskanju vokalne inspiracije, ta pa je ponovno odkril Nata Cola, Rayja Charlesa in Donnyja Hathawayja. Vse to je vplivalo na izdajo nekaj njegovih vokalnih albumov v 90. letih. Kljub njegovem povratku k jazzu in igranju kitare, je Benson leta 2000 na albumu Absolute Benson izdal vokalno-instrumentalno skladbo \xc2\xbbThe Ghetto\xc2\xab, ki jo je sicer v originalu posnel Donny Hathaway. Benson je sicer posnel \xc5\xa1e tri platinaste albume in dva zlata albuma.\n_START_SECTION_\n90. leta in sedanjost\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1985 sta se Benson in kitarist Chet Atkins povzpela na smooth jazz lestvici s skladbo \xc2\xbbSunrise\xc2\xab, eno izmed dveh skupaj posnetih skladb, ki sta iz\xc5\xa1li na Atkinsovem albumu Stay Tuned. Leta 1992 je Benson sodeloval pri snemanju McDuffovega albuma Color Me Blue, kar je bilo prvo Bensonovo sodelovanje z zalo\xc5\xbebo Concord. Leta 2006 je Benson z zalo\xc5\xbebo sklenil pogodbo in z Alom Jarreaujem od\xc5\xa1el na skupno turnejo po ZDA, Ju\xc5\xbeni Afriki, Avstraliji in Novi Zelandiji, kjer sta promovirala njun album Givin' It Up, ki je leta 2006 prejel dva grammyja._NEWLINE_V po\xc4\x8dastitev dolgega partnerstva med Bensonom in podjetjem kitar Ibanez ter v po\xc4\x8dastitev 30 let Bensonove uporabe modelov GB Signature Models, je podjetje Ibanez ustvarilo omejeno \xc5\xa1tevilo modelov GB30TH. Leta 2009 je bil Benson po\xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8den s strani National Endowment of the Arts z naslovom Jazz Master, kar je najvi\xc5\xa1ja ameri\xc5\xa1ka jazzovska \xc4\x8dast. 25. julija 2009 je Benson nastopil na 49. Ohridskem poletnem festivalu v Makedoniji, 27. julija pa je izvedel koncert v spomin Natu Kingu Colu An Unforgettable Tribute to Nat King Cole, kot del Mednarodnega jazzovskega festivala v Carigradu. Konec leta 2009 je Benson zaklju\xc4\x8dil snemanje novega albuma, Songs and Stories, katerega producent je bil John Burk, pri snemanju albuma pa sta sodelovala tudi studijska glasbenika David Paich in Steve Lukather. Kot del promocije albuma, je Benson nastopil v oddajah Tavis Smiley Show, Jimmy Kimmel Live! in Late Night with Jimmy Fallon._NEWLINE_Bensonova turneja je leta 2010 potekala po Severni Ameriki, Evropi in Tihooceanskem loku, vklju\xc4\x8dno z nastopom na Singapurskem son\xc4\x8dnem festivalu. Marca 2011 je nastopil na jazz festivalu na Javi. Istega leta je Benson izdal album Guitar Man, na katerem lahko sli\xc5\xa1imo revizijo njegovega igranja iz 60. in 70. let skupaj z zbirko verzij jazzovskih in pop standardov. Album je produciral John Burk._NEWLINE_Junija 2013 je Benson izdal svoj \xc4\x8detrti album pri zalo\xc5\xbebi Concord Records, Inspiration: A Tribute to Nat King Cole, pri katerem so kot gostujo\xc4\x8di izvajalci sodelovali Wynton Marsalis, Idina Menzel, Till Br\xc3\xb6nner in Judith Hill. Septembra je nastopil na festivalu Rock in Rio v Riu de Janieru. Nastop je zaznamoval 35. obletnico njegovega prvega nastopa na tem festivalu._NEWLINE_Julija 2016 se je Benson, kot mentor, udele\xc5\xbeil oddaje Guitar Star na televiziji Sky Arts, kjer so iskali najbolj nadarjenega kitarista v Zdru\xc5\xbeenem kraljestvu in na Irskem.\n_START_SECTION_\nOsebno \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nOd leta 1965 je Benson poro\xc4\x8den z Johnnie Lee. V svoji glasbi se osredoto\xc4\x8da bolj na ljubezen in romantiko. Benson je Jehovova pri\xc4\x8da."