b'\n_START_ARTICLE_\nGorgija (Platon)\n_START_PARAGRAPH_\nGorgija (tudi Gorgias; gr\xc5\xa1ko: \xce\x93\xce\xbf\xcf\x81\xce\xb3\xce\xaf\xce\xb1\xcf\x82; podnaslov: o govorni\xc5\xa1tvu; kratica: Grg) je Platonov sokratski dialog, v katerem je v ospredju dinami\xc4\x8dna polemika med sofistiko (tudi govorni\xc5\xa1tvo, retorika) in filozofijo. Sokrat, glavni protagonist dialoga in Platonov lik filozofa, je odkrito nasproten govorni\xc5\xa1tvu kot ve\xc5\xa1\xc4\x8dini (\xcf\x84\xce\xad\xcf\x87\xce\xbd\xce\xb7). Gorgija, Polos in Kalikles, predstavniki sofistike v tem dramskem dialogu, se branijo pred Sokratovimi ironi\xc4\x8dnimi opredelitvami govorni\xc5\xa1tva in posku\xc5\xa1ajo ubraniti ugled svoje ve\xc5\xa1\xc4\x8dine pred filozofovimi podtikanji. Govorni\xc5\xa1tvo se je v starih Atenah kot tudi \xc5\xa1irom anti\xc4\x8dne Gr\xc4\x8dije uporabljalo v politi\xc4\x8dne, pravne in ceremonialno religiozne namene (npr. hvalnice bogovom in olimpijskim zmagovalcem). Govorni\xc5\xa1tvo so pou\xc4\x8devali sofisti, potujo\xc4\x8di govorniki, ki so posameznike v zameno za bogato pla\xc4\x8dilo pou\xc4\x8devali govorni\xc5\xa1kih spretnosti javnega zagovarjanja pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8di, obrambe pred politi\xc4\x8dnimi obto\xc5\xbebami in zagovora politi\xc4\x8dnih interesov svoje politi\xc4\x8dne stranke. Najbolj znana sofista prve generacije, ki sta hkrati generacijska sodobnika Sokrata in naslovna protagonista dveh Platonovih dialogov \xc5\xa1este tetralogije, sta Protagora in Gorgija.\n_START_SECTION_\nSofistika in govorni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nRazlikovanje govorni\xc5\xa1tva in sofistike lahko povzamemo z besedami:\xc2\xa0\xc2\xbbVsak sofist je govornik, ni pa vsak govornik sofist.\xc2\xab\xc2\xa0Sofist je u\xc4\x8ditelj govorni\xc5\xa1tva, ki ima ontolo\xc5\xa1ko zavedanje o relativnosti resni\xc4\x8dnosti, za govornika pa ni nujno, da se zaveda filozofskega ozadja v vsakdanji javni rabi svoje nau\xc4\x8dene ve\xc5\xa1\xc4\x8dine. Pomena besed nista strogo razmejena, \xc4\x8deprav Platon na enem mestu v Gorgiju posredno razlikuje med rabo sofistike in govorni\xc5\xa1tva na mestu, kjer razpravlja o oblikah prilizovanja. Sofistiko nave\xc5\xbee na sprejemanje zakonov, govorni\xc5\xa1tvo na vsakdanjo pravosodno prakso. Zgodovinsko gledano so bili sofisti tisti, ki imajo najve\xc4\x8dje zasluge za uspeh govorni\xc5\xa1tva v javnem \xc5\xbeivljenju atenske politike in dru\xc5\xbebe, ki pa politi\xc4\x8dno gledano ni delovalo vedno najbolj preudarno (npr. atenska kazenska ekspedicija na Sicilijo v Pelopone\xc5\xa1ki vojni). Politi\xc4\x8dno breme, da so bile Atene za \xc4\x8dasa Platona zgolj senca minule slave, Platon posredno pripi\xc5\xa1e tudi demago\xc5\xa1kim elementom demokracije in govorni\xc5\xa1tvu kot pedago\xc5\xa1ki praksi demokracije._NEWLINE_Govorni\xc5\xa1tvo vseskozi ostaja okvirna tema dialoga, a ga mestoma zasen\xc4\x8dijo zanimive stranske teme \xc5\xa1e posebej v delu dialoga, kjer je Sokratov sogovornik protoni\xc4\x8dejanski Platonov lik Kalikles.\n_START_SECTION_\nOpredelitve govorni\xc5\xa1tva (448d - 461b)\n_START_PARAGRAPH_\nPrve opredelitve govorni\xc5\xa1tva se nizajo od pomanjkljivih in kro\xc5\xbenih opredelitev:\xc2\xa0\xc2\xbbGovorni\xc5\xa1tvo je ve\xc5\xa1\xc4\x8dina, ki se ukvarja z govorom.\xc2\xab Beseda\xc2\xa0\xc2\xbbgovor\xc2\xab\xc2\xa0je neposreden prevod besede\xc2\xa0\xc2\xbblogos\xc2\xab\xc2\xa0(\xce\xbb\xcf\x8c\xce\xb3\xce\xbf\xcf\x82, mno\xc5\xbeina \xce\xbb\xcf\x8c\xce\xb3\xce\xbf\xce\xb9), s \xc4\x8dimer je poudarjena neposredna soudele\xc5\xbeenost in konfliktnost interesov med filozofijo in sofistiko v dejavnosti govorni\xc5\xa1tva, saj predstavlja obema glavno sredstvo pri prepri\xc4\x8devanju v utemeljenost svojih argumentov govor, a vendar obstajajo med sofistiko in filozofijo odlo\xc4\x8dujo\xc4\x8de razlike. V Gorgijevem popravku prve opredelitve je govorni\xc5\xa1tvo \xc2\xa0\xc2\xbbve\xc5\xa1\xc4\x8dina, ki ima avtoriteto s pomo\xc4\x8djo govora (\xce\xbb\xcf\x8c\xce\xb3\xce\xbf\xcf\x82)\xc2\xab in kot tako sodi med\xc2\xa0\xc2\xbbnajve\xc4\x8dje in najbolj\xc5\xa1e izmed vseh \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih zadev\xc2\xab. Sokrat vodi dialog vseskozi na ravni svoje prepoznavne ironije s postavljanjem banalno preprostih primerov ostalih ve\xc5\xa1\xc4\x8din (zdravilstva, trgovine, astronomije) ter se postopoma pribli\xc5\xbeuje vedno polnej\xc5\xa1i opredelitvi govorni\xc5\xa1tva, ki je povezano s politi\xc4\x8dnim delovanjem v polisu. \xc4\x8clovek, ve\xc5\xa1\xc4\x8d govorni\xc5\xa1tva, je sposoben z govori prepri\xc4\x8dati sodnike na sodi\xc5\xa1\xc4\x8du, sv\xc3\xa8tnike v svetu petstotih, kot tudi v katerem koli drugem javnem zboru. Poleg sodi\xc5\xa1\xc4\x8d je bila ve\xc5\xa1\xc4\x8dina govorni\xc5\xa1tva nujna v tgovini pri barantanju za ceno blaga, pri iskanju politi\xc4\x8dnih zavezni\xc5\xa1tev in hujskanju proti politi\xc4\x8dnim nasprotnikom, prav tako tudi v govorih v \xc4\x8dast zmagovitim olimpijcem, bogovom, vojskovodjem. Sokrata v nadaljevanju zanima, kako bi Gorgija opredelil to prepri\xc4\x8danje, ki izhaja iz govorni\xc5\xa1tva, saj se tudi ostale ve\xc5\xa1\xc4\x8dine, kot so aritmetika, slikarstvo in zdravilstvo ukvarjajo vsaka s svojo obliko prepri\xc4\x8devanja. Sokrat Gorgija privede v strinjanje, da obstajata dve obliki prepri\xc4\x8danj: prvo, ki povzro\xc4\x8da verjetje brez vednosti, in drugo, ki povzro\xc4\x8da v\xc3\xa9denje. Govorni\xc5\xa1ka ve\xc5\xa1\xc4\x8dina se ukvarja s prvo obliko prepri\xc4\x8danj, ki zbujajo verjetje ne pa v\xc3\xa9denja. Primer: od sofistov pou\xc4\x8den in ve\xc5\xa1\xc4\x8d govornik zna prepri\xc4\x8dati sodnike-porotnike v po\xc5\xa1tenost svojega podjetja kljub temu, da je v resnici ogoljufal osebo, ki ga to\xc5\xbei. Toda kljub temu se zgodi, da slednji, to\xc5\xbenik v sodbi izgubi svoje premo\xc5\xbeenje (su\xc5\xbenje, oljke), ker navkljub pozvananju zakonov ni znal oziroma ni bil sposoben prepri\xc4\x8dati sodnikov o goljufiji prvega. Poznavanje zakonov \xc5\xa1e ne zadostuje za zmago pravi\xc4\x8dnega in obsodbo krivi\xc4\x8dnega pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8dem. Porotnike-sodnike se ne prepri\xc4\x8duje s poznavanjem zakonov, pa\xc4\x8d pa z govorni\xc5\xa1ko spretnostjo, ki goljufa poka\xc5\xbee kot \xc5\xbertev, \xc5\xbertev pa kot goljufa._NEWLINE_Neve\xc5\xa1\xc4\x8dost v govorni\xc5\xa1tvu je za Atence pomenilo isto kot neizobra\xc5\xbeenost. To dokazuje tudi Platon, ko skozi za\xc4\x8detne primere pou\xc4\x8devanja v aritmetiki, slikarstvu in telovadbo, prehaja na za atensko dru\xc5\xbebo najbolj pomembno pedago\xc5\xa1ko ve\xc5\xa1\xc4\x8dino: govorni\xc5\xa1tvo. A problem, ki ga dojame Sokrat, je v tem, da govorniki ne pou\xc4\x8dujejo z namenom priti do resni\xc4\x8dnega spoznanja, v\xc3\xa9denja, pa\xc4\x8d pa z namenom la\xc5\xbeno prikazati kot resni\xc4\x8dno, krivi\xc4\x8dno pa kot pravi\xc4\x8dno in obratno. Govornik zna biti bolj prepre\xc4\x8dljiv pred mno\xc5\xbeico od strokovnjaka samega. Gorgija se strinja s tem, da je spretnost govornika v tem, ko prelisi\xc4\x8di strokovnjaka brez da bi vedel kaj o snovi in se mno\xc5\xbeica prej strinja z govornikom kot pa samim strokovnjakom. Vendar se Gorgija brani pred Sokratovimi podtikanji s primerom, da \xc4\x8de u\xc4\x8denec, ki se je nau\xc4\x8dil borilne ve\xc5\xa1\xc4\x8dine, za\xc4\x8dne pretepati star\xc5\xa1e in prijatelje, tega ni kriv u\xc4\x8ditelj, ki ga je nau\xc4\x8dil boksati. Tako se tudi ve\xc5\xa1\xc4\x8dina, kot je govorni\xc5\xa1tvo uporablja razsodno in po\xc5\xa1teno proti sovra\xc5\xbenikom in nasprotnikom, ne pa proti prijateljem in zaveznikom. Govorni\xc5\xa1tvo se po Gorgijevem stali\xc5\xa1\xc4\x8du pou\xc4\x8duje v pravi\xc4\x8dno rabo, za izkrivljanja so krivi neodgovorni posamezniki, ki se sku\xc5\xa1ajo s to ve\xc5\xa1\xc4\x8dino okoristiti._NEWLINE_Z argumentom o pravi\xc4\x8dni rabi govorni\xc5\xa1tva se ujame Gorgija v Sokratovo past: Gorgija sam sebi zahaja v protislovje, ker trdi, da lahko govornik govorni\xc5\xa1tvo uporablja pravi\xc4\x8dno in krivi\xc4\x8dno hkrati. Toda kljub temu ostaja Sokrat previden in sam razkrije nasprotno past govornikov, preden bi se ujel vanjo: namre\xc4\x8d, da si v izpra\xc5\xa1evanju Gorgija prizadeva za zmago, ne pa za resni\xc4\x8dno spoznanje. \xc4\x8ce bi namre\xc4\x8d Sokrat zmagal v razpravi, bi njegovi nasprotniki zrelativizirali Sokrata, da si je kot govornik v besednem obra\xc4\x8dunu prizadeval za zmago nad svojimi nasprotniki. Zato se Sokrat sam raje v naprej postavi med tiste, ki so v razpravi zavrnjeni, kot pa da zmaguje za vsako ceno. Gorgija mu pritrdi, a se ravno zaradi tega ironi\xc4\x8dnega manevra ujame v protislovje. Pobudo za nadaljevanje razprave prevzame Polos, sofist mlaj\xc5\xa1e generacije, ki se je pripravljen distancirati od pravi\xc4\x8dnih namenov starej\xc5\xa1e generacije sofistov in ugovarjati Sokratu v, po Polosovem mnenju, neotesano prenagljenih zaklju\xc4\x8dkih.\n_START_SECTION_\nRazprava s Polosom (461b - 481b)\n_START_PARAGRAPH_\nSokrat postavi v burni razpravi s Polosom ironi\xc4\x8dno definicijo govorni\xc5\xa1tva, ki je povsem v nasprotju s politi\xc4\x8dno realnostjo atenske demokracije, v kateri so imeli govorniki velik politi\xc4\x8dni in dru\xc5\xbebeni vpliv. Govorni\xc5\xa1tvo definira kot eno od oblik oziroma delov prilizovanja, ki ga ima v nasprotju z Gorgijem in mnenji sofistov za nekaj grdega. \'Delov prilizovanja\' s tem ozirom, da govorni\xc5\xa1tvo ni edina oblika prilizovanja. Sokrat na\xc5\xa1teje \xc5\xa1tiri oblike prilizovanja: kuharstvo, kozmetiko, sofistiko in govorni\xc5\xa1tvo, vsako od teh oblik prilizovanja, ki si prizadeva zgolj za ugodje, na pa za najbolj\xc5\xa1e, postavi v dihotomi\xc4\x8dne pare: kuharstvo proti zdravilstvu, kozmetiko proti telovadni ve\xc5\xa1\xc4\x8dini, sofistiko proti zakonodaji in govorni\xc5\xa1tvo proti pravosodju. Kuharstvo, kozmetika, sofistika in govorni\xc5\xa1tvo naj bi po Sokratu ugajali ljudem s prilizovanjem. Telovadni strokovnjaki kaj je za telo najbolj\xc5\xa1e, da je zdravo, strokovnjaki ve\xc5\xa1\xc4\x8di kozmetike pa lahko telo ne najbolj\xc5\xa1ega zdravja napravijo tako, da izgleda kakor zdravo. Podobni obliki prilizovanja, ki pa zadevata najbolj\xc5\xa1e v \xc4\x8dlovekovi du\xc5\xa1i (\xcf\x88\xcf\x85\xcf\x87\xce\xae) sta govorni\xc5\xa1tvo in sofistika, ki lahko slabega \xc4\x8dloveka prika\xc5\xbeeta kot dobrega._NEWLINE_Kot da Polosu to ne bi bilo \xc5\xbee dovolj, Sokrat svoje izzivanje nadgradi \xc5\xa1e s tezo, da imajo govorniki najmanj mo\xc4\x8di med vsemi prebivalci polisa. Protislovje ne bi moglo biti bolj o\xc4\x8ditno, saj je politi\xc4\x8dna praksa kazala ravno nasprotno: govor lahko nekoga razlasti premo\xc5\xbeenja, obsodi na smrt ali pa na izgnanstvo (ostrakizem). Politi\xc4\x8dna praksa ka\xc5\xbee, da ima govorni\xc5\xa1tvo v atenskem polisu politi\xc4\x8dno mo\xc4\x8d, po Polosovem mnenju celo tiransko politi\xc4\x8dno mo\xc4\x8d. Platon brez zadr\xc5\xbekov nave\xc5\xbee govorni\xc5\xa1ko prakso demokrati\xc4\x8dnih Aten s slabimi tiranskimi re\xc5\xbeimi, toda ne z namenom, da bi iz govorni\xc5\xa1tva napravil stra\xc5\xa1ilo (logi\xc4\x8dna zmota ignoratio elenchi), ki bi ga potem z lahkoto zavrgel. Tisto, kar ve\xc5\xbee govornike in tirane, ne zadeva toliko politike kot same utemeljenosti politi\xc4\x8dnega delovanja na prizadevanju za dobrem. V razpravo namre\xc4\x8d Sokrat nave\xc5\xbee poznavanje dobrega, vendar na tem mestu \xc5\xa1e ne gre za idejo Dobrega iz kasnej\xc5\xa1ega dela Dr\xc5\xbeava (Politeja). \'Dobro\' v strinjanju s Polosom omeji zgolj na politi\xc4\x8dni vidik: imeti politi\xc4\x8dno mo\xc4\x8d je nekaj dobrega za tistega, ki jo ima. A za Sokrata imajo tako govorniki kot tirani zelo malo mo\xc4\x8di v polisih ravno iz razloga, ker niso nosilci v\xc3\xa9denja o tem, kaj je dobro, najbolj\xc5\xa1e za polis. Govorniki \xc5\xbeelijo ugajati poslu\xc5\xa1alcem, seveda ne vsem, pa\xc4\x8d pa svoji politi\xc4\x8dni stranki, tirani \xc5\xbeelijo ugajati samim sabo, nikakor pa ne svojim politi\xc4\x8dnim nasprotnikom, za katere se jim zdi dobro, da jih preganjajo, morijo in si lastijo njihovo premo\xc5\xbeenje._NEWLINE_Polosu se govorniki in tirani, ki se okoristijo z nemo\xc4\x8djo \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1ih, ne zdijo pomilovanja vredni. Prej nasprotno. V diktaturi dose\xc5\xbee tiran premo\xc4\x8d nad nasprotniki tudi s spornimi metodami (umor, razlastitev, ipd.), a za tirana so te metode dobre, ker utrjujejo njegovo oblast. Polos Sokrata ad hominem obto\xc5\xbei, da je kve\xc4\x8djemu nevo\xc5\xa1\xc4\x8dljiv tiranu ali pa govorniku, ker sam nima tak\xc5\xa1ne oblasti nad ljudmi, da bi odlo\xc4\x8dal o njihovem \xc5\xbeivljenju ali smrti. Sokrat kategori\xc4\x8dno zavrne to podtikanje z moralno maksimo, da je\xc2\xa0\xc2\xbbkrivico bolje trpeti kot pa jo prizadajati\xc2\xab. V primeru tirana, ki po krivici mori svoje nasprotnike, je za Sokrata tiran bistveno bolj nesre\xc4\x8den od tistega, ki mora po krivici umreti. Polos je ta nevsakdanja trditev nekoliko vpra\xc5\xa1ljiva, saj vsakdanja praksa ka\xc5\xbee, da so lahko sre\xc4\x8dni mnogi ljudje, ki ravnajo krivi\xc4\x8dno. Kot sodoben primer Polos opi\xc5\xa1e vzpon makedonskega kralja Arhelaja na oblast, ki je kot sin kralja in njegove su\xc5\xbenje umoril strica, ne\xc4\x8daka in polbrata, vse, ki so bili po njihovi postavi bolj upravi\xc4\x8deni do prestola, kot pa on sam, ki mu je \xc5\xa1el zgolj dru\xc5\xbebeni status su\xc5\xbenja. Po Sokratu je Arhelaj najnesre\xc4\x8dnej\xc5\xa1i izmed vseh Makedoncev, toda Polos trdi, da dejstva ka\xc5\xbeejo druga\xc4\x8de: Arhelaj je primer tirana, ki je pri vzponu na oblast \xc5\xa1el preko trupel in u\xc5\xbeiva koristi oblasti in razpolaganja s politi\xc4\x8dno mo\xc4\x8djo, kamor je v\xc5\xa1teto tudi odstranjevanje neza\xc5\xbeelenih nasprotnikov. Primer Arhelaja je zato za Polosa primer krivi\xc4\x8dnega, a vendarle sre\xc4\x8dnega \xc4\x8dloveka. \xc5\xa0e ve\xc4\x8d: Polos posku\xc5\xa1a na vsak na\xc4\x8din izvabiti iz Sokrata strinjanje, da je tisti, ki se je preko trupel povzpel na oblast in je zdaj dele\xc5\xbeen vseh \xc4\x8dasti, sre\xc4\x8dnej\xc5\xa1i kot pa njegove \xc5\xbertve. Pravi, da Sokrat no\xc4\x8de priznati sre\xc4\x8de tiranov, sam pa je prepri\xc4\x8dan, da bi Sokrat v podobni situaciji ravnal isto kot Arhelaj. To Polosovo kleveto pri\xc5\xa1teje Sokrat med zelo nizke udarce, saj se mimo tega, da bi sam razsojal o svoji moralni dr\xc5\xbei, raje sklicuje na ugledne pri\xc4\x8de, ki so pripravljena zavre\xc4\x8di Polosova podtikanja o Sokratu._NEWLINE_Sokrat primer o nesre\xc4\x8dnosti krivi\xc4\x8dnega \xc4\x8dloveka, ki je za Polosa v bistvu sre\xc4\x8da, radikalizira s provokativno tezo, da je krivi\xc4\x8den \xc4\x8dlovek nesre\xc4\x8den, toda najnesre\xc4\x8dnej\xc5\xa1i je krivi\xc4\x8dne\xc5\xbe, ki ni bil za svoja zla dejanja nikoli kaznovan. Za Polosa so tisti, ki ravnajo krivi\xc4\x8dno in uidejo pravici sre\xc4\x8dna, kar je najbr\xc5\xbe tudi mnenje ve\xc4\x8dine ljudi. A Sokrat kot Platonov lik filozofa razmi\xc5\xa1lja druga\xc4\x8de. Polos ponovno ugovarja s slikovitim primerom mu\xc4\x8denja uzurpator, ki mu spodleti, ko si posku\xc5\xa1a s krivi\xc4\x8dnim dejanjem pridobiti oblast. Naj mar potem njegovo torturo in muke, ki jih prestaja, smatramo za njegovo sre\xc4\x8do? Sre\xc4\x8den bi bil, pravi Polos, \xc4\x8de bi mu uspelo kot tiranu. Sokrat ostaja neomajen: krivi\xc4\x8dne\xc5\xbe, ki ga ne doleti pravi\xc4\x8dna kazen je nesre\xc4\x8dnej\xc5\xa1i od tistega, ki ga doleti. Stali\xc5\xa1\xc4\x8de, ki je Polosu predvsem v posmeh. V nadaljevanju uspe Sokrat uspe prepri\xc4\x8dati Polosa vsaj v strinjanje glede osnovnih premis, ki vodijo v sklep, da je nekaznovani krivi\xc4\x8dne\xc5\xbe najnesre\xc4\x8dnej\xc5\xa1i. Kot primer uporabi bolezen in zdravje telesa. Krivi\xc4\x8dnost je bolezen du\xc5\xa1e, pravi\xc4\x8dnost pa naredi ljudi premi\xc5\xa1ljene in jih ozdravlja pokvarjenosti. Polosova strinjanja je potrebno vzeti s Sokratom s pridr\xc5\xbeki, ker na nekaterih delnih zaklju\xc4\x8dkih odgovarja z\xc2\xa0\xc2\xbbKa\xc5\xbee tako\xc2\xab ali pa\xc2\xa0\xc2\xbbVerjetno\xc2\xab. O\xc4\x8ditno je, da ga je Sokrat s svojo dialektiko speljal na led in da Sokratu Polos v spodbijanju ni ve\xc4\x8d kos. Sklepne besede o nujnosti, da vsakega krivi\xc4\x8dne\xc5\xbea doleti pravi\xc4\x8dna kazen, Sokrat nave\xc5\xbee na govorni\xc5\xa1tvo, ki bi moralo usmerjati k temu cilju.\n_START_SECTION_\nPravica mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ega (481b - 484c)\n_START_PARAGRAPH_\nKalikles o\xc4\x8dita Sokratu, da \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenje postavlja na glavo s tem, ko trdi nekaj, s \xc4\x8demer se ve\xc4\x8dina ljudi ne strinja. Sokrat se mu zdi kakor slaba \xc5\xa1ala: s tem ko trdi, da je izmakniti se krivici najslab\xc5\xa1a stvar, ni samo proti mnenju ve\xc4\x8dine, pa\xc4\x8d pa sebe postavlja v poseben polo\xc5\xbeaj razsodnika o pravi\xc4\x8dnem in krivi\xc4\x8dnem. Tudi Gorgiju in Polosu ne ostane dol\xc5\xbean in jima o\xc4\x8dita, da sta govorila lep\xc5\xa1e o pravi\xc4\x8dni rabi govorni\xc5\xa1tva ter navezavi na nesre\xc4\x8do krivi\xc4\x8dnega tirana, ker si nista upala povedati, kar sta si mislila in sta raje pristala na prislilno strinjanje s Sokratom, kot pa da bi govorila proti ob\xc4\x8dutju ljudi, ki \xc4\x8drtijo tiste, ki se brezsramno izra\xc5\xbeajo o pravi\xc4\x8dnih stvareh. Kalikles zagovarja moralo mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ega proti \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1emu: Sokratovo razmi\xc5\xa1ljanje ni ni\xc4\x8d drugega kot lastno su\xc5\xbenju, ki je edino zmo\xc5\xbeen trpeti krivico. Ne samo proti Sokratu, Kalikles prezira tudi mno\xc5\xbeice: zakone postavljajo ljudje, ki so \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1i in posku\xc5\xa1ajo zatreti mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e. Slabotnej\xc5\xa1i zmagujejo zgolj zato, ker so v ve\xc4\x8dini, kar je po Kaliklesu v nasprotju z naravo: narava nagrajuje mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e, ki se jim podrejejo \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1i. Toda pri \xc4\x8dloveku je z zakoni in postavo urejeno tako, da imajo \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1i premo\xc4\x8d nad mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1imi. Voljo mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ega so \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1i poimenovali "krivica" in "grdo". Mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e posameznike so \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1i uklonili z vzgojo in zakonodajo. Samozatajevanje, strahopetnost, sramotenje strasti in vse, kar je proti naravi, so \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1i oklicali za vrlino, mo\xc4\x8dne pa obto\xc5\xbeili samopa\xc5\xa1nosti, razuzdanosti in tiranije.\n_START_SECTION_\nZgre\xc5\xa1enost filozofije (484c - 486d)\n_START_PARAGRAPH_\nKalikles nameni Sokratu trpko bodico, da je prestar za ukvarjanje s filozofijo in da je zamudil najbolj\xc5\xa1e v \xc5\xbeivljenju. Najbolj\xc5\xa1a leta za ukvarjanje s filozofijo so, pravi Kalikles, v mladosti. \xc4\x8ce pa se s filozofijo kdo ukvarja dlje, kot je to potrebno, je to zanj pogubno, saj zamuja tako javno udele\xc5\xbebo v politi\xc4\x8dnem udejstvovanju v polisu kot zasebno v zadovoljevanju \xc4\x8dutnih u\xc5\xbeitkov in po\xc5\xbeelenj. Filozof postane v neizku\xc5\xa1enosti posmeh drugim v polisu, sam o sebi pa meni, da je bolj\xc5\xa1i kot drugi. Filozofija pri mladeni\xc4\x8dih je lahko znak plemenite vzgoje, pri starcih, kot je Sokrat, pa znak neotesanosti. Kalikles napoveduje Sokratovo usodo: v primeru, da bo Sokrat kdaj stopil pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8de zaradi obto\xc5\xbeb krivi\xc4\x8dnega in ni\xc4\x8dvrednega to\xc5\xbenika, ki bo zanj zahteval smrtno kazen, se ne bo znal braniti, ker se je vse \xc5\xbeivljenje zamudil z neprakti\xc4\x8dno filozofijo. Sokratu svetuje naj opusti ukvarjanje s filozofijo, ki ni ni\xc4\x8d drugega kot prazno govori\xc4\x8denje.\n_START_SECTION_\nKaliklesova filozofija u\xc5\xbeivanja (468d - 500e)\n_START_PARAGRAPH_\nPo dalj\xc5\xa1em Kaliklesovem govoru, ki je za nasprotnike filozofije pri Platonu izrazito dolg, Sokrat ironi\xc4\x8dno prepozna v Kaliklesu Hermesov dar, tj. nepri\xc4\x8dakovano sre\xc4\x8dno najdbo, bo\xc5\xbeji dar. Ceni namre\xc4\x8d Kaliklesovo odkritost in neposrednost, ki je Gorgija in Polos zaradi srame\xc5\xbeljivosti nista bila zmo\xc5\xbena pokazati, hkrati pa ga poziva Kaliklesa, naj mu bo za vodnika, saj se sam ne moti po svoji volji, pa\xc4\x8d pa iz svoje nevednosti. Sokratove besedne igre Kaliklesa ne zmedejo. Svoje stali\xc5\xa1\xc4\x8de o pravici do vladavine mo\xc4\x8dnih posameznikov na Sokratovo izzivalno dialekti\xc4\x8dno manevriranje dopolni z "najrazumnej\xc5\xa1imi" in "najpogumnej\xc5\xa1imi". Najrazumnej\xc5\xa1i v opravilih, ki zadevajo polis in najpogumnej\xc5\xa1i, da s s svojo mo\xc4\x8djo ubranijo nasprotnikov in jim vladajo. Na Sokratovo vpra\xc5\xa1anje, kako ti najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i, ki naj po Kaliklesu vladajo polisom, vladajo sami nad seboj, Kalikles odgovorja, da najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i vlada drugim, ne pa samemu sebi. Svojim strastem mora vladar pustiti prosto pot in jih mora znati voditi s svojo razumnostjo in pogumom, da si brez sramu, ki je domena mno\xc5\xbeic, upa najve\xc4\x8d in je pripravljen v polnosti udejanjiti svoje u\xc5\xbeitke, strasti in svobodo na \xc5\xa1kodo drugih. Sokrat ga pohvali, ker brez ovinkarjenja trdi tisto, kar si drugi zgolj mislijo, a jih je sram izre\xc4\x8di. Sokrat mu oporeka s prispodobo o preluknjanem sodu, ki pravi, da je \xc4\x8dlovek, ki ga obvladujejo strasti in jih ho\xc4\x8de pote\xc5\xa1iti, kakor preluknjan sod, ki se ga ne da napolniti. Proti tistemu, ki ima polne in \xc4\x8dvrste sode, bi se \xc4\x8dlovek s preluknjanimi sodi zdel nesre\xc4\x8den, saj jih kljub vsemu trudu nikakor ne bi mogel napolniti. A Kaliklesa Sokrat s to prispodobo ne prepri\xc4\x8da: tisti, ki ima polne sode, nima nobenih strasti ve\xc4\x8d in je njegovo \xc5\xbeivljenje vredno toliko kot \xc5\xbeivljenje kamna._NEWLINE_Kaliklesova filozofija u\xc5\xbeivanja je preprosta: pomembno je u\xc5\xbeivati v \xc5\xbeivljenju in se izogibati bole\xc4\x8dinam. A v Sokratovi naravi je, da postavlja ironi\xc4\x8dna vpra\xc5\xa1anja o naravi u\xc5\xbeivanja, ki se Kaliklesu seveda zdijo abotna in po njegovem nimajo nobene zveze z vladarji, ki jih pri vladanju vodijo strasti. Pri 497b pride dialog na najni\xc5\xbejo raven, zato intervenira Gorgija, ki malo umiri Kaliklesa. Na Gorgijevo \xc5\xbeeljo nato Kalikles nadaljuje z odgovarjanjem Sokratu, \xc4\x8deprav je o\xc4\x8ditno, da je strinjanje med njima nemogo\xc4\x8de. Sokrat na sofisti\xc4\x8dni na\xc4\x8din zvaja pomen posameznih besed in jim daje povsem novo pomensko vsebino, s katero pa se Kalikles ne more strinjati. Ob branju dialoga se na besedni ravni zato zdi, da se Kalikles mestoma strinja s Sokratom, ko mu pritrjuje, a na ve\xc4\x8d mestih nas Platon ustavi ob Kaliklesovem sme\xc5\xa1enju Sokrata, ki mu o\xc4\x8dita nezrelost. Na ravni besed poteka v dialogu navidezno strinjanje. Kaliklesova etika izhaja iz moralnega relativizma, ki zagovarja popolno relativnost moralnih norm. \xc4\x8ce parafraziramo Protagoro, za Kaliklesa velja, da je edino merilo stvari mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i \xc4\x8dlovek.\n_START_SECTION_\nNavezava na govorni\xc5\xa1tvo (500e - 505d)\n_START_PARAGRAPH_\nKalikles se je v vsem pripravljen strinjati s Sokratom, le da bi \xc4\x8dim prej zaklju\xc4\x8dil z razpravo . Sokrat nave\xc5\xbee razpravo o u\xc5\xbeitkih na razpravi z Gorgijo in Polosom o govorni\xc5\xa1tvu kot obliki prilizovanja, ki posku\xc5\xa1a z nagovarjanjem ugajati ljudstvu. Namesto da bi govorniki ljudstvu ugajali, bi jih morali u\xc4\x8diti, kako naj postanejo bolj\xc5\xa1i, tj. pravi\xc4\x8dnej\xc5\xa1i. Resni\xc4\x8dno govorni\xc5\xa1tvo si prizadeva dose\xc4\x8di, da bi bile du\xc5\xa1e prebivalcev polisa \xc4\x8dim bolj\xc5\xa1e, pravi\xc4\x8dne in premi\xc5\xa1ljene. Kaliles se z vsem strinja, \xc4\x8deprav je popolnoma indeferenten do Sokratovih stali\xc5\xa1\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nSokratov monolog (505d - 523a)\n_START_PARAGRAPH_\nKalikles zavrne nadaljevanje razprave ter poziva Sokrata, da sam nadaljuje z razpravo, \xc4\x8de jo ho\xc4\x8de kon\xc4\x8dati. Sokrat in Gorgija se s tem strinjata, vseeno pa od Kaliklesa in drugih zahteva pozornost, da ga popravijo, \xc4\x8de se bo motil. V nadaljevanju posku\xc5\xa1a utemeljiti resni\xc4\x8dno govorni\xc5\xa1tvo kot plemenito dejavnost, ki krepi v vrlinah pravi\xc4\x8dnosti in pobo\xc5\xbenosti in mestoma poudari \xc5\xbee znane vsebine razgovorov s predhodniki o nesre\xc4\x8di nekaznovanih in prena\xc5\xa1anju krivic. Ameri\xc5\xa1ki filozof Robert Nozick v eseju\xc2\xa0\xc2\xbbSokratove uganke\xc2\xab\xc2\xa0(Socratic Puzzles) opozori na pomembno razhajanje med Sokratovo pregovorno nevednostjo in njegovim zaupanjem v trditve, da je nekaznovani krivi\xc4\x8dne\xc5\xbe nesre\xc4\x8dnej\xc5\xa1i od kaznovanega, in da je veliko gr\xc5\xa1e krivico prizadejati, kot pa jo trpeti. Vztrajanje na trdnih moralnih stali\xc5\xa1\xc4\x8dih Sokrata postavlja nasproti relativisti\xc4\x8dni sofistiki. Govorni\xc5\xa1tvo bi moralo v javnem \xc5\xbeivljenju u\xc4\x8diti po zgledu pravi\xc4\x8dnosti, da bi bili prebivalci polisa \xc4\x8dim bolj\xc5\xa1i. Ta naloga pa je v Atenah spodletela tudi najve\xc4\x8djim politikom, Perikleju, Kimonu, Miltiadu, Temistokleju, ki so kljub voja\xc5\xa1kim uspehom in dru\xc5\xbebeni blaginji pozneje do\xc5\xbeivljali mu\xc4\x8dna demago\xc5\xa1ka preganjanja s strani njihovih politi\xc4\x8dnih nasprotnikov. Kot resni\xc4\x8dno vrli vladarji bi si morali od prebivalcev Aten pridobiti spo\xc5\xa1tovanje, kljub temu da niso ravnali krivi\xc4\x8dno._NEWLINE_Govornik bi moral zato z Atenci ravnati kakor zdravnik: ne bi jih smel razvajati s sladkimi besedami, ampak jih javno opominjati na njihova krivi\xc4\x8dna dejanja z namenom, da se njihova du\xc5\xa1a pobolj\xc5\xa1a. Zbrani publiki Sokrat najavlja svojo usodo: prej med te, ki se prilizujejo, se sam pri\xc5\xa1teva med zdravnike, ki posku\xc5\xa1ajo ozdraviti du\xc5\xa1e Atencev. Ne boji se, da bo v sodbi, \xc4\x8de bo do nje pri\xc5\xa1lo, obsojen na smrt, ker se ne bo znal braniti z govorni\xc5\xa1tvom. To bi bilo zanj strahopetno, \xc4\x8de bi se v najte\xc5\xbejih preizku\xc5\xa1njah zatekal v govorni\xc5\xa1tvo. Premi\xc5\xa1ljeno in pogumno je, \xc4\x8de Atence tudi v najte\xc5\xbejih preizku\xc5\xa1njah ne neha opominjati na to, kar je najbolj\xc5\xa1e, da se izogibajo krivi\xc4\x8dnih dejanj.\n_START_SECTION_\nMit o usodi du\xc5\xa1 (523a - 527e)\n_START_PARAGRAPH_\nSokrat kon\xc4\x8da dialog z zgodbo o posmrtnem bivanju, ki nagrajuje pravi\xc4\x8dne in pobo\xc5\xbene, kaznuje pa krivi\xc4\x8dne in brezbo\xc5\xbene. Zgodba je mit (gr\xc5\xa1ko \xce\xbc\xcf\x85\xce\xb8\xce\xbf\xcf\x82), toda za Sokrata ima status resni\xc4\x8dnega._NEWLINE_V Kronosovi so bili pravi\xc4\x8dni in pobo\xc5\xbeni posmrtno nagrajeni z bivanjem na Otokih bla\xc5\xbeenih, medtem ko so bili krivi\xc4\x8dni in brezbo\xc5\xbeni vr\xc5\xbeeni v kraj pokore in kazni, Tartar. Toda ker so sodniki sodili \xc5\xa1e \xc5\xbeivim ljudem tik pred smrtjo, so dobivali zgre\xc5\xa1ene sodbe, saj so na Otoke bla\xc5\xbeenih prihajali ljudje, ki so zavedli sodnike s svojimi olep\xc5\xa1animi telesi in lepimi obla\xc4\x8dili, a so bili pokvarjeni v du\xc5\xa1ah. Zevs je re\xc5\xa1il problem tako, da so trije sodniki Minos, Radamantis in Ajak sodili ne ve\xc4\x8d \xc5\xa1e \xc5\xbeivim ljudem, pa\xc4\x8d pa golim du\xc5\xa1am prostih teles in brez vsega zemeljskega okrasja. Kakor tik po smrti ohrani svoje poteze in brazgotine \xc5\xbeivljenja, jih podobno ohrani du\xc5\xa1a, le da so njene brazgotine krivi\xc4\x8dna dejanja, ki jih je storila drugim. Omenjeni sodniki pregledajo vsako du\xc5\xa1o posebej, ne da bi vedeli, kateremu telesu pripada, in \xc4\x8de kateri od njih zaloti du\xc5\xa1o, polno krivi\xc4\x8dnih dejanj, razuzdanosti,ipd., jo da pri pri\xc4\x8di odvesti v je\xc4\x8do v Tartar. Tam obstajata dve kategoriji krivi\xc4\x8dnih du\xc5\xa1: prve, ki je mogo\xc4\x8de izbolj\xc5\xa1ati s kaznijo, in druge, nepobolj\xc5\xa1ljive, ki nimajo od kazni nobene koristi ve\xc4\x8d, da bi se pobolj\xc5\xa1ali, je pa njihovo trpljenje v Hadu, svarilni zgled za \xc5\xa1e pobolj\xc5\xa1ljive. Med slednje, nepobolj\xc5\xa1ljive, sodijo najprej tirani, ki so za \xc4\x8dasa vladanja storili neizmerne krivice. Du\xc5\xa1o filozofa, ki pa je \xc5\xbeivela pravi\xc4\x8dno, sodniki ob\xc4\x8dudujejo in jo napotijo na Otoke bla\xc5\xbeenih._NEWLINE_Sokrat izzove mol\xc4\x8de\xc4\x8de Gorgijo, Polosa in Kaliklesa, naj doka\xc5\xbeejo, da je treba \xc5\xbeiveti na drug na\xc4\x8din, kot se ka\xc5\xbee v tem mitu. Dialog se zaklju\xc4\x8di z jalovo spobudo Kaliklesu, naj se mu pridru\xc5\xbei na poti pravi\xc4\x8dnosti in zavr\xc5\xbee svoj nauk, da ne bo obstal presene\xc4\x8den ob dnevu svoje smrti.\n_START_SECTION_\nVplivi Platonovega Gorgija\n_START_PARAGRAPH_\nDialog Gorgija je kakor ostali Platonovi dialogi, v katerih so osebe dialoga znani sofisti, obsodba sofistike kot profesionalne ve\xc5\xa1\xc4\x8dine in govorni\xc5\xa1tva, ki so ga sofisti prou\xc4\x8devali. Do sofistov je neprizanesljiv, a hkrati predstavljajo Platonova besedila klju\xc4\x8dni vir sofistike, od za\xc4\x8detnika Protagore, ki je en redkih sofistov s filozofskim zanimanjem, preko popolnoma retori\xc4\x8dnega Gorgije do drznih sofistov mlaj\xc5\xa1e generacije, Kaliklesa in Trazimaha, o katerih ne pri\xc4\x8da noben zanesljiv zgodovinski vir. Toda gotovo so bile ideje Kaliklesa in Trazimaha, sofistov, ki dajeta mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1im pravico, da zatirajo \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1e, v tistem \xc4\x8dasu aktualne._NEWLINE_Nem\xc5\xa1ki filozof Friedrich Wilhelm Nietzsche je radikalni kritik Platonove filozofije in Sokrata kot Platonovega lika, ki pooseblja filozofa. Nasproti Platonu hvali sofistiko kot tisto kulturo, ki ohranja stik z realnostjo. Lik Kaliklesa je gotovo prepoznavno vplival na Nietzscheja. Nietzsche tako kot Kalikles obsoja \xc4\x8dredo, ki si zdru\xc5\xbeena podredi mo\xc4\x8dne z moralo, obi\xc4\x8daji in zakoni._NEWLINE_Prvi prevod odlomkov iz Gorgije smo Slovenci dobili z izdajo Predsokratikov leta 1946. Prevajalec in filolog Anton Sovre je v \xc5\xa1ir\xc5\xa1i sklop izdaje uvrstil Kaliklesov uvodni in najdalj\xc5\xa1i odgovor Sokratu. Leta 1960 je iz\xc5\xa1el celoten Sovretov prevod Platonovega Gorgije v izdaji zalo\xc5\xbebe Slovenska matica skupaj z dialogom Simpozij. Leta 2004 je iz\xc5\xa1el pri Mohorjevi dru\xc5\xbebi celoten prevod Corpus platonicum izpod peresa prevajalca, filologa in filozofa Gorazda Kocijan\xc4\x8di\xc4\x8da. Prevajalec je dialogu dodal vsebinsko razumevanje dialoga (spodbude), ki se \xc5\xa1ir\xc5\xa1e vklaplja v celoten Platonov opus._NEWLINE_Dialog Gorgija ostaja aktualen z vidika konflikta med dvema sistemoma vrednot, ki jih slovenski filozof Boris \xc5\xa0inigoj razdeli na prvi Kaliklesov proti-eti\xc4\x8dni sistem, ki raje tepe \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1e, in na temu zoperstavljeno Sokratovo etiko, ki je raje tepena, kot pa da sama pretepa \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1e.'