b'\n_START_ARTICLE_\nGAU-8 Avenger\n_START_PARAGRAPH_\nGAU-8/A Avenger je sedemcevni Gatlingov protitankovski top kalibra 30 mm, ki ga je v 1970. letih razvilo podjetje General Electric. Znan je predvsem kot glavno oro\xc5\xbeje ameri\xc5\xa1kega juri\xc5\xa1nega letala Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II, poleg tega pa je vgrajen tudi v avtomatski ladijski obrambni sistem Goalkeeper CIWS. Zdaj ga proizvaja podjetje General Dynamics._NEWLINE_Top je zelo u\xc4\x8dinkovit proti oklepnim vozilom, posebej se je izkazal med zalivsko vojno v za\xc4\x8detku 1990. let. Po drugi strani je zaradi granat z osiroma\xc5\xa1enim uranom sporna njegova uporaba v urbanih okoljih (npr. med udele\xc5\xbebo letal A-10 v vojnah v nekdanji Jugoslaviji), saj predstavlja razpr\xc5\xa1eno radioaktivno strelivo in njegovi ostanki zdravstveno tveganje za civilno prebivalstvo. Prav tako so izpostavljeni vzdr\xc5\xbeevalci v opori\xc5\xa1\xc4\x8dih.\n_START_SECTION_\nZgradba in delovanje\n_START_PARAGRAPH_\nOd ustja cevi do zadnje strani bobna za strelivo meri 5,9 m, od tega je boben 88 cm \xc5\xa1irok in 1,82 m dolg. Strelni mehanizem s cevmi tehta 280 kg, sestavljeno oro\xc5\xbeje skupaj s strelivom in mehanizmom za dovajanje streliva pa 1828 kg, kar predstavlja 16\xc2\xa0% prazne te\xc5\xbee celotnega letala A-10. Ima dva hidromotorja, enega za strelni mehanizem in drugega za dovajanje streliva, ki ju poganja zunanji hidravli\xc4\x8dni sistem. Naboji so vstavljeni v utore na teko\xc4\x8dem traku brez fizi\xc4\x8dnih povezav med njimi, kar odpravlja te\xc5\xbeave z zablokiranjem, ki so sicer pogoste pri hitrostrelnem oro\xc5\xbeju._NEWLINE_Top ima visoko hitrost streljanja: v prvih izvedenkah je lahko pilot preklapljal med 2100 in 4200 izstrelki na minuto, kasneje pa je bila hitrost streljanja fiksirana na 3900 na minuto. Ob spro\xc5\xbeitvi potrebuje pribli\xc5\xbeno pol sekunde, da se zavrti na delovno hitrost, tako da v prvi sekundi izstreli 50 granat, nato pa 65 do 70 na sekundo. Certificiran je za natan\xc4\x8dnost \xc2\xbb5-mil, 80\xc2\xa0%\xc2\xab, kar pomeni, da 80\xc2\xa0% zadetkov prileti znotraj sto\xc5\xbeca s kotom 5 miliradianov. Pri razdalji 1220 m do cilja, za katero je top optimiziran, je to krog s premerom 12,4 metra. Neizstreljene granate in prazni tulci se po streljanju vrnejo v boben._NEWLINE_Izstreljuje krogle kalibra 30 mm, obi\xc4\x8dajno vanj nalo\xc5\xbeijo me\xc5\xa1anico protioklepnih granat PGU-14/B in visokoeksplozivnih za\xc5\xbeigalnih granat PGU-13/B v razmerju 4:1. Granate PGU-14/B imajo lahek aluminijast ovoj in sredico iz osiroma\xc5\xa1enega urana, ki daje krogli prebojno mo\xc4\x8d in ima \xc5\xa1e dodaten za\xc5\xbeigalni u\xc4\x8dinek. Tretji tip nabojev so trena\xc5\xbene granate PGU-15/B, ki so balisti\xc4\x8dno enakovredne visokoeksplozivnim granatam PGU-13/B. Pri izstopni hitrosti blizu 1000 m/s je mo\xc4\x8d krogel primerljiva z granatami iz havbic kalibra 75 in 105 mm iz druge svetovne vojne, na razdalji enega kilometra lahko prebijejo oklep debeline 38 mm, na razdalji 500 m pa debeline 69 mm. Granate vseh treh tipov merijo v dol\xc5\xbeino 29 cm in tehtajo pribli\xc5\xbeno 700 g (primerljivo s pollitrsko steklenico pija\xc4\x8de).\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\nGAU-8 je nastal vzporedno s programom A-X, katerega rezultat je bilo letalo A-10 Thunderbolt. Vojno letalstvo ZDA je leta 1970 izdalo specifikacije zainteresiranim oro\xc5\xbearskim podjetjem, izmed katerih je izbralo podjetji General Electric in Philco Ford za izdelavo prototipa ter streliva zanj. Hkrati je dobilo podjetje Hughes Tool Co. pogodbo za razvoj rezervnega topa po licenci \xc5\xa1vicarskega podjetja Oerlikon, a se je re\xc5\xa1itev General Electrica, ki je bila naposled izbrana, obnesla tako dobro, da so razvoj rezerve kmalu ustavili._NEWLINE_Ker prototipa nista bila kon\xc4\x8dana pravo\xc4\x8dasno za preskus na prvih prototipih letal A-X (Northrop YA-9 in Republic A-10A), so vanje za\xc4\x8dasno vgradili General Electricov M61A1 Vulcan podobnih dimenzij. Po kon\xc4\x8danem tovarni\xc5\xa1kem presku\xc5\xa1anju topa so ga leta 1974 vgradili namesto M61A1 v vse dotedanje preskusne primerke A-10A ter ga dodobra preskusili \xc5\xa1e v zraku. To je razkrilo nekaj manj\xc5\xa1ih te\xc5\xbeav, predvsem uga\xc5\xa1anje motorjev zaradi vstopa plinov, ki nastajajo ob \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnih eksplozijah v nosu letala, kar so konstruktorji upo\xc5\xa1tevali pri izdelavi ostalih primerkov.'