b'\n_START_ARTICLE_\nSmiljan Rozman\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nKmalu po rojstvu se je z dru\xc5\xbeino preselil v \xc5\xa0marje pri Jel\xc5\xa1ah. Zaradi o\xc4\x8detovega poklica (bil je davkar) so se veliko selili. Osnovno \xc5\xa1olo je kon\xc4\x8dal v Radovljici, gimnazijo pa na Ptuju in v Mariboru. Med drugo svetovno vojno so bili izgnani v Srbijo, v Kragujevac, nato je moral na prisilno delo v Nem\xc4\x8dijo in Francijo. Po vojni se je vrnil v Maribor in se vpisal na u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de, ki ga je zaklju\xc4\x8dil leta 1949. Med \xc5\xa1tudijem se je preizkusil v ve\xc4\x8d poklicih; bil je tovarni\xc5\xa1ki delavec, filmski igralec, glasbenik \xe2\x80\x93 igral je bobne, saksofon in klarinet. Vzdr\xc5\xbeeval se je sam, saj o\xc4\x8de ni mogel skrbeti za \xc5\xa1est sinov. Udele\xc5\xbeeval se je ve\xc4\x8dernega te\xc4\x8daja risanja, ki so ga na pobudo akademskega slikarja Maksa Kav\xc4\x8di\xc4\x8da organizirali mariborski likovniki. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju na u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8du je hotel \xc5\xa1tudirati slikarstvo, vendar je zaradi pomanjkanja u\xc4\x8diteljev hkrati z diplomo dobil odlo\xc4\x8dbo o namestitvi na Hrva\xc5\xa1kem v Lepoglavi, kjer je pou\xc4\x8deval na osnovni \xc5\xa1oli. _NEWLINE_Jeseni 1950 je moral na slu\xc5\xbeenje voja\xc5\xa1kega roka. Po krivem so ga obto\xc5\xbeili \xc5\xa1ovinizma in \xc2\xbbprotiarmadnega razpolo\xc5\xbeenja\xc2\xab, zato ga je sodi\xc5\xa1\xc4\x8de v Zagrebu zaradi la\xc5\xbenega pri\xc4\x8danja  obsodilo na tri leta in pol zapora. Kazen je prestajal v Bosanski Gradi\xc5\xa1ki. Mama Marija je dosegla, da je bil po letu in pol izpu\xc5\xa1\xc4\x8den, toda u\xc4\x8diteljskega poklica ve\xc4\x8d ni smel opravljati. Po vrnitvi iz izgnanstva v domovino, v Maribor, je bila mama izredno aktivna, po\xc5\xbertvovalna in humana pri pomo\xc4\x8di revnim ljudem. _NEWLINE_Leta 1953 se je Smiljan vpisal na \xc5\xa1tudij psihologije in pedagogike na Filozofski fakulteti v Ljubljani. Bil je \xc4\x8dlan Dru\xc5\xa1tva slovenskih pisateljev in slovenskega PEN-a.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nS svojimi zgodnjimi deli spada med za\xc4\x8detnike moderne povojne proze. Pisal je romane, novele, humoreske, \xc4\x8drtice  in povesti, mladinsko prozo, scenarije za televizijske, radijske in lutkovne igre, scenarije za kratke in risane filme ter besedila za \xc5\xa1ansone. Objavljati je za\xc4\x8del leta 1948 v Mladinski reviji. V Svitu, Mladih potih, Besedi in kasneje Novih obzorjih ter Na\xc5\xa1i sodobnosti je objavljal novele, v dnevnem in tedenskem \xc4\x8dasopisju pa feljtone z aktualno in dnevno problematiko. Del tega je iz\xc5\xa1el v knji\xc5\xbenih izborih._NEWLINE_Njegova proza je fabulativno nezapletena. Prikazuje predvsem malega \xc4\x8dloveka iz okolij, v katerih ga je spoznaval: svet ob morju (romana Obala, Dru\xc5\xa1\xc4\x8dina) in stari Maribor  (roman Mesto). V romanih Nekdo, Ru\xc5\xa1evine in Pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de je z avantgardnimi prijemi prikazoval razosebljenost v vojni. V poznej\xc5\xa1ih delih je junake psiholo\xc5\xa1ko poglobil ter okrepil humornost in grotesknost. _NEWLINE_Plodovit je bil kot pisec del za otroke in mladostnike. Prilagajal se je stopnji njihovega osebnostnega razvoja in uporabljal elemente kriminalnih in pustolovskih zgodb, pravljic \xe2\x80\x93 Lov za ukradenimi milijoni. Nekaj jih je objavil v revijah Ciciban  in Pionirski list._NEWLINE_Je avtor ve\xc4\x8d radijskih in televizijskih iger in scenarijev za televizijske igre po lastnih literarnih predlogah. Napisal je scenarije za lutkovna filma Intermezzo in Don Pedro ter risani film Zimska zgodba (1962) in kratka igrana filma Kavarna (1975), Basistov ponedeljek (1986). Zasnoval je scenarija za baleta Lizistrata (1975) in \xc5\xbdica (1976). _NEWLINE_Za mladinsko povest Reporter Tej\xc4\x8d poro\xc4\x8da je prejel Levstikovo nagrado, za romana Nekdo in Mesto  Pre\xc5\xbeihovo, za roman Dru\xc5\xa1\xc4\x8dina pa nagrado Pre\xc5\xa1ernovega sklada. Za radijske drame je dobil pet nagrad.'