b'\n_START_ARTICLE_\nArhitektura stolnic in velikih cerkev\n_START_PARAGRAPH_\nArhitekturo stolnic, bazilik in velikih cerkev zaznamuje velik obseg zgradb in sledi eni izmed ve\xc4\x8d razvejanih tradicij oblike, funkcije in sloga, ki vse izhajajo iz zgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danske arhitekturne tradicije, ki je bila vzpostavljena v konstantinovem obdobju._NEWLINE_Stolnice, pa tudi mnoge opatijske cerkve in bazilike, imajo dolo\xc4\x8dene kompleksne strukturne oblike, ki jih redkeje najdemo v \xc5\xbeupnijskih cerkvah. Prav tako so nagnjene k vi\xc5\xa1ji stopnji sodobnega arhitekturnega sloga in so dela vrhunskih obrtnikov in imajo status tako cerkvenega kot socialnega, ki ga obi\xc4\x8dajna \xc5\xbeupnijska cerkev nima. Tak\xc5\xa1na stolnica ali velika cerkev je na splo\xc5\xa1no ena najlep\xc5\xa1ih stavb v svoji regiji in je sredi\xc5\xa1\xc4\x8de lokalnega ponosa. \xc5\xa0tevilne stolnice in bazilike ter \xc5\xa1tevilne opatijske cerkve sodijo med najbolj znana arhitekturna dela na svetu. Med njimi so bazilika sv. Petra, Stolnica Notre-Dame v Parizu, stolnica v K\xc3\xb6lnu, stolnica v Salisburyju, pra\xc5\xa1ka stolnica, stolnica v Lincolnu, bazilika svetega Dionizija, bazilika Santa Maria Maggiore, bazilika San Vitale, bazilika svetega Marka, Westminstrska opatija, Stolnica Vasilija bla\xc5\xbeenega, Gaud\xc3\xadjeva nepopolna Sagrada Familia in starodavna cerkev Hagija Sofija, zdaj muzej._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1e velike cerkve so iz pozne antike. Kot kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo in gradnja cerkva in stolnic po vsem svetu, je bil njihov na\xc4\x8din gradnje odvisen od lokalnih materialov in lokalnih tehnik. Razvili so se razli\xc4\x8dni arhitekturni slogi in njihova modna \xc5\xa1iritev, ki so jo prina\xc5\xa1ali meni\xc5\xa1ki rodovi, ki so jih po\xc5\xa1iljali \xc5\xa1kofje iz ene regije v drugo in s potovanjem glavnih kamnosekov, ki so slu\xc5\xbeili kot arhitekti . Slogi velikih cerkvenih zgradb so zaporedoma znani kot zgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danski, bizantinski, romanski, gotski, renesan\xc4\x8dni, baro\xc4\x8dni, razli\xc4\x8dni neo-slogi poznega 18. do za\xc4\x8detka 20. stoletja in moderni . V vsakega od akademskih slogov so vklju\xc4\x8dene regionalne zna\xc4\x8dilnosti. Nekatere od teh zna\xc4\x8dilnosti so tako zna\xc4\x8dilne za dolo\xc4\x8deno dr\xc5\xbeavo ali regijo, da se pojavljajo, ne glede na slog, v arhitekturi cerkva, ki so jih gradili ve\xc4\x8d stoletij.\n_START_SECTION_\nFunkcija\n_START_PARAGRAPH_\nMed najve\xc4\x8djimi in najbolj arhitekturno pomembnimi cerkvami na svetu so bile zgrajene mnoge stolnice ali opatijske cerkve. Med rimskokatoli\xc5\xa1kimi cerkvami so bile mnoge dvignjene v status bazilike. V nadaljevanju navedene kategorije niso izklju\xc4\x8dne. Cerkev je lahko samostanska, slu\xc5\xbei kot stolnica in je tudi bazilika. Med velikimi protestantskimi cerkvami nekatere, kot je Ulmski Minster, niso nikoli slu\xc5\xbeile kot nobena od teh. Druge, kot je Westminstrska opatija, so nekdanje opatije in stolnice. Niti pravoslavne niti protestantske cerkve niso ozna\xc4\x8dene kot bazilike v katoli\xc5\xa1kem smislu. Izraz stolnica v pravoslavju in protestantizmu se v\xc4\x8dasih ohlapno uporablja za veliko cerkev, ki ni glavna \xc5\xa1kofovska cerkev. Nekatere pomembne cerkve se imenujejo templji ali oratoriji.\n_START_SECTION_\nOd hi\xc5\xa1ne cerkve do cerkve\n_START_PARAGRAPH_\nOd 1. do za\xc4\x8detka 4. stoletja je ve\xc4\x8dina kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih skupnosti \xc4\x8dastila v zasebnih domovih, pogosto skrivaj. Nekatere rimske cerkve, kot je bazilika San Clemente v Rimu, so zgrajene neposredno nad hi\xc5\xa1ami, kjer so \xc4\x8dastili zgodnji kristjani. Druge zgodnje rimske cerkve so zgrajene na krajih kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega mu\xc4\x8deni\xc5\xa1tva ali na vhodu v katakombe, kjer so pokopavali kristjane. Prve zelo velike kr\xc5\xa1\xc4\x8danske cerkve so bile zgrajene v Rimu in izvirajo iz za\xc4\x8detka 4. stoletja, ko je cesar Konstantin prvi\xc4\x8d legaliziral kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo. Nekatere najve\xc4\x8dje rimske cerkve, zlasti Santa Maria Maggiore in sveti Janez v Lateranu, so bile ustanovljene v 4. stoletju. Bolj znana bazilika sv. Petra, ki je stolnicna cerkev v Rimu, je bila cerkev svetega Peter tudi iz 4. stoletja, vendar se ni\xc4\x8d od nje ni ohranilo.\n_START_SECTION_\nAtrij\n_START_PARAGRAPH_\nKo so zgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danske skupnosti za\xc4\x8dele graditi cerkve, so \xc4\x8drpale eno posebno zna\xc4\x8dilnost hi\xc5\xa1, ki so bile pred njimi, atrij ali dvori\xc5\xa1\xc4\x8de s kolonado, ki ga obkro\xc5\xbea. Ve\xc4\x8dina teh atrijev je izginila. Dober primer ostaja v baziliki San Clemente v Rimu, druga pa je bila zgrajena v romanskem obdobju, to je bazilika svetega Ambro\xc5\xbea v Milanu. Potomce teh atrijev je mogoce videti v velikih kvadratnih kri\xc5\xbenih hodnikih, ki jih najdemo ob mnogih stolnicah, in v velikih kolonadah ali trgih kot pri baziliki sv. Petra v Rimu in sv. Marka v Benetkah ter Camposanto (sveto polje) pri stolnica v Pisi.\n_START_SECTION_\nArhitekturne oblike, skupne mnogim stolnicam in velikim cerkvam\n_START_PARAGRAPH_\nOpomba - Spodnji seznam je sestavljen po Banistru Fletcherju, angle\xc5\xa1kem arhitektu in zgodovinerju. Zaradi raznolikosti posameznih zgodovinskih stavb se vse zna\xc4\x8dilnosti ne nana\xc5\xa1ajo na vsako zgradbo.\n_START_SECTION_\nOsi\n_START_PARAGRAPH_\nKot je opisano zgoraj, je ve\xc4\x8dina stolnic in velikih cerkva v obliki kri\xc5\xbea, in imajo dolo\xc4\x8deno os. Os je na splo\xc5\xa1no v smeri vzhod / zahod z zunanjim poudarkom na zahodni fronti, obi\xc4\x8dajno z glavnim vhodom in notranji poudarek na vzhodnem koncu, tako da se kongregacija soo\xc4\x8da s smerjo Kristusovega prihoda. Ker gre za smer vzhajajo\xc4\x8dega sonca, se arhitekturne zna\xc4\x8dilnosti vzhodnega konca pogosto osredoto\xc4\x8dajo na izbolj\xc5\xa1anje notranje razsvetljave s soncem. Ni pa vsaka cerkev ali stolnica usmerjena strogo vzhod / zahod, ampak kljub temu uporabljajo izraz vzhodni konec in zahodna fronta. \xc5\xa0tevilne rimske cerkve, predvsem bazilika sv. Petra, so obrnjene v nasprotno smer.\n_START_SECTION_\nLadja\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina stolnic in velikih cerkva zahodnoevropske tradicije ima visoko \xc5\xa1iroko ladjo z ni\xc5\xbejima stranskima ladjama, ki sta na obeh straneh lo\xc4\x8deni z arkadami. Ob\xc4\x8dasno so stranske ladje visoke kot glavna ladja in tvorijo dvoransko cerkev. Mnoge stolnice imajo na obeh straneh dve stranski ladji. Notre Dame de Paris ima dve in vrsto kapelic._NEWLINE_V primeru centralno na\xc4\x8drtovane cerkve je glavna os tista med glavnimi vrati in oltarjem.\n_START_SECTION_\nTransept\n_START_PARAGRAPH_\nTranssept tvori krake cerkvene stavbe. V angle\xc5\xa1kih stolnicah imajo samostanske ustanove pogosto dva transepta. Kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de, kjer se sre\xc4\x8data ladja in transept, se imenuje kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de in ga pogosto premaguje majhen zvonik, imenovan fl\xc3\xa8che (konica), kupola ali, zlasti v Angliji, velik stolp z zvonikom ali brez njega.\n_START_SECTION_\nNavpi\xc4\x8dni poudarek\n_START_PARAGRAPH_\nNa splo\xc5\xa1no je vidna zunanja zna\xc4\x8dilnost, ki se dviguje navzgor. Lahko je kupola, osrednji stolp, dva zahodna stolpa ali stolpi na obeh koncih kot v stolnici v Speyerju. Stolpi se lahko zaklju\xc4\x8dijo s konicami ali zvoniki ali majhno kupolo.\n_START_SECTION_\nFasade\n_START_PARAGRAPH_\nFasada "zahodna fronta" ali westwerk je najbolj okra\xc5\xa1en del zunanjosti s procesijskimi vrati, pogosto tremi in pogosto bogato okra\xc5\xa1ena s kiparskim okrasom, marmorjem ali kamnitim krogovi\xc4\x8djem. Fasada ima pogosto veliko okno, v\xc4\x8dasih okno rozeta ali osrednjo kiparsko skupino._NEWLINE_V zahodnoevropski tradiciji so fasade pogosto urejene s parom stolpov. Ti stolpi izvirajo iz tradicije, ki se je izvajala v cerkvi Svetega groba v Jeruzalemu. Med Velikim tednom bodo verniki hodili v procesiji po kri\xc5\xbenem potu, ki vodi do bazilike, ki je bila v zgodnjih kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih \xc4\x8dasih sestavljena iz kupolnega sveti\xc5\xa1\xc4\x8da nad grobnico in "verande", ki ima stopni\xc5\xa1\xc4\x8de na obeh straneh, podprto z majhnim stolpom, kjer je vstopala in izstopala procesija. Ti stolpi so bili sprejeti simboli\xc4\x8dno, zlasti v romanski arhitekturi, kot kotni stolpi\xc4\x8di. V normanski in gotski arhitekturi so zasijali kot veliki stolpi, ki so dosegli svojo veli\xc4\x8dastno vi\xc5\xa1ino v K\xc3\xb6lnski stolnici, kjer stolpa nista bila dokon\xc4\x8dana do konca 19. stoletja.\n_START_SECTION_\nZunanji okras\n_START_PARAGRAPH_\nZunanja dekoracija stolnice ali velike cerkvene zgradbe je pogosto arhitekturna in likovna. Dekorativni arhitekturni pripomo\xc4\x8dki so stebri, pilastri, arkade, venci, frizi in krogovi\xc4\x8dje. Oblike, ki jih uporabljajo te zna\xc4\x8dilnosti, so ena od najjasnej\xc5\xa1ih znakov sloga in obdobja vsake posamezne stavbe. Likovni elementi lahko vklju\xc4\x8dujejo kiparstvo, slike in mozaik._NEWLINE_Kiparstvo je prevladujo\xc4\x8d likovni dekorativni element v ve\xc4\x8dini regij, kjer so stavbe iz kamna. V velikih srednjeve\xc5\xa1kih cerkvah v Franciji, \xc5\xa0paniji, Angliji in Nem\xc4\x8diji najdemo figurativno kiparstvo, ki krasi fasade in portale._NEWLINE_Cerkve iz opeke, kot na primer v Italiji, so pogosto okra\xc5\xa1ene z mozaiki, intarzijo, vgrajenimi marmornimi frizi in samostojnimi kipi na strehi. Mozaiki so bili posebna zna\xc4\x8dilnost bizantinske arhitekture in so glavna oblika okra\xc5\xa1evanja mnogih pravoslavnih cerkva, tako zunaj kot notranje._NEWLINE_Najpogostej\xc5\xa1a tema v okrasju, tako zunanjem kot notranjem, katerekoli cerkve, je odre\xc5\xa1enje \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva po Jezusu Kristusu. Dekorativna shema pogosto deluje kot Sveto pismo preprostega \xc4\x8dloveka, ki opozarja obiskovalca cerkve, da je v biblijskem smislu pravica do nagrade za njegovo gre\xc5\xa1no naravo smrt in da se lahko samo skozi Jezusa pridobi odpu\xc5\xa1\xc4\x8danje in odre\xc5\xa1enje. Shema se ponavadi za\xc4\x8dne zunaj cerkve, na zahodni fronti, s prikazom Kristusa sodnika nad preklado glavnih vrat. V romanskih in gotskih zgradbah je to ponavadi skulpturna skupina, ki lahko vklju\xc4\x8duje celotno sceno Poslednje sodbe s podrobnostmi o du\xc5\xa1ah, ki so jih tehtali in nagrajevali ali pa so jih demoni vlekli v pekel. V tistih cerkvah, v katerih prevladuje naslikana, ne pa kiparska dekoracija, je Poslednja sodba pogosto v notranjosti zahodnega konca in ne na zunanjosti.\n_START_SECTION_\nGlavna in stranske ladje\n_START_PARAGRAPH_\nGlavno del stavbe, ki predstavlja dalj\xc5\xa1i krak kri\xc5\xbea, kjer se zbirajo verniki, se imenuje ladja. Izraz je iz latinske besede za ladjo. Stolnica je simboli\xc4\x8dno ladja, ki v neurjih \xc5\xbeivljenja nosi Bo\xc5\xbeje ljudstvo. Poleg tega je visoka lesena streha velike cerkve podobna konstrukciji ladijskega trupa. _NEWLINE_Ladja ima na obeh straneh stransko ladjo, lo\xc4\x8deno od glavne z vrsto slopov ali stebrov. Stranske ladje olaj\xc5\xa1ujejo gibanje ljudi, tudi ko je glavna ladja polna vernikov. Prav tako krepijo strukturo s podpiranjem notranjih sten, ki nosijo visoko streho, ki je v primeru \xc5\xa1tevilnih stolnic in drugih velikih cerkva iz kamna. Nad streho stranske ladje je svetlobno nadstropje z okni, ki osvetljujejo glavno ladjo._NEWLINE_V nekaterih velikih cerkvah, \xc5\xa1e posebej v pozno srednjeve\xc5\xa1kih cerkvah, sta na obeh straneh glavne, lahko dve stranski ladji. Cerkve imajo lahko eno stransko ladjo in vrsto kapel na obeh straneh. V nekaterih cerkvah, zlasti v Nem\xc4\x8diji, so stranske ladje skoraj tako visoke kot glavna, kar tvori dvoransko cerkev. V tem primeru, ker ni svetlobnega nadstropja, so okna v stranskih ladji pogosto zelo visoka, da lahko osvetljujejo prostor.\n_START_SECTION_\nKri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de in transept\n_START_PARAGRAPH_\nKri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de je to\xc4\x8dka v veliki cerkvi, kjer se kri\xc5\xbeajo ladje. Ta to\xc4\x8dka je navzven pogosto ozna\xc4\x8dena s stolpom ali kupolo, notranje pa s pomoli in loki, ki morajo nositi te\xc5\xbeo take konstrukcije. Notranjost kupole ali stolpa je lahko ena glavnih arhitekturnih zna\xc4\x8dilnosti notranjosti cerkve. V centralno na\xc4\x8drtovani cerkvi, kot je Hagija Sofija, ki je zna\xc4\x8dilnost \xc5\xa1tevilnih pravoslavnih cerkev, je velik notranji prostor stavbe pokrit s kupolo._NEWLINE_Transept predstavlja simbol kri\xc5\xbea, pa tudi prostor za kongregacijo in dodatne kapele. Kapele v transeptu so pogosto posve\xc4\x8dene dolo\xc4\x8denemu svetniku ali dolo\xc4\x8denemu vidiku v \xc5\xbeivljenju in delu Kristusa, kot sta Rojstvo ali Vstajenje. V nekaterih angle\xc5\xa1kih stolnicah je pogosto prisoten \xc5\xa1e drugi transept, ki vsebuje kapele, ki olaj\xc5\xa1ajo vsakodnevno bo\xc5\xbejo slu\xc5\xbebo za klerike.\n_START_SECTION_\nKor in prezbiterij\n_START_PARAGRAPH_\nV cerkvi, v kateri se del cerkve razprostira onkraj transepta, je ta podalj\xc5\xa1ek arhitekturno poimenovan prezbiterij, za katerega je stro\xc5\xbeja opredelitev kor in sveti\xc5\xa1\xc4\x8de z glavnim oltarjem, v \xc5\xa1ir\xc5\xa1i definiciji prostora pa vklju\xc4\x8duje celoten vzhodni krak zunaj kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8da. Ta arhitekturna oblika je obi\xc4\x8dajna v normanski in gotski arhitekturi. Kor, kjer obstaja, obi\xc4\x8dajno vsebuje korne klopi in \'sveti\xc5\xa1\xc4\x8de\' in \'katedro\' (\xc5\xa1kofovski prestol). Arhitekturni "kor" je potrebno razlikovati od pevskega kora (pevski zbor) ali pevske galerije. V srednjem veku so bili vsi duhovniki ali fantje v pevskem koru, kor/prezbiterij (strogo opredeljen) pa je bilo obmo\xc4\x8dje, ki ga je zasedala uradna duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina. V stolnicah so v koru sedeli kanoniki in drugi duhovniki, prav tako menihi v samostanskih cerkvah._NEWLINE_V angle\xc5\xa1kih stolnicah z dvema transeptoma je \xc5\xa1e eno obmo\xc4\x8dje izven kora, ki se imenuje prezbiterij. Tukaj lahko duhovniki ali menihi izvajajo svoje zasebne pobo\xc5\xbenosti. Pogosto obstajajo \xc5\xa1tevilne dodatne kapele, ki so proti vzhodnemu koncu stolnice ali opatijske cerkve. Glavna med njimi je Marijina kapela, ki je posve\xc4\x8dena Devici Mariji.\n_START_SECTION_\nOltar\n_START_PARAGRAPH_\nOltar v cerkvi je miza, na katero je duhovnik pred uporabo v obredu evharistijo polo\xc5\xbeil sveti kruh in vino za posvetitev. Glavni oltar v cerkvi je v dolo\xc4\x8denem prostoru, imenovanem \xc2\xbbsveti\xc5\xa1\xc4\x8de\xc2\xab. \xc5\xa0tevilne cerkve imajo v cerkvi \xc5\xa1e dodatni oltar, prav tako pa tudi oltarje v kapelah. Oltar katoli\xc5\xa1ke cerkve je lahko iz marmorja. V ve\xc4\x8dini protestantskih in anglikanskih cerkva so oltarji iz lesa, simboli mize Zadnje ve\xc4\x8derje in ne \xc5\xbertvenega oltarja._NEWLINE_Sveti\xc5\xa1\xc4\x8de je pogosto lo\xc4\x8deno od ostalega dela cerkve z ograjo in korno pregrado, pri pravoslavnih in bizantinskih katoli\xc5\xa1kih cerkvah pa z ikonostasom, ki predstavlja popolno vizualno in fizi\xc4\x8dno pregrado. Sveti\xc5\xa1\xc4\x8de je ponavadi najbolj okra\xc5\xa1en del cerkve, ki ustvarja vizualno usmeritev proti oltarju. To je mogo\xc4\x8de storiti na ve\xc4\x8d na\xc4\x8dinov. Lahko je izrezljana ali pobarvana oltarna slika, velik izrezljan zaslon, imenovan retabel ali struktura, imenovana ciborij, ki tvori kro\xc5\xa1njo nad oltarjem. V angle\xc5\xa1kih cerkvah, ki imajo kvadratni vzhodni konec, steno za oltarjem pogosto napolni zelo veliko vitra\xc5\xbeno okno.\n_START_SECTION_\nKorne klopi in orgle\n_START_PARAGRAPH_\nIzraz \xc2\xbbkor\xc2\xab\xc2\xa0se uporablja na tri razli\xc4\x8dne na\xc4\x8dine glede na stolnico. Poleg arhitekturne rabe se nana\xc5\xa1a tudi na zbor \xc2\xbbpevcev\xc2\xab, pogosto mo\xc5\xa1kih in fantov, ki pojejo med obredom. Izraz se uporablja tudi za ta del cerkve, kjer so korne klopi in kjer potekajo ma\xc5\xa1e. V stolnici ali veliki cerkvi so na tem obmo\xc4\x8dju lahko name\xc5\xa1\xc4\x8deni sede\xc5\xbei, imenovani \'korne klopi\', ki zagotavljajo sede\xc5\xbee za stolni\xc4\x8dno duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino in nekatere kongregacije. Korne klopi so pogosto bogato izrezljane in okra\xc5\xa1ene. \xc5\xa0kofov prestol ali cathedra je pogosto v tem prostoru. Kor je lahko lo\xc4\x8den od ladje z visoko okra\xc5\xa1eno korno pregrado iz lesa ali kamna. Orgle, ki zagotavljajo glasbo in spremljajo pevski zbor, so lahko na korni pregradi ali pa na galeriji nad korom ali v transeptu. Nekatere cerkve imajo orgle na zahodnem koncu cerkve.\n_START_SECTION_\nKrstilnik, bralni pult in pri\xc5\xbenica\n_START_PARAGRAPH_\nProti zahodnemu koncu ladje stoji krstilnik ali vodni bazen\xc4\x8dek, na katerem se izvaja obred krsta. Postavljen je proti vratom, ker krst pomeni vstop v skupnost cerkve. Na sprednji strani ladje stoji bralni pult, iz katerega se bere Sveto pismo. V \xc5\xa1tevilnih cerkvah ima obliko orla, ki podpira knjigo na raztegnjenih krilih in je simbol Janeza Evangelista._NEWLINE_Tretja pomembna oprema ladje je pri\xc5\xbenica ali govornica, iz katere se pridigajo pridige in razlaga Sveto pismo. Pri\xc5\xbenica je lahko iz marmorja ali lesa in je lahko preprosta zgradba ali predstavlja izredno izpopolnjeno klesano strukturo. Pogosto jo krasijo krilate figure \xc4\x8dloveka, lev, bik in orel, ki predstavljajo evangeliste Matej, Marko, Luka in Janez.\n_START_SECTION_\nOkras\n_START_PARAGRAPH_\nNotranje dekorativne zna\xc4\x8dilnosti stolnice ali velike cerkve lahko sledi skrbno zasnovani shemi, ki bi lahko nadaljevala temo, ki se je za\xc4\x8dela na zahodni fronti. Obstajajo \xc5\xa1tevilni primeri, ki pri\xc4\x8dajo o tem in vklju\xc4\x8dujejo mozai\xc4\x8dne oboke pravoslavnih cerkva, vitra\xc5\xbee srednjeve\xc5\xa1kih cerkva in kiparske sheme baro\xc4\x8dnih cerkva. V mnogih drugih primerih je bila taka enotna shema izgubljena v zgodovini stavbe._NEWLINE_Kljub izgubam in spremembam smeri je cilj oblikovanja notranjosti cerkve prena\xc5\xa1anje sporo\xc4\x8dila Evangelija. V ta namen imajo mnoge cerkve v svojih dekorativnih shemah elemente Biblije preprostega \xc4\x8dloveka, ki ilustrirajo Kristusovo \xc5\xbeivljenje in druge s tem povezane pripovedi, z namenom izobra\xc5\xbeevanja gledalca. Med temi predstavitvami so postaje kri\xc5\xbeevega pota in Kri\xc5\xbeanje, ki je tradicionalno viselo iz oboka ali pa je bilo postavljeno na korni pregradi na vhodu v prezbiterij. Druge figurativne predstavitve so skulpture ali slike svetnikov in prerokov, ki so predmet panelov na ikonostasu pravoslavnih cerkva._NEWLINE_Simbolike, ki se uporablja v starih cerkvah, modernim ljudem ni vedno lahko brati. Vrline in pregrehe lahko predstavljajo majhne figure s posebnimi lastnostmi ali \xc5\xbeivali, za katere se domneva, da vsebujejo posebno kakovost. Obi\xc4\x8dajen primer je pelikan, za katerega so mislili, da kljuva svoje prsi, da bi nahranil svoje mladi\xc4\x8de po krvi in tako predstavlja Kristusovo ljubezen za Cerkev._NEWLINE_Dekorativna shema je navadno dosegla vrhunec pri oltarju, kjer bi bila poslikana oltarna tabla ali retabel ali pa bi jo uokvirjal vitra\xc5\xbe ali mozaik v apsidi.\n_START_SECTION_\nZgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danski slog\n_START_PARAGRAPH_\nObdobje arhitekture, imenovanega zgodnja ali paleokr\xc5\xa1\xc4\x8danska, je trajalo od prvih kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih cerkvenih zgradb v za\xc4\x8detku 4. stoletja do razvoja izrazito bizantinskega sloga, ki se je pojavil v \xc4\x8dasu vladanja Justinijana I. v 6. stoletju, in ne z odstranitvijo sede\xc5\xbea rimskega imperija v Bizanc, ki ga je izvedel Konstantin Veliki leta 330. Nekatere najstarej\xc5\xa1e kr\xc5\xa1\xc4\x8danske cerkve so bile zgrajene v Armeniji, kjer je kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo postalo uradna religija leta 301. Majhna bazilika svetega Kri\xc5\xbea pri Aparanu je tradicionalno datirana v 4. stoletje._NEWLINE_Velike zgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danske cerkve so v splo\xc5\xa1nem imele obliko ladijskih bazilik z apsido. Bazilika Santa Maria Maggiore je med zgodnjimi ve\xc4\x8djimi cerkvami v Rimu ohranila velik del svoje prvotne notranje ureditve, njene obse\xc5\xbene bazilikalne razse\xc5\xbenosti, preprost apsidalni konec, veliko kolonado, ki podpira raven venec, ne pa loke in zelo zgodnje mozai\xc4\x8dne dekoracije. Santa Sabina, tudi v Rimu, ponazarja preprostost arhitekturne dekoracije, ki je zna\xc4\x8dilna za mnoge zgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danske bazilike. Druge pomembne cerkve tega obdobja sta dve starodavni kro\xc5\xbeni cerkvi v Rimu, bazilika Santa Costanza in San Stefano Rotondo. Te cerkve so zaznamovale njihova formalna uporaba rimskih arhitekturnih stebrnih redov, pri \xc4\x8demer so jonski kapiteli podpirajo nadstropje v Santa Maria Maggiore, korintski v Santa Sabini in Santa Costanzi ter vsi trije redi v San Stefanu. V Santa Costanzi so debele ope\xc4\x8dne stene osrednjega tamburja podprte s tankimi, elegantnimi stebri, ki so zdru\xc5\xbeeni, da bi zagotovili dodatno mo\xc4\x8d, vsak par pa podpira majhen del venca, iz katerega izvirajo loki. _NEWLINE_\xc5\xa0tevilne rimske cerkve so ohranile zgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danske mozaike. Tisti v Santa Costanzi so podobni mozaikom in naslikanim okraskom, ki jih najdemo v javnih in doma\xc4\x8dih prostorih in so v veliki meri geometrijski ali cvetli\xc4\x8dni, vendar natan\xc4\x8dna preiskava razkriva veliko kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko simboliko pri izbiri motivov. Ena najobse\xc5\xbenej\xc5\xa1ih dekorativnih shem od obdobja, ki je vsaj delno ostala nedotaknjena, je tista v Santa Maria Maggiore, kjer je proskenij apside okra\xc5\xa1en z zgodbami o Jezusovem otro\xc5\xa1tvu, vzetem iz Matejevega evangelija._NEWLINE_Kjer so ostale cerkve na zgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danskih temeljih, so ve\xc4\x8dinoma precej spremenjene, so v slabem stanju in niso ve\xc4\x8d sposobne pre\xc5\xbeiveti ali pa so ru\xc5\xa1evine brez strehe, stanje, ki je pred prenovo v 15. stoletju skoraj prehitelo San Stefano.  Bazilika Jezusovega rojstva v Betlehemu iz 4. stoletja je Justinijan I. obnovil po po\xc5\xbearu v 6. stoletju, vendar se zdi, da je ohranil veliko prvotne oblike, vklju\xc4\x8dno z velikimi rimskimi kolonadami. Konstantinova bazilika Bo\xc5\xbejega groba pa je bila po nalogu fatimidskega kalifa Al-Hakima leta 1009 poru\xc5\xa1ena, tako da je danes to popolna rekonstrukcija._NEWLINE_Evfrazijeva bazilika v Pore\xc4\x8du, Hrva\xc5\xa1ka, je bila ustanovljena leta 360 na mestu hi\xc5\xa1ne cerkve in je zadr\xc5\xbeala del rimskega tlaka. \xc4\x8ceprav je bila cerkev obnovljena in okra\xc5\xa1ena v poznem 6. stoletju, je ohranila zgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danske zna\xc4\x8dilnosti, vklju\xc4\x8dno z atrijem. Ve\xc4\x8d zgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danskih cerkva obstaja v Siriji in Armeniji, ve\xc4\x8dinoma v poru\xc5\xa1enem stanju. Prikazujejo rimske, ne bizantinske arhitekturne zna\xc4\x8dilnosti, vendar imajo regionalni zna\xc4\x8daj, ki se razlikuje od tistih v Rimu.\n_START_SECTION_\nRokoko\n_START_PARAGRAPH_\nSlog rokokoja je pozna evolucija baro\xc4\x8dne arhitekture, ki je bil prvi\xc4\x8d viden v francoski doma\xc4\x8di arhitekturi in oblikovanju. Odlikuje ga asimetrija, ki jo najdemo v dekoraciji, obi\xc4\x8dajno v obliki okra\xc5\xa1enih skulpturiranih kartu\xc5\xa1 ali meja. Ti okraski so ohlapno zasnovani na organskih predmetih, zlasti na \xc5\xa1koljkah in rastlinah, pa tudi na drugih naravnih oblikah, ki imajo o\xc4\x8ditno \'organiziran kaos\', kot so valovi oblakov. Tako okra\xc5\xa1ene cerkve imajo lahko mo\xc4\x8dno baro\xc4\x8dno arhitekturno obliko, vendar imajo splo\xc5\xa1no lahkotnost in ne\xc5\xbenost videza, ki se v\xc4\x8dasih opisuje kot \'igrivost\'. Tak\xc5\xa1ne so \xc5\xa1tevilne romarske cerkve na Bavarskem v Nem\xc4\x8diji, predvsem bazilika \xc5\xa1tirinajstih svetnikov (Vierzehnheiligen) blizu Bamberga, ki jo je oblikoval Balthasar Neumann, mojster in verjetno za\xc4\x8detnik sloga. To zdru\xc5\xbeuje razmeroma stabilno zunanjost z dinami\xc4\x8dnim notranjim na\xc4\x8drtom in \xc4\x8dudovito orkestrirano dekorativno shemo poslikanega stropa in figurativne skulpture, vse v raznoliki paleti pozla\xc4\x8dene rokoko kartu\xc5\xa1e. Fasada ima valovito povr\xc5\xa1ino in se dviguje z nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8do okra\xc5\xa1enostjo do domi\xc5\xa1ljijskih kupol, ki so za\xc5\xa1\xc4\x8ditni znak bavarskih cerkva in velikega dela srednje in vzhodne Evrope._NEWLINE_Najzna\xc4\x8dilnej\xc5\xa1i primer rokokojske cerkvene zgradbe je Dresdenska Frauenkirche, ki je bila pred kratkim obnovljena po skoraj popolnem uni\xc4\x8denju v drugi svetovni vojni. Celotna konstrukcija predstavlja dinami\xc4\x8dno, nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8de gibanje, ki se zdru\xc5\xbeuje s poslastico arhitekturnih detajlov, zna\xc4\x8dilnih za rokoko slog. V tej cerkvi prevladuje zvonasta kupola, ki posnema obliko tistih, ki jih najdemo na ne\xc5\xa1tetih cerkvenih stolpih v tej regiji, vendar tukaj ni ustvarjena v lesu, oblepljenem s kovino, temve\xc4\x8d kot mogo\xc4\x8dna zidana kupola.\n_START_SECTION_\nNeo slogi\n_START_PARAGRAPH_\n18. in 19. stoletje so bili \xc4\x8dasi \xc5\xa1iritve in kolonizacije s strani zahodnih Evropejcev. To je bil tudi \xc4\x8das velikega kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega preporoda in v Angliji je pri\xc5\xa1lo do velike rasti v rimskokatoli\xc5\xa1ki cerkvi. Veliko je bilo tudi industrializacije in rasti mest. Potrebne so bile nove cerkve in stolnice. Srednjeve\xc5\xa1ki slogi, zlasti gotski, so veljali za najprimernej\xc5\xa1e za gradnjo novih stolnic, tako v Evropi kot v kolonijah._NEWLINE_Stolnice v neogotskem slogu vklju\xc4\x8dujejo anglikansko stolnico v Liverpoolu v Angliji, Novo stolnico v Linzu v Avstriji, stolnico svetega Janeza v New Yorku in stolnico svetega Patrika v Melbournu v Avstraliji._NEWLINE_Vse stolnice, ki so v neo slogu, niso gotske. Westminstrska stolnica, sede\xc5\xbe rimokatoli\xc5\xa1kega nad\xc5\xa1kofa v Westminstru, je eklekti\xc4\x8dna oblika prete\xc5\xbeno bizantinskega sloga s polikromiranimi stenami, kupolami in zelo visokim italijanskim zvonikom. Marija, kraljica svetovne stolnice v Kanadi, je neorenesan\xc4\x8dna zgradba, ki temelji na svetem Petru v Rimu.\n_START_SECTION_\nModerni slog\n_START_PARAGRAPH_\n20. stoletju se je gradnja v srednjeve\xc5\xa1kem slogu nadaljevala, vendar v razgaljeni, \xc4\x8disto funkcionalni obliki, pogosto v opeki. Dober primer je stolnica Guildford v Angliji. Druga je anglikanska stolnica Armidale v Avstraliji._NEWLINE_Po drugi svetovni vojni so tradicionalne ideje opustili zaradi obnove bombardiranih stolnic v Coventryju. Stara stolnica je bila pravzaprav velika \xc5\xbeupnijska cerkev, ki je bila dvignjena v status stolnice. Njena veli\xc4\x8dasten stolp je na sre\xc4\x8do u\xc5\xa1el hudi \xc5\xa1kodi. Nova stolnica v Coventryju, iz izmeni\xc4\x8dnih plo\xc5\xa1\xc4\x8d zidov in vitrajev, posku\xc5\xa1a simboli\xc4\x8dno zajeti smisel stare stolni\xc4\x8dne cerkve, ne da bi jo posku\xc5\xa1ala reproducirati. Liverpoolska metropolitanska stolnica je odgovor 20. stoletja na centralno na\xc4\x8drtovano cerkev, veliko kro\xc5\xbeno strukturo s sveti\xc5\xa1\xc4\x8dem v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du.\n_START_SECTION_\nPost modernizem\n_START_PARAGRAPH_\nKot pri drugih postmodernih gibanjih se je postmoderno gibanje v arhitekturi oblikovalo kot odziv na ideale modernizma kot odziv na zaznano ne\xc5\xbenost, sovra\xc5\xbenost in utopizem modernega gibanja. \xc4\x8ceprav je v arhitekturi cerkve redek, pa so kljub temu nekateri pomembni primeri, ko so arhitekti za\xc4\x8deli obnavljati in rekonstruirati zgodovinske sloge in \'kulturni spomin\' kr\xc5\xa1\xc4\x8danske arhitekture. Med znane strokovnjake spadajo dr. Steven Schloeder, Duncan Stroik in Thomas Gordon Smith._NEWLINE_Funkcionalne in formalizirane oblike in prostore modernisti\xc4\x8dnega gibanja nadome\xc5\xa1\xc4\x8da nepopravljivo raznolika estetika: slogi tr\xc4\x8dijo, oblika je sprejeta zaradi nje same in novi na\xc4\x8dini gledanja znanih slogov in prostora so v obilju. Mogo\xc4\x8de je najbolj o\xc4\x8ditno, da so arhitekti ponovno odkrili izrazno in simbolno vrednost arhitekturnih elementov in oblik, ki so se razvili skozi stoletja gradnje - ki pogosto ohranjajo pomen v literaturi, poeziji in umetnosti -, ki pa jih je sodobno gibanje opustilo.'