b'\n_START_ARTICLE_\nAntioksidant\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x81ntioksid\xc3\xa1nt je molekula, ki lahko upo\xc4\x8dasni ali prepre\xc4\x8di oksidacijo drugih molekul. Oksidacija je kemi\xc4\x8dna reakcija prenosa elektrona iz ene substance na spojino, ki se oksidira (reducent). Pri oksidacijskih reakcijah lahko nastajajo prosti radikali, ki v telesu spro\xc5\xbeijo veri\xc5\xbene radikalske reakcije, posledice teh pa so lahko po\xc5\xa1kodbe celic. Antioksidanti prekinejo propagacijsko fazo teh reakcij, saj reagirajo s prostimi radikali in jih tako nevtralizirajo (odstranijo intermediate s prostimi radikali), s tem pa prepre\xc4\x8dijo oksidacijo drugih molekul. Antioksidanti so dostikrat reducenti, kot so tioli ali polifenoli._NEWLINE_\xc4\x8ceprav so oksidacijske reakcije klju\xc4\x8dne za \xc5\xbeivljenje, so lahko tudi usodne. Zaradi tega so \xc5\xbeivali in rastline razvile kompleksne antioksidantne sisteme z mnogimi tipi antioksidantov, kot so glutation, vitamin C in vitamin E ter multikomponentne encimske sisteme, kot so katalaze, superoksid dismutaze (SOD) in raznovrstne peroksidaze. Nizka raven antioksidantov ali inhibicija delovanja antioksidantnih encimskih sistemov privede do pojava tako imenovanega oksidativnega stresa, ta pa lahko po\xc5\xa1koduje ali celo ubije celice._NEWLINE_Ker sklepajo, da je oksidativni stres klju\xc4\x8dnega pomena pri razvoju in manifestaciji \xc5\xa1tevilnih bolezni pri \xc4\x8dloveku, je raba antioksidantov v farmakologiji podvr\xc5\xbeena mnogim raziskavam, s poudarkom na uporabi antioksidantov pri zdravljenju kapi in nevrodegenerativnih bolezni. Vendar pa do sedaj \xc5\xa1e ni razjasnjeno, ali je oksidativni stres vzrok ali posledica bolezni. Dandanes je \xc5\xa1iroko raz\xc5\xa1irjena tudi raba antioksidantov v prehranskih dopolnilih z upanjem na pozitivne u\xc4\x8dinke na zdravje in prepre\xc4\x8devanje bolezni, kot sta rak in ateroskleroze. \xc4\x8ceprav so nekatere \xc5\xa1tudije dokazale pozitivne u\xc4\x8dinke antioksidantnih pripravkov na zdravje, pa druge obse\xc5\xbene klini\xc4\x8dne \xc5\xa1tudije niso odkrile pozitivnih u\xc4\x8dinkov testiranih formulacij, dodatno pa prekomerna uporaba antioksidantnih pripravkov zdravju lahko celo \xc5\xa1kodi. Poleg uporabnosti v medicini so antioksidanti \xc5\xa1iroko uporabljeni kot konzervansi v prehrambeni in kozmeti\xc4\x8dni industriji ter za prepre\xc4\x8devanje degradacije gume in bencina v industriji.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nIzraz antioksidant se je v za\xc4\x8detku uporabljal specifi\xc4\x8dno za substance, ki so prepre\xc4\x8devale porabo kisika. Ob koncu 19. in za\xc4\x8detku 20. stoletja je bila izvedena obse\xc5\xbena raziskava, posve\xc4\x8dena uporabi antioksidantov v pomembnih industrijskih procesih, kot so prepre\xc4\x8devanje korozije kovin, vulkanizacija gume in prepre\xc4\x8devanje polimerizacije goriv v motorjih z notranjim zgorevanjem._NEWLINE_Zgodnje raziskave pomena antioksidantov v biologiji so bile fokusirane na uporabo antioksidantov za prepre\xc4\x8devanje oksidacije nenasi\xc4\x8denih ma\xc5\xa1\xc4\x8dob, ki povzro\xc4\x8di \xc5\xbearkost. Antioksidantno aktivnost so merili s preprosto metodo, kjer je bila ma\xc5\xa1\xc4\x8doba v zaprti posodi izpostavljena kisiku, pri tem pa so merili porabo kisika. Vendar pa je omenjeno podro\xc4\x8dje do\xc5\xbeivelo revolucijo \xc5\xa1ele z identifikacijo vitaminov A,C in E kot antioksidantov, kar je privedlo do spoznanja o pomenu antioksidantov v biokemiji \xc5\xbeivih organizmov._NEWLINE_Mehanizme delovanja antioksidantov so za\xc4\x8deli raziskovati ob spoznanju, da je za spojino z antioksidantnimi lastnostmi zelo verjetno, da se bo sama hitro oksidirala. Raziskave o mehanizmu prepre\xc4\x8devanja lipidne peroksidacije z vitaminom E so privedle do spoznanja, da so antioksidanti pravzaprav mo\xc4\x8dni reducenti, ki prepre\xc4\x8dujejo oksidativne reakcije tako, da lovijo reaktivne kisikove spojine oz. reaktivne kisikove zvrsti (ROS) in z njimi reagirajo, \xc5\xa1e preden le-te po\xc5\xa1kodujejo celice.\n_START_SECTION_\nOksidativni izziv v biologiji\n_START_PARAGRAPH_\nVelika ve\xc4\x8dina kompleksnih organizmov za svoj obstoj potrebuje kisik, hkrati pa je kisik zelo reaktivna molekula, ki po\xc5\xa1koduje celice s tvorbo reaktivnih kisikovih zvrsti, kar je tako imenovan \xc2\xbbparadoks metabolizma\xc2\xab. Posledi\xc4\x8dno so \xc5\xbeivi organizmi razvili kompleksen preplet antioksidantnih metabolitov in encimov, ki v medsebojno povezanem delovanju prepre\xc4\x8dujejo oksidativne po\xc5\xa1kodbe celi\xc4\x8dnih komponent, kot so DNK, beljakovine in lipidi. V splo\xc5\xa1nem antioksidantni sistem bodisi prepre\xc4\x8duje nastanek teh \xc5\xa1kodljivih reaktivnih snovi ali pa jih odstranjuje, \xc5\xa1e preden lahko po\xc5\xa1kodujejo vitalne komponente celic. Glede na pomembne funkcije reaktivnih kisikovih spojin, kot je celi\xc4\x8dna signalizacija, pa naloga antioksidantnega sistema ni odstranitev oksidantov iz organizma v celoti, pa\xc4\x8d pa zagotoviti optimalno koli\xc4\x8dino le-teh v celicah._NEWLINE_Med reaktivne kisikove spojine, ki nastajajo v celicah, sodijo vodikov peroksid (H\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x82), hipoklorna kislina (HClO) in prosti radikali, kot sta hidroksilni radikal (\xe2\x80\xa2OH)  in superoksidni anion (O\xe2\x82\x82\xe2\x81\xbb). Hidroksilni radikal je \xc5\xa1e posebej nestabilen in zato hitro in nespecifi\xc4\x8dno reagira z veliko ve\xc4\x8dino biolo\xc5\xa1kih molekul. Nastane iz vodikovega peroksida s kovinsko kataliziranimi redoks reakcijami, kot je Fentonova reakcija. Omenjeni oksidanti lahko po\xc5\xa1kodujejo celice s spro\xc5\xbeitvijo veri\xc5\xbenih kemijskih reakcij, kot je lipidna peroksidacija, ali pa z oksidacijo DNK oz. beljakovin. Po\xc5\xa1kodbe DNK lahko privedejo do mutacij in posledi\xc4\x8dno do razvoja raka, \xc4\x8de niso pravo\xc4\x8dasno popravljene s popravljalnimi mehanizmi, medtem ko lahko po\xc5\xa1kodbe beljakovin povzro\xc4\x8dijo inhibicijo encimov, beljakovinsko denaturacijo in degradacijo._NEWLINE_Med procesom pridobivanja metaboli\xc4\x8dne energije se porablja kisik, pri tem pa nastajajo tudi reaktivne kisikove spojine. Pri tem na ve\xc4\x8d stopnjah dihalne verige kot stranski produkt nastaja superoksidni anion. Med procesom celi\xc4\x8dnega dihanja je izrednega pomena tudi redukcija koencima Q v kompleksu III, saj na tej stopnji kot intermediat nastaja izredno reaktiven prosti radikal (Q\xc2\xb7\xe2\x81\xbb). Nestabilen intermediat lahko privede do tako imenovanega \xc2\xbbpu\xc5\xa1\xc4\x8danja elektronov\xc2\xab, ko elektroni preidejo neposredno na kisik in nastaja reaktivni superoksidni anion, namesto da bi prenos elektronov potekal preko kontroliranih faz dihalne verige. Prav tako nastajajo reaktivne kisikove zrsti v podobni seriji reakcij v svetlobni fazi fotosinteze pri rastlinah. Nastanek le-teh je vsaj delno zavrt s fotoinhibicijo, v kateri sodelujejo karotenoidi; nastanek reaktivnih kisikovih zvrsti zavira reakcija antioksidantov s predhodno reduciranimi fotosintetskimi reakcijskimi centri.\n_START_SECTION_\nAskorbinska kislina\n_START_PARAGRAPH_\nAskorbinska kislina ali vitamin C je monosaharidni antioksidant, ki ga najdemo tako pri \xc5\xbeivalih, kot tudi pri rastlinah. Ker ga \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko telo ne more sintetizirati, je potreben vnos s hrano in je zato vitamin. Ve\xc4\x8dina drugih \xc5\xbeivali lahko vitamin C sintetizira sama, zato ga v prehrani ne potrebujejo. V celicah se po reakciji z glutationom, ki jo katalizirajo encimi protein disulfid izomeraze in glutaredoksini,  nahaja v reducirani obliki. V tak\xc5\xa1ni obliki je mo\xc4\x8dan reducent, zaradi \xc4\x8desar lahko reducira ter s tem nevtralizira reaktivne kisikove zvrsti, kot je vodikov peroksid. Poleg direktnega antioksidantnega delovanja je substrat za antioksidantni encim askorbat peroksidazo, kar je \xc5\xa1e posebej pomembno za obrambo proti stresu pri rastlinah.\n_START_SECTION_\nGlutation\n_START_PARAGRAPH_\nGlutation je peptid, ki vsebuje aminokislino cistein, in je prisoten prakti\xc4\x8dno pri vseh aerobnih organizmih. Ker ga sintetizirajo celice iz osnovnih aminokislin, ga ni potrebno vna\xc5\xa1ati s hrano. Antioksidantne lastnosti glutationa so posledica prisotnosti tiolne skupine v cisteinu. Ta je reducent, ki se lahko reverzibilno oksidira in nato ponovno reducira. Po reakciji z encimom glutation reduktazo se glutation v celicah nahaja v reducirani obliki, kot tak pa reducira druge prisotne metabolite ali oksidante same. Zaradi visoke koncentracije in klju\xc4\x8dne vloge pri vzdr\xc5\xbeevanju celi\xc4\x8dnega redoks stanja, je glutation eden najpomembnej\xc5\xa1ih celi\xc4\x8dnih antioksidantov.\n_START_SECTION_\nMelatonin\n_START_PARAGRAPH_\nMelatonin je mo\xc4\x8dan antioksidant, ki zlahka prehaja celi\xc4\x8dne membrane in krvno-mo\xc5\xbegansko pregrado. Za razliko od ostalih antioksidantov ni podvr\xc5\xbeen cikli\xc4\x8dnim redoks reakcijam, reverzibilni oksidaciji in redukciji. Redoks cikel omogo\xc4\x8da drugim antioksidantom, kot je vitamin C, da delujejo tudi prooksidantno, medtem ko melatonin po oksidaciji ne more biti reduciran, saj s prostimi radikali tvori ve\xc4\x8d stabilnih produktov. Zaradi te lastnosti je tako imenovan terminalni ali samomorilski antioksidant.\n_START_SECTION_\nTokoferoli in tokotrienoli (vitamin E)\n_START_PARAGRAPH_\nVitamin E je skupno ime za osem sorodnih tokoferolov in tokotrienolov, ki so lipofilni vitamini z antioksidantnimi lastnostmi. Med njimi je najbolj raziskan \xce\xb1-tokoferol, ki ima najve\xc4\x8djo biorazpolo\xc5\xbeljivost \xe2\x80\x93 od vseh oblik vitamina E ga telo najhitreje in najbolje absorbira ter metabolizira._NEWLINE_Po nekaterih trditvah naj bi bil \xce\xb1-tokoferol najpomembnej\xc5\xa1i lipofilni antioksidant, ki \xc5\xa1\xc4\x8diti membrane pred oksidacijo, saj reagira s prostimi lipidnimi radikali, ki nastajajo pri veri\xc5\xbeni reakciji lipidne peroksidacije. S tem nevtralizira/odstrani proste radikale in prepre\xc4\x8di nadaljevanje propagacijske faze omenjene reakcije. Po reakciji z radikalom nastane oksidiran \xce\xb1-tokoferol radikal, ki se z drugimi antioksidanti, kot so askorbat, reatinol ali ubikinol, reciklira nazaj v reducirano obliko. _NEWLINE_Kljub dosedanjim dognanjem pa pomen posameznih oblik vitamina E ni razjasnjen. Po nekaterih tezah je najpomembnej\xc5\xa1a funkcija \xce\xb1-tokoferola signalizacija v celici, na antioksidantni metabolizem pa naj ne bi imel bistvenega vpliva. Delovanje drugih oblik vitamina E je \xc5\xa1e manj raziskano, \xc4\x8deprav je \xce\xb3-tokoferol nukleofil, ki bi lahko reagiral z elektrofilnimi mutageni, tokotrienoli pa bi lahko bili pomembni pri za\xc5\xa1\xc4\x8diti nevronov pred po\xc5\xa1kodbami.\n_START_SECTION_\nSplo\xc5\xa1ni pregled\n_START_PARAGRAPH_\nCelice so pred oksidativnim stresom za\xc5\xa1\xc4\x8ditene ne samo z antioksidanti, pa\xc4\x8d pa tudi s prepletenim sistemom antioksidantnih encimov. Tako denimo superoksid dismutaza superoksid, ki se spro\xc5\xa1\xc4\x8da pri procesih, kot je oksidativna fosforilacija, le-tega najprej pretvori v vodikov peroksid, ta pa je podvr\xc5\xbeen nadaljnji redukciji s peroksidazami ali katalazami do kon\xc4\x8dnega produkta vode. Kakor pri antioksidantnih metabolitih, je tudi pri encimskih sistemih te\xc5\xbeko dolo\xc4\x8diti pomen in prispevek posameznega encima k antioksidantni za\xc5\xa1\xc4\x8diti, pri zbiranju informacij pa pomagajo \xc5\xa1tudije na transgenih mi\xc5\xa1kah, ki jim je genetsko odstranjen le en sam encim.\n_START_SECTION_\nSuperoksid dismutaza, katalaza in peroksiredoksini\n_START_PARAGRAPH_\nSuperoksid dismutaze (SOD) so skupina zelo sorodnih encimov, ki katalizirajo razpad superoksidnega aniona na vodikov peroksid in kisik. SOD so prisotni prakti\xc4\x8dno v vseh aerobnih celicah in v zunajceli\xc4\x8dnih teko\xc4\x8dinah. Superoksid dismutaza potrebuje za delovanje kot kofaktor kovinski ion, in sicer je odvisno od izocima kofaktor lahko baker, cink, mangan ali \xc5\xbeelezo. Pri \xc4\x8dloveku se v citosolu nahaja predvsem dismutaza z bakrom ali s cinkom, medtem ko se dismutaza z manganom nahaja v mitohondrijih. V zunajceli\xc4\x8dnih teko\xc4\x8dinah se pojavlja tretja vrsta superoksid dismutaze, ki baker in cink vsebuje v aktivnem mestu. Raziskave na transgenih mi\xc5\xa1ih so pokazale, da je za pre\xc5\xbeivetje najpomembnej\xc5\xa1a mitohondrijska oblika encima. \xc5\xbdivali, ki jim je bil genetsko odstranjen ravno ta izocim, so poginile kmalu po rojstvu, medtem ko odsotnost citosolne oblike encima povzro\xc4\x8di pri transgenih mi\xc5\xa1ih ni\xc5\xbejo rodnost in odsotnost ekstracelularne oblike skoraj ne povzro\xc4\x8da defektov. Pri rastlinah se SOD izocimi nahajajo v citosolu in mitohondrijih, v kloroplastih pa se pojavlja od \xc5\xbeeleza odvisna oblika, ki je pri kvasovkah in vreten\xc4\x8darjih ni._NEWLINE_Katalaze so encimi, ki katalizirajo pretvorbo vodikovega peroksida v vodo in kisik, pri tem pa kot kofaktor potrebujejo \xc5\xbeelezov ali manganov atom. V ve\xc4\x8dini evkariontskih celic so ti encimi omejeni na peroksisome. So neobi\xc4\x8dajni encimi, saj kljub temu, da je edini substrat vodikov peroksid, sledijo tako imenovanemu \xc2\xbbping-pong mehanizmu\xc2\xab. Najprej se kofaktor oksidira v reakciji z eno molekulo vodikovega peroksida, regenerira pa se s prenosom vezanega kisika na drugo molekulo substrata. Kljub o\xc4\x8ditnemu pomenu katalaze pri odstranjevanju vodikovega peroksida iz organizma, ljudje z genetskim pomanjkanjem katalaze (\xc2\xbbakatalasemija\xc2\xab) ali transgene mi\xc5\xa1i, ki encima sploh nimajo, le redko ka\xc5\xbeejo bolezenske znake. _NEWLINE_Peroksiredoksini so peroksidaze, ki katalizirajo redukcijo vodikovega peroksida, organskih peroksidov in peroksinitritov. Razdeljeni so v tri skupine, tipi\xc4\x8dni 2-cistein peroksiredoksini, atipi\xc4\x8dni 2-cistein peroksiredoksini in 1-cistein peroksiredoksini. Vse tri skupine imajo isti mehanizem delovanja, in sicer se redoks aktiven cistein v aktivnem mestu encima s peroksidnim substratom oksidira do sulfenske kisline. Peroksiredoksini imajo v antioksidantnem metabolizmu pomembno vlogo, na kar ka\xc5\xbee skraj\xc5\xa1ana \xc5\xbeivljenjska doba in pogosta hemoliti\xc4\x8dna anemija transgenih mi\xc5\xa1i, ki peroksiredoksina 1 ali 2 nimajo. Pri rastlinah so omenjeni encimi pomembni za odstranjevanje vodikovega peroksida, ki nastaja v kloroplastih.\n_START_SECTION_\nTioreoksinski in glutationski sitem\n_START_PARAGRAPH_\nTioredoksinski sitem sestavljata 12 kDa velik protein tioredoksin in tioredoksin reduktaza. Proteini, povezani s tioredoksinom, so prisotni v vseh dosedaj sekveniranih organizmih, medtem ko imajo nekatere rastline, kot je Arabidopsis thaliana, \xc5\xa1e posebej veliko razli\xc4\x8dnih izoform. Aktivno mesto tioredoksina sestavljata dva sosednja cisteina, ki se lahko reverzibilno spreminjata iz aktivne (reducirane) ditiolne v oksidirano disulfidno obliko. V aktivnem stanju tioredoksin deluje kot u\xc4\x8dinkovit reucent in kot tak bodisi reducira reaktivne kisikove spojine, ali pa ohranja druge antioksidantne proteine v aktivni reducirani obliki. Po deaktivaciji tioredoksin reduktaza z NADPH kot elektron donorjem regenerira tioredoksin v njegovo aktivno obliko.  _NEWLINE_Glutationski sistem sestavljajo glutation, glutation reduktaza, glutation peroksidaza in glutation S-transferaza. Ta encimski sistem najdemo tako pri \xc5\xbeivalih, kot tudi pri rastlinah in mikroorganizmih. Glutation peroksidaza, encim s \xc5\xa1tirimi selenovimi ioni kot kofaktorji, katalizira razpad vodikovega peroksida in organskih hidroperoksidov. Pri \xc5\xbeivalih obstajajo vsaj \xc5\xa1tiri izocimne oblike. Glutation peroksidaza 1 je najbolj raz\xc5\xa1irjena oblika encima in je zelo u\xc4\x8dinkovita pri odstranjevanju vodikovega peroksida, medtem ko je glutation peroksidaza 4 najbolja aktivna prozi lipidnim peroksidom. Presenetljivo je glutation transferaza 1 pogre\xc5\xa1ljiva, kar se ka\xc5\xbee v normalni \xc5\xbeivljenjski dobi transgenih mi\xc5\xa1i, ki te oblike encima nimajo. So pa te mi\xc5\xa1i hipersenzitivne na induciran oksidativni stres. Visoko aktivnost proti lipidnim peroksidom ka\xc5\xbee tudi glutation S-transferaza, ki je je najve\xc4\x8d v jetrih. Poleg vloge v antioksidativnem metabolizmu ima klju\xc4\x8den pomen tudi pri detoksifikacijskem metabolizmu.\n_START_SECTION_\nOksidativni stres pri boleznih\n_START_PARAGRAPH_\nPredvideva se, da oksidativni stres prispeva k razvoju \xc5\xa1tevilnih bolezni, vklju\xc4\x8dno z Alzheimerjevo demenco, Parkinsonovo boleznijo, patolo\xc5\xa1kimi spremembami ob diabetesu, revmatoidnim artritisom in nevrodegeneracijo pri bolezni motori\xc4\x8dnih nevronov. Pri mnogih od na\xc5\xa1tetih primerov \xc5\xa1e ni razjasnjeno, ali je oksidativni stres vzrok bolezni, ali pa je posledica in povzro\xc4\x8da le manifestacijo simptomov bolezni. Mo\xc5\xbeni alternativni mehanizem nastanka nevrodegenerativnih bolezni je okvarjen aksonski transport mitohondrijev, v katerih se vr\xc5\xa1ijo oksidativni procesi. Primer, pri katerem je povezava med oksidativnim stresom in razvojem bolezni dobro poznana, so kardiovaskularne bolezni. Oksidacija lipoproteina nizke gostote (LDL) spro\xc5\xbei proces aterogeneze, ki privede do ateroskleroze in v kon\xc4\x8dni fazi do sr\xc4\x8dno-\xc5\xbeilnih bolezni. _NEWLINE_Nizkokalori\xc4\x8dna prehrana pri mnogih \xc5\xbeivalih podalj\xc5\xa1a srednjo in maksimalno \xc5\xbeivljenjsko dobo. To bi lahko bilo povezano z zmanj\xc5\xa1anjem oksidativnega stresa \xe2\x80\x93 \xc4\x8deprav je dosti dokazov o vplivu oksidativnega stresa na staranje pri modelnih organizmih, kot sta Drosophila melanogaster ali Caenorhabditis elegans, pri sesalcih dokazi niso tako jasni. Prehrana, bogata s sadjem in zelenjavo, ki vsebujeta veliko antioksidantov, vpliva na bolj\xc5\xa1e zdravje in prepre\xc4\x8duje posledice staranja, vendar pa prehranska dopolnila z antioksidanti nimajo bistvenega pomena na proces staranja in je lahko u\xc4\x8dinek sadja in zelenjave nepovezan z antioksidantnim delovanjem. Ena od mo\xc5\xbenih razlag je, da zau\xc5\xbeiti antioksidanti, kot so polifenoli in viatmin E, povzro\xc4\x8dijo sprembme v drugih delih metabolizma in so dejansko neantioksidantni vplivi tisti, zaradi katerih so antioksidanti pomemben del prehrane.\n_START_SECTION_\nZdravljenje bolezni\n_START_PARAGRAPH_\nMo\xc5\xbegani so zaradi visoke metaboli\xc4\x8dne aktivnosti in pove\xc4\x8danega \xc5\xa1tevila polinenasi\xc5\xa1enih ma\xc5\xa1\xc4\x8dobnih kislin, ki so tar\xc4\x8da lipodne peroksidacije, \xc5\xa1e posebej ob\xc4\x8dutljivi na oksidativni stres. Posledi\xc4\x8dno se antioksidanti splo\xc5\xa1no uporabljajo pri zdravljenju mo\xc5\xbeganskih po\xc5\xa1kodb. Mimetiki superoksid dismutaze, kot sta natrijev tiopental in propofol, se uporabljajo za zdravljenje reperfuzijskih in travmatolo\xc5\xa1kih mo\xc5\xbeganskih po\xc5\xa1kodb, eksperimentalno zdravilo NXY-059 in ebselen pa se uporabljata pri zdravljenju kapi. Na\xc5\xa1tete spojine prepre\xc4\x8dujejo oksidativni stres v nevronih in s tem apoptozo nevronov ter nevrolo\xc5\xa1ke po\xc5\xa1kodbe. V fazi raziskav je tudi uporaba antioksidantov pri zdravljenju nevrodegenerativnih bolezni, kot so Alzheimerjeva demenca, Parkinsonova bolezen in amiotropna lateralna skleroza ter uporaba antioksidantov za prepre\xc4\x8devanja inducirane izgube sluha.\n_START_SECTION_\nPrepre\xc4\x8devanje bolezni\n_START_PARAGRAPH_\nAntioksidanti lahko nevtralizirajo \xc5\xa1kodljive u\xc4\x8dinke prostih radikalov na celice. Poleg tega je pri ljudeh, ki u\xc5\xbeivajo z antioksidanti bogato sadje in zelenjavo, zmanj\xc5\xa1ano tveganje za sr\xc4\x8dne in nekatere nevrodegenerativne bolezni, obstajajo pa tudi dokazi, da dolo\xc4\x8dene vrste sadja in zelenjave pripomorejo k prepre\xc4\x8devanju nastanka nekaterih oblik raka. Nekaj dokazov je, da lahko antioksidanti pomagajo prepre\xc4\x8devati bolezni, kot so makularna degeneracija, zmanj\xc5\xa1ana imunost zaradi slabe prehrane in nevrodegeneracija. Kljub klju\xc4\x8dnemu pomenu oksidativnega stresa pri nastanku in razvoju sr\xc4\x8dno-\xc5\xbeilnih bolezni, kontrolirane \xc5\xa1tudije z vitamini antioksidanti niso pokazale signifikantnega vpliva antioksidantov na tveganja za nastanek koronarne sr\xc4\x8dne bolezni in tudi ne vpliva na hitrost napredovanja bolezni. Na podlagi teh opa\xc5\xbeanj se je oblikoval zaklju\xc4\x8dek, da na kardiovaskularno zdravje ljudi, ki u\xc5\xbeivajo ve\xc4\x8d sadja in zelenjave vplivajo druge substance (verjetno flavonoidi) oziroma kompleksen sistem ve\xc4\x8d substanc._NEWLINE_Predvideva se, da razvoju koronarne sr\xc4\x8dne bolezni v veliki meri prispeva oksidacija lipoproteina nizke gostote v krvi. Za\xc4\x8detne raziskave so pokazale, da so imeli ljudje, ki so jemali pripravke z vitaminom E, zmanj\xc5\xa1ano tveganje za nastanek sr\xc4\x8dno-\xc5\xbeilnih bolezni. To je privedlo do novih raziskav in vsaj sedem obse\xc5\xbenih klini\xc4\x8dnih \xc5\xa1tudij je preu\xc4\x8devalo u\xc4\x8dinke vitamina E, v dnevnih odmerkih 50 mg do 600 mg. Vendar pa nobena od teh \xc5\xa1tudij ni pokazala statisti\xc4\x8dno signifikantnega vpliva na splo\xc5\xa1no \xc5\xa1tevilo smrti ali na \xc5\xa1tevilo smrti zaradi sr\xc4\x8dno-\xc5\xbeilnih bolezni. \xc5\xa0e zmeraj ni znano, ali lahko odmerki v omenjenih \xc5\xa1tudijah oziroma v ve\xc4\x8dini prehranskih dopolnil signifikantno vplivajo na zmanj\xc5\xa1anje oksidativnega stresa._NEWLINE_\xc4\x8ceprav so se mnoge raziskave ukvarjale s testiranjem u\xc4\x8dinkov visokih odmerkov antioksidantov, so se v \xc5\xa1tudiji \xc2\xbbSuppl\xc3\xa9mentation en Vitamines et Mineraux Antioxydants\xc2\xab\xc2\xa0(SU.VI.MAX) osredoto\xc4\x8dili na odmerke, ki so primerljivi s koli\xc4\x8dinami antioksidantov v normalni zdravi prehrani. Preko 12500 francoskih mo\xc5\xa1kih in \xc5\xbeensk je v povpre\xc4\x8dju 7,5 let jemalo bodisi antioksidantni pripravek z nizkim odmerkom (120 mg askorbinske kisline, 30 mg vitamina E, 6 mg \xce\xb2-karotena, 100 g selena in 20 mg cinka), ali pa placebo pripravek. Raziskava ni pokazala statisti\xc4\x8dno signifikantnih u\xc4\x8dinkov antioksidantov na splo\xc5\xa1no \xc5\xbeivljenjsko dobo, pojavljanje raka in pojavljanje sr\xc4\x8dno-\xc5\xbeilnih bolezni. Vseeno pa je analiza podskupin pokazala 31% zmanj\xc5\xa1anje tveganja za nastanek raka pri mo\xc5\xa1kih, ne pa tudi pri \xc5\xbeenskah._NEWLINE_Velika te\xc5\xbeava pri uporabi antioksidantov je, da je njihova biolo\xc5\xa1ka uporabnost odvisna od mnogih faktorjev. Imajo precej slabe farmakokineti\xc4\x8dne lastnosti (slaba topnost, slaba permeabilnost, razgradnja v gastrointestinalnem traktu in metabolizem prvega prehoda). Ravno zaradi teh lastnosti antioksidanti niso primerni za vstavljanje v klasi\xc4\x8dne farmacevtske oblike, kot so tablete ali kapsul._NEWLINE_Trend razvoja gre v smer novih dostavnih sistemov, kamor bi se ti antioksidanti vstavili in po peroralni aplikaciji pri\xc5\xa1li na mesto delovanja. Rezultati nekaterih \xc5\xa1tudij na tem podro\xc4\x8dju \xc5\xbee ka\xc5\xbeejo nekaj uspehov._NEWLINE_Mnoga, ki prodajajo prehranska dopolnila in zdravo prehrano, dandanes prodajajo prehranska dopolnila, ki vsebujejo antioksidante, in njihova uporaba v veliko industrijskih dr\xc5\xbeavah je zelo raz\xc5\xa1irjena. Pripravki lahko vsebujejo specifi\xc4\x8dne spojine, kot je resveratrol, kombinacijo antioksidantov, kot so \xc2\xbbACES\xc2\xab\xc2\xa0pripravki, ki vsebujejo \xce\xb2-karoten (provitamin A), vitamin C, vitamin E in selen, ali pa zeli\xc5\xa1\xc4\x8da, ki vsebujejo antioksidante, kot so zeleni \xc4\x8daj ali jiaogulan. \xc4\x8ceprav je dolo\xc4\x8dena koli\xc4\x8dina antioksidantov in mineralov v prehrani potrebna, pa obstaja upravi\xc4\x8den dvom o koristnosti dodatkov z antioksidanti in \xc4\x8de so, kateri antioksidanti v kak\xc5\xa1nih koli\xc4\x8dinah so dejansko koristni._NEWLINE_Na \xc4\x8drvu Caenorhabditis elegans je bilo opa\xc5\xbeeno, da lahko zmerna koli\xc4\x8dina oksidativnega stresa z indukcijo protektivnega odziva na reaktivne kisikove zvrsti podalj\xc5\xa1a \xc5\xbeivljenjsko dobo. Ta opa\xc5\xbeanja so v nasprotju z izsledki na kvasovkah Saccharomyces cerevisiae, situacija pri sesalcih pa je \xc5\xa1e manj jasna.\n_START_SECTION_\nTelesna vadba\n_START_PARAGRAPH_\nMed telesno vadbo se lahko poraba kisika pove\xc4\x8da tudi za faktor 10 ali ve\xc4\x8d. To privede do mo\xc4\x8dnega pove\xc4\x8danja nastanka oksidantov v mi\xc5\xa1icah in se odra\xc5\xbea v mikroskopskih po\xc5\xa1kodbah tkiva, ki se ka\xc5\xbeejo kot mi\xc5\xa1i\xc4\x8dna iz\xc4\x8drpanost med vadbo in po njej. Vnetni odziv, \xc5\xa1e posebej 24 ur po naporni vadbi, je prav tako povezan z oksidativnim stresom. Imunski odziv na po\xc5\xa1kodbe mi\xc5\xa1i\xc4\x8dnega tkiva dose\xc5\xbee vrh 2 do 7 dni po vadbi, ko zaradi adaptacijskih mehanizmov dose\xc5\xbeemo najbolj\xc5\xa1o pripravljenost. V tem obdobju v mi\xc5\xa1icah s pomo\xc4\x8djo nevtrofilcev nastajajo prosti radikali, ki odstranjujejo po\xc5\xa1kodovano tkivo. Prevelika koli\xc4\x8dina antioksidantov lahko inhibira adaptacijske mehanizme in s tem zavira mi\xc5\xa1i\xc4\x8dno regeneracijo._NEWLINE_Izsledki \xc5\xa1tudij uporabe antioksidantov med intenzivno in naporno vadbo so me\xc5\xa1ani. Ena od adaptacij na vadbo dokazano krepi telesni antioksidantni obrambni sistem, \xc5\xa1e posebej glutationski sistem, da se organizem lahko obrani pred pove\xc4\x8danim oksidativnim stresom. Mo\xc5\xbeno je, da je ta u\xc4\x8dinek lahko preventiva pred boleznimi, povezanimi z oksidativnim stresom, kar bi razlo\xc5\xbeilo ni\xc5\xbejo incidenco hudih bolezni in bolj\xc5\xa1e zdravje ljudi, ki se redno ukvarjajo z vadbo._NEWLINE_Prav tako \xc5\xa1tudije niso pokazale statisti\xc4\x8dno pomembnega vpliva pripravkov vitamina E na fizi\xc4\x8dno pripravljenost atletov. Po \xc5\xa1estih tednih jemanja pripravka z vitaminom E ni bilo opaziti vpliva na po\xc5\xa1kodbe mi\xc5\xa1i\xc4\x8dnih tkiv pri maratonskih teka\xc4\x8dih, \xc4\x8deprav ima vitamin E klju\xc4\x8dno vlogo pri prepre\xc4\x8devanju lipidne peroksidacije. Dolo\xc4\x8dene raziskave ka\xc5\xbeejo, da u\xc5\xbeivanje pripravkov z vitaminom C pred naporno vadbo pove\xc4\x8da maksimalno intenziteto in koli\xc4\x8dino vadbe, \xc4\x8deprav ni opaziti ve\xc4\x8dje potrebe po vitaminu C pri \xc5\xa1portnikih. Nekatere druge \xc5\xa1tudije so omenjene izsledke ovrgle, medtem ko izsledki dolo\xc4\x8denih \xc5\xa1tudij celo ka\xc5\xbeejo, da visoki odmerki vitamina C (do 1000 mg) zavirajo regeneracijo mi\xc5\xa1ic.\n_START_SECTION_\nKonzervansi v \xc5\xbeivilih\n_START_PARAGRAPH_\nAntioksidanti so pogosto uporabljeni kot aditivi v prehrambni industriji za za\xc5\xa1\xc4\x8dito hrane pred razgradnjo. Izpostavljenost kisiku in son\xc4\x8dni svetlobi sta dva glavna vzroka za oksidacijo v hrani, zato se \xc5\xbeivila dostikrat hranijo v temnih in nepropustnih kontejnerjih, v\xc4\x8dasih celo v vosku, kot je to praksa pri skladi\xc5\xa1\xc4\x8denju kumaric. Ker so antioksidanti pomembni za dihanje rastlin, skladi\xc5\xa1\xc4\x8denje sadja in zelenjave v anaerobnih kontejnerjih povzro\xc4\x8di neprijeten okus ter neprivla\xc4\x8dne barve. Zaradi tega je navadno v kontejnerjih za sadje in zelenjavo atmosfera z 8% kisika. Antioksidanti so \xc5\xa1e posebej pomembni kot konzervansi, saj za razliko od bakterijskih in glivi\xc4\x8dnih oku\xc5\xbeb, oksidacijske reakcije \xc5\xa1e zmeraj hitro potekajo v zmrznjeni in hlajeni hrani. Kot konzervanse uporabljajo askorbinsko kislino (AA, E300), propil galat (PG, E310), tokoferole (E306), terciarni butilhidrokinon (TBHQ), butiliran hidroksianizol (BHA, E320) in butiliran hidroksitoluen (BHT, E321)._NEWLINE_Molekule, najbolj pogosto podvr\xc5\xbeene oksidaciji, so nenasi\xc4\x8dene ma\xc5\xa1\xc4\x8dobe; zaradi oksidacije postanejo \xc5\xbearke. Ker so oksidirani lipidi brezbarvni in imajo pogosto neprijeten okus po kovini ali \xc5\xbeveplu, je prepre\xc4\x8devanje oksidacije v \xc5\xbeivilih, bogatih z ma\xc5\xa1\xc4\x8dobami, \xc5\xa1e posebej pomembno. Zaradi tega so omenjena \xc5\xbeivila po navadi konzervirana z dimljenjem, soljenjem ali fermentacijo, namesto s su\xc5\xa1enjem. Tudi \xc5\xbeivila z manj ma\xc5\xa1\xc4\x8dobami, kot je sadje, so pred su\xc5\xa1enjem z zrakom za\xc5\xa1\xc4\x8ditena z \xc5\xbeveplovimi antioksidanti. Ker je oksidacija dostikrat katalizirana s kovinskimi ioni, \xc5\xbeivil z veliko ma\xc5\xa1\xc4\x8dobami, kot je maslo, ne bi smeli shranjevati v kovinskih vsebnikih ali jih zavijati v aluminijasto folijo. Nekatera \xc5\xbeivila, kot je olivno olje, so pred oksidacijo za\xc5\xa1\xc4\x8ditena z naravno prisotnimi antioksidanti, \xc5\xa1e zmeraj pa so ob\xc4\x8dutljiva na fotooksidacijo.\n_START_SECTION_\nZanimivosti\n_START_PARAGRAPH_\nBrokoli in belu\xc5\xa1i imata oba precej dobro antioksidativno delovanje. Ravno zato so bila narejene \xc5\xa1tudije, v katerih so ju med seboj primerjali. Vrednotili so antioksidativno delovanje v belu\xc5\xa1ih, brokoliju in njunih sokovih. V \xc5\xa1tudijah so primerjali vsebnost fenolov in  flavonoidov v obeh rastlinah, katera od teh dveh rastlin ima bolj\xc5\xa1e antioksidativno delovanje in katero topilo je najbolj\xc5\xa1e za ekstrakcijo antioksidativnih u\xc4\x8dinkovin. Da bi dobili \xc4\x8dim bolj optimalne rezultate, so za dolo\xc4\x8danje antioksidativnega delovanja uporabili tri razli\xc4\x8dne metode. Vsaka od teh metod ima svoj mehanizem delovanja._NEWLINE_V teh \xc5\xa1tudijah so ugotovili, da belu\xc5\xa1ev in brokolijev ekstrakt vsebujeta enako koli\xc4\x8dino fenolov. Prav tako so ugotovili, da belu\xc5\xa1i vsebujejo ve\xc4\x8djo koli\xc4\x8dino flavonoidov in da je pri ekstrahiranju teh u\xc4\x8dinkovin bolje za topilo uporabiti aceton ali metanol kot pa vodo. V primeru uporabe tak\xc5\xa1nega topila je antioksidativno delovanje teh ekstraktov bolj\xc5\xa1e. Ugotovili so tudi, da je antioksidativo delovanje belu\xc5\xa1ev veliko bolj\xc5\xa1e pri kot pa pri brokoliju. Vzrok za to je verjetno ve\xc4\x8dja koli\xc4\x8dina flavonoidov. Raziskave so podobne izsledke pokazale tudi pri sokovih.'