b'\n_START_ARTICLE_\nIvan Jo\xc5\xbeef Toma\xc5\xbei\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0kofovsko geslo\n_START_PARAGRAPH_\nNe jaz, temve\xc4\x8d Bog ()\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPo gimnaziji v Ljubljani je obiskoval bogoslovje v Mariboru in 5. decembra 1898 prejel duhovni\xc5\xa1ko posve\xc4\x8denje. Kot kaplan je od 1. avgusta 1899 do 20. maja 1901 slu\xc5\xbeboval v Svetem Juriju ob \xc5\xa0\xc4\x8davnici in v Celju od 21. maja 1901 do 15. septembra 1903. Poslan je bil na \xc5\xa1tudij na jezuitsko teolo\xc5\xa1ko falulteto v Innsbrucku, kjer je 4. aprila 1906 doktoriral iz teologije. Od 1. septembra 1905 do 14. oktobra 1915 je bil \xc5\xa1kofijski tajnik v Mariboru, zatem je bil imenovan za kanonika lavantinskega stolnega kapitlja. 4. decembra 1908 je bil imenovan za duhovnega svetnika, 4. oktobra 1916 pa za konzistorialnega svetnika. 22. februarja 1921 je postal stolni dekan, 24. avgusta 1925 pa je bil imenovan za pape\xc5\xa1kega hi\xc5\xa1nega prelata. V reviji Voditelj v bogoslovnih vedah je v ve\xc4\x8d delih objavil pravno\xe2\x80\x93zgodovinsko razpravo "Veto" ali "exclusiva" pri volitvi pape\xc5\xbea (1909\xe2\x80\x931910). V letih 1920\xe2\x80\x931922 je predaval cerkveno zgodovino in patristiko na mariborskem bogoslovju.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0kofovska slu\xc5\xbeba\n_START_PARAGRAPH_\n8. junija 1928 je bil na \xc5\xbeeljo \xc5\xa1kofa Andreja Karlina imenovan za lavantinskega pomo\xc5\xbenega \xc5\xa1kofa in naslovnega \xc5\xa1kofa Bargale. \xc5\xa0kofovsko posve\xc4\x8denje je prejel 1. avgusta istega leta. 1. oktobra 1928 je postal tudi generalni vikar, 30. oktobra 1930 pa stolni pro\xc5\xa1t. Po smrti \xc5\xa1kofa Andreja Karlina je prevzel naloge kapiteljskega vikarja, dokler ga ni 27. junija 1933 pape\xc5\xbe Pij XI. z apostolskim pismom imenoval za rednega lavantinskega \xc5\xa1kofa. 15. avgusta 1933 je bil v Mariboru ume\xc5\xa1\xc4\x8den kot novi lavantinski \xc5\xa1kof ordinarij._NEWLINE_V \xc4\x8dasu svoje pastirske slu\xc5\xbebe se je trudil za obnovo verskega \xc5\xbeivljenja, zato je razvijal Katoli\xc5\xa1ko akcijo, Marijine kongregacije, Slom\xc5\xa1kovo Bratov\xc5\xa1\xc4\x8dino sv. Cirila in Metoda, mladce, Dija\xc5\xa1ko zvezo, fantovske odseke, dekli\xc5\xa1ke kro\xc5\xbeke ter druga verska in prosvetna zdru\xc5\xbeenja. V Mariboru je vodil leta 1934 \xc5\xa1kofijski evharisti\xc4\x8dni shod in leta 1936 Slom\xc5\xa1kove dneve. Pod njegovim vodstvom je bilo sezidano novo bogoslovno semeni\xc5\xa1\xc4\x8de in Visoka teolo\xc5\xa1ka \xc5\xa1ola. \xc5\xa0kofijo je vodil v te\xc5\xbekih \xc4\x8dasih druge svetovne vojne, ko je odlo\xc4\x8dno protestiral zoper okupatorjeve ukrepe proti narodnozavedni duhov\xc5\xa1\xc4\x8dini in vernemu slovenskemu ljudstvu, ter v \xc4\x8dasu nastanka nove jugoslovanske dr\xc5\xbeave._NEWLINE_Leta 1948 je prejel visoko pape\xc5\xa1ko priznanje Prisednik prestola Njegove svetosti.'