b'\n_START_ARTICLE_\nPeter Zlatnar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nV rojstnem mestu je obiskoval me\xc5\xa1\xc4\x8dansko \xc5\xa1olo (1925\xe2\x80\x931929) in se u\xc4\x8dil pri dentistki P. Kocijan\xc4\x8di\xc4\x8d (1930\xe2\x80\x931933), nato je bil pri njej zaposlen do 1941 vendar ve\xc4\x8dkrat brez dela zaradi sodelovanja v naprednih delavskih dru\xc5\xa1tvih (Svoboda, Vzajemnost) in KPS (\xc4\x8dlan od 1938). Po okupaciji 1941 je bil v odboru OF za \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ko vozli\xc5\xa1\xc4\x8de v Ljubljani, januarja 1942 aretiran, od marca zaprt in konfiniran v Italijo. Od jeseni 1943 je bil najprej v 3. prekomorski brigadi (komandir \xc4\x8dete, komisar 2. bataljona), in kasneje komisar bolnice 26. divizije. Po osvoboditvi 1945 je bil sekretar Ministrstva za zdravstvo LRS. Decembra 1945 je bil med soustanovitelji Zobotehni\xc5\xa1ke \xc5\xa1ole v Ljubljani, ki je bila prva tovrstna srednja \xc5\xa1ola v Sloveniji, in bil do 1948 njen upravnik. V \xc5\xa1olskem leti 1945/1946 je opravil izpite na zobozdravstveni \xc5\xa1oli, od 1961\xe2\x80\x931965 je \xc5\xa1tudiral na stomatolo\xc5\xa1kem oddelku Medicinski fakulteti v Ljubljani in 1965 diplomiral. Po 1952 je ve\xc4\x8dji del zdravstvene dejavnosti posvetil otrokom (vodil in pomagal pri organizaciji zdravstvenega varstva pred\xc5\xa1olskih otrok v ljubljanski regiji in na obmo\xc4\x8dju ljubljanskih ob\xc4\x8din._NEWLINE_Esperanta se je nau\xc4\x8dil 1932 na te\xc4\x8daju Delavskega esperantskega dru\xc5\xa1tva v Ljubljani, ki ga je vodil njegov o\xc4\x8de. Leta 1946 je bil med ustanovitelji in 1954\xe2\x80\x931960 predsednik Jugoslovanske esperantske zveze v Zagrebu, od 1951\xe2\x80\x931980 ve\xc4\x8dkrat predsednik Zveze esperantistov Slovenije, od 1981 do smrti pa \xc4\x8dastni predsednik. Z Rudolfom Raku\xc5\xa1o si je prizadeval za pouk esperanta v \xc5\xa1olah. Bil je odgovorni urednik glasil esperantistov Jugoslavije La suda stelo (1954\xe2\x80\x931961) v katerem je objavil tudi nekaj \xc4\x8dlankov  in Jugoslavia esperantisto (1957\xe2\x80\x931958). Uredil je knjigi Jugoslavio kaj \xc4\x9diaj popoloj (1953) in Josip Broz Tito (Vladimir Dedijer, 1954). O pomenu esperanta in o njegovem uveljavljanju, npr. v mednarodni organizaciji UNESCO, je napisal ve\xc4\x8d \xc4\x8dlankov.'