b'\n_START_ARTICLE_\nPionirska proga\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPo vzoru otro\xc5\xa1kih \xc5\xbeeleznic, ki so se v 30. letih pojavile v nekdanji Sovjetski zvezi in zatem po ostalih vzhodnoevropskih dr\xc5\xbeavah, so se leta 1948 lotili tudi udarni\xc5\xa1ke gradnje pionirske \xc5\xbeeleznice v Ljubljani. Gradnja se je pri\xc4\x8dela 10. marca, po treh mesecih, 10. junija, so opravili preizkusno vo\xc5\xbenjo, v nedeljo 13. marca pa so progo med Ro\xc5\xbeno dolino in Podutikom slovesno odprli. Na progi so bile tri postaje, poleg obeh kon\xc4\x8dnih \xc5\xa1e vmesna v Kosezah, ki so jih poimenovali po pomembnih prizori\xc5\xa1\xc4\x8dih iz NOB. Vsa dela (prodajalci vozovnic, sprevodniki, strojevodje, kretni\xc4\x8darji, postajni na\xc4\x8delniki itd.) so opravljali pionirji, ki so poprej morali opraviti ustrezna usposabljanja._NEWLINE_Po za\xc4\x8detnem velikem zanimanju (leta 1948 so prodali 49830 in leta 1949 46240 vozovnic) se je \xc5\xa1tevilo potnikov za\xc4\x8delo naglo zmanj\xc5\xa1evati in obratovanje \xc5\xbeeleznice ni bilo ve\xc4\x8d rentabilno in s prihodki proge ni bilo ve\xc4\x8d mogo\xc4\x8de vzdr\xc5\xbeevati. Zato so jo leta 1952 prenesli na ljubljansko ob\xc4\x8dino, kjer so naslednje leto sklenili, da jo bodo opustili. Zadnji vlak je zapeljal marca 1954, takoj zatem pa so tire razstavili._NEWLINE_Takoj po koncu vojne je bila v na\xc4\x8drtu prve petletke tudi izgradnja podobne pionirske \xc5\xbeeleznice v Mariboru ob levem bregu Drave, vendar niso nikoli polo\xc5\xbeili tirnic\n_START_SECTION_\nTrasa\n_START_PARAGRAPH_\nProga se je za\xc4\x8dela/kon\xc4\x8dala v Ro\xc5\xbeni dolini, kjer je stala zidana postaja\xc2\xa0\xc2\xbbTV-15\xc2\xab\xc2\xa0s pokritim peronom. Trasa je nato potekala vzdol\xc5\xbe Ve\xc4\x8dne poti. V Kosezah, blizu kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8da Ve\xc4\x8dne poti in Kose\xc5\xa1ke ceste, je stala vmesna postaja\xc2\xa0\xc2\xbbJelenov \xc5\xbdleb\xc2\xab, ravno tako zidana in s pokritim peronom. Trasa se je nato nadaljevala ob ju\xc5\xbeni obali Kose\xc5\xa1kega bajerja se obrnila proti severu in stekla \xc4\x8dez Koseze in se nato postopoma obrnila proti zahodu. Kon\xc4\x8dala se je z leseno postajo\xc2\xa0\xc2\xbbTrnovski gozd\xc2\xab\xc2\xa0ob Poduti\xc5\xa1ki cesti, na lokaciji poznej\xc5\xa1e \xc5\xa1ole za policijske pse, ki se je leta 2008 morala umakniti avtocestnemu odseku \xc5\xa0entvid - Koseze._NEWLINE_Celotna dol\xc5\xbeina trase je bila 3819 metrov, najvi\xc5\xa1ja hitrost je bila omejena na 25km/h, celotno potovanje v eno smer vklju\xc4\x8dno z enominutnim postankom na\xc2\xa0\xc2\xbbJelenovem \xc5\xbdlebu\xc2\xab\xc2\xa0je trajalo 24 minut.\n_START_SECTION_\nVozni park\n_START_PARAGRAPH_\nSprva so za potrebe pionirske \xc5\xbeeleznice iz Bosne pripeljali mo\xc4\x8dno po\xc5\xa1kodovano lokomotivo neznanega porekla. Ker je ni bilo ve\xc4\x8d mo\xc4\x8d obnoviti, so pripeljali in nekoliko predelali parno lokomotivo JD\xc5\xbd 178-003, ki jo je leta 1895 pod \xc5\xa1t. 3155 izdelala tovarna Krauss iz Linza, in je pred tem ravno tako obratovala v Bosni. Vozni park je sestavljalo pet \xc5\xa1tiriosnih vagonov Cas in en \xc5\xa1tiriosni po\xc5\xa1tni vagon DFa. V vagonih je bilo skupno 232 sede\xc5\xbeev 3. razreda. Po ukinitvi proge so jih preselili na progo med Polj\xc4\x8danami in Zre\xc4\x8dami.\n_START_SECTION_\nOstanki\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0e danes je zelo dobro ohranjena trasa (z ohranjenimi nasipi, prepusti, nekaj kilometrskimi kamni itd.) med Ro\xc5\xbeno dolino in Kosezami, kjer je bila na trasi zgrajena kolesarska steza vzdol\xc5\xbe Ve\xc4\x8dne poti. \xc4\x8cetudi s\xc4\x8dasoma \xc5\xbee mo\xc4\x8dno spremenjeno, se je dolgo ohranilo poslopje nekdanje postaje\xc2\xa0\xc2\xbbTV-15\xc2\xab\xc2\xa0s kurilnico, dokler ju niso leta 2007 poru\xc5\xa1ili. \xc5\xa0e ohranjeno, vendar tudi \xc5\xbee precej spremenjeno je tudi poslopje postaje\xc2\xa0\xc2\xbbJelenov \xc5\xbdleb\xc2\xab\xc2\xa0na (Kose\xc5\xa1ki cesti 30). Med Kosezami in Podutikom prakti\xc4\x8dno ni ve\xc4\x8d ostankov.'