b'\n_START_ARTICLE_\nKlara (drama)\n_START_SECTION_\n1. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nKlara je pri\xc5\xa1la na grad zastonj, njeni u\xc4\x8denki je baronica odpeljala na sprehod. Ko \xc4\x8daka, ji stre\xc5\xbeaj zaupa, da bo odpovedal slu\xc5\xbebo. Vse je od sile gosposko, toda to je jara gospoda, \xc5\xa1e ni dolgo, ko je zdaj\xc5\xa1nji baron stare hla\xc4\x8de po mestu kupoval, \xc5\xbeena pa pitane gosi prodajala. Zdaj pa taka noblesa in napuh, posebno baronica, ki se nosi kakor pav \xe2\x80\x93 prav pravijo: ko bera\xc4\x8d na konja pride, sam vrag ga ne dojde! In otroci, zlasti gospodi\xc4\x8d Artur! Temu gredo le psi, konji in \xc5\xbeenske po glavi, denar razsiplje z obema rokama. A vsa ta noblesa po \xc4\x8desnu smrdi, moralo bi biti prepovedano, da kristjan slu\xc5\xbei Judu \xe2\x80\xa6 Klara ugovarja, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je Jud tudi \xc4\x8dlovek, po tihem pa misli podobno kot stre\xc5\xbeaj, \xc4\x8deprav ji vest to o\xc4\x8dita.\n_START_SECTION_\n2. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nPride Artur, po svoji navadi za\xc4\x8dne z laskanjem, a Klara ga hitro postavi na hladno; ostro pove, da njega in njemu podobne sovra\xc5\xbei, kajti svojega preobilja niso zaslu\xc5\xbeili z lastnim delom, razkazujejo ga pred nesre\xc4\x8dnimi mno\xc5\xbeicami, ki se pehajo za golo pre\xc5\xbeivetje \xe2\x80\x93 v \xc4\x8dem so one slab\xc5\xa1e od njih? Artur se strinja: svet je krivi\xc4\x8den, pravice ni ne v zgodovini ne v naravi, pravico ima, kdor je mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i; in\xc2\xa0\xc2\xbbposidentes\xc2\xab\xc2\xa0so pa\xc4\x8d mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i. Klara na to pripomni, da se lahko ta misel obrne zoper\xc2\xa0\xc2\xbbposidentes\xc2\xab: pri\xc5\xa1el bo dan, ko bodo siromaki dobili mo\xc4\x8d v svoje roke, eni dol, drugi gor, na njihovi strani je ve\xc4\x8dina in v slogi je mo\xc4\x8d, ki bo premagala policijo in dr\xc5\xbeavo; ona bo storila, kar bo mogla, da \xc4\x8dim prej pri\xc5\xa1el dan re\xc5\xa1enja! Artur odgovori s posmehom: menda ja ne prej, preden se oni ne na\xc5\xbeivijo? Potem naj bo, kar bo, bodo pa\xc4\x8d premagani, Klara pa bo kot devica orleanska vodila \xc4\x8drno vojsko na sodni dan \xe2\x80\xa6 Medtem se vrne baronica, rada bi klepetala o dru\xc5\xbebenih ni\xc4\x8devostih, a Klara se odrezavo poslovi: ona mora svoje znanje prodajati od hi\xc5\xa1e do hi\xc5\xa1e, njen \xc4\x8das je drag!\n_START_SECTION_\n3. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nPri branju knjige je Klara hudo kriti\xc4\x8dna: zakaj se pesniki predajajo fantaziji in plavajo v oblakih, ko jih vendar obdaja trda realnost ljudi, katerih \xc5\xbeivljenje je en sam nepretrgan delavnik, poln trpljenja in bole\xc4\x8din? To naj bi prodajali, pa ne bi bili le\xc2\xa0\xc2\xbbzaradi lep\xc5\xa1ega\xc2\xab\xc2\xa0na svetu! Prihiti Emil z veselo novico: kon\xc4\x8dno je do\xc4\x8dakal imenovanje za u\xc4\x8ditelja matematike, od srca bi se rad zahvalil Klari, ker mu je ve\xc4\x8dkrat pomagala s posojilom, skrbela zanj, bila njegova tola\xc5\xbenica in re\xc5\xa1iteljica! Ker ve, da Klara ne mara velikih besed, jo previdno in po precej\xc5\xa1njih ovinkih zasnubi: ne gre za strastno ljubezen iz romanov, te v navadnem \xc4\x8dlove\xc5\xa1kem \xc5\xbeivljenju tudi treba ni. Imata pa toliko skupnega, da je upravi\xc4\x8deno upati, da ga ima Klara lahko rada, kolikor je potrebno za po\xc5\xa1ten, prozai\xc4\x8den zakon, ni res? Klara pristane, saj se je \xc5\xbee davno prepri\xc4\x8dala, da je Emil po\xc5\xa1ten in soliden \xc4\x8dlovek.'