b'\n_START_ARTICLE_\nAbasidski kalifat\n_START_SECTION_\nVzpon\n_START_PARAGRAPH_\nAbasidski kalifi so bili Arabci, potomci Mohamedovega strica Abasa Ibn Abd Al Mutaliba iz klana Banu Ha\xc5\xa1im. Trdili so, da so pravi prerokovi nasledniki in v tesnej\xc5\xa1em sorodstvu z njim kot vladajo\xc4\x8di Omajadi iz klana  Banu Umaja. Napadali so tudi moralnost vladajo\xc4\x8de dinastije in njeno dr\xc5\xbeavno upravo. Podpirali so jih ve\xc4\x8dinoma Arabci, predvsem prebivalci Marva, in nekaj strank iz Jemena. Abasidi so k uporu pozivali tudi nearabske muslimane (mavali), katere so v Omajadskem kalifatu, ki je temeljil na sororstvu med Arabci, obravnavali kot drugorazredne dr\xc5\xbeavljane. Resno kampanjo za vrnitev oblasti prerokovi dru\xc5\xbeini, Hah\xc5\xa1imitom,  je za\xc4\x8del Abasov pravnuk Mohamed Ibn Ali v Perziji med vladanjem Omarja II. (vladal 717-720)._NEWLINE_Med vladanjem kalifa Marvana II. je kampanje dosegla vi\xc5\xa1ek in prerasla v upor pod vodstvom Abasovega pra-pravnuka, imama Ibrahima. Ibrahim je s podporo province Korasan v Iranu in \xc5\xa1iitskih Arabcev dosegel precej\xc5\xa1en uspeh,  vendar so ga leta 747 ujeli in najbr\xc5\xbe usmrtili. Po njegovi aretaciji  je vodstvo upora prevzel njegov brat Abdalah, znan pod imenom Abu Al Abas As Safah, ki je leta 750 v bitki pri Zabu premagal Omajade in se razglasil za kalifa. Abu Al Abas je takoj po zmagi poslal svojo vojsko v Srednjo Azijo, kjer je julija 751 pri reki Talas premagala vojsko ekspanzionisti\xc4\x8dnega kitajskega cesarstva Tang.\n_START_SECTION_\nPrva leta vladanja\n_START_PARAGRAPH_\nPrva sprememba, ki so jo uvedli Abasidi po prihodu na oblast, je bila selitev prestolnice iz Damaska v Siriji v Bagdad v Iraku, ki je bil bli\xc5\xbee njihovim perzijskim podlo\xc5\xbenikom in perzijski kulturi. Po zgledu na Sasanide so uvedli polo\xc5\xbeaj vezirja, ki je imel sprva vlogo kalifovega svetovalca in namestnika in je bil v dr\xc5\xbeavni hierarhiji nad lokalnimi emirji. Kasneje se je njegov polo\xc5\xbeaj tako okrepil, da so bili nekateri kalifi odrinjeni na polo\xc5\xbeaj ceremonialnega vladarja. Staro arabsko birokracijo je postopoma zamenjala perzijska._NEWLINE_Abasidi so bili v vojni z Omajadi zelo odvisni od podpore Perzijcev. Abu Al Abasov naslednik Al Mansur je zato na svoj dvor povabil tudi nearabske (perzijske) muslimane, kar je izzvalo odpor med mnogimi arabskimi privr\xc5\xbeenci, \xc5\xa1e posebej korasanskimi Arabci, ki so ga podpirali v bojih proti Omajadom._NEWLINE_Pomanjkanje njihove podpore je takoj povzro\xc4\x8dilo te\xc5\xbeave. Omajadi, ki so izgubili oblast na Bli\xc5\xbenjem vzhodu, niso bili uni\xc4\x8deni. Abd Al Rahman, edini pre\xc5\xbeiveli \xc4\x8dlan omajadske kraljeve dru\xc5\xbeine, je pobegnil na Iberski polotok, kjer je kot Abd Al Rahman I. leta 756 ustanovil Kordovski emirat. Leta 929 se je njegov potomec Abd Al Rahman III. razglasil za kalifa. Nekdanji emirat je povi\xc5\xa1al na polo\xc5\xbeaj Kordovskega kalifata, s \xc4\x8dimer je C\xc3\xb3rdoba postala Bagdadov tekmec za zakonito prestolnico islamskega imperija._NEWLINE_Leta 756 je abasidski kalif Al Mansur poslal vojsko ve\xc4\x8d kot 4.000 arabskih najemnikov na pomo\xc4\x8d kitajski dinastiji Tang proti generalu An Lu\xc5\xa1anu, ki se je razglasil za cesarja severne Kitajske. Najemniki so po zadu\xc5\xa1itvi upora ostali na Kitajskem. Kalif  Harun Al Ra\xc5\xa1id (vladal 786\xe2\x80\x93809) je sklenil zavezni\xc5\xa1tvo s Kitajsko._NEWLINE_Abasidski kalifi so na kitajski dvor poslali ve\xc4\x8d delegacij. Najpomembnej\xc5\xa1e so bile delegacije ustanoviteljs dinastije Abula Abasa (vladal 750\xe2\x80\x93754), graditelja Bagdada Abu D\xc5\xbeafarja in Haruna Al Ra\xc5\xa1ida (vladal 786\xe2\x80\x93809), ki je dobro znan po zbirki pripovedk Tiso\xc4\x8d in ena no\xc4\x8d._NEWLINE_Kronike  dinastije Tang, ki je z Abasidi vzpostavila dobre meddr\xc5\xbeavne odnose, Abaside najpogosteje imenujejo "\xc4\x8drne zastave" ali "\xc4\x8drno oble\xc4\x8deni Arabci".\n_START_SECTION_\nZlata doba islama\n_START_PARAGRAPH_\nAbasidsko zgodovinsko obdobje, ki se je za\xc4\x8delo v drugi polovici 8. stoletja s selitvijo prestolnice kalifata v Bagdad in je trajalo do mongolske osvojitve Bagdada leta 1258, je bilo zlata doba islama.  Na njen za\xc4\x8detek so, med drugim, vplivale tudi zapovedi iz Korana in Mohamedovi izreki (hadis), na primer "\xc4\x8drnilo u\xc4\x8denjaka je bolj sveto kot kri mu\xc4\x8denca", ki poudarja pomen znanja. V Bagdadu so ustanovili Hi\xc5\xa1o modrosti (Bajt al hikmi), v kateri so muslimanski in nemuslimanski u\xc4\x8denjaki posku\xc5\xa1ali zbrati vsa svetovna dela in jih prevesti v arab\xc5\xa1\xc4\x8dino._NEWLINE_Muslimanski svet je postal intelektualno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de znanosti, filozofije, medicine in izobra\xc5\xbeevanja. Njihovi  u\xc4\x8denjaki  so  postali vodilni skoraj na vseh podro\xc4\x8djih znanosti: alkimiji, astronomiji, matematiki, medicini in drugih. V arab\xc5\xa1\xc4\x8dino in perzij\xc5\xa1\xc4\x8dino, kasneje tudi v tur\xc5\xa1\xc4\x8dino, hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dino in latin\xc5\xa1\xc4\x8dino so prevedli mnogo anti\xc4\x8dnih klasi\xc4\x8dnih del, ki bi se sicer izgubila. V tem obdobju je bil muslimanski svet talilnik kultur, v katerem so se zbirala,  spajala in plemenitila znanja, pridobljena iz  anti\xc4\x8dne gr\xc5\xa1ke, rimske, kitajske, indijske, perzijske, egip\xc4\x8danske, severnoafri\xc5\xa1ke in bizantinske civilizacije.\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbeevnost\n_START_PARAGRAPH_\nNajbolj znano leposlovno delo iz islamskega sveta je knjiga Tiso\xc4\x8d in ena no\xc4\x8d. Zasnovana je na predislamskem iranskem vzoru, ki se vsebuje tudi \xc5\xa1tevilne indijske elemente. V knjigo so vklju\xc4\x8dene tudi zgodbe drugih narodov z Bli\xc5\xbenjega vzhoda in severne Afrike. Zbirka pripovedi je nastala v 10. stoletju in dosegla svojo kon\xc4\x8dno obliko v 14. stoletju. \xc5\xa0tevilo in naslovi pripovedk se razlikujejo od rokopisa do rokopisa. Zbirko so \xc5\xbee naza\xc4\x8detku 18. stoletja prevedli najprej v franco\xc5\xa1\xc4\x8dino (Antoine Galland, 1704) in nato v angle\xc5\xa1\xc4\x8dino (1706). Najbolj znani junaki -  Aladin, Sinbad in Ali Baba - so postali junaki tudi v evropskih kulturah. _NEWLINE_Zelo znana je tudi arabska romanti\xc4\x8dna pesnitev Lejla in Majnun, ki so jo kasneje nadgradili predvsem iranski, azerbajd\xc5\xbeanski in drugi pesniki v perzijskem, azerbajd\xc5\xbeanskem, tur\xc5\xa1kem in drugih tur\xc5\xa1kih jezikih. Pesnitev je nastala \xc5\xbee v omajadskem obdobju v 7. stoletju in govori o tragi\xc4\x8dni ljubezni, podobno kot kasnej\xc5\xa1a Romeo in Julija._NEWLINE_V abasidskem obdobju je svoj vi\xc5\xa1ek doseglo tudi arabsko pesni\xc5\xa1tvo, predvsem v obdobju pred vladavino perzijski kulturi naklonjenih kalifov. Arabski pisci, med njimi Abu Tamam in Abu Nuvas v zgodnjem 9. stoletju, so bili tesno povezani  s kalifovim dvorom  v Bagdadu, drugi, med njimi Al Mutanabi, pa so imeli pokrovitelje na regionalnih dvorih.\n_START_SECTION_\nFilozofija\n_START_PARAGRAPH_\nEna od ve\xc4\x8d opredelitev islamske filozofije pravi, da je "filozofski slog, ustvarjen v okviru islamske kulture". Islamska filozofija po tej definiciji se ne ukvarja niti zgolj z verskimi vpra\xc5\xa1anji niti ni proizvod izklju\xc4\x8dno muslimanskih filozofov. Islamske filozofske razprave o Aristotelu so bile klju\xc4\x8dni vmesni korak pri prenosu u\xc4\x8denosti od starih Grkov do zahodne Evrope. Filozofi se z Aristotelom pogosto niso strinjali in spodbujali \xc5\xbeivahne razprave v duhu id\xc5\xbetihada, se pravi neodvisnega osebnega sklepanja in zaklju\xc4\x8devanja. Napisali so tudi ve\xc4\x8d pomembnih izvirnih filozofskih del. Njihova razmi\xc5\xa1ljanja so bila v srednjem veku vklju\xc4\x8dena tudi v kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko filozofijo, zlasti v razmi\xc5\xa1ljanja Toma\xc5\xbea Akvinskega._NEWLINE_Misleci Al Kindi, Al Farabi in Avicena so s spajanjem aristotelizma, novoplatonizma in idej islama nazadnje ustvarili avicenizem. Med druge pomembne filozofe iz abasidskega obdobja spadata Al D\xc5\xbeahiz in Al Hajsam (Alhacen).\n_START_SECTION_\nTehnologija\n_START_PARAGRAPH_\nMuslimanski svet je v 8. stoletju od Kitajcev prevzel postopke za izdelavo papirja in jih do 10. stoletja raz\xc5\xa1iril do Al Andaluza, od tam pa v kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko zahodno Evropo.  Papir je bilo la\xc5\xbee izdelati kot pergament in se je manj lomil kot papirus. Dobro je vpijal \xc4\x8drnilo in je bil zato idealen za izdelavo dokumentov in prepisov Korana. Islamski papirni\xc4\x8darji so razvili tudi metode za ro\xc4\x8dno kopiranje rokopisov, ki so omogo\xc4\x8dale velike naklade, kakr\xc5\xa1ne so v Evropi dosegli \xc5\xa1ele nekaj stoletij kasneje. Iz Kitajske je preko islamskih dr\xc5\xbeav pri\xc5\xa1lo v Evropo tudi znanje o pripravi in uporabi smodnika._NEWLINE_V kmetijstvu so uvedli nove tehnologije, na primer namakalne sisteme, ki so jih poganjala vodna kolesa in vetrnice. V Al Andaluz so prinesli mandlje, agrume in sladkor, od koder so se postopoma raz\xc5\xa1irili po zahodni Evropi._NEWLINE_V Abasidskem kalifatu so bile plovne samo reke Nil, Tigris in Evfrat, zato je bil zelo pomemben transport po morju. Za navigacijo so uporabljali  kompas in enostaven sekstant (kamal). Oba instrumenta in podrobne pomorske karte so jim namesto plovbe ob obali omogo\xc4\x8dile plovbo po odprtem morju. Muslimanski mornarji so zaslu\xc5\xbeni tudi za uvedbo trojambornih trgovskih ladij na Sredozemlju. V Sredozemlju so imeli gosto mre\xc5\xbeo trgovskih poti, po katerih niso trgovali samo z muslimanskimi dr\xc5\xbeavami, ampak tudi z Benetkami, Genovo in Katalonijo. Arabski trgovci so do prihoda Portugalcev obvladovali tudi trgovino na Indijskem oceanu. Njihovo glavno trgovsko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de na  vzhodu je bil Hormuz. Preko arabskega ozemlja je potekala tudi svilna cesta iz vzhodne Azije do zahodne Evrope._NEWLINE_Muslimanski in\xc5\xbeenirji so bili zelo inovativni pri izkori\xc5\xa1\xc4\x8danju vodne energije, plimovanja, vetra in nafte, predvsem svetilnega petroleja, ki so ga pridobili z destilacijo nafte. Mline na veter so uporabljali \xc5\xbee v 7. stoletju, na za\xc4\x8detku 9. stoletja pa so za\xc4\x8deli uporabljati tudi horizontalna in vertikalna vodna kolesa. V \xc4\x8dasu kri\xc5\xbearskih vojn se je njihova raba v kmetijstvu in industriji raz\xc5\xa1irila po vsem islamskem svetu od Bli\xc5\xbenjega in  Srednjega vzhoda do severne Afrike in Al Andaluza. Razvili so tudi bolj zapletene stroje, na primer \xc4\x8drpalke z ro\xc4\x8di\xc4\x8dnimi gredmi in zobniki,  ki so se uporabljali predvsem za \xc4\x8drpanje vode. Mo\xc4\x8d vodnih koles so pove\xc4\x8dali z jezovi, s katerimi so dvignili vodno gladino. Iz Al Andaluza so se mlini na veter in vodna kolesa za\xc4\x8deli \xc5\xa1iriti v Evropo, najprej v Katalonijo._NEWLINE_Arabska kmetijska revolucija je dala zagon tekstilni, sladkorni, vrvarski, svilarski in papirni industriji in obrti. V 12. stoletju je na kr\xc5\xa1\xc4\x8danski zahod za\xc4\x8delo prodirati tudi poznavanje kemije in izdelave instrumentov.\n_START_SECTION_\nRazvoj islamske identitete\n_START_PARAGRAPH_\nMo\xc4\x8d Abasidov pred prihodom na oblast je temeljila na izkori\xc5\xa1\xc4\x8danju socialnih neenakosti med Arabci in Nearabci v Omajadskem kalifatu. Po prihodu na oblast se je politika spremenila in nearabsko prebivalstvo se je hitro poarabilo. Znanje se je po vsem cesarstvu \xc5\xa1irilo v arabskem jeziku in ljudje razli\xc4\x8dnih narodnosti in ver so  za\xc4\x8deli govoriti arabsko tudi v svojem vsakdanjem \xc5\xbeivljenju. Knji\xc5\xbeevna dela v tujih jezikih so za\xc4\x8deli prevajati v arab\xc5\xa1\xc4\x8dino in vse prej\xc5\xa1nje kulture so se postopoma zlile z arabsko kulturo. Oblikovati se je za\xc4\x8dela zelo omikana islamska identiteta z ogromno znanja, na katero v Evropi gledali kot na \xc4\x8dude\xc5\xbe.\n_START_SECTION_\nZaton cesarstva\n_START_PARAGRAPH_\nGlavna vzroka za za\xc4\x8detek propadanje Abasidskega cesarstva sta bila verski spor s \xc5\xa1iiti in konflikti s tur\xc5\xa1kimi generali._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina \xc5\xa1iitskih mulimanov je priznavala sorodstvene vezi Abasidov s prerokom Mohamedom in jih je zato podpirala v vojni z Omajadi. Abasidi so po prihodu na oblast sprejeli sunitski islam in prenehali podpirati   \xc5\xa1iite, zato so berberski harid\xc5\xbeiti v Severni Afriki \xc5\xbee leta 801 ustanovili svojo neodvisno dr\xc5\xbeavo. V naslednjih petdeset letih so jim sledili Idrisidi v Magrebu in Aglabidi v Ifrikiji, kmalu zatem pa \xc5\xa1e Tulunidi in Ih\xc5\xa1ididi v Egiptu in Abasidski kalifat je izgubil celo severno Afriko._NEWLINE_Abasidska oblast na severu je za\xc4\x8dela razpadati med vladanjem kalifa Al Radija (vladal 934\xe2\x80\x93940), ko so njegovi tur\xc5\xa1ki generali, ki so bili de facto neodvisni, prenehali pla\xc4\x8devati davke. Ve\xc4\x8djo samostojnost in lokalne dinasti\xc4\x8dne vladarje je zahtevalo celo nekaj provinc v bli\xc5\xbeini Bagdada. Abasidi so bili v stalnem sporu tudi z Omajadi iz Al Andaluza na Iberskem polotoku.\n_START_SECTION_\nRazpad na samostojne dinastije\n_START_PARAGRAPH_\nV drugi polovici  8. stoletja se je ve\xc4\x8d sposobnih kalifov in njihovih vezirjev mo\xc4\x8dno trudilo, da bi premostilo politi\xc4\x8dne izzive v oddaljenih delih cesarstva, pri \xc4\x8demer so jih ovirale velike razdalje, omejene komunikacije  in zastoji pri uvajanju upravnih sprememb. V Mali Aziji in Siriji  so se vojskovali z Bizantinskim cesarstvom, vendar so se kljub temu osredoto\xc4\x8dili na re\xc5\xa1evanje notranjih zadev, predvsem te\xc5\xbeav z lokalnimi guvernerji, ki so delovali ve\xc4\x8dinoma neodvisno od centralne oblasti in poleg tega zahtevali, da njihov polo\xc5\xbeaj postane deden._NEWLINE_Abasidi so se isto\xc4\x8dasno soo\xc4\x8dali tudi s problemi, ki so bili bli\xc5\xbee prestolnici. Njihovi nekdanji podporniki so se odcepili in v okolici Horasana v severnem Iranu ustanovili svoje kraljestvo._NEWLINE_Kalif Harun Al Ra\xc5\xa1id (vladal 786\xe2\x80\x93809) se  je zato obrnil proti Barmakidom, vplivni perzijski dru\xc5\xbeini iz Balha v Baktriji, ki je pridobila veliko mo\xc4\x8d v dr\xc5\xbeavni upravi, in pobil ve\xc4\x8dino njenih \xc4\x8dlanov._NEWLINE_Osamosvojitveni procesi so se nadaljevali tudi po letu 820. V Transoksaniji in Velikem Horasanu so se za\xc4\x8deli osamosvajati Samadidi, v severni Siriji \xc5\xa1iitski Hamadidi, v Iranu pa Tahiridi in Safaridi. Centralna oblast je \xc5\xa1e posebej oslabela po izredno nestabilnem obdobju, imenovanem "samarska anarhija", ki je trajalo od leta 861 do 870. Do za\xc4\x8detka 10. stoletja so Abasidi v korist lokalnih emirjev izgubili oblast tudi v Iraku. Kalif Al Radi je moral priznati njihovo oblast prevzeti polo\xc5\xbeaj "princa princev"  (amir al-umara). Nadzor nad dr\xc5\xbeavno upravo v Bagdadu je kmalu zatem prevzela perzijska stranka Bujidov iz Dajlama. Zgodovinar Miskavajh pi\xc5\xa1e, da so Bujidi po prevzemu oblasti za\xc4\x8deli svojim privr\xc5\xbeencem namesto pla\xc4\x8d deliti zemlji\xc5\xa1ke posesti (iqta)._NEWLINE_Abasidi so \xc5\xbee ob koncu 8. stoletja spoznali, da cesarstva, ki je bilo ve\xc4\x8dje od Rimskega, ne morejo upravljati iz Bagdada. Leta 793 so svojo dr\xc5\xbeavo s prestolnico v Fezu v Maroku ustanovili Idrisidi, v 830. letih v Ifrikiji Aglabidi, v 860. letih pa \xc5\xa1e guvernerji Egipta, ki so za svojega vladarja izbrali Ahmeda Ibn Tuluna. Egiptovske dinastije so vladale lo\xc4\x8deno od kalifa. Krepila se je tudi oblast guvernerjev na vzhodu cesarstva. V 870. letih so se odcepili Safaridi iz Herata in Samanidi iz Buhare, tako da so pod neposredno abasidsko oblastjo ostale samo \xc5\xa1e Mezopotamija, Palestina in Hijaz, katerega so ob\xc4\x8dasno upravljali Tulunidi. V Mali Aziji so na Arabce pritiskali Bizantinci in jih potiskali proti vzhodu._NEWLINE_V 920. letih so se razmere \xc5\xa1e zaostrile. \xc5\xa0iiti, ki so priznavali samo prvih pet imamov in za Mohamedovega naslednika priznavali njegovega zeta Alija, so prevzeli oblast najprej na idri\xc5\xa1kih in nato \xc5\xa1e na aglabidskih posestih. Fatimidi, ki so se imeli za potomce Mohamedove h\xc4\x8derke Fatime, so prodrli do Egipta in leta 969 pri Fustatu v Kairu ustanovili svojo prestolnico. Egipt je postal branik \xc5\xa1iitskega u\xc4\x8denja in politike. Fatimidi so do leta 1000 postali glavni politi\xc4\x8dni in ideolo\xc5\xa1ki nasprotniki sunitskega islama, ki so ga predstavljali Abasidi._NEWLINE_Abasidi so v tem \xc4\x8dasu dr\xc5\xbeavo razdelili na ve\xc4\x8d guvernatur, ki so sicer priznavale oblast bagdadskega kalifa, v resnici pa so po\xc4\x8dele kar so hotele in se predvsem vojskovale med seboj. Kalif sam je bil pod "za\xc5\xa1\xc4\x8dito" bujidskih emirjev, ki so posedovali ves Irak in zahodni Iran in bili tihi simpatizerji \xc5\xa1iitov._NEWLINE_Vse avtonomne province izven Iraka so po\xc4\x8dasi dobile zna\xc4\x8dilnosti samostojnih dr\xc5\xbeav z dednih vladarji, vojsko in financami. Uradno so \xc5\xa1e vedno priznavale suverenost kalifa, kar pa ni vedno pomenilo, da so kaj prispevale tudi v dr\xc5\xbeavno blagajno.  Tak\xc5\xa1ni so bili, na primer, somrski emirji, ki so vladali v Sindu v sedanjem ju\xc5\xbenem Pakistanu. _NEWLINE_Mahmud Gazni je namesto ustaljenega naslova emir privzel naslov sultan, ki je pomenil  neodvisnost njegovega Gaznavidskega cesarstva od kalifa, \xc4\x8detudi se je v javnosti bahal s svojo pravovernostjo in versko podrejenostjo kalifu. V 11. stoletju se je avtoriteta kalifa zmanj\xc5\xa1ala do te mere, da nekateri vladarji niso ve\xc4\x8d omenjali njegovega imena na petkovih javnih molitvah (khutba) in svojih kovancih._NEWLINE_Kairska dinastija Fatimidov je za\xc4\x8dela z Abasidi  tekmovati tudi za naslov poglavarja celotne islamske skupnosti (ummah).  Nekaj podpore je imela celo med \xc5\xa1iitskim verskim sektam v Bagdadu, na primer v Karhu, \xc4\x8detudi je bil Bagdad tudi v kasnej\xc5\xa1em bujidskem in seld\xc5\xbeu\xc5\xa1kem obdobju najbolj povezan s kalifatom. Izzivanje Fatimidov se je kon\xc4\x8dalo z njihovim propadom v 12. stoletju.\n_START_SECTION_\nBujidska in seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ka voja\xc5\xa1ka uprava (978-1118)\n_START_PARAGRAPH_\nBujidski uradnik Hilal Al Sabi pi\xc5\xa1e, da so Abasidi tudi pod oblastjo bujidskih emirjev ohranili svoj  razko\xc5\xa1en dvor v Bagdadu in nekaj vpliva na versko \xc5\xbeivljenje. Ko je mo\xc4\x8d Bujidov po smrti Baha Al Davla ope\xc5\xa1ala, se je mo\xc4\x8d kalifata nekoliko okrepila. Kalifi so vzdr\xc5\xbeevali red v Bagdadu in sami posku\xc5\xa1ali prepre\xc4\x8diti nerede (fitna), ki so bili pogosto povezani z mestnimi postopa\xc4\x8di (ayyarun)._NEWLINE_Zaton Bujidske dinastije je ustvaril praznino, ki so jo zapolnili Ogu\xc5\xa1ki Turki, bolj znani kot  Seld\xc5\xbeuki.  Ko se je leta 1058 pred Bagdadom na \xc4\x8delu \xc5\xa1iitske fatimidske vojske pojavil emir in nekdanji su\xc5\xbeenj Basasiri, ga kalif Al Kaim (vladal 1031\xe2\x80\x931075) ni mogel premagati brez tuje pomo\xc4\x8di. Oblast v Bagdadu mu je pomagal vzpostaviti  seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ki sultan Togrul (vladal 1037 \xe2\x80\x93 1063), vendar je zato Irak priklju\xc4\x8dil k svojemu cesarstvu. Abasidski kalif je obdr\xc5\xbeal samo polo\xc5\xbeaj vodje islamske skupnosti. Togrulova naslednika Alp Arslan (vladal 1063 \xe2\x80\x93 1072) in Malik \xc5\xa0ah I. (vladal 1072 \xe2\x80\x93 1092) sta se s svojim vezirjem Nizamom Al Mulkom nastanila v Perziji, vendar sta obdr\xc5\xbeala oblast v Iraku. Ko je za\xc4\x8dela seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ka vladavina v 12. stoletju slabeti, so Abasidi ponovno pridobili nekaj samostojnosti.\n_START_SECTION_\nO\xc5\xbeivitev voja\xc5\xa1ke mo\xc4\x8di (1118\xe2\x80\x931206)\n_START_PARAGRAPH_\nKalif Al Mustar\xc5\xa1id (1118\xe2\x80\x931135) je prvi zbral dovolj veliko vojsko, ki je bila sposobna spopasti se s Seld\xc5\xbeuki, vendar so ga leta 1135 porazili in umorili. Kalifu Al Muktafiju (1136\xe2\x80\x931160) je s pomo\xc4\x8djo vezirja Ibn Hubajra kon\xc4\x8dno uspelo ponovno dose\xc4\x8di popolno voja\xc5\xa1ko neodvisnost kalifata. Po skoraj 250 let trajajo\xc4\x8di nadoblasti tujcev je leta 1157 uspe\xc5\xa1no obranil Bagdad pred obleganjem Seld\xc5\xbeukov in s tem ohranil oblast Abasidov. Kalifu Al Nasirju (1180\xe2\x80\x931225) je uspelo vzpostaviti oblast v celem Iraku. Kalif Al Mustansir (1226\xe2\x80\x931242) je leta 1227 v Bagdadu ustanovil univerzo  Mustansirijo, s katero je \xc5\xbeelel zasen\xc4\x8diti seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ko Nizamijo, ki jo je leta 1065 ustanovil Nizam Al Mulk.\n_START_SECTION_\nInvazija Mongolov (1206\xe2\x80\x931258)\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1206 je D\xc5\xbeingiskan v osrednji Aziji ustanovil mogo\xc4\x8dno Mongolsko cesarstvo, ki je v 13. stoletju osvojilo ve\xc4\x8dino evrazijskega kontinenta, vklju\xc4\x8dno s Kitajsko, ve\xc4\x8dino islamskih kalifatov in Kijevsko Rusijo. Hulegu Kan je leta 1258 osvojil in  opusto\xc5\xa1il tudi Bagdad, kar je pomenilo konec zlate dobe islama. Muslimani v Perziji so bili zaskrbljeni, da se bo zaradi prelitja Al Mustasimove krvi zgodila nadnaravna katastrofa in opozarjali, da se kaj tak\xc5\xa1nega ni zgodilo od smrti \xc5\xa1iitskega imama Huseina. Mongoli so kljub svarilom in skladno s svojim izro\xc4\x8dilom, da je prelivanje vladarske krvi tabu, zadnjega abasidskega kalifa Al Mustasimove 20. februarja 1258 zavili v preprogo, potem pa so ga do smrti pomendrali s konji.  Usmrtili so tudi vso njegovo dru\xc5\xbeino, razen najmlaj\xc5\xa1ega sina, katerega so poslali v  Mongolijo, in h\xc4\x8derke, ki je postala su\xc5\xbenja v Hulegu Kanovem haremu. Mongolski zgodovinarji trdijo, da se je pre\xc5\xbeiveli sin v Mongoliji poro\xc4\x8dil in imel otroke.\n_START_SECTION_\nAbasidski Kairski kalifat (1258-1517)\n_START_PARAGRAPH_\nKalifa Al Mamun (813-833) in njegov brat in naslednik Al Mutasim (833-842) sta ustanovila vojsko kalifatu zvestih vojakov nearabskega porekla (mameluki), ki je prepre\xc4\x8dila nadaljnje razpadanje imperija._NEWLINE_Mamelu\xc5\xa1ka vojska, na katero se pogosto gleda negativno, je tako pomagala kot \xc5\xa1kodila kalifatu. Na za\xc4\x8detku je vsekakor pomenila stabilno silo, ki je omogo\xc4\x8dila vladi re\xc5\xa1evati notranje in zunanje  probleme. Po Al Mutasimovi ustanovitvi lastne vojske in selitvi prestolnice iz Bagdada v Samaro je med kalifatom in podlo\xc5\xbenimi ljudstvi nastala vrzel. Poleg tega je mo\xc4\x8d mamelukov stalno rasla, dokler ni bil kalif Al Radi (934\xe2\x80\x93940) prisiljen ve\xc4\x8dino vladarskih funkcij predati mameluku Mahomedu Bin Raiku._NEWLINE_Mameluki so nazadnje prevzeli vso oblast v Egiptu in po mongolskem opusto\xc5\xa1enju Bagdada  leta 1261 ponovno ustanovili Abasidski kalifat s sede\xc5\xbeem v Kairu. Prvi abasidski kairski kalif je bil Al Mustansir II. (1261\xe2\x80\x931262), ki je predstavljal avtoriteto, v resnici pa so bila njegova pooblastila omejena samo na verske zadeve. Kairski kalifat je bil ukinjen, ko je osmanski sultan Selim I. aretiral kalifa Al Mutavakila III. in ga odpeljal v Istanbul, kjer je imel samo ceremonialno vlogo. Al Mutavakil III.  se je kasneje vrnil v Kairo, kjer je leta 1543 umrl.\n_START_SECTION_\nAbasidski Basta\xc5\xa1ki kanat\n_START_PARAGRAPH_\nPo padcu in opusto\xc5\xa1enju Bagdada leta 1258  je nekaj pre\xc5\xbeivelih \xc4\x8dlanov vladajo\xc4\x8de dinastije na \xc4\x8delu z najstarej\xc5\xa1im \xc4\x8dlanom Ismailom II. od\xc5\xa1lo v pokrajino Fars v ju\xc5\xbeni Perziji. Naselili so se v mestu Hond\xc5\xbe, ki je bilo veliko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de u\xc4\x8denosti. Leta 1263 se je v Hond\xc5\xbeu rodil Ismailov vnuk, \xc5\xa1ejk Abdulsalam Hond\xc5\xbei, ki je postal  ugleden verski u\xc4\x8denjak in sufisti\xc4\x8dni svetnik in je u\xc5\xbeival velik ugled med lokalnim prebivalstvom. Njegovo grobnico v Hond\xc5\xbeu \xc5\xa1e vedno obiskujejo verniki  od blizu in dale\xc4\x8d._NEWLINE_Verski u\xc4\x8denjaki in zelo spo\xc5\xa1tovane in ugledne osebnosti so bili tudi v ve\xc4\x8d naslednjih generacijah _NEWLINE_potomcev \xc5\xa0ejka Abdulsalama Hond\xc5\xbeija. Eden od njih je bil \xc5\xa1ejk Mohamed (umrl okoli 1499), ki se je preselil v Bastak. Njegov vnuk, \xc5\xa0ejk Mohamed starej\xc5\xa1i (umrl 1543 ali 1567) se je za nekaj \xc4\x8dasa preselil v Hond\xc5\xbe, vendar se je zaradi vedno ve\xc4\x8dje mo\xc4\x8di Safavidov leta 1531 vrnil v Bastak. Njegov vnuk, \xc5\xa1ejk Hasan (rojen 1673), imenovan tudi Mula Hasan, je skupni prednik vseh Abasidov v Bastaku in sosednjih pokrajinah._NEWLINE_Prva abasidska vladarja v regiji sta postala Hasanova vnuka, \xc5\xa1ejk Mohamed Said (rojen 1684) in \xc5\xa1ejk Mohamed Kan (rojen 1701). \xc5\xa0ejk Mohamed Said je za\xc4\x8del leta 1724 zbirati vojsko in osvojil Lar, iz katerega je zadnjih 12 ali 14 let pred smrtjo vladal mestu in njegovim vazalom._NEWLINE_Njegov brat, \xc5\xa1ejk Mohamed Kan Bastaki, je medtem vladal v Bastaku in pokrajini  D\xc5\xbeahangiriji. Leta 1748 je od\xc5\xa1el v trdnjavo Didehban in Bastak in njegove vazale prepustil najstarej\xc5\xa1emu sinu, \xc5\xa1ejku Mohamedu Sadeku, in njegovemu bratrancu Aga Hasanu Kanu, sam pa je naslednjih 20 do 24 let iz Didehbana vladal D\xc5\xbeahangiriji.  Zadnjih nekaj let pred smrtjo  je vladal iz Bastaka. Basta\xc5\xa1ki kanat na vi\xc5\xa1ku svoje mo\xc4\x8di ni posedoval samo D\xc5\xbeahangirije, ampak tudi Lar in Bandar Abas in njune vazale in nekaj otokov v Perzijskem zalivu._NEWLINE_\xc5\xa0ejk Mohamed Kan Bastaki je bil prvi abasidski vladar v Bastaku z naslovom kan, ki pomeni vladar ali kralj. Podelil mu ga je iranski vladar Karim Kan Zand. Naslov so prevzeli tudi kasnej\xc5\xa1i abasidski vladarji Bastaka in D\xc5\xbeahangirije._NEWLINE_Zadnji abasidski vladar Bastaka in D\xc5\xbeahangirije je bil Mohamed Azam Kan Baniabasian, avtor knjige Tarikh-e Jahangiriyeh va Baniabbassian-e Bastak, ki je iz\xc5\xa1la leta 1962 in opisuje zgodovino basta\xc5\xa1kih Abasidov. Mohamed Azam Kan Baniabasian je leta 1967 umrl. Njegova smrt je pomenila tudi konec abasidske dinastije v Bastaku.'