b"\n_START_ARTICLE_\nAnton Medved (1862-1925)\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nAnton Medved je obiskoval ljudsko \xc5\xa1olo v Rajhenburgu  ter v letih 1877\xe2\x80\x931885 gimnazijo v Mariboru kot gojenec de\xc5\xa1kega semeni\xc5\xa1\xc4\x8da, po maturi 1885 je vstopil v maribsko bogoslovje, v januarju 1886 od\xc5\xa1el na Dunaj, da bi \xc5\xa1tudiral pravo, pa se \xc5\xbee v nekaj dneh vrnil v bogoslovje, kjer je z odli\xc4\x8dnim uspehom 1889 kon\xc4\x8dal \xc5\xa1tudij. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju je bil eno leto kaplan v \xc5\xa0o\xc5\xa1tanju in se pripravljal za teolo\xc5\xa1ke izpite (rigoroze) na Dunaju. V letih 1890\xe2\x80\x931892 je kot kaplan v zavodu S. Maria dell' Anima v Rimu \xc5\xa1tudiral filozofijo in 6. junija 1892  doktoriral, takoj nato na Dunaju naredil \xc5\xa1e zadnji teolo\xc5\xa1ki rigoroz in bil 21. jun. 1892 promoviran za dr. theol. Po vrnitvi domov, je bil 2\xc2\xbd meseca kaplan v Trbovljah, eno leto korni vikar in katehet v Mariboru, jeseni 1893 pri\xc5\xa1el za kateheta na mariborsko gimnazijo. Tu je deloval do smrti in v vojnih letih pou\xc4\x8deval v ni\xc5\xbejih razredih tudi sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino, nem\xc5\xa1\xc4\x8dino, zemljepis in zgodovino. Leta 1924 je postal pape\xc5\xbeev tajni \xc4\x8dastni komornik. Umrl je za plju\xc4\x8dnico, ki jo je povzro\xc4\x8dila zanemarjena gripa._NEWLINE_Medved je bil 1905 do 1924 \xc4\x8dlan nadzornega sveta posojilnice, dalje odbornik Katehetskega tiskskarskega dru\xc5\xa1tva (od 1893) in \xc4\x8ditalnice (od 1900 do 1914 tudi njen predsednik) in odbornik Zgodovinskega dru\xc5\xa1tva (1906\xe2\x80\x931911)._NEWLINE_V politiki je aktivno nastopil samo 1909 kot nadstrankarski kandidat na volitvah za de\xc5\xbeelni zbor, vendar ni bil izvoljen. Kot \xc4\x8dlovek je bil ljubezniv, dru\xc5\xbeaben, dobrohoten; osebnega nasprotovanja ni poznal in ni o nikomer izrekel ostre sodbe. Bil je odlo\xc4\x8dno naroden, pa drugim vsekdar pravi\xc4\x8den in je tudi med Nemci u\xc5\xbeival velik ugled. Njegov pomen za kulturno zgodovino \xc5\xa1tajerskih Slovencev ni toliko v njegovem pisateljskem delu, marve\xc4\x8d v celotnem delovanju, ki ga je vr\xc5\xa1il kot duhovnik, vzgojitelj in narodnjak\n_START_SECTION_\nLiterarno delo\n_START_PARAGRAPH_\nMedved je \xc5\xbee kot dijak pisal pesmi in se vadil v govorni\xc5\xa1tvu. Ko je bil v 7.  razr. gimnazije, je pod psevdonimom T. Gori\xc4\x8dl\xc3\xa1n iz\xc5\xa1lo leta 1884 v Kresu njegovo delo  140 pesem Otok (o sre\xc4\x8dnem otoku sloge in vzajemnosti). Iz dija\xc5\xa1kih let je tudi pripovedna pesem Cesar Karol VI. V bogoslovju je od 1887 do 1889 pisal v verzih in prozi za bogoslovni list Lipico, katere je bil od 1887 do 1888 tudi urednik. Spisi v prozi so filozofske in zgodovinske vsebine. V poznej\xc5\xa1ih letih je zlo\xc5\xbeil ve\xc4\x8d nabo\xc5\xbenih  (npr. Pred teboj o Jezus mili; Kvi\xc5\xa1ku zdaj de\xc5\xbeela vsa! in prilo\xc5\xbenostnih pesmi (zadnja iz 1924 je 24 verzov obsegajo\xc4\x8da pesem o prelitem velikem zvonu mariborske stolnice). Napisal in zdal je delo Gedichte des Hauptmannes Carl Vodovnik-Siegenfeld (Celje, 1897) z \xc5\xbeivljenjepisnim uvodom in o tem pesniku iz \xc5\xa0mihela nad Mozirjem pisal tudi v \xc4\x8dasopis. Leta 1905 je objavil povest Nesre\xc4\x8dne\xc5\xbe._NEWLINE_Dr. Medved je po pravici kmalu zaslovel kot govornik. Mo\xc4\x8dan in prijeten glas, lep nastop in vznesena dikcija so poslu\xc5\xa1alce osvajali. Zato so ga radi vabili na razne prireditve za slavnostnega govornika pri  cerkvenih slovesnostih, narodnih sve\xc4\x8danostih (npr. odkritju Kremplovega spomenika pri Mali Nedelji 1895, Slom\xc5\xa1kovi slavnosti na Ponikvi 1900) in ve\xc4\x8djih dru\xc5\xa1tvenih prireditvah. Zlasti pri Slom\xc5\xa1kovih proslavah 1900 in 1912 je z govori nastopil v raznih krajih. Njegovih govorov je \xc5\xbeal natisnjenih zelo malo (npr. 5 pridig v njegovi knjigi V Marijinem Celju. Zgodovinske in potopisne \xc4\x8drtice, Maribor 1898; Slava vrlemu u\xc4\x8ditelju!)."