b'\n_START_ARTICLE_\nKsenofont\n_START_SECTION_\nKsenofontov odnos do pisanja zgodovine\n_START_PARAGRAPH_\nKsenofont je imel pisanje zgodovine za odgovorno nalogo. Njegova merila se seveda mo\xc4\x8dno razlikujejo od dana\xc5\xa1njih, ker pi\xc5\xa1e lahkotno in mnogo, zato so ga \xc5\xbee v antiki imeli bolj za filozofa kot za zgodovinarja._NEWLINE_Herodot, ki je bil pol stoletja starej\xc5\xa1i, je napisal delo, ki je nekak\xc5\xa1en prehod od etnologije in geografije k pravi zgodovini in je na mnogo vi\xc5\xa1jem intelektualnem nivoju kot Ksenofontova Zgodovina._NEWLINE_Tukidid, malo starej\xc5\xa1i Ksenofontov sodobnik, si je pri pisanju Pelopone\xc5\xa1ke vojne (\xce\x98\xce\xbf\xcf\x85\xce\xba\xce\xb9\xce\xb4\xce\xaf\xce\xb4\xce\xbf\xcf\x85 \xce\xa3\xcf\x85\xce\xb3\xce\xb3\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x86\xce\xae) postavil vzvi\xc5\xa1en cilj, da bo spoznal, ugotovil in pojasnil resnico, jo umetni\xc5\xa1ko in objektivno prikazal in jo kot poduk prenesel na potomce. Zaradi svojih mnogoterih sposobnosti je napisal pravo znanstveno delo, ki ga anti\xc4\x8dno in srednjeve\xc5\xa1ko zgodovinopisje ni preraslo. Ksenofontove zasluge so vsekakor manj\xc5\xa1e od Herodotovih, toda njegova Helenika je \xc5\xa1e vedno klasi\xc4\x8dno delo, ne samo zaradi \xc4\x8dasa nastanka in obdobja, ki ga opisuje, ampak tudi po svoji zasnovi. Ksenofontu je uspelo zelo obse\xc5\xbeno gradivo z mno\xc5\xbeico dogodkov na ob\xc5\xa1irnem ozemlju strniti v homogeno celoto._NEWLINE_Ksenofont ne navaja virov svojih informacij. Nekaterih dogodkov se je sam udele\xc5\xbeil, za druge pa je izvedel iz ustnih virov in pisnih dokumentov. V vzroke dogodkov se ne spu\xc5\xa1\xc4\x8da in jih ne pojasnjuje, ali pa jih pojasnjuje zelo poenostavljeno in pri tem zanemarja vpliv dru\xc5\xbebenih in ekonomskih dejavnikov. Tukidid je te vplive dobro poznal in jih tudi upo\xc5\xa1teval. Ksenofont je pisal predvsem o dogodkih, ki so zanimali njega samega in se jih je pogosto tudi sam udele\xc5\xbeil, ali o dogodkih, za katere je dobil informacije na lahek na\xc4\x8din. V njegovem delu ima zato glavno vlogo \xc5\xa0parta (Lakedemon)._NEWLINE_Da bi ohranil ugled \xc5\xa0parte, nekatere dogodke obarva pro\xc5\xa1partansko ali pa jih kar zamol\xc4\x8di. V prikazovanju splo\xc5\xa1nega gr\xc5\xa1kega premirja iz leta 386 pr. n. \xc5\xa1t. ki je bilo sklenjeno na pobudo \xc5\xa0parte in perzijskega kralja in je bilo v Gr\xc4\x8diji sprejeto kot narodna sramota, pisec ne izra\xc5\xbea niti svojega osebnega nezadovoljstva niti, kar je \xc5\xa1e slab\xc5\xa1e, nezadovoljstva gr\xc5\xa1kih mestnih dr\xc5\xbeav. Delno zaradi pristranskosti delno zaradi povr\xc5\xa1nega dojemanja svoje naloge Ksenofont ne daje dovolj prostora in prave ocene posameznim dogodkom in osebnostim. Tako, na primer, v tretji in \xc4\x8detrti knjigi, podrobno opisuje Agiselajeve voja\xc5\xa1ke operacije. V sedmi knjigi dobijo preve\xc4\x8d prostora dogodki okrog nepomemnega polisa Flijunta samo zaradi njegove lojalnosti do \xc5\xa0parte in zaradi tega, ker je bil Ksenofont takrat v bli\xc5\xbenjem Korintu in je bil o dogodkih dobro obve\xc5\xa1\xc4\x8den. Mo\xc4\x8dno poveli\xc4\x8duje tudi\xc2\xa0\xc2\xbbBitko brez solza\xc2\xab, v kateri so \xc5\xa0partanci brez izgub premagali Arkadijce. Nekatere drobne spopade opisuje enako podrobno kot bitke z daljnose\xc5\xbenimi posledicami, kar lahko bralca zavede pri oceni resni\xc4\x8dnega pomena dogodkov._NEWLINE_Najve\xc4\x8dja Ksenofontova slabost je prikrivanje nekaterih dogodkov, kot da se sploh niso zgodili, kar povzro\xc4\x8da velike te\xc5\xbeave pri rekonstruiranju helenske zgodovine prve polovice 4. stoletja pr. Kr. Zamol\xc4\x8dal je, na primer, sklenitev Druge atenske pomorske zveze, ki je imela meddr\xc5\xbeaven pomen, in ustanovitev Mesene in Megalopola, glavnega mesta novo nastale Arkadske zveze, o \xc4\x8demer bi moral pisati. Podobno je s pomembnimi osebnostmi. Pelopida sploh ne omenja kot tebanskega dr\xc5\xbeavnika, ampak kot \xc4\x8dlana gr\xc5\xa1ke delegacije, ki je \xc5\xa1la k perzijskemu kralju. Omenja ga mimogrede in samo enkrat, pa \xc5\xa1e takrat v slabi lu\xc4\x8di. O Epaminondu, najve\xc4\x8djemu vojskovodju in dr\xc5\xbeavniku tiste dobe, prav tako Tebancu, spregovori \xc5\xa1ele na koncu svoje Zgodovine v opisu bitke pri Mantineji, v kateri je padel._NEWLINE_V Ksenofontovem pisanju kmalu opazimo njegovo neobjektivnost, toda to se je dogajalo tudi drugim znanim anti\xc4\x8dnim piscem. Ksenofontu se je kljub temu nekajkrat uspelo dvigniti nad to svojo pomanjkljivost in priznati zasluge in pogum sovra\xc5\xbeniku, posamezniku ali sovra\xc5\xbenemu mestu. Tak\xc5\xa1en primer sta atenska vojskovodja Trasibul in Ifikrat. Nekaj pozitivnih lastnosti je priznal celo svojemu rodnemu mestu Atenam. Svoje nestrpnosti do Teb nikakor ni mogel prikriti, treba pa mu je priznati, da je kljub svoji naklonjenosti kritiziral tudi \xc5\xa0partance: osvoboditev tebanske akropole, ki so jo \xc5\xa0partanci zavzeli s prevaro, ima za zaslu\xc5\xbeeno bo\xc5\xbejo kazen._NEWLINE_Helenska zgodovina je kljub pomanjkljivostim najpopolnej\xc5\xa1i in najpomembnej\xc5\xa1i vir podatkov za zapleteno obdobje prve polovice 4. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. \xc4\x8ce na Zgodovino gledamo \xc5\xa1ir\xc5\xa1e, kot na zrcalo nekega \xc4\x8dasa in knji\xc5\xbeevno delo, je njen pomembnost \xc5\xa1e ve\xc4\x8dja. Ohranila nam je avtenti\xc4\x8dno vzdu\xc5\xa1je tistega \xc4\x8dasa, \xc5\xbeive podobe Grkov in Perzijcev ter njihov na\xc4\x8din razmi\xc5\xa1ljanja in odnos do \xc5\xbeivljenja. Ugoden vtis naredijo tudi naravni in enostavni dialogi in prikazi dogodkov. Privla\xc4\x8den je na primer prizor, v katerem posku\xc5\xa1a Agesilaj zaradi lastnih interesov poro\xc4\x8diti novega \xc5\xa1partanskega zaveznika, mladega paflagonskega vladarja Otisa, s h\xc4\x8derko svojega drugega zaveznika Spitridata. \xc5\xa0e bolj \xc5\xbeiv je prizor, v katerem Spartanec Derkilid domiselno izigrava Farnabazovega vazala Midija in od njega dobi zaklade in mesta, ki jih je pred tem zasedel na nepravi\xc4\x8den na\xc4\x8din._NEWLINE_Ksenofont je imel poseben dar za opisovanje bitk, ki ga mnogi anti\xc4\x8dni pisci niso imeli. Po poklicu je bil vojak, zato je vse bitke opisal s posebno pozornostjo. Med opisi \xc5\xa1e posebno izstopata opisa bitk pri Nemeji in Koroneji. Ksenofont je znal izraziti tudi psiholo\xc5\xa1ko dramati\xc4\x8dnost izjemnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8din, kakr\xc5\xa1ne so bile na primer sojenje atenskim strategom, zmagovalcem bitke pri Arguinskih otokih, ali nepopustljiva Kalijeva akcija, ki je pripeljala do Teramenove aretacije in obsodbe na smrt._NEWLINE_Naslednja odlika na\xc5\xa1ega pisca, ki je pomembna za razumevanje zna\xc4\x8dajev in politi\xc4\x8dnih odnosov, so govori. Govori se dogajajo ob razli\xc4\x8dnih prilo\xc5\xbenostih, govorniki pa so delegati, voja\xc5\xa1ki poveljniki in politiki. Ksenofont je govore sestavljal sam, pri \xc4\x8demer je upo\xc5\xa1teval, za katero osebo in kak\xc5\xa1no prilo\xc5\xbenost gre._NEWLINE_Ksenofontova dela, predvsem zgodovinska, so se \xc5\xbee v njegovem obdobju veliko \xc4\x8ditala. Zaradi lepega jezika je postal \xc5\xa1olski pisec, najve\xc4\x8djo priljubljenost pa je do\xc5\xbeivel kot sokratovec v Epikurjevi filozofski \xc5\xa1oli. Kiropedija, ki je bila v antiki njegovo najbolj priljubljeno delo, je postala vzorec, po katerem so \xc5\xa1tevilni manj znani pisci pisali vladarske \xc5\xbeivljenjepise. Njegova dela so bila pozana tudi v Rimu, za kar je imel velike zasluge Ciceron, ki je na latinski jezik prevedel spis O ekonomiji. V 2. stoletju po Kristusu, v \xc4\x8dasu cesarja Hadrijana, ki je bil ljubitelj helenske kulture, je zanimanje za njegova dela spet naraslo. V tem \xc4\x8dasu je spet postal cenjen \xc4\x8dist slog in po Ksenofontu sta se zgledovala ugledna zgodovinarja Apijani in Arijan.'