b'\n_START_ARTICLE_\nJurij Podjebradski\n_START_SECTION_\nPoreklo. Uveljavitev v stranki utrakvistov.\n_START_PARAGRAPH_\nJurij izhaja iz moravsko-\xc4\x8de\xc5\xa1ke plemi\xc5\xa1ke rodbine, ki je dobila ime po gradu Kun\xc5\xa1t\xc3\xa1t (P\xc3\xa1ni z Kun\xc5\xa1t\xc3\xa1tu) in je simpatizirala s husiti, odkar so se ti pojavili. Jurijev o\xc4\x8de Viktor (Viktor\xc3\xadn z Pod\xc4\x9bbrad) je bil prijatelj voditelja husitov Jana \xc5\xbdi\xc5\xbeke._NEWLINE_Jurij se je kot \xc5\xa1tirinajstleten mladeni\xc4\x8d 30. maja 1434 udele\xc5\xbeil odlo\xc4\x8dilne bitke med nasprotnima si husitskima strankama pri vasici Lipany (5 km severozahodno od mesteca Kou\xc5\x99im) in se izkazal na strani zmagovitih utrakvistov (zmernih husitov). V spopadu s \xc4\x8detami kralja Alberta pri mestu T\xc3\xa1bor (avgusta 1439) je bil \xc5\xbee eden od poveljnikov v vojski husitov, ki so nasprotovali novemu \xc4\x8de\xc5\xa1kemu kralju._NEWLINE_V brezvladju, ki je sledilo Albertovi smrti (oktober 1439)  je pri\xc5\xa1lo do nemirov, v katerih so se za prevlado na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem potegovale \xc5\xa1tiri stranke: avstrijska ali rimska stranka, v kateri so bili katoli\xc5\xa1ki baroni z voditeljem Ulrikom II. Ro\xc5\xbeember\xc5\xa1kim (Old\xc5\x99ich II. z Ro\xc5\xbemberka); pra\xc5\xa1ki utrakvisti pod vodstovom mestnega grofa Majnharda iz Hradca (Menhart z Hradce), ki so se sicer zavzemali za lai\xc4\x8dno povzdigovanje, sicer pa so imeli enaka stali\xc5\xa1\xc4\x8da kot prej\xc5\xa1nji; velika utrakvisti\xc4\x8dna stranka, ki jo je vodil Henrik Pt\xc3\xa1\xc4\x8dek Pirk\xc5\xa1tajnski (Hynek Pt\xc3\xa1\xc4\x8dek z Pirk\xc5\xa1tejna); in ostanki taboritov (radikalnih husitov). Mladi Jurij je bil leta 1440 v Pt\xc3\xa1\xc4\x8dekovi stranki imenovan za okro\xc5\xbenega poveljnika, po njegovi smrti (1444) pa izbran za voditelja stranke. Ob Jurijevem zavzemanju za pravi\xc4\x8dno ureditev in mir je \xc5\xa1tevilo prista\xc5\xa1ev stranke hitro nara\xc5\xa1\xc4\x8dalo.\n_START_SECTION_\nPrevlada stranke utrakvistov (1444-1448)\n_START_PARAGRAPH_\nJurij je na de\xc5\xbeelnem zboru, 1. novembra 1444, s prepri\xc4\x8dljivim govorjenjem navidezno uspel pridobiti za svoja stali\xc5\xa1\xc4\x8da tudi druge stranke. Toda kasneje nobena stranka ni dr\xc5\xbeala svojih obljub. Katoli\xc4\x8dani, ki naj bi pri pape\xc5\xbeu dosegli, da bi priznal voditelja utrakvisti\xc4\x8dne cerkve in rektorja Karlove univerze v Pragi Jana Rokycano (Jan z Rokycana) za pra\xc5\xa1kega nad\xc5\xa1kofa, so v Rimu dejansko govorili proti njemu. Iz obzirnosti do cesarja  tudi niso podpirali privedbe mladoletnega Ladislava na \xc4\x8ce\xc5\xa1ko. Vendar so Jurijevi cilji (uveljavitev pra\xc5\xa1kih kompaktov in z njimi povezanih svobo\xc5\xa1\xc4\x8din, privedba mladoletnega kralja v de\xc5\xbeelo, uveljavitev Rokyzane za pra\xc5\xa1kega nad\xc5\xa1kofa) postali po\xc4\x8dasi cilji ve\xc4\x8dine naroda. Njegov vpliv je \xc5\xa1e pove\xc4\x8dalo vsesplo\xc5\xa1no ogor\xc4\x8denje, ki ga je povzro\xc4\x8dil majsen\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof, ko ni hotel posvetiti \xc4\x8de\xc5\xa1kih u\xc4\x8diteljev in \xc5\xa1tudentov, ker so pili iz keliha._NEWLINE_Ker na de\xc5\xbeelnih zborih, kljub stalnemu Jurijevemu prizadevanju, ni bilo napredka, je Jurij 11. novembra 1447 v Kutni Gori sklical svoje prista\xc5\xa1e. Sklenili so, da bodo ustanovili svojo vojsko; za pretvezo so navedli ogro\xc5\xbeenost na meji s Sa\xc5\xa1ko, kjer je mlaj\xc5\xa1i brat, sa\xc5\xa1ki vojvoda Viljem III., nezadovoljen z delitvijo wettinske dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine, spro\xc5\xbeil vojno proti starej\xc5\xa1emu bratu, sa\xc5\xa1kemu volilnemu knezu Frideriku II._NEWLINE_Misija pape\xc5\xbeevega legata, kardinala Carvajala, ki je \xc5\xbeelel Pra\xc5\xbeane prepri\xc4\x8dati, naj se vrnejo v katolicizem, je spomladi leta 1448 v celoti propadla. Prista\xc5\xa1i Majnharda iz Hradca so sicer formalno prestopili v staro vero, zato pa se je ve\xc4\x8dji del pra\xc5\xa1kega ni\xc5\xbejega plemstva priklju\xc4\x8dil Jurijevi stranki. 11. junija 1448 je prebivalstvo Prage slovesno sprejelo sklep, naj se iz\xc5\xbeenejo vsi, ki ne sprejemajo obhajila pod obema podobama, sub utraque specie. Jurij je za\xc4\x8dutil, da je nastopil pravi \xc4\x8das: z vojsko je odrinil proti Pragi in jo v no\xc4\x8di med 2. in 3. septembrom 1448 zavzel, prakti\xc4\x8dno brez odpora.\n_START_SECTION_\nPridobitev politi\xc4\x8dne mo\xc4\x8di na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem (1448-1453)\n_START_PARAGRAPH_\nUtrakvisti so z udarom prevzeli dr\xc5\xbeavne urade, ki so bili prej ve\xc4\x8dinoma v rokah katoli\xc4\x8danov. Duhovniki pra\xc5\xa1kega stolnega kapitlja so zbe\xc5\xbeali v Plze\xc5\x88. Nem\xc5\xa1ki u\xc4\x8ditelji in \xc5\xa1tudentje so drugi\xc4\x8d zapustili Prago, skupaj s tistimi, ki niso hoteli sprejeti nove vere. Praga je ponovno postala center husitstva in obenem mo\xc4\x8di in ugleda Jurija Podjebradskega. Najuglednej\xc5\xa1ega mestnega grofa, Majnharda iz Hradca, so zaprli in za\xc4\x8dela se je vojna za oblast. Katoli\xc5\xa1ka stranka je iskala pomo\xc4\x8d pri sa\xc5\xa1kem volilnem knezu Frideriku II., Jurij pa se je povezal z Viljemom III. in z Brandenbur\xc5\xbeani. Ko sta sa\xc5\xa1ka brata nadaljevala medsebojni spopad in pustila \xc4\x8cehe na cedilu, so morali katoli\xc5\xa1ki baroni priznati Juriju premo\xc4\x8d. Na de\xc5\xbeelnem zboru v Pragi (od 25. novembra 1450 do 6. januarja 1451) so sprejeli Jurijev program._NEWLINE_Jurij je vladal de\xc5\xbeeli odlo\xc4\x8dno (v pogledu glavnih usmeritev) in hkrati popustljivo (v manj pomembnih zadevah). 21. avgusta 1450 je s pogodbo v Kraljevem Gradcu zagotovil mir tudi v \xc5\xa0leziji. Spopadi med plemi\xc4\x8di so popolnoma prenehali, izginile so roparske tolpe, najemniki, ki so doma ostali brez dela, so od\xc5\xa1li v tujino. Poti so postale varne, obnovljen je bil pravni red. Razrvana de\xc5\xbeela je krenila na pot obnove in ve\xc4\x8danja blagostanja. To so bila Jurijeva najlep\xc5\xa1a leta vladanja._NEWLINE_Ko je dobil oblast v svoje roke, je Jurij prenehal vzpodbujati privedbo mladoletnega kralja v de\xc5\xbeelo, medtem ko so si tega sedaj \xc5\xbeeleli katoli\xc5\xa1ki baroni, ker so ra\xc4\x8dunali, da bi z njegovo pomo\xc4\x8djo spet pri\xc5\xa1li do vpliva. Jurijev interes se je tako pokril z interesom Ladislavovega uradnega skrbnika, Friderika III. Ta se je s Podjebradskim (tako kot prej \xc5\xbee z Janom Hunyadijem) dogovoril, da mladega kralja \xc4\x8cehom ne bo izro\xc4\x8dil do njegove polnoletnosti. Oktobra 1451 je, pred svojim odhodom na kronanje za cesarja v Rim, imenoval Podjebradskega za dr\xc5\xbeavnega upravitelja._NEWLINE_27. aprila 1452 so utrakvisti\xc4\x8dni stanovi Podjebradskega izvolili za upravitelja dr\xc5\xbeave (gubernatorja). Septembra, ko se je Ulrik Ro\xc5\xbeember\xc5\xa1ki v Avstriji bojeval proti cesarju za osvoboditev Ladislava, je Jurij izkoristil ugodno prilo\xc5\xbenost in prisilil tako taborite kot katoli\xc5\xa1ke barone, da so ga tudi oni priznali za upravitelja de\xc5\xbeele._NEWLINE_Med tem so na Dunaju avstrijski stanovi z ogrskimi in \xc4\x8de\xc5\xa1kimi somi\xc5\xa1ljeniki pod vodstvom Ulrika II. Celjskega osvobodili dvanajstletnega Ladislava. Jurij je s prikupnim vedenjem znal pridobiti naklonjenost mladeni\xc4\x8da. V aprilu-maju 1453 je Ladislav (formalni vladar v Avstriji, Ogrski in \xc4\x8ce\xc5\xa1ki) v Znojmu pristal na vse zahteve Jurija Podjebradskega (dejanskega vladarja \xc4\x8ce\xc5\xa1ke). V krog Jurijeve politike sta vstopili tudi avstrijska vojvodina in ogrska kraljevina.\n_START_SECTION_\nKraljevi upravitelj na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem (1453-1457)\n_START_PARAGRAPH_\n28. oktobra 1453 so v Pragi kronali Ladislava za \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja. Kralj je Podjebradskemu za \xc5\xa1est let potrdil polo\xc5\xbeaj upravitelja (gubernatorja) in mu priznal vse pridobljene posesti: Kladsko grofijo (\xc4\x8de\xc5\xa1ko: Hrabstv\xc3\xad kladsk\xc3\xa9, danes pribli\xc5\xbeno okro\xc5\xbeje K\xc5\x82odzki na Pojskem), mesta Albrechtice, Pot\xc5\xa1tejn in verjetno tudi Kol\xc3\xadn. Jurij je leta 1454 obnovil de\xc5\xbeelno pravo in urejal upravne zadeve. Utrakvisti pa so mu o\xc4\x8ditali, da se ne trudi dovolj za uresni\xc4\x8ditev njihovih verskih zadev._NEWLINE_Juriju se je zdelo potrebno, da svoj vpliv uveljavi tudi v pridru\xc5\xbeenih de\xc5\xbeelah krone. To se mu je posre\xc4\x8dilo na Moravskem, medtem ko se mu je \xc5\xa1lezijsko me\xc5\xa1\xc4\x8danstvo za vedno odtujilo; ni uspel tudi v Spodnji Lu\xc5\xbeici in v fevdih, ki so bili v sa\xc5\xa1kih rokah, kjer so se spopadi \xc5\xa1e kar nadaljevali._NEWLINE_Po kronanju je Jurij dvanajst mesecev zadr\xc5\xbeeval kralja v Pragi pod svojim vplivom. Potem je Ladislav odpotoval v \xc5\xa0lezijo, kjer je ga je prebivalstvo v Vroclavu navdu\xc5\xa1eno sprejelo, in na Moravsko. Po prihodu na Dunaj je spet pri\xc5\xa1el pod vpliv svojega strica v drugem kolenu, celjskega grofa Ulrika II.; s tem se je okrepila tudi kraljeva (avstrijska, katoli\xc5\xa1ka) stranka na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem. Po smrti ogrskega gubernatorja Jana Hunyadija je nameravala kraljeva stranka prevzeti oblast na Ogrskem. Uboj Ulrika Celjskega v Beogradu (9. novembra 1456) je to prepre\xc4\x8dil. Po Ladislavovi vrnitvi v Prago, ga je Jurij tam ponovno zadr\xc5\xbeeval pod svojim vplivom. 23. novembra 1457 je Ladislav nenadoma umrl. Govorice, da ga je dal Jurij zastrupiti, niso bile nikdar potrjene.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8ce\xc5\xa1ki kralj (1458-1471)\n_START_PARAGRAPH_\nZa izpraznjeni kraljevi prestol se je potegovalo ve\xc4\x8d tujih kandidatov, med katerimi je bil najaktivnej\xc5\xa1i sa\xc5\xa1ki vojvoda Viljem III. Hrabri (\xe2\x80\xa01482), ki je bil poro\xc4\x8den s sestro Ladislava Posmrtnega, Ano, in se je imel za dedi\xc4\x8da \xc4\x8de\xc5\xa1ke krone.  Toda \xc4\x8cehi za kralja niso marali tujca. Na volitvah 2. marca 1458 so izvolili Jurija Podjebradskega; zanj so glasovali celo katoli\xc5\xa1ki baroni, k \xc4\x8demur so prispevale tudi Jurijev obljube, denar in celo gro\xc5\xbenje._NEWLINE_Jurij je prejel krono 6. maja 1458 iz rok \xc5\xa1kofov iz Gy\xc5\x91ra in V\xc3\xa1ca, vendar je moral pred kronanjem tajno prise\xc4\x8di, da bo prestopil v katoli\xc5\xa1ko vero, da bo tako kot drugi kr\xc5\xa1\xc4\x8danski vladarji, poslu\xc5\xa1en Svetemu sede\xc5\xbeu in da bo svoj narod pripeljal iz krivoverstva nazaj v rimsko-katoli\xc5\xa1ko cerkev. Morda se je Jurij tedaj zana\xc5\xa1al na svojo diplomatsko spretnost in upal, da bo lahko zmeh\xc4\x8dal nasprotujo\xc4\x8da si stali\xc5\xa1\xc4\x8de kurije in utrakvistov in dosegel kompromis. Vsekakor je ta obljuba odtlej ti\xc4\x8dala v ozadju vsega njegovega delovanja._NEWLINE_Jurija je \xc5\xbee pred kronanjem priznal za kralja ve\xc4\x8dji del Moravske. Po njem so se mu ob hitrem voja\xc5\xa1kem pohodu skozi Moravsko podredila tudi mesta Olomuc, Brno in Znojmo, ki so prej oklevala, Jihlavo pa si je moral podrediti z oro\xc5\xbejem. Tudi \xc5\xa0lezija, zlasti Vroclav, mu je \xc5\xa1e dolgo \xc4\x8dasa odrekala priznanje. Sosednja Sa\xc5\xa1ka je sprva grozila celo z vojno, a je za\xc4\x8detek sovra\xc5\xbenosti med Wittelsbachi in Hohenzollerji (bavarska vojna 1459-1463) odpravil to nevarnost._NEWLINE_Jurij je poskrbel tudi za so\xc5\xbeitje s sosedi. Na dveh sestankih v Chebu (maja in novembra 1459) je sklenil poravnavo s Sa\xc5\xa1ko: Viljem III. je odstopil od svoje zahteve po dedovanju \xc4\x8de\xc5\xa1kega prestola in z Jurijem sta se zmenila za zaroko njunih otrok; skupaj z volilnim knezom Friderikom II. so po grebenu Rudne gore (Kru\xc5\xa1n\xc3\xa9 hory) dolo\xc4\x8dili mejo med \xc4\x8ce\xc5\xa1ko in Sa\xc5\xa1ko, ki ve\xc4\x8dinoma velja \xc5\xa1e danes._NEWLINE_31. julija 1459 je Friderik III. kot cesar podelil Juriju kraljevino \xc4\x8ce\xc5\xa1ko v fevd in povzdigni njegovega najstarej\xc5\xa1ega sina Viktorina v dr\xc5\xbeavnega kneza. Jurij mu je obljubil, da bo (mirno ali z oro\xc5\xbejem) zanj pridobil Ogrsko (kar pa se potem ni zgodilo). Sporazum s pfal\xc5\xa1kim volilnim knezom Friderikom I. Zmagovalcem in bavarsko-landshutskim vojvodo Ludvikom IX. Bogatim je zaokro\xc5\xbeil krog Jurijevih povezav.\n_START_SECTION_\nNeuresni\xc4\x8deni projekt zamenjave cesarja (september 1460 - februar 1461)\n_START_PARAGRAPH_\nJurijevo diplomatsko spretnost v tkanju medsebojnih povezav je opazil tudi bavarski humanist in dr\xc5\xbeavnik Martin Mair, ki je v slu\xc5\xbebi majn\xc5\xa1kega volilnega kneza za\xc4\x8del pripravljal projekt reorganizacije cesarstva in zamenjavo cesarja (volilni knezi s Friderikom III. niso bili zadovoljni). Mair, sedaj v slu\xc5\xbebi bavarsko-landhutskega vojvode Ludvika IX. Bogatega, je Juriju ponudil, naj prevzame vlogo kandidata za novega rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja. Po za\xc4\x8detnem oklevanju je Jurij na drugem sestanku v Chebu ponudbo sprejel. Za\xc4\x8dela sta pripravljati izvedbo. Januarja 1460 se je Mair odpravil v Milano po kredit in Francescu Sforzi obljubil investituro v dr\xc5\xbeavnega kneza._NEWLINE_Ko so septembra 1460 knezi na dr\xc5\xbeavnem zboru (rajhstagu) na Dunaju spet enkrat izrazili nezadovoljstvo nad cesarjem, je priprava projekta pospe\xc5\xa1eno stekla. Jurij se je v Pragi povezal z Ludvikom IX. Bavarskim, posinovil je Matijo Hunyadija in se povezal z njim ter s Poljaki. \xc5\xbde prej je za na\xc4\x8drt pridobil Brandenburg in Sa\xc5\xa1ko. 11. novembra je Ludvik Bavarski v N\xc3\xbcrnbergu poiskal podporo o\xc5\xbeje skupine naklonjenih mu knezov. Mair je pridobil pogojno podporo majn\xc5\xa1kega in pfal\xc5\xa1kega volilnega kneza. Projekt pa se je za\xc4\x8del zaustavljati 13. decembra na sre\xc4\x8danju v Bambergu zaradi odnosa Jurija do rimske kurije. 2. februarja 1461 so nameravane volitve zaustavili Brandenbur\xc5\xbeani, konec februarja pa so jih v N\xc3\xbcrnbergu zavrnili tudi volilni knezi._NEWLINE_Juriju, od katerega je kurija vse nujneje zahtevala, da izpolni obljubo, ki jo je dal pred kronanjem, je tedaj pri\xc5\xa1lo na misel, da bi bilo mogo\xc4\x8de problem zbli\xc5\xbeanja rimske in \xc4\x8de\xc5\xa1ke cerkve odpraviti tako, da bi ga pape\xc5\xbe z bulo imenoval za rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja. Ta ideja je povzro\xc4\x8dila pri Rokyzani in utrakvistih neznansko razburjenje. Jurij je spoznal, da tak\xc5\xa1ne unije nikdar ne bodo sprejeli. 15. maja 1461 se je javno slovesno opredelil za pra\xc5\xa1ke kompakte. To je bil preobrat v \xc5\xbeivljenju Jurija Podjabra\xc5\xa1kega in njegovega kraljestva.\n_START_SECTION_\nZaostrovanje odnosa z Rimom. Izob\xc4\x8denje (1461-1466)\n_START_PARAGRAPH_\nJurij je \xc5\xa1e naprej neumorno iskal povezave s knezi in si prizadeval za mir. Na \xc5\xbeeljo cesarja je prevzel vlogo posrednika na mirovnih pogajanjih v Pragi (november-december 1461), na katerih je uspelo kon\xc4\x8dati bavarsko vojno. Posku\xc5\xa1al je posredovati v trinajstletni vojni med Nem\xc5\xa1kim vite\xc5\xa1kim redom in Poljsko. V Rimu se je predstavil kot podpornik miru v Evropi in si sku\xc5\xa1al pape\xc5\xbea pridobiti tako, da mu je ponudil vojsko za kri\xc5\xbearski pohod proti Turkom. Kon\xc4\x8dno je poslal v Rim svoje odposlanstvo (kar je Rim \xc5\xbee dolgo zahteval) s ponudbo nekak\xc5\xa1ne unije med rimsko in pra\xc5\xa1ko cerkvijo na osnovi pra\xc5\xa1kih kompaktov. Pape\xc5\xbe je 13. marca 1462 ponudbo brezkompromisno zavrnil in razglasil pra\xc5\xa1ke kompakte (s katerimi se kurija nikdar ni sprijaznila) za neveljavne._NEWLINE_Jurij se je tedaj oprijel projekta evropske kne\xc5\xbeje zveze brez pokroviteljstva cesarja ali pape\xc5\xbea. Kr\xc5\xa1\xc4\x8danski knezi Evrope naj bi se zdru\xc5\xbeili v zvezo, v kateri bi bili vsi enakopravni. Medsebojne odnose bi urejale skupne institucije, ki bi skrbele za pravni red, prora\xc4\x8dun, vojsko itn. Prva pomembna naloga zveze naj bi bila obramba pred Turki. Jurijeva delegacija je pod vodstvom njegovega svaka potovala od dvora do dvora po cesarstvu in tudi zunaj njega, pri\xc5\xa1la je vse do Portugalske in Anglije, ter bila povsod lepo sprejeta. Idejo so sprejeli tudi Francozi in Bene\xc4\x8dani._NEWLINE_Juriju je pri\xc5\xa1la prav stiska cesarja Fridrika III. jeseni leta 1462. Cesarjev brat Albert VI. in dunajski me\xc5\xa1\xc4\x8dani so tedaj oblegali cesarja, ujetega v dunajskem gradu, dokler ga ni re\xc5\xa1ila \xc4\x8de\xc5\xa1ka vojska. Cesar je v zahvalo dal Juriju nove privilegije za kraljestvo, povi\xc5\xa1al je tudi Jurijeva mlaj\xc5\xa1a sinova v dr\xc5\xbeavna kneza, predvsem pa je dal Juriju obljubo, da bo zanj posredoval pri rimski kuriji._NEWLINE_Kurija se je na Jurijeva prizadevanja za kne\xc5\xbejo zvezo odzvala z diplomatsko protiakcijo: oktobra 1463 je sklenila za boj proti Turkom posebno zvezo z Benetkami in Ogrsko; zvezi so se kasneje priklju\xc4\x8dile tudi druge dr\xc5\xbeave, med njimi Francija in Burgundija._NEWLINE_Jurij se je za\xc4\x8del pripravljati na vojno. Svoje gradove na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem je oskrbel z vojnimi zalogami. Sina Viktorina je postavil za vrhovnega poveljnika vojske na Moravskem in s tem \xc5\xa1e pove\xc4\x8dal nejevoljo katoli\xc5\xa1kih baronov, ki so bili \xc5\xbee ves \xc4\x8das nenaklonjeni njegovi osebni vojski. Kurija se ni ve\xc4\x8d pustila zadr\xc5\xbeevati od Friderika III. in je tik pred smrtjo pape\xc5\xbea Pija II. pripravila citacijo za Jurija. Pijev naslednik pape\xc5\xbe Pavel II. je \xc5\xa1e nekoliko po\xc4\x8dakal, 28. junija pa je izdal Juriju poziv, naj se v 180 dneh javi na zagovor; \xc4\x8de\xc5\xa1kim katolikom je naznanil, da bo Jurija odstavil, in svaril kneze pred sodelovanjem z njim._NEWLINE_\xc4\x8ce\xc5\xa1ki baroni so na jesenskem de\xc5\xbeelnem zboru (23. septembra 1465) kralju o\xc4\x8ditali \xc5\xa1tevilne dejanske in nami\xc5\xa1ljene kr\xc5\xa1itve njihovih pravic in svobo\xc5\xa1\xc4\x8din. Jurij jih je ostro zavrnil in pri tem po\xc5\xbeel odobravanje ni\xc5\xbejega plemstva. Baroni so se odzvali tako, da so se 28. novembra 1465 v gradu Zelen\xc3\xa1 Hora zdru\xc5\xbeili v Zelenogorsko zvezo._NEWLINE_Kurija je Jurijevo prito\xc5\xbebo na njene ukrepe zavrnila in \xc5\xa1e pred iztekom roka 180 dni, 8. decembra 1465, Jurijeve podlo\xc5\xbenike odvezala zvestobe kralju. Sledila je vstaja v Plz\xc5\x88u, na kar je Jurij sklenil premirje z Zvezo. Na rajhstagu v N\xc3\xbcrnbergu (1466) sta se nem\xc5\xa1ki humanist Gregor Heimburg in brandenbur\xc5\xa1ki mejni grof Albert III. Ahil \xc5\xa1e enkrat zavzela za Jurijev primer in zbor je od pape\xc5\xbea zahteval sre\xc4\x8danje z razpravo o \xc4\x8de\xc5\xa1kem vpra\xc5\xa1anju. Ne oziraje se na to je Pavel II. 23. decembra 1466 Jurija in njegovo dru\xc5\xbeino izob\xc4\x8dil, mu odrekel prestol in njegovim sinovom nasledstvo ter razglasil proti Juriju kri\xc5\xbearsko vojno. Za uresni\xc4\x8ditev svojih ukazov je dolo\xc4\x8di Zelenogorsko zvezo, ki se je med tem (septembra v \xc5\xbditavi) prestrukturirala v voja\xc5\xa1ko Katoli\xc5\xa1ko ligo pod vodstvom Zdeneka \xc5\xa0ternber\xc5\xa1kega (\xc4\x8de\xc5\xa1ko: Zden\xc4\x9bk Konopi\xc5\xa1\xc5\xa5sk\xc3\xbd ze \xc5\xa0ternberka, z mogo\xc4\x8dnega gradu \xc5\xa0ternberk, 40 km jugovzhodno od Prage) in Poljsko.\n_START_SECTION_\nVojna proti "husitskemu kralju" (1466-1471)\n_START_PARAGRAPH_\nVojna se je za\xc4\x8dela s posameznimi spopadi in obleganji gradov. Poljski kralj Kazimir IV., kateremu sta obe strani ponujali \xc4\x8de\xc5\xa1ko krono, se ni hotel vklju\xc4\x8diti v vojno in je 30. novembra 1467 izposloval premirje (najprej do 25. januarja 1468 in potem \xc5\xa1e do 26. marca), namenjeno mirovnim pogajanjem v Brzegu. Ker pa je pape\xc5\xa1ki delegat vztrajal pri uni\xc4\x8denju Jurija, je posvet pripomogel le h krepitvi nasprotnikov. Obe strani sta vzpostavili stik z ogrskim kraljem Matijo Hunyadijem. Isto\xc4\x8dasno ga je klical na pomo\xc4\x8d cesar, ker mu je knez Viktorin odpovedal pokor\xc5\xa1\xc4\x8dino in z vojsko vdrl v Avstrijo._NEWLINE_Matija je 31. marca 1468 Juriju napovedal vojno. Pape\xc5\xbe ga je podprl z novimi pooblastili. Matija je Viktorina prisilil, da je zapustil Avstrijo in prisko\xc4\x8dil na pomo\xc4\x8d o\xc4\x8detu. Po umiku Jurijeve vojske je Matija zasedel ve\xc4\x8dji del Moravske._NEWLINE_Leto 1468 je bilo polno spopadov in brezplodnih pogajanj. V "osmih nesre\xc4\x8dnih tednih" (med sredino avgusta in sredino oktobra) je Jurijeva vojska utrpela te\xc5\xbeke izgube, a se je potem vojna sre\xc4\x8da obrnila. Februarja 1469 je bila pri Vil\xc3\xa9movu ogrska vojska obkoljena in Matija je bil prisiljen skleniti premirje (3. aprila) in Juriju obljubiti, da ga bo na osnovi pra\xc5\xa1kih kompaktov spravil z Rimom; v zameno mu je Jurij obljubil, da ga bo podprl pri prizadevanjih za rimsko-nem\xc5\xa1ko krono. Toda pape\xc5\xa1ki legat Rovarella na mirovnem shodu v Olomucu (7. april - 1. maj 1469) o spravi ni hotel sli\xc5\xa1ati. 3. maja so katoli\xc5\xa1ki stanovi Matijo izvolili za \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja._NEWLINE_Cesarja Friderika III. je prestra\xc5\xa1ilo Matijevo neprikrito stremljenja po prestolu rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja in se je odmaknil od njega; prav tako Brandenbur\xc5\xbeani in Poljaki. Da bi si zagotovil Kazimirjevo podporo, se je Podjebradski odpovedal dinasti\xc4\x8dnim interesom svoje dru\xc5\xbeine in za svojega naslednika predlagal poljskega princa Vladislava. Jurijeva diplomatska slu\xc5\xbeba je na dvorih cesarstva, pa tudi v Franciji in Burgundiji, delovala proti Matijevim prizadevanjem in stopila v stik s sovra\xc5\xbenimi mu ogrskimi magnati. \xc4\x8ceprav je bil Viktorin v ujetni\xc5\xa1tvu, je Jurij vodil vojno tako spretno, da je bil njegov polo\xc5\xbeaj v za\xc4\x8detku leta 1470 ugodnej\xc5\xa1i od polo\xc5\xbeaja nasprotnikov. Knezi so se na sre\xc4\x8danju pri cesarju v Beljaku (19. julij - 1. avgust 1470) izrekli za ohranitev Podjebradskega na \xc4\x8de\xc5\xa1kem prestolu. Matiji se je hitri vpad v \xc4\x8ce\xc5\xa1ko ponesre\xc4\x8dil, na Ogrskem je nara\xc5\xa1\xc4\x8dalo nezadovoljstvo zaradi dolge vojne, med tem pa se je \xc5\xa1tevilo Jurijevih prista\xc5\xa1ev tako na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem kot v cesarstvu ve\xc4\x8dalo. Sa\xc5\xa1ki vojvoda Viljem III. je, ne oziraje se na pape\xc5\xbeevo izob\xc4\x8denje, poro\xc4\x8dil svojo h\xc4\x8derko Katarino z Jurijevim najmlaj\xc5\xa1im sinom Hynekom; ob pomo\xc4\x8di cesarja je tudi \xc5\xbee omeh\xc4\x8dal kurijo in kardinal, ki naj bi zastopal kurijo na rajhstagu v N\xc3\xbcrnbergu, je dobil pristanek, da sodeluje pri obravnavanju \xc4\x8de\xc5\xa1kega spora, ko je pri\xc5\xa1lo sporo\xc4\x8dilo, da je Jurij umrl._NEWLINE_Jurij je umrl od vodenice, ki je v zadnjih letih \xc5\xbeivljenja mo\xc4\x8dno preoblikovala njegovo telo. Njegovo krono je nasledil Vladislav, sin Kazimirja IV. in ne\xc4\x8dak Ladislava Posmrtnega, ki se je z Matijo bojeval naprej. Leta 1479 sta si ozemlje \xc4\x8de\xc5\xa1ke krone razdelila: Vladislav je dobil \xc4\x8ce\xc5\xa1ko, Matija pa Moravsko, Lu\xc5\xbeico in \xc5\xa0lezijo. Oba sta obdr\xc5\xbeala naslov \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja. Po Matijevi smrti (1490) je Vladislav postal kralj vseh \xc4\x8de\xc5\xa1kih kronskih ozemelj in tudi ogrski kralj.\n_START_SECTION_\nJurijeva osebnost\n_START_PARAGRAPH_\nJurij Podjebradski ni bil izobra\xc5\xbeen \xc4\x8dlovek, poleg \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8dine je govoril malo nem\xc5\xa1ko, latin\xc5\xa1\xc4\x8dine pa sploh ne. Bil je \xc5\xbeivahne, dru\xc5\xbeabne narave in kot je napisal Enea Silvio Piccolomini, ko se je kot odposlanec Friderika III. pogajal z njim (1451), "oku\xc5\xbeen s husitizmom sicer pa po\xc5\xa1ten in plemenit". Ni bil ujetnik ideolo\xc5\xa1kih prepri\xc4\x8danj ali versko vnet, nasprotno, naklonjen je bil kompromisom in pogajanjem. Marsikaj je posku\xc5\xa1al, da bi spravil "sprti polovici svojega naroda". S svojimi nasprotniki se je boril z zvija\xc4\x8do in mo\xc4\x8djo; preka\xc5\xa1al jih je v modrosti, potrpe\xc5\xbeljivosti, delavnosti in delovni energiji, zagrizenosti, enak pa jim je bil v brezobzirnosti in \xc4\x8dastihlepju. Njegov dvor je bi var\xc4\x8den, umetniki na njem so bili redki, \xc4\x8deprav je Jurij v\xc4\x8dasih svoje dostojanstvo rad poudaril z reprezentativnim nastopom. Njegova politika je bila poznana po hitrih preobratih in zato ni bil vedno zanesljiv partner. Njegovi katoli\xc5\xa1ki sovra\xc5\xbeniki so bili mi\xc5\xa1ljenja, da se obkro\xc5\xbea "s hinavskimi in malovrednimi ljudmi"._NEWLINE_Bil je velik patriot. S premi\xc5\xa1ljeno modrostjo je vodil svojo politiko. Znal je gospodarsko razmi\xc5\xa1ljati in mirno obdobje njegovega vladanja (po letu 1462) je bilo na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1e po Karlu IV. Njegovo nekoliko zanesenja\xc5\xa1ko snovanje zveze kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih knezov Evrope imajo nekateri za prvo idejo o zdru\xc5\xbeeni Evropi. \xc5\xbdal \xc4\x8das, v katerem je \xc5\xbeivel, ni dopu\xc5\xa1\xc4\x8dal, da bi njegovi talenti obrodili trajne sadove.'