b'\n_START_ARTICLE_\nKarel Albert I. Sardinski\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nKarel Albert se je rodil 2. oktobra 1798 v Torinu kot potomec Savojske veje Carignano. \xc4\x8ceprav veja Savoia-Carignano ni bila predvidena za nasledstvo na prestolu Kraljevine Sardinije, je Karel Albert postal kralj po smrti strica Karla Feliksa, zadnjega od sinov Viktorja Amadeja III., ki so vsi umrli brez potomcev._NEWLINE_Sprva se je \xc5\xa1olal v liberalni in frankofilski atmosferi \xc5\xbdeneve, nato pa v Parizu v \xc4\x8dasu Prvega francoskega cesarstva. Napoleon ga je 1814. imenoval za poro\xc4\x8dnika dragoncev. Po Napoleonovem padcu se je se vrnil v Torino. Leta 1817 se je poro\xc4\x8dil s toskansko princeso Marijo Terezijo in za\xc4\x8del kazati zanimanje za liberalne ideje. Zaradi odsotnosti kralja Karla Feliksa je bil 1821. imenovan za regenta. Takrat je odobril ustavo, ki je pa kralj kasneje ni odobril. Kralj ga je raje poslal v \xc5\xa0panijo, kjer se je pridru\xc5\xbeil francoski vojski, ki je posredovala v \xc5\xa0paniji, da bi zatrla liberalno revolucijo in obnovila oblast \xc5\xa1panskega kralja Ferdinanda VI. Revolucija je bila 1823 zatrta in Ferdinand je obnovil absolutno oblast._NEWLINE_Leta 1831 je postal sardinski kralj. \xc4\x8ceprav je bil italijanski patriot, ki je nasprotoval avstrijski nadvladi v severni Italiji, je krvavo zadu\xc5\xa1il vstajo, ki jo je spro\xc5\xbeil Giuseppe Mazzini. Za\xc4\x8del je z nizom reform, s katerimi je ukinil carine znotraj svoje kraljevine. Spodbujal je tudi razvoj umetnosti in znanosti._NEWLINE_V revolucionarnem letu 1848 je pod pritiskom liberalcev in v strahu pred revolucijo objavil ustavo, ki se je zgledovala po belgijski in francoski. Po uporu v Milanu je napovedal vojno Avstrijskemu cesarstvu in s tem za\xc4\x8del prvo vojno za italijansko neodvisnost. Po nekaj za\xc4\x8detnih zmagah je izgubil podporo pape\xc5\xbea in ostalih italijanskih vladarjev._NEWLINE_Po porazu v bitki pri Custozzi 24. julija 1848 je bil prisiljen skleniti premirje. Pod pritiskom republikancev je prekinil premirje in 12. marca 1849 ponovno napovedal vojno Avstrijskemu cesarstvu. \xc5\xbde 23. marca pa je bila sardinska vojska hudo pora\xc5\xbeena v bitki pri Novari in prisiljena v umik. Tedaj je odstopil v korist svojega sina Viktorja Emanuela. Sam pa je od\xc5\xa1el v izgnanstvo na Portugalsko, kjer 28. julija 1849 tudi umrl.\n_START_SECTION_\nPomanjkljivosti in zasluge\n_START_PARAGRAPH_\nKarel Albert je znan po svoji negotovosti in po ve\xc4\x8dkratni spremembi stali\xc5\xa1\xc4\x8da v politi\xc4\x8dnih vpra\xc5\xa1anjih. Stalno je nihal med podporo liberalnih idej in ohrano monarhi\xc4\x8dnih pravic. Boril se je za italijansko neodvisnost in zedinjenje, a ni sprejel idej liberalcev, temve\xc4\x8d je strogo nastopil proti predstavnikom Mlade Italije, proti Mazziniju in Garibaldiju, ker je v njih videl nevarnost za monarhijo. Najprej najbli\xc5\xbeji sodelavec Francozov in nasprotnik Avstrijcev, je leta 1831 zaradi julijske revolucije sklenil mirovno pogodbo z Avstrijo, kar mu pa ni prepre\xc4\x8dilo, da ji je pozneje dvakrat napovedal vojno. Za razumevanje nasprotujo\xc4\x8dih si dejanj Karla Alberta je treba upo\xc5\xa1tevati izredno razburkano evropsko politiko njegovega \xc4\x8dasa, pa tudi politi\xc4\x8dno nezrelost \xc5\xa1ir\xc5\xa1ih mno\xc5\xbeic._NEWLINE_Kljub tem pomanjkljivostim je ostalo ime Karla Alberta povezano z eno njegovih zaslug, to je z izdajo zakonika, ki se po njem imenuje Albertinski statut. To je prva italijanska ustava, ki je bila temelj Kraljevine Italije do leta 1946, ko je bil uveden prehodni ustavni re\xc5\xbeim do leta 1948. Takrat je bila uradno sprejeta ustava Italijanske republike. Albertinski statut je iz leta 1848, a ni nastal naenkrat, temve\xc4\x8d je slonel na dolgoletnem postopnem uvajanju raznih liberalnih zakonov. Med drugim je Karel Albert odpravil carinske privilegije za dr\xc5\xbeavne predstavnike in zni\xc5\xbeal carinske dajatve na \xc5\xbeito, kovine, tekstil in premog. Prepovedal je mu\xc4\x8denje zapornikov in skrunjenje trupel usmr\xc4\x8denih ter preklical zaseg premo\xc5\xbeenja obsojenih. Leta 1837 je bil izdan civilni kodeks, po dveh letih tudi kazenski kodeks, ki je med drugim predvideval javne sodne razprave. Leta 1847 je Karel Albert preklical cenzuro politi\xc4\x8dnih \xc4\x8dasopisov.'