b'\n_START_ARTICLE_\nFriedrich Hebbel\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nFriedrich Hebbel - se je rodil 18. marca leta 1813 v Wesselburnu kot sin zidarja. Bil je danskega rodu, saj je regija Norderdirtmarschen v kateri je \xc5\xbeivel, vse od leta 1559 pa do tik po smrti Friedricha Hebbla bila pod dansko vladavino, na kar so jo prevzele pruske \xc4\x8dete. Po tem, ko je dru\xc5\xbeina Hebbel morala zapustiti svojo hi\xc5\xa1o, ker o\xc4\x8de ni pla\xc4\x8dal jam\xc5\xa1\xc4\x8dine, se je njihov dru\xc5\xbebeni polo\xc5\xbeaj mo\xc4\x8dno poslab\xc5\xa1al. Po o\xc4\x8detovi smrti leta 1827 je Hebbel \xc5\xa1el v slu\xc5\xbebo k advokatu Mohru, pri katerem je najprej opravljal funkcijo kurirja in nato pisarja. \xc5\xbdivel je v nadvse skromnih \xc5\xbeivljenjskih razmerah, saj si je moral svojo preno\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de pod stopni\xc5\xa1\xc4\x8dem deliti s ko\xc4\x8dija\xc5\xbeem. Med svojim bivanjem pri Mohru je Hebbel, ki je \xc5\xbee od nekdaj rad prebiral knjige, vedno z veseljem zahajal v tamkaj\xc5\xa1njo knji\xc5\xbenico. V njej je Hebbel spisal tudi svoje prve verze, ki so delno iz\xc5\xa1li v \xc4\x8dasopisu Eiderstedter Bote._NEWLINE_Kmalu za tem je na Hebbla postala pozorna urednica revije Neue Pariser Modebl\xc3\xa4tter Amalia Schoppe. V tej reviji je Hebbel izdal tudi ve\xc4\x8d svojih pesmi. Amalia Schoppe je Hebbla finan\xc4\x8dno podpirala ter ga tudi odpeljala s seboj v Hamburg, kjer se je udejstvoval v Znanstvenem dru\xc5\xa1tvu 1817 (nem. Wissenschaftlicher Verein von 1817). V Hamburgu je Hebbel spoznal Elise Lensing, v katero se je zaljubil in ki ga je tudi podpirala. Na svoj 22. rojstni dan, 18. marca 1835, je Hebbel za\xc4\x8del pisati dnevnik. Zahvaljujo\xc4\x8d \xc5\xa1tipendiji se je leta 1836 Hebbel preselil v Heidelberg, kjer je kot gostujo\xc4\x8di \xc5\xa1tudent obiskoval predavanja iz prava, hkrati pa je bil tudi popolnoma brez finan\xc4\x8dnih sredstev. Tam je spoznal Emila Rousseauja. V septembru pa je za\xc4\x8del svoj pohod od Strasbourga preko Stuttgarta in T\xc3\xbcbingena pa vse do M\xc3\xbcnchna, kjer je pristal pri mizarskem mojstru Antonu Schwarzu, ki je bil kot vse ka\xc5\xbee njegov navdih za lik mizarskega mojstra Antona v njegovi tragediji Marija Magdalena. Med drugim je obiskoval tudi predavanja Josepha G\xc3\xb6rresa, ki je bil zagovornik demokrati\xc4\x8dnega gibanja. 1838 je Hebbel \xc5\xa1e vedno \xc5\xbeivel pri mizarskem mojstru, kjer se je zaljubil tudi v njegovo h\xc4\x8der Josephe Beppi Schwarz. Kljub temu je 1839 odpotoval iz M\xc3\xbcnchna nazaj v Hamburg, kjer ga je sprejela Elise Lensing. Elise je skrbela zanj, ko je hudo zbolel. Leta 1840 mu je nato rodila sina, ki so ga dve leti kasneje v Wandsbecku, ki je takrat spadal pod regijo Holstein krstili pod imenom Max Hebbel. Od 1843 se je Hebblovo \xc5\xbeivljenje radikalno spremenilo, za\xc4\x8del je namre\xc4\x8d bolehati za sklepno revmo. Po drugi strani pa je od danskega kralja Cristiana VIII. za dve leti dobil\xc2\xa0\xc2\xbbpotovalno\xc2\xab\xc2\xa0\xc5\xa1tipendijo. Odpotoval je v Pariz, kjer je spoznal Heinricha Heineja in Arnolda Rugeja. Spoprijateljil se je s Felixom Bambergom in med mu\xc4\x8dnim dopisovanjem z Elise, ki je bila zopet nose\xc4\x8da z njim, je napisal tragedijo Marija Magdalena, ki jo je dokon\xc4\x8dal decembra 1843. Ta \xc4\x8das je v Hamburgu umrl njegov sin Max. 1844 se je rodil njegov drugi sin Ernst (1844 \xe2\x80\x93 1847), zaradi katerega je Elise zahtevala takoj\xc5\xa1njo poroko, na katero pa Hebbel ni pristal. Nato je potoval vse od Lyona, Avignona, Marseilla, pa do Rima, Neaplja, Trsta, Ancone, Gradca ter se naposled nastanil na Dunaju, kjer se je navkljub svoji skromnosti boril z rev\xc5\xa1\xc4\x8dino. Iz teh te\xc5\xbeav so mu pomagali bogati dunaj\xc4\x8dani, ki so bili nad njegovim delom zelo navdu\xc5\xa1eni. Istega leta je Hebbel nato poslal svojo disertacijo na Univerzo v Erlangnu, za katero so mu v njegovi odsotnosti podelili naziv dr. phil.'