b"\n_START_ARTICLE_\nClaudio Monteverdi\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je 15. maja 1567 v zdravni\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeini v Cremoni kot najstarej\xc5\xa1i med petimi brati. Glasbo je \xc5\xa1tudiral od malih nog naprej. Najprej pri Marc'Antoniu Ingegneri, zborovodnji v katedrali v Cremoni. V zboru je tudi pel in se nau\xc4\x8dil brati glasbo na prvi pogled. S petnajstimi leti je izdal svojo prvo zbirko triglasnih motetov, ki ji je sledila knjiga \xc5\xa1tiriglasnih duhovnih madrigalov. Pri dvajsetih je objavil prvo zbirko petglasnih madrigalov. S triindvajsetimi leti je postal instrumentalist in pevec mantovskega vojvode Vincenza I. Gonzaga. Leta 1601 je bil imenovan za dvornega glasbenega mojstra._NEWLINE_Monteverdiju se je 20. maja 1599 izpolnila ljubezenska \xc5\xbeelja. Poro\xc4\x8dil se je namre\xc4\x8d z dvorno pevko Claudio Cattaneo. Ta mu je rodila dva sinova, Francecsa (1601) in Massimiliana (1604) ter h\xc4\x8der Leonoro (1603)._NEWLINE_Na \xc5\xbeeljo vojvode je Monteverdi leta 1607 napisal opero Orfej, libreto je napisal Alessandro Striggio mlaj\xc5\xa1i, in je nastarej\xc5\xa1a v celoti ohranjena opera na svetu. S to opero je Monteverdi ustvaril nov glasbeni stil - glasbena drama._NEWLINE_Kmalu je napisal \xc5\xa1e druge opere: Arianna, Ples nedostopnih in Andromeda, s katerimi je zaslovel po celotni Italiji. Isto\xc4\x8dasno je izdal \xc5\xa1e peto knjigo madrigalov, v kateri je vidno uporabljanje disonanc in solo-disonance._NEWLINE_\xc5\xbde kmalu po \xc5\xbeenini smrti leta 1607 se je vrnil v Cremono ter do leta 1609 ni sodeloval z dvorom. Leta 1610 je napisal Ma\xc5\xa1o, ki jo je predstavil v Rimu pape\xc5\xbeu Pavlu V. ob njegovi posvetitvi. Nadejal se je slu\xc5\xbebe v Rimu, vendar iz tega ni bilo ni\xc4\x8d._NEWLINE_Po smrti vojvode Vincenza I. Gonzaga 18. februarja 1612, je njegov naslednik sin Francisco, Monteverdija odpustil iz slu\xc5\xbebe na dvoru. 29. julija se je Claudio Monteverdi, z bratom Cesarejem vrnil v Cremono v negotovih gospodarskih razmerah. 10. julija 1613 je umrl Giulio Cesare Martinengo, zborovodja v baziliki sv. Marka v Benetkah in tako je bil Monteverdi 19. avgusta imenovan za direktorja in dirigenta. Tukaj je ostal trideset let, vse do svoje smrti. Preuredil je orkester, dopolnil knji\xc5\xbenico in bil vsestransko spo\xc5\xa1tovan. V Mantovo je kaneje sicer poslal med drugim, \xc5\xa1e balet Tirsi in Cloride (1616) in opero Andromeda (1619-1620), ki pa veljata za izgubljeni. Leta 1625 je, ob obisku kralja Sigismunda III Poljskega v Benetkah napisal glasbo za njegov zasebni koncert, decembra 1628 pa prilo\xc5\xbenostno glasbo ob poroki parmskega vojvode Edwarda Farnese in Margherite de Medici._NEWLINE_V Benetkah je ustvaril \xc5\xa1e veliko sakralnih kompozicij - ma\xc5\xa1, motetov. Nove mo\xc5\xbenosti za preboj v svet prepoznavnosti je Monteverdi dobil, ko se je leta 1637 odprl bene\xc5\xa1ki Teater San Cassian, prvo stalno operno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de na svetu. V poznih letih \xc5\xbeivljenja je napisal \xc5\xa1e nekaj vojnih in ljubezenskih motetov, v katerih verjetno prvi v zgodovini uporablja tremolo in pizzicato pri godalih. Z Monteverdijevimi deli so tako godala postala temelj orkestra. Napisal je tudi pet opernih mojstrovin, med njimi Vrnitev Odiseja v domovino in Kronanje Popeje._NEWLINE_Umrl je 29. novembra 1643 v Benetkah. Za \xc4\x8dasa \xc5\xbeivljenja je izdal osem zbirk madrigalov, eno zbirko pa so izdali po njegovi smrti. S svojimi deli je naredil prehod iz glasbene renesanse v barok. Njegovo najve\xc4\x8dje delo pa so Ve\xc4\x8dernice bla\xc5\xbeene Device (1610), ki predstavljajo eno najve\xc4\x8djih primerov duhovne glasbe.\n_START_SECTION_\nPo njem se imenuje\n_START_PARAGRAPH_\nPo njem se imenuje asteroid 5063 Monteverdi."