b'\n_START_ARTICLE_\nKarl Barth\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje in izobrazba\n_START_PARAGRAPH_\nKarl Barth se je rodil 10. maja 1886 v Baslu v \xc5\xa0vici, Johannu Friedrichu Barthu in Anni Katharini Barth. Njegov o\xc4\x8de je bil profesor teologije in duhovnik, ki je v veliki meri vplival na \xc5\xbeivljenje svojega sina._NEWLINE_Karl je pre\xc5\xbeivel svoja otro\xc5\xa1ka leta v Bernu. Tam je tudi za\xc4\x8del \xc5\xa1tudirati, \xc5\xa1tudij pa je kasneje nadaljeval v Berlinu ter Marburgu. Za mentorja je imel Adolfa von Harnacka, priznanega liberalnega teologa. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju se je vrnil v \xc5\xa0vico, kjer je od 1911 do 1921 slu\xc5\xbeboval kot pastor v vasi Safenwil v kantonu Aargau. Leta 1913 se je poro\xc4\x8dil z Nelly Hoffmann. Imela sta h\xc4\x8derko in \xc5\xa1tiri sinove, od katerih je bil sin Markus u\xc4\x8denjak Nove zaveze. Karl je bil pozneje profesor teologije v G\xc3\xb6ttingenu (1921-1925), M\xc3\xbcnstru (1925-1930) in Bonnu (1930-1935). Medtem ko je slu\xc5\xbeil v G\xc3\xb6ttingenu je sre\xc4\x8dal Charlotte von Kirschbaum, ki je postala njegova dolgoletna sodelavka in asistentka. Imela je pomembno vlogo pri pisanju dela Cerkvene dogmatike. Nato je moral leta 1935 zapustiti Nem\xc4\x8dijo, ker je zavrnil prisego zvestobe Adolfu Hitlerju. Vrnil se je v \xc5\xa0vico in postal profesor v Baslu (1935-1962)._NEWLINE_Barth se je usposabljal v nem\xc5\xa1kem protestantskem liberalizmu, kjer je bil njegov u\xc4\x8ditelj Wilhelm Herrmann, vendar je te nauke v \xc4\x8dasu prve svetovne vojne zavrnil. K njegovi reakciji je botrovalo ve\xc4\x8d dejavnikov, vklju\xc4\x8dno z njegovo zavezanostjo nem\xc5\xa1kemu in \xc5\xa1vicarskemu verskemu socialisti\xc4\x8dnemu gibanju.\n_START_SECTION_\nPismo Rimljanom (Der R\xc3\xb6merbrief)\n_START_PARAGRAPH_\nBarth je prvi za\xc4\x8del izra\xc5\xbeati svoja mnenja v Pismu Rimljanom poleti leta 1916, ko je bil \xc5\xa1e pastor v Safenwilu. Prva izdaja je bila decembra 1918 (z datumom objave 1919). S tem si je Barth prislu\xc5\xbeil povabilo za pou\xc4\x8devanje na Univerzi v G\xc3\xb6ttingenu. Barth ni bil zadovoljen s prvo izdajo in je septembra 1921 izdal drugo. V njej je trdil, da je Bog razkrit v Jezusovih izzivih in poizkusih zavezni\xc5\xa1tva med Bogom in \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko kulturo ter dose\xc5\xbeki. Knjiga je zaradi priljubljenosti ponatisnjena v \xc5\xa1tevilnih jezikih.\n_START_SECTION_\nBarmenska deklaracija (Barmer Erkl\xc3\xa4rung)\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1934 se je protestantska cerkev posku\xc5\xa1ala sprijazniti z zahtevami\xc2\xa0\xc2\xbbtretjega rajha\xc2\xab, kar je bilo v veliki meri spodbuda za pisanje Barthove Barmenske deklaracije. To delo zavra\xc4\x8da vpliv nacizma na nem\xc5\xa1ko kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo s trditvijo, da naj bi se zaradi pripadnosti Cerkve Bogu, ki ji daje zagon in sredstva, uprla vplivu drugih gospodov, kot je nem\xc5\xa1ki voditelj Adolf Hitler. Barth je to izjavo poslal Hitlerju osebno. To je bil eden od ustanovnih dokumentov priznavanja Cerkve in Barth je bil zato izvoljen za \xc4\x8dlana vodenja njenega sveta._NEWLINE_Leta 1935 je bil prisiljen odstopiti s profesorskega mesta na Univerzi v Bonnu zaradi zavrnitve prisege zvestobe Hitlerju. Nato se je vrnil v rodno \xc5\xa0vico, kjer je deloval na Univerzi v Baslu.\n_START_SECTION_\nCerkvene dogmatike (Kirchliche Dogmatik)\n_START_PARAGRAPH_\nBarthova teologija je bila najbolj trajnostno in prepri\xc4\x8dljivo izra\xc5\xbeena v delu Cerkvene dogmatike. To delo na splo\xc5\xa1no velja za pomembno teolo\xc5\xa1ko delo in predstavlja vrhunec avtorjevih dose\xc5\xbekov kot teologa. Cerkvene dogmatike velja za eno najdalj\xc5\xa1ih sistemati\xc4\x8dnih teolo\xc5\xa1kih zbirk, v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini ima pribli\xc5\xbeno 9000 strani, v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini pa 8000._NEWLINE_Cerkvene dogmatike obravnavajo \xc5\xa1tiri glavne nauke: razodetje, Boga, stvarjenje in spravo. Sprva je Barth \xc5\xbeelel dopolniti zbirko dogmatik, vendar se kasneje to ni zgodilo.\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1e \xc5\xbeivljenje in smrt\n_START_PARAGRAPH_\nPo koncu druge svetovne vojne je postal pomemben podpornik nem\xc5\xa1ke pokore in sprave s cerkvami v tujini. Leta 1947 je skupaj s Hansom Joachimom Iwandom dal Darmstadtsko izjavo o nem\xc5\xa1ki krivdi za\xc2\xa0\xc2\xbbtretji rajh\xc2\xab\xc2\xa0in drugo svetovno vojno. V njej je poudaril naklonjenost cerkve do protisocialisti\xc4\x8dnih in konservativnih sil, ki so privedle do nacionalne socialisti\xc4\x8dne ideologije. Leta 1950 je bil izvoljen za zunanjega \xc4\x8dastnega \xc4\x8dlana ameri\xc5\xa1ke Akademije za umetnost in znanost. V petdesetih letih dvajsetega stoletja je podpiral mirovno gibanje in nasprotoval nem\xc5\xa1kemu oboro\xc5\xbeevanju._NEWLINE_Leta 1960 je napisal \xc4\x8dlanek o vpra\xc5\xa1anju v zvezi z delitvijo na vzhod in zahod. V njem je priznal, da v sistemu vzhodnega komunizma ne bi \xc5\xbeelel \xc5\xbeiveti._NEWLINE_Leta 1962 je obiskal Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave Amerike in predaval na teolo\xc5\xa1kih seminarjih na Princetonu, na univerzah v Chicagu in San Franciscu. Kot gost je bil povabljen na Vatikanski koncil, po katerem je napisal Ad Limina Apostolorum._NEWLINE_20. aprila 1962 je bil na naslovnici znane revije Time, kar je potrdilo njegov akademski vpliv na ZDA._NEWLINE_Karl Barth je umrl 10. decembra 1968 v Baslu.'