b'\n_START_ARTICLE_\nCanzoniere\n_START_PARAGRAPH_\nCanzoniere (italijansko Pesmarica) ali Rerum vulgarium frammenta so najbolj znano delo italjanskega knji\xc5\xbeevnika F. Petrarke. Petrarka jih je pisal predvidoma od leta 1327 do svoje smrti leta 1374.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nCanzoniere (it. \xc2\xa0\xc2\xbbknjiga pesmi\xc2\xab, pesmarica) je zbirka 367 pesmi, od tega je 317 sonetov, 29 kancon, 9 sekstin, 7 t. i. ballat in \xc5\xa1tirje madrigali. Ve\xc4\x8dina sonetov in kancon opeva Petrarkovo ljubezen do Laure, ki naj bi jo bil sre\xc4\x8dal 26. aprila leta 1327, vendar novej\xc5\xa1a literarna zgodovina utemeljeno dvomi tako o datumu sre\xc4\x8danja kot o zanesljivost Petrarkovih opisov in njegovega odnosa do Laure na sploh. Po Laurini smrti Petrarka opisuje spomin nanjo.Sklene se s kancono, posve\xc4\x8deno Devici Mariji.\n_START_SECTION_\nStruktura in pomen\n_START_PARAGRAPH_\nZbirko je Petrarka imenoval tudi "razpr\xc5\xa1ene rime" (Rime sparse, izhajajo\xc4\x8d iz njenega latinskega naslova Rerum vulgarium frammenta, ki namiguje na fragmentarnost in razpr\xc5\xa1enost). S tem je mislil na zbirko pesni\xc5\xa1kih besedil, ki nima enovitosti, podobne srednjeve\xc5\xa1kemu epu ali epopeji (npr. Dantejevi Bo\xc5\xbeanski komediji). Izraz "razpr\xc5\xa1ene rime" se je ob\xc4\x8dasno uporabljal \xc5\xbee za Dantejevo Novo \xc5\xbeivljenje. Struktura zbirke tudi pri Petrarki sku\xc5\xa1a slediti enovitosti, med drugim s tem, ko prevzame model zbirke, na kakr\xc5\xa1nega na italijanskih tleh prvikrat naletimo v t. i. Kodeksu Rediano \xc5\xa1t. 9. Gre za zbirko, ki ob spokorni\xc5\xa1ki pesmi vsebuje liriko mladostnega, "rado\xc5\xbeivega" pesnika, ki se po polovici zbirke prevesi v liriko zrelega, od ljubezni odtrganega pesnika. Pri Petrarki je ta model manj izrazit zaradi druga\xc4\x8dnega pomena religiozne misli, nad katero prevladajo Petrarkove posvetne te\xc5\xbenje. Predvsem pa se Petrarka od predhodnega modela odmakne zaradi druga\xc4\x8dne celostne strukture zbirke, ki je vse od 5. soneta naprej zapisana v sedanjiku in tako predstavlja zgodbo, ki je nenehno v sestavljanju. Petrarka se k istim dogodkom vra\xc4\x8da z ne\xc5\xa1tetimi variacijami (k prvemu sre\xc4\x8danju z Lauro se vrne kar petnajstkrat); te pred bralca v razli\xc4\x8dnih kontekstih postavljajo nenehno spreminjajo\xc4\x8do se, nikoli dokon\xc4\x8dano pripoved o Laurini lepoti, obenem pa tudi nenehno spreminjajo\xc4\x8do se identiteto pesnika - lirskega subjekta, ki v odnosu do Laure zrcalno opazuje svoje reakcije in svoj pesni\xc5\xa1ki jaz. Iz "razpr\xc5\xa1enih rim", tj. posami\xc4\x8dnih pesmi, kot pravi Nicola Gardini, Petrarka sestavlja svoj enovit, \xc4\x8deravno nedokon\xc4\x8den pesni\xc5\xa1ki jaz. Prav izpostavljeni posvetni pesni\xc5\xa1ki jaz je najpomembnej\xc5\xa1a novost Petrarkove zbirke._NEWLINE_Z Dantejevim Novim \xc5\xbeivljenjem Petrarko povezuje tudi topos opevanja poro\xc4\x8dene \xc5\xbeenske, ki ga oba najbr\xc5\xbe prevzemata iz trubadurske lirike ter iz rimske t. i. eroti\xc4\x8dne elegije. Vendar se Petrarkova Laura bistveno razlikuje od Dantejeve Beatrice. Datum sre\xc4\x8danja, ki ga Petrarka zabele\xc5\xbei v 3. sonetu, Veliki petek 26. aprila 1327, sovpada s son\xc4\x8dnim mrkom in je verjetno izmi\xc5\xa1ljen. Z njim se Petrarka nave\xc5\xbee na Dantejev opis Beatricine smrti, ki je prav tako podan s podobami son\xc4\x8dnega mrka in dneva Kristusove smrti, tj. Velikega petka. A \xc4\x8de Beatrice pri Danteju ravno s svojo smrtjo dokon\xc4\x8dno postane prispodoba neoplatonisti\xc4\x8dno pojmovane bo\xc5\xbeje ljubezni - zato so o\xc4\x8di in svetloba pri Danteju tudi podobe Boga - se pri Petrarki \xc5\xbee v 3. sonetu izka\xc5\xbee, da Laura postane nadomestilo Boga in Petrarko odteguje od bo\xc5\xbeje ljubezni k posvetnemu po\xc5\xbeelenju. Laura kot sicer idealizirana, a posvetna \xc5\xbeenska povzro\xc4\x8da nemir subjektovega po\xc5\xbeelenjskega, ne ve\xc4\x8d religioznega odnosa do sveta, ki se ka\xc5\xbee v tipi\xc4\x8dnih petrarkisti\xc4\x8dnih dvojicah "led-ogenj", "pojem in jo\xc4\x8dem" idr. Obenem in prav zato se skozi celotno zbirko ka\xc5\xbee kot smrt du\xc5\xa1e lirskega subjekta, zato ne presene\xc4\x8da, da je Laura v 96. sonetu poimenovana dobesedno kot "moja smrt". Petrarkov po\xc5\xbeelenjski jaz sku\xc5\xa1a v zadnjem delu Canzoniera sicer dobiti dopolnilo v religioznem ob\xc4\x8dutju, zlasti s sklepno Kancono Devici Mariji, vendar je po mnenju velikega \xc5\xa1tevila intepretov - kljub njegovemu delnemu zagovoru tudi po mnenju Francesca de Sanctisa - Petrarkov poizkus neiskren in neuspe\xc5\xa1en._NEWLINE_Boj med lastnim po\xc5\xbeelenjskim jazom in srednjeve\xc5\xa1ko pojmovanim ciljem \xc4\x8dlovekovega \xc5\xbeivljenja, tj. bo\xc5\xbejo karitas, Petrarka opisuje tudi v svojem filozofskem spisu "O skrivnem izvoru mojih skrbi" (De secreto conflictu curarum mearum), ki je strukturiran kot pogovor med Petrarko in enim od svetih o\xc4\x8detov Sv. Avgu\xc5\xa1tinom.\n_START_SECTION_\nVpliv na evropsko in slovensko knji\xc5\xbeevnost\n_START_PARAGRAPH_\nPetrarka je s svojimi tipi\xc4\x8dnimi dvojicami (led-ogenj, pojem in jo\xc4\x8dem), z uporabo imena Laura in predvsem z idealizacijo in hkratno konkretnostjo Laurinih opisov spodbudil zelo \xc5\xa1iroko raz\xc5\xa1irjeni tok t. i. petrarkizma, najprej v Italiji (Pietro Bembo, Michelangelo Buonarroti, Gaspara Stampa), nato v \xc5\xa0paniji in Franciji ter slednji\xc4\x8d v Angliji, kjer se je z Williamom Shakespearom tok \xc5\xbee obrnil v baro\xc4\x8dni anti-petrarkizem._NEWLINE_Iz Petrarke v Sloveniji \xc4\x8drpa predvsem France Pre\xc5\xa1eren, ki se ve\xc4\x8dkrat sklicuje na Petrarkovo Lauro (npr. v Gazelah), od Petrarke pa prevzame tudi motiv sre\xc4\x8danja z ljubljeno \xc5\xbeensko, ki ga prav tako postavi v cerkev in v \xc4\x8das praznovanja Velike no\xc4\x8di.'