b'\n_START_ARTICLE_\nNikaragva\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPred prihodom prvih Evropejcev so bile v notranjosti de\xc5\xbeele manj\xc5\xa1e indijanske dr\xc5\xbeavice, v ni\xc5\xbeavju ob karibski obali pa so \xc5\xbeiveli lovci in nabiralci. Kri\xc5\xa1tof Kolumb se je na obmo\xc4\x8dju dana\xc5\xa1nje Nikaragve prvi\xc4\x8d izkrcal leta 1502 in priklju\xc4\x8dil ozemlje \xc5\xa1panski kroni. Sledil mu je osvajalec Gil Gonz\xc3\xa1lez, ki je leta 1522 sklenil sporazum z Nicarao, poglavarjem najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ega indijanskega plemena. Ozemlje je bilo od 1524 del podkraljestva Nova \xc5\xa0panija, potem pod avtonomnim generalnim kapitanatom Gvatemala, ob odcepitvi od \xc5\xa0pancev nekaj \xc4\x8dasa del Mehike, Zdru\xc5\xbeenih provinc Srednje Amerike in ob razpadu skupne dr\xc5\xbeave postane samostojna dr\xc5\xbeava Nikaragva od 30. aprila 1838. \xc5\xbde pred osamosvojitvijo se je Nikaragva delila na liberalce s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem v Le\xc3\xb3nu in na konservativce iz Granade, njihova nasprotja pa so ve\xc4\x8dkrat prerasla tudi v oboro\xc5\xbeene spopade._NEWLINE_Nikaragva je bila konec 19. stoletja zanimiva tako za ZDA kot za evropske velesile, ki so na\xc4\x8drtovale gradnjo prekopa med Atlantskim in Tihim oceanom. Kasneje so ta prizadevanja usmerile v Panamo, kjer so leta 1914 zgradili Panamski prekop. Toda tudi zamisli prekopa v Nikaragvi niso opustili. Nikaragva se je neuspe\xc5\xa1no upirala prihodu Ameri\xc4\x8danov, ki so svoj kapital podprli s prihodom marincev in ostali v Nikaragvi do leta 1933. V tem \xc4\x8dasu so ZDA na oblast postavile diktatorski re\xc5\xbeim dru\xc5\xbeine Somoza, ki je s trdo roko vladal ve\xc4\x8d kot \xc5\xa1tirideset let. Leta 1979 je v Nikaragvi izbruhnila revolucija. Somoza je do\xc5\xbeivel upor socialisti\xc4\x8dno naravnane stranke Frente Sandinista de Liberaci\xc3\xb3n Nacional (FSLN) ali t. i. sandinistov. Med vzroki so bili uni\xc4\x8dujo\xc4\x8di potres leta 1972, zloraba mednarodne pomo\xc4\x8di za zasebne namene namesto za obnovo glavnega mesta Managua, fiskalna kriza in\xc2\xa0\xc2\xbbkrizno povi\xc5\xa1anje davkov\xc2\xab\xc2\xa0ter pretiran vladni monopol na vseh podro\xc4\x8djih \xc5\xbeivljenja._NEWLINE_Po revoluciji so ZDA v Hondurasu organizirale voja\xc5\xa1ka opori\xc5\xa1\xc4\x8da za urjenje Somozovih prista\xc5\xa1ev (t. i. kontrasi), ki so posku\xc5\xa1ali z vdori na nikaragovsko ozemlje s silo priti na oblast. Pri teh napadih na legalno izvoljeno oblast svobodne Nikaragve so ZDA uporabljale tudi lastno vojsko, za kar jih je meddr\xc5\xbeavno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de v Haagu po to\xc5\xbebi Nikaragve obsodilo dr\xc5\xbeavnega terorizma. V tistem \xc4\x8dasu so Nikaragvo podpirale Sovjetska zveza, Kuba in druge socialisti\xc4\x8dne dr\xc5\xbeave, zato so se Ameri\xc4\x8dani bali razvoja\xc2\xa0\xc2\xbbdruge Kube\xc2\xab. Dr\xc5\xbeavljanska vojna se je kon\xc4\x8dala postopoma leta 1988 z mirovnim posredovanjem kostari\xc5\xa1kega predsednika Oscarja Ariasa S\xc3\xa1ncheza. Od devetdesetih let dalje se Nikaragva razvija kot mlada demokracija s \xc5\xa1e vedno mo\xc4\x8dnim ustavnim polo\xc5\xbeajem predsednika dr\xc5\xbeave.'