b'\n_START_ARTICLE_\nDru\xc5\xbeina Bellelli\n_START_SECTION_\nOzadje\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1856 je Degas zapustil svoj dom v Parizu, da bi \xc5\xa1tudiral umetnost in obiskal dru\xc5\xbeinske \xc4\x8dlane v Italiji, in 17. julija odpotoval v Neapelj. Leta 1857 je potoval med Neapljem, kjer je ostal s svojim dedom, Hilaire Degasom in Rimom. Konec julija 1858 je Laura Bellelli pisala Degasu iz Neaplja in ga povabila, naj ostane z njo v Firencah; tja se je Gennaro Bellelli, ki je bil politi\xc4\x8dni novinar, ki je podpiral boj za neodvisnost Italije, po porazu revolucije leta 1848 zatekel pred avstrijskim preganjanjem. Degas je prispel v Firence do 4. avgusta, kjer je \xc5\xbeivel s svojim stricem Gennarom in \xc5\xa1tudiral v galeriji Uffizi. Do septembra mu je bilo dolg\xc4\x8das, ni se dobro razumel z Gennarom in ostal samo videti Lauro, Giovanno in Giulijo, ki so 31. avgusta podalj\xc5\xa1ale svoje bivanje v Neaplju po smrti deda Hilaireja. _NEWLINE_Degas je gotovo opazil, da je bilo takrat v dru\xc5\xbeini Bellelli napeto in da je to potrdil \xc5\xa1e en stric: \xc2\xbbDoma\xc4\x8de \xc5\xbeivljenje dru\xc5\xbeine v Firencah je vir nesre\xc4\x8de za nas. Kot sem napovedal, eden od njih je zelo kriv in na\xc5\xa1a sestra tudi malo\xc2\xab. Laura se je kasneje zaupala Degasu, da je, ker je \xc5\xbeivela v izgnanstvu, pogre\xc5\xa1ala svojo napolitansko dru\xc5\xbeino in \xc5\xa1e ve\xc4\x8d, da je bil njen mo\xc5\xbe \xc2\xbbizjemno neprijeten in nepo\xc5\xa1ten ... \xc5\xbdiveti z Gennarom, katerega neznano naravo, ki jo poznate in ki nima nobene resne zasedbe, me bo kmalu pripeljala do groba\xc2\xab. Laura Bellelli je bila takrat nose\xc4\x8da in predlagano je bilo, da je ta okoli\xc5\xa1\xc4\x8dina in kasnej\xc5\xa1a smrt otroka v zgodnjem otro\xc5\xa1tvu, morda prispevala k njeni nesre\xc4\x8di in doma\xc4\x8dim napetostim na splo\xc5\xa1no. Ti konflikti bi zagotovili ozadje in vsebino za sliko\n_START_SECTION_\nProces\n_START_PARAGRAPH_\nKo so se teta in bratranci vrnili v za\xc4\x8detku novembra 1858, je Degas izvedel vrsto del, ki bi s\xc4\x8dasoma dosegla vrhunec v Dru\xc5\xbeini Bellelli\'. Zdi se, da je prvotno na\xc4\x8drtoval. naslikati vertikalno kompozicijo, ki prikazuje teto in njeni dve h\xc4\x8derki v piramidni skupini.  Slikal je svoje sestri\xc4\x8dne v \xc4\x8drnih oblekah in belih predpasnikih, ker je o\xc4\x8de pisal pisma iz Pariza, svetoval, kako najbolje nadaljevati s projektom in nestrpno \xc4\x8dakal na njegovo vrnitev. Degas je pisal o Giuliji in Giovanni: _NEWLINE_ \xc2\xbbStarej\xc5\xa1a je bila pravzaprav malo lepa. Mlaj\xc5\xa1a je bila po drugi strani pametna in prijazna kot angel. Slikati jih v \xc5\xbealostni obleki in majhnih belih predpasnikih, ki jim zelo dobro ustrezajo\xe2\x80\xa6 Rad bi izrazil neko naravno milost skupaj s plemstvom, ki ga ne znam opredeliti ....\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE_Ob koncu leta je Degas ustavil delo na dvojnem portretu svojih mladih sestri\xc4\x8den, da bi za\xc4\x8del z ve\xc4\x8djo sliko; ni jasno ali se je lotil Dru\xc5\xbeine Bellelli ali delal pripravljalne skice._NEWLINE_Pripravljalna dela vklju\xc4\x8dujejo portretne \xc5\xa1tudije in kompozicijske detajle v svin\xc4\x8dniku, pastelu in olju. Ena risba ka\xc5\xbee Degasovo za\xc4\x8detno namero, da Gennaro Bellelli sedi na koncu mize, , na oljni skici ga je postavil za h\xc4\x8derkama; kon\xc4\x8dno ga je Degas naslikal v naslanja\xc4\x8du._NEWLINE_Konec marca 1859 je Degas zapustil Firence in se vrnil v Pariz. Razen sklepa, da je Degas delal na sliki "ve\xc4\x8d let" , ni dokumentacije, ki bi potrdila dejanski \xc4\x8das ali kraj, v katerem je bila slika naslikana; verjeten scenarij je, da je Degas prinesel v Francijo \xc5\xa1tevilne skice in \xc5\xa1tudije ter naslikal sliko v studiu, ki je bil v ta namen najet v Parizu. To potrjuje ugotovitev, da je bilo stanovanje Bellellijevih premajhno, da bi lahko gostilo tako veliko delo in ni bilo nobenih objektov v studiu. Marca 1860 se je Degas vrnil v Italijo, delno zaradi opravljanja dru\xc5\xbeinskih poslov, aprila pa je ponovno obiskal Bellellijeve in naredil ve\xc4\x8d risb svojega strica; v dolo\xc4\x8denem trenutku je naredil tudi pastel, ki pa je zaradi nekaterih razlik v podrobnostih in ve\xc4\x8dje razdelitve notranjosti v kon\xc4\x8dni sliki blizu kon\xc4\x8dne kompozicije. _NEWLINE_Obstaja dru\xc5\xbeinski zapis, ki je bil neko\xc4\x8d sprejet, vendar je bil pred kratkim malo verjeten, ki ponuja druga\xc4\x8dno razli\xc4\x8dico: neapeljski odvetnik, ki se je poro\xc4\x8dil z eno od Degasovih prane\xc4\x8dakinj je trdil, da je bila slika kon\xc4\x8dana v Italiji in vrnjena v Francijo le \xc5\xa1tirideset do petdeset let kasneje, vendar je to v nasprotju z dokazi, da je bila slika razstavljena na Pari\xc5\xa1kem salonu leta 1867.\n_START_SECTION_\nKompozicija in vsebina\n_START_PARAGRAPH_\nDelo mnogih umetnikov ga je navdihnilo: v tem \xc4\x8dasu je Degas v svoji korespondenci omenil tudi Anthonyja van Dycka, Giorgioneja in Botticellija. Drugi prototipi, katerih vplivi so bili citirani, zlasti v smislu kompozicije, vklju\xc4\x8dujejo nizozemsko \xc5\xbeanrsko in portretno slikarstvo 17. stoletja, portretne \xc5\xa1tudije Ingresa, Vel\xc3\xa1zquezove Las Meninas, portrete Hansa Holbeina, Dru\xc5\xbeina Karla IV. Francoskega Goye,  Courbetova Ve\xc4\x8derja v Ornansu in litografija Honor\xc3\xa9ja Daumierja z naslovom \xc4\x8clovek lastnine. Tako kot v Las Meninas se slika, ogledalo in vrata uporabljajo za \xc5\xa1irjenje prostora notranjosti. Vsak zgodovinski model je bil sintetiziran v kompozicijo, ki je bila \xc2\xbbedinstvena v slikarskem opusu in edinstvena med deli njegovih sodobnikov\xc2\xab.  Slika je predstavljala prvi poskus Degasa in njegovo \xc5\xbeivljenjsko okolje \xc2\xbbozna\xc4\x8diti kot prostor v odnosu do osebnosti in interesov posameznikov, ki ga naseljujejo\xc2\xab. _NEWLINE_Gledano skupaj z delom Degasovih sodobnikov, je edinstvenost slike v veliki meri posledica kompozicije, ki predstavlja dru\xc5\xbeinski portret, naslikan na velikem formatu zgodovinske drame in katerega vsebina je bila interpretirana kot psiholo\xc5\xa1ko prodorna, postavitev figur, ki ka\xc5\xbeejo na odtujitev star\xc5\xa1ev drug od drugega in razdeljenih lojalnosti njihovih otrok. Laura Bellelli stoji kot uradni portret, njen izraz ka\xc5\xbee na njeno nesre\xc4\x8do, z eno roko, ki varuje Giovanno na rami, druga pa uravnava njeno nose\xc4\x8de telo, Giulia, v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du slike in sedi v majhnem stolu, prikazuje mladostni nemir, s katerim se soo\xc4\x8da, z rokami, ki se iztekajo v smeri o\xc4\x8deta in je povezava med odtujenimi star\xc5\xa1i. Gennaro se zdi brezbri\xc5\xbeen, obrnjen proti svoji dru\xc5\xbeini, vendar je njegov obraz ve\xc4\x8dinoma v senci. Vodilna figura Laure je postavljena na ravno steno in sve\xc5\xbe okvir za slike, medtem ko je Gennarojeva recesivnej\xc5\xa1a figura uokvirjena z ogrodjem kamina, bric-a-brac in odsevnim ogledalom. Jasnost okolice prvega in dvoumnost slednjih sta bila interpretirana kot izraz njihove \xc4\x8dustvene razdalje. Prav tako je povedna fizi\xc4\x8dna razdalja med njima in razliko v njihovih polo\xc5\xbeajih. Njihovo nasprotovanje je bilo obravnavano kot \xc2\xbbrazbijanje okvirja\xc2\xab: \xc2\xbbkot da bi [Gennaro] hladno opazoval svojo dru\xc5\xbeino, ko stojijo za njegovega ne\xc4\x8daka slikarja\xc2\xab. Dru\xc5\xbeinski pes v spodnjem desnem vogalu je po Arthurju Dantu razumljen kot \xc2\xbbskrivaj iz slike, preden nastane pekel\xc2\xab. _NEWLINE_Na steni za njimi je visela risba pred kratkim preminulega Hilaire Degasa in naj bi bila \xc5\xa1tudija za portrete, ki jih je Degas izdelal od svojega deda in je bil narisan v slogu Clouetsa. [22] S tem, ko ga je postavil neposredno za glavo tete, je Degas povezoval generacije svoje dru\xc5\xbeine in po konvenciji portretiranja, ki se je uporabljala od renesanse, do vklju\xc4\x8devanja prednikov. Degas je po svoji umestitvi implicitno potrdil svojo prisotnost in se identificiral z Lauro, s katero je bil, kot potrjuje njihova korespondenca, nenavadno blizu._NEWLINE_Nelagodje dru\xc5\xbeine Bellelli ni bila anomalija, niti se napetosti niso pokazale samo s \xc5\xa1tudijem portretiranja; v bistvu je bila odtujitev med spoloma ponavljajo\xc4\x8de se stanje v Degasovem delu iz 60. let 19. stoletja. Kujanje in Interier (posilstvo) sta oba dela dvoumnih vsebin, ki so postavljena v sodobnem Parizu in Mladi \xc5\xa0partanci in Nesre\xc4\x8de mesta Orleans se pojavljajo v anti\xc4\x8dnih in srednjeve\xc5\xa1kih obdobjih, vendar v vsakem \xc2\xbbelementu je sovra\xc5\xbenost med spoloma o\xc4\x8ditna\xc2\xab\xc2\xa0in v slednjem je sovra\xc5\xbenost postala smrtonosna. Dru\xc5\xbeina Bellelli je znana po uvajanju psiholo\xc5\xa1kega konflikta v sliko, ko dokumentira svojo dru\xc5\xbeino. Glede na njegovo obi\xc4\x8dajno diskrecijo je smiselno domnevati, da so tak\xc5\xa1ni izrazi produkt Degasovega nezavednega uma.\n_START_SECTION_\nZgodovina razstav in poreklo\n_START_PARAGRAPH_\nAprila 1859 je Degas pisal o\xc4\x8detu in ga prosil, naj poi\xc5\xa1\xc4\x8de studio v Parizu, da bi lahko delal na nedolo\xc4\x8denem projektu; verjetno je bila Dru\xc5\xbeina Bellelli delo, ki ga je imel v mislih in verjetno je, da je bila slika na koncu razstavljena na Salonu leta 1867. \xc4\x8ceprav na sliki ni bilo nobene ocene, je to slika, ki jo je Degas razstavil pod naslovom Dru\xc5\xbeinski portret, podprt z ve\xc4\x8d dokazi: kritik, ki je kasneje obiskal Degasa v njegovem ateljeju, se je skliceval na \xc2\xbbob\xc4\x8dudovani dru\xc5\xbeinski portret 1867\xc2\xab. Leta 1881 je slikar Jean-Jacques Henner razpravljal o umiku Degasa iz Salonov, ker je bilo njegovo delo slabo obe\xc5\xa1eno in zaradi tega prezrto in dodal: \xc2\xbbPortret njegovega svaka (verjamem) in njegove dru\xc5\xbeine je odli\xc4\x8dno delo\xc2\xab\xc2\xa0in dejstvo, da je Degas v zadnjem trenutku zaprosil za dovoljenje, da retu\xc5\xa1ira svoje predloge Salonu iz leta 1867 in da bi prenagljena predelava pojasnila kasnej\xc5\xa1e razpoke in \xc4\x8drne \xc4\x8drte slike._NEWLINE_Dru\xc5\xbeina Bellelli je ostala z Degasom do zadnje poteze leta 1913, ko jo je zapustil svojemu trgovcu  Durand-Ruelu. Slika ni bila ponovno javno vidna vse do smrti Degasa, ko je bila leta 1918 dana v prodajo kot del slikarjevega posestva. Njena nepri\xc4\x8dakovana pojava je ustvarila senzacijo, sliko pa je takoj kupil Luksembur\xc5\xa1ki muzej za 400.000 frankov. _NEWLINE_Leta 1947 je bila slika razstavljena v Mus\xc3\xa9e d\'Impressionisme (Jeu-de-Paumes), nato pa se je preselila v Mus\xc3\xa9e d\'Orsay.\n_START_SECTION_\nStanje\n_START_PARAGRAPH_\nOb prodaji leta 1918 je bila slika v slabem stanju. Poleg \xc4\x8drnih lis in razpok, je imela luknje in bila pokrita s prahom. Degas jo je morda dolgo \xc4\x8dasa dr\xc5\xbeal v kotu svojih zaporednih studijev. Morda v 1890-ih jo je Degas obnovil, \xc5\xa1ival luknje, nanje nanesel geso, prebarval obraz Laure Bellelli in retu\xc5\xa1iral obraz strica in sestri\xc4\x8den. Vendar pa je pred prodajo slike restavrator o\xc4\x8ditno napa\xc4\x8dno razlagal ta popravila in jih iztrgal, kar je po\xc5\xa1kodovalo portrete Gennare in Giulie. Slika je bila kasneje v 1980-ih obnovljena.\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nKo je bila razstavljena na prodajnem ateljeju Degasa leta 1918, je slika povzro\xc4\x8dila zmedo kritikov; nekdo jo je imenoval \xc2\xbbdolgo\xc4\x8dasna kot flamska notranjost, \xc4\x8deprav je suha tehnika zna\xc4\x8dilna\xc2\xab. Ve\xc4\x8dina recenzij je bila pozitivna, z dr\xc5\xbeavo v vojni pa je bila dru\xc5\xbeina Bellelli vidna kot izrazito francoska, \xc2\xbbsodobno primitivna\xc2\xab, in so jo primerjali z Avignonsko Pieta. Od takrat so biografi Degasa priznali, da je to mojstrovina njegove mladosti.'