b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xbde neko\xc4\x8d, danes, jutri\n_START_SECTION_\nZgodba\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi del romana je pogovor med Lidijo in Tihomirjem, drugi pa izpoved vsakega posebej. Tihomir in Lidija sta neznanca, ki se sre\xc4\x8data na preizku\xc5\xa1nji za slu\xc5\xbebo in med njima presko\xc4\x8di iskrica._NEWLINE_Dogaja se najve\xc4\x8d v slu\xc5\xbebenih prostorih, a avtor ne natan\xc4\x8dno opredeli, kje delata. Tihomir je zaposlen v neki pisarni, na vi\xc5\xa1jem delovnem mestu. Rad obiskuje Lidijo in se z njo pogovarja o sebi in o svoji materi, ki jo je Lidija poznala \xc5\xbee od prej. Zaljubi se vanjo in ima z njo romanti\xc4\x8dno razmerje. Lidija je zaposlena v nekem malem prostoru, kjer tipka na svoj pisalni stroj. Je samozavestna, neodvisna \xc5\xbeenska. V\xc5\xa1e\xc4\x8d so ji Tihomirjevi obiski in rada se pogovarja z njim. Obiskujeta jo pa gospoda Van\xc4\x8d in Miran. Tihomir je na Mirana \xc5\xa1e posebej ljubosumen, saj misli, da mu \xc5\xbeeli speljati ljubljeno \xc5\xbeensko. Glavni literarni osebi se za\xc4\x8dneta pogovarjati tudi po telefonu. Ob vsakem Tihomirjevem obisku Lidija naro\xc4\x8di dve \xc4\x8drni kavici, ki jima ju prinese natakarica iz bli\xc5\xbenje restavracije, in skupaj pokadita cigareti. \xc4\x8cez \xc4\x8das gresta na sprehod v gozd, kjer se prvi\xc4\x8d poljubita. \xc4\x8ceprav sta na prvi pogled zaljubljena drug v drugega, v vsaki malenkosti i\xc5\xa1\xc4\x8deta razlog za dvom o ljubezni. Vseskozi se spra\xc5\xa1ujeta, ali je njuno razmerje pristno ali je samo utvara. Izogibata se lastni sre\xc4\x8di in v vsem dobrem i\xc5\xa1\xc4\x8deta nekaj, kar bi lahko \xc5\xa1lo narobe. Ko Tihomir prvi\xc4\x8d pride k Lidiji domov, se prvi\xc4\x8d ljubita in si izpovesta ljubezen._NEWLINE_Tihomir sre\xc4\x8da nekdanjo so\xc5\xa1olko Dragico in z njo poklepeta o vsakdanjih stvareh. Lidija postane ljubosumna in ga \xc5\xbeeli zapustiti, ampak hitro pozabi na zamero in se \xc5\xbeeli z njim \xc5\xa1e naprej sestajati. Tokrat gre ona k njemu domov, v njegovo sobo. Par odide tudi na ples, kjer sta sre\xc4\x8dna. Njun ve\xc4\x8der pokvari neki mo\xc5\xa1ki, ki neprimerno ogovarja Lidijo in udari Tihomirja, ki hitro pomisli, da za vsem tem stoji Miran. Lidija ga posku\xc5\xa1a prepri\xc4\x8dati, naj si ljubosumje izbije iz glave, ko v njen prostor vstopi nih\xc4\x8de drug kot Tihomirjev nami\xc5\xa1ljeni krivec. Ljubosumje v tem trenutku samo \xc5\xa1e bolj narase. Tokrat Lidija svojega partnerja prepri\xc4\x8da, da nima razmerja z Miranom in ga pomiri. Par se \xc5\xa1e vedno vseskozi spra\xc5\xa1uje o resni\xc4\x8dnosti njune ljubezni in zaupanja. Nekega popoldneva odideta v park, kjer se pogovarjata, nato gresta na sprehod, Lidija gre enkrat h Tihomirju v njegov prostor, a ji tam ni posebej v\xc5\xa1e\xc4\x8d, zato tja ne gre nikoli ve\xc4\x8d. Tihomirja raje povabi k sebi, kjer popijeta aperitiv in odideta na sprehod. Lidija si za\xc5\xbeeli s Tihomirjem v cerkev. Tam si pred Bogom izpovesta ljubezen in se poro\xc4\x8dita. Pri\xc4\x8da jima je sam Bog. Lidija pride k partnerju domov in, vsa razgaljena, govori nesmiselne in nepovezane besede. Tihomirja zaskrbi in pokli\xc4\x8de pomo\xc4\x8d. Ko pride re\xc5\xa1ilec, mo\xc5\xbeje v belem od Tihomirja zahtevajo pla\xc4\x8dilo za prevoz, zastonj ga dobi le tako, da tudi sam postane nepri\xc5\xa1teven. Ponori in re\xc5\xa1evalci odpeljejo \xc5\xa1e njega. Lidija v re\xc5\xa1ilcu rodi, \xc4\x8deprav iz zgodbe prej nikjer ne mogo\xc4\x8de razbrati, da je nose\xc4\x8da. Nedono\xc5\xa1en\xc4\x8dek umre. Tihomir zdravniku poto\xc5\xbei, da svoje \xc5\xbeene sploh ne prepozna ve\xc4\x8d._NEWLINE_Roman se kon\xc4\x8da na detetovem pogrebu, ko Lidija mo\xc5\xbea v belem prosi za cigareto in \xc4\x8drno kavico, Tihomir pa kon\xc4\x8dno spet spozna njo in njen glas.\n_START_SECTION_\nKritika in literarna zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xbbSodobna slovenska humanisti\xc4\x8dna literarna produkcija je na\xc5\xa1la v Janezu \xc5\xa0vajncerju, posebno pa v njegovem romanu \xc5\xbde neko\xc4\x8d, danes, jutri zelo vnetega zagovornika in uresni\xc4\x8devalca. [\xe2\x80\xa6] \xc5\xbee podnaslov romana slove: hvalnica ljubezni.\xc2\xab\xc2\xa0(Kermauner 1971: 211)_NEWLINE_\xc2\xbbKo za\xc4\x8denjamo prebirati \xc5\xbde neko\xc4\x8d, se nam zazdi, in skoraj smo prepri\xc4\x8dani, da je med tem njegovih segmentom in metodo\xc2\xa0\xc2\xbbnovega romana\xc2\xab\xc2\xa0identiteta.\xc2\xab\xc2\xa0[\xe2\x80\xa6] Psiholo\xc5\xa1ki in socialni roman je, kot ka\xc5\xbee prvi pogled, radikalno izbrisan in nadome\xc5\xa1\xc4\x8den z\xc2\xa0\xc2\xbbreduciranim\xc2\xab\xc2\xa0svetom vsesplo\xc5\xa1ne \xe2\x80\x93 planetarne \xe2\x80\x93 civilizacijske reisti\xc4\x8dnosti (re\xc4\x8dnosti). Avtor je napravil skoz nekdaj, v tradicionalni optiki, tako poln, z najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1imi dru\xc5\xbebenimi in osebnimi odnosi nabit svet kontakta med dvema odraslima \xc4\x8dlovekoma en sam prerez. Nastal mu je, \xc5\xa1e zmerom komentiramo prvi vtis, enodimenzionalen, hipernaturalisti\xc4\x8den, gostobeseden, razpr\xc5\xa1en, mnogo govore\xc4\x8d, brezpomenski, kljub fotografskemu prena\xc5\xa1anju vsakdanih puhlic pravzaprav povsem samovoljno lebde\xc4\x8d svet mu\xc4\x8dne meglice. \xc4\x8ce pa vztrajamo pri branju in se prebijemo naprej, odkrijemo, da je ves ta vtis samo videz, samo tisto, kar namerava roman zanikati.\xc2\xab\xc2\xa0(Kermauner 1971: 212\xe2\x80\x94213)'