b'\n_START_ARTICLE_\nJesen brez poletja\n_START_SECTION_\nZgodba\n_START_PARAGRAPH_\nNasmejana je \xc5\xa1esto\xc5\xa1olka, ki rada obiskuje gledali\xc5\xa1\xc4\x8da ter se udele\xc5\xbeuje zborovanj mladih. Tam neko\xc4\x8d spozna dve leti starej\xc5\xa1ega mladeni\xc4\x8da in se na prvi pogled zaljubi vanj. Ker ne pozna njegovega imena, ga imenuje Vedri. Postaneta prijatelja in si obljubita, da se bosta po kon\xc4\x8dani vojni na\xc5\xa1la in za\xc5\xbeivela skupaj. Ko vojna dose\xc5\xbee Maribor in Ljubljano, je Nasmejana z dru\xc5\xbeino izgnana v Bosno in tam pre\xc5\xbeivi naslednja \xc5\xa1tiri leta. Edino, kar ji v \xc5\xbeivljenju \xc5\xa1e kaj pomeni, so pisma Vedrega, ki pa niso ravno pogosta. Od novega prijatelja Bogdana v vasi izve, da je bil njen Vedri hudo ranjen. Nasmejana se z Bogdanom in njegovim prijateljem Doktorjem odpravi na pot domov na pomo\xc4\x8d Vedremu, a jih ustavi nem\xc5\xa1ki po\xc5\xbeig vasi v Bosni. Ker Nasmejana misli, da je umrl tudi Vedri, se ji \xc5\xbeivljenje zdi brezsmiselno. \xc4\x8cez dobro leto Doktor Nasmejani izpove svoja \xc4\x8dustva. Ker se bli\xc5\xbea \xc4\x8das vrnitve v domovino, mu Nasmejana pove, da ga bo sprejela, ko se bosta ponovno videla. Z dru\xc5\xbeino se vrne v domovino in postane \xc5\xa1tudentka. Sre\xc4\x8da Vedrega, presene\xc4\x8dena spozna, da je poro\xc4\x8den in se odpove upanju v skupno \xc5\xbeivljenje.\n_START_SECTION_\nKritika in literarna zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\n"Izpovedni tekst, pisan v prvi osebi, lahko nedvomno iz\xc5\xbeareva poseben \xc5\xbear; saj neposredno ka\xc5\xbee najdrobnej\xc5\xa1e odtenke avtorjevega \xc4\x8dustvenega sveta, mimo tega pa se razkrivata v njem avtorjeva moralna zavzetost in zrelost v odnosu do \xc5\xbeivljenja in ljudi. Podatki, ki jih preberemo na ovoju knjige Jesen brez poletja, nam vzbude pri\xc4\x8dakovanje prav v tej smeri, saj nam energi\xc4\x8dno zagotavljajo, da avtorica s psiholo\xc5\xa1ko zanesljivostjo pripoveduje o mladosti dekleta, ki jo je vojna vihra potisnila v te\xc5\xbeke preizku\xc5\xa1nje. \xc5\xbdal nam o tem govore le podatki; v presoji prikazovanega \xc5\xbeivljenja se z avtorico razhajamo, zakaj zdi se nam prikrojeno iz nekih pristranskih nagibov. Vzroke temu nesoglasju je iskati v pretirani ljubezni, ki jo goji avtorica do glavne junakinje; vse, kar je v zvezi z le-to, ji je nenavadno dragoceno. Stvarnih dokazov, ki bi to nagnjenje opravi\xc4\x8devali, ni zaslediti; vzrok zanj je le v preo\xc4\x8ditnem krvnem sorodstvu. Tak\xc2\xa0\xc2\xbbosebni\xc2\xab\xc2\xa0odnos kajpak onemogo\xc4\x8da, da bi se avtorica dokopala do globljih spoznanj o \xc5\xbeivljenju. [...] Svoji zamisli nasilno prireja \xc5\xbeivljenjsko gradivo in izgublja smisel za logi\xc4\x8dno presojo: ne le, da je junakinja bolestno zapredena v svoje\xc2\xa0\xc2\xbbprobleme\xc2\xab, tudi druge osebe kakor da izgubljajo razum sredi pomembnih vojnih nalog in junakinjine pubertetne sr\xc4\x8dne te\xc5\xbeave so jim sredi\xc5\xa1\xc4\x8de vsega. Pisateljici je junakinja vseskozi nositeljica vzglednih lastnosti; \xc5\xbee brez posebnih kriti\xc4\x8dnih preiskav zasledimo pri njej tiste zna\xc4\x8dilne \xc4\x8drte, ki nam jih priporo\xc4\x8da sleherna moralka za vsakdanjo rabo. Vrhunec na\xc5\xa1arjene\xc2\xa0\xc2\xbbmodrosti\xc2\xab\xc2\xa0pa predstavljajo njene\xc2\xa0\xc2\xbbmeditacije\xc2\xab\xc2\xa0o politiki in ljubezni; te so porazno dolgovezne, papirnate in omledne. Roman (skoraj \xc5\xa1est sto strani) je obupno razvle\xc4\x8den. In druga\xc4\x8den tudi biti ne more: pretirano vsiljiv in narcisoiden odnos do \xc5\xbeivljenja je odbijajo\xc4\x8d, fabulativne kombinacije, v katere potiska pisateljica svoje marionete, pa so kljub pretenciozni zasnovi dovolj skromne in preproste." (Brezovar 1961: 1030-1031)_NEWLINE_"Jesen brez poletja (1961) vsebuje ob znatni slogovni izurjenosti oz. slogovnem intelektualizmu ter ob opazni te\xc5\xbenji po objektivisti\xc4\x8dni oddajitvi od izrecne spominskosti nekatere osnovne prvine tak\xc5\xa1ne proze: zgodovinski dokumentari\xc4\x8dni skelet je viden in je krajevno ter \xc4\x8dasovno dolo\xc4\x8dljiv; avtobiografski odnos je toliko mo\xc4\x8den, da pogosto na\xc4\x8dne mero za odbiro in dolo\xc4\x8danje literarne pomembnosti snovi; karakterizacija likov zunaj pripovedujo\xc4\x8de protagonistke (pripoved je v prvi osebi) je \xc5\xa1ibka in razmerno zelo prema. Osnovna misel o okrutnosti vojne in juna\xc5\xa1tvu upornikov pa je mimo tak\xc5\xa1ne karakterizacije literarno neprimerno bolj rafinirano izpovedna." (Kmecl 1967: 377)'