b'\n_START_ARTICLE_\nSedem la\xc5\xbei\n_START_PARAGRAPH_\nSedem la\xc5\xbei je kraj\xc5\xa1a slovenska ljudska pravljica. Zapisal jo je Matija Valjavec, objavljena pa je v zbirki Slovenske pravljice, ki jo je zbral in uredil Alojzij Bolhar. Iz\xc5\xa1la je v Ljubljani, pri Mladinski knjigi, leta 1965.\n_START_SECTION_\nO avtorju\n_START_PARAGRAPH_\nMatija Valjavec se je rodil 17. februarja 1831 na Srednji Beli pod Stor\xc5\xbei\xc4\x8dem in je umrl 15. marca 1897 v Zagrebu. Bil je profesor klasi\xc4\x8dnih in slovanskih jezikov v Vara\xc5\xbedinu in v Zagrebu. Ukvarjal se je s pesni\xc5\xa1tvom, jezikoslovjem in narodnopisjem. Odlikuje ga preprosta in prikupna domi\xc5\xa1ljija brez velikih umetni\xc5\xa1kih ambicij. V gimnaziji pa je predeloval ljudske pripovedke in pravljice, kasneje pa je zapisloval izvirne gorenjske, prle\xc5\xa1ke, prekmurske, \xc5\xa1tajerske in kajkavske pesmi. V jezikoslovje je prispeval pomembno razpravo Prinos k naglasu. Nabiral je ljudsko blago, pisal lirske in pripovedne pesmi ter epe, predvsem pa slovi kot pisec \xc5\xbeivalskih pravljic v verzih (Pastir, Volk Rimljan, Osel, Kralj zverin idr.)\n_START_SECTION_\nPovzetek vsebine\n_START_PARAGRAPH_\nBila je \xc5\xbeena, ki je imela prekrasno h\xc4\x8der in odlo\xc4\x8dila se je, da jo da tistemu, kateri bo govoril tako dolgo z njo, dokler ne bo rekla "to je la\xc5\xbe". Nekega dne so mimo te \xc5\xbeene peljali trije hlapci, brati. Starej\xc5\xa1a dva sta poskusila pripraviti \xc5\xbeeno, da re\xc4\x8de "to je la\xc5\xbe" vendar jima ni uspelo. Tudi najmlaj\xc5\xa1i je hotel spregovoriti z njo, pa sta se mu starej\xc5\xa1a smejala. Imela sta ga za norca. Vendar mu je uspelo. S sedmimi la\xc5\xbemi je gospo pripravil, da izre\xc4\x8de "to je la\xc5\xbe" in tako dobil njeno h\xc4\x8der.'