b'\n_START_ARTICLE_\nGenska elektrotransfekcija\n_START_SECTION_\nFizikalni princip\n_START_PARAGRAPH_\nIzpostavitev celice dovolj visoki jakosti elektri\xc4\x8dnega polja privede do pove\xc4\x8danja transmembranske napetosti, kar povzro\xc4\x8di za\xc4\x8dasno pove\xc4\x8dano prepustnost membrane. Tako je v celico mogo\xc4\x8de vnesti molekule, ki jih membrana v normalnih pogojih ne prepu\xc5\xa1\xc4\x8da.[10] Natan\xc4\x8dni mehanizmi genske elektrotransfekcije \xc5\xa1e vedno niso popolnoma pojasnjeni. Znano je, da se v prisotnosti zunanjega elektri\xc4\x8dnega polja DNA nakopi\xc4\x8di le na tistem delu membrane celice, ki se nahaja na strani katode in da so za uspe\xc5\xa1nost metode potrebni \xc5\xa1tevilni koraki: elektroforetsko gibanje DNA proti celici, prenos DNA skozi celi\xc4\x8dno membrano, migracija DNA po citoplazmi celice do celi\xc4\x8dnega jedra, prenos skozi jedrno ovojnico in nato izra\xc5\xbeanje gena.[11] Na u\xc4\x8dinkovitost genske elektrotransfekcije vpliva vrsta dejavnikov, med drugimi: temperatura, parametri elektri\xc4\x8dnih pulzov, koncentracija DNA, sestava elektroporacijskega medija, velikost celice in njena sposobnost izra\xc5\xbeanja vnesenega gena.[12] V in vivo okolju pa na u\xc4\x8dinkovitost genske elektrotransfekcije vplivajo tudi mobilnost DNA v zunajceli\xc4\x8dnem ogrodju, struktura in prevodnost tkiva.[13]\n_START_SECTION_\nUporaba v biotehnologiji\n_START_PARAGRAPH_\nVelike koli\xc4\x8dine specifi\xc4\x8dnega proteina za biotehnolo\xc5\xa1ke ali medicinske namene najla\xc5\xbeje pridobimo s transformacijo bakterij. Ker je genska elektrotransfekcija preprosta, hitra in u\xc4\x8dinkovita metoda, bi lahko kaj kmalu popolnoma zamenjala ostale metode transformacij bakterij.[14]\n_START_SECTION_\nUporaba v medicini\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi\xc4\x8d so elektroporacijo v medicini uporabili za vnos slabo prehodnih protitumorskih u\xc4\x8dinkovin v nodule tumorjev.[15] Kmalu je tudi genska elektrotransfekcija zaradi nizke cene, preprostosti in varnega na\xc4\x8dina vnosa genskega materiala vzbudila veliko pozornosti. Pri vnosu genskega materiala z virusnimi vektorji se \xc5\xa1e vedno namre\xc4\x8d pojavlja vpra\xc5\xa1anje varnosti zaradi mo\xc5\xbenosti prekomernega odziva gostiteljevega imunskega sistema ali potencialne patogenosti vnesenih virusov.[16] Za vnos genov in vivo se genska elektrotransfekcija uporablja \xc5\xbee od leta 1991[17] in danes je v teku velika kopica predklini\xc4\x8dnih \xc5\xa1tudij genske elektrotransfekcije. Z vnosom \xc5\xa1tevilnih terapevtskih genov z dovajanjem elektri\xc4\x8dnih pulzov v razli\xc4\x8dna tkiva se poraja mo\xc5\xbenost za zdravljenje razli\xc4\x8dnih bolezni, kot so: motnje imunskega sistema, metabolne motnje, monogenetske bolezni, kardiovaskularne bolezni, analgezije\xe2\x80\xa6.[18][19][20] Zaklju\xc4\x8dena pa je \xc5\xbee tudi prva klini\xc4\x8dna \xc5\xa1tudija faze I vnosa terapevtskega gena z gensko elektrotransfekcijo.[21] \xc5\xa0tudija je potekala pri pacientih z metastatsko obliko melanoma, kjer so vna\xc5\xa1ali z elektri\xc4\x8dnimi pulzi plazmid, ki kodira gen za interlevkin-12 (pIL-12). Pri pacientih so spremljali varnost, toleranco in u\xc4\x8dinek terapije. Zaklju\xc4\x8dki raziskave so bili, da je genska elektrotransfekcija s pIL-12 varna in dobro tolerirana ter da je opaziti delno ali popolno regresijo oddaljenih in netretiranih melanomov, kar ka\xc5\xbee na sistemski u\xc4\x8dinek terapije. Na podlagi rezultatov \xc5\xbee na\xc4\x8drtujejo prehod k \xc5\xa1tudiji klini\xc4\x8dne faze II. Trenutno je v teku ve\xc4\x8d klini\xc4\x8dnih \xc5\xa1tudij genske elektrotransfekcije[22], kjer spremljajo varnost, toleranco in u\xc4\x8dinkovitost imunizacije z DNA cepivom, ki ga vna\xc5\xa1ajo z elektri\xc4\x8dnimi pulzi. \xc4\x8ceprav metoda ni sistemska, temve\xc4\x8d le lokalna, predstavlja \xc5\xa1e vedno najbolj u\xc4\x8dinkovito alternativo virusni transfekciji.'