b"\n_START_ARTICLE_\nJakob II. Aragonski\n_START_SECTION_\nVladavina in ozemeljska osvajanja\n_START_PARAGRAPH_\nJakob II. je prevzel oblast v Kraljevini Siciliji po smrti svojega o\xc4\x8deta leta 1285, njegov starej\xc5\xa1i brat pa je prevzel Aragonsko krono. Brat Alfonz III. je leta 1291 umrl brez potomcev zato je po njegovi smrti Aragonska krona pre\xc5\xa1la na Jakoba II., s tem je 18. junija istega leta pridobil \xc5\xa1e naziv kralja Aragonske krone in Valencie ter grofa Barcelone._NEWLINE_Jakob II. Aragonski se je leta 1291 zdru\xc5\xbeil s kraljem sosednje kraljevine Kastilje s poroko z njegovo h\xc4\x8derko Izabelo Kastiljsko. Ta zakon je bil potrjen samo civilno, saj ga pape\xc5\xbe ni blagoslovil zaradi krvnega sorodstva partnerjev. V tem zakonu Jakob in Izabela nista imela potomcev, poleg tega pa je bila nevesta v \xc4\x8dasu poroke stara komaj osem let. Leta 1295 je bila ta prva zakonska zveza aragonskega monarha dokon\xc4\x8dno razveljavljena. \xc5\xbde leto kasneje je Jakob II. Aragonski izkoristil zmedo na Kastiljskem dvoru zaradi nasledstva in ne da bi razglasil vojno je osvojil Kraljevino Murcio. Zavzel je Alicante, Elche, Orihuelo, Guardamar del Segura ter mesto Murcia. Leta 1300 se je osvajanje kon\xc4\x8dalo, ko je dokon\xc4\x8dno osvojil Lorco. Sledi Arbitra\xc5\xbeni sporazum glede Torellasa in pogodba glede Elcha s katerim sta Kastilja in Aragon sklenila mirovno pogodbo. Aragonska monarhija je Kastilji vrnila ve\xc4\x8dji del kraljevine Murcie, razen ozemlja severno od re\xc4\x8dne struge Segura. Kraljevina Valencia je prevzela ozemlje Alicanteja, Orihuele in Elcheja._NEWLINE_Po mirovni pogodbi s Karlom II. An\xc5\xbeujskim se je odrekel Siciliji, Sicilijanci pa so namesto njega na oblast postavili njegovega mlaj\xc5\xa1ega brata Friderika. Pape\xc5\xbe Bonifacij VIII. je hotel imeti oblast nad Sicilijo in je prosil Jakoba II. Aragonskega naj Friderika odstavi, v zameno pa mu je ponudil to, da je ostal nemoten na preostalih ozemljih Aragonske krone, vpliv nad Sardinijo in Korziko ter naziv gonfalonijera Cerkve. Sicilijanci so zavrnili, da bi se ponovno preselili pod oblast Francozov in pape\xc5\xa1ko oblastjo, ki so jih izgnali leta 1282 (v uporu Sicilijanska ve\xc4\x8dernica), in za voditelja izbrali Friderika. Pape\xc5\xbe ga je zaman posku\xc5\xa1al podkupiti z obljubami; odlo\xc4\x8dil se je, da bo podpiral svoje podlo\xc5\xbenike. Jakob II. se je proti bratu bojeval, a je bil leta 1299 premagan, \xc5\xa1e istega leta okrepil vez s Karlom II. An\xc5\xbeujskim, ko se je poro\xc4\x8dil z njegovo h\xc4\x8derko Blanco An\xc5\xbeujsko. Leta 1302 so Karel II. Neapeljski, Karel Valoijski in Friderik podpisali mirovno pogodbo pri Caltabelloti, s \xc4\x8dimer so ga okronali za kralja. Friderik III. Sicilski je vladal Siciliji do njegove smrti leta 1337._NEWLINE_Politi\xc4\x8den uspeh Jakoba II. Aragonskega je viden tudi v \xc5\xa1irjenju ozemlja po Sredozemlju. Leta 1291 je s Sanchom IV. Kastiljskim podpisal mirovno pogodbo v Monteagudu, s katero je Aragonska krona zadr\xc5\xbeala vpliv na svojem obmo\xc4\x8dju Severne Afrike. To so bila ozemlja v Tuniziji, B\xc3\xa9ja\xc3\xafji in Tlemcenu. S tem je sku\xc5\xa1al seveda \xc5\xa1iriti ozemlje in pa vzpostaviti zvezo dr\xc5\xbeav, ki bi se pred vsem zoperstavila Islamu. Kasneje, v letu 1302, se je Jakob II. Aragonski zdru\xc5\xbeil s Katalonijo in pod poveljstvom Rogerja de Flora odpravil proti vzhodu, da bi prepre\xc4\x8dil voja\xc5\xa1ko nevarnost Almogavarjev (\xc5\xa1pansko almogavar\xc3\xa9s)._NEWLINE_19. decembra 1308 so v mestu Alcal\xc3\xa1 de Henares (\xc5\xa0panija) kralj Ferdinand IV. Kastiljski in predstavniki Jakoba II. Aragonskega podpisali pogodbo (El tratado de Alcal\xc3\xa1 de Henares), posledica katere je bila ofenziva na Gibraltar. Aragonska krona se je zdru\xc5\xbeila s Kastiljsko, Katalonsko krono in benimerini, a jim ta odprava ni uspela in so bili primorani leta 1323 podpisati mirovno pogodbo z Granado. Tako so zapravili prilo\xc5\xbenost, da bi dokon\xc4\x8dali rekonkvisto (reconquista) \xc5\xa1e preden je to uspelo Kr\xc5\xa1\xc4\x8danskemu kraljestvu._NEWLINE_Leta 1319 je Jakob II. Aragonski razglasil enovitost svojih kraljestev, Majorka je tako pridobila vazalni odnos do Aragonske krone. _NEWLINE_Boril se je za razpad Templjarskega reda, iz katerega je dobil Montesino (1317), namenjeno tudi boju proti muslimanom. V Kataloniji je povezal mesta Ampurias in Urgel s kraljevo hi\xc5\xa1o, re\xc5\xa1il dolino Ara ter ohranil red. Nazadnje je med letoma 1323 in 1325 Jakob II. Aragonski, kljub velikem nasprotovanju doma\xc4\x8dinov in Genove ter Pise, za kratek \xc4\x8das Kraljevino Sardinijo priklju\xc4\x8dil Aragonski kroni.\n_START_SECTION_\nIzvor poimenovanja 'Pravi\xc4\x8dni'\n_START_PARAGRAPH_\nJakob II. Aragonski je veljal za pravi\xc4\x8dnega, ker se je dr\xc5\xbeal dogovorov glede zunanje in tudi glede notranje politike. Omenja se ga kot po\xc5\xa1tenega, ker se je redno sre\xc4\x8deval s svojim dvorskim svetom, da bi se usli\xc5\xa1alo \xc5\xbeelje in potrebe prebivalstva, pri\xc5\xa1lo do skupnega dobrega."