b'\n_START_ARTICLE_\nFran\xc4\x8dek Pen\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nFran\xc4\x8dkova star\xc5\xa1a sta bila Jurij, rojen 15. aprila 1896 v Lovrencu na Dravskem polju, in Genovefa, rojena v dru\xc5\xbeini \xc5\xa0kof 24. decembra 1891 v Gornji Radgoni. Oba sta se v mladosti preselila v Maribor zaradi dela. Jurij je dobil zaposlitev v tovarni Hutter kot navaden delavec, Genovefa pa je slu\xc5\xbeila pri mariborskih evangeli\xc4\x8danskih Nemcih. V tem \xc4\x8dasu sta se tudi spoznala. Poro\xc4\x8dila sta se 2. julija 1923 v baziliki Matere Usmiljenja, poro\xc4\x8dil ju je pater Severin Koro\xc5\xa1ec. 9. oktobra 1924 se jima je kot prvi otrok rodil Fran\xc4\x8dek, za njim sta pri\xc5\xa1li na svet \xc5\xa1e Fefika in An\xc4\x8dika. Mati si je po tihem \xc5\xbeelela, da bi sin postal duhovnik. Redno je hodila k ma\xc5\xa1i v baziliko in molila za njegov duhovni\xc5\xa1ki poklic._NEWLINE_Fran\xc4\x8dek je v \xc4\x8dasu vstopa v osnovno \xc5\xa1olo postal tudi ministrant v baziliki, ki je bila za dru\xc5\xbeino Pen \xc5\xbeupnijska cerkev. Takrat so stanovali Za Kalvarijo. Fran\xc4\x8dek je vsako jutro pred \xc5\xa1olo hodil ministrirat, v \xc4\x8dasih tudi k ve\xc4\x8d ma\xc5\xa1am. S \xc4\x8dasoma se mu je ob tej slu\xc5\xbebi izoblikovala \xc5\xbeelja po duhovni\xc5\xa1tvu. Od ostalih prosto\xc4\x8dasnih aktivnosti je imel zelo rad smu\xc4\x8danje. Po 4. razredu osnovne \xc5\xa1ole je vstopil v klasi\xc4\x8dno gimnazijo. Tam se je s posebnim veseljem u\xc4\x8dil latin\xc5\xa1\xc4\x8dino, ki mu je bila blizu iz ma\xc5\xa1nih obrazcev in nabo\xc5\xbenih knjig. Ko je 2. septembra 1934 ministriral na novi ma\xc5\xa1i patra Janeza Kolednika, je ob tej priliki spoznal njegovega brata, doktorja Ferdinanda Kolednika, duhovnika in prevajalca, ki je v tistem \xc4\x8dasu slu\xc5\xbeboval v Dalmaciji. On je v mladem fantu prepoznal duhovni\xc5\xa1ki poklic in si od takrat stalno z njim dopisoval, tako iz Dalmacije kot tudi iz Pariza, kamor je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den dobro leto pozneje._NEWLINE_Leta 1941 je bil Fran\xc4\x8dek ob izbruhu 2. svetovne vojne v 6. razredu gimnazije in star 16 let. \xc5\xa0e vedno je redno ministriral, v tistem \xc4\x8dasu pa je dobil tudi slu\xc5\xbebo pri nekem podjetju v Mariboru. Spomladi leta 1942 je dobil Fran\xc4\x8dek najprej poziv v Hitlerjevo mladino, nato pa \xc5\xa1e na nekajmese\xc4\x8dne voja\xc5\xa1ke vaje. Na vaje je pri\xc5\xa1el v Innsbruck na Tirolskem. Takrat se je med slovenskimi fanti porajala miselnost, da bi iz nem\xc5\xa1ke vojske pobegnili k partizanom in se raje \xc5\xbertvovali za lasten narod. Tudi Fran\xc4\x8dek, ki je v sebi gojil globoko domoljubje, je bil pripravljen na \xc5\xbertev, \xc4\x8deprav je \xc5\xa1e vedno vztrajal pri duhovni\xc5\xa1kem poklicu. \xc4\x8cez poletje, ko je bil na vajah, so on in \xc5\xa1e trije fantje \xc4\x8dakali na ugodno prilo\xc5\xbenost za pobeg. Naposled so le od\xc5\xa1li in zaradi velike nevarnosti raje hodili po samotnih poteh in gozdovih ter se izogibali mestom in vasem. Hodili so v glavnem pono\xc4\x8di, \xc4\x8dez dan pa so se skrivali. Tako so pri\xc5\xa1li na Gorenjsko, kjer ni bilo ve\xc4\x8d dale\xc4\x8d do gozdov, v katerih so se skrivali partizani. Tu so postali preve\xc4\x8d zaupljivi v pogovorih z doma\xc4\x8dimi ljudmi in eden izmed njih, ki se je delal zavednega Slovenca, jim je obljubil, da jih bo povedel do partizanov. V resnici je bil ta \xc4\x8dlovek gestapovski vohun, ki jih je izdal. Zna\xc5\xa1li so se v neki hi\xc5\xa1i med gestapovci, ki so jih za\xc4\x8deli zasli\xc5\xa1evati. Ti so jih poslali najprej v Maribor, potem v Gradec in naposled v Innsbruck, kjer je bila njihova komanda. Tam so bili zaprti do marca 1944. 20. novembra 1943 je Ferdinand Kolednik pri\xc5\xa1el v Maribor, kjer se je oglasil tudi pri Penovih in tam zvedel za Fran\xc4\x8dkovo aretacijo. Odlo\xc4\x8dil se je posredovati za Fran\xc4\x8dka, zato se je odpravil v Innsbruck, kjer pa so na upravi zavrnili njegovo pro\xc5\xa1njo, da bi Fran\xc4\x8dka sploh obiskal. Tudi s pomo\xc4\x8djo nekega sodnika ni uspel izposlovati ni\xc4\x8d, zato se je brez uspeha vrnil v Maribor._NEWLINE_3. marca 1944 je bila na voja\xc5\xa1kem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du v Innsbrucku obravnava, na kateri so Fran\xc4\x8dka in tri tovari\xc5\xa1e obsodili kot dezerterje na smrt z obglavljenjem, kar je pomenilo za vojaka najsramotnej\xc5\xa1o smrt. 17. marca so obvestilo o razsodbi prejeli tudi Fran\xc4\x8dkovi star\xc5\xa1i. Vsi \xc5\xa1tirje obsojenci so bili med tem prepeljani v zapor v Gradec. Tam sta Fran\xc4\x8dka ve\xc4\x8dkrat obiskala mati in Kolednik. Slednjemu je Fran\xc4\x8dek zaupal tudi, da ima resen namen postati duhovnik, da, \xc4\x8de Bog tako ho\xc4\x8de, je pripravljen darovati svoje mlado \xc5\xbeivljenje na oltar slovenske domovine ter, da ima mirno vest, ker je hotel iz nem\xc5\xa1ke vojske pobegniti k partizanom in se boriti za svobodo domovine. S sojetniki so podali pro\xc5\xa1nje za pomilostitev. \xc4\x8ceprav je imel le malo upanja na ugodno razre\xc5\xa1itev, se je skorajda veselil svojega skoraj\xc5\xa1njega snidenja z Bogom. 15. maja je mati od Fran\xc4\x8dka prejela pismo, v katerem ji sporo\xc4\x8da, da bo kmalu usmr\xc4\x8den. Takoj naslednjega dne sta se s Kolednikom peljala v Gradec, kjer pa sta izvedela, da je bila usmrtitev izvr\xc5\xa1ena pretekli petek, 12. maja ob pol desetih zve\xc4\x8der. Mati je obiskala \xc5\xa1e voja\xc5\xa1kega duhovnika Vincenca Heherja, poznej\xc5\xa1ega \xc5\xbeupnika v Gr\xc3\xb6bmingu na Zgornjem \xc5\xa0tajerskem, ki je bil navzo\xc4\x8d pri usmrtitvi. Ta je leta 1949 pisal Koledniku, da je pred usmrtitvijo vse fante spovedal in obhajal ter jih pripravil na smrt. Za Fran\xc4\x8dka je rekel, da je bil\xc2\xa0\xc2\xbbponosen in kar vesel, da sme umreti za svojo slovensko domovino\xc2\xab. Zapisal je:\xc2\xa0\xc2\xbbTiho in zbrano je stopil na oni prostor, kjer so ga obglavili. Skoraj zahvalil se je za to obsodbo; tako je izgledalo. Mali \xc5\xa1op las sem mu moral odrezati za njegovo mater. In te lase, en \xc4\x8drni ro\xc5\xbeni venec in svetinjico Matere bo\xc5\xbeje in podobico z latinskim napisom: Dulce et decorum est pro patria mori [Sladko in krasno je umreti za domovino.] - in \xc5\xa1e nekaj malenkosti sem osebno izro\xc4\x8dil njegovi materi dne 15. maja 1944.\xc2\xab_NEWLINE_Voja\xc5\xa1ko sodi\xc5\xa1\xc4\x8de je nato poslalo star\xc5\xa1em obvestilo o usmrtitvi, v katerem je bila prepovedana vsaka \xc5\xbealna komemoracija ali osmrtnica. Vsi \xc5\xa1tirje fantje so bili pokopani na osrednjem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du v Gradcu, tako da se samo pribli\xc5\xbeno ve, kje so njihovi grobovi. Fran\xc4\x8dek je bil polo\xc5\xbeen v krsto skupaj s \xc5\xa1e drugim fantom, ki mu je bilo ime Jan\xc5\xbe.\n_START_SECTION_\nSvetni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nO njem te\xc4\x8de postopek za priznanje svetni\xc5\xa1tva v okviru skupnega postopka Slovenskih mu\xc4\x8dencev 20. stoletja. Njegov trenutni uradni naziv je Bo\xc5\xbeji slu\xc5\xbeabnik.'