b'\n_START_ARTICLE_\nStolnica sv. Julijana iz Le Mansa, Le Mans\n_START_SECTION_\nPrvotna zgradba\n_START_PARAGRAPH_\nNi\xc4\x8d ni znanega o obliki prvotne cerkve, ki jo je ustanovil Sv. Julien, ki je bila posve\xc4\x8dena (kot pri mnogih zgodnjih stolnicah) tudi Mariji in sv. Petru. \xc4\x8ceprav ni arheolo\xc5\xa1kih dokazov za zgradbo pred letom 1080, je zgodovina \xc5\xa1kofije in stolnice ob\xc5\xa1irna in podrobna v Actus pontificum Cenomannis in urbe degentium iz 9. stoletja.  V skladu s to kroniko je v prvi polovici 9. stoletja glavna obnova prvotne stolnice potekala pod \xc5\xa1kofom Aldricom._NEWLINE_Ta nova stavba, ki je bila namenjen kot hi\xc5\xa1a relikvije sv. Juliena, je imela velik kor (posve\xc4\x8den leta 834), z apsido in ambulatorijem s petimi oltarji - morda eden izmed najzgodnej\xc5\xa1ih primerov oblikovanja takega tipa apside, ki je pozneje postal standard za velike cerkve po vsej severni Evropi. Druga preoblikovanja so bila izvedena v celotni drugi polovici 11. stoletja (za\xc4\x8dela so se pod \xc5\xa1kofom Vulgrinom okoli 1060, dopolnjena pod \xc5\xa1kofom Hildevert in posve\xc4\x8dena leta 1120).\n_START_SECTION_\nArhitektura dana\xc5\xa1nje stolnice\n_START_PARAGRAPH_\nStolnica zavzema severovzhodni vogal starega mesta (znan kot Vieux Mans ali Cit\xc3\xa9 Plantagenet), na obmo\xc4\x8dju, na vrhu rahlega grebena s tlakovanimi ulicami in predal\xc4\x8dnimi lesenimi hi\xc5\xa1ami.\n_START_SECTION_\nLadja\n_START_PARAGRAPH_\nSedanja ladja (1135-1158) je tipi\xc4\x8dna oblika romanske bazilike, z okroglimi, obokani arkadami in stranskima ladjama, ve\xc4\x8dja in vi\xc5\xa1ja glavna ladja ima svetlobno nadstropje. Po po\xc5\xbearu leta 1134, je obse\xc5\xbeen program obnove za\xc4\x8del \xc5\xa1kof Guillaume de Passavant (1142-1186). Nov objekt je delno financiral kralj Henrik II. Angle\xc5\xa1ki, \xc4\x8digar o\xc4\x8de, Geoffroy Anjou, je bil tu pokopan leta 1151. Medtem ko je prej\xc5\xa1nja stavba imela leseno streho, ima nova ladja \xc5\xa1kofa Guillauma, ki je v veliki meri ohranjena so danes, kamnite oboke. Zato je bila potrebna precej\xc5\xa1nja oja\xc4\x8ditev starih zidov in dodajanje opornih lokov vzdol\xc5\xbe boka ladje._NEWLINE_Kapiteli stebrov v ladji so bogato izrezljani, nekateri s klasi\xc4\x8dnimi akantovimi listi, drugi z bolj naturalisti\xc4\x8dno vegetacijo in vrsto \xc5\xbeivali ter \xc4\x8dlove\xc5\xa1kimi figurami. Okoli sten je bogato plasti\xc4\x8dno okrasje s paleto naturalisti\xc4\x8dnih ali grotesknih (in v\xc4\x8dasih humornih) figur.\n_START_SECTION_\nKor\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1217 je stolni kapitelj pridobil dovoljenje za ru\xc5\xa1enje dela galsko-rimskega obzidja iz 4. stoletja, ki je onemogo\xc4\x8dalo \xc5\xa1iritev na vzhod (morebitne spremembe obzidja v srednjeve\xc5\xa1ki Franciji je zahtevalo dovoljenje kralja). Delo na zelo raz\xc5\xa1irjenem vzhodnem koncu se je za\xc4\x8dela takoj in novi kor je posvetil \xc5\xa1kof Geoffroy de Loudon 24. aprila 1254. V prerezu nov kor tesno sledi primeru stolnic v Bourgesu ali Coutancesu, ki imata dve stranski ladji (dvojni ambulatorij), v ve\xc4\x8d nivojih, na obeh straneh osrednje ladje.  Arhitekt je kombiniral na\xc4\x8drt iz Bourgesa s \xc5\xa1tevilnimi podrobnostmi izposojenimi iz stolnice v Chartresu, predvsem podolgovate kapelice, ki izhajajo iz apside in potrebne zunanje  oporne loke kot dekorativni elementi, kot tudi strukturne podpore.  Klesanje v kamen je na splo\xc5\xa1no zelo kakovostno in je zelo dekorativno, predvsem v naturalisti\xc4\x8dno listje na notranjih arkadah._NEWLINE_Vidni na vzhodu, so oporni loki na zunanji strani kora nenavadno gosto postavljeni, zaradi svoje edinstvene zasnove cepitve. Vsak od po\xc5\xa1evnih lokov se razcepi na dva dela, ki predstavljajo "Y\'-obliko v pogledu iz pti\xc4\x8dje perspektive, z vsakim krakom na lo\xc4\x8denem pokon\xc4\x8dnem oporniku. \xc4\x8ceprav ta oblika ni bila uporabljena nikjer drugje, gre za nezna\xc4\x8dilno ljubek in ne\xc5\xbeen ob\xc4\x8dutek na vzhodnem koncu stavbe, \xc5\xa1e posebej, \xc4\x8de ga gledamo od vzno\xc5\xbeja hriba (na Place des Hugenots).\n_START_SECTION_\nTransepta\n_START_PARAGRAPH_\nPo dokon\xc4\x8danju kora, je bila naslednja prioriteta rekonstrukcija transeptov, da bi povezali nove gotske elemente z romansko ladjo. To delo je bilo zamudno zaradi pomanjkanja sredstev. Ju\xc5\xbeni transept, ki ga je zasnoval Jean le Maczon, se je za\xc4\x8del graditi v 1380-tih in zaklju\xc4\x8dil leta 1392 s pomo\xc4\x8djo sredstev, ki jih je podaril kralj Karel VI. (ki so ga skrbele norme stolnice v Le Mansu v enem od svojih napadov norosti). Delo na severnem transeptu se je za\xc4\x8delo leta 1403, vendar je bilo prekinjeno zaradi stoletne vojne in ni bilo kon\xc4\x8dano do 1430-tih. Leta 1500 so na\xc4\x8drte za povi\xc5\xa1anje transeptov opustili zaradi stro\xc5\xa1kov.\n_START_SECTION_\nVitraji\n_START_PARAGRAPH_\nLadja v Le Mansu ohranja pribli\xc5\xbeno 20 vitrajev iz \xc4\x8dasov \xc5\xa1kofa Guillaume sredi 12. stoletja, \xc4\x8deprav so bili vsi razen enega preseljeni iz prvotne lokacije. Vsi so bili zelo ob\xc5\xa1irno obnovljeni v 19. stoletju.  Veliko zahodno okno, ki prikazuje prizore iz \xc5\xbeivljenja sv Juliena iz Le Mansa, datira iz okoli 1155. Okno Vnebohod proti zahodnem delu ju\xc5\xbene ladje, datira v 1120 in velja za enega najstarej\xc5\xa1ih ohranjenih vitrajev v Franciji. _NEWLINE_Znana upodobitev Jezusa z \xc5\xbeenskimi zna\xc4\x8dilnostmi je mogo\xc4\x8de najti med obarvanimi steklenimi mozaiki._NEWLINE_Za razliko od prej\xc5\xa1njih romanskih oken, je zasteklitev iz 13. stoletja, v zgornjih delih kora v veliki meri nedotaknjena. Predstavljajo raznoliko paleto prizorov iz Stare in Nove zaveze, \xc5\xbeivljenje svetnikov in raznih \xc4\x8dude\xc5\xbeev Device Marije. Za ta okna je zna\xc4\x8dilno pomanjkanje usklajenega programa (ni o\xc4\x8diten vzorec v distribuciji predmetov in nekaj epizod, kot je zgodba o Teofilu ali "\xc4\x8dude\xc5\xbe judovskega de\xc4\x8dka iz Bourgesa", ki se ponavljajo v razli\xc4\x8dnih oknih) in razli\xc4\x8dni umetni\xc5\xa1ki slogi.  Okna v kapelah so slab\xc5\xa1e ohranjena in ve\xc4\x8dino panelov so sestavili iz konteksta v aksialni kapeli.\n_START_SECTION_\nPortali\n_START_PARAGRAPH_\nOdpiranje v ju\xc5\xbeno ladjo predstavlja zgodnji gotski portal (okoli 1150), pokrit z znatno verando, ki naj bi zagotovila zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de ob slovesnostih in procesijah pri vstopu ali izstopu iz stolnice. Slogovno in v celotni zasnovi je ta portal tesno povezan s portalom Royale v stolnici v Chartresu in zahodni fasadi opatijske cerkve St. Denis, s katero je v grobem sodobnik. Timpanon predstavlja Majestas Domini (Kristusa v mandorli obkro\xc5\xbeen s \xc5\xa1tirimi simboli evangelistov), in dvanajst evangelistov na prekladi. V podboju vrat sta sv. Peter in Pavel, ki ju obdaja osem starozaveznih figur na podboju stebra, vklesanih v zgodnjem gotskem slogu (podobno kot Laon, Chartres (zahodna fasada) in v ju\xc5\xbeni portal v Bourgesu). V arhivoltu so vklesani prizori iz Kristusovega \xc5\xbeivljenja, od katerih so nekateri stisnjeni precej nerodno v obok, kar ka\xc5\xbee, da so morda bili prvotno namenjeni za druga\xc4\x8dna vrata ali pa, da je bila zasnova v \xc4\x8dasu gradnje spremenjena. _NEWLINE_Na desnem kotu zahodne fasade je 4,5m visok prazgodovinski menhir, lokalno znan kot Pierre St Julien (Kamen St Julien). Naravno razpadanje pe\xc5\xa1\xc4\x8denjaka je dalo povr\xc5\xa1ini menhirja nenavaden videz podoben izrezljani draperiji. Kamen je bil tu name\xc5\xa1\xc4\x8den leta 1778, po dolmenu katerega del se je poru\xc5\xa1il'