b'\n_START_ARTICLE_\nLorenzo da Ponte\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPri petnajstih letih je vsa dru\xc5\xbeina prestopila iz \xc5\xbeidovske vere v katoli\xc5\xa1ko. Po takratnem obi\xc4\x8daju je moral prevzeti ime krstnega botra, to je bil \xc5\xa1kof Lorenza da Ponta iz Cenede. Pri dvaindvajsetih letih je postal profesor dialektike v Benetkah, a je moral zaradi politi\xc4\x8dnega delovanja in razuzdanega \xc5\xbeivljenja zapustiti to mesto in zbe\xc5\xbeati v tujino. Med leti 1779 in 1781 je \xc5\xbeivel v Gorici. Po burnem \xc5\xbeivljenju je pri\xc5\xa1el na Dunaj, kjer je bil na priporo\xc4\x8dilo Antonia Salierija ime\xc2\xadnovan pri italijanski operi za gledali\xc5\xa1kega pesnika. Po smrti cesarja Leopold II. se je da Ponte preselil v London, kjer je osnoval itali\xc2\xadjansko knjigarno. Za\xc5\xa1el je v dolgove, zato je leta 1804 pobegnil v New York, kjer se je pre\xc5\xbeivljal s pou\xc4\x8devanjem jezikov. Tam je leta 1807 napisal svoje spomine.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nNajznamenitej\xc5\xa1a so besedila za opere Don Juan, Figarova svatba in Cos\xc3\xac fan tutte, ki jih je uglasbil Mozart. Nekaj njegovih besedil pa je uglasbil tudi Salieri.'