b'\n_START_ARTICLE_\nCerkev Svetega Duha in svetega Ignacija Lojolskega, Heidelberg\n_START_PARAGRAPH_\nJezuitska cerkev (pravo ime: \xc5\xbdupnijska cerkev Svetega Duha in sv. Ignacija, nem.:  Pfarrkirche Heiliger Geist und St. Ignatius) je, poleg Cerkve Svetega Duha, ki je najve\xc4\x8dja in najpomembnej\xc5\xa1a cerkev v Heidelbergu, ter arhitekturno pomembna zgradba v starem delu mesta v bli\xc5\xbeini Univerzitetnega trga (Universit\xc3\xa4tsplatzes). Cerkev je bila zgrajena med letoma 1712-1759 v baro\xc4\x8dnem slogu in ima neobaro\xc4\x8dni stolp dodan v letih 1868-1872. Cerkev, ki ni kot obi\xc4\x8dajno obrnjena proti vzhodu, ampak na jugu, je "izjemna in tudi nenavadna gradnja\xc2\xab. _NEWLINE_Vezan na cerkev je muzej cerkvene umetnosti in liturgije z zakladnico. V njem med drugim hranijo figure svetnikov, kelihe in mon\xc5\xa1trance in obla\xc4\x8dila iz preteklih stoletjih.\n_START_SECTION_\nJezuiti v Heidelbergu\n_START_PARAGRAPH_\nJezuiti so pri\xc5\xa1li v meto leta 1622, v \xc4\x8dasu tridesetletne vojne, po zmagi Tillyja nad protestantsko unijo in ob okupaciji v Heidelberga s strani bavarskih \xc4\x8det. Vendar pa je bil to obdobje kmalu kon\xc4\x8dano. V letu 1698, po spremembi dinastij reformirane linije Pfalz- Simmen s katoli\xc5\xa1ko linijo Pfalz-Neuburg, Palatinsko Wittelsbach, in imenovanju volilnega kneza Johanna Wilhelma, je po kratkem intermezu v 1680-tih, Dru\xc5\xbeba Jezusova pri\xc5\xa1la nazaj v Heidelberg. To bi moralo igrati pomembno vlogo v rekatolizaciji volilnih knezov v protestantskem Pfal\xc5\xa1kem. Na za\xc4\x8detku sta bila v Heidelbergu samo 2 o\xc4\x8deta in 1 brat. V razcvetu reda se je \xc5\xa1tevilo pove\xc4\x8dalo na skoraj 100 jezuitov. V glavnem so bili dejavni na univerzi, v u\xc4\x8diteljskem poklicu in pastorali. Na trenutke je imel red na univerzi sedem profesorjev._NEWLINE_Temeljni kamen za gradnjo kolegija je bil polo\xc5\xbeen leta 1703. Gradnja velike \xc5\xa1tiristranske stavbe z dvori\xc5\xa1\xc4\x8dem je bila leta 1712 le delno zaklju\xc4\x8dena, ko so za\xc4\x8deli z gradnjo cerkve. Ju\xc5\xbeno krilo, poru\xc5\xa1eno v 19. stoletju, je bilo kon\xc4\x8dano \xc5\xa1ele leta 1732. Heidelber\xc5\xa1ki jezuitski kolegij je zamrl z razpustitvijo jezuitskega reda leta 1773. Od takrat naprej sta od velike stavbe ostali le dve krili, ki sta se uporabljali za ve\xc4\x8d namenov. Do leta 1793 so imeli tukaj  stalno prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de Lazaristi. Po tem je stavba nekaj \xc4\x8dasa slu\xc5\xbeila kot voja\xc5\xa1nica. Pozneje je bila prodana in je bila v zasebni rabi. Potem je bila v njej prva gimnazija, nato visoka \xc5\xa1ola. Trenutno je v stavbi anglisti\xc4\x8dni in\xc5\xa1titut Univerze in \xc5\xbeupni\xc5\xa1\xc4\x8de Cerkve sv. Duha. Del stavbe se uporablja kot zasebni bivalni prostor.\n_START_SECTION_\nZgodovina cerkve\n_START_PARAGRAPH_\nOd za\xc4\x8detka je bila cerkev na\xc4\x8drtovana kot jezuitski kolegij, kot je razvidno iz odobrenega na\xc4\x8drta iz leta 1703.  Leta 1711 se je za\xc4\x8delo s pripravami za gradnjo cerkve, ko je bil na\xc4\x8drt poslan v potrditev v Rim. Temeljni kamen za cerkev je bil polo\xc5\xbeen 19. aprila 1712 za rojstni dan volilnega kneza Johanna Wilhelma. 18. junija 1712 je prispelo iz Rima soglasje, ki ga je podpisal generalni Superior Michelangelo Tamburini._NEWLINE_Pod vodstvom Johanna Adama Breuniga je bil najprej zgrajen kor in nato za\xc4\x8deta glavna ladja. Model za to stavbo je bila takrat nova jezuitska  cerkev svetega Martina v Bambergu. Po smrti volilnega kneza Johanna Wilhelma leta 1717, so gradbena dela zastala. Glavni razlog za to je bil, da je volilni knez Karl Filip, naslednik Johanna Wilhelma, svoje stalno prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de preselil v Mannheim in se raje posvetil gradnji lokalne jezuitske cerkve. \xc5\xbde kon\xc4\x8dani deli cerkve so bili zaprti z zidom, tako da bi jih lahko uporabili kot kapelo. \xc5\xa0ele leta 1749 se je za\xc4\x8dela pod vodstvom arhitekta Franza Wilhelma Rabaliattija dokon\xc4\x8danje cerkve, ki je trajala do leta 1759._NEWLINE_Po ukinitvi jezuitskega reda leta 1773 je bila cerkev dana Lazaristom, nato pa za posvetne namene, tudi kot prostor za shranjevanje. V letih 1793 - 1797 je bila Jezuitska cerkev uporabljena kot bolni\xc5\xa1nica za ranjence prve koalicijske vojne. Tudi v prvi polovici napoleonskih vojn, skupno do 1808, je cerkev slu\xc5\xbeila kot bolni\xc5\xa1nica. Od 1. novembra 1809 je katoli\xc5\xa1ka \xc5\xbeupnija Svetega Duha, od velikega vojvode Karla Fridrika iz Badna, prejela jezuitsko cerkev kot \xc5\xbeupnijsko cerkev, saj je kor cerkve Svetega Duha postal premajhen za katoli\xc5\xa1ko skupnost. Dejansko so po odpravi \xc5\xa1tevilnih obstoje\xc4\x8dih samostanov v \xc4\x8dasu sekularizacije, delovali samo v koru cerkve Svetega Duha. Zahtevek Univerze v Heidelbergu, da pusti jezuitsko cerkev kot mesto za univerzitetno knji\xc5\xbenico, je zavrnil veliki vojvoda. Katoli\xc5\xa1ka skupnost je prinesla baro\xc4\x8dno notranjost v kor Svetega Duha - pri\xc5\xbenico, ki je bila prilagojena za okrogle stebre cerkve Svetega Duha in zato jo v jezuitski cerkvi ni bilo mogo\xc4\x8de uporabiti - kar nakazuje, da od prvotnega pohi\xc5\xa1tva ni bilo ni\xc4\x8d pridobljeno._NEWLINE_Od 1868-1872 je bil zgrajen stolp cerkve. Med prenovo 1872-1874 jo je Innennaum zelo preoblikoval. Med drugim je bil pe\xc5\xa1\xc4\x8denjak izpostavljen na stebrih, strop pobarvan temno in baro\xc4\x8dne pohi\xc5\xa1tvo zavr\xc5\xbeeno. Od baro\xc4\x8dnega oltarja je ostal lesen \xc5\xa1otor z Binko\xc5\xa1tnim \xc4\x8dude\xc5\xbeem. Predzadnja prenova cerkve je potekala med letoma 1953-1954, ko je bila cerkev znotraj osvetljena. Cerkev je bila nazadnje obnovljena v obdobju 2001-2004. Tu je bil preurejeno obmo\xc4\x8dje oltarja. Cerkev dobila nove klopi in novo zasteklitev.\n_START_SECTION_\nOpis in arhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nJezuitska cerkev, zgrajena v baro\xc4\x8dnem slogu, je triladijska stebri\xc5\xa1\xc4\x8dna dvorana, kar je bila v \xc4\x8dasu gradnje cerkve relativno staromoden tip stavbe.  Cerkev je zgrajena iz lokalnega pe\xc5\xa1\xc4\x8denjaka. Glavna ladja je sestavljena iz petih obokov, obmo\xc4\x8dje kora iz dveh obokov. Vhodni obok je skraj\xc5\xa1an in je opremljen z emporo. Peti obok je dalj\xc5\xa1i od drugih in daje iluzijo pre\xc4\x8dne ladje. Stebri\xc5\xa1\xc4\x8de s kvadratnimi stebri se spogleduje s pilastri, ki imajo tudi kvadratno obliko in so povezani s kratkimi stenskimi zavihki na stranskih stenah. Obstajajo tudi mo\xc4\x8dni pilastri na stebru. Stranski ladji sta odprti proti koru skozi stene. Sta opazno o\xc5\xbeji in nekoliko ni\xc5\xbeji od glavne ladje. Nad glavno in stranskima ladjama so kri\xc5\xbeno rebrasti oboki._NEWLINE_Pomembna je glavna fasada na severni strani, veli\xc4\x8dastna fasada, ki gleda na trg Richard Hauser. Predstavlja superpozicije dveh redov redke vrste v Nem\xc4\x8diji, spominja na tip rimske fasade na cerkvi jezuitskega reda, Il Ges\xc3\xb9 v Rimu. Fasada je razdeljena na tri vertikalne osi. Srednji del, ki je \xc5\xa1e posebej visok,  je zaklju\xc4\x8den s trikotnim pedimentom. V osrednji ni\xc5\xa1i v zgornjem delu je lik Odre\xc5\xa1enika, Jezusa Kristusa. Bo\xc4\x8dne ni\xc5\xa1e zgoraj na stranskih portalih vklju\xc4\x8dujejo skulpture ustanovitelja Ignacija Lojolskega in jezuitskega misijonarja Francisa Xavierja. Na straneh so alegorizirane kr\xc5\xa1\xc4\x8danske kreposti ljubezen in upanje. Na zatrepnem vrhu, ki je nad strehami mesta viden od dale\xc4\x8d, je centralno v zmagoslavni pozi osrednja vrlina. _NEWLINE_Notranjost cerkve je bela. Samo na kapitelih stebrov je delno zeleno in pozla\xc4\x8deno. V notranjosti so trije poslikani oltarji. Na glavnem oltarju je predstavljen \xc4\x8dude\xc5\xbe binko\xc5\xa1ti, poleg sta oltarja Marijinega vnebovzetja in Jo\xc5\xbeefa kot zavetnika katoli\xc5\xa1ke Cerkve. Oltarne slike segajo v leto 1871. Ustvarila sta jih Andreas M\xc3\xbcller in Ferdinand Keller. Oblikovana v 19. stoletju, je marmorna pri\xc5\xbenica, iz prav iz tega obdobja izvira velikono\xc4\x8dna sve\xc4\x8da. Leta 1905 je izdelal kipar Julius Seitz, Piet\xc3\xa0 v desni stranski ladji. Pred kratkim je bila urejena grobnica z grobovi predstojnikov jezuitskega kolegija in nagrobnimi tablami ve\xc4\x8d pastorjev \xc5\xbeupnije Svetega Duha in dekanov v Heidelbergu ter prelata in kanonika Richarda Hauserja. V kripti od \xc4\x8dasa do \xc4\x8dasa potekajo obredi._NEWLINE_Na enem stebru v ladji opozarja napis v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini, da so v jezuitski cerkvi na\xc5\xa1li ostanke volilnega kneza Friderika Siegreichena.\n_START_SECTION_\nOrgle\n_START_PARAGRAPH_\nV prenovi notranjosti 2001 - 2004 so bile opu\xc5\xa1\xc4\x8dene Steinmeyerjeve orgle iz let 1953-1955 in so zdaj v zasebnem orglarskem muzeju. Nove, ki jih je zgradila firma Kuhn, so bile odprte za binko\xc5\xa1ti 2009. Imajo 60 registrov, 3 manuale in pedal. Imajo precej moderen videz._NEWLINE_Leta 2014 so bile zgrajene korne orgle v desni stranski ladji. Prav tako jih je zgradila firma Kuhn. Koncept temelji na delavni\xc5\xa1ki knjigi dru\xc5\xbeine Wiegleb, graditeljev orgel.'