b'\n_START_ARTICLE_\nJeklo\n_START_PARAGRAPH_\nJ\xc3\xaaklo je \xc5\xbeelezova zlitina, pri kateri je poleg samega \xc5\xbeeleza najpomembnej\xc5\xa1i zlitinski element ogljik. Ogljika je v jeklih razmeroma malo, lahko pa so dodani \xc5\xa1e drugi legirni elementi. Njegov masni dele\xc5\xbe je navadno manj\xc5\xa1i od 2\xc2\xa0%. Kljub temu ima najpomembnej\xc5\xa1i vpliv na uporabne lastnosti jekel._NEWLINE_Najpogostej\xc5\xa1a so ogljikova jekla. To so jekla, ki poleg \xc5\xbeeleza vsebujejo le ogljik ter manj\xc5\xa1e koli\xc4\x8dine mangana, silicija in aluminija. Slednje tri elemente dodamo z namenom, da bi zmanj\xc5\xa1ali ali povsem izni\xc4\x8dili negativen vpliv ne\xc4\x8disto\xc4\x8d, kot so \xc5\xbeveplo, fosfor, kisik in du\xc5\xa1ik. Druga skupina jekel so legirana jekla. Ta \xe2\x80\x93 za razliko od ogljikovih jekel - vsebujejo \xc5\xa1e znatne koli\xc4\x8dine kroma, niklja, molibdena ali katerega drugega elementa. Posebna legirana jekla, ki so znana kot nerjavna, vsebujejo najmanj 11,5\xc2\xa0% kroma. Orodna jekla so posebna vrsta jekel. Namenjena so odrezovanju in oblikovanju kovinskih in nekovinskih materialov v \xc5\xbeeleno obliko. Nekatera jekla dobijo svojo kon\xc4\x8dno obliko z litjem (jeklena litina), medtem ko ve\xc4\x8dino jekel oblikujemo v kon\xc4\x8dno obliko z gnetenjem (preoblikovanjem) in jih lahko pri\xc5\xa1tevamo h gnetnim zlitinam.\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8dilnosti jekla\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdelezo je pogosto najti v zemeljski skorji v obliki rude, navadno \xc5\xbeelezovega oksida, kot sta na primer magnetit in hematit. \xc5\xbdelezo se pridobiva iz rude tako, da se s pomo\xc4\x8djo ogljika iz rude odstranjuje kisik, ki se spro\xc5\xa1\xc4\x8da v atmosfero kot ogljikov dioksid. Ta proces, znan kot taljenje, je bil prvi\xc4\x8d uporabljen za kovine z ni\xc5\xbejimi tali\xc5\xa1\xc4\x8di, kot sta na primer kositer, ki se topi pri pribli\xc5\xbeno 250\xc2\xa0\xc2\xb0C (482\xc2\xa0\xc2\xb0F) in baker (tali\xc5\xa1\xc4\x8de pri pribli\xc5\xbeno 1.100\xc2\xa0\xc2\xb0C (2.010\xc2\xa0\xc2\xb0F)). Za primerjavo, lito \xc5\xbeelezo se topi pri pribli\xc5\xbeno 1.375\xc2\xa0\xc2\xb0C (2.507\xc2\xa0\xc2\xb0F)  V anti\xc4\x8dnih \xc4\x8dasih so topili majhne koli\xc4\x8dine \xc5\xbeeleza s segrevanjem rude v trdnem stanju, zakopane v gore\xc4\x8de oglje; pridobljene grude \xc5\xbeeleza so s kladivom obdelovali, da iz njih iztisnejo ne\xc4\x8disto\xc4\x8de. \xc4\x8ce se pri tem previdno premika rudo po ognji\xc5\xa1\xc4\x8du, je mogo\xc4\x8de obvladati vsebnost ogljika. _NEWLINE_Vse te temperature je mogo\xc4\x8de dose\xc4\x8di s starimi pristopi, ki jih je \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo poznalo \xc5\xbee od bronaste dobe dalje. Ker se stopnja oksidacije \xc5\xbeeleza nad 800 \xc2\xb0 C (1,470 \xc2\xb0 F) hitro pove\xc4\x8da, je pomembno, da taljenje poteka v okolju z nizko vsebnostjo kisika. Za razliko od bakra in kositra se ogljik v teko\xc4\x8dem ali trdnem \xc5\xbeelezu dokaj hitro raztopi. Taljenje v prisotnosti ogljika, ki reducira \xc5\xbeelezove okside, vodi do nastanka t. i. grodlja, to je zlitine, ki vsebuje preve\xc4\x8d ogljika, da bi jo lahko imenovali jeklo. Prese\xc5\xbeek ogljika in drugih ne\xc4\x8disto\xc4\x8d se odstrani v naslednjem koraku._NEWLINE_Za proizvodnjo jekla z \xc5\xbeelenimi lastnostmi se me\xc5\xa1anici \xc5\xbeeleza / ogljika pogosto dodajo drugi materiali. Nikelj in mangan pove\xc4\x8dujeta natezno trdnost jekla v jeklu in austenitno obliko raztopine \xc5\xbeelezo-ogljik stabilizirata, krom pove\xc4\x8da trdoto in talilno temperaturo, vanadij tudi pove\xc4\x8da trdoto, ne da bi jeklo bilo zaradi tega bolj dovzetno za kovinsko utrujenost._NEWLINE_V proizvodnji nerjave\xc4\x8dega jekla se talini doda vsaj 11\xc2\xa0% kroma, tako da se na povr\xc5\xa1ini kovine stvori trd oksid, ki prepre\xc4\x8duje korozijo. Volfram ovira nastanek cementita, tako da se med po\xc4\x8dasnej\xc5\xa1im hlajenjem raje tvori martenzit, kar je ozadje za proizvodnjo hitroreznih jekel. Po drugi strani elementi, kot so \xc5\xbeveplo, du\xc5\xa1ik in fosfor, povzro\xc4\x8dajo krhkost jekla, tako da je treba te obi\xc4\x8dajno prisotne elemente med obdelavo iz taline jekla odstraniti._NEWLINE_Tudi v ozkem obmo\xc4\x8dju koncentracij me\xc5\xa1anic ogljika in \xc5\xbeeleza, ki nosijo ime jeklo, to je do 2,1 masnih odstotkov C, lahko pride do nastanka ve\xc4\x8d razli\xc4\x8dnih metalur\xc5\xa1kih struktur, ki imajo zelo razli\xc4\x8dne lastnosti.Razumevanje teh lastnosti je bistvenega pomena za kakovost jekla. Pri sobni temperaturi je najbolj stabilna oblika \xc4\x8distega \xc5\xbeeleza ferit ali \xce\xb1-\xc5\xbeelezo, ki ima telesno centrirano kristalno strukturo ( BCC). To je precej mehka kovina, ki lahko raztopi le malo ogljika, ne ve\xc4\x8d kot 0,005 pri 0 \xc2\xb0C in 0,021 masnih odstotkov ogljika pri 723 \xc2\xb0C. Pri 910 \xc2\xb0C se \xc4\x8disto \xc5\xbeelezo pretvori v ploskovno centrirano kubi\xc4\x8dno (FCC) _NEWLINE_Med ohlajanjem jekel z manj kot 0,8% ogljika (znanih kot podeutektoidna jekla), se avstenitna faza (FCC) v zmesi sku\xc5\xa1a pretvoriti nazaj v feritno fazo (BCC). Ogljik se ve\xc4\x8d ne prilega strukturi FCC, ki ima za posledico prebitek ogljika. Eden od mo\xc5\xbenosti za izlo\xc4\x8devanje ogljika iz avstenitne kletke je, da se obori iz raztopine kot cementit, pri tem pa v svoji okolici tvori na ogljiku siroma\xc5\xa1en ferit ( fazo \xc5\xbeeleza BCC \xc5\xbeeleza), kar se ka\xc5\xbee kot feritno ozadje s cementitnimi vklju\xc4\x8dki. Cementit je trda in krhka intermetalna spojina s kemi\xc4\x8dno formulo Fe3C. Eutektoidna to\xc4\x8dka, z 0,8% ogljika, se ohlajena ka\xc5\xbee kot t. i. perlit, ki je dobil ime zaradi svojega bisernega videza. Pri ve\xc4\x8djih pove\xc4\x8davah je mogo\xc4\x8de razlo\xc4\x8diti lamelno strukturo ferita in cementita. Pri jeklih z ve\xc4\x8d kot 0,8% ogljika, ima ohlajena snov strukturo v obliki perlita in cementita._NEWLINE_Morda najpomembnej\xc5\xa1a polimorfna oblika jekla je martenzit, metastabilna faza, ki je bistveno mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a od drugih faz jekla. \xc4\x8ce se jeklo v austenitni fazi hitro kali, nastane martenzit: atomi, ki nimajo dovolj \xc4\x8dasa za tvorjenje cementita, "zamrznejo" na to\xc4\x8dkah, kjer se celi\xc4\x8dna struktura iz FCC spremeni v deformirano obliko BCC. Glede na vsebnost ogljika obstajajo razli\xc4\x8dne oblike martenzitne faze. Pod pribli\xc5\xbeno 0,2% ogljika ima BCC kristalno obliko ferita, pri vi\xc5\xa1jih vsebnostih ogljika pa zavzame tetragonalno telesno centrirano strukturo (BCT) . Za preoblikovanje austenita v martenzit ni potrebna toplotna aktivacijska energija. Poleg tega spremembe v sestavi ni, tako da atomi praviloma ohranjajo svoje sosede_NEWLINE_Martenzit ima ni\xc5\xbejo gostoto kot pa austenit, tako da pretvorba med njima povzro\xc4\x8da spremembo prostornine, pri transformaciji iz austenita v martenzit orej pride do ekspanzije. Notranje napetosti se na splo\xc5\xa1no \xc4\x8dutijo kot stiskanje kristalov martenzita in napetosti na preostali ferit. Na obe sestavini pri tem delujejo ob\xc4\x8dutne stri\xc5\xbene sile. sestavin. \xc4\x8ce se kaljenje izvaja nestrokovno, lahko notranje napetosti povzro\xc4\x8dijo, da se del, ki se hladi, zdrobi. V vsakem primeru pride do porasta notranje trdosti in drugih mikroskopskih nepravilnosti. \xc4\x8ce se jeklo kali z vodo, pogosto pride do razpok, ki pa lahko da niso vedno vidne..\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nNa\xc4\x8drtovana in nenaklju\xc4\x8dna proizvodnja jekla poteka iz predhodno pridobljenega \xc5\xbeeleza. Ker je jeklo zlitina \xc5\xbeeleza in ogljika, pri zgodovini jekla dejansko obravnavamo \xc5\xbeelezo. Danes ve\xc4\x8dino \xc5\xbeeleza pretvorijo v jeklo. _NEWLINE_\xc5\xbdeleza, za razliko od nekaterih drugih kovin kot so zlato, srebro in platina, v naravi ne najdemo v elementarni obliki, ampak navadno v kombinaciji s kisikom in \xc5\xbeveplom. Z obdelavo iz \xc5\xbeelezove rude odstranimo kisik in dodamo ogljik ali druge elemente za izbolj\xc5\xa1anje lastnosti materiala. _NEWLINE_Te\xc5\xbeavo pri pridobivanju \xc5\xbeeleza v preteklosti je predstavljalo predvsem visoko tali\xc5\xa1\xc4\x8de \xc5\xbeeleza, pri katerem je mo\xc5\xbeno iz rude izlo\xc4\x8diti kisik. Tali\xc5\xa1\xc4\x8da, ki zna\xc5\xa1a 1535\xc2\xa0\xc2\xb0C, ni bilo mo\xc5\xbeno dose\xc4\x8di z odprtim ognjem, ki je lahko dosegel temperaturo do najve\xc4\x8d 1100\xc2\xa0\xc2\xb0C. \xc4\x8clovek je poznal \xc5\xbeelezovo rudo, vendar je ni znal obdelovati.\n_START_SECTION_\nDo 20. stol. pr. n. \xc5\xa1t.\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1e najdbe, ki ka\xc5\xbeejo prve znake uporabe \xc5\xbeeleza, izhajajo iz starega Egipta in Mezopotamije in datirajo okoli 4000 let pr. n. \xc5\xa1t. Egip\xc4\x8dani in Sumerci so v tem \xc4\x8dasu iz \xc5\xbeeleza izdelovali nakit, konice sulic in bodala. \xc5\xbdelezo, ki so ga obdelovali, vsebuje ve\xc4\x8d kot 6\xc2\xa0% niklja, tako kot snov meteoritov, kar nakazuje, da je izvor tega \xc5\xbeeleza nezemeljski oz. iz meteoritov. Nikelj-\xc5\xbeelezo je bilo primerno za obdelavo, ne da bi ga bilo potrebno predhodno segreti do temperature tali\xc5\xa1\xc4\x8da \xc4\x8distega \xc5\xbeleza. _NEWLINE_Prve najdbe \xc5\xbeeleznih predmetov, ki ne vsebujejo niklja in so zemeljskega izvora, so iz obdobja med 3000 in 2000 let pr. n. \xc5\xa1t. ter izhajajo iz Anatolije (danes Tur\xc4\x8dije), Egipta in Mezopotamije. Manj\xc5\xa1e kepe \xc5\xbeeleza so na\xc5\xa1li v talilnicah bakra, kar podpira teorijo, da je bilo to \xc5\xbeelezo stranski produkt proizvodnje bakra. _NEWLINE_Z vpihovanjem zraka skozi votle cevi, so v pe\xc4\x8deh dosegali vi\xc5\xa1je temperature ognja (do 1200\xc2\xa0\xc2\xb0C), hkrati pa se je temperatura tali\xc5\xa1\xc4\x8da \xc5\xbeelezove rude, z dodajanjem ogljika v obliki oglja, zni\xc5\xbeala. Tako so iz \xc5\xbeelezove rude dobili grude stopljenega \xc5\xbeeleza ali t. i. \xc5\xbeelezov cvet. Ne glede na to ali so \xc5\xbeelezov cvet dobili kot stranski produkt ali z na\xc4\x8drtno proizvodnjo, so v tem obdobju \xc5\xbeelezovo rudo \xc5\xbee lahko obdelovali. Ogret \xc5\xbeelezov cvet so nadalje obdelovali s kladivom, da so se znebili ne\xc5\xbeelenih primesi.\n_START_SECTION_\nOd 20. stol. pr. n. \xc5\xa1t. do 14. stol. n. \xc5\xa1t.\n_START_PARAGRAPH_\nDosedanja odkritja damascenskega (s kovanjem vzor\xc4\x8dasto okra\xc5\xa1enega) jekla iz 20. stol. pr. n. \xc5\xa1t. izhajajo iz obmo\xc4\x8dja nekdanje Anatolije. Civilizaciji Hetitov iz Anatolije pripisujejo najstarej\xc5\xa1o proizvodnjo jekla. \xc5\xbdelezo so mehani\xc4\x8dno lo\xc4\x8dili od ostalih snovi v \xc5\xbeelezovi rudi in kovali vro\xc4\x8de \xc5\xbeelezo pri 800\xc2\xa0\xc2\xb0C, s \xc4\x8dimer so dodatno izlo\xc4\x8dili ne\xc4\x8disto\xc4\x8de v obliki teko\xc4\x8de \xc5\xbelindre. Tako so dobili kovano \xc5\xbeelezo. Hetiti so iz jekla izdelovali oro\xc5\xbeje ali pa ga uporabljali kot menjalno sredstvo za srebro z Asirci._NEWLINE_Egip\xc4\x8dani so svoje \xc5\xbeelezne premete vrednotili zadosti, da so jih pokopavali v grobnice. Egip\xc4\x8danski vladar Tutankamon, ki je umrl leta 1323 pr. n. \xc5\xa1t. je bil pokopan z \xc5\xbeeleznim bodalom. _NEWLINE_Starim Grkom in Rimljanom je bil proces pridelave jekla tako zanimiv, da so ga opisovali celo pisatelji. Homerjeve pesnitve (okoli 880 pr. n. \xc5\xa1t.), Herodotova \xc2\xbbZgodovina\xc2\xab\xc2\xa0(446 pr. n. \xc5\xa1t.), Aristotel (350 pr. n. \xc5\xa1t.) in Plinijeva \xc2\xbbZgodovina narave\xc2\xab\xc2\xa0(leta 77) opisujejo procese pridelave jekla. Grki in Rimljani so jeklo uporabljali predvsem za me\xc4\x8de. Kljub visoki natezni trdnosti ga niso uporabljali v konstrukcijske namene. \xc4\x8ceprav bi lahko izdelovali dolge traverze, je vse kar najdemo, nekaj majhnih nosilcev v kopali\xc5\xa1\xc4\x8dih iz kovanega \xc5\xbeeleza. _NEWLINE_Indijci so za damasciranje uporabljali jeklo imenovano Wootz. To jeklo so pri\xc4\x8deli proizvajati okoli 3. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. na jugu Indije in je vsebovalo veliko ogljika. Wootz so dobili tako, da so \xc5\xbeelezovo rudo karbonizirali, da so jo lahko stalili, zatem pa \xc5\xa1e dekarbonizirali, do stopnje vsebovanega ogljika od 1\xc2\xa0% do 1,6\xc2\xa0%. Jeklo so nato v obliki materiala in kon\xc4\x8dnih izdelkov izva\xc5\xbeali v Evropo, Kitajsko, Arabski svet in Bli\xc5\xbenji vzhod, kljub temu pa je postopek izdelave zelo kvalitetnega jekla Wootz ostal skrivnost vse do prenehanja njegove proizvodnje v 17. stoletju._NEWLINE_Kitajci, ki so \xc5\xbeelezo in jeklo pri\xc4\x8deli uporabljati pribli\xc5\xbeno 1000 let kasneje kot Hetiti, so mo\xc4\x8dno raz\xc5\xa1irili uporabo te kovine. Uporabljali so jo za orodje, oro\xc5\xbeje, posodo, kuhinjske pripomo\xc4\x8dke in tudi v konstrukcijske namene. Prvi \xc5\xbeelezni vise\xc4\x8di most so konstruirali in izvedli Kitajci. Njihovo pre\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8devanje staljenega surovega \xc5\xbeeleza in kova\xc5\xa1ko obdelovanje, je bilo okoli 500 pr. n. \xc5\xa1t. zelo razvito, saj so enako tehnologijo Evropejci pri\xc4\x8deli uporabljati \xc5\xa1ele 2000 let kasneje.\n_START_SECTION_\nOd 15 stol. n. \xc5\xa1t. do 19 stol. n. \xc5\xa1t.\n_START_PARAGRAPH_\nV Evropi lito \xc5\xbeelezo do 14. stoletja ni bilo cenjeno. S pri\xc4\x8detkom uporabe jekla za topove pa se je zanimanje za \xc5\xbeelezovo rudo pove\xc4\x8dalo. Pomemben pobudnik razvoja je bila tudi \xc5\xbeeleznica s svojimi potrebami. \xc5\xbdelezni\xc4\x8darji so potrebovali kvalitetnej\xc5\xa1i material za tirnice, ki so jih sicer morali menjavati vsakih 6 mesecev in so bile vzrok za \xc5\xa1tevilne nesre\xc4\x8de. _NEWLINE_Pove\xc4\x8dana pridelava jekla je terjala porabo velikih koli\xc4\x8din oglja, kar je pomenilo ogromno kr\xc4\x8denje gozdov, zato je v 17. stol. pri\xc5\xa1lo do zamenjave oglja s premogom, vendar je premog vseboval \xc5\xbeveplo, kar je naredilo jeklo krhko. Re\xc5\xa1itev so na\xc5\xa1li pivovarji, ki jim je pri uporabi premoga za varjenje piva neza\xc5\xbeeleno \xc5\xbeveplo dajalo smrdljiv priokus pivu. \xc5\xbdvepla so se znebili tako, da so premog pekli, tako da je ostal \xc4\x8disti ogljik._NEWLINE_\xc5\xa0vedski kemik Torbern Olof Bergman je leta 1781 v svoji znanstveni razpravi Disseratatio Chemica de Analysi Ferri razkril pomembno vlogo ogljika v \xc5\xbeelezni zlitini in determiniral kompozicijo litega \xc5\xbeeleza, jekla in surovega \xc5\xbeeleza. Odslej je bila razlika med \xc5\xbeelezom in jeklom jasno dolo\xc4\x8dena. _NEWLINE_Britanski izumitelj Henry Bessemer je izumil tehniko masovne proizvodnje jekla in jo leta 1855 patentiral. Bessemer je med projektiranjem topovskih izstrelkov za Britansko vojsko pri\xc5\xa1el na idejo, da bi iz poceni \xc5\xbeelezne zlitine odstranjevali ogljik, namesto da so ga dodajali dragemu nizko karbonskemu surovemu jeklu. Bessemerjev postopek je zajemal vpihovanje zraka pod velikim pritiskom (s pomo\xc4\x8djo parnega stroja) v staljeno surovo \xc5\xbeelezo, kar je imelo dvojni u\xc4\x8dinek: kisik je nase vezal ogljik in se izlo\xc4\x8dil kot ogljikov dioksid, hkrati pa je oksidacija dobavljala toploto, ki je bila potreba za ohranjanje taline, saj se je z zni\xc5\xbeevanjem ravni ogljika povi\xc5\xa1evala talilna temperatura. Odkritje je pomenilo pri\xc4\x8detek poceni industrijske proizvodnje jekla. _NEWLINE_Nem\xc5\xa1ki in\xc5\xbeenir Carl Wilhelm Siemens je leta 1856 predstavil izbolj\xc5\xa1avo talilne pe\xc4\x8di. Izna\xc5\xa1el je regeneracijski postopek, na osnovi katerega sta Francoza Emile in Pierre Martin leta 1864 konstruirala in patentirala pe\xc4\x8d. Ta je dobila ime Siemens-Martinova pe\xc4\x8d. Pri teh pe\xc4\x8deh se uporablja postopek regeneracije toplote tako, da se v plamenih pe\xc4\x8di temperatura bistveno zvi\xc5\xa1a s predogrevanjem zraka in generatorskega plina, ki slu\xc5\xbei kot gorivo. S konvektorskim postopkom se proizvajajo kisla in bazi\xc4\x8dna jekla glede na vrsto obloge v konvektorjih, kjer se poleg grodlja tali tudi staro \xc5\xbeelezo. Mo\xc5\xbenost uporabe starega \xc5\xbeeleza pri proizvodnji novega je pomenila pomemben korak naprej v jeklarski industriji. _NEWLINE_Angle\xc5\xbea Percy Carlyle Gilchrist in Sidney Gilchrist Thomas sta leta 1878 modificirala Bessemerjev proces. Z dodajanjem apnenca ali dolomita sta iz taline odstranila fosfor in \xc5\xbeveplo. Mo\xc5\xbenost odstranjevanja ne\xc4\x8disto\xc4\x8d je pomenil novo prelomnico, saj sta postali angle\xc5\xa1ka in nem\xc5\xa1ka \xc5\xbeelezova ruda, ki sta vsebovali veliko fosforja, prav tako uporabni za pridelavo kvalitetnega jekla, kot je bila prej \xc5\xa1vedska ruda. Proces je po izumitelju poimenovan Thomasov proces. _NEWLINE_Po \xc5\xa1tevilnih poizkusih izumiteljev v 19 stoletju je elektrope\xc4\x8di leta 1900 razvil Francoz Paul L.T. Heroult. V elektrope\xc4\x8deh se je s pomo\xc4\x8djo oglenih elektrod tik nad surovinami ustvaril elektri\xc4\x8dni oblok, ki je talil surovine ter zgoreval ogljik. Pri tem postopku ni bilo potrebno dovajati zraka, zato se v talini niso ustvarjali dodatni zra\xc4\x8dni mehur\xc4\x8dki. Elektrooblo\xc4\x8dni postopek je omogo\xc4\x8dil izdelavo visokokakovostnih in posebnih vrst jekel, ki so jih uporabljali za orodja in vzmetnice. Osnovna pomanjkljivost elektri\xc4\x8dnih pe\xc4\x8di je visoka koli\xc4\x8dina porabljene energije.\n_START_SECTION_\nOd 20. stol. n. \xc5\xa1t. do danes\n_START_PARAGRAPH_\nV za\xc4\x8detku 20. stoletja je bila zaradi njegove neenotne kompozicije ukinjena uporaba litega in surovega \xc5\xbeeleza v konstrukcijske namene. V skladu s tedanjimi predpisi je bilo pri gradnji dovoljeno uporabljati le jeklo. Konstrukcijsko jeklo je bilo material specifi\xc4\x8dnih oblik, zanesljive kemi\xc4\x8dne sestave in to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8dene trdote, kar pa je zagotavljalo primerno stopnjo varnosti konstrukcije. _NEWLINE_Jeklo je material, ki je prisoten pri vsej arhitekturi 20. stoletja: v plo\xc5\xa1\xc4\x8dah, vezivih, vijakih, \xc5\xbeebljih, v obliki palic in mre\xc5\xbe kot armatura v betonu. Konstrukcijsko jeklo je omogo\xc4\x8dilo razvoj hitro postavljivih poslovnih objektov, strehe velikih razponov brez vmesnih nosilcev in gradnjo neboti\xc4\x8dnikov. _NEWLINE_Pomemben napredek v jeklarski industriji je bilo odkritje nerjave\xc4\x8dega jekla. Angle\xc5\xbe Harry Brearley ga je prvi\xc4\x8d proizvedel z dodajanjem kroma \xc5\xbeelezu v elektri\xc4\x8dni pe\xc4\x8di leta 1913. Po njegovem odhodu iz laboratorijev Brown Firth je z raziskavami nadaljeval dr. William H. Hatfield, ki je leta 1924 izumil \xc5\xa1e danes najbolj raz\xc5\xa1irjeno vrsto nerjave\xc4\x8dega jekla, t. i. jeklo \xc2\xbb18/8\xc2\xab, katerega 18\xc2\xa0% te\xc5\xbee predstavlja krom in 8\xc2\xa0% te\xc5\xbee je niklja. _NEWLINE_Danes se ve\xc4\x8dina konstrukcijskega jekla proizvaja s procesom imenovanim osnovni oksidacijski postopek (BOS \xe2\x80\x93 ang. Basic oxygen steelmaking), ki je izbolj\xc5\xa1ana metoda Bessemerjevega procesa v t. i. LD\xe2\x80\x93konverterju, ki je poimenovan po dveh Avstrijskih krajih \xe2\x80\x93 Linz in Donawitz. Postopek je razvilo in prvi\xc4\x8d predstavilo Avstrijsko podjetje Voestalpine AG leta 1952. Z vpihovanjem \xc4\x8distega kisika na surovo \xc5\xbeelezo se temperatura dvigne do 1700\xc2\xa0\xc2\xb0C, zni\xc5\xbea se raven ogljika in pridobivamo nizko karbonsko jeklo. Bistvena izbolj\xc5\xa1ava od Bessemerjevega postopka je uporaba kisika namesto zraka, ki skupaj z modernim pre\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8devalnim procesom zagotavlja dobro zrnavost in dobro varljiv material z enakomerno trdnostjo in \xc5\xbeilavostjo. _NEWLINE_Leta 1952 je bila ustanovljena Evropska skupnost za premog in jeklo, z namenom zagotoviti rekonstrukcijo klju\xc4\x8dnih industrij po drugi svetovni vojni. Proces je bil za obe panogi zelo zahteven, vendar se je le tako oblikovala vitka, fit in moderna jeklarska industrija. Jeklo je postalo moderen material z obetajo\xc4\x8do prihodnostjo. Danes je jeklo najpogosteje recikliran material na svetu. Ocenjujemo, da je od novo proizvedenega jekla pribli\xc5\xbeno 42,3\xc2\xa0% recikliranega materiala. Vse jeklo, ki je na razpolago se reciklira. Dolga \xc5\xbeivljenjska doba in uporaba v konstrukcijske namene pomeni zaloge za recikliranje v prihodnosti, toda da bi zapolnili dana\xc5\xa1nje potrebe je potrebno proizvajati tudi jeklo iz \xc5\xbeelezove rude.\n_START_SECTION_\nSistematika jekel\n_START_PARAGRAPH_\nJeklo je elasti\xc4\x8dno, modul elasti\xc4\x8dnosti E zna\xc5\xa1a od 2,0 do 2,2\xc3\x9710\xe2\x81\xb5 N/mm\xc2\xb2. _NEWLINE_\xc4\x8cisto \xc5\xbeelezo ima trdoto le 60 HV. S postopki toplotne obdelave dosegamo v jeklu trdote tudi do 800 HV, s postopki toplotno kemi\xc4\x8dne obdelave pa tudi vrednosti 2000 HV. Natezna trdnost \xc4\x8distega \xc5\xbeeleza zna\xc5\xa1a pribli\xc5\xbeno 200 N/mm\xc2\xb2, jekla pa tudi do 4000 N/mm\xc2\xb2._NEWLINE_Tehni\xc4\x8dna \xc5\xbeeleza, med katere spada jeklo, so med kovinami oziroma zlitinami po uporabnosti najbolj raz\xc5\xa1irjena. Gospodarska in tehni\xc4\x8dna uporabnost ni le v veliki koli\xc4\x8dini, temve\xc4\x8d tudi v izredno visoki uporabnosti lastnosti. Lastnosti jekel spreminjamo predvsem z legiranjem, s plasti\xc4\x8dnim preoblikovanjem v toplem in hladnem ter s toplotno obdelavo. Tako je mogo\xc4\x8de natezno trdnost spreminjati od 200 do 4000 N/mm2, magnetne lastnosti pa od feromagnetnih do paramagnetnih. Korozijsko obstojnost lahko prilagajamo najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1im zahtevam, prav tako tudi tehnolo\xc5\xa1ke lastnosti. Jeklo lahko oblikujemo v vro\xc4\x8dem z ulivanjem, kovanjem, valjanjem in stiskanjem; v hladnem pa z valjanjem, vle\xc4\x8denjem, stiskanjem in z odrezovanjem. Jekla lahko izdelujemo tudi s postopki pra\xc5\xa1ne metalurgije. Jeklene dele lahko spajamo z varjenjem, lotanjem, kovi\xc4\x8denjem, vija\xc4\x8denjem._NEWLINE_Kaljeno jeklo_NEWLINE_Kalj\xc3\xaanje je postopek toplotne obdelave jekel, pri katerem jeklo najprej segrejemo do kalilne temperature (v podro\xc4\x8dje avstenita), nato pa ga hitro ohladimo. Na ta na\xc4\x8din dobimo trdo strukturo - martenzit. Ogljikovo jeklo mora vsebovati zadostno koli\xc4\x8dino ogljika (0,6 - 2,06\xc2\xa0% ogljika), da je kaljivo. Lastnost jekel, da se jim pri kaljenju pove\xc4\x8da trdota, imenujemo kaljivost. Pojem, ki ozna\xc4\x8duje, ali se je predmet pri kaljenju prekalil po vsem prerezu, pa imenujemo prekaljivost. Zaradi hitrega ohlajanja se pri kaljenju pojavijo v materialu velike notranje napetosti; grozi nevarnost, da bi predmet po\xc4\x8dil. Da to prepre\xc4\x8dimo, zakaljen predmet popustimo. Popu\xc5\xa1\xc4\x8danje je postopek, pri katerem zakaljeni predmet segrejemo do 180\xc2\xa0\xc2\xb0C (ko martenzit \xc5\xa1e ne izgubi trdote); segrevamo takoj po kaljenju, \xc5\xa1e preden se predmet popolnoma ohladi do temperature okolice. Glavni namen kaljenje je navadno pove\xc4\x8danje trdote jekla.\n_START_SECTION_\nNeporu\xc5\xa1itvene preiskave\n_START_PARAGRAPH_\nS temi preiskavami odkrivamo napake v materialu, ne da bi ga po\xc5\xa1kodovali ali celo uni\xc4\x8dili in ga kasneje lahko vgradimo v kak\xc5\xa1no napravo. Najbolj sta raz\xc5\xa1irjeni dve metodi: preiskava z ultrazvokom in preiskava z rentgenskimi \xc5\xbearki'