b'\n_START_ARTICLE_\nEdwin John Roland\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v Buffalu (New York), kjer je kon\xc4\x8dal Srednjo \xc5\xa1olo Canisius in Kolid\xc5\xbe Canisius. Leta 1936 je vstopil v Akademijo Obalne stra\xc5\xbee ZDA, kjer je leta 1929 zaklju\xc4\x8dil \xc5\xa1olanje kot in\xc5\xbeenir in bil hkrati 15. maja 1929 povi\xc5\xa1an v Ensigna._NEWLINE_Sprva je slu\xc5\xbeil kot topni\xc5\xa1ki \xc4\x8dastnik na krovu ru\xc5\xa1ilcev USCGC Shaw (1929-30) in USCGC Wilkes (1930-31); na obeh plovilih se je izkazal, tako da sta slednji osvojili topni\xc5\xa1ki pokal in on sam prejel pohvalo. V tem \xc4\x8dasu je bil tudi kapitan nogometnega mo\xc5\xa1tva obalne stra\xc5\xbee, ki je leta 1931 premagalo mo\xc5\xa1tva kopenske vojske, vojne mornarice in marincev in osvojilo Predsednikov pokal (President\xe2\x80\x99s Cup). Leta 1932 je postal vodja opazovanja tar\xc4\x8d in popravil med vajo Sile ru\xc5\xa1ilcev v Mehi\xc5\xa1kem zalivu in Sile kuterjev. Septembra istega leta pa je postal navigator in topni\xc5\xa1ki \xc4\x8dastnik na krovu USCGC Escabana. Leta 1934 pa je bil za \xc5\xa1tiri leta poslan na Akademijo Obalne stra\xc5\xbee ZDA, kjer je bil predavatelj fizike in matematike ter pomo\xc4\x8dnik trenerja za nogomet, ko\xc5\xa1arko in baseball. Med poletnimi po\xc4\x8ditnicami se je vrnil na krov USCGC Escabana, tako da je leta 1936 sodeloval pri evakuaciji beguncev med \xc5\xa1pansko dr\xc5\xbeavljansko vojno. Med septembrom 1938 in januarjem 1940 je bil sprva izvr\xc5\xa1ni \xc4\x8dastnik, nato pa poveljnik USCGC Nemesis, nakar pa je postal komunikacijski \xc4\x8dastnik 8. okro\xc5\xbeja obalne stra\xc5\xbee (New Orleans)._NEWLINE_Med drugo svetovno vojno je bil tudi na\xc4\x8delnik oddelka za mo\xc5\xa1tvo pri General\xc5\xa1tabu Obalne stra\xc5\xbee ZDA (maj 1942 - oktober 1943), poveljnik eksortne skupine pri Task Force 60 (oktober 1943 - december 1944), poveljnik USCGC MacInaw (WAGB-83) (prvega namensko zgrajenega te\xc5\xbekega ledolomilca); slednji je bil name\xc5\xa1\xc4\x8den na Velikih jezerih, kjer je mogel skrbeti za vzpostavitev plovnih povezav na zmrznjenih jezerih za neoviran transport pomembnih voja\xc5\xa1kih surovin._NEWLINE_Po vojni je bil na\xc4\x8delnik \xc5\xa1taba in nato poveljnik operativnega oddelka 9. okro\xc5\xbeja obalne stra\xc5\xbee (april 1946 - junij 1949), poveljnik USCGC Taney (1949 - avgust 1950) in poveljnik kadetov na Akademiji Obalne stra\xc5\xbee ZDA (1950-54). Nato je junija 1955 opravil izobra\xc5\xbeevanje na Nacionalnem vojnem kolid\xc5\xbeu in postal \xc5\xa1tabni \xc4\x8dastnik v General\xc5\xa1tabu Obalne stra\xc5\xbee ZDA. 16. marca 1956 je postal namestnik na\xc4\x8delnika General\xc5\xa1taba Obalne stra\xc5\xbee ZDA in bil 1. julija istega leta povi\xc5\xa1an v kontraadmirala. Pozneje je postal poveljnik 1. okro\xc5\xbeja obalne stra\xc5\xbee, nakar pa je 1. julija 1960 prevzel dvojni polo\xc5\xbeaj: poveljnik Vzhodnega dela in poveljnik 3. okro\xc5\xbeja obalne stra\xc5\xbee. 1. februarja 1962 je bil imenovan za pomo\xc4\x8dnika komandanta Obalne stra\xc5\xbee in bil 12. februarja \xc5\xa1e povi\xc5\xa1an v viceadmirala. 23. aprila istega leta pa je bil imenovan za komandanta Obalne stra\xc5\xbee ZDA s \xc4\x8dinom admirala; na tem polo\xc5\xbeaju je 1. junija istega leta nasledil admirala Alfreda Richmonda. Sam se je upokojil 1. junija 1966._NEWLINE_V zadnjem letu kariere je bil tudi delegat ZDA na konferenci o trgovskih ladjah in na izredni seji Komiteja za pomorsko varnost IMCO leta 1966.'