b'\n_START_ARTICLE_\nLadislav Posmrtni\n_START_SECTION_\nLadislavovo poreklo\n_START_PARAGRAPH_\nLadislavov o\xc4\x8de je bil rimsko-nem\xc5\xa1ki kralj Albert II., ki je bil tudi \xc4\x8de\xc5\xa1ki in ogrski kralj, po rodu pa iz albertinske veje Habsbur\xc5\xbeanov z domicilnimi posestvi v obdonavski Avstriji (Zgornja in Spodnja Avstrija). Mati je bila Elizabeta, h\xc4\x8di cesarja Sigismunda (ki je bil tudi ogrski in \xc4\x8de\xc5\xa1ki kralj) in njegove druge \xc5\xbeene Barbare Celjske. Ladislav je bil rojen \xc5\xa1tiri mesece po o\xc4\x8detovi smrti in je zato dobil vzdevek Posmrtni. Albert je pred smrtjo izrazil \xc5\xbeeljo, da prevzamejo skrbni\xc5\xa1tvo nad morebitno rojenim naslednikom: najstarej\xc5\xa1i sorodnik iz leopoldinske veje Habsbur\xc5\xbeanov, Friderik V., skupaj s kraljico in kolegijem devetih svetnikov. Toda avstrijski stanovi so na svojem zasedanju na Dunaju 15. novembra 1439 skrbni\xc5\xa1tvo priznali samo Frideriku V., ne pa kraljici in tudi nad kolegijem svetnikov, ki naj bi pri\xc5\xa1li iz vseh treh de\xc5\xbeel, niso bili naklonjeni. Dvajset dni pred rojstvom Ladislava so volilni knezi v Frankfurtu soglasno izvolili avstrijskega vojvodo Friderika V. za novega rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja Friderika III._NEWLINE_Ladislav je zaradi svojega porekla veljal za najbolj upravi\xc4\x8denega kandidata za ogrsko in \xc4\x8de\xc5\xa1ko krono. V obeh de\xc5\xbeelah pa zlasti plemstvo ni hotelo sprejeti za vladarja Nemca, poleg tega \xc5\xa1e otroka, in bi raje imelo vladarja iz svoje de\xc5\xbeele.\n_START_SECTION_\nOgrska\n_START_PARAGRAPH_\nNa Ogrskem so Ladislavovo kandidaturo podpirali samo nekateri visoki plemi\xc4\x8di (predvsem na zahodu in severu) in mesta, medtem ko so baroni, ki so vladali \xc5\xbee v \xc4\x8dasu Sigismunda, polo\xc5\xbeaj ogrskega kralja ponudili \xc5\xa1estnajstletnemu poljskemu kralju Vladislavu III., od katerega so pri\xc4\x8dakovali, da jim bo s svojo vojsko pomagal braniti de\xc5\xbeelo pred Turki. Nekaj \xc4\x8dasa so ga celo \xc5\xbeeleli poro\xc4\x8diti z veliko starej\xc5\xa1o Albertovo vdovo Elizabeto, a je ta trdo vztrajala na kandidaturi svojega sina in pohitela z njegovim kronanjem. Trimese\xc4\x8dnega dojen\xc4\x8dka so kronali za binko\xc5\xa1ti, 15. maja 1440 v Sz\xc3\xa9kesfeh\xc3\xa9rv\xc3\xa1ru s krono sv. \xc5\xa0tefana, ki jo je dan pred Ladislavovim rojstvom dvorna dama Helene Kottanner uspela na skrivaj prenesti Elizabeti iz gradu v Vi\xc5\xa1egradu, kjer so jo skrbno varovali, v grad Kom\xc3\xa1rno, kamor se je umaknila kraljica (Kottanerjeva je dogodke natan\xc4\x8dno opisala). \xc5\xa0est dni po tem kronanju je Vladislav vkorakal v Budim. Elizabeta je otroka umaknila v Gy\xc3\xb6r in potem v Sopron, ki je bil tedaj v posesti njenih sorodnikov, Celjskih grofov. Ogrski dr\xc5\xbeavni zbor je Ladislavovo kronanje razglasil za neveljavno. 17. julija se je poljski kralj v Sz\xc3\xa9kesfeh\xc3\xa9rv\xc3\xa1ru kronal za ogrskega kralja Vladislava I. Med nasprotnima stranema je izbruhnila dr\xc5\xbeavljanska vojna. _NEWLINE_Na Elizabetini strani se je najuspe\xc5\xa1neje boril nadarjeni \xc4\x8de\xc5\xa1ki vojskovodja Jan Ji\xc5\xa1kra, ki je najprej v Ladislavovem in nato v svojem imenu s husitsko strategijo osvojil (ter ve\xc4\x8d let obdr\xc5\xbeal) velika in bogata ozemlja v severni Ogrski (danes Slova\xc5\xa1ka). Nad ostalim delom Ogrske pa je dobil oblast Vladislav, za kar sta bila najbolj zaslu\xc5\xbena Nikola Ilo\xc4\x8dki, eden najve\xc4\x8djih posestnikov na Ogrskem in Hrva\xc5\xa1kem, in sedmogra\xc5\xa1ki plemi\xc4\x8d J\xc3\xa1nos Hunyadi. Vladislav je za zasluge oba povi\xc5\xa1al v vojvodi. Imela sta popolno oblast vzhodno od Donave. Kraljica je morala za pla\xc4\x8devanje najemnikov poleg mest, ki so ji pripadala, zastaviti tudi svojo krono in nakit in nazadnje (Frideriku III.) tudi krono svetega \xc5\xa0tefana. Skoraj dveletna dr\xc5\xbeavljanska vojna se je kon\xc4\x8dala 16. decembra 1442 z mirovnim sporazumom med Vladislavom in Elizabeto. Tri dni kasneje je nesre\xc4\x8dna Elizabeta umrla. Izgledalo je, da za nasledstvo Ladislava ni nobene mo\xc5\xbenosti ve\xc4\x8d._NEWLINE_J\xc3\xa1nos Hunyadi je \xc5\xbee leta 1441 vdrl na (od Turkov zasedeno) srbsko ozemlje in premagal smederevskega bega; leta 1442 je razbil veliko tur\xc5\xa1ko vojsko, ki je plenila po ju\xc5\xbeni Sedmogra\xc5\xa1ki. Pozimi 1443-44 je s svojo vojsko prodrl vse do Sofije. Ni sicer osvajal ozemelj, se je pa po ve\xc4\x8d bitkah s Turki nepora\xc5\xbeen vrnil domov, kar mu je izredno pove\xc4\x8dalo ugled, ne le na Ogrskem, ampak tudi v Evropi. Sledila so mirovna pogajanja, na katerih je sultan Mehmed II. obljubil, da se bo umaknil iz Srbije in pla\xc4\x8dal od\xc5\xa1kodnino. Kljub sklenjeni desetletni mirovni pogodbi pa je pape\xc5\xa1ki legat Giuliano Cesarini prepri\xc4\x8dal Hunyadija in Vladislava, da je treba boj proti Turkom nadaljevati. V bitki pri Varni (10. november 1444) je ogrsko-poljska vojska do\xc5\xbeivela proti veliko mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i tur\xc5\xa1ki vojski strahovit poraz. Padli so kralj Vladislav, pape\xc5\xbeev legat in ve\xc4\x8d ogrskih plemi\xc4\x8dev. Hunyadi je komaj u\xc5\xa1el. Na Ogrskem je nastala zmeda. _NEWLINE_V tak\xc5\xa1nih razmerah je bil ogrski dr\xc5\xbeavni zbor pripravljen priznati Ladislava za kralja, v primeru da mu ga Friderik izro\xc4\x8di skupaj s krono sv. \xc5\xa0tefana. Friderik tega ni storil, ampak je z vojsko vdrl na Ogrsko in zavzel njena zahodna ozemlja s K\xc5\x91szegom, medtem ko je Ulrik II. Celjski zavzel Slavonijo. Sever Ogrske je \xc5\xa1e vedno obvladoval Jan Ji\xc5\xa1kra._NEWLINE_Ogrski dr\xc5\xbeavni zbor je 6. junija 1446 izvolil J\xc3\xa1nosa Hunyadija za ogrskega upravitelja oz. gubernatorja. Ta si je prizadeval, da bi z vojsko dobil oblast nad celotnim ozemljem Ogrske, vendar mu to ni uspelo.  Zato je 22. oktobra 1450 s Friderikom sklenil sporazum, po katerem naj bi Friderik obdr\xc5\xbeal skrbni\xc5\xa1tvo do Ladislavovega izpolnjenega 18. leta, Hunyadi pa bi v tem \xc4\x8dasu upravljal z Ogrsko.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8ce\xc5\xa1ka\n_START_PARAGRAPH_\nNa \xc4\x8ce\xc5\xa1kem, kjer so se po smrti Alberta II. za prevlado potegovale \xc5\xa1tevilne stranke, je leta 1440 Ladislavovo kandidaturo podprla le prohabsbur\xc5\xa1ka katoli\xc5\xa1ka (ali dvorna) stranka pod vodstovom Old\xc5\x99icha II. z Ro\xc5\xbemberka. Po letu 1444, ko je vodenje stranke utrakvistov (zmernih husitov), potem ko je umrl Hynce Pt\xc3\xa1\xc4\x8dek z Pirk\xc5\xa1tejna, prevzel razumni moravski plemi\xc4\x8d Ji\xc5\x99\xc3\xad z Pod\xc4\x9bbrad (Jurij Podjebradski) pa se je tudi ta za\xc4\x8del (\xc4\x8deprav ne preve\xc4\x8d vneto) zavzemati, da pripelje v de\xc5\xbeelo kralja Ladislava. Toda Friderik Ladislava tudi njemu ni hotel izro\xc4\x8diti. Leta 1448, ko si je Podjebradski z voja\xc5\xa1kim zavzetjem Prage podredil ostale husitske frakcije, je bil njegov interes, da pripelje Ladislava na \xc4\x8ce\xc5\xa1ko, \xc5\xa1e manj\xc5\xa1i; S Friderikom III. sta se prav dobro razumela in cesar ga je jeseni 1451 priznal za upravitelja \xc4\x8ce\xc5\xa1ke. Toliko bolj se je za Ladislava interesirala katoli\xc5\xa1ka stran, ki je pri\xc4\x8dakovala, da bo s kraljem pridobila na vplivu.\n_START_SECTION_\nAvstrija\n_START_PARAGRAPH_\nPo zapisih Enee Silvija Piccolominija, kasnej\xc5\xa1ega pape\xc5\xbea Pija II., ki je bil tedaj v Friderikovi slu\xc5\xbebi, je bila vzgoja mladega Ladislava na avstrijskem dvoru temeljita in vsestranska. Friderik ga tudi avstrijskim de\xc5\xbeelnim stanovom ni hotel izro\xc4\x8diti in je kot regent sam upravljal albertinsko vojvodino. Ker pa je imel kot rimsko-nem\xc5\xa1ki kralj vse polno drugih interesov in ni skrbel za vzdr\xc5\xbeevanje de\xc5\xbeelnega miru, so na obmo\xc4\x8dju severno od Donave ropale in pusto\xc5\xa1ile \xc4\x8de\xc5\xa1ke, moravske, ogrske in doma\xc4\x8de roparske skupine. Leta 1450 je napravil red celjski grof Ulrik II. s kri\xc5\xbearskim pohodom na Moravsko polje._NEWLINE_Naslednje leto je dunajska opozicija, nezadovoljna s Friderikovim na\xc4\x8dinom vladanja, pod vodstvom Ulricha von Eyczingerja od kralja ultimativno zahtevala izpustitev Ladislava. Friderik se je odgovoru izogibali in se konec leta 1451 odpravil na kronanje za cesarja v Rim, pri \xc4\x8demer je Ladislava iz previdnosti vzel s seboj. Med tem so se njegovi avstrijski nasprotniki povezali v t. i. mailber\xc5\xa1ko zvezo. Spreten nastop Ulricha von Eyczingerja na zasedanju stanov na Dunaju decembra 1451 je obrnil mnenje avstrijske javnosti proti Frideriku. Mailber\xc5\xa1ki zvezi so se pridru\xc5\xbeili Ulrik Celjski in habsbur\xc5\xa1ki prista\xc5\xa1i iz \xc4\x8ce\xc5\xa1ke in Ogrske. Ulrik Celjski je prevzel vodilno vlogo. Po cesarjevi vrnitvi iz Italije so obkolili Friderikovo rezidenco v Dunajskem Novem mestu in ga prisilili, da jim je izro\xc4\x8dil svojega varovanca.\n_START_SECTION_\nLadislavovo vladanje (1453-1457)\n_START_PARAGRAPH_\n6. septembra 1452 je Ulrik II. Celjski, ki je bil bratranec Ladislavove matere, dvanajstletnega fanta zmagoslavno pripeljala na Dunaj. Ogrski dr\xc5\xbeavni zbor je 29. januarja 1453 v Bratislavi, brez zahtev po novih volitvah ali kronanju, potrdil Ladislava za zakonitega dedi\xc4\x8da ogrskega prestola. Obnovljena je bila kraljeva vlada s krajevnimi uradi in sodi\xc5\xa1\xc4\x8di. Nikola Ilo\xc4\x8dki je zdru\xc5\xbeil svoje sile s palatinom Garaijem (Garai L\xc3\xa1szl\xc3\xb3) in Celjanom ter dosegel obnovitev kraljevega dvornega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da. Novi tajni kancler je postal J\xc3\xa1nos Vit\xc3\xa9z. J\xc3\xa1nos Hunyadi je odstopil s polo\xc5\xbeaja regenta; postal je upravitelj kraljevih prihodkov, bil imenovan za glavnega ogrskega poveljnika ter obdr\xc5\xbeal splo\xc5\xa1ni nadzor nad dr\xc5\xbeavo. Ladislav je za svojo ogrsko rezidenco dolo\xc4\x8dil Budim._NEWLINE_Z zbora v Bratislavi se je Ladislav vrnil na Dunaj. Aprila 1453 je Juriju Podjebradskemu potrdil polo\xc5\xbeaj kraljevega namestnika na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem. Ulrik II. Celjski, ki je bil tedaj Ladislavov glavni svetovalec, je septembra sklenil sporazum s kraljevimi prista\xc5\xa1i na Ogrskem in \xc4\x8ce\xc5\xa1kem, da ga bodo podpirali; njihova zveza je bila implicitno naperjena proti J\xc3\xa1nosu Hunyadiju in vodji stanov v Avstriji, Ulrichu von Eyczingerju, ki je bil Ulriku Celjskemu \xc5\xbee dolgo sovra\xc5\xbeen. A \xc5\xbee dva tedna kasneje, ko je Ladislav na zboru stanov v Korneuburgu pri\xc4\x8dakoval odobritev denarja za svoje kronanje v Pragi, je Ulrich von Eyczinger prepri\xc4\x8dal kralja, da je izgnal Ulrika Celjskega s svojega dvora._NEWLINE_28. oktobra 1453 so Ladislava v Pragi kronali za \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja. Naslednjih 12 mesecev ga je Jurij Podjebradski zadr\xc5\xbeeval v Pragi pod svojim vplivom; odvzel mu je celo kraljevski pe\xc4\x8datnik. Ko se je Ladislav po obisku v \xc5\xa0leziji in na Moravskem februarja 1455 vrnil na Dunaj, kjer je Ulrich von Eyczing med tem izgubil popularnost, je na svoj dvor ponovno sprejel Ulrika Celjskega. Ta je obnovil zvezo s palatinom Garaijem in vojvodo Nikolajem Ilo\xc4\x8dkim, v kateri so si obljubili medsebojno pomo\xc4\x8d pri vseh ogrskih zadevah. Ladislav je odpotoval v Budim, kjer je prepri\xc4\x8dal J\xc3\xa1nosa Hunyadija, da je umaknil posadke iz kraljevih gradov._NEWLINE_Novi pape\xc5\xbe Kalist III. je razglasil kri\xc5\xbearsko vojno proti Turkom, ki so po padcu Konstatinopla (1453) v letih 1454 in 1455 v dveh vojnih pohodih zavzeli malone vso Srbijo. Sultan Mehmed II. je leta 1456 popeljal vojsko kakih 100.000 mo\xc5\xbe proti Beogradu. Evropske priprave na obrambo so bile zmedene in neu\xc4\x8dinkovite; mno\xc5\xbeica gore\xc4\x8dne\xc5\xbeev, ki so jo poleti 1456 zbrali prizadevni fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanski pridigarji, niso nikoli odrinile proti nevernikom. Ko so v za\xc4\x8detku julija 1456 Turki za\xc4\x8deli oblegati Beograd, so obleganci lahko upali le na pomo\xc4\x8d vojske J\xc3\xa1nosa Hunyadija in vstajnikov iz ogrskega juga, ki jih je zagrel menih iz Italije Giovanni da Capestrano. Ta vojska, ki je \xc5\xa1tela manj kot polovico tur\xc5\xa1ke, je v odlo\xc4\x8dilni bitki 22. julija tako mo\xc4\x8dno porazila Turke, da se je sultan odlo\xc4\x8dil za umik. Dva tedna po zmagi je J\xc3\xa1nosa Hunyadi umrl za kugo, ki je pusto\xc5\xa1ila po njegovem taboru._NEWLINE_Hunyadijeva smrt je bila prilo\xc5\xbenost, da se na Ogrskem spet bolj uveljavi habsbur\xc5\xa1ka stan. Ponovno so se razplamteli dr\xc5\xbeavljanski boji. Ulrik Celjski in kralj sta se postavila na \xc4\x8delo kri\xc5\xbearske vojske, ki se je zbrala za boj proti Turkom. Na dr\xc5\xbeavnem zboru v Futogu pri Petrovaradinu je Ladislav imenoval Ulrika Celjskega za vrhovnega poveljnika in kraljevega namestnika na Ogrskem. Novi vodja klana, L\xc3\xa1szlo Hunyadi, je moral, tako kot drugi poveljniki, prise\xc4\x8di Ulriku zvestobo in se obvezati, da mu bo v dolo\xc4\x8denem roku izro\xc4\x8dil vse trdnjave, ki pripadajo kroni. Med njima je navidezno pri\xc5\xa1lo do sve\xc4\x8dane pomiritve in po poro\xc4\x8danju Celjske kronike je Celjan mladega Hunyadija celo posinovil. A vse to je bila le igra. Ko sta kralj in Ulrik v Beogradu vstopila skozi kalemegdanska vrata, so Hunyadijevi ljudje zaprli vrata in ju lo\xc4\x8dili od vojske. Ulrika so ubili, kralja pa izpustili \xc5\xa1ele, ko je imenoval L\xc3\xa1szla Hunyadija za poveljnika ogrske vojske in prisegel, da se ne bo ma\xc5\xa1\xc4\x8deval za Ulrikov umor._NEWLINE_S tem izdajstvom je ve\xc4\x8dina Hunyadijevih prista\xc5\xa1ev prestopila na kraljevo stran. Kralj je to opazil. Ko sta marca 1457 oba brata Hunyadi (L\xc3\xa1szlo in M\xc3\xa1ty\xc3\xa1s) pri\xc5\xa1la v Budim, ju je dal kralj prijeti. L\xc3\xa1szla je zbor baronov zaradi veleizdaje obsodil na smrt; \xc4\x8dez tri dni so ga javno obglavili. Njegova mati in njen brat Mih\xc3\xa1ly Szil\xc3\xa1gy sta v odgovor vzdignila vstajo. Kralj se je v za\xc4\x8detku junija umaknil na Dunaj in potem v Prago. S seboj je kot ujetnika vzel \xc5\xa1tirinajstletnega Matijo Hunyadija._NEWLINE_23. novembra 1457 je \xc5\xa1e ne osemnajstletni Ladislav nepri\xc4\x8dakovano umrl, malo pred na\xc4\x8drtovano poroko s princeso Magdaleno, h\xc4\x8derko francoskega kralja Karla VII. Govorice, da ga je dal zastrupiti Jurij Podjebradski niso bile nikdar potrjene. Leta 1984 je preiskava ostankov kosti potrdila domnevo, da je kralj bolehal za neko vrsto levkemije. Lahko pa da je umrl od kuge, ki je tedaj razsajala na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem in Poljskem._NEWLINE_Z Ladislavom je izumrla albertinska veja Habsbur\xc5\xbeanov. Njihov vladarski rod so nadaljevali potomci cesarja Friderika III.'