b"\n_START_ARTICLE_\nAchille Baraguey d'Hilliers\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nBaraguey d'Hilliers se je rodil francoskemu revolucionarnemu generalu Louisu Baragueyju d'Hilliersu. Izobrazbo je prejel v Prytan\xc3\xa9e National Militaire ter se nato leta 1806 pridru\xc5\xbeil francoski kopenski vojski. Udele\xc5\xbeil se je Napoleonove invazije na Rusijo, kjer je slu\xc5\xbeil kot pribo\xc4\x8dnik mar\xc5\xa1ala Marmonta; v bitki za M\xc3\xb6ckern je izgubil levo roko. Leta 1815 je bil povi\xc5\xa1an v stotnika in se udele\xc5\xbeil bitke za Quatre Bras. Med leti 1823 in 1825 se je bojeval in bil pozneje garniziran v \xc5\xa0paniji (\xc5\xa0panska dr\xc5\xbeavljanska vojna (1820\xe2\x80\x931823))._NEWLINE_Ponovno se je izkazal med zavzetjem Algiersa leta 1830. \xc4\x8cez \xc5\xa1tiri leta (1834) je bil imenovan za podna\xc4\x8delnika voja\xc5\xa1ke akademije Saint Cyr; leta 1936 je bil povi\xc5\xa1an v g\xc3\xa9n\xc3\xa9ral de brigade in imenovan za poveljnika akademije._NEWLINE_Leta 1841 je bil poslan v Al\xc5\xbeirijo, kjer je bil \xc4\x8dez dve leti povi\xc5\xa1an v g\xc3\xa9n\xc3\xa9ral de division in imenovan za poveljnika Konstantina. A \xc5\xbee leta 1844 je bil upokojen. Njegova upokojitev pa ni bila dolga, saj je bil leta 1847 reaktiviran in bil imenovan za generalnega in\xc5\xa1pektorja pehote. Med francosko revolucijo leta 1848 je bil poslan v Besan\xc3\xa7on. Izvoljen je bil tudi za poslanca ter bil imenovan za poveljnika francoske ekspedicijske sile v Rimu do leta 1851; v tem \xc4\x8dasu je bil tudi francoski veleposlanik pri Svetem sede\xc5\xbeu._NEWLINE_Med leti 1853 in 1854 je bil veleposlanik v Konstantinoplu. Med krimsko vojno je bil poveljnik francoske ekspedicijske sile, ki je delovala na Baltiku. Po zavzetju Bomarsunda je bil povi\xc5\xa1an v mar\xc5\xa1ala Francije in imenovan za senatorja (pozneje je bil tudi podpredsednik senata). Med avstrijsko-sardinsko vojno je bil poveljnik I. korpusa, s katerim je zavzel mesto Solferino. Po vojni je postal poveljnik V. korpusa v Toursu._NEWLINE_Leta 1870 je postal guverner Pariza, a je bil zaradi odkritosti neza\xc5\xbeelen na dvoru in \xc5\xbee istega leta zamenjan. Med francosko-prusko vojno je bil poveljnik I. korpusa (ki je bil pozneje pre\xc5\xa1tevil\xc4\x8den v V. korpus); po koncu vojne ga je Adolphe Thiers imenoval za predsednika preiskovalne komisije o vzrokih francoskega poraza. 6. junija 1878 je naredil samomor."