b'\n_START_ARTICLE_\nAl\xc5\xbeirija\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nAl\xc5\xbeirija, srednja med de\xc5\xbeelami Magreba, je tista, ki je od vseh treh najmanj znana. Je najve\xc4\x8dja afri\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava, ki je po krvavi vojni za neodvisnost odigrala pomembno vlogo v mednarodni politiki, toda njene naravne lepote, kulturno raznolikost in zgodovinsko bogastvo je turizem \xc5\xa1ele za\xc4\x8del odkrivati. _NEWLINE_Iz imena glavnega mesta Al\xc5\xbeira je izpeljano ime de\xc5\xbeele lahko razlo\xc5\xbeimo tako, da razumemo Al\xc5\xbeirijo kot \xc5\xa1ir\xc5\xa1e zaledje mesta Al\xc5\xbeira. Preostala tri ve\xc4\x8dja mesta so postala kolikor toliko pomembna \xc5\xa1ele z industrializacijo po pridobitvi neodvisnosti._NEWLINE_Samo ime glavnega mesta (arabsko: El Jazair) pomeni preprosto "Otoka" in se nana\xc5\xa1a na dva majhna otoka, ki le\xc5\xbeita pred starim delom mesta Al\xc5\xbeira. Tako kot \xc5\xa1tevilna druga severnoafri\xc5\xa1ka mesta je tudi Al\xc5\xbeir nastal iz rimskega naselja._NEWLINE_Berberski doma\xc4\x8dini so imeli \xc5\xbee v 3. in 2. tiso\xc4\x8dletju pr. n. \xc5\xa1t. visoko razvito kulturo z lastno pisavo, ki jo v nespremenjeni obliko \xc5\xa1e danes uporabljajo Tuaregi. Od 12. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. so Feni\xc4\x8dani iz vzhodnega Sredozemlja tudi na obali dana\xc5\xa1nje Al\xc5\xbeirije ustanavljali trgovske kolonije, ki pa so pri\xc5\xa1le po propadu feni\xc4\x8danskih mati\xc4\x8dnih mest pod vladavino mogo\xc4\x8dne trgovske sile Kartagine. Potem ko so Rimljani leta 146 pr. n. \xc5\xa1t. Kartagino razdejali in si podredili numidijska kraljestva, so postala mesta z zaledjem vred rimska provinca (46 pr. n. \xc5\xa1t.). \xc5\xa0tevilne, deloma dobro ohranjene razvaline rimskih garnizijskih mest in drugih naselij (Timgad, Djemila, Tipasa itd.) pri\xc4\x8dajo o razcvetu de\xc5\xbeele pod Rimljani. Rimljanom so po zatonu njihove dr\xc5\xbeave sledili Vandali (429 - 534) in Bizantinci (od 534), ki pa niso zmogli zadr\xc5\xbeati vdora Arabcev. V islam spreobrnjeni Arabci so se sredi 7. stoletja raz\xc5\xa1irili iz Egipta na zahod in si nekaj desetletjih podredili ves Magreb. Od leta 1519 je bila Al\xc5\xbeirija pod tur\xc5\xa1ko oblastjo, pozneje pa je dokon\xc4\x8dno postala del osmanskega cesarstva. Turki so Al\xc5\xbeir povzdignili v glavno mesto de\xc5\xbeele, ki so jo obvladovali, in utrdili so njene meje na vzhodu in zahodu. Vsekakor pa so komajda kaj vplivali na njeno notranjost._NEWLINE_Preden so Francozi osvojili Al\xc5\xbeirijo, je od leta 1816 od\xc5\xa1lo tja nekaj angle\xc5\xa1kih in francoskih kazenskih ekspedicij proti tur\xc5\xa1kim morskim roparjem. Junija 1830 je zahodno od Al\xc5\xbeira naposled pristala francoska armada, ki je \xc5\xa1tela 37000 mo\xc5\xbe, in v nekaj tednih zasedla mesta Al\xc5\xbeir, Oran (Vahran) in Annabo (Bone, Annabah). Ko pa so Francozi za\xc4\x8deli \xc5\xa1iriti obmo\xc4\x8dje svoje oblasti, je Amir Abd Al Kader (1808 - 1883) organiziral oboro\xc5\xbeen odpor in vodil proti Francozom \xc2\xbbsveto vojno\xc2\xab. Francozi so osvojili ves sever de\xc5\xbeele z oddaljenim zaledjem Tellskega Atlasa vred \xc5\xa1ele leta 1847. Emir se jim je moral ukloniti, vendar ga odtlej slavijo kot al\xc5\xbeirskega narodnega junaka._NEWLINE_\xc5\xbde v \xc5\xa1tiridesetih letih 19. stoletja so za\xc4\x8deli Al\xc5\xbeirijo po\xc4\x8dasi kolonizirati francoski naseljenci, ki so z doma\xc4\x8do delovno silo uredili velika kme\xc4\x8dka posestva. V znamenje trajne lastninske pravice je \xc5\xbee francoska ustava iz leta 1848 razglasila Al\xc5\xbeirijo za "francosko ozemlje", torej za del mati\xc4\x8dne domovine. Ko so Francozi leta 1870 izgubili vojno z Nemci, je pri\xc5\xa1el v Al\xc5\xbeirijo nov val priseljencev, okrog 500 000 Alza\xc4\x8danov in Lotarin\xc5\xbeanov, ki so nato pove\xc4\x8dali predvsem vinogradni\xc5\xa1ke povr\xc5\xa1ine. Francozi so med letoma 1880 in 1920 vzpostavili nadzor nad vso al\xc5\xbeirsko Saharo z ve\xc4\x8d kazenskimi ekspedicijami proti upornim Tuaregom. \xc5\xa0tevilo Evropejcev v Al\xc5\xbeiriji je nenehno raslo zaradi novih priseljencev in je v tridesetih letih doselo milijon, od katerega pa je bila samo polovica francoskega izvora._NEWLINE_Evropejce je za\xc4\x8detek vstaje 1. novembra 1954 presenetil pribli\xc5\xbeno toliko, kolikor je bila narodna zavest med doma\xc4\x8dini manj\xc5\xa1a kot v protektoratih Maroku in Tuniziji. Francozi sprva sploh niso bili pripravljeni popu\xc5\xa1\xc4\x8dati politi\xc4\x8dnim zahtevam Al\xc5\xbeircev in so odgovorili na ustanovitev Fronte za nacionalno osvoboditev (FLN) z najbolj grobimi policijskimi in voja\xc5\xa1kimi ukrepi. Charles de Gaulle (1890 - 1970), ki je pri\xc5\xa1el maja 1958 na oblast tudi s podporo al\xc5\xbeirskih Francozov, je moral kmalu spoznati, da je spopad mogo\xc4\x8de re\xc5\xa1iti samo s politi\xc4\x8dnimi sredstvi. Zato se je za\xc4\x8del pogajati s FLN oziroma njeno vlado v tujini. V zadnjem obdobju vojne francoska vojska skorajda ni ve\xc4\x8d nastopala, zato pa je teroristi\xc4\x8dna \xc2\xbbtajna armada\xc2\xab\xc2\xa0OAS evropskih priseljencev posku\xc5\xa1ala z uni\xc4\x8devanjem in atentati pustiti za seboj \xc4\x8dim ve\xc4\x8d ru\xc5\xa1evin in politi\xc4\x8dne zmede. Ko so marca 1962 sklenili pogodbo o neodvisnosti, so Francozi v nekaj mesecih zapustili de\xc5\xbeelo, ki je postala samostojna 3. julija 1962._NEWLINE_Pomanjkanje strokovnjakov na vseh podro\xc4\x8djih pa tudi politi\xc4\x8dni boj za oblast sta mo\xc4\x8dno ovirala obnvljanje Al\xc5\xbeirije. Po letu 1965, ko je Houari Boumedienne (1925\xe2\x80\x931978) z dr\xc5\xbeavnim udarom strmoglavil dotedanjega predsednika dr\xc5\xbeave Ahmeda Ben Bello (1916\xe2\x80\x932012), je kot enotna stranka nastopajo\xc4\x8da FLN stabilizirala svoj polo\xc5\xbeaj. Z dohodki od \xc4\x8drpanja nafte so v de\xc5\xbeeli obenem dosegli tudi skromno blaginjo.'