b'\n_START_ARTICLE_\nBoris Ziherl\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v Trstu, a se je z materjo Ano kmalu preselil v \xc5\xa0kofjo Loko, od koder je bila doma, kasneje pa v Ljubljano. 1929 bil sprejet v SKOJ, 1930 v Komunisti\xc4\x8dno partijo Jugoslavije. \xc5\xbde takrat je za\xc4\x8del objavljati \xc4\x8dlanke, pod katere se je podpisoval s psevdonimoma B. Lo\xc4\x8dan in Stanko Dornik. 1932 se je vpisal na Pravno fakulteto v Ljubljani (absolutorij 1941), delal v ilegalnem \xc5\xa1tudentskem gibanju in se ukvarjal s publicistiko, 1932 postal \xc4\x8dlan PK KPJ za Slovenijo. 1934 je bil obsojen po zakonu o za\xc5\xa1\xc4\x8diti dr\xc5\xbeave na 4 leta zapora, ki jih je pre\xc5\xbeivel v  Sremski Mitrovici in tam prou\xc4\x8deval histori\xc4\x8dni materializem ter slovensko kulturno in politi\xc4\x8dno zgodovino. 1940 je postal \xc4\x8dlan CK KPS. _NEWLINE_Aprila 1941 je kot eden komunisti\xc4\x8dnih predstavnikov sodeloval na ustanovnem sestanku OF, nato ilegalno (z imenom Gorazd) deloval v Ljubljani, predvsem v  agitpropu CK KPS, 1943 je od\xc5\xa1el v partizane v Polhograjske Dolomite, predaval in vodil partijsko \xc5\xa1olo v Ko\xc4\x8devskem Rogu, bil 1944 namestnik direktorja Znanstvenega instituta pri SNOS (poverjenik za prosveto), od avgusta 1944 \xc4\x8dlan propagandnega oddelka Vrhovnega \xc5\xa1taba NOV in POJ na  Visu, septembra med borci prekomorskih brigad v Bariju (Italija), od oktobra 1944 v Beogradu pri agitpropu CK KPJ (sour. Borbe 1944\xe2\x80\x935). 1945/46 je bil predstavnik CK KPJ pri CK VKP(b) v Moskvi, od 1946 v Beogradu predsednik komiteja za \xc5\xa1ole in znanost pri vladi FLRJ, tam 1947\xe2\x80\x9349 delal v agitpropu CK KPJ ter 1947/48 urejal glasilo Informbiroja "Za trajen mir, za ljudsko demokracijo" ter se ob resoluciji Informbiroja proti Jugoslaviji sprva postavil na Stalinovo stran, \xc5\xa1ele po dolgem Kidri\xc4\x8devem prepri\xc4\x8devanju je popustil. 1949\xe2\x80\x9350 je bil direktor (tudi soustanovitelj) Instituta za dru\xc5\xa1tvene nauke v Beogradu, ki je bil razpu\xc5\xa1\xc4\x8den zaradi pretiranega dogmatizma. Ko se je 1950 vrnil v Ljubljano, je postal minister za znanost in kulturo LRS, nato 1953 predsednik ideolo\xc5\xa1ke komisije CK ZKS in obenem redni profesor za teorijo dru\xc5\xbebenih ved na Filozofski fakulteti v Ljubljani; 1954\xe2\x80\x9356 tudi predsednik univerzitetnega sveta ljubljanske univerze, na kateri je ustanovil in 1959\xe2\x80\x9364 kot prvi direktor vodil In\xc5\xa1titut za sociologijo in filozofijo; od 1960 je predaval ob\xc4\x8do sociologijo /kulture na novoustanovljenem oddelku za sociologijo na ljubljanski FF, \xc4\x8digar prvi predstojnik je bil do 1964, ko je kot profesor marksisti\xc4\x8dne filozofije in sociologije pre\xc5\xa1el na Visoko \xc5\xa1olo za politi\xc4\x8dne vede (kasnej\xc5\xa1o FSPN oz. dana\xc5\xa1njo FDV) v Ljubljani, kjer je predaval \xc5\xbee od njene ustanovitve 1961 do svoje smrti. Mdr. je bil poslanec republi\xc5\xa1ke in 1947\xe2\x80\x9367 zvezne skup\xc5\xa1\xc4\x8dine; 1948\xe2\x80\x9368 \xc4\x8dlan CK ZKS (od 1954 tudi \xc4\x8dlan izvr\xc5\xa1nega komiteja oz. po 1966 predsedstva CK ZKS), 1952\xe2\x80\x9369 in spet od 1974 je bil \xc4\x8dlan CK ZKJ; od 1963 \xc4\x8dlan Sveta federacije. Sprejet je bil v \xc4\x8dlanstvo SAZU (od 1949 dopisni in 1958 redni \xc4\x8dlan, zadnje leto pred smrtjo je bil tudi njen podpredsednik - od 1975). Prejel je spomenico 1941 in \xc5\xa1tevilna odlikovanja, mdr. red junaka socialisti\xc4\x8dnega dela (1970), dvakrat Pre\xc5\xa1ernovo nagrado (1950 in 1958) ter nagrado AVNOJ-a (1972). _NEWLINE_Kot visok partijski in dr\xc5\xbeavni funkcionar in eden glavnih komunisti\xc4\x8dnih ideologov, je po vzoru iz Stalinove Sovjetske zveze vplival na oblikovanje nove, socialisti\xc4\x8dne umetnosti. Ob ocenjevanju slovenske umetnosti je izhajal iz normativnih postavk sovjetskih estetikov. Menil je, da so se slovenski predvojni umetniki lo\xc4\x8dili od ljudstva in slu\xc5\xbeili le zabavi vladajo\xc4\x8dih slojev. Umetnost predvojnih slovenskih ustvarjalcev je zatrl in jo ozna\xc4\x8dil za\xc2\xa0\xc2\xbbkapitalisti\xc4\x8dno umetnost\xc2\xab. Po njegovem mnenju je bilo potrebno obsoditi\xc2\xa0\xc2\xbbizprijeni impresionizem in ekspresionizem ter smeri, ki so sledile: kubizem, futurizem in nadrealizem\xc2\xab. Zavzemal se je za uveljavitev sovjetske umetnosti v prvih letih po vojni. Ukvarjal se je z zgodovino, zgodovino marksizma in filozofije; bil je organizator samostojnega \xc5\xa1tudija sociologije, pobudnik raziskovanja sociologije kulture v Sloveniji in prvi predstojnik oddelka za sociologijo na Filozofski fakulteti v Ljubljani. Velja za marskisti\xc4\x8dnega teoretika, ki je svoja idejna na\xc4\x8dela povezoval s politi\xc4\x8dnim delovanjem in ideolo\xc5\xa1kimi nalogami Komunisti\xc4\x8dne partije/ZK. Odmevne so bile njegove polemike z idealisti\xc4\x8dnimi filozofi (Ale\xc5\xa1 U\xc5\xa1eni\xc4\x8dnik, France Veber) ter o umetnosti in ideologiji (Josip Vidmar), realizmu v umetnosti, dekadenci, eksistencializmu. _NEWLINE_Po njem so leta 1976 poimenovali ljubljansko Osnovno \xc5\xa1olo Borisa Ziherla,, ki se je kasneje (1997) preimenovala v O\xc5\xa0 Be\xc5\xbeigrad in ulico v ljubljanskem predmestju Trnovo. V aleji znamenitih Lo\xc4\x8danov v \xc5\xa0kofji Loki od leta 2004 stoji njegov doprsni kip.'