b'\n_START_ARTICLE_\nSkrinja Treh kraljev, K\xc3\xb6ln\n_START_PARAGRAPH_\nSkrinja Treh kraljev (nem\xc5\xa1ko Dreik\xc3\xb6nigsschrein) je relikviarij s kostmi svetopisemskih kraljev, znanih kot Sveti trije kralji ali Trije modreci. Skrinja je velik pozla\xc4\x8den in okra\xc5\xa1en sarkofag, postavljen nad visoki oltar in za njim v stolnici v K\xc3\xb6lnu. Pomeni vrhunec mozanske umetnosti (nem\xc5\xa1ko Maasl\xc3\xa4ndische Kunst \xe2\x80\x93 regionalni slog umetnosti iz doline reke Moze (Meuse) v dana\xc5\xa1nji Belgiji, na Nizozemskem in v Nem\xc4\x8diji) in je najve\xc4\x8dji relikviarij v zahodnem svetu.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nLegenda pripoveduje, da so bile relikvije magov najprej v Konstantinoplu. Evstorgij I., mestni \xc5\xa1kof, jih je nato prinesel v Milano, ko mu jih je leta 314 zaupal cesar Konstantin.  Iz Milana jih je odnesel sveti rimski cesar Friderik I. Barbarossa in jih predal nad\xc5\xa1kofu v K\xc3\xb6lnu Rainaldu iz Dassla osem stoletij pozneje, to je leta 1164. Od tedaj so ljudje zaradi njih stalno romali v K\xc3\xb6ln._NEWLINE_"V \xc4\x8dasu k\xc3\xb6lnskega nad\xc5\xa1kofa Filipa I. iz Heinsberga je bila zgrajena skrinja treh kraljev. To so povedali nekateri o\xc4\x8dividci, ki so bili prisotni, ko so bili vsi trije magi dani v skrinjo," Vita Eustorgii._NEWLINE_Dele skrinje je zasnoval znameniti srednjeve\xc5\xa1ki zlatar Nikolaj iz Verduna, ki je za\xc4\x8del delo leta 1180 ali 1181. Ima zapletene zlate skulpture prerokov in apostolov ter prizore iz Kristusovega \xc5\xbeivljenja. Skrinja je bila kon\xc4\x8dana okoli leta 1225._NEWLINE_Okoli leta 1199 je dal kralj Oto IV. narediti tri zlate krone za tri modrece kot darilo cerkvi v K\xc3\xb6lnu: "Otto rex coloniensis curiam celebrans tres Coronas de Auro capitibus trium magorum imposuit; MGSS 17, 292. Zaradi pomembnosti sveti\xc5\xa1\xc4\x8da in stolnice za kasnej\xc5\xa1i razvoj mesta so v grbu K\xc3\xb6lna \xc5\xa1e vedno tri krone, ki simbolizirajo tri kralje._NEWLINE_Gradnja sedanje stolnice se je za\xc4\x8dela leta 1248 in je postala dom te pomembne relikvije. Kon\xc4\x8dana je bila  632 let pozneje in je zdaj najve\xc4\x8dja gotska cerkev v severni Evropi._NEWLINE_20. julija 1864 je bilo sveti\xc5\xa1\xc4\x8de odprto in ostanki Treh kraljev in kovanci Filipa I., k\xc3\xb6lnskega nad\xc5\xa1kofa, so bili odkriti. Poro\xc4\x8dilo o\xc4\x8dividca se glasi:_NEWLINE_"V posebnem prostoru sveti\xc5\xa1\xc4\x8da so skupaj z ostanki starih ali plesnivih povojev, bolj podobnih bisusu (to je redka fina lanena tkanina, znana tudi kot morska svila), poleg kosov aromatske smole in podobnih snovi \xc5\xa1tevilne kosti treh oseb, ki so bile shranjene pod vodstvom ve\xc4\x8d strokovnjakov. Lahko sestavljajo skoraj popolna telesa: eno v zgodnji mladosti, drugo v obdobju zgodnji mo\xc5\xa1kosti, tretje je bilo precej staro. Prilo\xc5\xbeena sta dva srebrna kovanca, a je samo ena stran obdelana; eden, verjetno iz \xc4\x8dasa Filipa I. iz Heinsberga, prikazuje cerkev, drugi prikazuje kri\xc5\xbe skupaj z me\xc4\x8dem pristojnosti in \xc5\xa1kofovsko palico na obeh straneh." _NEWLINE_Kosti so bile ovite v belo svilo in polo\xc5\xbeene v skrinjo.\n_START_SECTION_\nVelikost in konstrukcija\n_START_PARAGRAPH_\nSkrinja Treh kraljev je pribli\xc5\xbeno 110 cm \xc5\xa1iroka, 153 cm visoka in 220 cm dolga, tehta 500 kg. Oblikovana je kot bazilika: dva sarkofaga stojita drug poleg drugega, tretji sarkofag se naslanja na slemenu. Konci so v celoti pokriti, tako da ni videti prostora med sarkofagi. Osnovna konstrukcija je  iz lesa, prekrita s filigransko obdelanim zlatom in srebrom, emajlom in ve\xc4\x8d kot 1000 dragulji in biseri. To so \xc5\xa1tevilne kameje in geme, nekaj predkr\xc5\xa1\xc4\x8danskih. Na skrinji je 74 figur v visokem reliefu.\n_START_SECTION_\nDalj\xc5\xa1a stran\n_START_PARAGRAPH_\nShema dalj\xc5\xa1e strani skrinje je navpi\xc4\x8dno razdeljena v \xc5\xa1tiri pasove: ustrezna spodnja stranica, stre\xc5\xa1na povr\xc5\xa1ina stranice, stranica zgornjega nadstropja in streha nad zgornjim nadstropjem. Ustrezajo kronologiji kr\xc5\xa1\xc4\x8danske zgodovine odre\xc5\xa1enja: v spodnji vrstici sedi na vsaki strani \xc5\xa1est prerokov Stare zaveze, v sredini sta sedmi figuri kralj Salomon in David. Zato se opisuje dalj\xc5\xa1a stran kot Salomonova ("levo" ali "heraldi\xc4\x8dno desno") in Davidova ("desno" ali "heraldi\xc4\x8dno levo"). Salomona spremljajo Ezekiel, Habakuk, visoka duhovnika Aron in Joel, Amos in Naum, Davida pa Daniel, Joahim, Jeremija in Obadija, Jona in Mojzes. Figure so obdane z arkadami, kjer so majhne lite skulpture, ki poosebljajo kr\xc5\xa1\xc4\x8danske kreposti (Salomonova stran: milost, previdnost, usmiljenje, dobrota, modrost, enotnost, pokor\xc5\xa1\xc4\x8dina, na Davidovi strani: devi\xc5\xa1kost, poni\xc5\xbenost, ubogljivost, zmernost, miroljubnost, prizanesljivost).  Ti kipi so danes pritrjeni nad arkadami v zgornjem nadstropju._NEWLINE_Bo\xc4\x8dna streha, obrnjena v prvem nadstropju, spredaj ka\xc5\xbee devet okroglih medaljonov, ki prikazujejo prizore iz Kristusovega \xc5\xbeivljenja, a nimajo  zgodovinske vrednosti._NEWLINE_Navpi\xc4\x8dne stranice nadstropja ka\xc5\xbeejo \xc5\xa1est sede\xc4\x8dih apostolov, v sredini je seraf ali kerub. Apostoli imajo plasti\xc4\x8dno oblikovane arhitekturne modele v svojih rokah, ki simbolizirajo sede\xc5\xbee \xc5\xa1kofij ali lokalne cerkve. Na strani Salomona je seraf obdan s Petrom, Andrejem, Jakobom mlaj\xc5\xa1im, Janezom, Juda Tadej in Toma\xc5\xbeem, na Davidovi strani je kerub s Pavlom, Matejem, Jernejem, Jakobom starej\xc5\xa1im, Simonom in Filipom. _NEWLINE_Dalj\xc5\xa1a stranica je sklenjena z zgornjo po\xc5\xa1evno stre\xc5\xa1no povr\xc5\xa1ino, predstavitev apokalipse Janeza, sodni dan in vse vrste telesnih metafor, usmerjenih v prihodnje vstajenje, ki jih vsebuje, pa so bili izgubljeni po zamenjavi leta 1794.\n_START_SECTION_\nSprednja stran\n_START_PARAGRAPH_\nBo\xc4\x8dna sprednja ali kon\xc4\x8dna stran je bila verjetno prvotno podobna zadnji razdeljeni, tako da bi bila zgradba skrinje videti kot trojni sarkofag. Leta 1200 pa so med tlemi in prvim nadstropjem odstranili dodano sklepno plo\xc5\xa1\xc4\x8do; ko so jo odprli, se je v ozadju pokazala bogato okra\xc5\xa1ena re\xc5\xa1etka. Danes se plo\xc5\xa1\xc4\x8da odstrani samo 6. januarja ob prazniku treh kraljev in ob posebnih prilo\xc5\xbenostih._NEWLINE_Pritli\xc4\x8dje sprednje strani je razdeljeno s tremi arkadami. V sredini je Devica Marija na prestolu z detetom Jezusom, z leve se trije modreci priklanjajo. Za njimi sledi na dolo\xc4\x8deni razdalji druga slika, ki ka\xc5\xbee kot \xc4\x8detrtega kralja Ota IV. Leta 1200 je namre\xc4\x8d podaril tri zlate krone za tri lobanje relikvij. Pretopili so jih leta 1803. Na desni strani Marijine scene je predstavljen Jezusov krst. Umetnostni zgodovinar Rolf Lauer poudarja, da se zbirka na eni strani s prizori iz Kristusovega \xc5\xbeivljenja nadaljuje na po\xc5\xa1evni strehi dalj\xc5\xa1e strani na drugi strani. Krst Kristusa in Svete tri kralje so v prej\xc5\xa1njih \xc4\x8dasih praznovali isti dan, 6. januarja. Poudarja tudi, da je vpra\xc5\xa1anje kronanja s krstom kot simbol kraljevega maziljenja  prikazan enakovredno \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denju treh kraljev. _NEWLINE_Prizori v pritli\xc4\x8dju se dopolnjujejo s skupino figur v zgornjem nadstropju nad sklepno plo\xc5\xa1\xc4\x8do: Kristusa sodnika spremljata v loku arkade dva angela, krona med kelihom in pateno v rokah  kot simbol Jezusa kralja in duhovni\xc5\xa1tva. Nad nadangelom Gabrielom sta bila prvotno prikazana Mihael in Rafael; ohranjena sta Gabriel in Rafael; Mihaela so leta 1684 nadomestili s topazom.\n_START_SECTION_\nHrbtna stran\n_START_PARAGRAPH_\nZadnji del skrinje ka\xc5\xbee v spodnjem nadstropju detelji\xc4\x8dasto arkado pod levim dvokapnim zatrepom bi\xc4\x8danje Kristusa, desno je kri\xc5\xbeanje z Marijo in apostolom Janezom. Tukaj se nadaljuje Kristusov cikel s stranske stene. Med dvema prizoroma je lik preroka Jeremije ali Izaije (napis Jeremias, v besedilu v zvitku pa je Izaija)._NEWLINE_Nad bi\xc4\x8dem so kro\xc5\xbene ni\xc5\xa1e v sredi poosebljenje potrpe\xc5\xbeljivosti, kot Patientia in dva \xc5\xbealujo\xc4\x8da angela, na ustreznem mestu nad kri\xc5\xbeanjem je simbol sonca in lune in angel z napisom INRI. Na vrhu dvokapne stene stojijo kronani Kristus in dva mu\xc4\x8denca Feliks Afri\xc5\xa1ki in Nabor. Prizor je dopolnjen v zatrepu s tremi figurami kreposti vere, upanja in ljubezni._NEWLINE_V osrednjem trikotnem polju med tlemi in kon\xc4\x8dnim zatrepom je plasti\xc4\x8dna polfigura \xc5\xa1kofa z mitro. Verjetno naj bi bil Rainald iz Dassla kot "prevajalec", to je skrbnik relikvije.\n_START_SECTION_\nDatacija, umetniki in nastanek\n_START_PARAGRAPH_\nDokumenti ali primarni viri in sklici ali umetnikovi podatki niso znani. Pri raziskavah so nastali razli\xc4\x8dni pogledi o izvoru in avtorstvu posameznih elementov. Erika Zwierlein-Diehl in Rolf Lauer sta leta 2002 in 2006 opisala stanje raziskav. _NEWLINE_Zaradi razli\xc4\x8dnih tehnik, ki so bile uporabljene pri skrinji, in raznih slogovnih razlik se domneva, da je ni izdelal samo en umetnik, ampak nekaj specializiranih delavnic.  Kompleks dale\xc4\x8d presega lokalne tradicije za relikviarije zunaj programske sheme, je glasen Rolf Lauer, \xc4\x8deprav se stolni\xc4\x8dni teolog kot avtor dobro zaveda pomena relikvij v teologiji._NEWLINE_V dveh dokumentih iz 13. stoletja lahko ugotovimo, da je nad\xc5\xa1kof Filip iz Heinsberga dal relikvije v skrinjo najpozneje do leta 1191, ko je umrl, tako da je bila skrinja takrat \xc5\xbee pripravljena. To je najzgodnej\xc5\xa1e glede na predpostavljeno avtorstvo Nikolaja iz Verduna kot enega najpomembnej\xc5\xa1ih umetnikov relikviarijev: to se lahko doka\xc5\xbee s podpisom, da je leta 1181 \xc5\xa1e delal v Klosterneuburgu in je \xc5\xa1ele po tem pri\xc5\xa1el v K\xc3\xb6ln. Najpozneje leta 1205 se je umetnik ponovno ukvarjal z Marijino skrinjo v Tournaiu, kar pomeni, da ga takrat ni bilo ve\xc4\x8d v K\xc3\xb6lnu. Zaradi primerjave sloga z verdunskim oltarjem je Otto von Falke leta 1905 prvi\xc4\x8d primerjal figure prerokov v K\xc3\xb6lnu in skrinjo Treh kraljev ter ugotovil, da so zagotovo Nikolajeve. Ve\xc4\x8d dokazov, da je bil Nikolaj iz Verduna v tem \xc4\x8dasu v K\xc3\xb6lnu, je skrinja v samostanu nad\xc5\xa1kofa Anna II. iz K\xc3\xb6lna v bli\xc5\xbejem Siegburgu iz leta 1183, ki mu jo tudi delno pripisujejo, in dejstvo, da so bili vtisnjeni \xc5\xbeigi enaki pri verdunskem oltarju, skrinji Treh kraljev in Marijini skrinji.\n_START_SECTION_\nKraja leta 1574 in popravilo\n_START_PARAGRAPH_\nPomemben dogodek, povezan z zgodovino skrinje Treh kraljev, je kraja 28. januarja 1574, v kateri je bila med drugimi zakladi ukradena velika kameja, tako imenovana Ptolemejeva kameja, ki je bila osrednji biser sredi odstranljive sklepne plo\xc5\xa1\xc4\x8de na sprednji strani skrinje. Dogodek je med drugim opisal Hermann Weinsberg v svoji Me\xc5\xa1\xc4\x8danski kroniki (B\xc3\xbcrgerchronik). Krivca niso nikoli ujeli in kameja je bila izgubljena za stoletja. Leta 1952 sta Joseph Hoster in Eduard Neuffer odkrila, da je danes Ptolemejeva kameja iz okoli 278 pr. n. \xc5\xa1t. v Zgodovinskoumetnostnem muzeju na Dunaju. Ukraden kamen iz K\xc3\xb6lna je prav tak. 13 let po kraji je o\xc4\x8ditno pristala v zbirki vojvode Gonzage iz Mantove. Ko je Mantovo leta 1630 v nasledstveni vojni premagala cesarska vojska in je bila oplenjena, je pri\xc5\xa1la v last Franca Alberta Sa\xc5\xa1kega. 1668/69 je angle\xc5\xa1ki popotnik opisal kamejo v cesarski zbirki na Dunaju._NEWLINE_Johannes Walschartz, odgovoren za varovanje skrinje, je leta 1597 zapustil vsoto denarja za obnovo \xc5\xa1kode, nato pa je bila plo\xc5\xa1\xc4\x8da opremljena s citrinom kot nadomestek za kamejo. Druga popravila v tem \xc4\x8dasu niso dokazana.\n_START_SECTION_\nRestavriranje v 18. stoletju\n_START_PARAGRAPH_\nV 17. stoletju je bila skrinja polo\xc5\xbeena v baro\xc4\x8dni marmorni mavzolej in so bila razli\xc4\x8dna nedolo\xc4\x8dena popravila dokumentirana. Ve\xc4\x8dja dela na sprednjem koncu so bila izvedena med letoma 1749 in 1750, delo stolni\xc4\x8dnega kova\xc4\x8da Johanna Rohra. Za oceno, kaj je bilo narejeno v tem obdobju, je uporabna primerjava z obi\xc4\x8dajno sliko skrinje na tako imenovanem Sch\xc3\xb6nemannovem listu, tiskanem za romarje iz leta 1671 s podrobnim katalogom J. P. N. M. Vogla z naslovom Zbirka veli\xc4\x8dastnih plemenitih kamnin, s katerimi je skrinja Treh modrecev v k\xc3\xb6lnski stolnici okra\xc5\xa1ena (Sammlung der pr\xc3\xa4chtigen Edelgesteinen womit der Kasten der dreyen heiligen Weisen K\xc3\xb6nigen in der hohen Erz-Domkirche zu K\xc3\xb6ln ausgezieret ist. )._NEWLINE_Pri obnovi je Rohr zato verjetno tri manj\xc5\xa1e krone, ki so bile leta 1671 \xc5\xa1e vedno spredaj med \xc5\xa1pranjami z oblikovanimi oboki v pritli\xc4\x8dju, nadomestil z dragulji in kamejami ter dodal ve\xc4\x8d novih \xc4\x8dlenov z drugih lokacij.  Vogel je katalogiziral 266 draguljev.\n_START_SECTION_\nSkrinja v domi\xc5\xa1ljiji\n_START_PARAGRAPH_\nV romanu Baudolino (2000) je Umberto Eco opisal odkritje in darovanje relikvij treh kraljev kot potegav\xc5\xa1\xc4\x8dino 12. stoletja._NEWLINE_V romanu Map of Bones (2005) Jamesa Rollinsa je v skrinji zlato v enovalentnem stanju, ki so ga ustvarili magi, ne pa svete relikvije._NEWLINE_V romanu \xc5\xa0kof in Trije kralji mora \xc5\xa1kof detektiv o\xc4\x8de John Blackwood "Blackie" Ryan razre\xc5\xa1iti skrivnostno krajo skrinje (Andrew Greeley, 1998).'