b'\n_START_ARTICLE_\nProtipape\xc5\xbe Nikolaj V.\n_START_SECTION_\nIzob\xc4\x8deni cesar in protipape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\n17. januarja 1328 je v Rimu Ludvik prejel cesarsko krono iz rok voditelja napada na Bonifacija VIII. v Anagniju 7. septembra 1303 Sciara Colonna, ki je v igranem postopku naslednjega dne razglasil Janeza XXII. za heretika in zatiralca Cerkve; pape\xc5\xbeevo slamnato lutko so javno za\xc5\xbegali. Ludvik se je v Rimu dal izvoliti za cesarja od rimskega senada, pri Svetem Petru pa sta ga kronala \xc5\xa1kofa iz Alerie in Castella. Aprila je sklical zborovanje, kjer je odstavil pape\xc5\xbea Janeza XXII in bodo\xc4\x8demu protipape\xc5\xbeu dolo\xc4\x8dil, da bo moral stalno bivati v mestu Rimu, ki ga ne bo smel zapustiti za ve\xc4\x8d ko dva dni brez dovoljenja.  Zbor rimskih duhovnikov in laikov je izvolil za (proti)pape\xc5\xbea Petra Rinalduccija; posvetil ga je v Stari baziliki svetega Petra v Rimu na Vnebohod, dne 12. maja 1328, bene\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof Ildebrandino Conti . Znamenji pape\xc5\xa1ke oblasti \xe2\x80\x93 ribi\xc4\x8dev prstan in pape\xc5\xa1ki pla\xc5\xa1\xc4\x8d, mu je izro\xc4\x8dil cesar in ga imenoval za Nikolaja V.  _NEWLINE_Na Binko\xc5\xa1ti \xe2\x80\x93 deset dni pozneje, torej 22. maja 1328  - je pri\xc5\xa1lo na vrsto dvojno kronanje. Cesar in pape\xc5\xbe sta se odpravila s spremstvom do Laterana in k baziliki svetega Petra v Vatikanu. Tam je kronal Ludvika IV. Bavarskega za svetorimskega cesarja, on pa njega za pape\xc5\xbea: to naj bi pomenilo slogo in uravnote\xc5\xbeenost med vrhovno \xc4\x8dasno in duhovno oblastjo v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu. Novi pape\xc5\xbe si je takoj uredil upravo in pisarno, penitenciarijo in Roto. 15. maja 1328 je imenoval \xc5\xa1est novih kardinalov, ki jim je pridru\xc5\xbeil \xc5\xa1e tri. 27. maja je odstavil pape\xc5\xbea Janeza XXII. pod obto\xc5\xbebo herezije ter ukinil nadarbine vsem klerikom, ki bi podpirali avinjonskega pape\xc5\xbea. _NEWLINE_\xc5\xbde 4. avgusta je Ludvik Bavarski skupaj s svojim protipape\xc5\xbeem Nikolajem moral be\xc5\xbeati iz Rima, ki so se mu bli\xc5\xbeale \xc4\x8dete neapeljskega kralja Roberta An\xc5\xbeujskega; zaradi visokih davkov se mu je pridru\xc5\xbeilo tudi rimsko ljudstvo. Najprej sta se morala umakniti v Viterbo, a \xc5\xbee decembra 1328 je nuncij za\xc4\x8del voja\xc5\xa1ki pohod zoper Viterbo in ni bil varen ve\xc4\x8d niti tu ter je od\xc5\xa1el v  Corneto.  _NEWLINE_Nikolaj se je potem umaknil v Grosseto in nato v Piso, kjer ga je varoval cesarjev namestnik. 19. februarja 1329 je Nikolaj predsedoval odvratnemu obredu na Piazza dei Miracoli pred pi\xc5\xbeansko stolnico: slamnato lutko, ki je predstavljala Janeza XXII.  in je bila oble\xc4\x8dena v pape\xc5\xa1ka obla\xc4\x8dila, je najprej obsodil kot heretika, nato slekel pontifikalnih obla\xc4\x8dil, ji odvzel naslov in jo nato izro\xc4\x8dil v sodbo dr\xc5\xbeavni oblasti, da bi bila \xc2\xbbse\xc5\xbegana\xc2\xab._NEWLINE_Toda tudi zakoniti pape\xc5\xbe ni miroval: aprila 1329 je izob\xc4\x8dil svojega tekmeca Nikolaja, ki ga je tudi cesar pustil na cedilu in se umaknil dokon\xc4\x8dno v Nem\xc4\x8dijo. Protipape\xc5\xbe je tedaj pobegnil h grofu Bonifaciju Donorticu blizu Piombina. Ko mu je pravi pape\xc5\xbe zagotovil spravo, se je odpovedal pape\xc5\xa1tvu 25. julija 1330 in se najprej spovedal svojih grehov pi\xc5\xbeanskemu nad\xc5\xa1kofu; nato je odpotoval in prispel 24. avgusta 1330 v Avignon, kjer je opravil spoved tudi pred pape\xc5\xbeem in dobil naslednji dan odvezo od grehov ter izob\xc4\x8denja.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe ga je zadr\xc5\xbeal v svoji pala\xc4\x8di v Avignonu v \xc4\x8dastnem priporu, kjer je ostal do svoje smrti 16. oktobra 1333.  Pokopan je v cerkvi manj\xc5\xa1ih bratov konventualcev v Avignonu.'