b'\n_START_ARTICLE_\nPo kopanju; \xc5\xbeenska se bri\xc5\xa1e\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nDelo prikazuje \xc5\xbeensko, ki sedi na belih brisa\xc4\x8dah in na vrbovem stolu, s hrbtom obrnjena h gledalcu. Njeno telo je obokano in rahlo zavito, kar ustvarja napetost v hrbtu, poudarjeno zaradi globoke linije hrbtenice. Ena roka su\xc5\xa1i vrat z brisa\xc4\x8do, verjetno po tem, ko je pri\xc5\xa1la iz kositrne kadi v kotu sobe. Druga roka se nagiba in se dr\xc5\xbei stola za podporo. Prostor je dolo\xc4\x8den z navpi\xc4\x8dnimi in diagonalnimi \xc4\x8drtami, kjer se stikajo tla in stene. _NEWLINE_Risba je bila narejena na ve\xc4\x8d kosih papirja, name\xc5\xa1\xc4\x8denih na karton. Degas je morda za\xc4\x8del z manj\xc5\xa1o sestavo, ki jo je podalj\xc5\xa1al, ko je delal, kar je zahtevalo ve\xc4\x8d papirja . Mo\xc4\x8dno obdelan pastel ustvarja globoke teksture in zamegljene konture, ki poudarjajo gibanje figure. Umetnina meri 103,5 \xc3\x97 98,5 centimetrov.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nEdgar Degas je kot uvodni korak pogosto uporabil fotografije in skice, preu\xc4\x8dil svetlobo in kompozicijo za svoje slike. Delo je del serije fotografij, predhodnih skic in dokon\xc4\x8danih del v pastelih in oljih iz tega obdobja. Serija prikazuje \xc5\xbeenske, ki ple\xc5\xa1ejo ali se kopajo, nekatere prikazujejo \xc5\xbeenske v nerodnih nenaravnih polo\xc5\xbeajih . Degas, ki je govoril o teh delih, je povedal, da namerava ustvariti ob\xc4\x8dutek v gledalcu \xc2\xbbkot da je pogledal skozi klju\xc4\x8davnico\xc2\xab. _NEWLINE_Devet Degasovih pastelnih risb \xc5\xbeensk pri kopanju je razstavil Theo Van Gogh v Galeriji Boussod et Valadon leta 1888. Delo je bilo prikazano v Galeriji Lefevre leta 1950 in je bilo kupljeno za zbirko Narodne galerije v Londonu leta 1959 . Manj uspe\xc5\xa1en primer podobnega predmeta je v Courtauldovi galeriji , druga dela v seriji pa v mnogih javnih muzejih.\n_START_SECTION_\nVpliv\n_START_PARAGRAPH_\nDelo je imelo velik vpliv na Francisa Bacona, najbolj opazno na njegove triptihe Tri figure v sobi (1964, Center Pompidou, Pariz) in Tri \xc5\xa1tudije mo\xc5\xa1kega hrbta (1970, Kunsthaus Z\xc3\xbcrich). Galerija Tate pravi: \xc2\xbbZa Bacona [to] je bil res nekak\xc5\xa1en talisman. Poosebljal je Degasov pristop k ve\xc4\x8dji obsesiji, ki sta jo oba umetnika delila s plasti\xc4\x8dnostjo telesa, njegovim potencialom za najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1e oblike artikulacije, gibanja in mirovanja\xc2\xab. Delo je bilo eno od treh osrednjih aktov, ki jih je Bacon izbral v svoji razstavi \xc2\xbbUmetnikova izbira\xc2\xab\xc2\xa0v Narodni galeriji leta 1985, prikazana med Vel\xc3\xa1zquezovo Rokeby Venero in Michelangelovim Polaganje Jezusa v grob. Umetnostni zgodovinar in kurator Michael Peppiatt je citiral Bacona: \xc2\xbbRad imam Degasa. Mislim, da so njegovi pasteli med najve\xc4\x8djimi stvarmi, ki so bile kdaj koli narejene. Mislim, da so veliko ve\xc4\x8dji od njegovih slik\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nMateriali\n_START_PARAGRAPH_\nAnaliza slikarskih materialov je opisana v knjigi Bomford et al.  Degas je uporabil \xc5\xa1tevilne tr\xc5\xbeno dostopne pastelne barvi, med katerimi je bilo veliko razli\xc4\x8dnih pigmentov. Prevladujo\xc4\x8di pigmenti v tej sliki so prusko modro, kadmijevo rumena in oker.'