b'\n_START_ARTICLE_\nElizabeta Kotromani\xc4\x87\n_START_SECTION_\nPoreklo in zaroka\n_START_PARAGRAPH_\nElizabeta je bila h\xc4\x8di bosanskaga bana \xc5\xa0tefana II. Kotromani\xc4\x8da in Elizabete Kujavijske, ta pa je bila h\xc4\x8derka bratranca  Elizabete Poljske, \xc5\xbeene ogrskega kralja Karla I. in matere Ludvika I._NEWLINE_(glej rodbinsko drevo spodaj). Potem ko je v epidemiji kuge umrla prva Ludvikova \xc5\xbeena, Margareta \xc4\x8ce\xc5\xa1ka (1349), je Ludvikova mati za\xc4\x8dela gledati na mlado sorodnico kot na mo\xc5\xbeno soprogo svojega sina in je \xc5\xbeelela, da jo pripeljejo v vzgojo na ogrski dvor v Vi\xc5\xa1egrad. Kljub za\xc4\x8detnim pomislekom Elizabetinega o\xc4\x8deta se je tako tudi zgodilo._NEWLINE_Leta 1350 je srbski car \xc5\xa0tefan Uro\xc5\xa1 IV. Du\xc5\xa1an vdrl v Bosno, da bi ponovno zasedel Zahumlje (ki si ga je pred tem prisvojil bosanski ban). Napad ni povsem uspel, ker se je \xc5\xa0tefan II. Kotroma\xc4\x8dni\xc4\x87 izogibal spopadu. Zato je Du\xc5\xa1an predlagal mir, ki naj bi ga zape\xc4\x8datili s poroko med carjevim sinom in naslednikom (\xc5\xa0tefanom Uro\xc5\xa1em V.) ter banovo h\xc4\x8derko; Elizabeta bi za doto dobila Zahumlje, ki bi na ta na\xc4\x8din ostalo v Srbiji. Predlog je \xc5\xa0tefan II. Kotromani\xc4\x87 odklonil. Kasneje tega leta je pri\xc5\xa1lo do formalne zaroke med enajstletno Elizabeto in \xc5\xa1tiriindvajsetletnim Ludivkom I, ki je tudi ra\xc4\x8dunal na Zahumlje kot Elizabetino doto.\n_START_SECTION_\nPoroka. Rojstvo h\xc4\x8dera\n_START_PARAGRAPH_\nPoroko med Elizabeto in Ludvikom so praznovali v Budimu 20. januarja 1353. Par je bil sorodstveno tako blizu, da bi moral po takratnih pravilih predhodno zaprositi pape\xc5\xbea za dovoljenje; a to so storili \xc5\xa1ele \xc5\xa1tiri mesece po poroki. Zgodovinar Iv\xc3\xa1n Bert\xc3\xa9nyi sklepa, da so z obredom pohiteli, ker je bila nevesta nose\xc4\x8da, saj je bil par v stiku \xc5\xbee ve\xc4\x8d let. \xc4\x8ce je bilo tako, se je verjetno nose\xc4\x8dnost kon\xc4\x8dala z rojstvom mrtvega otroka. Nasprotno misli Fajfri\xc4\x87, da je bila vzrok hitenju bolezen Elizabetinega o\xc4\x8deta._NEWLINE_Istega leta, kmalu po poroki, je umrl Elizabetin o\xc4\x8de in na Ludvikovo presene\xc4\x8denje je banski polo\xc5\xbeaj zasedel Elizabetin mladi in ambiciozni bratranec Tvrtko. Leta 1357 je Ludvik pozval mladega bana v Po\xc5\xbeego, kjer se je moral odpovedati ve\xc4\x8dini zahodnega Zahumlja, ki ga je Ludvik uveljavljal kot Elizabetino doto._NEWLINE_Mlada ogrska kraljica se je popolnoma podredila svoji ta\xc5\xa1\xc4\x8di, Elizabeti Poljski. Lahko da sploh ni imela lastnega dvora, saj so spremstvo mlade kraljice sestavljale osebe, ki so bile v slu\xc5\xbebi kraljice-matere. Leta 1365 se je kralju in kraljici rodila h\xc4\x8di, a je umrla \xc5\xbee naslednje leto._NEWLINE_Leta 1370 je Ludvik na poljskem prestolu nasledil svojega strica Kazimirja III. Po kronanju je Kazimirjevi mladoletni h\xc4\x8derki, Ano (kasneje so jo poro\xc4\x8dili z Viljemom Celjskim in je postala mati Ane Celjske) in Hedviko, pripeljal s seboj na ogrski dvor v Vi\xc5\xa1egrad in ju prepustil Elizabetini vzgoji. Svojo mater je poslal kot kraljevo namestnico na Poljsko. Tedaj je pritisk ta\xc5\xa1\xc4\x8de na Elizabeto popustil. Zaporedoma je rodila tri h\xc4\x8dere: leta 1370 Katarino, leta 1371 Marijo in leta 1373/74 Hedviko. Ve se, da je napisala knjigo, namenjeno vzgoji svojih h\xc4\x8dera (eno kopijo je poslala leta 1374 v Francijo), vendar so se vsi izvodi izgubili._NEWLINE_Odtlej se je Ludvik veliko ukvarjal s problemom, kako zagotoviti h\xc4\x8deram nasledstvo na ogrskem in poljskem prestolu. 17. septembra 1374 je podelil poljskemu plemstvu s privilegiji iz Ko\xc5\xa1ic vrsto koncesij v zameno za obljubo, da ga bo lahko ena od h\xc4\x8dera nasledila in da bo njegova \xc5\xbeena ali mati dolo\xc4\x8dila, katera.  Na Ogrskem si je prizadeval zagotoviti spo\xc5\xa1tovanje pravic svojih h\xc4\x8dera s \xc4\x8dim ve\xc4\x8djo centralizacijo oblasti. Kot je bila na evropskih dvorih navada, je sku\xc5\xa1al \xc4\x8dim prej preko svojih h\xc4\x8dera ustvariti ugodne dinasti\xc4\x8dne povezave. Marija je bila stara komaj eno leto, ko so jo obljubili za \xc5\xbeeno Sigismundu Luksembur\xc5\xa1kemu. Leta 1374 so Katarino zaro\xc4\x8dili z Ludvikom Orleanskim, drugim sinom francoskega kralja Karla V., a je umrla proti koncu leta 1378. Tega leta je Hedvika, ki so jo obljubili Viljemu Avstrijskemu (najstarej\xc5\xa1emu sinu Leopolda III. Habsbur\xc5\xa1kega), zapustila materin dvor in se preselila na Dunaj, kjer je pre\xc5\xbeivela naslednji dve leti. Poljski plemi\xc4\x8di so leta 1379 prisegli, da bodo spo\xc5\xa1tovali Marijine pravice, medtem ko sta Sigismund in Marija skupaj dobila od njih tak\xc5\xa1no zagotovilo \xc5\xa1ele nekaj mesecev pred Ludvikovo smrtjo. Elizabeta je bila 12. februarja 1380 skupaj s svojim soprogom in ta\xc5\xa1\xc4\x8do prisotna na sre\xc4\x8danju v Z\xc3\xb3lyomu, kjer so ogrski plemi\xc4\x8di potrdili avstrijsko poroko Hedvike; to nakazuje, da je Ludvik pu\xc5\xa1\xc4\x8dal odprto tudi mo\xc5\xbenost, da bi zapustil Ogrsko Hedviki in Vilejmu._NEWLINE_Zadnja leta vladanja je Ludvika trpel zaradi bolezni. Bil je vse manj aktiven in vse ve\xc4\x8d \xc4\x8dasa je namenjal molitvi. Elizabeta je za\xc4\x8dela na dvoru prevzemati vse pomembnej\xc5\xa1o vlogo. Njen vpliv je rasel, odkar je mo\xc5\xbeu rodila naslednice. Za\xc4\x8dela se je odpirati mo\xc5\xbenost, da bi skupaj s palatinom Garaiem izpeljala njegov na\xc4\x8drt, po katerem bi ob po\xc4\x8dasnem prehodu oblasti z o\xc4\x8deta na h\xc4\x8deri postopoma zamenjali boja\xc5\xbeeljne in nepismene plemi\xc4\x8de z ekipami izobra\xc5\xbeenih in lojalnih uradnikov. Leta 1381, malo pred Ludvikovo smrtjo, je Elizabeta poklonila mestu Zadar dragoceno srebrno skrinjo, na kateri so v reliefih upodobljeni razli\xc4\x8dni dogodki iz ogrsko-hrva\xc5\xa1ke zgodovine.\n_START_SECTION_\nRegentka svoji h\xc4\x8derki Mariji\n_START_PARAGRAPH_\nLudvik je umrl 10. septembra 1382 ob prisotnosti Elizabete in h\xc4\x8dera. Elizabeta, sedaj kraljica vdova, je dala Marijo kronati za "kralja" Ogrske \xc5\xbee sedem dni kasneje. Halecki misli, da je bil razlog za Elizabetino naglico in mo\xc5\xa1ki naziv, ki so ga nadeli Mariji, materina \xc5\xbeelja, da bi izklju\xc4\x8dila iz vladanja Sigismunda, njenega na\xc4\x8drtovanega zeta. Kot regentka svoje enajstletne h\xc4\x8dere je Elizabeta izbrala palatina Garaia za svojega glavnega svetovalca. Toda ni ji bilo namenjeno mirno vladanje. Dvor je bil sicer zadovoljen z novim polo\xc5\xbeajem, ne pa tudi ogrski in hrva\xc5\xa1ki plemi\xc4\x8di, ki se niso hoteli podrediti \xc5\xbeenskama in so nasprotovali Marijinemu nasledstvu; po njihovem je bil edini zakoniti naslednik prestola neapeljski kralj Karel III., edini preostali an\xc5\xbeujski mo\xc5\xa1ki. Karel takrat ni bil sposoben, da bi sam zahteval nasledstvo, kajti ravno v tistem \xc4\x8dasu je vojvoda Ludvik I. An\xc5\xbeujski (\xe2\x80\xa01384, brat francoskega kralja Karla V.) ogro\xc5\xbeal njegov neapeljski prestol._NEWLINE_Prvi, ki se je odkrito uprl Elizabeti, je bil leta 1383 Ivan Pali\xc5\xbena, vranski prior. Zgodovinar John V. A. Fine ga ima za glavnega nasprotnika centralizacijske politike, ki jo je vodil njen soprog. Tudi Elizabetin bratranec Tvrtko je nameraval izkoristiti Ludvikovo smrt in Elizabetino nepopularnost, da bi spet pridobil de\xc5\xbeele, ki mu jih je kralj leta 1357 odvzel. Tvrtko in Ivan sta sklenila proti Elizabeti zvezo, a ju je njena vojska premagala in Ivan je bil prisiljen iskati zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de v Bosni.\n_START_SECTION_\nNasledstvo na Poljskem. Poroka Hedvike\n_START_PARAGRAPH_\nLudvik je na\xc4\x8drtoval, da bo h\xc4\x8di Marija nasledila obe njegovi kraljestvi. Toda poljski plemi\xc4\x8di so \xc5\xbeeleli odpraviti personalno unijo z Ogrsko, v kateri je bilo njihovo kraljestvo drugotnega pomena, in niso hoteli priznati Marije in njenega zaro\xc4\x8denca Sigismunda za poljska suverena. Marijo bi sprejeli, \xc4\x8de bi se preselila v Krakov in od tam po njihovih \xc5\xbeeljah (in ne po navodilih ogrskih plemi\xc4\x8dev) vladala obema kraljestvoma ter bi se poro\xc4\x8dila s knezom, ki bi ga oni izbrali. To pa seveda ni bilo po Elizabetinem okusu. Tudi sama bi se morala v tem primeru preseliti v Krakov, kjer je bilo okolje do nje manj lojalno in bi \xc5\xa1e te\xc5\xbee uveljavljala svojo voljo. Poznala je tudi te\xc5\xbeave, ki jih je imela njena ta\xc5\xa1\xc4\x8da med namestni\xc5\xa1tvom na Poljskem, ki se je kon\xc4\x8dalo tako, da je po \xc5\xa1tirih letih (1374) osovra\xc5\xbeena zbe\xc5\xbeala iz svojega rodnega kraljestva._NEWLINE_Do prvega sporazuma med Elizabeto in poljskimi poslanci je pri\xc5\xa1lo 26. februarja 1383 v Sieradzu. Kraljica vdova je predlagala za Ludvikovo naslednico na poljskem prestolu svojo mlaj\xc5\xa1o h\xc4\x8der Hedviko . ; poljske plemi\xc4\x8de je odvezala prisege, ki so jo leta 1382 dali Mariji in Sigismundu. Obljubila je, da bo poslala Hedviko na kronanje v Krakov, a le pod pogojem, da se po slavju vrne in pre\xc5\xbeivi, zaradi svoje mladosti, doma \xc5\xa1e tri leta. Poljaki, zapleteni v krvavo dr\xc5\xbeavljansko vojno, so sprva na to pristali, toda kmalu so ugotovili, da tako dolga odsotnost monarha za njih ni sprejemljiva. Na drugem sre\xc4\x8danju v Sieradzu, 28. marca, so razpravljali o mo\xc5\xbenosti, da bi krono ponudili Hedvikinemu oddaljenemu sorodniku, vojvodi Siemowitu  IV. Mazovijskemu. Nazadnje se zanj niso odlo\xc4\x8dili. Na tretjem sre\xc4\x8danju, 16. junija, je Siemowit sam zahteval krono zase, \xc4\x8de\xc5\xa1 da mu kot potomcu Piastov pripada. Elizabeta se je odzvala tako, da je avgusta v Mazovijo poslala vojsko 12.000 mo\xc5\xbe, ki so opusto\xc5\xa1ili de\xc5\xbeelo in prisilili Siemowita, da se je odrekel svojim zahtevam. Elizabeta je med tem spoznala, da od plemi\xc4\x8dev ne more pri\xc4\x8dakovati, da bi sprejeli njene zahteve, in se je sama odlo\xc4\x8dila, da bo odlo\xc5\xbeila Hedvikin odhod. Kljub stalni poljskim zahtevam, naj pospe\xc5\xa1i h\xc4\x8derin prihod, se Hedvika do konca avgusta 1384 ni preselila v Krakov. Kronana je bila 16. oktobra 1384. Niso ji dolo\xc4\x8dili nobenega regenta. Desetletna je vladala po navodilih krakovskih plemi\xc4\x8dev-magnatov. _NEWLINE_Naslednje leto je Elizabeta sprejela uradno delegacijo Velikega litovskega kneza Jagiela, ki se je \xc5\xbeelel poro\xc4\x8diti Hedviko. V listini iz Krewe je Jagelo obljubil, da bo v Elizabetinem imenu  pla\xc4\x8dal Viljemu Avstrijskemu nadomestilo, in je zaprosil Elizabeto kot Ludvikovo vdovo in tudi kot ne\xc4\x8dakinjo (v tretji generaciji) kralja Vladislava I. (katerega ime je Jagielo  prevzel pri krstu), da ga posvoji in mu preda pravico do poljske krone v primeru Hedvikine smrti. Elizabeta je dala pristanek. Poroke, ki so jo slavili leta 1386, ni ve\xc4\x8d do\xc4\x8dakala.\n_START_SECTION_\nMarijina poroka in nasledstvo na Ogrskem\n_START_PARAGRAPH_\nNi\xc4\x8d manj niso bile razmere zapletene na Ogrskem. Polo\xc5\xbeaja Marije in Elizabete tam niso ogro\xc5\xbeali le Karlovi prista\xc5\xa1i; Elizabeti tudi ni bilo v\xc5\xa1e\xc4\x8d, da se je Sigismund nameraval s poroko polastiti oblasti. Re\xc5\xa1itev je iskala v povezavi s Francozi. Leta 1384 je predlagala, da bi se namesto umrle Katarine z Ludvikom Orleanskim, bratom francoskega kralja Karla VI., poro\xc4\x8dila Marija. Poroka bi bila legalna samo, \xc4\x8de bi pape\xc5\xbe dovolil razveljavitev zaroke med Sigismundom in Marijo. To pa zaradi razkola v katoli\xc5\xa1ki cerkvi (od 1378) prakti\xc4\x8dno ni bilo izvedljivo. Francija je priznavala avignonskega protipape\xc5\xbea Klemena VII., Ogrska pa rimskega pape\xc5\xbea Urbana VI. Klemen VII. je pristal na razvezo zaroke in aprila 1385 je Elizabeta izpeljala poroko ob \xc5\xbeeninovi odsotnosti (proxy poroko), ki pa je Karlovi prista\xc5\xa1i niso priznali._NEWLINE_Proxy poroka Marije z Ludvikom Orleanskim pa je razdelila tudi dvor. Knezi Lackovi\xc4\x87i, vodja zakladnice Mikl\xc3\xb3s Z\xc3\xa1mb\xc3\xb3 in kraljevi sodnik Mikl\xc3\xb3s Sz\xc3\xa9csi so Elizabeti odkrito nasprotovali in ji v avgustu odrekli svojo podporo; razre\xc5\xa1eni so bili vseh slu\xc5\xbeb in zamenjali so jih Garaievi prista\xc5\xa1i. Kraljestvo je bilo na robu dr\xc5\xbeavljanske vojne, ko se je Karel Neapeljski, ki sta ga hrabrila Ivan Horvat in njegov brat Pavel (zagreb\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof), odlo\xc4\x8dil, da popelje svojo vojsko na Ogrsko. Dogodki so prisilili Elizabeto, da je opustila idejo o francoski poroki. Medtem ko so njeni odposlanci v Parizu \xc5\xa1e pripravljali Ludvikovo potovanje na Ogrsko, je Elizabeta pristala na zahteve svojih nasprotnikov in Sz\xc3\xa9csija imenovala za novega palatina. _NEWLINE_\xc5\xa0tiri mesece po Marijini proxy poroki z Ludvikom se je Sigismund vrnil na Ogrsko in se poro\xc4\x8dil z Marijo, a za pomiritev duhov in za prepre\xc4\x8ditev Karlove invazije je bilo prepozno. Pred prihodom Karlove vojske je Sigismund ponovno zapustil Ogrsko in se umaknil na bratov dvor v Pragi.\n_START_SECTION_\nKarlov prihod, kronanje in smrt\n_START_PARAGRAPH_\nKarlov prihod je bil dobro pripravljen. Spremljali so ga ogrski in hrva\xc5\xa1ki podporniki in Elizabeta se ni mogla upreti z vojsko ali mu prepre\xc4\x8diti sklica zbora, na katerem je dobil podporo velike ve\xc4\x8dine. Marija se je morala odpovedati prestolu in pustiti Karlu prosto pot do kronanja, ki je bilo 31. decembra 1385. Elizabeta in Marija sta morali prisostvovati slovesnosti in Karlu prise\xc4\x8di zvestobo._NEWLINE_Elizabeta, sedaj popolnoma brez mo\xc4\x8di, je hlinila prijaznost do kralja, dokler se je na dvoru zadr\xc5\xbeevalo njegovo spremstvo. Ko pa so se njegovi podporniki vrnili na svoje domove, je delovala hitro; povabila je Karla, da obi\xc5\xa1\xc4\x8de Marijo na gradu v Budimu. Ko je 7. februarja 1386 pri\xc5\xa1el, ga je ob svoji prisotnosti dala v svojih apartmajih zabosti. Odpeljali so ga v Vi\xc5\xa1egrad, kjer je 24. februarja umrl._NEWLINE_Elizabeta je krono vrnila h\xc4\x8deri in takoj za\xc4\x8dela nagrajevati tiste, ki so ji pomagali; Blaise Forg\xc3\xa1ch, vodja dvornih to\xc4\x8dajev, ki je Karla smrtno ranil, je dobil grad Jelenec (v obmo\xc4\x8dju Nitre na zahodnem Slova\xc5\xa1kem). V aprilu se je Sigismund z bratom Ven\xc4\x8deslavom vrnil na Ogrsko in kraljici s pogodbo v Gjuru prisilil, da sta ga sprejeli kot bodo\xc4\x8dega sovladarja. Karlovi prista\xc5\xa1i pa se tudi niso predali; za Karlovega naslednika so priznali njegovega sina Ladislava in se umaknili v Zagreb. \xc5\xa0kof Pavel je v cerkvenih krogih zbral denar za vojsko proti kraljici.\n_START_SECTION_\nElizabetina smrt\n_START_PARAGRAPH_\nElizabeta je bila prepri\xc4\x8dana, da bo \xc5\xbee sam\xc3\xb3 prisotnost njene h\xc4\x8dere pomirila opozicijo.  V spremstvu Garaia in nekaj spremljevalcev sta z Marijo odpotovali v \xc4\x90akovo. Toda izkazalo se je, da je Elizabeta \xc5\xa1e enkrat zelo slabo ocenila polo\xc5\xbeaj. 25. julija 1386 so jih z vojsko v zasedi pri\xc4\x8dakali bratje Horvat. Majhno kralji\xc4\x8dino spremstvo ni bilo kos napadalcem. Garaia so napadalci ubili in poslali njegovo glavo Karlovi vdovi Margareti; Marijo in Elizabeto so zaprli v \xc5\xa1kofovski dvorec v Bosiljevu. Elizabeta je prevzela nase vso krivdo in prosila napadalce, naj prizanesejo h\xc4\x8deri._NEWLINE_Kmalu so Elizabeto in Marijo prepeljali v zapor v Novigradu, kjer je bil njun novi je\xc4\x8dar Ivan Pali\xc5\xbena. Karlova \xc5\xbeena Margareta je zahtevala Elizabetino smrt. Sodili so ji in po bo\xc5\xbei\xc4\x8dnem premoru spoznali za krivo Karlovega umora. Sredi januarja 1387, ko je Sigismundova vojska prispela do Novigrada, so Elizabeto pred Marijinimi o\xc4\x8dmi zadavili._NEWLINE_Sigismundova vojska je Marijo osvobodila 4. junija. Elizabeto so na skrivaj pokopali 9. februarja 1387 v zadrski cerkvi sv. Kr\xc5\xa1evana; 16. januarja 1390 so njeno truplo izkopali, ga po morju prepeljali v Obrovac in od tam v sz\xc3\xa9kesfeh\xc3\xa9rv\xc3\xa1rsko baziliko.\n_START_SECTION_\nRodovne povezave\n_START_PARAGRAPH_\nElizabeta Kotromani\xc4\x87 in Ludvik I. imata po materinih straneh istega prednika v Kazimirju I. Kujavijskem.'