b'\n_START_ARTICLE_\nPertinaks\n_START_SECTION_\nObdobje do prihoda na prestol\n_START_PARAGRAPH_\nNjegova kariera pred prihodom na rimski prestol je dokumentirana v Historii Augusti in potrjena na ve\xc4\x8d napisih. Rojen je bil v Albi Pompei v Italiji kot sin svobodnjaka Helvija Sukcesa. Svojo kariero je za\xc4\x8del kot u\xc4\x8ditelj gramatike (grammaticus), potem pa se je odlo\xc4\x8dil za bolj obetavno slu\xc5\xbebo v vojski in s pomo\xc4\x8djo pokroviteljev postal \xc4\x8dastnik v kohorti._NEWLINE_V partski vojni se je izkazal za sposobnega \xc4\x8dastnika in zato ve\xc4\x8dkrat napredoval. Po premestitvi v Britanijo, kjer je bil voja\xc5\xa1ki tribun VI. legije Victrix, in Panonijo, je slu\xc5\xbeboval kot  prokurist v Dakiji.   Med vladanjem Marka Avrelija je postal \xc5\xbertev dvornih spletk, vendar je bil kmalu zatem poklican na pomo\xc4\x8d Klavdiju Pompejanu v markomanskih vojnah. Leta 175 je za zasluge dobil polo\xc5\xbeaj konzula in poveljnika pretorske garde in bil zatem do leta 185 guverner province Gornje in Spodnje Mezije, Dakije in Sirije in nazadnje Britanije. _NEWLINE_V 180. letih je prevzel klju\xc4\x8dno vlogo v rimskem senatu, dokler ga ni pretorski prefekt Sekst Tigidij Peren prisilil na umik iz javnega \xc5\xbeivljenja. Umaknil se je v rojstni kraj, od koder so ga po treh letih poklicali v Britanijo, da bi zatrl upor v rimski vojski. Posku\xc5\xa1al je pomiriti neposlu\xc5\xa1ne vojake, vendar je ena od uporni\xc5\xa1kih kegij napadla njegovo osebno stra\xc5\xbeo in ga te\xc5\xbeko ranila. Ko si je opomogel, je strogo kaznoval upornike in pridobil \xc5\xa1e ve\xc4\x8dji ugled strogega voja\xc5\xa1kega poveljnika. Zaradi ostrih postopkov je bil v armadi vedno bolj nepriljubljen  in osovra\xc5\xbeen, zato je moral leta 187 odstopiti.  _NEWLINE_Po odstopu je leta 188-189 slu\xc5\xbeboval kot prokonzul Afrike in nato v rimski mestni prefekturi. V drugem konzulskem mandatu je bil skupaj s cesarjem Komodom vojni ordinarij.\n_START_SECTION_\nCesar\n_START_PARAGRAPH_\nKo je Komodovo vedenje na za\xc4\x8detku 190. let postalo vedno bolj nepredvidljivo, se je Pertinaks verjetno vpletel v zaroto, ki je privedla do njegovega atentata 31. decembra 192. Zaroto so izpeljali pretorski prefekt Kvint Emilij Let, cesarjeva ljubica Marcija in njegov komornik Elekt. Po umoru je Pertinaks, ki je bil takrat mestni prefekt, od\xc5\xa1el v tabor pretorske garde in se naslednje jutro razglasil za cesarja. _NEWLINE_Njegova kratka vladavina, ki je trajala samo 86 dni, ni bila lahka. Poku\xc5\xa1al je posnemati zmerne metode Marka Avrelija in reformirati dobave \xc5\xbeita mestu Rimu (alimenta), vendar je v \xc5\xa1tevilnih krogih naletel na nasprotovanja.   _NEWLINE_Anti\xc4\x8dni pisci podrobno poro\xc4\x8dajo, da je pretorska garda po prihodu na prestol od njega pri\xc4\x8dakovala velikodu\xc5\xa1ne ugodnosti. Ker se to ni zgodilo, so razo\xc4\x8darani gardisti za\xc4\x8deli rovariti in ga prisilili, da je prodal vse Komodovo premo\xc5\xbeenje, vklju\xc4\x8dno s konkubinami, ki jih je imel mladi cesar za svojo zabavo. Prevrednotil je rimsko valuto in vsebnost srebra v denariju pove\xc4\x8dal s 74 na 87%, tako da se je masa srebra v njem pove\xc4\x8dala z 2,22 na 2,75 g._NEWLINE_Njegova denarna reforma je bila modra in daljnovidna, vendar ni pre\xc5\xbeivela njegove smrti. Ker je med razvajenimi pretorijanci posku\xc5\xa1al uvesti stro\xc5\xbejo voja\xc5\xa1ko disciplino, so ga \xc5\xbee na za\xc4\x8detku marca, medtem ko je v Ostii pregledoval po\xc5\xa1iljke \xc5\xbeita, posku\xc5\xa1ali vre\xc4\x8di s prestola in ga zamenjati s konzulom Kvintom Sosijem Falkonom. Zarota zaradi izdaje ni uspela. Falcon sam je bil pomilo\xc5\xa1\xc4\x8den, ve\xc4\x8d v zaroto vplatenih \xc4\x8dastnikov pa je bilo usmr\xc4\x8denih._NEWLINE_28. marca 193 je bil Pertinaks v svoji pala\xc4\x8di, ko je, po pisanju Historiae Augustae,  vanjo vdrla skupina tristo vojakov pretorska garde. Kasij Dion trdi, da jih je bilo samo dvesto. Anti\xc4\x8dni viri poro\xc4\x8dajo, da zato, ker so dobili samo polovico svoje obljubljene pla\xc4\x8de. Pertinaksovi osebni stra\xc5\xbearji se jim niso mogli upreti. Pertinaks je na pogajanja z gardisti poslal Kvinta Emilija Leta, ki je, namesto da bi se pogajal, izdal cesarja in prestopil na stran upornikov. Pertinaksu so svetovali, naj pobegne. Cesar se je posku\xc5\xa1al z uporniki pogoditi, kar mu je skoraj uspelo, potem pa ga je eden od vojakov podrl na tla. _NEWLINE_Pertinaks se je \xc5\xbee ob prevzemu oblasti zavedal nevarnosti, da ga lahko ubijejo. Da bi se izognil posledicam svojega atantata, niti \xc5\xbeeni niti sinu ni podelil cesarskega naslova, svojega tasta Tita Flavija Sulpicijana pa je kljub temu imenoval za prefekta mesta Rima.\n_START_SECTION_\nPosledice\n_START_PARAGRAPH_\nPretorska garda je po njegovi smrti na dra\xc5\xbebi za cesarja izbrala senatorja Didija Julijana, kar je spro\xc5\xbeilo kratko nasledstveno dr\xc5\xbeavljansko vojno in \xc5\xa1e isto leto zmago Septimija Severja._NEWLINE_Septimij Sever je po prihodu v Rimu priznal Pertinasa za legitimnega cesarja in dal usmrtiti vojake, ki so ga ubili, pritisnil na senat, da so ga deificirali in organizirali njegov dr\xc5\xbeavni\xc5\xa1ki pogreb.  Poleg tega je kot del svojega imena privzel vzdevek Pertinaks. Nekaj \xc4\x8dasa so na obletnico Pertinaksovega imenovanja za cesarja in na njegov rojstni potekale javne igre.'