b'\n_START_ARTICLE_\nKern, Ljubljana\n_START_PARAGRAPH_\nKern je ime nekdanjega manj\xc5\xa1ega predela Ljubljane, ki ga danes vklju\xc4\x8duje \xc4\x8detrtna skupnost Trnovo in se je raztezal med Karunovo ulico in Trnovsko cerkvijo na zahodu, reko Grada\xc5\xa1\xc4\x8dico na severu ter Kolezijo na vzhodu. Na obmo\xc4\x8dju Kerna je bila skupina zelo vla\xc5\xbenih travnikov, na katerih je bilo v zimskem \xc4\x8dasu v 19. stoletju urejeno drsali\xc5\xa1\xc4\x8de. Imenovalo se je preprosto\xc2\xa0\xc2\xbbKern\xc2\xab, in je bilo edino ljubljansko drsali\xc5\xa1\xc4\x8de do leta 1880. Osrednja prometnica tega mestnega predela je bila Kolezijska ulica, ki poteka od Trnovske cerkve proti Koleziji. Danes jo seka Barjanska cesta, nova mestna vpadnica, ki pokriva ve\xc4\x8dji del nekdanjega Kerna.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nIme Kern izhaja iz priimka Sebastijana Mihaela Kerna, vi\xc5\xa1jega vinskega kolektanta, ki je bil leta 1793 lastnik tega zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da. 207,16 ha obse\xc5\xbeni travnik je bil leta 1811 razdeljen in je menjal lastnike. Leta 1902 je bil eden izmed lastnikov tudi Franc Doberlet, ki je pobiral drsalnino (10 krajcarjev). Doberlet je na Kernu postavil delavnico in lopo, ki je kasneje postala shramba prvih ljubljanskih pogrebnih vozov. V 18. stoletju je bilo obmo\xc4\x8dje Kerna mestno. Ko so ljubljanske opekarne iz njega iz\xc4\x8drpale vso ilovico, ga je mesto prodalo, ohranilo pa si je slu\xc5\xbenost pridobivanja ledu. V jeseni po martinovem so zaprli zapornico na osrednjem jarku, ki je odvajal vodo z zahodne Gmajne in iz krakovskega Loga v Grada\xc5\xa1\xc4\x8dico, da se je Kern preplavil. Ko je pritisnil mraz, so Trnov\xc4\x8dani sekali led in ga odva\xc5\xbeali v mestno ledenico. V zgodnji pomladi so izpustili vodo s Kerna, da so lahko izkori\xc5\xa1\xc4\x8dali travnik v kmetijske namene._NEWLINE_O za\xc4\x8detkih drsanja na Kernu ni podatkov. Francozi naj bi v \xc4\x8dasu Ilirskih provinc vpeljali drsanje z drsalkami, pred tem so si ljubljan\xc4\x8dani navezovali na \xc4\x8devlje svinjska rebra. Okrog leta 1900 so se pojavili prvi obrtniki no\xc5\xbearji, ki so izdelovali drsalke z \xc5\xbeelezno klino, vstavljeno v les in opremljeno z jermeni. Okrog leta 1870 je Franc Doberlet, ki je bil tudi sam dober drsalec, prirejal ob nedeljah veselice na ledu. Kern je bil razsvetljen z lampijoni, pritrjenimi na vrbah, igrala je voja\xc5\xa1ka godba. Tovrstni dogodek opisuje tudi minister in ljubljanski \xc5\xbeupan Ivan Hribar v svojih spominih. Leta 1890 si je ljubljanska nem\xc5\xa1ka gospoda omislila drsalno dru\xc5\xa1tvo in si najela podturenski ribnik. V zimi leta 1883 pa jim je voda u\xc5\xa1la in so se morali vrniti na Kern. \xc4\x8cez sredino Kerna so razpeli \xc5\xbeico, da je bilo navadno ljudstvo lo\xc4\x8deno od gospode, ki ji je igrala godba. Po odloku tedanjega ministrstva za \xc5\xa1olstvo je bil Kern leta 1890 dolo\xc4\x8den za vadbeno drsali\xc5\xa1\xc4\x8de srednje\xc5\xa1olcev. Leta 1899 se je na drsali\xc5\xa1\xc4\x8du vdrl led in nekateri drsalci so zagazili do kolen v vodo. Tedaj je postala mestna oblast nenaklonjena drsanju na Kernu. Kljub dejstvu, da je mladina \xc5\xa1e naprej drsala, je postajalo drsali\xc5\xa1\xc4\x8de z leti vse bolj zanemarjeno. Leta 1912 je magistrat ustavil pobiranje drsalnine. Mesto je za\xc4\x8delo pridobivati led iz ribnika pri \xc5\xa0tepanji vasi, dokler se ni v tedaj modernizirani klavnici za\xc4\x8del izdelovati na umeten na\xc4\x8din. Ob Kolezijski ulici je bil posajen vrbov drevored. Leta 1914 je bil mo\xc4\x8dvirnati travnik z nasipom dvignjen, na njem je bil postavljen kozolec in nekaj hi\xc5\xa1. Kern ni bil nikoli gosto pozidan in je tako predstavljal urbanisti\xc4\x8dno vrzel, po kateri je lahko leta 2006 stekla ju\xc5\xbena mestna vpadnica.'