b'\n_START_ARTICLE_\nValentinijan I.\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil leta 321 v Cibalah, sedanjih Vinkovcih na Hrva\xc5\xa1kem. O\xc4\x8de  Gracijan Starej\xc5\xa1i je bil slaven general cesarjev Konstantina I. in Konstansa. Z bratom Valensom sta odra\xc5\xa1\xc4\x8dala na dru\xc5\xbeinski posesti, kjer se je \xc5\xa1olal na razli\xc4\x8dnih podro\xc4\x8djih, tudi v slikarstvu in kiparstvu. _NEWLINE_Gracijana so v 220. ali zgodnjih 330. letih povi\xc5\xa1ali v comesa Africae in mladi Valentinijan ga je spremljal v Afriko. Kmalu zatem so ga  obto\xc5\xbeen  za poneverbo in ga prisilili k upokojitvi. Valentijan je v kasnih 330. letih vstopil v vojsko  in kasneje verjetno dobil polo\xc5\xbeaj \xc5\xa1tabnega \xc4\x8dastnika (protector domesticus). Gracijana so v 340. letih ponovno vpoklicali v vojsko in ga imenovali za comesa Brittaniae. Po kon\xc4\x8danem slu\xc5\xbebovanju se je upokojil in umaknil na svojo posest v Cibalah._NEWLINE_Leta 350 so cesarja Konstansa umorili agenti uzurpatorja Magnencija, katerega je za cesarja razglasilila njegova armade v Galiji.  Cesar vzhodnega cesarstva Konstancij II. je takoj zbral veliko vojsko za napad na Magnencija. Naslednje leto sta se oba cesarja sestala v Panoniji. Sledila je bitka pri Mursi Major (sedanji Osijek, Hrva\xc5\xa1ka), v kateri je Konstancij prvi\xc4\x8d porazil Magnencija. Drugi\xc4\x8d ga je porazil dve leti kasneje v bitki pri Mons Selevku v ju\xc5\xbeni Galiji. Magnencij je po porazu spoznal, da je nadaljevanje upora  nesmiselno in je avgusta istega leta naredil samomor.   _NEWLINE_Pribli\xc5\xbeno takrat je Konstancij zasegel Gracijanove nepremi\xc4\x8dnine, ker je domnevno podpriral Magnencija. Ker Valentinijan do o\xc4\x8deta kljub temu ni bil sovra\xc5\xbeno razpolo\xc5\xbeen, je zelo malo verjetno, da je Gracijan resni\xc4\x8dno podpiral uzurpatorja.\n_START_SECTION_\nV Konstancijevi in Julijanovi slu\xc5\xbebi\n_START_PARAGRAPH_\nSpor med Magnencijem in Konstancijem so izkoristili Alemani in Franki in v nastali zmedi pre\xc4\x8dili Ren in napadli ve\xc4\x8d pomembnih rimskih naselij in trdnjav.  Leta 355 je Konstancij odstavil bratranca Gala, v cesarstvu pa je bilo \xc5\xa1e vedno \xc4\x8dutiti krizo. Ker je bilo cesarstvo po Valentinijanovem mnenju preveliko, da bi mu vladal en sam cesar, je za cezarja imenoval svojega bratranca Julijana. Stanje v Galiji se je hitro slab\xc5\xa1alo, zato je Julijana imenoval za poveljnika ene od dveh rimskih armad v Galiji. Poveljnik druge armade je bil Barbacij. Armadi naj bi proti Alemanom delovali kot kle\xc5\xa1\xc4\x8de. Skupina Alemanov se je kljub temu izmuznila mimo obeh armad in napadla  Lugdunum (Lyon). Julijan je poslal Valentinijana in tribuna Bajnobavda, da bi zastra\xc5\xbeila cesto, po kateri naj bi se Alemani vra\xc4\x8dali.  Ker sta njino nalogo ovirala Barbacij in njegov tribun Kela, je alemanski kralj Knodomar izkoristil nastalo nesoglasje, napadel Rimljane in jim povzro\xc4\x8dil te\xc5\xbeke izgube. Barbacij je krivdo za poraz prevalil na Valentinijana in Bajnobavda in Valentinijana so odpustili iz vojske._NEWLINE_Valentinijan se je z uni\xc4\x8deno kariero vrnil na novo dru\xc5\xbeinsko posestvo v Sirmium. Dve leti kasneje se mu je rodil prvi sin Gracijan, sicer pa je njegovo delovanje v tistem obdobju dokaj neznano in prav mogo\xc4\x8de je, da je bil v izgnanstvu.\n_START_SECTION_\nVzpon na oblast\n_START_PARAGRAPH_\nKo so se raz\xc5\xa1irile novice o Julijanovi smrti, je vojska za novega cesarja takoj razglasila svojega poveljnika Jovijana.  Ker njegova oblast ni bila zanesljiva in so ga \xc5\xa1e vedno napadali Perzijci, je sprejel poni\xc5\xbeujo\xc4\x8de mirovne pogoje. Na zahod je poslal notarija Prokopija in tribuna Memorida, da razglasita njegovo imenovanje.  Valentinijan je bil med Jovijanovim vladanjem povi\xc5\xa1an v tribuna polka elitne pehote (scutarii) in poslan v Ancyro. _NEWLINE_Jovijanova vladavina je bila kratka, saj je  trajala komaj osem mesecev. \xc5\xa0e preden mu je uspelo utrditi svoj polo\xc5\xbeaj v Konstantinoplu je na poti nekje med Ankaro in Nikejo umrl, morda zaradi zastrupitve ali pa so ga ubili.  Znan je predvsem zaradi vrnitve kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva na polo\xc5\xbeaj, ki ga je imelo pod cesarjam Konstantinom in njegovimi sinovi._NEWLINE_Vojska je po njegovi smrti od\xc5\xa1la v Nikejo in se po posvetu s civilnimi in voja\xc5\xa1kimi uradniki odlo\xc4\x8dila, da izbere novega cesarja. Kandidata sta bila tribun prvega polka elitne pehote Ekvicij in Jovijanov sorodnik Januarij, zadol\xc5\xbeen za oskrbovanje vojske v Iliriku. Oba kandidata so zavrnili. Ekvicij je bil preve\xc4\x8d neolikan in surov, Januarij pa je bil takrat predale\xc4\x8d. Zbor se je nazadnje odlo\xc4\x8dil za Valentinijana in poslal v Ankaro glasnike, da ga obvestijo o izboru.\n_START_SECTION_\nCesar\n_START_PARAGRAPH_\nValentinijan je 26. februarja 364 imenovanje sprejel. Med pripravami na nastopni govor  so mu  vojaki zagrozili z uporom, ker niso bili prepri\xc4\x8dani v njegovo lojalnost. Ko jim je zagotovil, da je vojska njegova prva prioriteta, so se pomirili. Po Amijanu so bili vojaki presene\xc4\x8deni nad njegovo krepko dr\xc5\xbeo in pripravljenostjo, da prevzame cesarsko oblast. Da bi prepre\xc4\x8dili nasledstveno krizo, se je strinjal, da izbere socesarja. Njegovo odlo\xc4\x8ditev bi se lahko razumelo kot ukrep za pomiritev dr\xc5\xbeavnih uradnikov v vzhodnem delu cesarstva, ker jim je z njo zagotovil, da bo nekdo s cesarskimi pooblastili ostal na vzhodu in za\xc5\xa1\xc4\x8ditil njihove interese._NEWLINE_Valentinijan je 28. marca 364 v Konstantinoplu za socesarja imenoval svojega brata Valensa, \xc4\x8detudi je temu nasprotoval  magister equitum Dagalajf.  Amijan nedvoumno trdi, da je bil Valens podrejen svojemu bratu. Do konca leta se je ukvarjal z imenovanjem dr\xc5\xbeavnih funkcionarjev in voja\xc5\xa1kih poveljnikov.  Dagalajf je ostal poveljnik konjenice, Ekvicija pa je povi\xc5\xa1al v comesa Ilirika. Valensu je podelil prefekturo Oriens, ki jo je upravljal prefekt Salucij. Zase je obdr\xc5\xbeal Italijo, Galijo, Afriko  in Ilirik. Valens je imel svoj sede\xc5\xbe v Konstantinoplu, Valentinijan pa v Milanu.\n_START_SECTION_\nPohodi v Galijo in Germanijo\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 365 so Alemani vdrli preko Rena in napadli Galijo, isto\xc4\x8dasno pa se je na vzhodu Valensu uprl zadnji \xc4\x8dlan  Konstantinske dinastije Prokopij. Po Amijanu je Valentinijan oboje izvedel 1. novembra na poti v Pariz. Proti Alemanom je poslal Dagalajfa, sam pa se je za\xc4\x8del pripravljati na pohod na vzhod na pomo\xc4\x8d Valensu.  Med pripravami so ga dvorni svetovalci in odposlanci glavnih galskih mest rotili, naj brani Galijo, zato se je odlo\xc4\x8dil ostati v Galiji in se sam spopasti z Alemani. Odpravil se je v  Durocortorum in proti Alemanom poslal generala Karieta in Severijana. Oba generala sta bila takoj pora\xc5\xbeena in ubita.  Leta 366 je proti Alemanom poslal Dagalajfa. Ker tudi on dosegel nobenega uspeha, ga je Valentinijan zamenjal s svojim dvornim generalom Jovinom. Jovin je po ve\xc4\x8d bitkah izrinil Alemane iz Galije in bil zato naslednje leto za svoje zasluge nagrajen s senatorskim polo\xc5\xbeajem._NEWLINE_Na za\xc4\x8detku leta 367 se je Valentinijan zaradi krize v Britaniji in severni Galiji odpovedal kazenskemu pohodu proti Alemanom. Alemani so takoj ponovno vdrli preko Rena in izropali Moguntiacum.  Valentinijanu  je uspelo organizirati uboj njihovega poglavarja Vitikabija, \xc4\x8deprav se je bolj nagibal k temu, da bi Alemane spravil pod rimsko oblast.  Celo zimo leta 367 se je ukvarjal z zbiranjem velike vojske za spomladansko ofenzivo.  Comesu Italije Sebastijanu je ukaz, naj se s svojimi italskimi in ilirskimi legijami pridru\xc5\xbei Jovinu in magistru peditum  Severju. Spomladi 368 je Valentinijan s svojim osem let starim sinom in vojsko pre\xc4\x8dil Ren in Majno in vdrl na alemansko ozemlje. Na za\xc4\x8detku ni naletel na noben odpor in je na svoji poti po\xc5\xbegal vsa bivali\xc5\xa1\xc4\x8da in skladi\xc5\xa1\xc4\x8da, na katera je naletel.  Nazadnje se je spopadel z alemansko vojsko v bitki pri Soliciniju in s te\xc5\xbekimi izgubami zmagal. Z Alemani je sklenil za\xc4\x8dasen mir in se vrnil na zimovanje v Trier. Leta 369 je ukazal gradnjo novih obrambnih objektov in obnovo starih na celem zahodnem bregu Rena. Bil je celo tako predrzen, da je ukazal gradnjo trdnjave  tudi na alemanskem ozemlju v hribih okoli sedanjega Heidelberga. Alemanski odposlanci so temu ugovarjali, vendar so jih odslovili. Alemani so zato trdnjavo napadli in jo \xc5\xa1e med gradnjo poru\xc5\xa1ili. _NEWLINE_Leta 370 so severno Galijo ponovno za\xc4\x8deli napadati Sasi. Poveljujo\xc4\x8di comes rimske vojske v severni Galiji Nanijen, je za pomo\xc4\x8d  zaprosil Severja.  Po nekaj skromnih uspehih so razglasili premirje in Sasi so dali Rimljanom v zameno za prost prehod domov mlade mo\xc5\xbee za slu\xc5\xbeenje v rimski vojski. Rimljani so umikajo\xc4\x8de se Sase izdajalsko po\xc4\x8dakali v zasedi in vse pobili._NEWLINE_Valentinijan je medtem posku\xc5\xa1al prepri\xc4\x8dati zagrizene alemanske sovra\xc5\xbenike Burgunde, naj napadejo mo\xc4\x8dnega alemanskega poglavarja Makrijana.  \xc4\x8ce bi Alemani posku\xc5\xa1ali pobegniti, bi jih prestregel Valentinijan s svojo vojsko. Pogajanja z Burgundi so bila prekinjena, ko je Valentinijan po svoji naduti navadi odklonil sre\xc4\x8danje z burgundskimi odposlanci in jim osebno zagotoviti rimsko podporo. Govorice o rimsko-burgundskem zavezni\xc5\xa1tvu so med Alemani kljub temu  zasejale strah pred neposrednim napadom, zato so se razbe\xc5\xbeali.  Njihov beg je omogo\xc4\x8dil magistru equitum Teodoziju, da jih je napadel iz Retije in jih veliko ujel.  Ujetnike so naselili v Padski ni\xc5\xbeini, kjer so \xc5\xbeiveli \xc5\xa1e v \xc4\x8dasu, ko je Amijan pisal svojo Zgodovino.   _NEWLINE_Valentinijan je \xc5\xa1e naslednja \xc5\xa1tiri leta zaman posku\xc5\xa1al poraziti Makrijana, kateremu je leta 372 komaj uspelo pobegniti pred Teodozijem, in isto\xc4\x8dasno na \xc5\xa1iroko nova\xc4\x8dil vojake iz Rimu naklonjenih alemanskih plemen.  Alemanskega kralja Fraomarija je z alemanskimi \xc4\x8detami pod poveljstvom Biteridija in Hortarija poslal v Britanijo, da bi okrepili tamkaj\xc5\xa1njo vojsko. Valentinijanove pohode proti Alemanom so za\xc4\x8dele ovirati notranje te\xc5\xbeave, najprej v Afriki, kasneje pa \xc5\xa1e v Podonavju. Leta 374 je bil prisiljen z Makrijanom skleniti mir, ker se je moral osebno vklju\xc4\x8diti v obrambo Ilirika pred Kvadi in Sarmati.\n_START_SECTION_\nV\xc3\xa9lika zarota\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 367 je Valentinijan izvedel, da so zdru\xc5\xbeene sile Piktov, Atakotov in \xc5\xa0kotov ubile comesa litoris Saxonici Nektarida in duxa Britanniarum Fulofavda.  Isto\xc4\x8dasno so Franki in Sasi napadli obalno podro\xc4\x8dje severne Galije. Cesarstvo je bilo sredi v\xc3\xa9like zarote in v nevarnosti, da izgubi celo Britanijo. Valentinijan se je odpravil v Britanijo in tja kot izvidnico poslal comesa domesticorum Severja, kateremu ni uspelo urediti nastalih razmer. Vrnil se je v Galijo,  kjer se je v Samarobrivi sestal z Valentinijanom. Valentinijan ga je povi\xc5\xa1al v magistra peditum in namesto njega v Britanijo poslal Jovina.  Pribli\xc5\xbeno takrat  je Valentinijan zbolel in za\xc4\x8dela se je nasledstvena vojna med Severjem kot predstavnikom vojske in Rustikom Julijanom, magistrom memoriae in predstavnikom galskega plemstva. Valentinijan si je kmaku opomogel in za socesarja na zahodu imenoval svojega sina Gracijana, kar je bilo po Amijanovem mnenju  dejanje brez primere. Jovin se je hitro vrnil iz Britanije pod pretvezo, da bi za obladovanje tamkaj\xc5\xa1njega stanja potreboval  ve\xc4\x8d vojakov. Valentinijan je leta 368 za novega comesa Britanniarum imenoval Teodozija in mu ukazal, naj vrne Britanijo pod rimsko oblast.  Sever in Jovin sta od\xc5\xa1la z Valentinijanom na pohod proti Alemanom._NEWLINE_Teodozij  se je skupaj z Batavijci, Jovijci, Heruli in Viktorjevimi legijami izkrcal v Rutupiji in krenil proti Londiniumu, da bi vzpostavil red v ju\xc5\xbeni Britaniji.  Kasneje je zbral ostanke rimskih garnizij, ki so bile v Britaniji nastanjene \xc5\xbee pred njegovim prihodom in so Fulofavdovem in Nektaridovem porazu o\xc4\x8ditno izgubile medsebojne povezave. Teodozij je poslaj po Civilisa, da bi ga imenoval za novega vikarja dioceze|, in dodatnega  generala Dulcicija. Leta 369 se je lotil ponovnega osvajanja ozemlja severno od Londona in zatrl upor Valentina, svaka vikarja Maksimina.  Teodozij je zatem osvojil celotno izgubljeno britansko ozemlja, obnovil mnogo trdnjav in severno Britanijo preimenoval v Valencijo. Leta 369 se je vrnil na celino, kjer ga je Valentinijan povi\xc5\xa1al v  magistra equitum.\n_START_SECTION_\nUpor v Afriki in kriza v Podonavju\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 372 je v afri\xc5\xa1kih provincah izbruhnil Firmov upor, ki ga je povzro\xc4\x8dil podkupljivi comes Africae Romanus.  Romanus se je vme\xc5\xa1al v krvave spore med zakonskimi in nezakonskimi otroki mavrskega  kneza in glavnega rimskega zaveznika Nubela in opustil obrambo mest, ki mu niso hotela pla\xc4\x8devati pokupnine, pred pu\xc5\xa1\xc4\x8davskimi nomadi. Upor je prisilil Valentinijana, da je tja poslal Teodozija z nalogo, da v afri\xc5\xa1kih provincah ponovno vzpostavi red. Teodozij je v naslednjih dveh letih razkril Romanusove zlo\xc4\x8dine, aretiral njega in njegove privr\xc5\xbeence in porazil Firma._NEWLINE_Leta 373 so izbruhnili spopadi a Kvadi, skupino  germanskih ljudstev, ki so \xc5\xbeivela ob zgornji Donavi. Kvadi so bili, tako kot Alemani, ogor\xc4\x8deni nad Valentinijanovo gradnjo utrdb na njihovem ozemlju. Prito\xc5\xbebo njihovih odposlancev je magister armorum per Illyricum Ekvicij zavrnil. Gradnja utrdb je po letu 373 kljub temu kasnila, zato se je Maksimin, ki je medtem postal prefekt Galije,  dogovoril z Ekvicijem,  da povi\xc5\xa1a njegovega sina Marcelijana in ga zadol\xc5\xbei za dokon\xc4\x8danje gradnje. Protesti kvadskih vodij so \xc5\xa1e naprej zavirali gradnjo in Marcelin je na banketu, na katerem naj bi navidezno potekala mirovna pogajanja, v navalu besa umoril kvadskega kralja Gabinija. Razdra\xc5\xbeeni Kvadi, katerim so se pridru\xc5\xbeili zavezniki Sarmati, so za\xc4\x8deli vojno. Vdrli so preko Donave in opusto\xc5\xa1ili provinco Panonijo Valerijo. Plenilcem ni uspelo prodreti v utrjena mesta, vendar so zelo opusto\xc5\xa1ili nebranjeno pode\xc5\xbeelje. Cesar je proti njim poslal dve legiji, kateri so zaradi neusklajenega delovanja uni\xc4\x8dili Sarmati. Druga skupina Sarmatov je medtem napadla Mezijo. Pregnal jih je Teodozijev sin in kasnej\xc5\xa1i cesar Teodozij I., ki je bil takrat dux Moesiae. _NEWLINE_Valentinijan je za krizo izvedel \xc5\xa1ele leta 374. Naslednjo pomlad je od\xc5\xa1el iz Trierja in prispel v opusto\xc5\xa1eni  Karnuntum (Petronell ob Donavi). Tam so ga pri\xc4\x8dakali sarmatski odposlanci, ki so ga prosili odpu\xc5\xa1\xc4\x8danja za svoja dejanja. Valentinijan jim je odgovoril, da bo raziskal, kaj se je zgodilo, in ustrezno ukrepal. Prezrl je Marcelijanove izdajalske ukrepe in se odlo\xc4\x8dil, da bo kaznoval Kvade. Poletne mesece se je s Sebastijanom in Merobavdom pripravljal na vojni pohod. KOnec poletja je pri Akvinkumu pre\xc4\x8dkal Donavo  in vdrl na kvadsko ozemlje. Po oposto\xc5\xa1enju njihovega ozemlja, na katerem ni naletel na noben odpor, se je umaknil na prezimovanje v Savarijo._NEWLINE_Spomladi se je odlo\xc4\x8dil, da bo pohod nadaljeval in iz Savarije od\xc5\xa1el v Brigecij,  sedanji Sz\xc5\x91ny na Mad\xc5\xbearskem. V Brigeciju je 17. novembra sprejel delegacijo Kvadov s ponudbo, da bodo Rimljanom v zameno za mir s svojimi vojaki dopolnili rimsko vojsko. Na sprejemu so vztrajali pri svoji trditvi, da so spor spro\xc5\xbeili Rimljani z gradnjo svojih trdnjav na njihovem ozemlju. Nekaj skupin Kvadov se ni strinjalo z dogovorom njihovih poglavarjev in so \xc5\xa1e naprej napadali Rimljane. Njihovo obna\xc5\xa1anje je tako razburilo Valentinijana, da ga je zadela kap in je umrl.\n_START_SECTION_\nReputacija\n_START_PARAGRAPH_\nA.H.M. Jones o njem pi\xc5\xa1e, da je bil kljub temu, da je bil "manj\xc5\xa1i kmetavz kot njegov glavni tekmec na volitvah za cesarja, vendar \xc5\xa1e vedno nasilne in  brezobzirne nravi in ne samo nekulturen,  ampak tudi  sovra\xc5\xbeen do kulturnih ljudi". Po Amijanu je "sovra\xc5\xbeil lepo oble\xc4\x8dene, izobra\xc5\xbeane in premo\xc5\xbene ljudi iz uglednih dru\xc5\xbein". Bil pa je sposoben vojak in vesten uradnik, ki je skrbel za interese in blaginjo ni\xc5\xbejih dru\xc5\xbebenih slojev, iz katerih se je dvignil njegov o\xc4\x8de. Na \xc5\xbealost je njegove dobre namene pogosto pokvarila slaba izbira ministrov in trdovratno prepri\xc4\x8danje v njihove odlike, \xc4\x8deprav so njihova dejanja dokazovala nasprotno.  Po podatkih v Encyclopaedii Britannici 1911 je ustanavljal \xc5\xa1ole in zagotovil zdravni\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d revnim v Rimu, tako da je v vseh od \xc5\xa1tirinajstih mestnih \xc4\x8detrtih imenoval zdravnike._NEWLINE_Po verskem prepri\xc4\x8danju je bil kristjan, vendar je vsem svojim podanikom dopu\xc5\xa1\xc4\x8dal versko svobodo.  Prepovedal je samo nekatere oblike ritualov, na primer posebne vrste \xc5\xbertvovanja in magijo. Ukrepal  je proti vsem zlorabam, tako posvetnim kot cerkvenim, razen, seveda, svojim. Protestiral je tudi proti vse ve\xc4\x8djemu bogatenju in posvetnosti duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine. Njegova glavna pomanjkljivost je bil njegov temperament, ki je bil na trenutke  grozljiv in se je v polni meri pokazal v  kaznovanje oseb, obto\xc5\xbeenih \xc4\x8darovni\xc5\xa1tva._NEWLINE_Sokrat Sholastik v svoji Historii Ecclesiastici na zanimiv na\xc4\x8din opisuje  Valentinijanovi poroki, zaradi katerih so ga nekateri imenovali  "bigamni cesar". Sokrat pravi, da se je \xc5\xbeena cesarja Valentinijana Marina Severa pogosto sre\xc4\x8devala  Justino, dokler se nista zbli\xc5\xbeali do te mere,  da sta se za\xc4\x8deli kopati skupaj. V kopali\xc5\xa1\xc4\x8du je opazila njeno lepoto in o njej govorila tudi s cesarjem. Valentinijan je sklenil, da se bo z njo poro\xc4\x8dil, ne da bi se lo\xc4\x8dil od Marine Severe, ki mu je rodila sina Gracijana, katerega ja malo pred tem razglasil za socesarja. V ta namen je ustrezno spremenil zakonodajo in po vsem cesarstvu razglasil, da ima lahko vsak mo\xc5\xa1ki dve zakoniti \xc5\xbeeni. Sam se je poro\xc4\x8dil \xc5\xa1e z Justino, ki mu je rodila sina Valentinijana mlaj\xc5\xa1ega. Zgodbo opisuje samo Sokrat. V pisnih virih ni nobenega sledu o razglasu, ki bi dovoljeval poligamijo in bi ga izdal Valentinijan I. ali njegovi predhodniki in nasledniki. Tak\xc5\xa1na praksa ni znana tudi iz nobenega drugega vira iz klasi\xc4\x8dne antike. Valentinijan bi se po rimskem pravu lahko lo\xc4\x8dil od Severe, saj  je dovoljevalo razvezo zakona, ker razveza zakona za kristjane ni dopustna, pa ga je Sokrat ptrezirljvo opisoval kot bigamista. Mo\xc5\xbeno je tudi, da je Sokrat, ki je bil navacijanec, posku\xc5\xa1al obto\xc5\xbeiti Justino, ki je bila arijanka, za pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tvo, ker so na tak na\xc4\x8din pogosto obrekovali pripadnike drugih verskih prepri\xc4\x8danj.  Gibbon trdi, da sta bili Valentinijanovi poroki zaporedni.  Drugi anti\xc4\x8dni viri (Ivan Malala, Chronicon Paschale in Ivan Nikiju\xc5\xa1ki) trdijo, da je Valentinijan pred poroko z Justino cesarico Severo napodil zaradi nezakonitih poslov. Barnes je prepri\xc4\x8dan, da je zgodba poskus opravi\xc4\x8devanja Valentinijanove lo\xc4\x8ditve brez kak\xc5\xa1nega obsojanja cesarja.'