b'\n_START_ARTICLE_\nJohann Friedrich Blumenbach\n_START_SECTION_\nZGODNJE \xc5\xbdIVLJENJE IN ZA\xc4\x8cETKI\n_START_PARAGRAPH_\nBlumenbach se je rodil v dru\xc5\xbeinski hi\xc5\xa1i v Goti. Njegov o\xc4\x8de, Heinrich Blumenbach je bil ravnatelj, njegova mati pa je bila Charlotte Eleonore Hedwig Buddeus. Rojen je bil v prominentno dru\xc5\xbeino akademikov. Medicino je najprej \xc5\xa1tudiral v Jeni, nato v G\xc3\xb6ttingenu. Leta 1775 je diplomiral z nalogo \xe2\x80\x9cDe generis humani varietate nativa\xe2\x80\x9d (O naravni raznovrstnosti \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva). Diplomska naloga se \xc5\xa1teje za eno najpomembnej\xc5\xa1ih del pri razvoju poznej\xc5\xa1ih pojmov o "\xc4\x8dlove\xc5\xa1kih rasah"._NEWLINE_Njegova dizertacija \xc2\xbbOn the Unity of Mankind\xc2\xab (1795) je poznana po kvalitetnem znanstvenem pristopu k \xc5\xa1tudiji \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke variacije, ki je predstavljena kot za\xc4\x8detna to\xc4\x8dka antropologije._NEWLINE_Pogosto ga imenujemo tudi o\xc4\x8de fizikalne antropologije, ker je utemeljil eno najzgodnej\xc5\xa1ih klasifikacij \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih ras.\n_START_SECTION_\nKARIERA\n_START_PARAGRAPH_\nImenovan je bil za izrednega profesorja medicine in in\xc5\xa1pektorja muzeja naravne zgodovine v G\xc3\xb6ttingenu leta 1776. Leta 1778 je postal redni profesor. Z razli\xc4\x8dnimi prispevki na podro\xc4\x8dju medicine, fiziologije in anatomije je prispeval k \xe2\x80\x9cMedicinische Bibliothek\xe2\x80\x9d, katere urednik je bil od leta 1780 do 1794. V fiziologiji je pod vplivom \xc5\xa1ole Albrechta von Hallerja ustvaril svojo teorijo s podrobno primerjavo \xc5\xbeivalskih funkcij \xc4\x8dloveka z drugimi \xc5\xbeivalmi. Po identifikaciji Barona Cuvierja je, Blumenbach leta 1799, dal dlakavemu mamutu prvo znanstveno ime, Elephas primigenius (prvi rojen slon)._NEWLINE_Svoj ugled je pove\xc4\x8dal z objavo dela Institutionses Physiologicae (1787). V delu strnjeno, a dobro predstavi svoj pogled na \xc5\xbeivalske funkcije. Med svojo prvo izdajo in letom 1821, je delo do\xc5\xbeivelo \xc5\xa1tevilne izdaje v Nem\xc4\x8dji, kjer je na koncu postalo splo\xc5\xa1ni u\xc4\x8dbenik fiziolo\xc5\xa1ke znanosti. V ZDA jo je v angle\xc5\xa1\xc4\x8dino prevedel Charles Caldwell (Philadelphia 1798), v Londonu je delo prevedel John Elliotson (1807)._NEWLINE_Eno njegovih bolj znanih del je tudi Handbuch der vergleichenden Anatomie. To je u\xc4\x8dbenik, ki je do\xc5\xbeivel v Nem\xc4\x8diji \xc5\xa1tevilne izdaje od leta 1805 do 1824. Leta 1809 je u\xc4\x8dbenik prevedel v angle\xc5\xa1\xc4\x8dino kirurg Sir William Lawrence. Z dodatnimi izbolj\xc5\xa1avami je delo prevedel tudi William Coulsona leta 1827. _NEWLINE_\xc4\x8ceprav je najve\xc4\x8dji del svojega \xc5\xbeivljenja Blumenbach pre\xc5\xbeivel v G\xc3\xb6ttingenu, je leta 1789 obiskal \xc5\xa0vico in v Bibliotheku podal zanimivo medicinsko topografijo te dr\xc5\xbeave. Leta 1788 in 1792 je bil v Angliji. Leta 1793 je bil v Londonu izvoljen za tujega \xc4\x8dlana Kraljeve dru\xc5\xbebe. Leto kasneje je postal tuji \xc4\x8dastni \xc4\x8dlan Ameri\xc5\xa1ke akademije znanosti in umetnosti. Leta 1808 je postal zunanji dopisnik za Nizozemsko kraljevo akademijo znanosti in umetnosti. V letu 1827 pa je postal \xc4\x8dlan. Leta 1812 je bil imenovan za tajnika v Royal Society of Sciences v G\xc3\xb6ttingenu. Kasneje je v Hanovru Blumenbach prevzel mesto zdravnik kraljeve dru\xc5\xbeine. leta 1821 je prejel naziv Vite\xc5\xa1ki Poveljnik, ki mu ga je podelil Kraljevi Guelphic Red. V letu 1831 je bil izvoljen za \xc4\x8dlana Akademije znanosti v Parizu. Ob praznovanju njegovega doktorskega jubileja (1825), so ustanovili sklad za \xc5\xa1tipendije za pomo\xc4\x8d nadarjenim mladim zdravnikom in naravoslovcem. Leta 1813 je bil izvoljen za tujega \xc4\x8dlana Kraljevske \xc5\xa1vedske akademije znanosti. Leta 1835 se je upokojil in kasneje leta 1840 v G\xc3\xb6ttingenu tudi umrl.\n_START_SECTION_\nPREPRI\xc4\x8cANJA O RASAH\n_START_PARAGRAPH_\nBlumenbach je bil prvi, ki je postavil v ospredje pomembnost primerjalne anatomije v zgodovini \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva. Njegova raziskava o \xc5\xa1estdesetih lobanjah, ki je bila originalno objavljena kot Decas craniorum (G\xc3\xb6ttingen, 1790\xe2\x80\x931828) ga je pripeljala do zaklju\xc4\x8dka, da je razdelil \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo v 5 glavnih dru\xc5\xbein (1779) in jih kasneje tudi poimenoval (1793/1795):_NEWLINE_Kavkazi ali bela rasa,_NEWLINE_Mongolci ali rumena rasa, vklju\xc4\x8devali tudi prebivalce iz vzhodne in srednje Azije ,_NEWLINE_Malajci ali rjava rasa, vklju\xc4\x8devali tudi prebivalce jugovzhodne Azije in prebivalkce pacifi\xc5\xa1kega oto\xc4\x8dja,_NEWLINE_Etiopijci ali \xc4\x8drna rasa, vklju\xc4\x8devali tudi prebivalce sub-saharske Afrike,_NEWLINE_Ameri\xc4\x8dani ali rde\xc4\x8da rasa, vklju\xc4\x8devali tudi Indijance._NEWLINE_Ta raziskava je bila temeljno delo za druge znanstvenike na podro\xc4\x8dju kraniometrije, prav tako pa tudi njegovo najpomembnej\xc5\xa1e delo na podro\xc4\x8dju antropologije. Blumenbach je z njo ugotovil, da se posamezni Afri\xc4\x8dani bolj razlikujejo med sabo kot Evropejci. _NEWLINE_Blumenbach je stal za svojimi prepri\xc4\x8danji, da so fizikalne lastnosti \xc4\x8dloveka, kot npr. barva ko\xc5\xbee, profili lobanje itd., pogojene z geografijo in prehrano. Tako kot drugi monogenetiki kot npr. Georges-Louis Leclerc, Comte de Buffon, se je Blumenbach dr\xc5\xbeal tako imenovane \xc2\xbbdegenerativne hipoteze\xc2\xab\xc2\xa0o rasnem izvoru. Imel je teorijo, da sta bila Adam in Eva kavkaza, naseljenca v Aziji in da so druge rase pri\xc5\xa1le po degeneraciji okoljskih dejavnikov kot na primer sonce in slaba prehrana. Zato je trdil, da se je \xc2\xbbtemna\xc2\xab\xc2\xa0pigmentacija razvila kot rezultat vro\xc4\x8dine tropskega sonca, medtem ko je mrzli veter povzro\xc4\x8dil \xc2\xbbrumenorjavo\xc2\xab\xc2\xa0polt eskimo. Prebivalci Kitajske naj bi bili v primerjavi z drugimi prebivalci Azije \xc2\xbbsvetlopolti\xc2\xab, ker so se zadr\xc5\xbeevali predvsem v mestih, kjer so bili zavarovani pred okoljskimi dejavniki. Verjel je celo, da je degeneracija lahko obrnjena v primernem, kontroliranem okolju in da so lahko vse sodobne oblike \xc4\x8dloveka lahko sprevr\xc5\xbeene nazaj v originalno obliko \xe2\x80\x93 kavka\xc5\xa1ko raso._NEWLINE_Poleg tega je ugotovil, da afri\xc4\x8dani niso manjvredni od ostalih ras \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva, temve\xc4\x8d da glede na zdravstvene sposobnosti razumevanja, imajo izjemne naravne rezultate mentalne kapacitete. Izjavil je \xe2\x80\x93 citirano:_NEWLINE_"Finally, I am of opinion that after all these numerous instances I have brought together of negroes of capacity, it would not be difficult to mention entire well-known provinces of Europe, from out of which you would not easily expect to obtain off-hand such good authors, poets, philosophers, and correspondents of the Paris Academy; and on the other hand, there is no so-called savage nation known under the sun which has so much distinguished itself by such examples of perfectibility and original capacity for scientific culture, and thereby attached itself so closely to the most civilized nations of the earth, as the Negro."_NEWLINE_Blumenbach ni svoje \xc2\xbbdegenerativne hipoteze\xc2\xab\xc2\xa0obravnaval kot rasisti\xc4\x8dne in bil zato ostro kritiziran tako iz strani Christopha Meinersa, ki je bil mladi praktikant znanstvenega rasizma, kot s strani Samuela Thomasa von S\xc3\xb6mmerringa, ki je sklepal iz obdukcije, da so bili Afri\xc4\x8dani \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1a rasa._NEWLINE_Blumenbach je napisal tri eseje z argumentacijami \xc2\xbbne-belih ljudi\xc2\xab, ki so sposobni v umetnosti in znanosti ter nasprotujejo rasistom njegovega \xc4\x8dasa._NEWLINE_Te ideje so bile manj vplivne. Vseeno pa so jih prevzeli drugi raziskovalci, ki so jih uporabili kot spodbudo k znanstvenemu rasizmu. Njegova dela so uporabili mnogi biologi in znanstveniki primerjalne anatomije v devetnajstem stoletju, ki jih je zanimal izvor ras.\n_START_SECTION_\nDRUGE NARAVOSLOVNE \xc5\xa0TUDIJE\n_START_PARAGRAPH_\nV svoji dizertaciji, je Blumenbach omenil ime Simia troglodytes v povezavi s kratkim opisom o navadnem \xc5\xa1impanzu. Ta dizertacija je bila natisnjena, vendar je bila na razpolago za uporabo le na univerzi G\xc3\xb6ttingen in ne za \xc5\xa1ir\xc5\xa1o publiko. Kasneje so jo objavili tudi v javnosti in sicer leta 1776. Blumenbach je vedel, da je Linnaeus \xc5\xbee prej razvil ime Homo troglodytes, za slabo poznanega primata in je zato leta 1779 obravnaval to Linnejevo ime in pri\xc5\xa1el do pravega zaklju\xc4\x8dka, da se je Linnaeus spopadal z dvema vrstama, \xc4\x8dlovekom in orangutanom. Nobeden od teh dveh pa ni bil \xc5\xa1impanz. Zaklju\xc4\x8dil je, da ime Homo troglodytes ne more biti uporabljeno. Tako Blumenbacha lahko spoznamo za enega prvih znanstvenikov, ki je razumel identitete razli\xc4\x8dnih vrst primatov, ki so bile poleg \xc4\x8dloveka \xc5\xa1e orangutani in \xc5\xa1impanzi. Gorile \xc5\xa1e niso bile poznane Evropejcem v tem \xc4\x8dasu. ICZN komisija je bila leta 1985 odlo\xc4\x8dena, da bi Blumenbachov pogled moral biti razumljen in obravnavan. Simia troglodytes, kot je objavil Blumenbach leta 1779, bo tip vrst roda Pan in ker je bilo to najstarej\xc5\xa1e prosto ime za navadnega \xc5\xa1impanza, bo tudi uporabljeno za to vrsto. ICZN komisija ni bila obve\xc5\xa1\xc4\x8dena, da je Blumenbach \xc5\xbee omenil to ime v svoji dizertaciji. Po pravilih ICZN Code bi znanstveno ime ene najbolj poznanih afri\xc5\xa1kih \xc5\xbeivali danes, trenutno poznane po imenu Pan troglodytes, moralo biti Blumenbachovo ime iz leta 1776.'