b'\n_START_ARTICLE_\nHelmut Wick\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nHelmut Wick se je po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1olanju zaposlil kot gozdar, \xc5\xbee leta 1935 pa se je pridru\xc5\xbeil takrat tajni Luftwaffe. Po zaklju\xc4\x8dku usposabljanja za voja\xc5\xa1kega lovskega pilota je bil dodeljen k II./JG 134, opremljenemu z dvokrilnimi lovci Arado Ar 68. 1. septembra 1938 je dobil \xc4\x8din poro\xc4\x8dnika._NEWLINE_Januarja 1939 je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den k 1./JG 53, pod poveljstvo Wernerja M\xc3\xb6ldersa. Dobil je novo letalo, sodobnega lovca Messerschmitt Bf 109. 30 avgusta je bil ponovno preme\xc5\xa1\xc4\x8den. Tokrat je bil dodeljen k 3./JG 2. Med poljsko kampanjo je bila njegova enota zadol\xc5\xbeena za letalsko obrambo Berlina. 22. novembra 1940 je med bitko za Francijo dosegel svojo prvo zra\xc4\x8dno zmago, ki je bila hkrati tudi prva zmaga njegove enote, ko je v bli\xc5\xbeini Strassbourga sestrelil francoskega lovca Curtiss Hawk 75. Curtissa je pilotiral francoski letalski as Camille Plubeau, ki je moral svoje mo\xc4\x8dno po\xc5\xa1kodovano letalo zasilno pristati. Ranjenega francoza so zajele nem\xc5\xa1ke kopenske enote._NEWLINE_10. maja je bil 3./JG 2 poslan na fronto, Wick pa je za svojo enoto pri\xc5\xa1el \xc5\xa1ele 21. maja, ker so njegovemu letalu menjali motor. Med francosko kampanjo je Wick dosegel 12 potrjenih in dve nepotrjeni zra\xc4\x8dni zmagi. Kar \xc5\xa1tiri francoska letala je sestrelil 5. junija in se tako vpisal med letalske ase. Svojo deseto zmago je dosegel 8. junija._NEWLINE_Wick je bil uspe\xc5\xa1en tudi med bitko za Britanijo. 1. avgusta 1940 je uradno postal Staffelkapit\xc3\xa4n 3./JG 2, \xc4\x8deprav je enoto vodil \xc5\xbee od 23. junija. Svojo 19. in 20. zmago je dosegel 25. avgusta, dan kasneje pa je sestrelil \xc5\xa1e dve letali. Za te zmage je bil nadporo\xc4\x8dnik Wick 27. avgusta 1940 odlikovan z Vite\xc5\xa1kim kri\xc5\xbeem, 4. septembra pa je napredoval v \xc4\x8din stotnika in prevzel poveljstvo nad 6./JG 2._NEWLINE_S to enoto je dosegel \xc5\xa1est zra\xc4\x8dnih zmag, nato pa je 9. septembra 1940 postal Gruppenkommandeur I./JG 2 on 9 September. Petega oktobra je na obmo\xc4\x8dju otoka Isle of Wight sestrelil pet britanskih letal, za kar je bil odlikovan s hrastovimi listi k vite\xc5\xa1kemu kri\xc5\xbeu (Nr 4). Kmalu je tudi napredoval in s 25 leti postal najmlaj\xc5\xa1i major v Wehrmachtu. \xc5\xbde 20. oktobra je postal Kommodore JG 2, kjer je zamenjal majorja Wolfganga Schellmanna, ki je prevzel poveljstvo nad JG 27._NEWLINE_6. novembra je Wick sestrelil \xc5\xa1e pet britanskih letal, 28. novembra 1940 zjutraj pa \xc5\xa1e enega za svojo 55. zra\xc4\x8dno zmago. S tem je postal najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1i letalski as na svetu. Kasneje istega dne je s svojo enoto od\xc5\xa1el na\xc2\xa0\xc2\xbbprosti lov\xc2\xab\xc2\xa0nad Rokavski preliv. Na tej nalogi je sestrelil britanskega lovca Supermarine Spitfire. Takoj za tem je njegovo letalo zadel britanski letalski as John Dundas iz 609. eskadrilje RAF. Wicka so tovari\xc5\xa1i videli izsko\xc4\x8diti iz zadetega lovca Messerschmitt Bf 109 E-4 (W.Nr. 5344) \xc2\xbb\xc4\x8crni < - + -\xc2\xab. Njegov partner, stotnik Rudolf Pflanz je ostal nad mestom, kjer je Wicka nazadnje videl in po radiu javljal, da je v morje padel Spitfire, da bi priklical ladje britanske slu\xc5\xbebe za re\xc5\xa1evanje iz morja. Nad mestom je kro\xc5\xbeil tako dolgo, dokler mu ni zmanjkalo goriva, zaradi \xc4\x8desar je moral svoje letalo brez pomo\xc4\x8di motroja zasilno pristati na obali. Kljub temu majorja Wicka niso nikoli na\xc5\xa1li._NEWLINE_Helmut Wick je na 168 bojnih nalogah dosegel 56 zra\xc4\x8dnih zmag (in dve nepotrjeni). Med njegovimi \xc5\xbertvami je bilo kar 24 lovcev Spitfire.'