b'\n_START_ARTICLE_\nDodo\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nIzgled doda poznamo samo po ostankih kosti in risbah raziskovalcev, ki so ga videli. Zadnji naga\xc4\x8deni primerek je propadel v Ashmolovem muzeju v Oxfordu konec 18. stoletja, pred tem pa je zgorelo tudi edino ohranjeno popolno okostje. \xc5\xa0ele leta 2005 so na\xc5\xa1li popolnej\xc5\xa1e ostanke ve\xc4\x8djega \xc5\xa1tevila pti\xc4\x8dev, stare 2000 let, vklju\xc4\x8dno s kostmi mladi\xc4\x8dev in enega osebka v naravnem polo\xc5\xbeaju._NEWLINE_Iz slik in ostankov vemo, da je bil dodo velik pti\xc4\x8d, visok okoli enega metra in te\xc5\xbeak okoli 23 kilogramov. Pomanj\xc5\xa1ana klju\xc4\x8dnica in v primerjavi s telesom drobne peruti so bile pre\xc5\xa1ibke za let. Imel je sivkasto perje, 23 cm dolg kljun s kavljasto konico, \xc4\x8dokate rumene noge in \xc5\xa1opom belih nakodranih peres visoko na zadku. Obi\xc4\x8dajno si ga predstavljamo kot debelega in nerodnega, vendar ta predstava ni nujno pravilna. Menijo namre\xc4\x8d, da so na slikah prena\xc5\xberti osebki v ujetni\xc5\xa1tvu. Mauritius ima zelo izra\xc5\xbeena su\xc5\xa1na ter de\xc5\xbeevna obdobja in \xc5\xbeivali so si konec de\xc5\xbeevja verjetno naredile zalogo ma\xc5\xa1\xc4\x8devja z zrelimi sade\xc5\xbei, da so lahko pre\xc5\xbeivele su\xc5\xa1o. Zapisi iz takratnih \xc4\x8dasov opisujejo doda kot zelo po\xc5\xbere\xc5\xa1nega. Ker so imeli v ujetni\xc5\xa1tvu vedno dovolj hrane, je tako povsem mo\xc5\xbeno, da so se hitro prena\xc5\xberli._NEWLINE_\xc5\xbdiveli so v gozdovih, kjer so gnezdili na tleh. Prehranjevali so se z rastlinsko hrano, predvsem s sade\xc5\xbei drevesa Sideroxylon grandiflorum.\n_START_SECTION_\nSistematika in evolucija\n_START_PARAGRAPH_\nDodo je bli\xc5\xbenji sorodnik golobov in grlic. Domnevajo, da so se njegovi predniki odcepili od najbli\xc5\xbejega sorodnika konec paleogena, pred pribli\xc5\xbeno 23 milijoni let. Glede na to, da je Mauritius vulkanskega izvora, staro \xc5\xa1ele 10 milijonov let, je verjetno ohranil sposobnost letenja \xc5\xa1e dolgo po tem._NEWLINE_Doda in njegovega najbli\xc5\xbejega sorodnika, rodri\xc5\xa1kega samotarja Pezophaps solitaria (prav tako izumrl), so dolgo uvr\xc5\xa1\xc4\x8dali v samostojno dru\xc5\xbeino Raphidae, danes pa ju obravnavamo kot poddru\xc5\xbeino Raphinae znotraj dru\xc5\xbeine golobov (Columbidae).\n_START_SECTION_\nIzumrtje\n_START_PARAGRAPH_\nPodobno kot druge \xc5\xbeivali, ki se dolgo \xc4\x8dasa razvijajo na odmaknjenih obmo\xc4\x8djih v odsotnosti plenilcev, tudi dodo ni kazal nobenega strahu pred \xc4\x8dlovekom, zaradi \xc4\x8desar je bil lahek plen posadkam ladij, ki so na otoku iskale zaloge. Poleg tega so z ladjami na Mauritius pri\xc5\xa1le tudi druge \xc5\xbeivali, kot so psi, ma\xc4\x8dke, podgane, pra\xc5\xa1i\xc4\x8di, in vrsta makakov, ki so plenili dodoje ter njihova gnezda, ljudje pa so kr\xc4\x8dili gozd, ki je bil njihov habitat._NEWLINE_Natan\xc4\x8den datum izumrtja ni znan. Populacija je strmo padala v za\xc4\x8detku 17. stoletja in do 50. let 17. stoletja je bil dodo \xc5\xbee zelo redek. Zadnji ga je potrjeno opazil nizozemski brodolomec Volkert Evertsz leta 1662. Na podlagi zapisanih opa\xc5\xbeanj ocenjujejo, da je izumrl nekje med letoma 1669 in 1797, najverjetneje pa okoli leta 1690.'