b'\n_START_ARTICLE_\nOksidacijsko stanje\n_START_SECTION_\nRa\xc4\x8dunanje formalnega oksidacijskega stanja\n_START_PARAGRAPH_\nOksidacijsko stanje atoma ali spojine lahko izra\xc4\x8dunamo na dva na\xc4\x8dina. Prvi na\xc4\x8din se uporablja za molekule, ki so prikazane z Lewisovo (strukturno) formulo, ki se pogosto uporablja za zapis organskih spojin. Drugi na\xc4\x8din se uporablja za preproste spojine, ki ne potrebujejo strukturne formule._NEWLINE_Ponovno je treba poudariti, da oksidacijsko stanje atoma ne predstavlja njegovega realnega naboja, kar je \xc5\xa1e posebno res pri visokih oksidacijskih stanjih. Ionizacijska energija, ki je potrebna za tvorbo multiplega pozitivnega iona je namre\xc4\x8d mnogo ve\xc4\x8dja od energije, ki je na razpolago v kemijskih reakcijah. Pripisovanje elektronov posameznim atomom pri ra\xc4\x8dunanju oksidacijskega stanja je \xc4\x8disti formalizem, ki pa je zelo uporaben za razumevanje mnogih kemijskih reakcij.\n_START_SECTION_\nRa\xc4\x8dunanje oksidacijskega stanja iz strukturne formule\n_START_PARAGRAPH_\nZa molekule z znano strukturno formulo lahko oksidacijska stanja atomov izra\xc4\x8dunamo z ra\xc4\x8dunanjem razlike med \xc5\xa1tevilom valen\xc4\x8dnih elektronov, ki bi jih imel nevtralen atom elementa in \xc5\xa1tevilom elektronov, ki mu\xc2\xa0\xc2\xbbpripadajo\xc2\xab\xc2\xa0v Lewisovi strukturi. Pri ra\xc4\x8dunanju oksidacijskega stanja upo\xc5\xa1tevamo naslednje zakonitosti: (1) vezni elektroni med atomi razli\xc4\x8dnih elementov pripadejo bolj elektronegativnemu atomu, (2) vezne elektrone med dvema enakima atomoma si atoma razdelita in (3) elektroni iz neveznih elektronskih parov pripadajo tistemu elementu, ki jim ima._NEWLINE_Primer: etanojska (ocetna) kislina_NEWLINE_V metilni skupini (-CH\xe2\x82\x83) ima ogljikov atom 6 valen\xc4\x8dnih elektronov iz vezi s tremi vodikovimi atomi, ker je bolj elektronegativen od vodika, en elektron pa mu pripada iz elektronskega para vezi C-C. Ogljik ima torej 7 valen\xc4\x8dnih elektronov. Nevtralni ogljikov atom bi imel 4 valen\xc4\x8dne elektrone, ker je v 4. (oziroma 14.) skupini periodnega sistema elementov. Razlika 4 - 7 = -3 je oksidacijsko stanje tega ogljikovega atoma. Izra\xc4\x8dun seveda sloni na predpostavki, da so vse vezi 100\xc2\xa0% ionske, kar seveda ni res. Ogljikov\xc2\xa0\xc2\xbbion\xc2\xab\xc2\xa0bi tem primeru zapisali kot C\xc2\xb3\xe2\x81\xbb._NEWLINE_\xc4\x8ce na enak na\xc4\x8din izra\xc4\x8dunamo oskidacijsko stanje ogljikovega atoma v karboksilni skupini (-COOH), dobimo rezultat +3, ker mu pripada en elektron iz vezi C-C, ostali vezni elektroni pa pripadejo bolj elektronegativnemu kisiku. Oba kisikova atoma imata oksidacijsko stanje -2, ker imata po 8 elektronov: 4 iz vezi z ogljikom oziroma ogljikom in vodikom (ker sta bolj elektro negativna) in 4 svoje nevezne elektrone, nevtralni kisik pa bi jih imel 6. Vodik ima oksidacijsko \xc5\xa1tevilo vedno enako +1, ker so vsi elementi, s katerimi se ve\xc5\xbee, bolj elektronegativni od njega samega._NEWLINE_Oksidacijska stanja so zelo uporabna pri uravnove\xc5\xa1anju redoks reakcij, v katerih mora biti \xc5\xa1tevilo prejetih in oddanih elektronov enako. \xc4\x8ce vzamemo za primer oksidacijo etanala (acetaldehida) s Tollensovim reagentom v etanojsko (ocetno) kislino, vidimo, da je karbonilni C atom spremenil svoje oksidacijsko stanje iz +1 v +3 (oksidacija). Na ta ra\xc4\x8dun sta se dva atoma Ag reducirala iz Ag\xe2\x81\xba v Ag\xe2\x81\xb0:\n_START_SECTION_\nElementi z ve\xc4\x8d oksidacijskimi stanji\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina elementov ima ve\xc4\x8d kot eno oksidacijsko stanje. Ogljik ima devet oksidacijskih stanj:_NEWLINE_1. \xe2\x80\x934: CH\xe2\x82\x84_NEWLINE_2. \xe2\x80\x933: C\xe2\x82\x82H\xe2\x82\x86_NEWLINE_3. \xe2\x80\x932: CH\xe2\x82\x83F_NEWLINE_4. \xe2\x80\x931: C\xe2\x82\x82H\xe2\x82\x82_NEWLINE_5. 0: CH\xe2\x82\x82F\xe2\x82\x82_NEWLINE_6. +1: C\xe2\x82\x82H\xe2\x82\x82F\xe2\x82\x84_NEWLINE_7. +2: CHF\xe2\x82\x83_NEWLINE_8. +3: C\xe2\x82\x82F\xe2\x82\x86_NEWLINE_9. +4: CF\xe2\x82\x84_NEWLINE_Kisik ima osem oksidacijskih stanj:_NEWLINE_1. -2: v ve\xc4\x8dini oksidov, na primer ZnO, CO\xe2\x82\x82, H\xe2\x82\x82O_NEWLINE_2. -1: v vseh peroksidih_NEWLINE_3. -\xc2\xbd: v superoksidih, na primer v KO\xe2\x82\x82_NEWLINE_4. -\xe2\x85\x93: v ozonidih, na primer RbO\xe2\x82\x83_NEWLINE_5. 0: O\xe2\x82\x82_NEWLINE_6. +\xc2\xbd: kot dioksigenil, na primer v O\xe2\x82\x82\xe2\x81\xba[AsF\xe2\x82\x86]\xe2\x81\xbb_NEWLINE_7. +1: O\xe2\x82\x82F\xe2\x82\x82_NEWLINE_8. +2: OF\xe2\x82\x82\n_START_SECTION_\nUlomljena oksidacijska stanja\n_START_PARAGRAPH_\nFormalna oksidacijska stanja atomov v Lewisovi zgradbi bi morala biti vedno cela \xc5\xa1tevila. Osidacijska stanja se kljub temu pogosto izra\xc5\xbeajo z ulomki, ki predstavljajo povpre\xc4\x8dno oksidacijsko stanje atomov in drugih struktur. Primer: v KO\xe2\x82\x82 ima kisik povpre\xc4\x8dno oksidacijsko stanje -\xc2\xbd, ker ima en kisikov atom stanje 0, drugi pa -1. V nekaterih primerih sta zaradi resonance oba atoma lahko enakovredna. V takih primerih enostavna Lewisova strukturna formula ni uporabna, ker je za tak prikaz potrebnih ve\xc4\x8d struktur.\n_START_SECTION_\nOksidacijsko \xc5\xa1tevilo\n_START_PARAGRAPH_\nIzraza osidacijsko stanje in oksidacijsko \xc5\xa1tevilo sta pogosto zamenjljiva, \xc4\x8de pa smo zelo natan\xc4\x8dni, se oksidacijsko \xc5\xa1tevilo uporablja v kemiji kompleksnih (koordinacijskih) spojin in ima rahlo druga\xc4\x8den pomen. V kemiji kompleksov so namre\xc4\x8d pravila za \xc5\xa1tetje elektronov druga\xc4\x8dna: vsak elektron pripada ligandu skladno z njegovo elektronegativnostjo. Oksidacijska \xc5\xa1tevila so obi\xc4\x8dajno zapisana z rimskimi \xc5\xa1tevilkami, medtem ko so oksidacijska stanja zapisana z arabskimi \xc5\xa1tevilkami.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nKoncept oksidacijskih stanj, kot ga poznamo danes, je vpeljal W.M. Latimer leta 1938. Oksidacijo kot tako je prvi \xc5\xa1tudiral Antoine Lavoisier (1743\xe2\x80\x931794), ki je nanjo gledal kot na reakcijo elementov s kisikom in je bil prepri\xc4\x8dan, da kemijske vezi v vseh soleh temeljijo na kisiku.'