b'\n_START_ARTICLE_\nAngela Sadar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je v dru\xc5\xbeini \xc4\x8de\xc5\xa1kega \xc5\xbeelezni\xc5\xa1kega uslu\xc5\xbebenca 1897 v Diva\xc4\x8di (ne 1892 v Se\xc5\xbeani kot navajajo nekateri drugi viri, npr. Slovenski gledali\xc5\xa1ki list) Osnovno \xc5\xa1olo je kon\xc4\x8dala v rojstnem kraju, nato obiskovala u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de v Gorici in ga kon\xc4\x8dala v Ljubljani. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1olanju je u\xc4\x8dila na osnovni \xc5\xa1oli v Celju, ko je leta 1918 kot begunka s star\xc5\xa1i s Primorske pribe\xc5\xbeala v Celje. Kot u\xc4\x8diteljica se je vklju\xc4\x8dila \xc5\xa1olsko delo, posvetila pa se je tudi gledali\xc5\xa1kemu \xc5\xbeivljenju celjskem Dramati\xc4\x8dnem dru\xc5\xa1tvu. V letih 1920/1921 je obiskovala enoletni dramski te\xc4\x8daj pri bratih Milanu in Vladimirju Skrbin\xc5\xa1ku in za\xc4\x8dela nastopati v raznih dramskih vlogah. Vmes je od jeseni 1943 po kapitulaciji fa\xc5\xa1izma v Italiji dve leti delovala na Primorskem. V Se\xc5\xbeani je pou\xc4\x8devala v partizanski osnovni \xc5\xa1oli ter prirejala mladinske deklamacije. Po osvoboditvi se je vrnila v Celje in nadaljevala gledali\xc5\xa1ko delo na celjskem Ljudskem odru. Leta 1952 je slavila 30-letnico igranja v vlogi Martina\xc5\xa1ke v dramatizirani ljudski povesti Mlinarjev Janez (avtor Ferdo Ko\xc4\x8devar, dramatiziral Jo\xc5\xbee Toma\xc5\xbei\xc4\x8d). Med obema svetovnima vojnama je re\xc5\xbeirala dramske nastope celjskih gimnazijcev, re\xc5\xbeirala pa je tudi otro\xc5\xa1ke in mladinske igre, v katerih je sama nastopala v vlogah\xc2\xa0\xc2\xbbdobrih mater\xc2\xab\xc2\xa0ali kraljic.'