b'\n_START_ARTICLE_\nKlasi\xc4\x8dna Gr\xc4\x8dija\n_START_SECTION_\nIzvor Delske in Pelopone\xc5\xa1ke zveze\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 431 pr. n. \xc5\xa1t. se je za\xc4\x8dela vojna med Atenami in \xc5\xa0parto. To ni bila le vojna med dvema mestoma, temve\xc4\x8d med dvema zvezama ali ligama mestnih dr\xc5\xbeav: Delsko zvezo, ki so jo vodile Atene, in Pelopone\xc5\xa1ko zvezo, ki jo je vodila \xc5\xa0parta.\n_START_SECTION_\nDelsko-ati\xc5\xa1ka pomorska zveza\n_START_PARAGRAPH_\nDelsko-ati\xc5\xa1ka pomorska zveza (v nadaljevanju delska zveza) je zrasla zaradi potrebe po sestavi enotne fronte vseh gr\xc5\xa1kih mestnih dr\xc5\xbeav proti perzijskemu napadu. Leta 481 pr. n. \xc5\xa1t. so gr\xc5\xa1ke mestne dr\xc5\xbeave, vklju\xc4\x8dno s \xc5\xa0parto, organizirale prvi niz "kongresov", na katerih so si prizadevali zdru\xc5\xbeiti vse gr\xc5\xa1ke mestne dr\xc5\xbeave proti nevarnosti drugega perzijskega vdora.  Koalicija, ki je nastala na prvem kongresu, je bila imenovana Helenska zveza in je vklju\xc4\x8devala \xc5\xa0parto. Perzija je s Kserksom napadla Gr\xc4\x8dijo septembra 481 pr. n. \xc5\xa1t., a je atenska mornarica premagala perzijsko. Perzijske kopenske sile so leta 480 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem ovirale mnogo manj\xc5\xa1e sile 300 \xc5\xa0partancev, 400 Tebancev in 700 mo\xc5\xa1kih iz beocijske Tespije v bitki pri Termopilah . Perzijci so Gr\xc4\x8dijo zapustili leta 479 pr. n. \xc5\xa1t. po porazu pri Platajah. _NEWLINE_Pri Platajah je bila zadnja bitka s Perzijci, saj po njej nikoli ve\xc4\x8d niso posku\xc5\xa1ali napasti Gr\xc4\x8dije. Ko ni bilo ve\xc4\x8d zunanje gro\xc5\xbenje, so se pojavile razpoke na zdru\xc5\xbeeni fronti helenske zveze . Leta 477 so Atene postale priznane kot vodja koalicije mestnih dr\xc5\xbeav, ki niso vklju\xc4\x8devale \xc5\xa0parte. Ta koalicija se je sre\xc4\x8dala in uredila svoj odnos v svetem mestu Delos . Tako je zveza prevzela ime Delska zveza. Njen uradni namen je bil osvoboditi gr\xc5\xa1ka mesta, ki so bila \xc5\xa1e pod Perzijo.  Vse o\xc4\x8ditnej\xc5\xa1e je postajalo, da je Delska zveza resni\xc4\x8dno vodja atenskega imperializma na celotnem Egejskem morju.\n_START_SECTION_\nPelopone\xc5\xa1ka (ali \xc5\xa0partanska) zveza\n_START_PARAGRAPH_\nNastala je tekmovalna koalicija gr\xc5\xa1kih mestnih dr\xc5\xbeav okoli \xc5\xa0parte in postala pomembnej\xc5\xa1a, ker se je zunanja perzijska gro\xc5\xbenja umirila. Ta koalicija je znana kot Pelopone\xc5\xa1ka zveza. V nasprotju s Helensko in Delsko zvezo ni bila odgovor na nobeno zunanjo gro\xc5\xbenjo: bila je nepremagljivo orodje \xc5\xa1partanske politike, katere cilj sta bila varnost \xc5\xa0parte in prevlada \xc5\xa0partancev nad polotokom Peloponez.  Izraz Pelopone\xc5\xa1ka zveza je napa\xc4\x8den, ker sploh ni bila zveza. Prav tako ni bila pelopone\xc5\xa1ka. Med \xc4\x8dlanicami sploh ni bilo enakosti, na kar nakazuje izraz zveza. Poleg tega je bila ve\xc4\x8dina njenih \xc4\x8dlanic zunaj polotoka Peloponez.  \xc5\xa0partanska zveza in Pelopone\xc5\xa1ka zveza sta sodobna izraza. Sodobniki so namesto "Lakonija in njihovi zavezniki" napisali "zveza"._NEWLINE_Nastanek zveze je povezan s sporom \xc5\xa0parte in Argosa, drugega mesta na polotoku Peloponez. V 7. stoletju pred n. \xc5\xa1t. je Argos prevladoval na polotoku. Tudi v za\xc4\x8detku 6. stoletja so njegovi prebivalci posku\xc5\xa1ali nadzorovati severovzhodni del polotoka. Vzpon \xc5\xa0parte v 6. stoletju je povzro\xc4\x8dil spor z Argosom, vendar pa je z osvajanjem pelopone\xc5\xa1kega mesta Tegej leta 550 pr. n. \xc5\xa1t. in poraza Argijcev leta 546 pr. n. \xc5\xa1t. \xc5\xa1partanski nadiral za\xc4\x8del segati precej \xc4\x8dez meje Lakonije.\n_START_SECTION_\nTridesetletni mir\n_START_PARAGRAPH_\nKo sta se koaliciji pove\xc4\x8dali, so nastali razli\xc4\x8dni interesi. Pod vplivom kralja Arhidama II. (Evripontidi iz \xc5\xa0parte od 476 do 427 pr. n. \xc5\xa1t.) je \xc5\xa0parta v poznem poletju ali zgodnji jeseni leta 446 pr. n. \xc5\xa1t. podpisala tridesetletni mir z Atenami. Ta pogodba je za\xc4\x8dela veljati naslednjo zimo leta 445 pr. n. \xc5\xa1t.  V skladu s to pogodbo je bila Gr\xc4\x8dija uradno razdeljena na dve veliki mo\xc4\x8dni obmo\xc4\x8dji. Dr\xc5\xbeavi \xc5\xa0parta in Atene sta se strinjali, da ostaneta v lastnem mo\xc4\x8dnem pasu in se ne vme\xc5\xa1avata v druge. Kljub tridesetletnemu miru je bilo jasno, da je vojna neizogibna. \xc5\xa0parta je bila do 221 pr. n. \xc5\xa1t. diarhija z dvema kraljema, ki sta hkrati vladala mestni dr\xc5\xbeavi. Ena veja dednih kraljev je bila iz dinastije Evropontidov, medtem ko je bil drugi kralj iz dinastije Agiadov. S podpisom tridesetletne mirovne pogodbe je Arhidam II. uspe\xc5\xa1no prepre\xc4\x8dil, da bi se \xc5\xa0parta zapletla v vojno s svojimi sosedi. Toda ko je zmagala mo\xc4\x8dna voja\xc5\xa1ka stranka, je bil leta 431 pr. n. \xc5\xa1t. Arhidam prisiljen v vojno z Delsko zvezo. Ko je 427 pr. n. \xc5\xa1t. Arhidam II. umrl, je zavladal njegov sin Agis II.\n_START_SECTION_\nVzroki za pelopone\xc5\xa1ko vojno\n_START_PARAGRAPH_\nNeposredni vzroki za pelopone\xc5\xa1ko vojno se razlikujejo od zapisa do zapisa. Najverjetnej\xc5\xa1i so trije vzroki, ki sta jih navajala starodavna zgodovinarja Tukidid in Plutarh. Pred vojno sta Korint in ena njegovih kolonij, Korkira (dana\xc5\xa1nji Krf), za\xc4\x8dela  leta 435 pr. n. \xc5\xa1t. vojno, da bi si pridobila novo korkirsko kolonijo Epidamnos. \xc5\xa0parta se ni hotela vplesti v spor in je pozvala k njegovi re\xc5\xa1itvi. Leta 433 pr. n. \xc5\xa1t. si je Korkira prizadevala za atensko pomo\xc4\x8d. Znano je, da je bil Korint star sovra\xc5\xbenik Aten. Da bi Korkira spodbudila Atene, da bi se vme\xc5\xa1ale v spor, je poudarjala, kako koristni bi bili prijateljski odnosi, \xc4\x8de se upo\xc5\xa1teva strate\xc5\xa1ka lega same Korkire in kolonije Epidamnos na vzhodni obali Jadranskega morja. Poleg tega je Korkira obljubila, da bi Atene lahko uporabljale njihovo mornarico, tretjo najve\xc4\x8djo v Gr\xc4\x8diji. To je bila preve\xc4\x8d dobra ponudba, da bi Atene zavrnile ponudbo in so podpisale obrambno zavezni\xc5\xa1tvo s Korkiro._NEWLINE_Naslednje leto, leta 432 pr. n. \xc5\xa1t., so se Korint in Atene prerekale zaradi nadzora nad Potejdajo (v bli\xc5\xbeini dana\xc5\xa1nje Nove Potejdaje), kar je s\xc4\x8dasoma povzro\xc4\x8dilo, da so Atenci za\xc4\x8deli oblegati Potejdajo. Od leta 434 do 433 pr. n. \xc5\xa1t. so Atene izdale Megarski ukaz, vrsto odlokov z gospodarskimi sankcijami za Megaro. Pelopone\xc5\xa1ka zveza je obto\xc5\xbeila Atene, da je s temi ukrepi kr\xc5\xa1ila tridesetletni mir, zato je \xc5\xa0parta uradno napovedala vojno Atenam._NEWLINE_Mnogi zgodovinarji menijo, da so to le neposredni vzroki za vojno. Temeljni vzrok je bil verjetno nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8da zamera \xc5\xa0parte in njenih zaveznikov nad prevlado Aten nad gr\xc5\xa1kimi zadevami. Vojna je trajala 27 let, deloma zato, ker so se Atene (pomorske sile) in \xc5\xa0parta (kopenske voja\xc5\xa1ke sile) te\xc5\xbeko spopadale med seboj.\n_START_SECTION_\nPadec \xc5\xa0parte\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0parta je bila mo\xc4\x8dna dr\xc5\xbeava, a kratkotrajna. Leta 405 pr. n. \xc5\xa1t. so bili \xc5\xa0partanci gospodarji vseh atenskih zaveznikov in samih Aten, njihova mo\xc4\x8d je bila nepojmljiva. Do konca stoletja pa niso mogli braniti niti svojega mesta.\n_START_SECTION_\nUstanovitev \xc5\xa1partanske dr\xc5\xbeave\n_START_PARAGRAPH_\nVpra\xc5\xa1anje, kako reorganizirati atensko dr\xc5\xbeavo kot del \xc5\xa1partanske, je spodbudilo vro\xc4\x8do razpravo med dr\xc5\xbeavljani \xc5\xa0parte. Admiral Lizander se je zavedal, da bi jo morali \xc5\xa0partanci obnoviti tako, da bi imela \xc5\xa0parta koristi od tega. Lizander je bil preve\xc4\x8d ponosen, da bi poslu\xc5\xa1al nasvete drugih. [42] \xc5\xa0partanski zakon je pred tem zasebnikom prepovedal uporabo vseh plemenitih kovin, pri \xc4\x8demer so transakcije potekale s te\xc5\xbekimi \xc5\xbeeleznimi ingoti (ki obi\xc4\x8dajno odvra\xc4\x8dajo od kopi\xc4\x8denja) in vse plemenite kovine so postale dr\xc5\xbeavna last. Brez podpore \xc5\xa0partancev so Lizandrove novosti za\xc4\x8dele veljati in mu prinesle veliko dobi\xc4\x8dka, na Samosu so na primer prirejali festivale, ki so se imenovali lizandrski._NEWLINE_\xc5\xa0partanci ga niso marali, niti njegovih naslednikov. Po letu 403 pr. n. \xc5\xa1t. niso ve\xc4\x8d podpirali njegovih ukazov._NEWLINE_Agezilaj je pri\xc5\xa1el na oblast po nesre\xc4\x8di v za\xc4\x8detku 4. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. V nasprotju z drugimi kralji iz \xc5\xa0parte je imel \xc5\xa1partansko izobrazbo. \xc5\xa0partanci so odkrili zaroto proti zakonom mesta, ki jo je izvedel Kinadon, in ugotovili, da je dr\xc5\xbeava v veliki nevarnosti._NEWLINE_Agezilaj je bil dober politik, velik domoljub, pogumen vojskovodja, uspe\xc5\xa1en je bil v boju proti Perzijcem. Perzijci so igrali na dve strani, podprli so \xc5\xa0parto pri obnovi mornarice, hkrati pa financirali Atence, ki so uporabljali perzijsko denarno pomo\xc4\x8d za obnovo svojih dolgih zidov (uni\xc4\x8denih leta 404 pr. n. \xc5\xa1t.) ter obnovitev flote, tako da so dosegli \xc5\xa1tevilne zmage._NEWLINE_V ve\xc4\x8dini prvih let svojega vladanja se je Agezilaj boril proti Perziji v Egejskem morju in v Mali Aziji. Leta 394 pr. n. \xc5\xa1t. pa je \xc5\xa1partanska oblast odredila, naj se vrne v celinsko Gr\xc4\x8dijo. Medtem ko je imel Agezilaj velik del vojske v Mali Aziji, so \xc5\xa1partanske sile, ki so varovale domovino, napadle koalicijske sile pod vodstvom Korinta. V bitki pri Haliartu so \xc5\xa0partance porazile sile Teb. \xc5\xa0e huje, Lizander, glavni voja\xc5\xa1ki vodja \xc5\xa0parte, je bil med bitko ubit. To je bil za\xc4\x8detek korintske vojne (395\xe2\x80\x93387 pr. n. \xc5\xa1t.). Po teh dogodkih je Agezilaj pri\xc5\xa1el iz Male Azije nazaj \xc4\x8dez Helespont, Trakijo nazaj proti Gr\xc4\x8diji. V bitki pri Koroneji sta Agezilaj in njegova \xc5\xa1partanska vojska premagala Tebe. Med vojno je Korint podpiral koalicijo tradicionalnih \xc5\xa1partanskih sovra\xc5\xbenikov: Argos, Atene in Tebe. Ko je vojna postala gverilska, je \xc5\xa0parta ugotovila, da se ne more boriti na dveh frontah in se je zato odlo\xc4\x8dila za zavezni\xc5\xa1tvo s Perzijo. Dolga korintska vojna se je  kon\xc4\x8dala z Antalkidovim mirom, po katerem je kralj Perzije Artakserks II. sklenil pogodbo miru z razli\xc4\x8dnimi mestnimi gr\xc5\xa1kimi dr\xc5\xbeavami, s \xc4\x8dimer so razpadle vse zveze. \xc4\x8ceprav so nekatere mestne dr\xc5\xbeave to imele za neodvisnost, je bil u\xc4\x8dinek enostranske pogodbe zelo ugoden za perzijsko cesarstvo. _NEWLINE_Korintska vojna je pokazala dinamiko v Gr\xc4\x8diji. Medtem ko so se Atene in \xc5\xa0parta medsebojno iz\xc4\x8drpavale, so Tebe dosegle prevladujo\xc4\x8d polo\xc5\xbeaj med razli\xc4\x8dnimi gr\xc5\xa1kimi mestnimi dr\xc5\xbeavami.\n_START_SECTION_\nAntalkidov mir\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 387 pr. n. \xc5\xa1t. je perzijski kralj izdal ukaz, po katerem so se ohranili gr\xc5\xa1ka mesta Male Azije in Ciper ter neodvisnost gr\xc5\xa1kih egejskih mest, razen mest Limnos, Imbros in Skiros, ki so pripadla Atenam.  Razdrl je obstoje\xc4\x8de zveze in prepovedal oblikovanje novih. Medtem ko je bil Artakserks II. porok miru, je bila \xc5\xa0parta zastopnica Perzije pri uveljavljanju miru. Za Perzijce je ta dokument znan kot kraljev mir, za Grke pa kot Antalkidov mir, po Antalkidu, ki je bil kot pogajalec poslan v Perzijo. \xc5\xa0parta je bila zaskrbljena zaradi razvoja tesnej\xc5\xa1ih vezi med Atenami in Perzijo.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0partansko posredovanje\n_START_PARAGRAPH_\nPo drugi strani pa je ta mir prinesel nepri\xc4\x8dakovane posledice. V skladu z njim je bila leta 386 pr. n. \xc5\xa1t. razpu\xc5\xa1\xc4\x8dena Beocijska zveza ali konfederacija, v kateri so prevladovale Tebe, mesto, ki je bilo sovra\xc5\xbeno za \xc5\xa1partansko hegemonijo. \xc5\xa0parta je obse\xc5\xbeno posredovala v Epiru in na severu Gr\xc4\x8dije, kar je povzro\xc4\x8dilo zajetje tebanske trdnjave Kadmeje po vojnem pohodu na Halkidiki in zajetju Olinta. Bil je tebanski politik, ki je predlagal \xc5\xa1partanskemu generalu Fojbidu, naj \xc5\xa0parta sama osvoji Tebe. Napad \xc5\xa0partancev je bil uspe\xc5\xa1en in Tebe so bile pod nadzorom.\n_START_SECTION_\nSpopad s Tebami\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 378 pr. n. \xc5\xa1t. je \xc5\xa1partanski nadzor prekinila ljudska vstaja v Tebah. Drugod v Gr\xc4\x8diji so se \xc5\xa1partanski hegemoniji uprli, ko je Sfodrias, drugi \xc5\xa1partanski general, posku\xc5\xa1al nepri\xc4\x8dakovano napasti Pirej. Zaradi tega je moral na sodi\xc5\xa1\xc4\x8de, ki pa ga je oprostilo. Poskus napada je spro\xc5\xbeil povezavo med Atenami in Tebami. Nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8di duh upora proti \xc5\xa0parti je prav tako spodbudil Tebe, da so poskusili obnoviti nekdanjo beocijsko konfederacijo. V Beociji sta voditelja Tebancev Pelopidas in Epaminondas reorganizirala vojsko in za\xc4\x8dela osvobajati mesta \xc5\xa1partanskih vojakov in ta mesta vklju\xc4\x8dila v o\xc5\xbeivljeno zvezo. Pelopidas je zmagal v bitki pri Tegiri leta 375 pr. n. \xc5\xa1t. proti veliko ve\xc4\x8dji \xc5\xa1partanski vojski._NEWLINE_Atene so ponovno za\xc4\x8dele utrjevati svoj polo\xc5\xbeaj z ustanovitvijo druge atenske zveze. Pozornost je bila usmerjena na rasto\xc4\x8do mo\xc4\x8d Teb, ko je za\xc4\x8dela posegati v politi\xc4\x8dne zadeve sosede Fokide in \xc5\xa1e posebej, ko so Tebe leta 375 pr. n. \xc5\xa1t. razru\xc5\xa1ile mesto Plataje, dolgoletnega zaveznika Aten. Uni\xc4\x8denje Plataj je Atene spodbudilo, da so se istega leta pogajale o zavezni\xc5\xa1tvu s \xc5\xa0parto proti Tebam. Leta 371 je tebanska vojska, ki jo je vodil Epaminondas, krvavo porazila \xc5\xa1partanske sile v bitki pri Levktri. \xc5\xa0parta je izgubila velik del svoje vojske, 400 od svojih 2000 vojakov. Ta bitka je bila prelomnica v gr\xc5\xa1ki zgodovini. Zmaga Epaminonda je kon\xc4\x8dala dolgo zgodovino \xc5\xa1partanskega voja\xc5\xa1kega ugleda in prevlade nad Gr\xc4\x8dijo in obdobja \xc5\xa1partanske hegemonije je bilo konec. Niso pa je nadomestile Tebe, ampak Atenci.\n_START_SECTION_\nFinanciranje zveze\n_START_PARAGRAPH_\nPomembno je bilo izbrisati slabe spomine nekdanje zveze. Njen finan\xc4\x8dni sistem ni bil sprejet, ne da bi bil pla\xc4\x8dan prispevek. Namesto tega so uporabili neprave prispevke in ko so Atene in njeni zavezniki potrebovali vojake, zbrane za natan\xc4\x8den razlog, so pri\xc5\xa1li \xc4\x8dim prej. Ti prispevki niso bili odvedeni v Atene, v primerjavi s sistemom iz 5. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem zveza ni imela centralne dr\xc5\xbeavne blagajne, temve\xc4\x8d so bili namenjeni Atencem._NEWLINE_Atenci so morali sami prispevati k zavezni\xc5\xa1tvu (eisfora). Pla\xc4\x8dilo so preoblikovali tako, da je bil davek pla\xc4\x8dan vnaprej, najbogatej\xc5\xa1i so morali pla\xc4\x8dati celotno vsoto davka, povrnili so jim ga drugi vpla\xc4\x8dniki. Ta sistem je bil hitro sprejet v liturgijo (beseda liturgija izhaja iz _NEWLINE_starogr\xc5\xa1kega izraza \xce\xbb\xce\xb5\xce\xb9\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x85\xcf\x81\xce\xb3\xce\xaf\xce\xb1, leitourgia, kar pomeni \'delo za ljudstvo\', je dobesedni prevod dveh besed litos ergos ali javna storitev. Po izvoru je ozna\xc4\x8deval ponudbo bogatih Grkov ljudem ter s tem polisom in dr\xc5\xbeavi).\n_START_SECTION_\nAtenska hegemonija je ustavljena\n_START_PARAGRAPH_\nTa zveza je nastala zaradi tedanjih zahtev. V osnovi pa se je stanje v primerjavi s 5. stoletjem pr. n. \xc5\xa1t. bolj malo spremenilo, saj so atenski generali po\xc4\x8deli, kar so \xc5\xbeeleli in lahko dobili sredstva iz zveze. Zavezni\xc5\xa1tvo z Atenami je bilo spet neprijetno in zavezniki so se prito\xc5\xbeevali._NEWLINE_Glavni razlogi za morebiten neuspeh so bili strukturni. Ta zveza je bila ustanovljena le iz strahu pred \xc5\xa0parto, ki je po njenem padcu leta 371 pr. n. \xc5\xa1t. izhlapel, ko je zveza izgubila svoj edini razlog. Aten\xc4\x8dani niso imeli ve\xc4\x8d sredstev za izpolnjevanje svojih \xc5\xbeelja in te\xc5\xbeko so financirali lastno mornarico, kaj \xc5\xa1ele celotno zavezni\xc5\xa1tvo. Zato niso mogli ustrezno braniti svojih zaveznikov. Tako je lahko tiran Fera nekaznovano uni\xc4\x8dil \xc5\xa1tevilna mesta. Od leta 360 pr. n. \xc5\xa1t. so Atene izgubile svoj ugled kot nepremagljive, \xc5\xa1tevilni zavezniki (kot sta Bizanc in Naksos v 364 pr. n. \xc5\xa1t.) so se odlo\xc4\x8dili za odcepitev._NEWLINE_Leta 357 pr. n. \xc5\xa1t. se je upor proti zvezi \xc5\xa1iril in med 357 in 355 pr. n. \xc5\xa1t. so se Atene morale soo\xc4\x8diti z vojno proti svojim zaveznikom. Zanjo je bilo odlo\xc4\x8dilno posredovanje perzijskega kralja v obliki ultimata Atenam. Zahteval je, da Atene priznajo neodvisnost zaveznic, zagrozil je, da bo Perzija poslala 200 trirem proti Atenam. Atene so se morale odre\xc4\x8di vojni in zapustiti konfederacijo, vedno bolj so bile oslabljene in s tem je bilo konec atenske nadvlade.\n_START_SECTION_\n5. st. pr. n. \xc5\xa1t. Beocijska konfederacija (447\xe2\x80\x93386 pr. n. \xc5\xa1t.)\n_START_PARAGRAPH_\nTo ni bil prvi poskus tebanske nadvlade, Tebe so bile najpomembnej\xc5\xa1e mesto Beocije in sredi\xc5\xa1\xc4\x8de prej\xc5\xa1nje konfederacije iz leta 447, ki se je ponovno uprla leta 386._NEWLINE_Konfederacija iz 5. stoletja je znana iz papirusa, najdenega v Oksirinhu (Oksirinhijski papirusi). Tebe so vodile in vzpostavile sistem, v katerem so bili stro\xc5\xa1ki razdeljeni med razli\xc4\x8dna mesta konfederacije. Dr\xc5\xbeavljanstvo je bilo opredeljeno glede na bogastvo, Tebe so \xc5\xa1tele 11.000 dejavnih dr\xc5\xbeavljanov._NEWLINE_Konfederacija je bila razdeljena na 11 okro\xc5\xbeij, od katerih vsaka zagotavlja zveznega sodnika, imenovanega "beotarh", dolo\xc4\x8deno \xc5\xa1tevilo \xc4\x8dlanov sveta, 1000 hoplitov in 100 konjenikov. Od 5. st. pr. n. \xc5\xa1t. bi zveza lahko sestavila pehotno silo 11.000 mo\xc5\xa1kih, poleg elitnega korpusa in lahke pehote, ki je \xc5\xa1tela 10.000. Vendar je njihova resni\xc4\x8dna mo\xc4\x8d izhajala iz 1100 konjenikov pod vodstvom zveznega sodnika, neodvisnega od lokalnih poveljnikov. Imela je tudi majhno ladjevje, ki je sodelovalo v pelopone\xc5\xa1ki vojni, tako da je zagotovilo 25 trirem za \xc5\xa0parto. Ob koncu spora je flota sestavljala 50 trirem in jo je vodil "navarh"._NEWLINE_Vse to je pomenilo, da je pomembna sila, da so \xc5\xa0partanci z veseljem sprejeli, da bo beocijska konfederacija s kraljevim mirom ukinjena. Propad zveze ni trajal dolgo, v tridesetih letih so jo Tebanci (ki so izgubili Kadmejo v \xc5\xa0parti leta 382 pr. n. \xc5\xa1t.) preoblikovali.\n_START_SECTION_\nPonovna o\xc5\xbeivitev Teb\n_START_PARAGRAPH_\nPelopidas in Epaminondas sta v Tebah ustanovila demokrati\xc4\x8dne organe, podobne kot so jih poznali v Atenah. Tebanci so o\xc5\xbeivili naslov "beotarh", izgubljen v perzijskem kraljevem miru, in z zmago pri Levktri in uni\xc4\x8denjem \xc5\xa1partanske mo\xc4\x8di sta dosegla svoj namen, to je obnovitev konfederacije. Epaminondas se je znebil \xc5\xa0parti naklonjenih oligarhov in jih nadomestil z demokrati, naklonjenimi Tebam, gradil mesta in obnovil \xc5\xa1tevilne uni\xc4\x8dene. Prav tako je podprl obnovo mesta Mesana, zahvaljujo\xc4\x8d vdoru v Lakonijo, ki mu je omogo\xc4\x8dil, da je osvobodil helote in jim dodelil Mesano za glavno mesto._NEWLINE_Na koncu se je odlo\xc4\x8dil, da bo sestavil majhne konfederacije po vsem Peloponezu, ki so sestavljale arkadijsko zvezo.\n_START_SECTION_\nSpor med Atenami in Tebami\n_START_PARAGRAPH_\nBeocijska zveza je bila mo\xc4\x8dna, kar pojasnjuje te\xc5\xbeave Aten z njenimi zavezniki v drugi atenski zvezi. Epaminondu je uspelo prepri\xc4\x8dati rojake, da zgradijo floto s 100 triremami, da bi pritiskali na mesta, da zapustijo atensko zvezo in vstopijo v Beocijsko pomorsko zvezo. Epaminondas in Pelopidas sta prenovila tebansko vojsko z uvedbo novih in u\xc4\x8dinkovitej\xc5\xa1ih sredstev za boj. Tebanska vojska je tako lahko pre\xc5\xbeivela dan pred koalicijo drugih gr\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeav v bitki pri Levktri leta 371 pr. n. \xc5\xa1t. in bitki pri Mantineji leta 362 pr. n. \xc5\xa1t._NEWLINE_\xc5\xa0parta je \xc5\xa1e vedno ostala pomembna in mo\xc4\x8dna. Nekatera mesta, povezana s \xc5\xa0parto, pa so se obrnila proti njej zaradi Teb. Leta 367 pr. n. \xc5\xa1t. sta \xc5\xa0parta in Atene k Artakserksu II., kralju Perzije, poslale odposlance, ki so si prizadevali, da bi Artakserks ponovno razglasil gr\xc5\xa1ko neodvisnost in enostranski skupen mir, tako kot je to storil \xc5\xbee pred 20 leti. \xc5\xa0partanci  in Atenci so upali, da se bo zgodilo podobno kot takrat z novo izjavo o podobnem "kraljevem miru". Tebe pa so poslale Pelopida, da bi dosegel nasprotno. Pelopidas in tebanski diplomati se velikega kralja prepri\xc4\x8dali, da so Tebe in Beocijska zveza najbolj\xc5\xa1i zastopniki perzijskih interesov v Gr\xc4\x8diji in naj ne razglasi novega kraljevega miru. Tako so bili Atenci in \xc5\xa0partanci spet odvisni od lastnih sredstev. Tebe so medtem raz\xc5\xa1irile svoj vpliv \xc4\x8dez meje Beocije. Leta 364 pr. n. \xc5\xa1t. je Pelopidas v bitki pri Kinoskefalah v jugovzhodni Tesaliji v severni Gr\xc4\x8diji premagal Aleksandra iz Fer. Med vojno je bil Pelopidas ubit. _NEWLINE_Leta 362 pr. n. \xc5\xa1t. je Epaminondas vodil tebansko vojsko proti koaliciji atenskih, \xc5\xa1partanskih, elidskih, mantinejskih in ahajskih sil. Bitka se je odvijala pri Mantineji. Tebanci so zmagali, toda veselje je bilo kratko, ker je Epaminondas umrl v bitki._NEWLINE_Kljub zmagi Tebanci niso posegli na Peloponez. Ta dogodek se obravnava kot prelom v gr\xc5\xa1ki zgodovini. Ksenofont je kon\xc4\x8dal svojo zgodovino gr\xc5\xa1kega sveta na tej to\xc4\x8dki, leta 362 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Konec tega obdobja je bil \xc5\xa1e bolj zmeden od njegovega za\xc4\x8detka. Gr\xc4\x8diji ni uspelo in po mnenju Ksenofonta zgodovina gr\xc5\xa1kega sveta ni ve\xc4\x8d razumljiva._NEWLINE_Zamisel o hegemoniji je izginila. Od 362 pr. n. \xc5\xa1t. naprej ni bilo ve\xc4\x8d nobenega mesta, ki bi lahko v Gr\xc4\x8diji izvajalo hegemonsko mo\xc4\x8d. \xc5\xa0partanci so bili mo\xc4\x8dno oslabljeni, Atenci niso mogli ve\xc4\x8d upravljati svoje mornarice in po letu 365 niso imeli ve\xc4\x8d zaveznic. Tebe so imele le kratkotrajno prevlado, lahko so premagovali \xc5\xa0parto in Atene, niso pa bil ve\xc4\x8d pomembna sila v Mali Aziji._NEWLINE_Posredovale so tudi druge sile, kot je perzijski kralj, ki se je s tihim dogovorom imenoval za gospodarja gr\xc5\xa1kih mest. Ta polo\xc5\xbeaj je okrepil spore in \xc5\xa1irile so se dr\xc5\xbeavljanske vojne v konfederalnem okviru, kar je bil spro\xc5\xbeilec za vojne, ena vojna je pripeljala do druge, vsaka je bila dalj\xc5\xa1a in  bolj krvava od prej\xc5\xa1nje in tega ni bilo mogo\xc4\x8de ustaviti. Sovra\xc5\xbeniki so celo pozimi leta 370 pr. n. \xc5\xa1t. vdrli v Lakonijo.\n_START_SECTION_\nUmetnost\n_START_PARAGRAPH_\nV povezavi z umetnostjo, arhitekturo in kulturo anti\xc4\x8dne Gr\xc4\x8dije se je klasi\xc4\x8dno obdobje v\xc4\x8dasih imenovalo helensko obdobje, ustrezalo je obdobju od 5. in 4. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem (najpogostej\xc5\xa1i datumi so padec zadnjega atenskega tirana leta 510 pr. n. \xc5\xa1t. in smrt Aleksandra Velikega leta 323 pr. n. \xc5\xa1t.). Klasi\xc4\x8dno obdobje sledi arhai\xc4\x8dnemu obdobju, temu pa helenisti\xc4\x8dno obdobje.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina klasi\xc4\x8dne Gr\xc4\x8dije\n_START_PARAGRAPH_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina je mo\xc4\x8dno zaznamovala porenesan\xc4\x8dno evropsko elito, ki se je videla kot duhovni dedi\xc4\x8d Gr\xc4\x8dije. Will Durant je leta 1939 napisal, da "razen strojev ni posvetne stvari v na\xc5\xa1i kulturi, ki ne bi pri\xc5\xa1la iz Gr\xc4\x8dije" in nasprotno "v gr\xc5\xa1ki civilizaciji ni ene stvari, ki ne bi osvetljevala  na\xc5\xa1e".  Tudi Marianna de Marzi je ugotovila, da je klasi\xc4\x8dna gr\xc5\xa1ka misel vplivala na napredek zahodne civilizacije in napisala: "Globina znanja, pridobljenega v tem obdobju zgodovine v umetnosti, matematiki, glasbi in drugih vedah, je neprimerljiva s skoraj vsakim drugim poglavjem pri \xc4\x8dlovekovem poizvedovanju."'