b'\n_START_ARTICLE_\nAndrej Bohinc (*1912)\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je na kmetiji Toma\xc5\xbeov\xc4\x8devih na Mi\xc5\xa1a\xc4\x8dah pri Dobravi. Po \xc5\xa1tudiju ekonomije se je zaposlil kot uradnik v tovarni Kranjske industrijske dru\xc5\xbebe na Jesenicah. Okupatorji so 1941 izselili star\xc5\xa1e v Nem\xc4\x8dijo, sam pa se je poleti 1941 kot komunist umaknil v ilegalo in se vklju\xc4\x8dil v osvobodilno gibanje. 13. januarja 1942 je bil aretiran. Ker v zaporu v Begunjah ni ni\xc4\x8d izdal in mu ni bilo mogo\xc4\x8de ni\xc4\x8desar dokazati, je bil po dveh mesecih skupaj s 84 drugimi interniran v Dachau. Avgusta 1943 so ga po \xc5\xa1tevilnih pro\xc5\xa1njah njegove \xc5\xbeene Jerce in priporo\xc4\x8dilu jeseni\xc5\xa1ke tovarne spustili na prostost. Takoj se je spet vklju\xc4\x8dil v odpor. Delal je v gospodarskih komisijah, od oktobra 1944 pa je bil v Kokr\xc5\xa1kem odredu partijski sekretar in pomo\xc4\x8dnik komisarja odreda. Ker je znal nem\xc5\xa1ko, se je pri osvobajanju Begunj 4. maja 1945 pogajal z Nemci, da so se predali, in prvi odpiral celice zapornikov. Osvobodili so 632 zapornikov, \xc5\xa1e preden bi ti lahko pri\xc5\xa1li v roke vlasovcem in domobrancem. _NEWLINE_Po vojni je bil 11. 5. 1945 izvoljen za zveznega poslanca in bil okrajni sekretar KPS za Jesenice.  Odkril je, da politi\xc4\x8dni umori ducata ljudi, ki so se 1946 zgodili na Jesenicah, npr. uboj kaplana dr. Toma, ki je sodeloval z OF, niso delo domobrancev s Koro\xc5\xa1ke, ampak mladih skojevcev, ki so delali za Udbo. Aretiral je dva storilca in  prepre\xc4\x8dil uboj bohinjskega zdravnika dr. Volfa. Tudi zato, ker je spra\xc5\xa1eval po izginulih zapisnikih zasli\xc5\xa1anj zapornikov in stra\xc5\xbearjev v Begunjah, so ga 14. oktobra 1947 z izgovorom, da ga po\xc5\xa1iljajo na izobra\xc5\xbeevanje v Sovjetsko zvezo, poklicali v Ljubljano in ga aretirali pod obto\xc5\xbebo, da je v Dachauu podpisal sodelovanje z Gestapom in bil zato izpu\xc5\xa1\xc4\x8den, da je Nemcem pomagal pri medicinskih poskusih nad interniranci, da je po vojni delal za angle\xc5\xa1ko obve\xc5\xa1\xc4\x8devalno slu\xc5\xbebo, da je organiziral poboje na Jesenicah in sodeloval z Informbirojem. Na \xc5\xa1estem dachauskem procesu 9. in 10. avgusta 1948 je bil obsojen na smrt z ustrelitvijo. Po prito\xc5\xbebi je dobil dosmrtno je\xc4\x8do, nato skraj\xc5\xa1ano na 20 let strogega zapora. Odsedel je ve\xc4\x8d kot 11 let, 21. 12. 1958 je bil pogojno izpu\xc5\xa1\xc4\x8den, domov je pri\xc5\xa1el 6. januarja 1959. Sodba je bila razveljavljena leta 1971, politi\xc4\x8dno pa je bil rehabilitran na 10. kongresu ZKS leta 1986; za prestano trpljenje je dobil minimalno od\xc5\xa1kodnino. Po \xc5\xbeenini smrti je bil dolga leta \xc4\x8dlan odbora krajevne organizacije Zveze zdru\xc5\xbeenj borcev Josip Pra\xc5\xa1nikar v Ljubljani. Ko so v Nem\xc4\x8diji postavili pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8de nekdanjega \xc5\xa1efa Gestapa na Jesenicah Klemensa Druschkeja, se je sam javil za pri\xc4\x8do o njegovih zlo\xc4\x8dinih in pri\xc4\x8dal na procesu proti njemu v Nem\xc4\x8diji. Zadnja leta je pre\xc5\xbeivljal z dru\xc5\xbeico Marico v po\xc4\x8ditni\xc5\xa1ki hi\xc5\xa1i v Jazbinah nad \xc5\xa0martnim pri Litiji. Pokopali so ga 3. marca 2000 na ljubljanskih \xc5\xbdalah.'