b'\n_START_ARTICLE_\nTradicionalno kitajsko slikarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nKitajsko slikarstvo je ena izmed najstarej\xc5\xa1ih umetnosti sveta, znano pod izrazom guohua (poenostavljena kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dina: \xe5\x9b\xbd\xe7\x94\xbb; tradicionalna kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dina: \xe5\x9c\x8b\xe7\x95\xab; pinyin: gu\xc3\xb3 hu\xc3\xa0), ki pomeni dr\xc5\xbeavno slikarstvo. Glavna zna\xc4\x8dilnost kitajskega slikarstva je njegova tesna povezanost s kaligrafijo, zaradi katere se v slikarstvu najpomembnej\xc5\xa1o vlogo pripisuje potezam. Kitajsko slikarstvo lahko delimo glede na podlago in glede na vsebino slike. Kot podlago so slikarji najve\xc4\x8dkrat uporabljali svilo in papir, tematika pa se deli na figuralno slikarstvo, krajinsko slikarstvo in na slikarstvo cvetja in ptic. Slikarji se delijo na dvorne slikarje in na slikarje literate. Slike se pojavljajo na praporih, paravanih, pahlja\xc4\x8dah, albumih in vodoravnih ali navpi\xc4\x8dnih zvitkih.   Za kitajsko slikarstvo je zna\xc4\x8dilno, da na delo poleg slike napi\xc5\xa1ejo pesem ali prozo, misel, poro\xc4\x8dilo ali posvetilo in datum ter da odtisnejo rde\xc4\x8d pe\xc4\x8dat, iz katerega je razvidno lastni\xc5\xa1tvo slike.\n_START_SECTION_\nMateriali in tehnike slikanja\n_START_PARAGRAPH_\nKitajski umetniki tradicionalno za slikanje potrebujejo \xc5\xa1tiri glavne materiale\xe2\x80\x93 \xc4\x8dopi\xc4\x8d, \xc4\x8drnilo, podlago in kamen za \xc4\x8drnilo. \xc4\x8copi\xc4\x8di so za razliko od ravnih zahodnih \xc4\x8dopi\xc4\x8dev \xc5\xa1pi\xc4\x8dasti, najve\xc4\x8dkrat narejeni iz zaj\xc4\x8dje, ov\xc4\x8dje ali vol\xc4\x8dje dlake. Dr\xc5\xbealo je narejeno iz bambusa ali lesa.   \xc4\x8crnilo je narejeno iz borove smole in olja drevesa tung, je zelo obstojno in pigmentirano. Pigmente pridobijo iz mineralov, najve\xc4\x8dkrat uporabljene barve so: modra, zelena, bela in rde\xc4\x8da. Za tradicionalno kitajsko slikarstvo je zna\xc4\x8dilno, da barv ne me\xc5\xa1ajo.  _NEWLINE_Dve glavni tehniki v kitajskem slikarstvu sta:_NEWLINE_Gongbi (poenostavljena kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dina: \xe5\xb7\xa5\xe7\xac\x94\xe7\x94\xbb; tradicionalna kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dina: \xe5\xb7\xa5\xe7\xad\x86\xe7\x95\xab pinyin: g\xc5\x8dngb\xc7\x90 hu\xc3\xa0), katere zna\xc4\x8dilnost je natan\xc4\x8dno in realisti\xc4\x8dno upodabljanje objektov z \xc5\xbeivimi barvami, kar zahteva veliko \xc4\x8dasa. Slike so ve\xc4\x8dinoma upodobljene na ve\xc4\x8d plasteh svile, tehniko gongbi pa so uporabljali dvorni slikarji. Tehnika je prevladovala v zgodnjem obdobju kitajskega slikarstva. Najbolj znan in cenjen kitajski slikar tega stila je Gu Kaizhi, nekatera izmed njegovih najbolj znanih del so Esej o slikarstvu, Nimfa reke Luo ter Opomin dvorne u\xc4\x8diteljice.  _NEWLINE_Shuimo (poenostavljena kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dina: \xe6\xb0\xb4\xe5\xa2\xa8\xe7\x94\xbb; tradicionalna kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dina: \xe6\xb0\xb4\xe5\xa2\xa8\xe7\x95\xab; pinyin: shu\xc7\x90m\xc3\xb2 hu\xc3\xa0) je tehnika slikanja z vodo in \xc4\x8drnilom, pri kateri se ne uporablja drugih barv. Glavna ideja je v samo nekaj potezah izraziti vsebino slike, zato je ta tehnika veliko hitrej\xc5\xa1a od tehnike gongbi. Umetniki, ki so uporabljali tehniko shuimo, so raje uporabljali papir kot svilo. Tehniko shuimo so uporabljali slikarji literati. Ta tehnika je postala popularna v dinastiji Song \xe5\xae\x8b (907-1279) in je od takrat naprej zasedala pomemben polo\xc5\xbeaj v kitajskem slikarstvu.\n_START_SECTION_\nFiguralno slikarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo izmed treh glavnih vrst slikarstva glede na vsebino se je razvilo figuralno slikarstvo (poenostavljena kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dina: \xe4\xba\xba\xe7\x89\xa9\xe7\x94\xbb; tradicionalna kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dina: \xe4\xba\xba\xe7\x89\xa9\xe7\x95\xab; pinyin: r\xc3\xa9n w\xc3\xb9 hu\xc3\xa0) in sicer \xc5\xbee v 3. stoletju pr.n.\xc5\xa1t v dinastiji Han \xe6\xb1\x89. Figuralno slikarstvo se je sprva pojavilo v grobni umetnosti, bilo je namenjeno obredom in imelo religiozno vlogo. Kasneje je postalo popularno na dvoru, kjer so prevladovali portreti \xc4\x8dlanov kraljeve dru\xc5\xbeine. Glavni prizori na slikah so bili povezani z vsakdanjim \xc5\xbeivljenjem aristokracije \xe2\x80\x93 politi\xc4\x8dni dogodki, \xc5\xbeivljenje vi\xc5\xa1jih slojev, dvorne dame. Pojavljale so se tudi podobe iz daoizma in budizma ter slikanje tujcev.\n_START_SECTION_\nKrajinsko slikarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nNa za\xc4\x8detku je krajina nastopala le kot ozadje v figuralnem slikarstvu, dokler ni postala samostojen element. Krajinsko slikarstvo (poenostavljena kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dina: \xe5\xb1\xb1\xe6\xb0\xb4\xe7\x94\xbb; tradicionalna kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dina: \xe5\xb1\xb1\xe6\xb0\xb4\xe7\x95\xab; pinyin: sh\xc4\x81n shu\xc7\x90 hu\xc3\xa0) se za\xc4\x8dne pojavljati v 4. stoletju, ko vedno ve\xc4\x8d umetnikov pride na jug Kitajske in se navdu\xc5\xa1i nad novo pokrajino. V tistem \xc4\x8dasu ponovno odkrivanje daoisti\xc4\x8dnih na\xc4\x8del ustvari te\xc5\xbenjo k preprosti krajini. V obdobju dinastije Yuan \xe5\x85\x83 (1271-1368) postane krajinsko slikarstvo najbolj raz\xc5\xa1irjena vrsta slikarstva. Z upodabljanjem krajine so lahko slikarji na posreden na\xc4\x8din izrazili subjektivnost. Dogajanje na sliki je v ve\xc4\x8dini primerov povezano s poezijo, slika postane vizualni prikaz vsebine pesmi.  Slike so ve\xc4\x8dinoma ustvarjene v tehniki shuimo. Na delih se najpogosteje pojavljajo motivi gora, slapov, gozdov in rek. Gorovje predstavlja simbol za nekaj mogo\xc4\x8dnega, neprestan tok reke pa simbolizira tok \xc5\xbeivljenja. V krajinsko slikarstvo so vklju\xc4\x8dena tri na\xc4\x8dela perspektive, ki jih poznamo kot visoko, globoko in ravninsko daljavo - te vplivajo na kaj in kako se bomo osredoto\xc4\x8dili na sliki.\n_START_SECTION_\nSlikarstvo cvetja in ptic\n_START_PARAGRAPH_\nSlikarstvo cvetja in ptic (poenostavljena kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dina: \xe8\x8a\xb1\xe9\xb8\x9f\xe7\x94\xbb; tradicionalna kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dina: \xe8\x8a\xb1\xe9\xb3\xa5\xe7\x95\xab; pinyin: hu\xc4\x81 ni\xc7\x8eo hu\xc3\xa0) se sprva pojavlja kot ozadje pri figuralnem slikarstvu. V dinastiji Tang \xe5\x94\x90 (618-907) se za\xc4\x8dne pojavljati kot samostojen motiv in kasneje v dinastiji Song \xe5\xae\x8b dose\xc5\xbee svoj razcvet. Glavni motivi na teh slikah so razli\xc4\x8dne ptice in rastline, v isto kategorijo spadajo tudi slike konj, insektov in rib. Rastline, ki so najve\xc4\x8dkrat upodobljene, so bambus, slivov cvet, krizantema, orhideja in breskev, ki imajo simboli\xc4\x8dne implikacije in so metafora za avtorjeve ideale in \xc5\xbeelje.'