b'\n_START_ARTICLE_\nNikifor II. Fokas\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nNikifor Fokas je bil rojen v kapado\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeini, ki je dala ve\xc4\x8d slavnih generalov, vklju\xc4\x8dno z Nikiforjevim o\xc4\x8detom Bardom Fokasom, bratom Leonom Fokasom in starim o\xc4\x8detom Nikiforjem Fokasom starej\xc5\xa1im. Vsi so bili poveljniki armade (domestikos t\xc5\x8dn schol\xc5\x8dn). Nikiforjeva mati, katere ime ni znano, je bila iz vplivnega anatolskega klana Maleinov._NEWLINE_Nikifor je \xc5\xbee zelo mlad vstopil v bizantinsko vojsko. Leta 945 je pod cesarjem Konstantinom VII. napredoval v voja\xc5\xa1kega  guvernerja Anatolske teme. Ko je bil njegov o\xc4\x8de leta 953 v bitki ranjen, je Nikifor napredoval v vrhovnega komandanta vzhodne fronte. V vojni proti Abasidskemu kalifatu je leta 954 do\xc5\xbeivel te\xc5\xbeak poraz,  vendar se je  opomogel in v naslednjih  letih v Siriji ve\xc4\x8dkrat zmagal, prvi\xc4\x8d  leta 957._NEWLINE_Po prihodu Romana II. na bizantinski prestol leta 959 sta Nikifor in njegov mlaj\xc5\xa1i brat Leon postala komandanta vzhodne oziroma zahodne armade. Leta 960 je cesarstvo zbralo vojsko 27.000 vesla\xc4\x8dev in mornari\xc5\xa1kih pe\xc5\xa1akov, ki so na 308 ladjah preva\xc5\xbeali \xc5\xa1e 50.000 vojakov, s katero je nameravalo napasti saracenski Kretski emirat. Njeno poveljstvo so na priporo\xc4\x8dilo vplivnega ministra Jo\xc5\xbeefa Bingasa zaupali Nikiforju Fokasu. Po devet mesecev trajajo\xc4\x8dem obleganju je Nikifor zavzel Handaks in do leta 961 pregnal muslimana s cele Krete. Po vrnitvi v Konstantinopel je zavrnil obi\xc4\x8dajno \xc4\x8dast triumfa in dovolil samo manj\xc5\xa1e ovacije na hipodromu._NEWLINE_Kmalu zatem se je vrnil na vzhod z veliko in dobro opremljeno vojsko. Na pohodih leta 962-963 je z brilijantno strategijo osvojil mesta v Kilikiji in napredoval v Sirijo, kjer sta z ne\xc4\x8dakom Ivanom Cimiskom osvojila Alep, trajnih osvojitev pa nista dosegla. Na teh pohodih si je Nikofor prislu\xc5\xbeil vzdevek Bela smrt Saracenov. Po osvojitvi Alepa je bizantinska vojska je zaplenila 390.000 srebrnih dinarjev, 2.000 kamel in 1.400 mul._NEWLINE_Nikifor se je \xc5\xbee mlad poro\xc4\x8dil s Stefano, ki je umrla preden je postal slaven. Po njeni smrti se je zaobljubil, da se ne bo ve\xc4\x8d poro\xc4\x8dil, kar bi mu kasneje lahko povzro\xc4\x8dalo te\xc5\xbeave.\n_START_SECTION_\nVzpon na prestol\n_START_PARAGRAPH_\n15. marca 963 je cesar Roman II. nepri\xc4\x8dakovano in iz neznanega vzroka umrl, star komaj \xc5\xa1estindvajset let. Takratni viri in kasnej\xc5\xa1i zgodovinarji so trdili, da je mladi cesar  umrl zaradi razuzdanega \xc5\xbeivljenja in pretiranega popivanja, ali pa da ga je zastrupila njegova \xc5\xbeena, cesarica Teofano.  Teofano je slovela kot inteligentna in ambiciozna \xc5\xbeenska, po njegovi smrti pa kot \xc5\xbeenska, ki je brezobzirna pri doseganju svojih ciljev. Roman je za socesarja imenoval svoja sinova Bazilija II. in Konstantina VIII., ki sta bila ob njegovi smrti stara pet oziroma tri leta. V njunem imenu je zato kot regentka vladala njuna mati._NEWLINE_Teofani niso dovolili, da bi vladala sama, ampak s pomo\xc4\x8djo nekdanjega Romanovega glavnega svetovalca,  evnuha in dvornega uradnika Jo\xc5\xbeefa Bingasa. Takratni viri omenjajo, da je Bingas posku\xc5\xa1al vzeti oblast v svoje roke  in zmanj\xc5\xa1ati mo\xc4\x8d Nikiforja Fokasa, ker se je bal, da bo posku\xc5\xa1al priti na bizantinski prestol. Zmagoviti general je kljub temu ostal komandant armade in vzdr\xc5\xbeeval tesne vezi z aristokracijo. Jo\xc5\xbeefove spletke v naslednjih nekaj mesecih so proti njemu obrnile tako Teofano kot Nikiforja. Nikifor je sklenil zasesti prestol  in se za\xc4\x8del preko svojega ne\xc4\x8daka Ivana Cimiska pogajati s Teofano._NEWLINE_ _NEWLINE_Z njeno in patriarhovo pomo\xc4\x8djo je dobil vrhovno poveljstvo vzhodnih sil in bil  2. julija 963 progla\xc5\xa1en  za bizantinskega cesarja. Po razglasitvi je od\xc5\xa1el v Konstantinopel, kjer je s pomo\xc4\x8djo svojih prista\xc5\xa1ev odstavil svojega nasprotnika Bingasa. 16. avgusta  963 je bil ob Romanovih mladoletnih sinovih kronan za cesarja in se nato kljub  nasprotovanju  konstantinopelskega patriarha poro\xc4\x8dil z njuno materjo in regentko Teofano.\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1i vojni  pohodi\n_START_PARAGRAPH_\nNikifor II. Fokas je med svojim vladanjem spro\xc5\xbeil ve\xc4\x8d vojn.  Na pohodu leta 961 in 962 je napadel hamdanidski Alepski emirat. Njegov cilj ni bil osvojitev emirata, ampak prekiniti njegovo prevlado v regiji. Bizantinska vojska je zato popolnoma opusto\xc5\xa1ila Alep in uni\xc4\x8dila  hamanidsko vojsko, ozemlja pa ni priklju\xc4\x8dila k Bizantinskemu cesarstvu. V letih 964 do 966 je z vojsko 40.000, ki je osvojila Kilikijo, odpravljal na pohode v Mezopotamijo in Sirijo, medtem pa je njegov general Nikita Halkuca ponovno osvojil Ciper. Leta 968 je prodrl do Tripolija in mimogrede oplenil ve\xc4\x8dino bli\xc5\xbenjih trdnjav. Njegova poskusa leta 966 in 968, da bi Antiohijo odrezal od njenih zaveznic, nista bila uspe\xc5\xa1na, zato se je odlo\xc4\x8dil, da bo mesto osvojil z izstradanjem. V trdnjavi Bagras na poti med Antiohijo in Aleksandreto  je pustil oddelek 1500 mo\xc5\xbe pod poveljstvom patrikija  Mihael Burca. Burc, nezadovoljen s podrejenim polo\xc5\xbeajem, ni ubogal cesarjevih ukazov in je s podporo enot stratopedarha Petrosa z bliskovitim napadom osvojil Antiohijo.  Burc je bil za svojo nepokor\xc5\xa1\xc4\x8dino kaznovan in se je kasneje pridru\xc5\xbeil zarotnikom, ki so Fokasa ubili. _NEWLINE_Na severni fronti se je leta 967 za\xc4\x8dela vojna z Bolgarijo, ker je Nikifor prenehal Bolgarom pla\xc4\x8devati  letni mirovni davek. Nikifor je s 15.000 funti zlata podkupil kijevskega velikega kneza Svjatoslava I., da je napadel Bolgarijo. Njegov napad je bil tako u\xc4\x8dinkovit, da je ogrozil samo Bizantinsko cesarstvo. Nikifor je zato obnovil zavezni\xc5\xa1tvo z Bolgarijo in se obrnil proti svojemu kijevskemu zavezniku._NEWLINE_V vojnah na zahodu je bil manj uspe\xc5\xa1en kot na vzhodu.  Ko je zavrnil pla\xc4\x8devanje davka tudi Fatimidskemu kalifatu, je poslal na Sicilijo vojsko pod poveljstvom ne\xc4\x8daka Manuela Fokasa. Porazi  na morju in kopnem so Manuela prisilili, da se je s celo vojsko umaknil z otoka.  Leta 967 je s Fatimidi iz Kairuana sklenil mir in se obrnil proti skupnemu sovra\xc5\xbeniku Otonu I., ki se je proglasil za cesarja Zahoda in napadel bizantinske posesti v Italiji. Po nekaj za\xc4\x8detnih uspehih so bili Fokasovi generali pora\xc5\xbeeni in prisiljeni na umik na ju\xc5\xbeno obalo.  _NEWLINE_Napetosti med Vzhodom in Zahodom, so se odrazile tudi v neprijetnem opisu njega in njegovega dvora  v Relatio de legatione Constantinopolitana kremonskega \xc5\xa1kofa Liutpranda. \xc5\xa0kof Nikiforju o\xc4\x8ditno ni bil naklonjen, verjetno zaradi slabega ravnanja na njegovi diplomatski misiji v Konstantinoplu. Nikifor je opisan kot dober vojak, vendar slab diplomat. K \xc5\xbealjivi in nepravi\xc4\x8dni sodbi je zagotovo pripomoglo tudi pismo pape\xc5\xbea Janeza XIII., poslanega med Liutprandovo misijo, v katerem je pape\xc5\xbe Otona I. naslavljal s cesarjem Rimljanov, Nikiforja pa samo s cesarjem Grkov. Liutprandova misija, na kateri naj bi organiziral poroko bizantinske princese z Otonovim sinom in kasnej\xc5\xa1im cesarjem Otonom II., ni bila uspe\xc5\xa1na.\n_START_SECTION_\nNotranja politika\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi skrbi, ki jo je posve\xc4\x8dal vojski, je moral na drugih podro\xc4\x8djih uvesti  strogo var\xc4\x8devanje.  Omejil je razsipnost dvora, zmanj\xc5\xa1al privilegije duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine in prepovedal ustanavljanje novih samostanov. S te\xc5\xbekimi davki in razvrednotenjem denarja je zapravil svojo priljubljenost med ljudmi  in povzro\xc4\x8dil  nemire. Nazadnje ga je zapustila tudi \xc5\xbeena in skovala zaroto, v kateri sta  sodelovala njen ne\xc4\x8dak in ljubimec Ivan Cimisk. Nikiforja so zarotniki med spanjem umorili. Po njegovi smrti je dru\xc5\xbeina Fokas pod vodstvom Nikiforjevega ne\xc4\x8daka Barda Fokas uprla, vendar so njihov upor so takoj zatrli. _NEWLINE_Nikifor je bil avtor ve\xc4\x8d razprav o voja\xc5\xa1ki taktiki, od katerih je najslavnej\xc5\xa1a Praecepta Militaria, ki vsebuje pomembne podatke o na\xc4\x8dinu vojskovanja v tistem \xc4\x8dasu. Manj znana je razprava \xce\xa0\xce\xb5\xcf\x81\xce\xaf \xce\xa0\xce\xb1\xcf\x81\xce\xb1\xce\xb4\xcf\x81\xce\xbf\xce\xbc\xce\xae\xcf\x82 (Spopadanje), ki obravnava gverilsko taktiko kot na\xc4\x8din vojskovanja proti \xc5\xa1tevilnej\xc5\xa1i sovra\xc5\xbenikovi vojski. Slednje morda ni napisal Nikifor, ampak so jo zanj napisali drugi, morda brat Leon Fokas, domestik Zahoda. _NEWLINE_Nikifor je bil zelo pobo\xc5\xbeen in je pomagal svojemu prijatelju, menihu Anastaziju, ustanoviti samostan Velika Lavra na Atosu.'