b'\n_START_ARTICLE_\nEtuda\n_START_PARAGRAPH_\nEtuda (po francoskem izrazu \xc3\xa9tude, vaja, \xc5\xa1tudija - izgovorjava v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini: \xc2\xbbet\xc3\xadda\xc2\xab) je kratka skladba z didakti\xc4\x8dnim poslanstvom izbolj\xc5\xa1ati tehni\xc4\x8dno izvajalsko spretnost na solisti\xc4\x8dnem instrumentu. Npr. Chopinova klavirska etuda op. 25 \xc5\xa1t. 6 predstavlja pianisti\xc4\x8dni problem hitrega igranja vzporednih kromati\xc4\x8dnih terc, op. 10. \xc5\xa1t. 9 predstavlja problem raz\xc5\xa1iritve razmaka med prsti leve roke, op. 25 \xc5\xa1t. 10 daje poudarek igranju v vzporenih oktavah, itd. V posameznih etudah so izpostavljeni tehni\xc4\x8dni problemi izvajanja lestvic, staccata, skokov, arpeggia, tril\xc4\x8dkov ipd. Za razliko od tehni\xc4\x8dnih vaj, ki predstavljajo posamezen problem v obliki nekaj taktne formule, transponirane na razli\xc4\x8dne tonalne stopnje, je etuda samostojno umetni\xc5\xa1ko delo in kot glasbena oblika mnogokrat prevzema (raz\xc5\xa1irjeno) pesemsko obliko (A-B-A).\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nVeliko preden se je pojavil izraz \xc2\xbbetuda\xc2\xab, se je pojavila potreba po zapisanih tehni\xc4\x8dnih vajah za posamezna glasbila. V \xc4\x8dasu razvoja instrumentalne glasbe \xc5\xa1tejemo med prve zapisane tehni\xc4\x8dne vaje tabulaturo Oswalda Holtzacha (1504-1526)\xc2\xa0\xc2\xbbLaufwek mit beidem H\xc3\xa4nden zu brauchen\xc2\xab\xc2\xa0iz leta 1515. Do 18. stoletja so imele etudni zna\xc4\x8daj tudi glasbene oblike, kot so preludiji, toccate ali fantazije. V vsej glasbeni zgodovini so bile etude v ve\xc4\x8dji meri komponirane za instrumente s tipkami, svoj razmah pa so do\xc5\xbeivele z nastankom dana\xc5\xa1njega klavirja. Eden prvih, ki je skladbo imenoval etuda, je bil avstrijski skladatelj Carl Czerny (1791-1857), vendar jo je \xc5\xa1ele romanti\xc4\x8dno obdobje (Chopin) poneslo na ugleden umetni\xc5\xa1ki nivo. _NEWLINE_V glasbeni literaturi obstaja tudi (glede na klavirsko glasbo) manj\xc5\xa1e \xc5\xa1tevilo etud za druge instrumente, npr. Kreutzerjeve etude za violino ali Villa-Lobosove etude za kitaro. _NEWLINE_Med najpopularnej\xc5\xa1e etude v svetovni pianisti\xc4\x8dni zakladnici vsekakor \xc5\xa1tejemo zbirke etud, ki so jih skomponirali: Chopin, Rahmaninov, Liszt, Skrjabin, Debussy, (Schumann). Statisti\xc4\x8dno so tudi najve\xc4\x8dkrat izvajane.'