b"\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Janez Pavel I.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nAlbino Luciani se je rodil 17. oktobra 1912 v  kraju Forno di Canale (danes Canale d'Agordo) blizu Belluna v Italiji. Njegova mati je bila verna, o\xc4\x8de pa je veljal za socialista in revolucionarja. Po posvetitvi v duhovnika je naredil doktorat na pape\xc5\xa1ki univerzi Gregoriana v Rimu. Njegova prva slu\xc5\xbeba je bila kaplanska v doma\xc4\x8di \xc5\xbeupniji. Zatem pa je postal podpredsednik semeni\xc5\xa1\xc4\x8da v Bellunu. Z imenovanjem za \xc5\xa1kofa je leta 1969 zasedel mesto patriarha Benetk. Med letoma 1972 in 1975 je bil podpredsednik Italijanske \xc5\xa1kofovske konference. Za kardinala je bil imenovan leta 1973.\n_START_SECTION_\nPontifikat\n_START_PARAGRAPH_\nKot pape\xc5\xbe je bil znan po svoji skromnosti. Na konklave leta 1978 se je s svojim tajnikom pripeljal v odslu\xc5\xbeeni lancii 2000. Za pape\xc5\xbea je bil izvoljen po tretjem glasovanju prvega dne konklava. Prvi\xc4\x8d v zgodovini pape\xc5\xa1tva si je pape\xc5\xbe izbral dvojno ime, v \xc4\x8dast svojima dvema predhodnikoma in kot znamenje pomembnosti nadaljevanja reform drugega vatikanskega koncila \xe2\x80\x93 Janez XXIII. je koncil sklical, Pavel VI. pa ga je zaklju\xc4\x8dil. S tem je hotel poudariti, da \xc5\xbeeli nadaljevati njuno delo oziroma pot, ki jo je za\xc4\x8drtal koncil: \xc2\xbbpodana\xc5\xa1njenje\xc2\xab\xc2\xa0(aktualizacija oziroma \xc2\xbbposodobitev\xc2\xab) Cerkve \xe2\x80\x93 pribli\xc5\xbeanje dana\xc5\xa1njemu svetu in delo za zedinjenje kristjanov. Poseben poudarek je dajal reformam duhovni\xc5\xa1ke discipline. Zavrnil je obi\xc4\x8dajno kronanje in no\xc5\xa1enje na nosilnici. Pravtako je namesto dotlej obi\xc4\x8dajne majesteti\xc4\x8dne mno\xc5\xbeine v pape\xc5\xa1kih govorih uporabljal ednino. Predvsem na ra\xc4\x8dun svojih nagovorov je hitro pridobil na izjemni priljubljenosti. Ve\xc4\x8dkrat se je med ljudmi sprehajal v obi\xc4\x8dajnih obla\xc4\x8dilih in se izogibal protokolu. Pape\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo je ob\xc4\x8dutil kot te\xc5\xbeko breme in v njej se je pogosto po\xc4\x8dutil osamljenega. Italijanski politik Giulio Andreotti ga je po \xc5\xa1tirih tednih pontifikata na\xc5\xa1el bledega, skoraj zlomljenega.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nPo 33-ih dnevih po izvolitvi je nenadoma umrl zaradi sr\xc4\x8dnega napada. Zaradi nepri\xc4\x8dakovane smrti in nasprotujo\xc4\x8dih si podatkov o okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah so se pojavile tudi govorice, da je bil zastrupljen, z namenom, da bi se odvrnil od namere reformirati vatikansko banko. O tem je bilo napisanih ve\xc4\x8d knjig, ki posku\xc5\xa1ajo potrditi eno ali drugo razli\xc4\x8dico smrti \xe2\x80\x93 sr\xc4\x8dno kap ali pa umor. Publicist David Yallop, denimo, je napisal knji\xc5\xbeno uspe\xc5\xa1nico V bo\xc5\xbejem imenu, v kateri je smrt povezal z vatikanskim ban\xc4\x8dnim \xc5\xa1kandalom. Leta 1987 je David Cornwell izdal knjigo No\xc4\x8dni tat, v kateri pa domnevni umor zanika in potrdi uradno vatikansko razli\xc4\x8dico, ki smrt pripisuje sr\xc4\x8dnemu napadu. Leta 2006 je Lucien Gregoire izdal knjigo Umor v Vatikanu, v kateri znova argumentira, zakaj bi lahko bil Janez Pavel I. umorjen. Gregoire umor povezuje z liberalnimi pogledi in reformisti\xc4\x8dnimi \xc5\xbeeljami novega pape\xc5\xbea, neskladnimi s skrajnimi desni\xc4\x8darskimi krogi znotraj Cerkve, prav tako z njegovo \xc5\xbeeljo prevetriti vatikanske finance. S prvim pape\xc5\xa1kim dekretom je ukazal popoln pregled vseh cerkvenih financ._NEWLINE_Leta 2017 je Stefania Falasca, vicepostulatorka postopka za priznanje pape\xc5\xbeevega svetni\xc5\xa1tva, izdala knjigo z naslovom Pape\xc5\xbe Luciani \xe2\x80\x93 kronika smrti (Papa Luciani. Cronaca di una morte), ki prina\xc5\xa1a izjave pape\xc5\xbeevega osebnega zdravnika Renata Buzzonettija, dokumente o pape\xc5\xbeevih boleznih z medicinskimi izsledki, uporabo zdravil, pa tudi interne zaznamke in izjave pri\xc4\x8d, skupaj s katalogom vpra\xc5\xa1anj, ki so jih kardinali postavljali zdravnikom o morebitnem zunanjem vplivu na pape\xc5\xbeevo smrt. Vzrok smrti je po zbranih podatkih bilo koronarno obolenje srca zaradi arterioskleroze. Po besedah Buzzonettija je pape\xc5\xbe po ve\xc4\x8derni molitvi s tajnikom Johnom Mageejem ob\xc4\x8dutil bole\xc4\x8dine v prsih. Naslednje jutro je redovnica na\xc5\xa1la pape\xc5\xbea negibnega v postelji s pri\xc5\xbegano no\xc4\x8dno lu\xc4\x8dko in z zapisom za splo\xc5\xa1no avdienco v roki (in ne s knjigo duhovne vsebine, kakor je bilo doslej v uradni izjavi)._NEWLINE_Trupla Janeza Pavla I. niso nikoli obducirali.\n_START_SECTION_\nStali\xc5\xa1\xc4\x8da\n_START_PARAGRAPH_\nTako kot njegova smrt je tudi \xc5\xbeivljenje polno navzkri\xc5\xbenih trditev. Po uradni vatikanski razli\xc4\x8dici so bila njegova stali\xc5\xa1\xc4\x8da konservativna in v skladu cerkveno doktrino in dogmo. Toda avtorji, kot je Lucien Gregoire, zagovarjajo nasprotno: da je z dejanji, pisanjem in stali\xc5\xa1\xc4\x8di pripadal skrajni liberalni levici v Cerkvi. Kot dokaz najbolj pogosto navajajo njegovo pismo iz leta 1968, v katerem je ostro napadel okro\xc5\xbenicoo Pavla VI. Humanae Vitae  in cerkveno prepoved kontracepcije. Del svojih pogledov je zapisal v knjigi Pisma veljakom (Illustrissimi), pri \xc4\x8demer nekateri avtorji trdijo, da so izdaje pred njegovo smrtjo bolj pristno avtenti\xc4\x8dne kot po njej.\n_START_SECTION_\nSvetni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0kofijski postopek za razglasitev Janeza Pavla I. za svetnika se je za\xc4\x8del 23. novembra 2003. 14. maja 2007 je bil odprt \xc5\xa1e \xc5\xa1kofijski postopek o \xc4\x8dude\xc5\xbeu, ki se je zaklju\xc4\x8dil 30. maja 2009, 25. marca 2010 pa je bil izdan \xc5\xa1e dekret o veljavnosti postopka. 8. novembra 2017 je bil izdan dekret o herojskih krepostih, s \xc4\x8dimer je pape\xc5\xbe prejel naziv \xc4\x8dastitljivi Bo\xc5\xbeji slu\xc5\xbeabnik."