b'\n_START_ARTICLE_\nKarel I. Ogrski\n_START_SECTION_\nDedne pravice Karla Roberta\n_START_PARAGRAPH_\nKarel Robert je bil sin an\xc5\xbeujskega princa Karla Martela, salernskega kneza, in habsbur\xc5\xa1ke princese Klementine, h\xc4\x8derke cesarja Rudolfa I. Habsbur\xc5\xa1kega._NEWLINE_Pravica Karla Roberta do ogrske krone je izhajala iz \xc4\x8dasa dveh njegovih pradedov, Karla I. iz francoske dinastije An\xc5\xbeu, kralja Sicilije in Neaplja in kralja \xc5\xa0tefana V. iz dinastije Arpadovcev, kralja Ogrske in Hrva\xc5\xa1ke. Ta dva sta kri\xc5\xbeno med seboj poro\xc4\x8dila svoja sinova in svoji h\xc4\x8deri in se dogovorila, da v primeru izumrtja ene od dinastij druga podeduje njene pravice. Prav tak\xc5\xa1no stanje je nastalo s smrtjo ogrskega kralja Ladislava IV. (1290)._NEWLINE_Ladislavova sestra Marija, poro\xc4\x8dena z neapeljskim kraljem Karlom II., sinom Karla I., je po Ladislavovi smrti zahtevala ogrsko krona za svojega sina Karla Martela. Toda ogrski veljaki so raje izbrali za kralja njenega oddaljenega sorodnika Andreja III. (glej rodovno drevo Arpadovcev)._NEWLINE_Karel Martel je umrl \xc5\xbee leta 1295 in Marija je obnovila zahtevo do ogrske krone v imenu njegovega sedemletnega sina Karla Roberta. Po na\xc4\x8delu prvorojenstva je imel Karel Robert pravico tudi do neapeljskega kraljestva, toda njegov ded, Karel II., je leta 1296 za svojega dedi\xc4\x8da dolo\xc4\x8dil svojega tretjega sina Roberta. S to odlo\xc4\x8ditvijo se je strinjal tudi pape\xc5\xbe Bonifacij VIII.\n_START_SECTION_\nBoj s tekmeci za ogrski prestol\n_START_PARAGRAPH_\nOblast zadnjih arpadovskih kraljev na Ogrskem in Hrva\xc5\xa1kem je bila \xc5\xa1ibka. Dejanska mo\xc4\x8d oblasti je bila v rokah kakega ducata plemi\xc5\xa1kih rodbin, ki so imele na svojih posestih vso oblast. Na Hrva\xc5\xa1kem so bili tak\xc5\xa1ni veliki plemi\xc4\x8di (v ogrski in poljski zgodovini jih imenujejo magnati) \xc5\xa0ubi\xc4\x87i, Baboni\xc4\x87i in Frankopani._NEWLINE_Leta 1300 je Pavel \xc5\xa0ubi\xc4\x87 poslal svojega brata Jurija h Karlu II., da povabi Karla Roberta na ogrski prestol. Karel II. si je pri florentinskih bankirjih sposodil 1300 un\xc4\x8d zlata in dvanajstletni Karel Robert je preko Splita s spremstvom pripotoval v Zagreb, kjer mu je izrazil lojalnost tudi ogrski magnat Ugrin Cs\xc3\xa1k._NEWLINE_Januarju 1301 je umrl ogrski kralj Andrej III. in \xc5\xbee nekaj mesecev za tem so prista\xc5\xa1i Karla Roberta s provizori\xc4\x8dno krono v Esztergomu kronali svojega kandidata. Toda s tem kronanjem se ve\xc4\x8dina ogrskih posvetnih in cerkvenih gospodov ni strinjala; bali so se da bi jim Sveti sede\xc5\xbe s svojim prevelikim vplivom vzel svobodo, ki so jo u\xc5\xbeivali. Raje so ponudili krono \xc4\x8de\xc5\xa1kemu princu Vaclavu, sinu \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja Vaclava II., ki je bil zaro\xc4\x8den z edino h\xc4\x8derko Andreja III. Z razlago, da kronanje Karla Roberta ni bilo po predpisih, so \xc4\x8de\xc5\xa1kega de\xc4\x8dka okronali: v Sz\xc3\xa9kesfeh\xc3\xa9rv\xc3\xa1ru ga je s pravo "sveto krono" kronal nad\xc5\xa1kof iz Kalocse, kar pa tudi ni bilo \xc4\x8disto po predpisih, ker bi to moral storiti nad\xc5\xa1kof iz Esztergoma._NEWLINE_Karel Robert se je umaknil na posesti zvestega mu magnata Ugrina Cs\xc3\xa1ka na jugu Ogrske in za\xc4\x8del z voja\xc5\xa1kimi operacijami. Leta 1302 je oblegal Budo, ki pa jo je obranil sovra\xc5\xbeni mu magnat Ivan K\xc5\x91szegi. Pape\xc5\xbe je poslal na Ogrsko svojega legata, ki je postopoma pridobil za Karla Roberta ve\xc4\x8dino ogrskih prelatov. Leta 1303 je pape\xc5\xbe Karla Roberta priznal za kralja._NEWLINE_\xc4\x8ce\xc5\xa1ki kralj Vaclav II. je leta 1304 umaknil svojega sina z Ogrske, kjer ni imel mo\xc5\xbenosti za uveljavljanje svoje oblasti; s seboj sta vzela tudi sveto krono. Karel Robert je sklenil zvezo z bratrancem Rudolfom III. Avstrijskim in jeseni sta skupaj napadla \xc4\x8ce\xc5\xa1ko._NEWLINE_Leta 1305 je Vaclav II. umrl. Njegov sin je kot Vaclav III. postal \xc4\x8de\xc5\xa1ki kralj in se je odpovedal ogrski kroni v korist svojega sorodnika in zaveznika Otona Wittelsba\xc5\xa1kega, vojvode Spodnje Bavarske, ki je bil vnuk ogrskega kralja Bele IV. Tudi on se je dal okronati s pravo krono, a nikdar ni imel dovolj mo\xc4\x8di, da bi utrdil svoj polo\xc5\xbeaj na Ogrskem._NEWLINE_Karel Robert je leta 1306 zasedel Esztergom in \xc5\xa1tevilne utrdbe na severu Ogrske (danes Slova\xc5\xa1ka). Njegovi prista\xc5\xa1i so leta 1307 zasedli Budo. Magnat Ladislav K\xc3\xa1n je zajel in zaprl Otona Wittelsba\xc5\xa1kega ter se polastil svete krone. V lobiranje za Karla Roberta se je vklju\xc4\x8dil legat pape\xc5\xbea Klemena V._NEWLINE_Novembra 1308 je zbor veljakov v Pe\xc5\xa1ti proglasil Karla Roberta za ogrskega kralja Karla I. Zaskrbljujo\xc4\x8da pa je bila odsotnost nekaterih najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih plemi\xc4\x8dev - magnatov, med njimi Matu\xc5\xa1a Cs\xc3\xa1ka, Ladislava K\xc3\xa1na in Ivana K\xc5\x91szegija. Ladislav K\xc3\xa1n je sicer izpustil Otona (ki se nikoli ve\xc4\x8d ni vrnil na Ogrsko), toda sveto krono je vrnil \xc5\xa1ele, ko mu je pape\xc5\xa1ki legat zagrozil z izob\xc4\x8denjem. Tako je avgusta 1310 vendarle lahko nad\xc5\xa1kof iz Esztergoma Karla Roberta okronal s sveto krono v Sz\xc3\xa9kesfeh\xc3\xa9rv\xc3\xa1ru za ogrskega in hrva\xc5\xa1kega kralja Karla I.; kronanje so priznali vsi ogrski in hrva\xc5\xa1ki veljaki. Toda njegova oblast je bila zaenkrat le nazivna. Za dejansko oblast se je z doma\xc4\x8dimi magnati-oligarhi boril \xc5\xa1e vse naslednje desetletje.\n_START_SECTION_\nBoj proti oligarhom\n_START_PARAGRAPH_\nKarel je premagoval oligarhe postopoma, enega za drugim, in pri tem pokazal veliko poguma in voja\xc5\xa1ke sposobnosti._NEWLINE_Leta 1311 je umrl Ugrin Cs\xc3\xa1k, kar je Karlu omogo\xc4\x8dilo, da je zasedel posesti svojega umrlega prista\xc5\xa1a, le\xc5\xbee\xc4\x8de med Po\xc5\xbeego v Slavoniji in Temi\xc5\xa1varom v Banatu. Septembra so na severu Ogrske me\xc5\xa1\xc4\x8dani Kasse (danes Ko\xc5\xa1ice na Slova\xc5\xa1kem) ubili lokalnega magnata Amadeja Abo. Njegovi nasledniki so se proti kralju povezali z najmogo\xc4\x8dnej\xc5\xa1im med magnati, Matu\xc5\xa1em Cs\xc3\xa1kom, in za\xc4\x8deli oblegati Kasso. Karel je junija 1312 razbil njihovo vojsko v bitki pri Rozgonyju (danes Rozhanovci na Slova\xc5\xa1kem). Veliko plemi\xc4\x8dev, ki so slu\xc5\xbeili rodbini Aba, se je v bitki borilo na strani kralja. Karel je zavzel mnogo trdnjav rodbine Aba in potem usmeril svojo vojsko proti Matu\xc5\xa1u Cs\xc3\xa1ku. Leta 1313 je zavzel Nagyszombat (dana\xc5\xa1nja Trnava na Slova\xc5\xa1kem) in leta 1315 Visegr\xc3\xa1d, vendar do odlo\xc4\x8dilne bitke ni pri\xc5\xa1lo. Leta 1315 je umrl Ladislav K\xc3\xa1n, a njegovi sinovi se Karlu niso hoteli podrediti. Karel je prenesel rezidenco iz Bude v Temi\xc5\xa1var._NEWLINE_V prvi polovici leta 1316 je Karel poslal vojsko proti K\xc5\x91szegom, ki so imeli svoje posesti zahodno od Donave (v Transdanubiji). Lokalni plemi\xc4\x8di so pre\xc5\xa1li na kraljevo stran in K\xc5\x91szegi svojih ju\xc5\xbenih ozemelj niso ve\xc4\x8d mogli braniti._NEWLINE_Med tem se je nekdanji palatin Jakob Borsa povezal s sinovi Ladislava K\xc3\xa1na in drugimi upornimi plemi\xc4\x8di ter ponudili ogrsko krono galicijskemu knezu Andreju Jurijevi\xc4\x8du. Toda kraljeva vojska je pod vodstvom D\xc3\xb3zse Debrecenija, nekdanjega prista\xc5\xa1a Jakoba Borse, pri Debrecenu premagala (1317) vojsko upornikov in zavzela mnogo njihovih trdnjav. Karlova vojska je leta 1317 zatrla tudi upor prista\xc5\xa1ev rodbine Aba, zavzela U\xc5\xbegorod (danes v Ukrajini). Potem je zavzela del ozemelj Matu\xc5\xa1a Cs\xc3\xa1ka z mestom Kom\xc3\xa1rom._NEWLINE_Karel se je redko bojeval osebno, imel pa je odli\xc4\x8dno znanje strategije, vedno je sam odlo\xc4\x8dal o napadih na trdnjave. Leta 1319 pa je resno zbolel in pape\xc5\xbe je \xc5\xbee pooblastil njegovega spovednika, da mu da odvezo za vse grehe; toda Karel je ozdravel. Osvajanja so se kljub kraljevi bolezni nadaljevala tudi to leto. D\xc3\xb3zsa Debreceni, ki ga je Karel imenoval za vojvodo Transilvanije, je bil uspe\xc5\xa1en proti sinovom Ladislava K\xc3\xa1na in njihovim zaveznikom, medtem ko je Karlov dvorni sodnik, Alexander K\xc3\xb6cski, zasedel 6 trdnjav K\xc5\x91szegov._NEWLINE_V letih 1317-19 se je Karel ve\xc4\x8dkrat spopadel s srbskim kraljem \xc5\xa0tefanom Uro\xc5\xa1em II. Milutinom (iz rodbine Nemani\xc4\x87ev), ker je menil, da srbski kralj posega v ogrsko ozemlje; leta 1319 je Karel zasedel Ma\xc4\x8dvo in Beograd (ki pa ga je leta 1340 Uro\xc5\xa1 IV. Du\xc5\xa1an zavzel nazaj)._NEWLINE_Leta 1321 je umrl Matu\xc5\xa1 Cs\xc3\xa1k. Ve\xc4\x8dina kastelanov se je predala brez odpora in kraljeva vojska je lahko zavzela njegove posesti. Karel je osebno vodil obleganje Trencsena (danes Tren\xc4\x8dina na Slova\xc5\xa1kem), sede\xc5\xbea Cs\xc3\xa1kov._NEWLINE_Januarja 1322 sta se dalmatinski mesti \xc5\xa0ibenik in Trogir uprli Mladenu II. \xc5\xa0ubi\xc4\x87u, sinu nekdanjega vodilnega Karlovega prista\xc5\xa1a Pavla I. \xc5\xa0ubi\xc4\x87a, in sprejeli pokroviteljstvo Benetk. Proti Mladenu se je obrnilo tudi ve\xc4\x8d hrva\xc5\xa1kih velika\xc5\xa1ev, vklju\xc4\x8dno z njegovim bratom Pavlom II. \xc5\xa0ubi\xc4\x87em; njihova koalicija je Mladena premagala pri Klisu. Septembra je pri\xc5\xa1el Karel na Hrva\xc5\xa1ko z vojsko in vsi hrva\xc5\xa1ki plemi\xc4\x8di, ki so nasprotovali Mladenu, so se mu pri\xc5\xa1li poklonit v Knin; pri\xc5\xa1el je tudi Mladen, toda Karel ga je dal zapreti na Ogrsko, kjer je sled za njim izginila._NEWLINE_S podreditvijo magnatov je Karel ustvaril pogoje za oblikovanje dr\xc5\xbeave in izpeljavo gospodarskih reform.\n_START_SECTION_\nUreditev dr\xc5\xbeave in gospodarske reforme\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1323 je Karel preselil dvor v osr\xc4\x8dje de\xc5\xbeele, v Visegr\xc3\xa1d; dvor zgrajen ob vzno\xc5\xbeju citadele, je postal stalno kraljevo prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de; njegova naslednika, Ludvik I. in Sigismund Luksembur\xc5\xa1ki, sta Karlove zgradbe zamenjala s sijajnimi novimi pala\xc4\x8dami._NEWLINE_Karel je v dveh desetletjih vojn dobil velik ugled in oblast, ki jo je izvajal previdno in u\xc4\x8dinkovito. Njegovo vodilo je bilo: spretno ravnanje s podaniki in pametna odmera oblasti; strukturna preobrazba je bila drugotnega pomena. Ves \xc4\x8das je poudarjal, da izvira iz rodbine Arpadovcev; v svoje nove insignije je vklju\xc4\x8dil motive arpadovskega in an\xc5\xbeujskega grba._NEWLINE_Po zmagi nad oligarhi je bilo v kraljevih rokah kakih 60% ogrskih gradov skupaj z njihovimi zaledji. Kroni so bile vrnjene posesti, ki so se jih plemi\xc4\x8di polastili nezakonito in s silo. Karel je vpeljal sistem slu\xc5\xbebenih fevdov, honors; njihovi prejemniki so lahko u\xc5\xbeivali dohodke in ugodnosti slu\xc5\xbeb le v \xc4\x8dasu, ko so jih vr\xc5\xa1ili._NEWLINE_Novo plemstvo je bilo prete\xc5\xbeno doma\xc4\x8de narodnosti; redke rodbine, ki so ostale na polo\xc5\xbeajih iz obdobja Arpadovcev, so se pridru\xc5\xbeile novi dvorni aristokraciji. Posesti novih veljakov niso bile tako velike, da bi ogro\xc5\xbeale kraljevo avtoriteto. Kraljeve gradove so upravljali komitatski ispani. Pri njih so se lahko zaposlovali tudi ni\xc5\xbeji plemi\xc4\x8di; z zvestim slu\xc5\xbeenjem se jim je na ta na\xc4\x8din odpirala pot navzgor. Novi sistem je dajal kralju veliko oblast, tako da je nehal sklicevati letni zbor plemi\xc4\x8dev in prelatov, kar bi po Zlati buli iz leta 1222 moral; zadnji zbor je bil sklican leta 1320._NEWLINE_Karel je nadzor nad sodstvom izvajal z izborom njemu zvestih vrhovnih sodnikov. Vodja dvornega duhovni\xc5\xa1tva, ispan kraljeve kapele, je dobil pooblastilo, da sme uporabljati nov kraljevski pe\xc4\x8datnik; s tem je prenehal monopol kraljeve pisarne._NEWLINE_Karel je nadzoroval tudi upravljanje ogrske Cerkve, kateri ni, kljub prito\xc5\xbebam, vrnil lastnine, ki ji jo je odvzel \xc5\xbee Matu\xc5\xa1 Cs\xc3\xa1k. Sam je nastavljal cerkvene prelate. Leta 1332 je dovolil pobiranje desetine za Cerkev, potem ko je ta obljubila, da bo tretjino pobranega denarja dala kroni._NEWLINE_Glavnino kraljevih dohodkov so predstavljali neposredni in posredni davki, mitnine in monopoli, ki so jih pobirali dosledno. Dohodke krone je upravljalo pet komor, upravnih teles, ki so jih vodili nem\xc5\xa1ki, italijanski in ogrski trgovci. Dohodki so se mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8dali, ko so v Transilvaniji odkrili rudnike soli in v 1320-ih nove rudnike zlata pri K\xc3\xb6rm\xc3\xb6cb\xc3\xa1nyi (sedaj Kremnica na Slova\xc5\xa1kem), Nagyb\xc3\xa1nyi (danes Baia Mare v Romuniji) in Aranyosb\xc3\xa1nyi (danes Baia de Arie\xc5\x9f v Romuniji). Po letu 1327 so lahko lastniki, ki so na svojih zemlji\xc5\xa1\xc4\x8dih odkrili rudnike dragih kovin zadr\xc5\xbeali tretjino dohodka, kar je zelo pospe\xc5\xa1ilo proizvodnjo; \xc5\xa1e vedno pa je bila ve\xc4\x8dina rudnikov v kraljevi posesti; ves promet z nekovanimi dragimi kovinami je bil monopol krone. Ogrska je postala najve\xc4\x8dja proizvajalka zlata na svetu (tretjina proizvodnje dragih kovin pred odkritjem Novega sveta)._NEWLINE_Leta 1326 je Ogrska izdala zlati florint, oblikovan po florentinskemu fiorinu; s tem je dobila valuto s stalno vrednostjo in opustila dotedanjo prakso vsakoletnega prekovanja denarja. Vpeljala je davek 1/5 florinta na vsako tla\xc4\x8dansko gospodinjstvo. Dosledno so pobirali tudi 1/30 na vse trgovanje s tujino. Rezultat vsega tega je bila polna kraljeva zakladnica._NEWLINE_Kljub blagostanju pa je bila Ogrska v evropskem merilu tehnolo\xc5\xa1ko, upravno in dru\xc5\xbebeno zaostala dr\xc5\xbeava. V zameno za zahodne obrtni\xc5\xa1ke in luksuzne predmete je lahko ponudila samo zlato, srebro, govedo in vino._NEWLINE_Bila je sila redko naseljena (v za\xc4\x8detku 15. stoletja manj kot 10 ljudi km\xc2\xb2 ). Ve\xc4\x8dina mest je bila zgrajena na kronskih posestih; ta mesta so imela samoupravne in druge privilegije, bila so pod neposredno kraljevo sodno oblastjo. Druga mesta, ki so se razvila na kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8dih trgovskih poti, so bila pomembna kot sede\xc5\xbei \xc5\xa1kofij, a so bila brez mestnih privilegijev in samouprave._NEWLINE_Vojska je bila organizirana v banderije; bogati plemi\xc4\x8di, ki so posedovali svojo vojsko, so jo vodili v boj pod svojo zastavo; kraljevo vojsko najemnikov, ki so jo pla\xc4\x8devali iz kraljeve blagajne, je vodilo v boj dvorno plemstvo pod kraljevo zastavo. Poziv k oro\xc5\xbeju je postal obvezen tudi v primeru ofenzivne vojne._NEWLINE_Karel je vzpodbujal vite\xc5\xa1ko kulturo, organiziral turnirje, vpeljeval nove vite\xc5\xa1ke naslove, podeljeval \xc4\x8deladne perjanice kot osebne simbole zvestim podanikom. Leta 1326 je ustanovil red sv. Jurija, simbolno povezavo med kraljem in zvestim mu plemstvom.\n_START_SECTION_\nZunanjepoliti\xc4\x8dni dogodki po letu 1323\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1323 je Karel dobil od avstrijskih vojvod Bratislavo kot pla\xc4\x8dilo za pomo\xc4\x8d, ki jim jo je nudil leto poprej v spopadu z Ludvikom IV. Bavarskim za cesarsko krono (v bitki pri M\xc3\xbchldorfu). Toda Avstrijci so Bratislavo ponovno zavzeli. Zato je Karel sklenil zvezo s \xc4\x8de\xc5\xa1kim kraljem Ivanom. Leta 1328 so njune \xc4\x8dete v bitki ob reki Leithi uni\xc4\x8dile avstrijsko vojsko. Z mirom so se Avstrijci odpovedali Bratislavi in Med\xc5\xbeimurju. Leta 1329 je Karel re\xc5\xa1il Beograd pred obleganjem srbske vojske._NEWLINE_\xc4\x8ceprav so se hrva\xc5\xa1ki plemi\xc4\x8di leta 1322 v Kninu poklonili Karlu, so si kasneje brez kraljeve odobritve razdelili nekdanje posesti Mladena \xc5\xa0ubi\xc4\x87a. Karel je zato leta 1325 odstavil slavonskega bana Ivana Baboni\xc4\x87a in na njegovo mesto postavil Mikcza \xc3\x81kosa. Novi ban je s kraljevo vojsko sku\xc5\xa1al ukloniti hrva\xc5\xa1ke plemi\xc4\x8de, a je leta 1326 do\xc5\xbeivel poraz proti hrva\xc5\xa1kemu plemi\xc4\x8d Nelipcu II. Nelip\xc4\x8di\xc4\x87u. Karlova oblast na Hrva\xc5\xa1kem in v Slavoniji je bila tako le nazivna, ne pa tudi dejanska. Upor Baboni\xc4\x87ev in K\xc5\x91szegov, ki je leta 1327 izbruhnil v Slavoniji in Transdanubiji, pa je kraljeva vojska uspela zadu\xc5\xa1iti. Dalmatinska mesta so, raje kot Karlovo, sprejela pokroviteljstvo Benetk._NEWLINE_Ogrska oblast je bila samo nazivna tudi na ozemljih med Karpati in spodnjo Donavo, ki jih je v dvajsetih letih 14. stoletja pod svojo oblastjo zdru\xc5\xbeil vojvoda Besarab I. Vla\xc5\xa1ki. \xc4\x8ceprav je Besarab leta 1324 v mirovnem sporazumu sprejel pokroviteljstvo Ogrske, se je obotavljal prepustiti ji ozemlja, ki jih je zasedel v Severinskem banatu (danes zahodna Oltenija in vzhodni Banat). Da bi ga v to prisilil, je Karel leta 1330 osebno povedel vojsko na Vla\xc5\xa1ko. Zavzel je trdnjavo Drobeta-Turnu Severin in se napotil proti vla\xc5\xa1ki prestolnici Curtea de Arge\xc5\x9f. Vlahi so ob umikanju uporabili taktiko uni\xc4\x8devanja vsega, kar bi sovra\xc5\xbenikovi vojski lahko koristilo, in s tem Karla prisilili k umiku. Na povratku so mu v soteski pripravili zasedo in kraljevo vojsko zdesetkali. Karel se je re\xc5\xa1il tako, da je svojo obleko zamenjal z obleko viteza Desideriusa H\xc3\xa9dera, ki je za kralja \xc5\xbertvoval \xc5\xbeivljenje._NEWLINE_Karlova diplomacija je poleti 1335 s posredovanjem na pogajanjih med \xc4\x8de\xc5\xa1kim kraljem Ivanom in poljskim kraljem Kazimirjem III. v Trencs\xc3\xa9nu (Tren\xc4\x8dinu) dosegala kompromis: prvi se je odpovedal zahtevam po poljskem prestolu, drugi pa zahtevam po \xc5\xa0leziji. Novembra so trije kralji na sre\xc4\x8danju v Karlovi vi\xc5\xa1egradski rezidenci dogovor osebno potrdili, sklenili obrambno zvezo proti Habsbur\xc5\xbeanom in se dogovorili za novo trgovsko pot, ki je ob\xc5\xa1la Dunaj._NEWLINE_Januarja 1336 so se hrva\xc5\xa1ki Baboni\xc4\x87i in ogrski K\xc5\x91szegi povezali z Avstrijci. Ivan \xc4\x8ce\xc5\xa1ki, ki je od Avstrijcev zahteval Koro\xc5\xa1ko, je februarja napadel Avstrijo; pridru\xc5\xbeila sta se mu Kazimir III. in Karel. Spor med avstrijskima vojvodama (Albert II. in Oton) in Ivanom se je kon\xc4\x8dal z mirom \xc5\xbee v juliju. Baboni\xc4\x87i in K\xc5\x91szegi so morali Karlu izro\xc4\x8diti obmejne trdnjave v zameno za oddaljenej\xc5\xa1e gradove. V letih 1339-40 je Karel prisilil K\xc5\x91szege, da so se odpovedali \xc5\xa1e zadnjim trdnjavam na meji kraljestva.'