b'\n_START_ARTICLE_\nAdaptivna optika\n_START_PARAGRAPH_\nAdaptivna optika ali prilagodljiva optika je tehnologija, ki v realnem \xc4\x8dasu omogo\xc4\x8da popravke valovnega \xc4\x8dela elektromagnetnega valovanja s pomo\xc4\x8djo ogledala, ki ima spremenljivo povr\xc5\xa1ino, ali z uporabo snovi s spremenljivim lomnim koli\xc4\x8dnikom. Ta tehnologija se v glavnem uporablja v astronomiji pri teleskopih na Zemljinem povr\xc5\xa1ju. Adaptivna optika deluje tako, da se motnje, ki jih povzro\xc4\x8di ozra\xc4\x8dje, ugotavljajo takoj in popravijo s prenosom na spremenljivo povr\xc5\xa1ino ogledala v teleskopu._NEWLINE_Prvi, ki je dal idejo o adaptivni optiki je bil Horace Welcome Babcock (1912 \xe2\x80\x93 2003) v letu 1953. \xc5\xa0ele razvoj ra\xc4\x8dunalnikov je omogo\xc4\x8dil, da so idejo lahko realizirali. Adaptivne optike ne smemo zamenjati z aktivno optiko, ki deluje v dalj\xc5\xa1em \xc4\x8dasovnem obdobju s popravki geometrije primarnega ogledala v teleskopu._NEWLINE_Adaptivne optike ne smemo zamenjevati z aktivno optiko pri kateri se popravljajo mehanske in termi\xc4\x8dne deformacije v samem teleskopu. Tak\xc5\xa1ne vrste deformacij se lahko odpravljajo v relativno dalj\xc5\xa1em \xc4\x8dasovnem obdobju. Primeri\xc2\xa0: New Technology Telescope (La Silla Observatory, \xc4\x8cile) z 75 podpornimi elementi in Keckov observatorij (Mauna Kea, Havaji) s 36 heksagonalnimi elementi. Osnovni na\xc4\x8din, s katerim se odpravljajo napake, pa je v obeh primerih podoben. V obeh na\xc4\x8dinih popravljanja slike je razli\xc4\x8dna tudi frekvenca s katero se odpravljajo napake. Pri adaptivni optiki se napake odpravljajo s frekvenco nekaj 100 Hz, pri aktivni optiki pa s frekvenco 1 Hz._NEWLINE_Razvoj adaptivne optike je \xc5\xa1e v zgodnjih razvojnih fazah, \xc4\x8deprav so s to tehnologijo dosegli izradno izbolj\xc5\xa1anje posnetkov vesoljskih teles. Posebno je to opazno pri opazovanju ve\xc4\x8dkratnih zvezdnih sistemov in podro\xc4\x8djij nastajanja zvezd in galaksij. Verjetno bo mo\xc5\xbeno z izbolj\xc5\xa1animi sistemi opazovati tudi planete, ki kro\xc5\xbeijo okoli zvezd. Lo\xc4\x8djivost teleskopa, ki jo s tem dose\xc5\xbeejo , je blizu mejni difrakcijski lo\xc4\x8dljivosti.\n_START_SECTION_\nOmejitve\n_START_PARAGRAPH_\nEna izmed omejitev adaptivne optike je majhno zorno polje, v katerem je popravljanje slike dobro. Ker je izoplanarni kot (kotna razdalja na nebu na kateri so motnje valovnega \xc4\x8dela v korelaciji), je tudi podro\xc4\x8dje, ki ga lahko popravimo, majhno. To te\xc5\xbeavo odpravljajo s posebno tehnologijo, ki se imenuje \xc2\xabmultikonjugirana adaptivna optika\xc2\xbb (multiconjugate adaptive optics), ki uporablja ve\xc4\x8dje \xc5\xa1tevilo zrcal s spremenljivo povr\xc5\xa1ino. Mnogo te\xc5\xbeje je uporabljati adaptivno optiko pri kraj\xc5\xa1ih valovnih dol\xc5\xbeinah (zaradi tega ve\xc4\x8dina sistemov z adaptivno optiko dobro deluje v bli\xc5\xbeini infrarde\xc4\x8dega podro\xc4\x8dja. Priporo\xc4\x8dljiv najve\xc4\x8dji zenitni kot je pribli\xc5\xbeno 50\xc2\xb0 (nad tem kotom u\xc4\x8dinek popravkov zelo hitro pada), najve\xc4\x8dji pa 60\xc2\xb0. Razen tega lahko ima referen\xc4\x8dna zvezda najve\xc4\x8dji kotni premer med 2 in 3 kotnimi sekundami.\n_START_SECTION_\nUporaba\n_START_PARAGRAPH_\nV adaptivni optiki se uporabljajo manj\xc5\xa1a zrcala s spremenljivo povr\xc5\xa1ino s premerom okoli 15 cm. Zrcalo je tanko in v enem delo ali pa je sestavljeno iz ve\xc4\x8djega \xc5\xa1tevila segmentov. Za dobro popravljanje slike v vidni svetlobi v teleskopu s premerom 8 m bi potrebovali 6400 aktuatorjev, za podobno popravljanje v infrarde\xc4\x8dem delu spektra pa samo 250 aktuatorjev.'