b'\n_START_ARTICLE_\nLudvik Filipi\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nLjudsko \xc5\xa1olo je obiskoval v Cezanjevcih in Ljutomeru, gimnazijo v Vara\xc5\xbedinu in Mariboru, kjer je \xc5\xa1e eno leto \xc5\xa1tudiral teologijo; opustil je \xc5\xa1tudij bogoslovja in od\xc5\xa1el v Gradec, kjer je z doktoratom kon\xc4\x8dal pravo in kot odvetni\xc5\xa1ki pripravnik nastopil slu\xc5\xbebo v odvetni\xc5\xa1ki pisarn J. Sernca v Celju. Tu je ostal do smrti kot odvetnik ter se, \xc4\x8deprav zelo tihega zna\xc4\x8daja, udele\xc5\xbeeval drobnega narodnega dela; bil je soustanovitelj\xc2\xa0\xc2\xbbPosojilnice\xc2\xab, pozneje\xc2\xa0\xc2\xbbLjudske posojilnice\xc2\xab\xc2\xa0v Celju. Leta 1897 je prevedel in izdal Civilno pravdni red.'