b'\n_START_ARTICLE_\nHeinkel He 219 Uhu\n_START_SECTION_\nUharica naj lovi komarje\n_START_PARAGRAPH_\nKot vse dr\xc5\xbeave so tudi Nemci pred za\xc4\x8detkom 2. svetovne vojne zanemarjali vpra\xc5\xa1anje obrambe pred no\xc4\x8dnimi bombnimi napadi in v vojno vstopili brez za no\xc4\x8dni lov prirejenega letala. Njihova zmota se je pokazala \xc5\xbee v prvem vojnem letu, ko so med bitko za Britanijo za\xc4\x8deli britanski bombniki bombardirati Berlin. \xc4\x8ceprav \xc5\xa1koda zaradi teh napadov ni bila velika, so morali Nemci na hitro organizirati obrambo proti njim. Ker niso imeli nobenega ustreznega lovca, so nekaj dvomotornih bombnikov Dornier Do 17 prilagodili za no\xc4\x8dni lov, sledili so jim Messerschmitt Bf 110, nato pa te\xc5\xbeja Do 217 in Junkers Ju 88. Vse to so bile zasilne re\xc5\xa1itve, ker so bila ta letala ali prepo\xc4\x8dasna ali pa premajhna, da bi imela za dolga no\xc4\x8dna izvidovanja dovolj goriva, potrebne elektronske opreme in streliva. Njihova stiska je postala \xc5\xa1e posebej huda, ko so za\xc4\x8deli v no\xc4\x8dne napade posegati hitri britanski Mosquiti, ki so zmogli tudi ve\xc4\x8d kot 600\xc2\xa0km/h in uhajali tudi najhitrej\xc5\xa1im nem\xc5\xa1kim lovcem._NEWLINE_17. julija 1940 so ustanovili prvi oddelek no\xc4\x8dnih lovcev, ki ji je poveljeval generalmajor Josef Kammhuber. Da bi okrepil svoj nov oddelek je Kammhuber dolo\xc4\x8dil tehni\xc4\x8dne zahteve, ki bi jih moralo izpolnjevati popolno letalo kot no\xc4\x8dni lovec: 1. moralo bi imeti dva motorja z dovolj mo\xc4\x8di na ve\xc4\x8djih vi\xc5\xa1inah za pregon Rafovih \xc5\xa1tirimotornih bombnikov, 2. pilota bi morala sedeti obrnjena s hrbti v dvosede\xc5\xbeni kabini s takoj\xc5\xa1nimi usklajenimi zmo\xc5\xbenostmi. Navigator bi moral pomagati pilotu pri napravah za iskanje tar\xc4\x8d in 3. lovec bi moral imeti topove za pilotovim pogledom, da ga plameni ne bi zaslepili.\n_START_SECTION_\nV1\n_START_PARAGRAPH_\nMasovna proizvodnja je bila deljena v Marieneheju in v obratu v Mielecu na Poljskem. Ko so bile v marcu kon\xc4\x8dane glavne delavni\xc5\xa1ke risbe, je Rafov napad precej uni\xc4\x8dil risbe in risalne urade. Tudi drugi napad v aprilu je uni\xc4\x8dil nadomestne risbe. Morali so narediti nove iz nedokon\xc4\x8danih prototipov, ki na sre\xc4\x8do niso bili po\xc5\xa1kodovani. Kon\xc4\x8dno so konstrukcijsko pisarno preselili v Schwechat blizu Dunaja, da bi bile varne pred nadaljnjimi sovra\xc5\xbenikovimi napadi. Medtem je RAF za no\xc4\x8dne napade za\xc4\x8del uporabljati svoje najbolj\xc5\xa1e bombnike Avro Lancaster. To je zahtevalo nadzorovan razvoj He 219 in tako se je razvoj 17. avgusta 1942 preselil nazaj v Marienehe. V svojih Nachtjagdgruppen so potrebovali operativne He 219 pred 1. aprilom 1943, vendar je bilo letalo \xc5\xa1e vedno v gradnji in Heinkel \xc5\xa1e ni dobil nobenih proizvodnjih naro\xc4\x8dil od T.A. Tudi \xc4\x8de bi jih imel, ne bi bile mogo\xc4\x8de prera\xc4\x8dunane dobave pred avgustom 1943. Milch je trdil, da bodo naloge za katere je bil predviden He 219 prevzeli drugi oblikovni tipi letal kot sta bila Ju 88 in Bf 110._NEWLINE_Milchev namen je bil odlo\xc4\x8dno omejiti \xc5\xa1tevilo mnogih posebnih letalskih konstrukcij za katere je nem\xc5\xa1ka letalska industrija porabila preve\xc4\x8d energije, ljudi in surovin. Letalski stotnik (Flugkapit\xc3\xa4n) Peter Gotthold je izvedel prvi letalni preskus na letali\xc5\xa1\xc4\x8du Marienehe 6. novembra 1942 ob 13:08. Polet je trajal 10 minut in je bil uspe\xc5\xa1en, \xc4\x8deprav je bilo letalo \xc5\xa1e nestabilno v vzdol\xc5\xbeni smeri._NEWLINE_Predstavitev letala je izvedel generalmajor (Generalmajor) Josef Kammhuber 19. novembra 1942. Do tedaj je model V1 letel 46-krat in bil v zraku 30 ur in 40 minut. Proizvodnja tega letala, kot tudi V3 in V4 se je za\xc4\x8dela v Marieneheju in se zaklju\xc4\x8dila v Schwechatu s posledi\xc4\x8dnim zamikom. Medtem so V1 presku\xc5\xa1ali piloti v Rechlinu. Med njimi je bil tudi veteran major Werner Streib iz enote I/NJG 1. Da bi re\xc5\xa1ili nestabilnost letala so dvakrat pove\xc4\x8dali navpi\xc4\x8dne repne povr\xc5\xa1ine, vendar brez kak\xc5\xa1nih posebnih uspehov. Edina temeljita re\xc5\xa1itev bi bila pove\xc4\x8danje zadnjega dela trupa za 940 mm. Ta izpopolnitev bi prekinila preskusne lete in samo gradnjo. Heinkel je ponudil delovnemu vodji Richmannu dodatnih 3000 mark (Reichs Mark, RM), \xc4\x8de bi lahko dokon\xc4\x8dali delo v dveh tednih. Za vsak dan pred tem rokom bi Richmann dobil \xc5\xa1e dodatnih 1000 RM. S spremembami so za\xc4\x8deli 10. februarja in jih uspe\xc5\xa1no kon\xc4\x8dali 19. februarja z odli\xc4\x8dnimi rezultati. Richmann je v celoti zaslu\xc5\xbeil kar 10.000 RM. To re\xc5\xa1itev so standardizirali od izvedbe V7 naprej._NEWLINE_Za\xc4\x8detne preskuse oboro\xc5\xbeitve V1 so izvedli v Peenem\xc3\xbcndeju. Presku\xc5\xa1ali so tudi dvojna topova MG 151 v korenu kril in 13\xc2\xa0mm mitraljez MG 131 v gibljivi vgradnji v zadnjem delu kabine kot pri Junkersih in Dornierjih kot nadomestek prvotnega vodenega podno\xc5\xbeja v paru FDL 131Z podobno kot pri letalih Me 410, katera \xc5\xa1e ni bila nared za masovno proizvodnjo. Ta ureditev oboro\xc5\xbeitve V1 je dala skupno maso s celotno oboro\xc5\xbeitvijo 11.750\xc2\xa0kg, najve\xc4\x8dja hitrost je dosegla 615\xc2\xa0km/h, najve\xc4\x8dja dvi\xc5\xbena hitrost pa 8,2\xc2\xa0m/s. Najve\xc4\x8dji doseg je padel na 2300\xc2\xa0km pri kro\xc5\xbeilni hitrosti 484\xc2\xa0km/h. Zadnji preskusi V1 so zadevali hrbtno podno\xc5\xbeje topa oboro\xc5\xbeeno s 30\xc2\xa0mm topovi MK 108. Trup topovskega podno\xc5\xbeja je bil brez vsakr\xc5\xa1nih izmetalnih \xc5\xbelebov in se v njem raz\xc5\xa1irjajo\xc4\x8di plini pri streljanju niso imeli kam gibati. Tlak teh plinov je po\xc5\xa1kodoval in celo izmetal podno\xc5\xbeje po nekaj strelih._NEWLINE_Znamenit preskus V1 je opravil tudi 23. marca 1943 major Hajo Herrmann, ki je bil pozneje znan po svoji \xc2\xbbDivji svinji\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbWilde Sau\xc2\xab) in je bil nad letalom navdu\xc5\xa1en.\n_START_SECTION_\nV2 - Wrk.Nr. 219002\n_START_PARAGRAPH_\nDrugi prototip V2 (VG#LV) je pri\xc5\xa1el 10. januarja 1943. Trupe letal od izvedbe V2 naprej so izdelovali v Mielecu na Poljskem in jih preva\xc5\xbeali na vgradnjo v Schwechat s transportnim letalom Me 323 Gigant. Med presku\xc5\xa1anjem za pristajalne manevre se je V2 uni\xc4\x8dil v nesre\xc4\x8di. O vzrokih te nesre\xc4\x8de ni na voljo nobenih virov.\n_START_SECTION_\nV3 - Wrk.Nr. 219003\n_START_PARAGRAPH_\nPrototip V3 (VG#LW) so presku\xc5\xa1ali v marcu 1943. Namen V3 je bil presku\xc5\xa1anje Messerschmittovega pogona nepregibnega pristajalnega kolesa v enem kosu. Na V3 so presku\xc5\xa1ali tudi krilca. Ohi\xc5\xa1ji motorjev so v zadnjem delu za pristajalnimi kolesi podalj\xc5\xa1ali zaradi ve\xc4\x8dje koli\xc4\x8dine goriva 390 l na vsak motor. V3 je bil spodaj pobarvan z nesvetle\xc4\x8do \xc4\x8drno RLM 22 z oznakami RLM 77 in kljukastim kri\xc5\xbeem v sredini bo\xc4\x8dnih krmil.\n_START_SECTION_\nV4 - Wrk.Nr. 190004\n_START_PARAGRAPH_\nV4 (VG#LX) prvi\xc4\x8d presku\xc5\xa1an marca 1943 kot V3 je bil prvi prototip opremljen z radarjem FuG 202 Lichtenstein B/C z nosno razporejenimi \xc5\xa1tirimi bipolarnimi antenami. Kasneje so opremili tudi V1 z enako opremo. V4 je imel tudi nov trup brez le\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8d. To je bilo zaradi tega ker so odstranili hrbtne cevi iz nadaljnjega razvojnega programa. V Rechlinu so presku\xc5\xa1ali pogon V4, pozneje pa se je po\xc5\xa1kodoval pri nesre\xc4\x8di in so ga \xc4\x8drtali iz programa.\n_START_SECTION_\nV5\n_START_PARAGRAPH_\nV5 so presku\xc5\xa1ali maja 1943 na presku\xc5\xa1evalnem poligonu (Erprobungsstelle) v Tarnewitzu. Presku\xc5\xa1ali so oboro\xc5\xbeitev, ki je vsebovala \xc5\xa1est prednjih 15\xc2\xa0mm topov MG 151. Do konca maja so zamenjali MG 151 s \xc5\xa1tirimi dolgimi hrbtnimi cevmi s 30\xc2\xa0mm topovi MK 103. Strelno razmerje MK 103 je bilo vi\xc5\xa1je kot pri podobnem MK 108 in tudi strelna mo\xc4\x8d je bila precej ve\xc4\x8dja. Ta oboro\xc5\xbeitev V5 je imela sama maso 832\xc2\xa0kg. Predserijski prototipi He 219 A-0/R1 so bili opremljeni z MK 108, He 219 A-0/R2 pa z MK 103. MK 108 so namesto MK 103, \xc4\x8detudi je bila njegova strelna mo\xc4\x8d precej slab\xc5\xa1a, v nekatera letala namestili le zaradi do 40\xc2\xa0% manj\xc5\xa1e te\xc5\xbee in njegove enostavne masovne izdelave. V5 je bil tudi opremljen s \xc5\xa1tirikrakimi vijaki in radarjem FuG 202 BC. Spodaj je bil pobarvan z RLM 22, pristajalna kolesa z RLM 02 in na nosu je imel z oznako RLM 77 majhno napisano \xc2\xbbV5\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nV6\n_START_PARAGRAPH_\nV6 so presku\xc5\xa1ali skupaj z V5 na letali\xc5\xa1\xc4\x8du v Tarnewitzu in to prav tako njegovo oboro\xc5\xbeitev.\n_START_SECTION_\nV7, V8\n_START_PARAGRAPH_\nTa dva prototipa so dostavili \xc5\xa1tabu (Stabschwarm) bojne enote NJG 1 v Venlo junija 1943, ki ju je takti\xc4\x8dno presku\xc5\xa1ala. Obe letali sta skupaj sestrelili 20 letal RAF, v glavnem bombnike. Med njimi je bilo 6 Mosquitov.\n_START_SECTION_\nV9\n_START_PARAGRAPH_\nV9 je v no\xc4\x8di 11. junija 1943 pilotiral major Werner Streib, ko je sestrelil kar 5 te\xc5\xbekih bombnikov Avro Lancaster v enem samem bojnem poletu. Med pristajanjem z veliko hitrostjo je razbil letalo. Na sre\xc4\x8do se je trup prelomil na dveh mestih spredaj in za krilnim spojem, cel nos pa je odletel posebej in tako re\xc5\xa1il smrti obeh izku\xc5\xa1enih pilotov. Letalo opremljeno z radarjem FuG 202 Lichtenstein B/C z oznako G9#FB je bilo v celoti pobarvano v RLM 76 z zelo majhnimi pikami v RLM 75 na zgornji povr\xc5\xa1ini, z Balkenovima kri\xc5\xbeema poznega obdobja vojne v RLM 74 ali RLM 77 in obrisom kljukastih kri\xc5\xbeev na spodnji strani navpi\xc4\x8dnih repov.\n_START_SECTION_\nPrototipi V11, V12, V13 in drugi ...\n_START_PARAGRAPH_\nTi trije prototipi so bili namenjeni presku\xc5\xa1anju mo\xc4\x8dnega motorja DB 603E. Motor je imel ve\xc4\x8djo sesalko in potisnik na du\xc5\xa1ikov oksid v primeru nevarnosti.\n_START_SECTION_\nV11 - Wrk.Nr. 310189\n_START_PARAGRAPH_\nV11 je bil oblikovani He 219 A-0/R6 z oboro\xc5\xbeitvijo serije A-1: dva MG 151 v korenu kril in dva MK 108 v hrbtnem podno\xc5\xbeju. Pozneje se je letalo razbilo v nesre\xc4\x8di pri pristajanju, vendar so ga popravili, posodobili in presku\xc5\xa1ali skupaj z V16 v programu He 219 A-5.\n_START_SECTION_\nV12\n_START_PARAGRAPH_\nMotorja DB 603E so zaradi proizvodnih zmo\xc5\xbenosti vgradili le v V12.\n_START_SECTION_\nV13\n_START_PARAGRAPH_\nTo letalo je imelo standardna motorja DB 603A.\n_START_SECTION_\nV16\n_START_PARAGRAPH_\nV16 so izvirno uporabili za splo\xc5\xa1no opremo in presku\xc5\xa1anje oboro\xc5\xbeitve. Pozneje so ga spremenili za preskusni program He 219 A-5 skupaj z V20 in V22. 13\xc2\xa0mm strojnico MG 131 v zadku so odstranili.\n_START_SECTION_\nV19\n_START_PARAGRAPH_\nV19 je bilo prvo letalo opremljeno z dvema MK 108 vsak po 100 rpg kot 65\xc2\xb0\xc2\xa0\xc2\xbbschr\xc3\xa4ge Musik\xc2\xab. To oboro\xc5\xbeitev so presku\xc5\xa1ali avgusta 1943.\n_START_SECTION_\nV20, V22\n_START_PARAGRAPH_\nTi letali sta bili izvirna prototipa za He 219 A-5. Name\xc5\xa1\xc4\x8dena oprema je bila po standardni R2.\n_START_SECTION_\nV25, V26, V27\n_START_PARAGRAPH_\nTo so bili prototipi za no\xc4\x8dni lovec pri velikih vi\xc5\xa1inah izvedbe A-7 s pogonom DB 603G.\n_START_SECTION_\nV28\n_START_PARAGRAPH_\nTo je bil prototip za program He 219 A-5, opremljen z motorjema DB 603A namesto DB 603E in opremo R3.\n_START_SECTION_\nV30\n_START_PARAGRAPH_\nTo je bil prototip za program He 219 A-5 z opremo R4.\n_START_SECTION_\nSpeerova \xc2\xbbOperacija He 219\xc2\xab\xc2\xa0in vrste B\n_START_PARAGRAPH_\nNa sre\xc4\x8do je Speer verjel v \xc2\xbbUhuja\xc2\xab\xc2\xa0in je spro\xc5\xbeil posebno operacijo z namenom izbolj\xc5\xa1ati letalo brez prekinitev proizvodnje. Operacijo so imenovali brez posebne domi\xc5\xa1ljije \xc2\xbbOperacija He 219\xc2\xab. Glavna posebnost operacije je bila, da so hoteli zamenjati motorje DB z radialnimi motorji JuMo 222 z 2500 KM. Junkers ni bil nikoli sposoben masovno proizvajati tak\xc5\xa1ne motorje zaradi nekaj tehni\xc4\x8dnih problemov in njihove stopnje zapletenosti. Vendarle so za preskuse dostavili dva JuMo 222 in ju vgradili v He 219 A-7/R6 z oznako KZ#RZ. To letalo je pozno poleti 1944 doseglo hitrost 700\xc2\xa0km/h. Neodvisno od motorjev 222 so hoteli spremeniti He 219 v izvedbo za velike vi\xc5\xa1ine He 219 B-1. Zgradili so eno preskusno letalo s pogonom DB 603 (mi\xc5\xa1ljen je bil sicer JuMo 222). Imelo je bolj aerodinami\xc4\x8dno povr\xc5\xa1ino kabine in podalj\xc5\xa1an trup 16,34 m in pove\xc4\x8dano povr\xc5\xa1ino kril na 50 m\xc2\xb2. Pove\xc4\x8dali so tudi razdaljo med ohi\xc5\xa1jema motorjev za 820\xc2\xa0mm. Prototip se je precej po\xc5\xa1kodoval med drugim pristajanjem ko se je sesedlo pristajalno kolo._NEWLINE_Zgradili so tudi prototip B-2 kot zaslodovalec Mosquitov. Imel je trup He 219 A-5 s pove\xc4\x8danimi krili B-2. Odstranili so oklep in hrbtno podno\xc5\xbeje. Vsak od motorjev DB 603A je imel turbopolnilec TK13. Prvi prototip KJ#BB je bil oboro\xc5\xbeen z dvema MG 151 v korenu kril in dvema MK108 \xc2\xbbschr\xc3\xa4ge Musik\xc2\xab. Izdelali so kar nekaj B-2 in jih dostavili bojnim enotam. Nekatera letala so imela celo motorje DB 603L. _NEWLINE_Izdelali so tudi nekaj B-3, vendar so zaradi pomanjkanja motorjev JuMo 222 ostala na tleh. B-3 je bil v glavnem B-2 s hrbtnim podno\xc5\xbejem oboro\xc5\xbeen z dvema MG 151 in dvema MK 108.\n_START_SECTION_\nSkrivnostni He 419 B-1/R1\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1943 so predstavili He 319 (projekt P1065 Ic) kot bombnik ali kot no\xc4\x8dni lovec za velike hitrosti z v nos vgrajeno oboro\xc5\xbeitvijo \xc5\xa1tirih MK 108 in radialnima motorjema BMW 801. Zgradili so model v naravni velikosti, ki pa se je uni\xc4\x8dil med napadom RAF. Vse napore so takoj preusmerili na program z oznako He 419. To je bil lovec za velike vi\xc5\xa1ine. Iz repa in trupa He 219 A-5 so zgradili prototip V1 (tudi predserijska izvedba A-0) z motorjema DB 603G in na novo oblikovanima kriloma s povr\xc5\xa1ino 55 m\xc2\xb2._NEWLINE_Na He 419 A-1 so hoteli vgraditi enojno repno krmilo zaradi la\xc5\xbeje proizvodnje. Da so se ognili proizvodnji novih kosov, so prehiteli A-1 z izvedbo He 419 B-1/R1, ki je imela enako repno krmilo kot He 219. Vgradili so motorja DB 603G z 2000 KM s turbo sistemom, vodenim z ispuhom in dol\xc5\xbeino leta okoli 2 ur. B-1 je imel ve\xc4\x8dji krili s povr\xc5\xa1ino 59 m\xc2\xb2 in oboro\xc5\xbeitvijo dveh MG 151 v korenu kril in dveh MK 108 v hrbtnem podno\xc5\xbeju. Najve\xc4\x8dja hitrost, ki so jo dosegli na vi\xc5\xa1ini 14.500 m, je bila 670\xc2\xa0km/h, pristajalna hitrost 172\xc2\xa0km/h, kro\xc5\xbeilna hitrost pa 650\xc2\xa0km/h z izra\xc4\x8dunanim dosegom 2540\xc2\xa0km._NEWLINE_Ni\xc4\x8d ni znanega o \xc5\xa1estih izdelanih He 419 B-1/R1 v Marieneheju.\n_START_SECTION_\nOhranjena letala\n_START_PARAGRAPH_\n16. junija 1945 je obve\xc5\xa1\xc4\x8devalna slu\xc5\xbeba Vojnega letalstva Kopenske vojske ZDA v okviru\xc2\xa0\xc2\xbbOperacije Lusty\xc2\xab\xc2\xa0(LUftwaffe Secret TechnologY, skrivna tehnologija nem\xc5\xa1kega vojnega letalstva) zasegla tri He-219 v Groveju na ju\xc5\xbeni Jutlandiji, v nem\xc5\xa1kem opori\xc5\xa1\xc4\x8du prve no\xc4\x8dno-lovske eskadrilje. Ocenili so jih kot sposobne za letenje in jih prestavili v Cherbourg v Francijo. He 219 A-2 (Wrk.Nr. 290202) so skupaj z 21 drugimi zase\xc5\xbeenemi nem\xc5\xa1kimi letali prepeljali v ZDA na krovu britanske letalonosilke HMS Reaper. V Fort Fieldu pri Newarku v New Jerseyju so jih razstavili in ponovno sestavili. Letalu so zamenjali delovno \xc5\xa1tevilko 290202 s \xc5\xa1tevilko tuje opreme FE-614 in kasneje s T2-614. Letalo je poletelo na preskusni poligon Freeman Field v Indiani, kjer so preskusili njegove letalne sposobnosti. Tu so preskusili tudi dugega od treh He 219: He 219 A-5, (Wrk.Nr. 290060), ki je dobil registracijsko \xc5\xa1tevilko FE-612. Po presku\xc5\xa1anju so ga prestavili na letali\xc5\xa1\xc4\x8de Orchard Place Airport v Park Ridgeu, Illinois. Tu so ga shranili v opu\xc5\xa1\xc4\x8deno letalsko tovarno in ga nato 3. januarja 1949 prestavili v Smithsonov narodni letalski muzej. Kon\xc4\x8dno so ga zgodaj leta 1955 prestavili na Smithsonov skladi\xc5\xa1\xc4\x8dni prostor v Silver Hillu, Maryland. Trenutno v zbirki Smithonovega narodnega letalskega in vesoljskega muzeja (NASM) v Washingtonu obnavljajo He 219 A-2. Razstavljen je trup, krili pa \xc5\xa1e ne._NEWLINE_Na \xc4\x8ce\xc5\xa1koslova\xc5\xa1kem so na letali\xc5\xa1\xc4\x8du v \xc5\xbdatcu v zgodnjih 50. letih uporabljali nekaj zaplenjenih He 219 A-5 za no\xc4\x8dno patruljiranje ob \xc4\x8de\xc5\xa1koslova\xc5\xa1ko-nem\xc5\xa1ki meji.'