b'\n_START_ARTICLE_\nGrad Lebek\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nGrad  Lebek ali Ljubek je bil zgrajen po vsej verjetnosti \xc5\xbee v prvi polovici 11. stoletja, prvotno kot stolp. Bil je fevd kr\xc5\xa1ke \xc5\xa1kofije.  Gospostvo ali ozemlje je bilo del posesti grofice Heme Bre\xc5\xa1ko-Seli\xc5\xa1ke in po letu 1072 kr\xc5\xa1ka \xc5\xa1kofija.  V pisnih virih najdemo zelo  veliko \xc5\xa1tevilo imen tega gradu: Lebeckh, Libek, Liebeke, Liebeck, Liebekhe, L\xc5\xb1beckh, Lubeckh , Lubecke, Lubekgh, Lyebeck, Lybekh. Do leta 1209 so bili lastniki grofje Vi\xc5\xa1njegorski, ki so bili askvinski sorodniki. Po njihovem izumrtju so posest imeli v rokah do leta 1228 grofje Ande\xc5\xa1ki, ki so jim sledili koro\xc5\xa1ke vojvode Spanheimi. Ozemlje gradu in gospostva je povezovalo dve veliki posestni celoti zadnjih dveh lastnikov na gorenjskem in dolenjskem.  Obi\xc4\x8dajno se v zgodovinskih virih prej omenjajo gra\xc5\xa1\xc4\x8daki kot sami gradovi, v tem primeru pa je grad omenjen prej kot gradi\xc5\xa1\xc4\x8dan na njem. Prva omemba gradu datira iz leta 1220. Takrat je na gradu izdala neko listino takratna lastnica Zofija, vdova po Henriku Ande\xc5\xa1kem, istrskem kraji\xc5\xa1niku oziroma mejnem grofu, h\xc4\x8di zadnjega Vi\xc5\xa1njegorskega grofa Alberta.  Ljube\xc5\xa1ki fevd je po smrti Henrika IV. Ande\xc5\xa1kega pre\xc5\xa1el v roke vojvode Bernarda Spanheimskega, ko mu je kr\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof 1228 v fevd podelil grad Lebek z vsem pripadajo\xc4\x8dim. Leta 1240 je kot gradi\xc5\xa1\xc4\x8dan prvi\xc4\x8d omenjen Albert z Lebeka, ki je bil spanheimski ministerial in gradi\xc5\xa1\xc4\x8dan. Leta 1268 se je po Lebeku imenoval Ditrik Rouffar, leta 1280 je bil lastnik gradu Verson Ljube\xc5\xa1ki, leta 1285 Winter in 1292 Ulrik._NEWLINE_Okoli leta 1315 so grad pridobili Galli, ki so ga skupaj s sodi\xc5\xa1\xc4\x8dem imeli do 1335 v fevdu. Zaradi spora o fevdnem lastniku so se Galli leta 1341  pogodili s Habsbur\xc5\xbeani, ki so grad odkupili in jim ga potem podelili v fevd. Takrat sta na gradu \xc5\xbeivela brata Viljem in Konrad Gall in sicer do leta 1350. Leta 1343 je Marhlin Gall iz Ljubeka dobil morav\xc5\xa1ko \xc5\xbeupnijo. Sinova  omenjenega Konrada Henrik in Niklas sta se ravno tako imenovala po gradu kot "Gall Galen\xc5\xa1tajnski iz Ljubeka". _NEWLINE_Ta Niklas oziroma Nikolaj II. Gall, ki ga sre\xc4\x8dujemo med leti 1351 in 1393, je bil oskrbnik ali gradi\xc5\xa1\xc4\x8dan v Slovenj Gradcu in \xc5\xa0umberku ter najemnik Puk\xc5\xa1tanja okoli 1382, ko je Puk\xc5\xa1tanj tudi kupil in ustanovil novo  vejo Gallov t.i. Puk\xc5\xa1tanjskih._NEWLINE_Kdaj in kako je Kr\xc5\xa1ka \xc5\xa1kofija izgubila grad in gospostvo Ljubek kot svoj fevd ni znano, verjetno pa so si ga  Habsbur\xc5\xbeani lastili kot de\xc5\xbeelni knezi. Dajali so ga v fevd npr. 1392 ga je imel v fevdu Viljem s \xc5\xa0teberka, gospodje Apfaltrerji, pl. Lambergi in pl. Ennstallerji._NEWLINE_Leta 1511 je pre\xc5\xbeivel potres, leta 1515 pa so grad napadli, razdejali in oropali uporni kmetje. Pozneje je bil grad ponovno pozidan. Lebe\xc5\xa1ke gradi\xc5\xa1\xc4\x8dane je leta 1560 prizadela kuga. Leta 1593 je Ljube\xc5\xa1ko gospostvo pripadlo Juriju Einkh\xc3\xbcrnu, kranjskemu de\xc5\xbeelnemu upravitelju, potem baronu Hallerju in za njim grofu Rudolfu Paradeiserju. Njemu je 1633 sledil baron Karel Wizenstein in njegov brat baron Janez Krstnik Wizenstein, ki je bil lastnik v Valvazorjevem \xc4\x8dasu. Njegova h\xc4\x8di je grad kot doto prinesla svojemu mo\xc5\xbeu Vajkardu Leopoldu Ursini grofu Blagaju._NEWLINE_Valvazor je grad \xc5\xa1e upodobil kot mogo\xc4\x8dno stavbo z dvonadstropnim palacijem s \xc5\xa1e vi\xc5\xa1jim obrambnim stolpom, vendar je potem \xc5\xbee sredi 18. stoletja razpadel. Od Blagajev je posestvo kupil grof Maksimiljan Engelbert Lamberg in ga leta 1728 podelil v fevd Francu Antonu baronu Wolkensbergu. Od njega je posest kupil njegov brat Janez Anton. Takrat je gospostvo Lebek \xc5\xbee bilo zdru\xc5\xbeeno z gospostvom Ponovi\xc4\x8de in vklju\xc4\x8devalo tudi imetja Rib\xc4\x8de, Kne\xc5\xbeji pot in Waldhofen. Janez Anton ga je leta 1760 prodal ne\xc4\x8daku Francu Rudolfu, ki ga je nasledil sin Vincenc. Leta 1819 je gospostvo podedoval sin Danijel. Sredi 19. stoletja je \xc5\xbee sto let razvaljeni grad pre\xc5\xa1el v me\xc5\xa1\xc4\x8danske roke in nato kme\xc4\x8dke. Leta 1826 ga je dal na dra\xc5\xbebo dr. Anton Pfefferer in ga sam kupil.  Leta 1846 je ta posest prodal Francu Haringu, ki ga je dve leti kasneje prodal naprej grofu Juliju Klebelsbergu. Tri leta kasneje je v rokah Janeza Moritza Ehrenreicha, ki ga prida sorodniku Norbertu. Leta 1884 posest kupi  Franc Hren.  Po letu 1928 je pre\xc5\xa1el v last Dravske banovine. Grad se je deloma sesul proti Savi. V 18. stoletju je bil hudo po\xc5\xa1kodovani grad opu\xc5\xa1\xc4\x8den. Po drugi svetovni vojni je bila lastnica razvalin in zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da dru\xc5\xbeina Ti\xc4\x8d, ki je grajsko obmo\xc4\x8dje z nekaj zemlje leta 1971 prodala Ladislavu Lajevicu.'