b'\n_START_ARTICLE_\nSalvatore Quasimodo\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nQuasimodo je rastel v dru\xc5\xbeini \xc5\xbeelezni\xc5\xa1kega uradnika. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1olanju v doma\xc4\x8dem kraju se je odlo\xc4\x8dil za \xc5\xa1tudij na tehni\xc4\x8dni \xc5\xa1oli v Palermu in ga nadaljeval v Rimu, kjer je postal gradbeni in\xc5\xbeenir. Obenem je vpisal \xc5\xa1tudij klasi\xc4\x8dnih jezikov in doktoriral iz italijanske knji\xc5\xbeevnosti. Zaposlil se je na milanski glasbeni \xc5\xa1oli in sodeloval kot glasbeni kritik pri raznih \xc4\x8dasopisih. Med 2. svetovno vojno je sodeloval v odporni\xc5\xa1kem gibanju._NEWLINE_Pesniti je za\xc4\x8del zelo zgodaj, v zadnjem letu 1. svetovne vojne, vendar je pesmi in prvo pesni\xc5\xa1ko zbirko Vode in zemlja objavil \xc5\xa1ele leta 1930. Od tedaj je Quasimodo objavil \xc5\xa1tevilne pesni\xc5\xa1ke zbirke in vrsto odli\xc4\x8dnih prevodov. Za oboje je leta 1959 prejel Nobelovo nagrado za knji\xc5\xbeevnost.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nQuasimodo je bil v za\xc4\x8detku privr\xc5\xbeenec tako imenovane poezije hermetizma, namenjene ozkemu krogu poznavalcev moderne lirike, njene metaforike in estetskih u\xc4\x8dinkov. V tem okviru je opeval spomin na Sicilijo, njeno prirodo in morje, ki jih je do\xc5\xbeivljal skozi prizmo panteizma, to je filozofskega nauka, ki u\xc4\x8di, da je materialni svet le zunanji izraz bo\xc5\xbeanskega bitja. Po letu 1945 se je pod vplivom vojne in naprednih politi\xc4\x8dnih sil usmeril v socialno problematiko. Tudi v obliki se je oddaljil od hermatizma in se naslonil na klasi\xc4\x8dno, zlasti latinsko poezijo.'