b'\n_START_ARTICLE_\nAgilulf\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nAgilulfa so za kralja izvolili po smrti njegovega predhodnika Autarija na predlog kr\xc5\xa1\xc4\x8danske kraljice in Autarijeve vdove Teodelinde, s katero se je kasneje poro\xc4\x8dil. Kraljeve dol\xc5\xbenosti je prevzel na za\xc4\x8detku novembra 590, slavnostna umestitev na kraljevi polo\xc5\xbeaj, ki so jo opravili njegovi vojaki s tradicionalnim dvigom na \xc5\xa1\xc4\x8ditu, pa je bila maja 591 v Milanu._NEWLINE_Po poroki se je dal na \xc5\xbeenino \xc5\xbeeljo krstiti, njegovemu zgledu pa so sledili njegovi podlo\xc5\xbeniki. Sprejel je arijansko in ne katoli\xc5\xa1ko kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo. Leta 603 je pod \xc5\xbeeninim vplivom opustil arijanstvo in se spreobrnil v katoli\xc5\xa1ko vero. Hkrati je dal krstiti tudi svojega sina Adaloalda. Z \xc5\xbeeno sta v Monzi zgradila in opremila stolnico, v kateri sta \xc5\xa1e vedno shranjeni \xc5\xbeelezna krona Langobardov in krona z napisom rex totius Italiae (kralj cele Italije), posve\xc4\x8dena svetemu Janezu, s katero je bil kronan Agilulf._NEWLINE_Njegovo dolgo vladavino je zaznamovala ustavitev vojne s Franki, katere glavni mirovnik, burgundski kralj Guntram, je leta 592 umrl. Njegovi nasledniki so se spustili v dr\xc5\xbeavljansko vojno, ki je skozi celo Agilulfovo vladavino prepre\xc4\x8devala enoten napad Frankov na Langobardsko kraljestvo. S premirjem, ki ga je pape\xc5\xbe dosegli na pogajanjih leta 598, se je za nekaj \xc4\x8dasa kon\xc4\x8dalo tudi trideset let trajajo\xc4\x8de langobardsko nasilje nad Rimom, zato se je Agilulf obrnil proti Bizantinskemu cesarstvu. V tem \xc4\x8dasu je utrdil mo\xc4\x8d Langobardov in svoje kraljestvo raz\xc5\xa1iril z osvojitvijo Sutrija in Perugie, umbrijskih mest v Ravenskem eksarhatu. Z Bavarci, od koder je bila doma njegova \xc5\xbeena, je vzdr\xc5\xbeeval prijateljske odnose. Vojskoval se je tudi z Avari in Slovani in leta 598 s pomo\xc4\x8djo pape\xc5\xbea Gregorja I. sklenil premirje z bizantinskim cesarjem Mavricijem. Naslednje leto je ravenski eksarh Kalinik prelomil premirje z ugrabitvijo h\xc4\x8derke langobardskega kralja. Leta 602 je izbruhnila vojna, v kateri je bizantinski cesar Fokas izgubil Padovo, katero je Autari \xc5\xbee nekaj let pred tem odrezal od eksarhata. Z izgubo Padove je bila odrezana tudi Mantova, ki je \xc5\xa1e isto leto padla v Agilulfove roke._NEWLINE_Leta 606 je burgundski kralj Teoderik II. na pobudo svoje stare matere Brunhilde in sestre Teodilane preklical poroko s h\xc4\x8derko vizigotskega kralja Viterika in jo brez vra\xc4\x8dila dote poslal nazaj k o\xc4\x8detu, zato je Viterik leta 607 proti njemu sklenil \xc4\x8detverno zavezni\xc5\xa1tvo, v katerem so bili poleg njega \xc5\xa1e Teodebert II. Avstrazijski, Klorar II. Nevstrijski in Agilulf. Zgleda, da zavezni\xc5\xa1tvo ni bilo uspe\xc5\xa1no, saj so se vojske spopadle samo enkrat, verjetno v okolici Narbonne._NEWLINE_Leta 605 je Agilulfa priznal bizantinski cesar Fokas, mu pla\xc4\x8dal davek in mu, med drugim, odstopil tudi Orvieto. Perzijske vojne so pozornost Bizantincev usmerile proti vzhodu in dale Agilulfu v zadnjem desetletju kraljevanja nekaj oddiha. V tem \xc4\x8dasu je zatrl nekaj uporov in se vojskoval z Avari, ki so stalno vdirali v Furlanijo in leta 610 ubili njenega vojvodo Gizulfa. Sicer pa se njegova vladavina kon\xc4\x8dala mirno. Umrl je leta 616 po ve\xc4\x8d kot \xc4\x8detrt stoletja dolgi vladavini. Nasledil ga je njegov in Teodelindin sin Adaloald, ki je bil \xc5\xa1e mladoleten. Imel je tudi h\xc4\x8derko Gundebergo, poro\xc4\x8deno s kasnej\xc5\xa1im langobardskim kraljem Arioaldom.'