b'\n_START_ARTICLE_\nPedro Almod\xc3\xb3var\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v dru\xc5\xbeini s \xc5\xa1tirimi otroci. Bili so bolj revna dru\xc5\xbeina. Njegov o\xc4\x8de Antonio Almodovar je komaj znal brati in pisati, njegova mati Francisca Caballero, ki je umrla leta 1999, pa je brala in odgovarjala na pisma sosedom, ki so bili nepismeni. Ko je bil Pedro star osem let, ga je dru\xc5\xbeina poslala na \xc5\xa1tudij na versko \xc5\xa1olo v mesto C\xc3\xa1ceres na zahodu dr\xc5\xbeave. \xc5\xbdeleli so, da bi postal duhovnik. Kmalu za tem se mu je dru\xc5\xbeina pridru\xc5\xbeila v mestu, kjer je mati za\xc4\x8dela prodajati doma\xc4\x8da vina, o\xc4\x8de pa je odprl plinsko postajo. \xc4\x8ceprav mesto ni imelo kina, je imelo teater. Kasneje je v intervijuju izjavil, da je kino postala njegova prava izobrazba. Nanj so vplivali znani re\xc5\xbeiserji kot so Luis Bu\xc3\xb1uel, Rainer Werner Fassbinder, Alfred Hitchcock, John Waters, Ingmar Bergman, Edgar Neville, Federico Fellini, George Cukor, Luis Garc\xc3\xada Berlanga in neorealist Marco Ferreri. Ne glede na \xc5\xbeeljo njegovih star\xc5\xa1ev se je preselil v Madrid. Njegov cilj je bil postati filemski re\xc5\xbeiser. Vendar ni imel dovolj denarja, poleg tega pa je Franco zaprl nacionalno \xc5\xa1olo za kino, zato si je lahko pomagal le z lastnim znanjem in samostojnim u\xc4\x8denjem. Za pre\xc5\xbeivetje je opravljal veliko \xc4\x8dudnih slu\xc5\xbeb, na primer omejena prodaja rabljenih predmetov na znanem trgu v Madridu. Kmalu je na\xc5\xa1el polni urni delovni \xc4\x8das v \xc5\xa1panskem telefonskem podjetju Telefonica, kjer je dvajset let delal kot administrator. Ker je delal do treh popoldne, je lahko preostanek dneva namenil lastnim interesom.'