b"\n_START_ARTICLE_\nDoma\xc4\x8di pes\n_START_SECTION_\nEtimologija besede\n_START_PARAGRAPH_\nMarko Snoj v Slovenskem etimolo\xc5\xa1kem slovarju navaja, da izvor besede iz staroslovan\xc5\xa1\xc4\x8dine ni dokon\xc4\x8dno pojasnjen. V poskusnem zvezku za Novi etimolo\xc5\xa1ki slovar slovenskega jezika pa avtorica Metka Furlan uporablja besedo \xc2\xbbpes\xc2\xab\xc2\xa0kot zgled za osnovno leksikalno enoto, ki je lahko zavajajo\xc4\x8da, saj nima zveze s sodobnim pomenom. Po najverjetnej\xc5\xa1i etimologiji naj bi beseda \xc5\xbee v zgodnjem praslovanskem obdobju iz\xc5\xa1la iz pridevnika v starogr\xc5\xa1ki besedni zvezi pik'-\xc3\xb3-s k(u)\xe1\xb9\xb7\xe1\xb9\x93n v pomenu \xc2\xbbpisan pes\xc2\xab._NEWLINE_V sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini se beseda uporablja tudi slab\xc5\xa1alno, za hudobnega, nasilnega \xc4\x8dloveka. Poleg tega je vpletena v \xc5\xa1tevilne idiome, npr. \xc2\xbbbiti na psu\xc2\xab\xc2\xa0(v slabem polo\xc5\xbeaju), \xc2\xbbbiti kot pes in ma\xc4\x8dka\xc2\xab\xc2\xa0(sovra\xc5\xbeiti se), \xc2\xbbkot psa\xc2\xab\xc2\xa0(kruto ali mo\xc4\x8dno, npr. \xc2\xbbpretepsti kot psa\xc2\xab\xc2\xa0ali \xc2\xbbla\xc4\x8den kot pes\xc2\xab), \xc2\xbbzvest kot pes\xc2\xab\xc2\xa0(zelo zvest) idr.\n_START_SECTION_\nTelesne zna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nPsi so bili skozi tiso\xc4\x8dletja, predvsem pa zadnjih nekaj stoletij, selektivno kri\xc5\xbeani in vzgajani za razli\xc4\x8dna vedenja, fizi\xc4\x8dne lastnosti in zmo\xc5\xbenosti \xc4\x8dutil. Rezultat je najve\xc4\x8dja raznolikost telesne zgradbe znotraj iste vrste med \xc5\xbeivalmi sploh. \xc5\xbde razpon velikosti je izjemen: najmanj\xc5\xa1i znani pes je bil jork\xc5\xa1irski terier, ki je kot odrasel dosegel manj kot 10 cm v dol\xc5\xbeino ter tehtal zgolj 113 g. Na drugi strani so zelo velike pasme, kot so angle\xc5\xa1ki mastifi, ki lahko presegajo 100 kg te\xc5\xbee, najvi\xc5\xa1ji znani pes pa je bil nem\xc5\xa1ka doga Zeus z 1,2 m ple\xc4\x8dne vi\xc5\xa1ine._NEWLINE_Osnovna telesna zgradba izhaja iz njihovih divjih vol\xc4\x8djih prednikov. Psi so plenilci in mrhovinarji, ki imajo mo\xc4\x8dno mi\xc5\xa1i\xc4\x8dje, zra\xc5\xa1\xc4\x8dene kosti v zapestju, sr\xc4\x8dno\xc5\xbeilni sistem, ki je v osnovi prilagojen tako za eksplozivno aktivnost kot za vzdr\xc5\xbeljivost, ter zobovje za grabljenje in trganje. Druge biolo\xc5\xa1ke osnove delovanja organizma, kot so fizi\xc4\x8dna eksplozivnost/vzdr\xc5\xbeljivost in celo zgradba okostja in mi\xc5\xa1i\xc4\x8dja, ki dolo\xc4\x8data na\xc4\x8din premikanja, pa se med pasmami precej razlikujejo. V primerjavi z danes \xc5\xbeive\xc4\x8dimi volkovi in drugimi vrstami psov imajo proporcionalno manj\xc5\xa1o lobanjo ter zobovje. Obstaja domneva, da so pove\xc5\xa1ena u\xc5\xa1esa nekaterih pasem posledica atrofiranih \xc5\xbevekalnih mi\xc5\xa1ic._NEWLINE_Pasji ko\xc5\xbeuh sestavljata en ali dva tipa dlake: krovna dlaka je iz trdih, dolgih \xc5\xa1\xc4\x8detin, ki odbijajo vodo in blato, poleg nje pa imajo nekatere (predvsem severneje vzrejene) pasme \xc5\xa1e podlanko iz kratkih, mehkih dlak za toplotno izolacijo. Nekateri psi izkazujejo ostanek osnovne obarvanosti s temnej\xc5\xa1o dlako na hrbtu in svetlej\xc5\xa1o na trebuhu, kar je pogost kamufla\xc5\xbeni vzorec v naravi, ki zmanj\xc5\xa1uje vidljivost. Pri mnogih pasmah pa barvo ko\xc5\xbeuha strogo selekcionira \xc4\x8dlovek z vzrejnimi standardi, zato je raznolikost tudi tu ogromna; barvo in vzorce obarvanosti dolo\xc4\x8da sedem znanih in ve\xc4\x8d neznanih genov s po dvema ali ve\xc4\x8d aleli, posledi\xc4\x8dno je dedovanje obarvanosti pri psih zapleteno. Sama ko\xc5\xbea je debelej\xc5\xa1a od vol\xc4\x8dje.\n_START_SECTION_\nFiziologija\n_START_PARAGRAPH_\nPsi imajo v splo\xc5\xa1nem vi\xc5\xa1jo stopnjo bazalne presnove kot ljudje, ki pa je mo\xc4\x8dno odvisna tudi od velikosti posameznega psa. Njihova normalna telesna temperatura je v povpre\xc4\x8dju 38,9 \xc2\xbaC, sr\xc4\x8dni utrip 70 do 120 na minuto in dihanje 18 do 34 vdihov na minuto.\n_START_SECTION_\nPrehrana\n_START_PARAGRAPH_\nKljub temu, da so potomci volkov in jih uvr\xc5\xa1\xc4\x8damo med zveri, so doma\xc4\x8di psi fiziolo\xc5\xa1ko vsejedi v ve\xc4\x8dji meri kot ma\xc4\x8dke. Imajo dalj\xc5\xa1e prebavilo in za razliko od ma\xc4\x8dk zaznavajo enostavne sladkorje, kakr\xc5\xa1ni so v naravi prisotni v sadju. Razli\xc4\x8dne skupine pasem imajo razli\xc4\x8dne preference, kar verjetno odra\xc5\xbea dolgo obdobje selekcije ob hrani, ki jo je preskrbel \xc4\x8dlovek. Posledi\xc4\x8dno imajo ve\xc4\x8djo sposobnost presnove \xc5\xa1kroba kot volkovi. Fiziolo\xc5\xa1ko gledano lahko psi velik del hranil pridobijo s hrano rastlinskega izvora in meso ni absolutna zahteva tako kot pri ma\xc4\x8dkah, tako da lahko brez te\xc5\xbeav jedo raznoliko hrano, vklju\xc4\x8dno z \xc5\xbeiti in zelenjavo. Na izbiro hrane posameznega psa pa vplivajo tudi njemu lastne izku\xc5\xa1nje. Mnogo psov preferira manj\xc5\xa1e \xc5\xa1tevilo velikih obrokov, kar verjetno odra\xc5\xbea prilagojenost pasjih prednikov, ki so lovili velik plen v tropih in je bila dostopnost hrane izrazito neenakomerna. Tudi po tem se razlikujejo od ma\xc4\x8dk, katerih predniki so lovili \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnej\xc5\xa1i majhen plen. V praksi pa se pri razli\xc4\x8dnih pasmah izra\xc5\xbea \xc5\xa1irok razpon prehranjevalnega vedenja, od prena\xc5\xbeiranja vedno ko je hrana na voljo, do tako izrazite \xc2\xbbizbir\xc4\x8dnosti\xc2\xab, da ima lastnik te\xc5\xbeave z vzdr\xc5\xbeevanjem zdrave telesne te\xc5\xbee psa.\n_START_SECTION_\nVoh in okus\n_START_PARAGRAPH_\nVohljanje, s katerim pes izbolj\xc5\xa1a zaznavo, se razlikuje od normalnega vzorca dihanja, sestavlja ga serija kratkih vdihov in izdihov. Nosna votlina je zgrajena tako, da se zrak usmeri proti vohalnemu epitelu. Zaznavo izredno nizkih koncentracij molekul \xc5\xa1e izbolj\xc5\xa1ajo \xc5\xbeepi v epitelu, kjer se te molekule nalagajo ob vsakem vdihu ne da bi jih pes sproti izdihal. Psi so znani po svojem izredno ostrem vohu, saj igrajo vonjave ve\xc4\x8d pomembnih vlog v pasjem \xc5\xbeivljenju. Pasji predniki so se zana\xc5\xa1ali predvsem na voh pri lovu na plen, poleg tega pa imajo vonjave klju\xc4\x8dno vlogo pri interakcijah med psi. Okrog 1000 razli\xc4\x8dnih kemoreceptorjev posreduje signale v mo\xc5\xbegane, ki vzorec zaznanih snovi interpretirajo kot vonj. V nosu imajo povpre\xc4\x8dno 125 do 220 milijonov receptorjev, kar je petindvajsetkrat toliko kot \xc4\x8dlovek, nekatere pasme, ki so selekcionirane za oster voh, npr. pes sv. Huberta (bloodhound), pa \xc5\xa1e bistveno ve\xc4\x8d. Vla\xc5\xbeen smr\xc4\x8dek (rhinarium) slu\xc5\xbei za dolo\xc4\x8danje smeri zra\xc4\x8dnega toka, ki nosi vonj. Receptorji za mraz v ko\xc5\xbei so ob\xc4\x8dutljivi na hlajenje, ki ga povzro\xc4\x8da izhlapevanje vode, to pa je intenzivnej\xc5\xa1e na strani, s katere prihaja zrak._NEWLINE_Okus je slab\xc5\xa1e raziskan in mo\xc4\x8dno povezan z vohom. Pes ima pet razli\xc4\x8dnih tipov \xc4\x8dutnic za okus, od katerih je verjetno umami zelo pomemben zaradi prehrane, bogate z beljakovinami. Za razliko od \xc4\x8dloveka in ve\xc4\x8dine ostalih sesalcev psi niso ob\xc4\x8dutljivi na slano, kot plenilci so namre\xc4\x8d manj podvr\xc5\xbeeni tveganju za pomanjkanje natrija. Kakovost prehrane namesto tega zaznavajo kot razmerje razli\xc4\x8dnih aminokislin in nukleotidov, kar je dodatna prilagoditev na prete\xc5\xbeno mesno hrano. Po pomembnosti voh toliko prevladuje nad okusom, da je mo\xc5\xbeno psa z umetnim dodajanjem vonjave pripraviti do tega, da poje nekaj, \xc4\x8desar sicer ne mara.\n_START_SECTION_\nSluh\n_START_PARAGRAPH_\nRazpon frekvenc, ki jih lahko zazna pasje uho, je pribli\xc5\xbeno 40 do 60.000 Hz, torej lahko pes sli\xc5\xa1i mnogo vi\xc5\xa1je frekvence od \xc4\x8dloveka. Poleg tega jim zelo gibljivi uhlji omogo\xc4\x8dajo hitro dolo\xc4\x8danje smeri, iz katere prihaja zvok, ter skoraj \xc5\xa1tirikrat natan\xc4\x8dnej\xc5\xa1e razlo\xc4\x8devanje zvokov, ki prihajajo iz razli\xc4\x8dnih smeri, kot \xc4\x8dlovek. Sluh je ob\xc4\x8dutljivej\xc5\xa1i od \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega, predvsem pri visokih frekvencah, najbolj ob\xc4\x8dutljivo obmo\xc4\x8dje je med 5 in 8 KHz._NEWLINE_Ob\xc4\x8dutljivost na visoke frekvence povezujejo s komunikacijo med materjo in mladi\xc4\x8di. Pravkar skoteni mladi\xc4\x8di oddajajo ultrazvo\xc4\x8dne klice, ki so zaradi du\xc5\xa1enja visokih frekvenc v zraku nezaznavni na ve\xc4\x8dje razdalje, kar pove\xc4\x8da varnost.\n_START_SECTION_\nVid\n_START_PARAGRAPH_\nPasji vid je prilagojen za u\xc4\x8dinkovitost pri lovu, zato psi izredno dobro zaznavajo premikajo\xc4\x8de objekte, tudi na dolge razdalje. Psi zaznajo utripanje slike vsaj do frekvence 60 na sekundo, kar je ve\xc4\x8d od \xc4\x8dloveka, je pa ostrina pasjega vida pribli\xc5\xbeno dvainpolkrat slab\xc5\xa1a kot pri \xc4\x8dloveku. Podobno kot ve\xc4\x8dina drugih sesalcev imajo psi dva tipa \xc4\x8depnic za zaznavanje barve, zaradi \xc4\x8desar imajo barvni vid enakovreden rde\xc4\x8de\xe2\x80\x93zeleni barvni slepoti pri \xc4\x8dloveku. Kljub temu se podnevi bolj zana\xc5\xa1ajo na barvo kot na svetlost, \xc4\x8deprav je lahko informacija o barvi s samo dvema tipoma receptorjev nezanesljiva. \xc5\xa0e ena pomembna zna\xc4\x8dilnost je odsevna plast (tapetum lucidum), ki izbolj\xc5\xa1a zbiranje svetlobe v polmraku, kar je ravno tako prilagoditev na na\xc4\x8din lova.\n_START_SECTION_\nZdravje\n_START_PARAGRAPH_\nPsi so dovzetni za \xc5\xa1tevilne zdravstvene te\xc5\xbeave, nekatere od njih so podobne \xc4\x8dlove\xc5\xa1kim. Od bolezni, ki jih povzro\xc4\x8dajo virusi, mikroorganizmi in ve\xc4\x8dji zajedavci, so pogostej\xc5\xa1e hepatitis, leptospiroza, parvoviroza in steklina, oku\xc5\xbeba z glistami, trakuljami, bolhami ter garjami ipd. Nekateri od patogenov lahko oku\xc5\xbeijo tudi \xc4\x8dloveka - te bolezni, ki se prena\xc5\xa1ajo s psov na ljudi (zoonoze), lahko zaradi raz\xc5\xa1irjenosti psov predstavljajo javnozdravstven problem._NEWLINE_Zdravstvene te\xc5\xbeave v\xc4\x8dasih zaostruje sodobna kinologija, ki s pasemskimi standardi in promocijo na pasjih razstavah izpostavlja predvsem videz in vedenje pasemskih psov. Da bi dosegli \xc5\xbeeleni izgled rejci izvajajo prakse, kot sta parjenje v sorodstvu in pogosto parjenje \xc2\xbbidealnih\xc2\xab\xc2\xa0predstavnikov pasme, ki pove\xc4\x8dujejo verjetnost za \xc5\xa1irjenje prikritih dednih okvar. Videz je lahko tudi neposreden povzro\xc4\x8ditelj te\xc5\xbeav; med najo\xc4\x8ditnej\xc5\xa1imi primeri je kavalir kralja Karla, kjer je selekcija za majhno glavo in strmo \xc4\x8delo privedla do siringomielije, resne okvare \xc5\xbeiv\xc4\x8devja, ki je posledica premajhne lobanje in je zelo pogosta pri tej pasmi. Med pasmami, ki so najbolj obremenjene z dednimi okvarami, so obi\xc4\x8dajno najpopularnej\xc5\xa1e pasme, kot so nem\xc5\xa1ki ov\xc4\x8dar, bokser in pritlikavi koder. Po drugi strani natan\xc4\x8dno vodenje rodovnikov in razvit sistem veterinarske oskrbe v zahodnem svetu pomaga pri preu\xc4\x8devanju genetike teh okvar, ki slu\xc5\xbeijo kot model za \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke. Za pse je znanih nekaj sto dednih obolenj, od katerih ima ve\xc4\x8d kot polovica klini\xc4\x8dne znake zelo podobne \xc4\x8dlove\xc5\xa1kim, ve\xc4\x8d deset pa je takih, kjer je molekularni mehanizem celo popolnoma enak.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjska doba\n_START_PARAGRAPH_\nPsi imajo kraj\xc5\xa1o \xc5\xbeivljenjsko dobo od ljudi. \xc4\x8cez palec je eno leto pasjega \xc5\xbeivljenja enakovredno 10 do 12 \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih let v prvih dveh letih, potem pa 4 \xc4\x8dlove\xc5\xa1ka leta za vsako nadaljnje. Dejanska \xc5\xbeivljenjska doba je mo\xc4\x8dno odvisna od telesne velikosti, zdravja in predispozicij, pri \xc4\x8demer manj\xc5\xa1e pasme praviloma \xc5\xbeivijo dlje od ve\xc4\x8djih. Gledano v celoti je srednja \xc5\xbeivljenjska doba psov malo nad 10 let, razdeljeno po pasmah pa najbolj dolgo\xc5\xbeive pasme do\xc4\x8dakajo ve\xc4\x8d kot dvakrat tolik\xc5\xa1no starost kot tiste najmanj dolgo\xc5\xbeive. Med slednje sodijo irski vol\xc4\x8dji hrt, bernski plan\xc5\xa1arski pes in buldog, ki obi\xc4\x8dajno do\xc4\x8dakajo manj kot 8 let, na drugi strani pa so pasme, kot sta \xc5\xa1iperka in pritlikavi koder, ki obi\xc4\x8dajno do\xc4\x8dakajo 16 let ali celo ve\xc4\x8d. Me\xc5\xa1anci \xc5\xbeivijo nekoliko dlje od pasemskih psov, \xc4\x8de upo\xc5\xa1tevamo povpre\xc4\x8dje vseh pasem, vendar predstavniki nekaterih pasem obi\xc4\x8dajno dose\xc5\xbeejo bistveno vi\xc5\xa1jo starost od povpre\xc4\x8dnega me\xc5\xa1anca.\n_START_SECTION_\nIzvor in udoma\xc4\x8ditev psa\n_START_PARAGRAPH_\nMnogi starej\xc5\xa1i avtorji so bili na podlagi raznolikosti dana\xc5\xa1njih pasjih pasem mnenja, da je pes nastal s kri\xc5\xbeanjem ve\xc4\x8d sorodnih vrst iz dru\xc5\xbeine psov. Med njimi sta bila tudi za\xc4\x8detnik teorije evolucije Charles Darwin in avstrijski etolog Konrad Lorenz, ki je sklepal, da sta prednika doma\xc4\x8dega psa volk in \xc5\xa1akal. Danes uveljavljeno mnenje, ki ga podpirajo rezultati genetskih analiz, je, da se je doma\xc4\x8di pes razvil iz majhne skupine volkov, udoma\xc4\x8denih pred okoli 15.000 leti._NEWLINE_Ni natan\xc4\x8dno znano, kako je potekala udoma\xc4\x8ditev psa. Mogo\xc4\x8de pa je, da so bili psi tisti, ki so storili prvi korak. Namre\xc4\x8d, \xc4\x8de so za\xc4\x8deli divji psi, ki so bili dovolj majhne vrste, da niso bili nevarni, zahajati v \xc4\x8dlovekova tabori\xc5\xa1\xc4\x8da, so lahko pobirali odpadke in zavr\xc5\xbeene kosti. Tako so jih ljudje najbr\xc5\xbe prena\xc5\xa1ali, ker so tako \xc4\x8distili njihovo okolico. Mo\xc5\xbeno je, da so jih za\xc4\x8deli bo\xc5\xbeati, se jim pribli\xc5\xbeevati in jih nato udoma\xc4\x8diti kot pse \xc4\x8duvaje in spremljevalce. \xc4\x8cuvanja \xc4\x8dred so ga lahko nau\xc4\x8dili \xc5\xa1ele, ko je napredovalo kmetijstvo. Ali druga\xc4\x8de: psi so sledili pametnej\xc5\xa1i vrsti v upanju, da bodo dobili kaj od plena. _NEWLINE_Prve ostanke doma\xc4\x8dega psa so odkrili v mezolitskih najdi\xc5\xa1\xc4\x8dih na razli\xc4\x8dnih krajih. Zdi se, da je bila najzgodnej\xc5\xa1a evropska pasma precej majhna in bi se po obliki na splo\xc5\xa1no dala \xc5\xa1e najbolj primerjati z dana\xc5\xa1njim \xc4\x8dov\xc4\x8dovom. _NEWLINE_Mnoge pasme izvirajo iz majhnega \xc5\xa1tevila \xc5\xbeivali, zaradi \xc4\x8desar prihaja do parjenja v sorodstvu. Posledica so razli\xc4\x8dne dedne (genetske) bolezni, ki so pogoste pri nekaterih pasmah, na primer displazija kolkov (zlasti pri nem\xc5\xa1kih ov\xc4\x8darjih), epilepsija, ataksija, okuloskeletalna displazija in druge.\n_START_SECTION_\nTaksonomija\n_START_PARAGRAPH_\nDoma\xc4\x8dega psa je znanstveno opisal \xc5\xbee utemeljitelj sodobne biolo\xc5\xa1ke klasifikacije Carl Linnaeus v svojem delu Systema naturae leta 1753, kot vrsto z imenom Canis canis, po latinski besedi za psa. V rod Canis je poleg tega uvrstil lisico in volka. Kasnej\xc5\xa1a izdaja dela iz leta 1758 vrste Canis canis ne vsebuje, poleg lisice in volka namesto tega navaja v rodu Canis \xc5\xa1e zlatega \xc5\xa1akala (Canis aureus) in ve\xc4\x8d vrst, ki veljajo danes za sinonime doma\xc4\x8dega psa, med njimi C. aegyptius (goli pes), C. aquaticus (\xc2\xbbvodni pes\xc2\xab, sem sodijo \xc5\xa1arivci in nekateri prina\xc5\xa1alci) in C. mustellinus (jazbe\xc4\x8dar). Dve od teh imen so njegovi sodobniki uporabljali za psa kot vrsto: Canis familiaris in v manj\xc5\xa1i meri Canis domesticus._NEWLINE_V 1990. letih je vzpon molekularne biologije omogo\xc4\x8dil genetsko analizo sorodnosti. \xc5\xa0tudija dru\xc5\xbeine psov iz leta 1993 je razkrila, da se doma\xc4\x8di pes od volka razlikuje samo v 0,2\xc2\xa0% sekvenc mitohondrijske DNK, v primerjavi z volkovim najbli\xc5\xbejim divjim sorodnikom, kojotom, kjer je razlika 4\xc2\xa0%. Zato so avtorji referen\xc4\x8dnega dela Mammal Species of the World psa \xc5\xa1e istega leta opredelili kot podvrsto volka, z imenom Canis lupus familiaris, namesto kot vrsto, kot je veljalo dotlej. Staro ime je \xc5\xa1e vedno sprejemljivo v arheologiji, zaradi nesoglasij pri poimenovanju divjih in udoma\xc4\x8denih podvrst."