b'\n_START_ARTICLE_\nBitka za Taravo\n_START_SECTION_\nPredhodno dogajanje\n_START_PARAGRAPH_\nCesarska japonska vojna mornarica je nebranjeno Taravo zavzela \xc5\xbee na za\xc4\x8detku druge svetovne vojne - 10. decembra 1941. Po kratkem postanku jo je vojna mornarica zapustila in na njej ni pustila nobene posadke. Za razvojem dogodkov se je atol, ki je le\xc5\xbeal v osrednjem Tihem oceanu, izkazal za strate\xc5\xa1ko zelo pomembnega. To je bilo edino ozemlje v krogu 600\xc2\xa0km med Marshallovimi otoki proti Japonski, na katerem bi lahko postavili letali\xc5\xa1\xc4\x8de. _NEWLINE_7. avgusta 1942 so Oboro\xc5\xbeene sile ZDA izvedle prvo ofenzivo v tihomorski vojni - bitka za Guadalcanal je potekala do februarja 1943. Toda po izkrcanju na Makin 16. avgusta 1942 so Japonci ugotovili pomembnost Tarave in tako so septembra 1942 poslali na Taravo prve voja\xc5\xa1ke enote, ki so dobile ukaz, da pripravijo atol za obrambo. 15. septembra 1942 je na atolu pristala 6. specialna pomorska desantna sila Jokosuka. Pozneje, decembra 1942, so zaradi hitre gradnje na atol poslali \xc5\xa1e 111. pionirski polk, ki je za\xc4\x8del utrjevati atol in graditi letali\xc5\xa1\xc4\x8de. Glavna to\xc4\x8dka obrambe je predstavljal otok Betio, ki je nadzoroval edini prehod iz odprtega morja v atolovo laguno. Februarja 1943 je bila 6. specialna pomorska desantna sila preimenovana v 3. specialno bazno silo, hkrati pa je na otok pri\xc5\xa1el kontraadmiral Tomanari Saichiro, ki je prevzel poveljstvo nad vsemi enotami. _NEWLINE_Tako so ugradili betonsko letali\xc5\xa1ko stezo in \xc5\xa1tevilne fortifikacije. Zgradili so nekaj nadzemnih betonskih bunkerjev (za topove in poveljstva), toda ve\xc4\x8dino fortifikacij so sestavljale zelo preproste, a zelo u\xc4\x8dinkovite izkopane jame, katerih stene so utrdili s kokosovimi palmami. Strop je predstavljalo ve\xc4\x8d vrst trdno povezanih palm, ki so jih nato zasuli \xc5\xa1e z ve\xc4\x8d metri peska. Pustili so le majhen vhod. Ta sredi\xc5\xa1\xc4\x8da obrambe so med seboj povezali s sistemom strelskih jarkov, ki so bili mo\xc4\x8dno kamuflirani in tako neopazni iz zraka. Saichiro je poleg tega dal zgradili \xc5\xa1e ve\xc4\x8d takih polodprtih bunkerjev za topove in minomete ter ve\xc4\x8d deset mitralje\xc5\xa1kih gnezd. Na voljo je imel tudi 14 lahkih tankov, ki pa niso imeli dovolj prostora za gibanje, zato je dal izkopati jame, v katero so zapeljali tanki, ki so tako postali bunkerji s svojimi 37-milimetrskimi topovi. S tem je ustvaril u\xc4\x8dinkovit prekrivajo\xc4\x8di strelski sistem, ki je omogo\xc4\x8dal, da sta najmanj dva bunkerja lahko pokrivala vsak kvadratni meter povr\xc5\xa1ja. Zadnji ve\xc4\x8dji ukrep, ki ga je dal zgraditi, je bil, da je na pla\xc5\xbee, katere bi bilo mogo\xc4\x8de uporabiti za izkrcanje, obdal z bara\xc5\xbenim zidom iz palm in jeklenih kablov, ki je bil visok okoli 1,5 m in od obale oddaljen okoli 6\xe2\x80\x937 m. S tem je nameraval prepre\xc4\x8diti dostop kakr\xc5\xa1nih koli vozil v notranjost otoka._NEWLINE_17. marca 1943 je na otok prispela \xc5\xa1e 7. specialna pomorska desantna sila Sasebo, ki je okrepila obrambo. Maja pa je na atol prispela \xc5\xa1e 4. gradbena enota, z njo pa tudi novi poveljnik atola, kontraadmiral Keiji Shibasaki, ki je zamenjal Saichira (le-ta se je kmalu zatem upokojil). Shibasaki je le nadaljeval dobro Saichirovo delo. Ukazal je izbolj\xc5\xa1ati samo obrambo pla\xc5\xbe, tako da so izgradili \xc5\xa1tevilne ovire za amfibijska vozila: betonske kocke, koze, \xc5\xbeelezne drogove z minami, ..., ter namestili tudi protipehotne mine._NEWLINE_Tako je ob za\xc4\x8detku bitke posadka Tarave \xc5\xa1tela 2600 cesarskih marincev, 1000 japonskih in 1200 korejskih delavcev. Oboro\xc5\xbeeni so bili s 14 obalnoobrambnimi topovi (4 so bili kupljeni od Zdru\xc5\xbeenega kraljestva v \xc4\x8dasu rusko-japonske vojne), 40 drugimi topovi (tako klasi\xc4\x8dnimi kot protiletalskimi; v kalibru 13 do 127\xc2\xa0mm), 13 lahkimi tanki in 100+ mitraljezi.\n_START_SECTION_\nNa\xc4\x8drtovanje\n_START_PARAGRAPH_\nS koncem kampanje na Salomonovih otokih je Tarava postala naslednji cilj Oboro\xc5\xbeenih sil ZDA v njihovi strategiji oto\xc5\xa1kega skakanja. _NEWLINE_5. oktobra 1943 je admiral Chester William Nimitz, vrhovni poveljnik Tihega oceana, izdal ukaz za Operacijo Na\xc4\x8drt 13-43 (Operation Plan 13-43). Na\xc4\x8drt je za\xc4\x8drtal zavzetje Makina, Tarave in Apamame. Tako je admiral Raymond A. Spruance, poveljnik 5. flote, izpeljal operacijske postopke za omenjene atole. Naloga za zavzetje Tarave je bila dodeljena Task Force 53, ki ji je poveljeval kontraadmiral Harry Hill. Njegova sila je bila sestavljena iz 17 letalonosilk, 12 bojnih ladij, 8 te\xc5\xbekih in 4 lahkih kri\xc5\xbeark, 66 ru\xc5\xa1ilcev in 36 transportnih ladij. Samo izkrcanje naj bi izvedli pripadniki 2. marinske in 27. pehotne divizije (skupaj okoli 35.000 marincev in vojakov). Poleg tega je bila za\xc4\x8dasno dodeljena tudi 7. letalska armada._NEWLINE_Hillova osnovna naloga je bila zavzetje, okupacija, obramba in izgradnja Tarave. Sama bitka je bila na\xc4\x8drtovana v naslednjem vrstnem redu: glavno je zavzetje otoka Betio (klju\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj pri vhodu v laguno in letali\xc5\xa1\xc4\x8de), nato pa premik proti severu in nato doko\xc4\x8dno zavzetje celotnega otoka. _NEWLINE_Klju\xc4\x8dno nalogo pri zavzetju atola so dodelili 2. marinski diviziji. Tako je bilo na\xc4\x8drtovano, da ob uri H na dan D pristala na skrajnem jugozahodnemu delu Tarave, kjer naj bi sprva uredila primerno veliko mosti\xc5\xa1\xc4\x8de, iz katerega naj bi potem potekalo zavzetje celotnega atola. Prvo izkrcanje naj bi izvedla Bojna skupina 3 (Combat Team 3), ki so jo sestavljali 2. marinski polk z dodeljenim 2. bataljonom 8. marinskega polka. V rezervi sta obstala druga dva bataljona 8. marinskega polka in 6. marinski polk. Bojna skupina 3 je bila naprej razdeljena na tri bataljonske skupine, ki so bile zadol\xc5\xbeene za zavzetje treh obal: Rde\xc4\x8de 1 (Beach RED 1), Rde\xc4\x8de 2 (Beach RED 2) in Rde\xc4\x8de 3 (Beach RED 3), ki so se nahajale na severu oz. v sami laguni otoka Betio. Na atol naj bi marinci pri\xc5\xa1li s pomo\xc4\x8djo 100 Amtrackov, ki naj bi prekora\xc4\x8dili atolski greben in nato zapeljali na obalo, nato pa se naj bi vrnili nazaj k transportnim ladjam po nove voja\xc5\xa1ke enote. Prvi val bi bil tako sestavljen iz Amtrackov (LVT), poznej\xc5\xa1i valovi pa iz LCM in LCVP. Izven lagune so se nahajale \xc5\xa1e tri obale: Zeleno (Green; skrajni zahod), \xc4\x8crno 1 (Black 1) in \xc4\x8crno 2 (Black 2; obe na jugu otoka), ki pa naj bi jih zasegli \xc5\xa1ele naslednji valovi._NEWLINE_Bitka je bila tako na\xc4\x8drtovana in razdeljena na tri sklope: pomorski del, kopenski del in letalski del. _NEWLINE_Ob uri W naj bi se pri\xc4\x8delo letalsko bombardiranje, ki bi trajalo do ure H minus 60. Takrat naj bi se v bombardiranje vklju\xc4\x8dile tudi podporne vojne ladje, ki so imele dolo\xc4\x8deno ozemlje otoka. S tem naj bi dosegli, da bi bilo celotno ozemlje otoka bombardirano oz. obstreljeno in s tem uni\xc4\x8deno oz. te\xc5\xbeko po\xc5\xa1kodovana japonska obramba. Ob uri H minus 50 naj bi se pri\xc4\x8dela druga faza ladijskega obstreljevanja. Takrat naj bi ladje preselile svoj ogenj na rob izkrcevalnih obal, nakar naj bi po\xc4\x8dasi premikali ogenj proti notranjosti otoka; ponovno je imela vsaka ladja dolo\xc4\x8deno svojo progo/pas ozemlja. Ob uri H naj bi se to bombardiranje in obstreljevanje kon\xc4\x8dalo in pri\xc4\x8delo naj bi se samo pehotno izkrcanje na otok. Isto\xc4\x8dasno naj bi se pri\xc4\x8dela tretja faza ladijskega obstreljevanja: v primeru klica iz atola naj bil ladje priskrbele artilerijsko podporo napredujo\xc4\x8dim pehotnim enotam pri uni\xc4\x8denju ve\xc4\x8djih \xc5\xbeari\xc5\xa1\xc4\x8d sovra\xc5\xbenikove obrambe._NEWLINE_Ob uri H minus 5 naj bi se bombardiranje in obstreljevanje vklju\xc4\x8dila \xc5\xa1e lovska letala in juri\xc5\xa1niki, ki so imela ponovno dodeljena obmo\xc4\x8dja; tako naj bi obstreljevali vse cilje, v 50-metrskem pasu od obale proti notranjosti. S tem naj bi dosegli uni\xc4\x8denje pre\xc5\xbeivelih branilcev. Ob uri H naj bi lovci in juri\xc5\xa1niki zapustili obalni del in za\xc4\x8deli napadati notranjost otoka, s \xc4\x8dimer bi onemogo\xc4\x8dili dostop rezerv na obalne polo\xc5\xbeaje._NEWLINE_Zjutraj 19. novembra 1943 je Task Force 53 priplula v bli\xc5\xbeino atola. \xc5\xbde predhodni dan je Vojno letalstvo ZDA pri\xc4\x8delo s predhodnim bombardiranjem atola. Admiral Hill je ob priplutju dolo\xc4\x8dil uro H - 8.30 20. novembra 1943.\n_START_SECTION_\n20. november\n_START_PARAGRAPH_\nPo na\xc4\x8drtu so ob 3.30 marinci zavzeli svoja mesta v Amtrackih in drugih amfibijskih vozilih, ki so odplula na izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dne polo\xc5\xbeaje. _NEWLINE_Ob 4.41 so japonski branilci za\xc4\x8deli izstreljevati svetilne rakete in ob 5.07 so pri\xc4\x8deli obstreljevati stoje\xc4\x8da plovila, ki so se hitro umaknila iz izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dnih polo\xc5\xbeajev. Tako se je \xc5\xbee na za\xc4\x8detku podrl ameri\xc5\xa1ki na\xc4\x8drt. Ameri\xc5\xa1ke kri\xc5\xbearke so ob 5.09 posegle v dogajanje in pri\xc4\x8dele obstreljevati japonske polo\xc5\xbeaje. Obstreljevanje je potekalo do 5.42, ko so se umaknile stran od atola, saj naj bi takrat nad atol priletela letala. Toda le-teh ni bilo in tako so Japonci izrabili zati\xc5\xa1je in pri\xc4\x8deli obstreljevati ladje s svojimi te\xc5\xbekimi (140 in 230\xc2\xa0mm) topovi._NEWLINE_Ob 6.05 je bil izdan ukaz, da bojne ladje, kri\xc5\xbearke in ru\xc5\xa1ilci zaplujejo v bli\xc5\xbeino atola in odgovorijo na sovra\xc5\xbenikov ogenj. V \xc4\x8dasu streljanja je ob 6.12 iz\xc5\xa1lo Sonce in tri minute pozneje so se nad atolom kon\xc4\x8dno prikazala letala, ki so pri\xc4\x8dela svoje uvodno bombardiranje. Isto\xc4\x8dasno z letali sta v laguno zaplula minolovca USS Pursuit (AM-108) in USS Requisite (AM-109), ki sta imela nalogo odstranili pomorske mine iz lagune. Za njima sta plula ru\xc5\xa1ilca USS Ringgold (DD-500) in USS Dashiell (DD-659), ki sta imela nalogo varovati minolovca. Kmalu po priplutju v zaliv so te \xc5\xa1tiri ladje in \xc5\xa1tevilni drugi manj\xc5\xa1i \xc4\x8dolni-proizvajalci umetne megle pri\xc5\xa1li pod japonski ogenj. Ob 7.11 je bil USS Pursuit (AM-108) zadet; po\xc5\xa1kodovan, a \xc5\xa1e vedno ploven in aktiven, se je bil prisiljen umakniti iz lagune. Isto\xc4\x8dasno je USS Requisite (AM-109) skozi ves dim opazil polo\xc5\xbeaje japonskih topov in proti sovra\xc5\xbenikovim polo\xc5\xbeajem izstrelil salvo. Granate so zadele in popolnoma uni\xc4\x8dile sovra\xc5\xbenikov artilerijsko baterijo._NEWLINE_Medtem so iz bojne ladje USS Maryland (BB-46) odposlali dve vodni letali, ki naj bi ugotovili polo\xc5\xbeaj napredujo\xc4\x8dih Amtrackov. Ob 7.30 sta poro\xc4\x8dali, da so Amtracki na poti, toda zaradi mo\xc4\x8dnih protitokov ne napredujejo po na\xc4\x8drtu. Tako je bil admiral Hill ob 8.03 prisiljen prestaviti uro H na 8.45. S tem je prepre\xc4\x8dil, da bi letala in ladje obstreljevala lastne voja\xc5\xa1ke enote. Toda \xc5\xbee \xc4\x8dez 10 minut je ponovno prestavil uro H, tokrat na 9.00. Zaradi teh sprememb se je prvotni na\xc4\x8drt deloma spremenil in tako je bil Hill prisiljen dajati sprotne ukaze. Tako je ob 8.54 ukazal prenehanje letalskega bombardiranja in ladijskega obstreljevanja. Nadaljevati je ukazal le ru\xc5\xa1ilcu v zalivu, ki naj bi tako podprl napredujo\xc4\x8de enote. Celotno obstreljevanje in bombardiranje se je izkazalo za u\xc4\x8dinkovito, saj na napredujo\xc4\x8de Amtracke ni streljal ve\xc4\x8d nih\xc4\x8de. Ve\xc4\x8dina podzemnih bunkerjev pa je kljub temu ostala nedotaknjenih, toda uni\xc4\x8dene so bile vse komunikacije med posameznimi enotami na atolu._NEWLINE_Prvi val Amtrackov je ob 8.24 priplul do vstopa v laguno, ob 8.27 drugi in ob 8.30 tretji val; \xc4\x8detrti val je medtem \xc4\x8dakal na LCVP in LCM zunaj atola. Ob prihodu v laguno so Amtracki pri\xc5\xa1li pod manj\xc5\xa1i ogenj, a nobeden ni bil po\xc5\xa1kodovan. Ob 9.10 je 3. bataljon 2. marinskega polka kot prvi dosegel in pristal na svoji RED 1. Toda bataljon je pri\xc5\xa1el pod celo u\xc4\x8dinkovit ogenj japonskih branilcev, ki so se zdaj prikazali iz svojih podzemnih bunkerjev. V dveh urah sta bili dve \xc4\x8deti uni\xc4\x8deni na velikost ena same slabe \xc4\x8dete, \xc4\x8deta L pa je do\xc5\xbeivela ve\xc4\x8d kot 35\xc2\xa0% izgube. Amtracki so se te\xc5\xbeko prebijali preko atolovih grebenov in nekateri so nasedli oz. bili zadeti, ko so lezli \xc4\x8dez. Ob 9.17 je 2. bataljon 8. marinskega polka dosegel svojo RED 3 in prav tako do\xc5\xbeivel mo\xc4\x8dni japonski odpor. Od 522 mo\xc5\xbe jih le 25 ni bilo ranjenih oz. padlih, ko so dosegli obalo; bataljon je izgubil tudi 5 od 6 \xc4\x8dastnikov. Kot zadnji je svojo pla\xc5\xbeo, RED 2, ob 9.22 dosegel 2. bataljon 2. marinskega polka, ki je tudi do\xc5\xbeivel isti sprejem kot druga dva bataljona. Prvi val je tako bil operativno nesposoben._NEWLINE_Kmalu zatem so se pribli\xc5\xbeala obali plovila drugega vala, ki pa so imela \xc5\xa1e ve\xc4\x8dje te\xc5\xbeave. Atolski grebeni so postali naravna ovira, saj je nivo vode upadel in tako Amtracki niso bilo sposobni preplezati ovire, ampak so lahko izkoristili le nekatera prepustna mesta v grebenu. Nekateri Amtracki so takrat postali \xc5\xbertve sovra\xc5\xbenikovega obstreljevanja in z njimi tudi njihove posadke. Takrat so se vozniki Amtrackov odlo\xc4\x8dili, da ne bodo ve\xc4\x8d posku\xc5\xa1ali preplezati greben, ampak so izdali ukaz, da se marinci izkrcajo pri grebenu in se nato pe\xc5\xa1 (voda je bila dovolj nizka za bredenje) odpravijo proti obali. Takrat je bilo mosti\xc5\xa1\xc4\x8de veliko le okoli 35x150 m. Nekateri pre\xc5\xbeiveli Amtracki iz prvega vala so pri\xc4\x8deli odva\xc5\xbeati ranjene iz obale proti grebenu, kjer so jih premestili na LCVP, ki niso mogli zapluti \xc4\x8dez greben._NEWLINE_Ob 9.58 so bili Ameri\xc4\x8dani uporabiti svojo rezervo (1. bataljon 2. marinskega polka), ki je bil poslan na RED 2, kjer pa tudi ni mogel spremeniti izida bitke. Ob 10.00 je na obalo pri\xc5\xa1lo 6 tankov Sherman, ki so u\xc4\x8dinkovito posegla v dogajanje. Pre\xc5\xbeiveli marinci so jih usmerjali proti sovra\xc5\xbenikovim polo\xc5\xbeajem, ki so jih s pomo\xc4\x8djo tankovskih topov po\xc4\x8dasi uni\xc4\x8devali. Ob 11.03 so 3. bataljon 8. marinskega polka poslali na RED 3, kjer naj bi pomagal re\xc5\xa1iti te\xc5\xbeek polo\xc5\xbeaj. Pre\xc5\xbeiveli poveljniki na obali so pri\xc4\x8deli na USS Maryland po\xc5\xa1iljati obupna poro\xc4\x8dila in pro\xc5\xa1nje o pomo\xc4\x8di (ve\xc4\x8d mo\xc5\xbe, strelivo, sanitetna oprema, ...). Okoli 12.00 sta bila le dva Shermana operativna, saj so bili ostali uni\xc4\x8deni oz. so obti\xc4\x8dali. Ob 13.30 je mosti\xc5\xa1\xc4\x8de obsegalo \xc5\xbee 600 \xc3\x97 200 m, toda posamezni odseki (RED 1, RED 2 in RED 3) \xc5\xa1e niso tvorili zaklju\xc4\x8dene enote, saj so bili vmes \xc5\xa1e nekateri japonski polo\xc5\xbeaji. Zaradi vsega dogajanja je bil celoten atol zavit v gosto meglo in tako poveljniki na ladjah niso mogli u\xc4\x8dinkovito spremljati dogajanja na obalah, tako da so se mogli zana\xc5\xa1ati na poro\xc4\x8dila._NEWLINE_Ob 17.40 je na atol pristala zadnja rezerva: deli 6. marinskega polka. Popoldne so pre\xc5\xbeiveli Ameri\xc4\x8dani pri\xc4\x8deli utrjevati svoje polo\xc5\xbeaje in se pri\xc4\x8deli pripravljati na no\xc4\x8d. Vseskozi so bili pod japonskim ognjem in od \xc4\x8dasa do \xc4\x8dasa so jih napadale manj\xc5\xa1e japonske skupine. Zadnje ure dneva so Ameri\xc4\x8dani izkoristili, da so na atol spravili 5 artilerijskih oddelkov, ki so se utrdili na RED 2._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina japonske garnizije je pre\xc5\xbeivela prvi dan, toda zaradi uni\xc4\x8denih komunikacij niso mogli organizirati splo\xc5\xa1nega protinapada na ameri\xc5\xa1ke polo\xc5\xbeaje. Tako so se bunkerji borili kot samostojne enote.\n_START_SECTION_\n21. november\n_START_PARAGRAPH_\nV no\xc4\x8di na 21. november je poveljstvo sklicalo \xc5\xa1tabno konferenco, na kateri so naredili na\xc4\x8drt za re\xc5\xa1itev te\xc5\xbeke situacije, v kateri so se zna\xc5\xa1le izkrcane voja\xc5\xa1ke enote. _NEWLINE_Tako je \xc5\xa1e en preostali bataljon, 1. bataljon 8. marinskega polka, ki je no\xc4\x8d pre\xc5\xbeivel v amfibijskih vozilih na morju, Sprva je bilo na\xc4\x8drtovano, da bi pristal ob vzhodni obali, toda ob 5.13 zjutraj je bilo poslano nujno sporo\xc4\x8dilo, da so potrebne okrepitve na RED 2. Tako je bil bataljon takoj odposlan na to lokacijo. On 6.15 so vozila pri\xc5\xa1la do grebena in marinci so se izkrcali na grebenu, okoli 250 m od obale. Toda japonski branilci so odprli \xc5\xa1e huj\xc5\xa1i ogenj na napredujo\xc4\x8de Ameri\xc4\x8dani, ki so tako imeli \xc5\xa1e huj\xc5\xa1e izgube kot prvi val prvega dne; tako je ta prvi val izgubil kar 109 mo\xc5\xbe od skupaj 199. Ob 8.00 je bila polovica bataljona na obali in v kritju; druga polovica mrtva, ranjena ali razpr\xc5\xa1ena. Bataljon je dobil ukaz, da se premakne na zahodni del obale RED 2 in prodre do obale RED 1 in tako vzpostavi celovito mosti\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Ob zori sta 1. in 2. bataljon 2. marinskega polka dobila povelje, da napadeta ju\xc5\xbeno in zavzameta ju\xc5\xbeno obalo otoka. Med no\xc4\x8djo so japonski branilci postavili nove polo\xc5\xbeaje med RED 2 in RED 3, tako da je sta bataljona imela velike te\xc5\xbeave, da sta prodrla proti svojima novima ciljema. Uspelo jima je priti do severnega dela GREEN, kjer sta se utrdila zaradi prihajajo\xc4\x8de no\xc4\x8di. Okoli poldneva so Ameri\xc4\x8dani uspeli zase\xc4\x8di letali\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Isto\xc4\x8dasno so se ob 13.00 pri\xc4\x8deli spopadi med otokoma Betio in Bairiki, ko so nekateri branilci za\xc4\x8deli be\xc5\xbeati iz Betia na Bairiki. Deli 6. marinskega polka (2. bataljon 6. marinskega polka) so se tako ob 16.55 izkrcali na tem obmo\xc4\x8dju in ga zavzeli. Tako so prepre\xc4\x8dili prehajanje branilcev iz enega na drug otok ter tako tudi prepre\xc4\x8dili oskrbovanje obrambe na Batiu. Isto\xc4\x8dasno so druge enote 6. marinskega polka (1. bataljon 6. marinskega polka) poslali proti obali GREEN. Bataljon je zavzel le nekaj metrov, nakar je potreboval pomo\xc4\x8d ru\xc5\xa1ilcev, da so uni\xc4\x8dili nekatere bunkerje. Zve\xc4\x8der so nekatere ameri\xc5\xa1ke voja\xc5\xa1ke enote pri\xc4\x8dele napadati ju\xc5\xbeni del Betia, toda japonski branilci so dr\xc5\xbeali svoje polo\xc5\xbeaje._NEWLINE_Ob koncu drugega dneva bitke so Ameri\xc4\x8dani zavzeli zahodni del otoka in ustvarili nekak\xc5\xa1no obrambno \xc4\x8drto okoli letali\xc5\xa1\xc4\x8da. To obrambno \xc4\x8drto so predstavljale tri lo\xc4\x8dene, med seboj nepovezane skupine, ki so bile postavljene okoli letali\xc5\xa1\xc4\x8da. Med RED 1 in GREEN ter RED 2 so bili \xc5\xa1e okoli 250 m veliki presledki v rokah Japoncev, medtem ko je bila severna povezava med RED 2 in RED 3 zelo negotova in krhka. Toda Ameri\xc4\x8dani so pri\xc4\x8deli dobivati prednost. Ameri\xc4\x8dani so ta dan odkrili tudi \xc5\xa1tevilne bunkerje, v katerih so Japonci storili samomor, saj se niso hoteli predati.\n_START_SECTION_\n22. november\n_START_PARAGRAPH_\nGeneral Korpusa mornari\xc5\xa1ke pehote ZDA Julian C. Smith, poveljnik 2. marinske divizije, je zjutraj zapustil svojo poveljni\xc5\xa1ko ladjo in od\xc5\xa1el na Belio. Isto\xc4\x8dasno so na obalo RED 1 pri\xc5\xa1le okrepitve, ki so raz\xc5\xa1irile mosti\xc5\xa1\xc4\x8de proti RED 2, medtem ko so novodospele okrepitve na GREEN uspele dose\xc4\x8di jug RED 1 in tako ju povezati._NEWLINE_Opoldne je 1. bataljon 6. marinskega polka je pri\xc4\x8del ofenzivo proti jugu otoka. Za\xc4\x8deli so uporabljati novo taktiko za uni\xc4\x8devanje bunkerjev. Uporabili so buldo\xc5\xbeerje, ki so pri\xc4\x8deli narivati pesek v odprtine bunkerja in jih tako zasuli; s tem so prepre\xc4\x8dili, da bi branilci lahko streljali na napredujo\xc4\x8de Ameri\xc4\x8dane. V manj\xc5\xa1e odprtine so nato nalili bencin in odvrgli ro\xc4\x8dno bombo, ki je v\xc5\xbegala bencin in tako uni\xc4\x8dila bunker. Ta metoda je bila hitrej\xc5\xa1a, bolj u\xc4\x8dinkovita in z manj izgubami, kot klasi\xc4\x8dni napad na bunker. Pozno popoldne je tako 1. bataljon 6. marinskega polka pri\xc5\xa1el do vzhodnega dela letali\xc5\xa1\xc4\x8da in hkrati vzpostavil povezavo z enotami na RED 3. Nato je na zahodno obalo pristal \xc5\xa1e en rezervni bataljon - 3. bataljon 6. marinskega polka._NEWLINE_S tem so Ameri\xc4\x8dani pridobili skoraj popolni nadzor nad Beliem. Japonci so imeli \xc5\xa1e nekaj preostalih enot na vzhodu letali\xc5\xa1\xc4\x8da in blizu RED 1 ter RED 2._NEWLINE_Ob 19.30 je kak\xc5\xa1nih 60 Japoncev izvedlo protinapad na polo\xc5\xbeaje 3. bataljona 6. marinskega polka, ki je delno uspel. Japonci so uspeli zavzeti nekatere ameri\xc5\xa1ke polo\xc5\xbeaje, a so jih kmalu zavrnili in ponovno zavzeli. Ob 23.00 je sledil novi protinapad, tokrat okoli 100 Japoncev, je tudi tokrat uspelo zavzeti nekatere ameri\xc5\xa1ke polo\xc5\xbeaje in nekatere so tudi obdr\xc5\xbeali.\n_START_SECTION_\n23. november\n_START_PARAGRAPH_\nOb 4.00 zjutraj se je pri\xc4\x8del najve\xc4\x8dji japonski protinapad v celotni bitki. Tokrat je okoli 300 Japoncev napadlo ameri\xc5\xa1ke polo\xc5\xbeaje. Prva ameri\xc5\xa1ka bojna \xc4\x8drta je kmalu propadla in \xc5\xa1ele po enournem spopadu so uspeli vzpostaviti ravnote\xc5\xbeje in kon\xc4\x8dno odbiti napredujo\xc4\x8de Japonce. V napadu je umrlo kar 200 Japoncev. S tem se je kon\xc4\x8dal organiziran japonski odpor na Beliu in s tem je bila glavnina bitke kon\xc4\x8dana. Ameri\xc4\x8dani so zavzeli otok in po\xc4\x8dasi za\xc4\x8deli uni\xc4\x8devati preostale japonske polo\xc5\xbeaje.\n_START_SECTION_\nPo bitki\n_START_PARAGRAPH_\nKljub temu, da je bila bitka v glavnem kon\xc4\x8dana \xc5\xbee 23. novembra, je 2. bataljon 6. marinskega polka ostal na otoku \xc5\xa1e nekaj \xc4\x8dasa, da je po\xc4\x8distil zadnje \xc5\xbeepe odpora. To mu je uspelo \xc5\xa1ele 28. novembra._NEWLINE_Od vseh 4800 branilcev je bitko pre\xc5\xbeivelo le 17 Japoncev in 129 Korejcev. Ostalih 4654 je padlo v bojih oz. so storili samomor (96,95\xc2\xa0% izgube). Od 35.000 Ameri\xc4\x8danov je 1009 padlo in nadaljnjih 2101 je bilo ranjenih (8,86\xc2\xa0% izgube)._NEWLINE_2. marinska divizija je imela 894 padlih (48 \xc4\x8dastnikov in 846 vojakov) v boju ter 84 (8 \xc4\x8dastnikov in 86 vojakov) je pozneje umrlo zaradi ran. Prav tako je bilo ranjenih 2.188 (102 \xc4\x8dastnika in 2.086 vojakov) pripadnikov divizije. Skoraj vse ameri\xc5\xa1ke \xc5\xbertve so se zgodile v prvih 76 urah operacije._NEWLINE_Ameri\xc5\xa1ki marinci in drugi udele\xc5\xbeenci bitke so prejeli: 4 medalje \xc4\x8dasti (3 posmrtno), 45 mornari\xc5\xa1kih kri\xc5\xbecev (22 posmrtno), 4 Distinguished Service Medal, 248 srebrnih zvezd in 21 legij za zasluge. Poleg tega je bilo podeljenih \xc5\xa1e 176 pohval._NEWLINE_Tarava je bila uvod v kampanjo na Gilbertovih in Marshallovih otokih, ki je razkrila, da bodo zavezniki druge svetovne vojne utrpeli velike izgube med napredovanjem proti Japonskem oto\xc4\x8dju. Ameri\xc5\xa1ka javnost je bila, ob objavi izgub, ogor\xc4\x8dena, da je za en, navidezno nepomemben, oto\xc4\x8dek (3700 \xc3\x97 730 m) padlo tako veliko \xc5\xa1tevilo marincev. Posledi\xc4\x8dno so za\xc4\x8deli razvijati koncepte druga\xc4\x8dnega tipa bojevanja in \xc5\xa1e pospe\xc5\xa1ili razvoj tovrstnih oro\xc5\xbeij, ki bi mo\xc4\x8dno zmanj\xc5\xa1ale izgube Ameri\xc4\x8danov, med njimi tudi razvoj atomske bombe.'