b'\n_START_ARTICLE_\nHeinrich Schliemann\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in mladost\n_START_PARAGRAPH_\nSchliemann se je rodil v Neubukowu v pokrajini Mecklenburg-Podmorjanska leta 1822. Njegov o\xc4\x8de, Ernst Schliemann, je bil protestantski duhovnik. Dru\xc5\xbeina se je leta 1823 preselila v Ankershagen (danes je v njihovi doma\xc4\x8di hi\xc5\xa1i Muzej Heinricha Schliemanna).  Heinrichova mati, Luise Therese Sophie, je umrla leta 1831, ko je bil Heinrich star devet let. Po njeni smrti ga je o\xc4\x8de poslal k stricem. Ko je bil star 11 let, mu je o\xc4\x8de pla\xc4\x8dal vpis na gimnazijo v Neustrelitzu. Heinrichovo zanimanje za zgodovino je sprva spodbujal njegov o\xc4\x8de, ki ga je navdu\xc5\xa1il za Iliado in Odisejo. Za bo\xc5\xbei\xc4\x8d leta 1829 mu je dal kopijo knjige Ludwiga Jerrerja Die Welgeschichte f\xc3\xbcr Kinder. Schliemann je trdil, da je \xc5\xbee osemleten izjavil, da bo nekega dne izkopal mesto Trojo._NEWLINE_Heinrich se je moral prepisati na poklicno \xc5\xa1olo, ker je bil njegov o\xc4\x8de obto\xc5\xbeen poneverbe cerkvenih skladov. Leta 1836 je moral zapustiti gimnazijo, ker njegov o\xc4\x8de ni mogel ve\xc4\x8d pla\xc4\x8devati \xc5\xa1olnine. Rev\xc5\xa1\xc4\x8dina mu je onemogo\xc4\x8dila univerzitetno izobra\xc5\xbeevanje. V njegovi arheolo\xc5\xa1ki karieri je bilo pogosto neskladje med njim in izobra\xc5\xbeenimi strokovnjaki._NEWLINE_S 14 leti je zapustil \xc5\xa1olo in postal vajenec v \xc5\xa1peceriji gospoda Holtza v F\xc3\xbcrstenbergu. Njegova strast za Homerja se je rodila, ko je sli\xc5\xa1al pijanca recitirati trgovcem.  Delal je pet let, dokler ni bil prisiljen oditi, ker mu je po\xc4\x8dila \xc5\xbeila ob dvigovanju te\xc5\xbekega soda.  Leta 1841 se je Schliemann preselil v Hamburg in postal kabinski de\xc4\x8dek na parniku Dorothea, ki je plul v Venezuelo. Po 12 dnevih se je ladja potopila zaradi viharja. Pre\xc5\xbeivele je naplavilo na obalo Nizozemske.  Schliemann je postal glasnik, skrbnik pisarne in nato knjigovodja v Amsterdamu.\n_START_SECTION_\nKariera in dru\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\n1. marca 1844 je 22-letni Schliemann prevzel polo\xc5\xbeaj v B. H. Schr\xc3\xb6der & Co., uvozno - izvozni dru\xc5\xbebi. Leta 1846 ga je dru\xc5\xbeba poslala kot generalnega zastopnika v Sankt Peterburg. V tem \xc4\x8dasu je Schliemann predstavljal \xc5\xa1tevilna podjetja. Nau\xc4\x8dil se je rusko in gr\xc5\xa1ko, izkoristil je svojo nadarjenost za u\xc4\x8denje jezikov. Trdil je, da se lahko v \xc5\xa1estih tednih nau\xc4\x8di jezika in napi\xc5\xa1e dnevnik v jeziku katere koli dr\xc5\xbeave, v kateri je bil. Do konca svojega \xc5\xbeivljenja se je lahko pogovarjal v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini, franco\xc5\xa1\xc4\x8dini, nizozem\xc5\xa1\xc4\x8dini, \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dini, portugal\xc5\xa1\xc4\x8dini, \xc5\xa1ved\xc5\xa1\xc4\x8dini, polj\xc5\xa1\xc4\x8dini, italijan\xc5\xa1\xc4\x8dini, gr\xc5\xa1\xc4\x8dini, latin\xc5\xa1\xc4\x8dini, ru\xc5\xa1\xc4\x8dini, arab\xc5\xa1\xc4\x8dini, tur\xc5\xa1\xc4\x8dini in seveda nem\xc5\xa1\xc4\x8dini._NEWLINE_Sposobnost za jezike je utrjevala njegovo kariero poslovne\xc5\xbea v trgovini kot uvoznici. Leta 1850 je Heinrich izvedel za smrt svojega brata Ludwiga, ki je postal bogat kot \xc5\xa1pekulant na zlatih poljih v Kaliforniji. Schliemann je od\xc5\xa1el v Kalifornijo v za\xc4\x8detku leta 1851 in ustanovil banko v Sacramentu ter v \xc5\xa1estih mesecih nakupil in preprodal za ve\xc4\x8d kot milijon dolarjev vrednosti zlatega prahu. Ko se je lokalni agent Rothschild prito\xc5\xbeil zaradi premajhne te\xc5\xbee po\xc5\xa1iljke, je zapustil Kalifornijo in se pretvarjal, da zaradi bolezni.  Medtem ko je bil tam, je v septembru 1850 Kalifornija postala 31. dr\xc5\xbeava ZDA in Schliemann je dobil ameri\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavljanstvo._NEWLINE_Po njegovih spominih naj bi pred prihodom v Kalifornijo ve\xc4\x8derjal v Washingtonu s predsednikom Millardom Fillmorjem in njegovo dru\xc5\xbeino,  vendar Eric Cline pravi, da se je ni udele\xc5\xbeil, ampak o njej le bral v \xc4\x8dasopisih. Objavil je tudi, da je bil o\xc4\x8dividec po\xc5\xbeara v San Franciscu leta 1851. Po njegovih besedah je bil po\xc5\xbear junija, v resnici pa je bil maja. Ko je bil v Sacramentu, je bral o po\xc5\xbearu v reviji Sacramento Daily in napisal svoje poro\xc4\x8dilo._NEWLINE_7. aprila 1852 je prodal svoje podjetje in se vrnil v Rusijo. Sku\xc5\xa1al je \xc5\xbeiveti \xc5\xbeivljenje gospoda. Navezal je stike z Ekaterino Li\xc5\xa1ino, ne\xc4\x8dakinjo enega svojih bogatih prijateljev. Schliemann je \xc5\xbee prej izvedel, da se je njegova otro\xc5\xa1ka prijateljica Minna poro\xc4\x8dila._NEWLINE_Heinrich in Ekaterina sta se poro\xc4\x8dila 12. oktobra 1852. Zakon je bil v te\xc5\xbeavah \xc5\xbee od samega za\xc4\x8detka. Schliemann je dvignil cene indigo barve z nakupom zalog, nato pa je sam posloval z njim in dobro zaslu\xc5\xbeil. Ekaterina in Heinrich sta imela sina Sergeja in dve h\xc4\x8deri, Natalijo in Nade\xc5\xbedo, rojeni so bili leta 1855, 1858 in 1861.  Schliemann je \xc5\xa1e enkrat na hitro obogatel kot voja\xc5\xa1ki dobavitelj v krimski vojni med letoma 1854 in 1856. Soliter, \xc5\xbeveplo in svinec, sestavine streliva, je prodajal ruski vladi._NEWLINE_Leta 1858 je bil Schliemann star 36 let in dovolj premo\xc5\xbeen, da se je upokojil. V svojih spominih je trdil, da se je \xc5\xbeelel posvetiti iskanju Troje._NEWLINE_Zaradi \xc5\xa1tevilnih potovanj je bil Schliemann pogosto lo\xc4\x8den od \xc5\xbeene in majhnih otrok. Leta 1866 je en mesec \xc5\xa1tudiral na Sorboni, medtem ko je svoje premo\xc5\xbeenje iz Sankt Peterburga prenesel v Pariz in vlagal v nepremi\xc4\x8dnine. Svojo \xc5\xbeeno je prosil, naj se mu pridru\xc5\xbei, vendar ga je zavrnila. Schliemannu je dvakrat zagrozila z razvezo, preden je to dejansko storila. Leta 1869 je kupil premo\xc5\xbeenje in se naselil v Indianapolisu za pribli\xc5\xbeno tri mesece, da je izkoristil popustljive zakone za razvezo zakonske zveze v Indiani. \xc4\x8ceprav se je lo\xc4\x8dil na ra\xc4\x8dun svojega bivanja v ZDA, ni nameraval ostati v dr\xc5\xbeavi.  Takoj ko se je preselil v Atene in mu je sodi\xc5\xa1\xc4\x8de Indiane odobrilo razvezo zakonske zveze, se je \xc4\x8dez tri mesece ponovno poro\xc4\x8dil.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje arheologa\n_START_PARAGRAPH_\nZdi se, da je bilo mesto Troja Schliemannova prva klasi\xc4\x8dna ljubezen._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je Schliemann za\xc4\x8del izkopavanja v Tur\xc4\x8diji, ker je bilo splo\xc5\xa1no prepri\xc4\x8danje, da je Troja na P\xc4\xb1narba\xc5\x9f\xc4\xb1ju, na vrhu hriba na ju\xc5\xbenem koncu trojanske ni\xc5\xbeine.  Pred njim je tu izkopaval arheolog in lokalni strokovnjak Frank Calvert. Schliemann je raziskoval to obmo\xc4\x8dje, a je bil razo\xc4\x8daran nad ugotovitvami. Calvert je Hisarlik opredelil kot Trojo in predlagal Schliemannu, naj izkopava na zemlji\xc5\xa1\xc4\x8du, ki je bilo v lasti dru\xc5\xbeine Calvert. _NEWLINE_Leta 1868 je Schliemann obiskal obmo\xc4\x8dja v gr\xc5\xa1kem svetu, objavil delo Ithaka, der Peloponnesus und Troja, v katerem je poudaril, da je bil Hisarlik Troja in predlo\xc5\xbeil disertacijo v starogr\xc5\xa1\xc4\x8dini s to tezo na univerzi v Rostocku. Leta 1869 je prejel doktorat univerze v Rostocku v odsotnosti.  David Traill je zapisal, da so mu ocenjevalci dali doktorat na podlagi njegove topografske analize Itake, ki je bila deloma preprost prevod drugega avtorskega dela ali sestavljena iz poeti\xc4\x8dnih opisov istega avtorja. _NEWLINE_Schliemann je sprva dvomil o Hisarliku in Troji, ampak ga je Calvert prepri\xc4\x8dal ter prevzel izkopavanja na vzhodni polovici mesta Hisarlik. Tur\xc5\xa1ka vlada je imela v lasti zahodno polovico. Calvert je postal sodelavec in Schliemannov partner._NEWLINE_Schliemann je potreboval pomo\xc4\x8dnika, ki je bil izobra\xc5\xbeen in je poznal gr\xc5\xa1ko kulturo. Ker se je od Ekaterine lo\xc4\x8dil leta 1869, je iskal novo \xc5\xbeeno v \xc4\x8dasopisu v Atenah. Prijatelj, nad\xc5\xa1kof v Atenah, mu je predlagal svojo sorodnico, sedemnajstletno Zofijo Engastromenos (1852\xe2\x80\x931932). Schliemann, star 47, se je kljub razliki v starosti z njo poro\xc4\x8dil oktobra 1869. Imela sta dva otroka, Andromaha in Agamemnona Schliemann; nerad je dovolil, da so ju krstili. Slovesnost je izpeljal po svoje, kopije Iliade je dal na otro\xc5\xa1ko glavo in recitiral sto heksametrov._NEWLINE_Schliemann se je za\xc4\x8del ukvarjati s Trojo leta 1871. Njegova izkopavanja so se za\xc4\x8dela, preden se je arheologija razvila kot strokovno podro\xc4\x8dje. Misle\xc4\x8d, da mora biti homerska Troja na najni\xc5\xbeji ravni, so Schliemann in njegovi delavci kopali v naglici skozi vi\xc5\xa1je ravni in dosegli utrdbe. Leta 1872 sta se s Calvertom skregala zaradi tega. Schliemann je bil jezen, ko je Calvert objavil \xc4\x8dlanek, v katerem je navedel, da obdobje trojanske vojne manjka v arheolo\xc5\xa1kem zapisu.\n_START_SECTION_\nPriamov zaklad\n_START_PARAGRAPH_\nNajdbo zlata in drugih predmetov okoli 27. maja 1873 je Schliemann imenoval Priamov zaklad. Pozneje je napisal, da je videl svetle\xc4\x8de zlato v umazaniji in poslal pro\xc4\x8d delavca, tako da sta ga z Zofijo sama izkopala in zavila v njen \xc5\xa1al. Schliemannova pogosto ponovljena zgodba o zakladu, ki ga nosi Zofija v svojem \xc5\xa1alu, se je pokazala za neresni\xc4\x8dno. Schliemann je priznal, da je bila ob odkritju Zofija po smrti o\xc4\x8deta v resnici s svojo dru\xc5\xbeino v Atenah.  Zofija je pozneje v javnosti nosila Helenine dragulje. Med drugo svetovno vojno, leta 1945, je te dragulje iz Pergamonskega muzeja v Berlinu odnesla sovjetska vojska in so zdaj v Pu\xc5\xa1kinovem muzeju v Moskvi._NEWLINE_Schliemann je objavil svoje ugotovitve leta 1874 v Trojanische Altert\xc3\xbcmer ("Trojanske starine"). Objava se je izjalovila, ko je tur\xc5\xa1ka vlada preklicala dovoljenje Schliemannu za izkopavanje in ga to\xc5\xbeila za dele\xc5\xbe zlata. V sodelovanju s Calvertom je Schliemann pretihotapil zaklad iz Tur\xc4\x8dije. Svoje "tihotapljenje" iz Tur\xc4\x8dije je zagovarjal kot poskus za\xc5\xa1\xc4\x8dite predmetov pred pokvarjenimi lokalnimi uradniki. Priamov zaklad je \xc5\xa1e danes stvar mednarodnega spora._NEWLINE_Schliemann je objavil delo Troja und seine Ruinen (Troja in njene ru\xc5\xa1evine) leta 1875 in izkopal Miniasov zaklad pri Orhomenu. Leta 1876 je za\xc4\x8del kopati v Mikenah. Ob odkritju ja\xc5\xa1kastih grobov z okostnjaki in ve\xc4\x8d zlatih predmetov (tudi Agamemnonove maske) je Schliemann brzojavil gr\xc5\xa1kemu kralju. Dose\xc5\xbeki so bili objavljeni v Mikenai leta 1878._NEWLINE_\xc4\x8ceprav je leta 1876 dobil dovoljenje za nadaljevanje izkopavanj, Schliemann ni ponovno od\xc5\xa1el v Trojo vse do 1878, 1879 po drugem izkopavanju v Itaki, ko je na\xc4\x8drtoval, da bo poiskal dejanski kraj, omenjen v Odiseji. To je bilo njegovo drugo izkopavanje v Troji. Emile Burnouf in Rudolf Virchow sta se mu pridru\xc5\xbeila leta 1879. Schliemann je tretji\xc4\x8d izkopaval Trojo med letoma 1882 in 1883. Z Wilhelmom D\xc3\xb6rpfeldom je leta 1884 izkopaval Tirint in \xc4\x8detrti\xc4\x8d v Troji, tudi z D\xc3\xb6rpfeldom (ki je poudaril pomen slojev) leta 1888\xe2\x80\x931890.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\n1. avgusta 1890 se je Schliemann nerad vrnil v Atene in novembra odpotoval v Halle, ker je njegova kroni\xc4\x8dna oku\xc5\xbeba u\xc5\xa1esa napredovala. 13. novembra so ga uspe\xc5\xa1no operirali, vendar je notranje uho postalo bole\xc4\x8de vnetje. Ni upo\xc5\xa1teval nasvetov zdravnikov, zapustil je bolni\xc5\xa1nico in odpotoval v Leipzig, Berlin in Pariz. Ob bo\xc5\xbei\xc4\x8du se je nameraval vrniti v Atene, a se je stanje u\xc5\xa1esa poslab\xc5\xa1alo. Preve\xc4\x8d bolan, da bi prenesel vo\xc5\xbenjo z ladjo iz Neaplja v Gr\xc4\x8dijo, je Schliemann ostal v Neaplju. Uspelo mu je potovati do ru\xc5\xa1evin Pompejev. Na bo\xc5\xbei\xc4\x8dni dan se je zgrudil, padel v komo in 26. decembra 1890 umrl v Neaplju v hotelski sobi. Vzrok smrti je bil holesteatom. Njegovo truplo so nato prijatelji prepeljali na Prvo pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de v Atenah. Mavzolej, oblikovan kot tempelj, so postavili v starem gr\xc5\xa1kem slogu, oblikoval ga je Ernst Ziller v obliki pedimentalne skulpture. Friz okrog zunanjosti mavzoleja ka\xc5\xbee Schliemannovo vodenje izkopavanj v Mikenah in drugih mestih. Njegova veli\xc4\x8dastna rezidenca v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du Aten je Iliu Melatron (\xce\x99\xce\xbb\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 \xce\x9c\xce\xad\xce\xbb\xce\xb1\xce\xb8\xcf\x81\xce\xbf\xce\xbd, Pala\xc4\x8da Ilium), v kateri je danes Numizmati\xc4\x8dni muzej v Atenah.\n_START_SECTION_\nKritike\n_START_PARAGRAPH_\nNadaljnja izkopavanja v mestu Troja pojasnjujejo, da je bila plast, imenovana Troja v Iliadi neto\xc4\x8dna, \xc4\x8deprav so ohranili imena, ki jim jih je dal Schliemann. V \xc4\x8dlanku za The Classical World D. F. Easton pi\xc5\xa1e, da Schliemann "ni bil zelo dober pri lo\xc4\x8devanju dejstev od razlage".  Dodal je, da "bi lahko tudi Frank Calvert leta 1872 po keramiki videl, da je morala biti sto let prezgodaj kot Troja iz trojanske vojne, kar kon\xc4\x8dno dokazuje z odkritjem mikenske lon\xc4\x8denine Troja II, v Troji VI leta 1890". Zaklad kralja Priama je bil v sloju Troja II iz zgodnje bronaste dobe, dolgo pred Priamovim mestom Troja VI ali Troja VII a. Ne zdi se tudi, da zlati artefakti pripadajo zgodnji bronasti dobi._NEWLINE_Njegova izkopavanja so obsodili poznej\xc5\xa1i arheologi, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je uni\xc4\x8dil glavne plasti resni\xc4\x8dne Troje. Kenneth W. Harl pri pou\xc4\x8devanju dru\xc5\xbebe maloazijskih velikih starih civilizacij sarkasti\xc4\x8dno trdi, da je Schliemann pri izkopavanju uporabljal tako grobe metode, da je naredil v Troji to, \xc4\x8desar niso mogli storiti Grki v svojem \xc4\x8dasu, uni\xc4\x8dil in poru\xc5\xa1il je cele dele obzidja. _NEWLINE_Leta 1972 je profesor William Calder z univerze v Koloradu v govoru ob po\xc4\x8dastitvi Schliemannovega rojstnega dne trdil, da je odkril ve\xc4\x8d te\xc5\xbeav pri Schliemannovem delu. Drugi raziskovalci razmi\xc5\xa1ljajo podobno._NEWLINE_Schliemannove metode so opisovali kot "divje in brutalne. On orje skozi plasti zemlje in vse, kar je v njih, je brez ustreznega vodenja evidenc, ni kartiranja najdb, le nekaj opisov odkritij". Carl Blegen mu je odpustil malomarnost, reko\xc4\x8d: "\xc4\x8ceprav je bilo nekaj ob\xc5\xbealovanja vrednih zablod, so te kritike ve\xc4\x8dinoma obarvane s primerjavo s sodobnimi tehnikami kopanja, a je edino po\xc5\xa1teno, da se spomnimo, da je bilo pred 1876 zelo malo ljudi, \xc4\x8de sploh kdo, ki je res vedel, kako pravilno morajo biti izvedena izkopavanja. Arheologija \xc5\xa1e ni bila znanost in verjetno nih\xc4\x8de drug ne bi bil bolj\xc5\xa1i od Schliemanna."\n_START_SECTION_\nPoljudna umetnost\n_START_PARAGRAPH_\nSchliemann je oseba v romanu Irvinga Stona The Greek Treasure (Gr\xc5\xa1ki zaklad) (1975). Stonova knjiga je bila podlaga za nem\xc5\xa1ko televizijsko oddajo Der geheimnisvolle Schatz von Troja (Hunt for Troy) leta 2007. Je tudi oseba v romanu The Lost Throne ameri\xc5\xa1kega avtorja Chrisa Kuzneskega._NEWLINE_Roman The Fall of Troy Petra Ackroyda (2006) temelji na Schliemannovih izkopavanjih Troje. Schliemann je prikazan kot Heinrich Obermann.'