b'\n_START_ARTICLE_\nZborni jezik\n_START_PARAGRAPH_\nZb\xc3\xb3rni j\xc3\xaazik je stroga, \xc5\xa1ir\xc5\xa1a razli\xc4\x8dica knji\xc5\xbenega (standardnega) jezika. Je najbolj enotna in s pravili dolo\xc4\x8dena socialna zvrst jezika; govorimo ga na primer pri skrbno pripravljenih nastopih, zlasti pa ga beremo in skoraj edinega pi\xc5\xa1emo. Slovenskega zbornega jezika se \xc4\x8dlovek skoraj nikoli ne nau\xc4\x8di kot materin\xc5\xa1\xc4\x8dine, temve\xc4\x8d ga pridobi z zavestnim prisvajanjem, na primer med poukom slovenskega jezika, v precej\xc5\xa1nji meri pa med pasivno ali aktivno udele\xc5\xbeenostjo v zbornem ob\xc4\x8devanju (na primer pri branju ali poslu\xc5\xa1anju zbornih besedil).\n_START_SECTION_\nUporaba in raz\xc5\xa1irjenost\n_START_PARAGRAPH_\nZborni jezik je v Sloveniji predvsem in najprej pisani jezik, v slu\xc5\xa1ni obliki pa se uporablja predvsem pri branju, recitiranju, deklamiranju. V gledali\xc5\xa1\xc4\x8du, manj pogosto pa na televiziji, je govorjeni zborni jezik lahko tudi obnavljanje na pamet nau\xc4\x8denega prvotno pisno oblikovanega besedila. Bere se zlasti pogosto na radiu, tudi na televiziji, pogosto ga berejo u\xc4\x8ditelji, duhovniki, politiki, gospodarstveniki ... Manj pogosto se govori brez pripravljene pisne predloge (na primer govorijo ga predavatelji, u\xc4\x8ditelji in u\xc4\x8denci pred formalnim poslu\xc5\xa1alstvom). Naslovnik zbornega jezika je obi\xc4\x8dajno mno\xc5\xbei\xc4\x8den.\n_START_SECTION_\nSlovni\xc4\x8dne zna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nV besedju in skladnji se zborni jezik zna\xc4\x8dilno izogiba nepotrebno prevzetemu, vsaj iz nekaterih jezikov. Ima svoje izgovorne in oblikoslovne posebnosti, v oblikoslovju je brez samoglasni\xc5\xa1kega upada. V oblikoslovju in skladnji se opazi tudi dolo\xc4\x8dna strpnost do bolj tradicionalnega kakor sodobnega. Njegova pisna oblika je izdelana do podrobnosti.'