b'\n_START_ARTICLE_\nMaksimilijan Rejec\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nLjudsko \xc5\xa1olo je kon\xc4\x8dal na Grahovem ob Ba\xc4\x8di, med 1. svetovno vojno u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de v Tolminu, maturiral pa Vidmu. Po maturi je pri listu Edinost pomagal bratu Albertu. \xc5\xbde na u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8du je sodeloval pri razdeljevanju slovenskih knjig in imel predavanja po vaseh od Tolmina do Kobarida in v Ba\xc5\xa1ki grapi. Leta 1927 je sodeloval pri organiziranju planinskih izletov, ki so prikrivali narodno dejavnost. Tega leta je ustanovil tajno celico TIGR-a v \xc5\xbdab\xc4\x8dah, ter za hitrej\xc5\xa1a potovanja med kraji od Zorka Jelin\xc4\x8di\xc4\x8da dobil kolo. Z bratom sta preko dr\xc5\xbeavne meje ve\xc4\x8dkrat ilegalno od\xc5\xa1la v Jugoslavijo kjer sta urejala zveze z organizacijo in preko meje z Antonom Rutarjem prena\xc5\xa1al ilegalno po\xc5\xa1to in literaturo, v Rablju (italj. Cave del Predil - Videmska pokrajina) pa ustanovil prosvetno dru\xc5\xa1tvo. Ko je bil konec maja 1929 na sestanku v Sveti Luciji (sedaj Most na So\xc4\x8di) so ga doma iskali karabinjerji, zato se je pred aretacijo umaknil v Jugoslavijo. Bil je obto\xc5\xbeenec na 1. tr\xc5\xbea\xc5\xa1kem procesu. Tudi po pobegu v Jugoslavijo je nadaljeval s protifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dno borbo. Z bratom in Sre\xc4\x8dkom \xc5\xa0orlijem so nosili iz Jesenic oro\xc5\xbeje in literaturo na planino Kuk nad Naborjetom v Kanalski dolini. V tem \xc4\x8dasu je bil nekaj \xc4\x8dasa upravnik posestva kneza Pavla Kara\xc4\x91or\xc4\x91evi\xc4\x87a v Bohinju. Kasneje je bil u\xc4\x8ditelj pri Sv. Ani nad Tr\xc5\xbei\xc4\x8dem (sedaj Podljubelj) in isto\xc4\x8dasno \xc5\xa1tudiral pravo na Pravni fakulteti v Ljubljani. Doktorat pravnih znanosti pa je naredil na Dunaju in se nato kot odvetni\xc5\xa1ki pripravnik zaposlil pri dr. Dragu Maru\xc5\xa1i\xc4\x8du. Po napadu na Jugoslaviji se je pridru\xc5\xbeil prostovoljni So\xc5\xa1ki legiji, ki pa je prispela le do Karlovca. Ker je bil politi\xc4\x8dni emigrant in \xc5\xbee prej v Italiji obsojen se je pred italijansko zasedbo iz Karlovca umaknil na Gorenjsko, kje se je zaposlil kot progovni delavec na \xc5\xbeeleznici. Jeseni 1941 je zbe\xc5\xbeal na Tolminsko in se skrival pri prijateljih-tigrovcih. Ko se je tudi v teh krajih pri\xc4\x8delo partizansko gibanje je bil med prvimi organizatorji narodnoosvobodilne borbe in prevzel partizansko ime Mladen. Deloval je v Ba\xc5\xa1ki grapi in \xc5\xa0entvi\xc5\xa1ki planoti. Organiziral je Osvobodilno fronto in bil povezan z Ale\xc5\xa1em Beblerjem, ki pa mu ni zaupal (med komunisti je takrat prevladalo prepri\xc4\x8danje, da so TIGR-ovci angle\xc5\xa1ki agentje). Junija 1943 je sestri Vidi zaupal, da mu partizansko vodstvo grozi. Konec julija so ga povabili na sestanek v Prode, na poti tja pa je bil ustreljen v tilnik. Po osvoboditvi sta Rej\xc4\x8devi sestri v njegovem imenu prevzeli partizansko spomenico. O\xc4\x8ditno je, da so odgovorni sku\xc5\xa1ali popraviti storjeno dejanje.'