b'\n_START_ARTICLE_\nGenetika v psihologiji dela in organizacije\n_START_SECTION_\nGenetika v psihologiji dela in organizacije\n_START_PARAGRAPH_\nGenetika v psihologiji dela in organizacije je podro\xc4\x8dje, ki se ukvarja z raziskovanjem in pojasnjevanjem genetskih vplivov na vedenje in zna\xc4\x8dilnosti posameznika v okviru delovnega okolja. Na podro\xc4\x8dju psihologije dela in organizacije je razumevanje genetske vloge napredovalo v zelo po\xc4\x8dasnem tempu, vseeno pa postaja splo\xc5\xa1no sprejeto dejstvo, da imajo osebnostne poteze in vedenja, ki so pomembna v delovnem okolju, zna\xc4\x8dilno pomembno genetsko komponento.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nMetodologija\n_START_PARAGRAPH_\nObstaja ve\xc4\x8d raziskovalnih modelov, ki se uporabljajo pri dolo\xc4\x8danju genetskih vplivov na vedenje. Ve\xc4\x8dina raziskovalcev se odlo\xc4\x8di za \xc5\xa1tudije dvoj\xc4\x8dkov, pri \xc4\x8demer preu\xc4\x8dujejo razlike in podobnosti med enojaj\xc4\x8dnimi ali dvojaj\xc4\x8dnimi dvoj\xc4\x8dki. Ker si enojaj\xc4\x8dni dvoj\xc4\x8dki delijo 100\xc2\xa0% genov, dvojaj\xc4\x8dni pa 50\xc2\xa0%, ve\xc4\x8dja podobnost med enojaj\xc4\x8dnimi dvoj\xc4\x8dki nakazuje na genetski vpliv. Ta model predpostavlja, da si v zgodnjih razvojnih obdobjih oba tipa dvoj\xc4\x8dkov delita enako okolje in posledi\xc4\x8dno do\xc5\xbeivljata enake okolje vplive: socio-ekonomski status, \xc5\xa1tevilo knjig v gospodinjstvu, enako obravnavanje s strani star\xc5\xa1ev, zato ti dejavniki naj ne bi povzro\xc4\x8dali razlik med enojaj\xc4\x8dnimi dvoj\xc4\x8dki. Bolj sofisticirani statisti\xc4\x8dni postopki pa omogo\xc4\x8dajo razbiranje\xc2\xa0 dele\xc5\xbea variance, ki ga je mogo\xc4\x8de pripisati genetskim in dele\xc5\xbea variance, ki ga lahko pripi\xc5\xa1emo deljenim in nedeljenim okoljskim dejavnikom._NEWLINE_Drug raziskovalni model, ki se redkeje kot prvi, pa preu\xc4\x8duje enojaj\xc4\x8dne dvoj\xc4\x8dke, ki so bili lo\xc4\x8deni ob rojstvu in vzgojeni v razli\xc4\x8dnih okoljih. Vsaka podobnost med njimi je torej posledica genetskega vpliva. Raziskovalci uporabljajo tudi posvojitvene \xc5\xa1tudije, kjer se ugotavljajo podobnosti, ki jih ima otrok s svojimi biolo\xc5\xa1kimi star\xc5\xa1i (vpliv genetike) in s kru\xc5\xa1nimi star\xc5\xa1i (vpliv okolja). Ugotovitve teh \xc5\xa1tudij obi\xc4\x8dajno poro\xc4\x8dajo v obliki koeficienta hereditabilnosti v razponu od 0,00 (ni\xc4\x8d variance ne moremo pojasniti z gentskimi vplivi) do 1,00 (100\xc2\xa0% variance lahko pojasnimo z gentskimi vplivi).\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nSplo\xc5\xa1ne kognitivne sposobnosti (GCA \xe2\x80\x93 general cognitive ability) imajo v razli\xc4\x8dnih raziskavah razli\xc4\x8dne koeficiente hereditabilnosti. V pregledu, ki povzema celotno literaturo s podro\xc4\x8dja genetike in IQ, Bouchard ocenjuje, da je splo\xc5\xa1en koeficient hereditabilnosti zna\xc5\xa1a med 0,60 in 0.80, drugi avtorji pa ga ocenjujejo na 0,50 ali manj. Vseeno so znanstveniki pri\xc5\xa1li do konsenza, da so kognitivne sposobnosti v dolo\xc4\x8deni meri dedne._NEWLINE_Na podro\xc4\x8dju osebnosti so bile izvedene \xc5\xa1tevilne raziskave, ker pa je splo\xc5\xa1no sprejeto dejstvo v strokovni literaturi, da 5-faktorski model osebnosti primerno opisuje \xc4\x8dlovekovo osebnost, so se v nadaljnjih raziskavah osredoto\xc4\x8dali predvsem nanj. Raziskave so pokazale, da je tudi stabilnost osebnostne strukture v veliki meri dedna in da je ve\xc4\x8dina vedenjskih potez, ki prispevajo k edinstveni in prepoznavni karakteristiki posameznika, pod bistvenimi vplivi genetskih dejavnikov. Dobili so metaanaliti\xc4\x8dne koeficiente hereditabilnosti za vseh pet osebnostnih lastnosti in zna\xc5\xa1ajo 0,41 za \xc4\x8dustveno stabilnost; 0,49 za ekstravertnost; 0,45 za odprtost; 0,35 za prijetnost in 0,38 za vestnost.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8custvovanje\n_START_PARAGRAPH_\nAfekt je skupen izraz, ki vklju\xc4\x8duje tako kratkotrajna \xc4\x8dustva kot dolgotrajnej\xc5\xa1a razpolo\xc5\xbeenja. Pozitivno \xc4\x8dustvovanje in negativno \xc4\x8dustvovanje sta dva pola istega konstrukta, ki vplivata na posameznikovo do\xc5\xbeivljanje dolo\xc4\x8denih \xc4\x8dustev, \xc4\x8dustvenih odzivov ali razpolo\xc5\xbeenj. Te predizpozicije predstavljajo medosebne razlike v temperamentu in bio-vedenjskem sistemu, ki regulira nagrajevalni sistem v mo\xc5\xbeganih. Dva od petih konstruktov 5-faktorskega modela, nevroticizem in ekstravertnost, \xc5\xbee dolgo povezujejo s podro\xc4\x8djem afektivnosti in sta nesporno pod vplivom dednosti. Enako dr\xc5\xbei za pozitivno in negativno \xc4\x8dustvovanje, pri \xc4\x8demer koeficienta hereditabilnosti zna\xc5\xa1ata 0,50 in 0,44. Nadaljnje raziskave so dokazale, da je tudi doslednost oz. stabilnost \xc4\x8dustvovanja pod vplivom dednosti.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nZadovoljstvo pri delu\n_START_PARAGRAPH_\nEno izmed najzgodnej\xc5\xa1ih podro\xc4\x8dij raziskovanja v okviru genetskih \xc5\xa1tudij organizacijskega vedenja je zadovoljstvo pri delu. \xc5\xa0tudije enojaj\xc4\x8dnih dvoj\xc4\x8dkov, posvojenih v razli\xc4\x8dne dru\xc5\xbeine, so nakazale znantno genetsko komponento. Natan\xc4\x8dneje, ugotovili so, da genetski dejavniki pojasnijo okoli 30% variance (h\xe2\x82\x82 = 0,30) zadovoljstva pri delu. Raziskave, opravljene leta 1994 so dale popolnoma nasprotne rezultate, saj niso dobili nikakr\xc5\xa1nih statisti\xc4\x8dno zna\xc4\x8dilnih rezultatov, ki bi potrjevali tolik\xc5\xa1no dednost. Mo\xc5\xbena pojasnila za tolik\xc5\xa1no diskrepanco vklju\xc4\x8dujejo razmejevanje zadovoljstva pri delu na ekstrinzi\xc4\x8dno in intrinzi\xc4\x8dno, pri \xc4\x8demer naj bi genetski dejavniki vplivali samo na slednje.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nVrednote in interesi\n_START_PARAGRAPH_\nNa podro\xc4\x8dju raziskovanja vrednot so za osrednjo teorijo vzeli Lockovo teorijo vrednosti zaznave zadovoljstva pri delu, ki slednje opredeljuje kot funkcijo tistega, kar si posameznik \xc5\xbeeli od delovnega mesta in\xc2\xa0 tistega, kar po lastni zaznavi prejme od delovnega mesta.\xc2\xa0 Potrdili so hipotezo, da so delovne vrednote delno pod vplivom genetike. Povpre\xc4\x8den koeficient hereditabilnosti je zna\xc5\xa1al 0,38 preko vseh \xc5\xa1estih vrednostnih konstruktov; dose\xc5\xbeek, udobje, status, altruizem, varnost in samostojnost. Pod vplivom dednosti je tudi na\xc4\x8din, na katerega posameznik ocenjuje delovno vzdu\xc5\xa1je v organizaciji. Oba konstrukta vzdu\xc5\xa1ja (podporno in iritabilno) sta po rezultatih raziskav do dolo\xc4\x8dene mere dedna. Posameznik, ki ima visok dose\xc5\xbeek na lestvici pozitivnega razpolo\xc5\xbeenja, ima predispozicije, da bo kot tako ocenjeval tudi svoje delovno okolje. Z evolucijskega vidika je to stranski produkt drugih dednih konstruktov, ki so v tem primeru prilagoditvena vedenja._NEWLINE_Podobno so odkrili tudi pri poklicnih interesih, kjer so genetske raziskave enojaj\xc4\x8dnih in dvojaj\xc4\x8dnih dvoj\xc4\x8dkov dokazale, da lahko z dednostjo pojasnimo ve\xc4\x8d kot polovico variance. Vpliv je vi\xc5\xa1ji pri bolj abstraktnih konstruktih (npr. naravoslovje), kjer zna\xc5\xa1a celo 0,53, v primerjavi s spremenljivkami na bolj konkretni ravni (npr. medicina), kjer se koeficienti hereditabilnosti gibajo okoli 0,32.\n_START_SECTION_\nVedenja\n_START_PARAGRAPH_\nTeorija prilagoditve dela predpostavlja, da ima ujemanje posameznika z delovnim mestom vpliv na zadovoljstvo pri delu in posledi\xc4\x8dno na verjetnost, da bo posameznik zamenjal delovno mesto. Raziskovalci so z genetskimi vplivi pojasnili 26% variance v medosebnih razlikah na podro\xc4\x8dju spreminjanja karierne poti._NEWLINE_Podro\xc4\x8dje vodstva je eno izmed najbolj raziskanih in tudi najbolj polemi\xc4\x8dnih, saj se znanstveniki dolgo niso mogli zediniti glede genotipskih in okoljskih dejavnikov na razvoj vodstvenih lastnosti. Sprva so mislili, da doti\xc4\x8dne lastnosti izvirajo iz posameznika, vendar so se ti izsledki izkazali za nedosledne. Metaanalize zadnjega \xc4\x8dasa pa so pokazale, da osebnostne poteze 5-faktorskega modela visoko korelirajo s sposobnostjo vodenja (r=0,48). Ker so konstrukti 5-faktorskega modela dokazano pod vplivom dednosti, je logi\xc4\x8dna predpostavka, da so tudi vodstvene lastnosti, vendar do kolik\xc5\xa1ne mere?  To so dokazali s \xc5\xa1tudijo, ki se je razlikovala od tipi\xc4\x8dnih biometri\xc4\x8dnih raziskav, namenjenih raz\xc4\x8dlenjevanju variance na merjenih vedenjskih konstruktih. Arvey, Zhang, Rotundo in Mcgue (2004) so preu\xc4\x8devali, ali zgodnje izra\xc5\xbeena vodstvena vedenja, ki so jih posamezniki pokazali \xc5\xbee za \xc4\x8dasa gimnazijskega \xc5\xa1olanja, napovedujejo vodstvena vedenja tudi v kasnej\xc5\xa1ih razvojnih obdobjih. Ugotovili so, da so posamezniki, ki so zgodaj za\xc4\x8deli prevzemati vlogo vodje, ohranili vodstvene lastnosti tudi na delovnem mestu._NEWLINE_Na kratko, geni niso neposredno odgovorni za stali\xc5\xa1\xc4\x8da ali vedenja, so pa podlaga nevropsiholo\xc5\xa1kih sistemov, ki regulirajo prilagoditvena vedenja. Ti sistemi so povezani z osebnostjo, ki je podlaga medosebnih odnosov in obna\xc5\xa1anja._NEWLINE_Obstajajo tudi dokazi, ki povezujejo osebnostne sisteme z dolo\xc4\x8denimi mo\xc5\xbeganskimi podro\xc4\x8dji in kazalci nevrobiolo\xc5\xa1ke aktivnosti, na kar sklepamo preko gostote dopaminskih receptorjev. Rothbard, Ahardi in Evans trdijo, da so razlike v temperamentu klju\xc4\x8dne za razumevanje \xc4\x8dlovekove osebnosti. V nadaljnjih raziskavah so dobili nepri\xc4\x8dakovane majhne povezave velikih pet osebnostnih lastnosti z zadovoljstvom pri delu, saj z genetskimi vplivi lahko razlo\xc5\xbeimo le 24% variabilnosti. Po izlo\xc4\x8ditvi drugih dejavnikov, na katere ima genetika prav tako vpliv, to so npr. fizi\xc4\x8dna privla\xc4\x8dnost, vi\xc5\xa1ina, itd., so avtorji izra\xc4\x8dunali koeficient hereditabilnosti za vodstvena vedenja, ki zna\xc5\xa1a hp2=0,17. \xc4\x8ceprav se to ne zdi veliko, je pravzaprav impresivno, da lahko z genetskimi predizpocijiami pojasnimo 17% medindividualnih razlik na podro\xc4\x8dju vodenja._NEWLINE_Hernstein in Murray sta oblikovala raziskovalni model za napovedovanje zaslu\xc5\xbeka in socialnega presti\xc5\xbea, pri \xc4\x8demer je bil mediacijski konstrukt IQ. Polemika je podobna kot pri vseh raziskavah, katerih zaklju\xc4\x8dki so velika socialnega pomena. Zastra\xc5\xa1ujo\xc4\x8de je dejstvo, da se morda konstrukti, pomembni za uspeh v \xc5\xbeivljenju, kulturno prena\xc5\xa1ajo znotraj populacije. Gensko-kulturna koevolucijska teorija ponuja elegantno razlago za to, kako se genetika in kultura prepleta in ustvarjata kompleksnost \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega \xc5\xbeivljenja. Kulturna evolucija poteka po Lamarckovih principih in se odvija zelo hitro, biolo\xc5\xa1ka evolucija pa je darwinisti\xc4\x8dna in poteka zelo po\xc4\x8dasi. Implicitna predpostavka omenjene teorije je, da kultura spodbuja in krepi optimalne vzorce socialnega vedenja in na tak\xc5\xa1en na\xc4\x8din vzpostavlja povezavo z genetiko._NEWLINE_Pomembno je omeniti, da posredni\xc5\xa1ki konstrukti, med katere spada tudi velikih pet osebnostnih lastnosti niso neposreden odraz razlik v \xc4\x8dustvenih, vedenjskih in kognitivnih tendencah. Obstoj medosebnih razlik sam po sebi ne pojasnjuje, zakaj se te razlike pojavljajo, \xc4\x8deprav so v dolo\xc4\x8deni meri prisotne \xc5\xbee ob rojstvu. Cloninger opredeli temperament kot dinami\xc4\x8dno organizacijo psihobiolo\xc5\xa1kih sistemov, ki urejajo odzivanje na \xc4\x8dustvene dra\xc5\xbeljaje. Ugotovili so tudi, da so \xc5\xa1ir\xc5\xa1i in abstraktnej\xc5\xa1i konstrukti, kot sta pozitivno in negativno \xc4\x8dustvovanje, pomembnej\xc5\xa1i mediator genetskih vplivov na vedenja, v primerjavi z bolj specifi\xc4\x8dnimi konstrukti.'