b'\n_START_ARTICLE_\nKo\xc5\xa1eniljka\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nKo\xc5\xa1eniljko so uporabljali \xc5\xbee Azteki in Maji v Mezoameriki. Enajst mest, ki jih je osvojil Moctezuma v 15. stoletju je pla\xc4\x8dalo letni davek z 2000 okra\xc5\xa1enimi bomba\xc5\xbenimi odejami in 40 vre\xc4\x8dkami ko\xc5\xa1eniljke. V kolonialnem obdobju je proizvodnja ko\xc5\xa1eniljke hitro rasla. Proizvajali so jo skoraj izklju\xc4\x8dno v Oaxaci, postala je drugi najbolj pomemben izvozni artikel za srebrom. Kmalu po \xc5\xa1panski osvojitvi azte\xc5\xa1kega imperija se je za\xc4\x8del izvoz v \xc5\xa0panijo in 17. stoletju je bila pomembna surovina. Barvilo se je uporabljalo po vsej Evropi in je bil tako zelo cenjeno, da je njegova cena redno kotirala na londonski in amsterdamski blagovni borzi. Leta 1777 je francoski botanik Nicolas - Joseph Thiery de Menonville, ki se je predstavljal kot botanik-zdravnik, pretihotapil \xc5\xbeu\xc5\xbeelke in blazinice iz kaktusa Opuntia v Saint Domingue (francoska kolonija). Poskus ni uspel in mehi\xc5\xa1ki monopol je ostal nedotaknjen. [ 7] Po mehi\xc5\xa1ki vojni za neodvisnost leta 1810-1821, se je mehi\xc5\xa1ki monopol kon\xc4\x8dal. Mno\xc5\xbei\xc4\x8dna proizvodnja ko\xc5\xa1eniljke se je pojavila predvsem v Gvatemali in na Kanarskih otokih, tudi v \xc5\xa0paniji in severni Afriki._NEWLINE_Povpra\xc5\xa1evanje po ko\xc5\xa1eniljki se je mo\xc4\x8dno zmanj\xc5\xa1alo z izumom alizarina in mnogih drugih umetnih barvil v Evropi sredi 19. stoletja. To je povzro\xc4\x8dilo znaten finan\xc4\x8dno \xc5\xa1ok pri proizvajalcih. Ob\xc4\x8dutljivost ro\xc4\x8dnega dela potrebnega za vzrejo \xc5\xbeu\xc5\xbeelke, ni moglo tekmovati s sodobnimi metodami nove industrije in z zni\xc5\xbeanjem proizvodnih stro\xc5\xa1kov. V 20. stoletju se proizvodnja in uporaba skoraj ustavila. Reja je ko\xc5\xa1eniljke je bila domena predvsem zaradi ohranjanja tradicije._NEWLINE_V novej\xc5\xa1em \xc4\x8dasu je proizvodnja spet nara\xc5\xa1\xc4\x8da. Eden od razlogov je ugotovitev, da so \xc5\xa1tevilne sinteti\xc4\x8dne rde\xc4\x8de barve rakotvorne.\n_START_SECTION_\nBiologija\n_START_PARAGRAPH_\nKo\xc5\xa1eniljke so mehki, plo\xc5\xa1\xc4\x8dati, ovalni kaparji. Samice so brez kril in pribli\xc5\xbeno 5 mm dolge in tvorijo grozde na blazinah kaktusa. Prodirajo skozi kaktus s kljunom podobnimi usti in se hranijo s sokom. Po parjenju oplojene samice pove\xc4\x8dajo velikost in izle\xc5\xbeejo drobne nimfe. Nimfe izlo\xc4\x8dajo voskasto belo snov za za\xc5\xa1\xc4\x8dito pred izgubo vode in pred prekomernim soncem. Ta snov naredi ko\xc5\xa1eniljke kot bele ali sive kepice, \xc4\x8deprav telo \xc5\xbeu\xc5\xbeelke in njenih nimf pod pritiskom spusti rde\xc4\x8d pigment (notranja stran \xc5\xbeu\xc5\xbeelke je videti temno vijoli\xc4\x8dne barve). Odrasli samci se lahko lo\xc4\x8dijo od samic saj imajo krila in so precej manj\xc5\xa1e velikosti._NEWLINE_V prvi fazi razvoja nimfa proizvaja \xc5\xa1krlat. Premikajo se na mesto hranjenja in proizvajajo dolge voskaste nitke. Kasneje se premaknejo na rob kaktusa, kjer veter ujame vosek in nosi \xc5\xbeu\xc5\xbeelke za novega gostitelja. Ti posamezniki vzpostavijo na novem gostitelju krmi\xc5\xa1\xc4\x8de in proizvajajo nove generacije ko\xc5\xa1eniljk. Male nimfe se krmijo na kaktusu, dokler ne dose\xc5\xbeejo spolno zrelost. \xc5\xbdivijo le tako dolgo da se oplodijo. Samice obi\xc4\x8dajno presegajo \xc5\xa1tevilo samcev zaradi okoljskih dejavnikov.\n_START_SECTION_\nGostitelj kaktus\n_START_PARAGRAPH_\nDactylopius coccus je v naravi doma v tropskih in subtropskih krajih Ju\xc5\xbene Amerike in Mehike. Obstaja 200 vrst kaktusov Opuntia in skoraj na vseh je mogo\xc4\x8de gojiti ko\xc5\xa1eniljko, najbolj pogosta je Opuntia ficus - indica. D. coccus je bilo opaziti vrstah Opuntia amyclaea, O . atropes, O. cantabrigiensis, O. brasilienis, O. ficus - indica, O. fuliginosa, O. jaliscana, O. leucotricha, O. lindheimeri, O. microdasys, O. megacantha, O. pilifera, O. robusta, O . Sarca, O. schikendantzii, O. stricta, O. streptacantha in O. tomentosa.'