b'\n_START_ARTICLE_\nInter cunctas\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe, ki ga je izvolil ta Konstan\xc5\xa1ki koncil, je moral dati neke vrste potrditev na koncu koncila. Obenem pa je moral paziti, da se ne bi zameril mo\xc4\x8dni struji, ki je zagovarjala konciliarizem in je menila, da koncilski odloki veljajo tudi brez pape\xc5\xbeevega potrdila. Omeniti je treba, da je ta koncil izdal dva pomembna odloka: Sacrosancta in Frequens. V prvem je poudarjeno, da je koncil nad pape\xc5\xbeem in da ga morajo ubogati v stvareh razkola oziroma enotnosti, kakor tudi v verskih zadevah tudi (vsi trije) pape\xc5\xbei: avinjonski (Benedikt XIII. ), pizanski (Janez XXIII. ), kakor tudi rimski (Gregor XII.). _NEWLINE__NEWLINE_Janez XXIII. je prenehal napadati koncil in je odstopil \xc5\xa1ele, ko so ga po begu ujeli in obdol\xc5\xbeili za celo vrsto prestopkov. Gregor XII. se je po zastopniku sam odpovedal pape\xc5\xa1tvu, ko so mu dovolili, da koncil ponovno skli\xc4\x8de, saj dotlej cerkvenopravno ni bil veljaven, ker ga je sklical protipape\xc5\xbe. Trmastega Benedikta XIII. pa je koncil odstavil, ko so ga njegovi zagovorniki pustili na cedilu. _NEWLINE__NEWLINE_V drugem odloku, Frequens-u, pa je nalo\xc5\xbeeno pape\xc5\xbeu, da sklicuje koncile vsako desetletje._NEWLINE_ _NEWLINE_Na koncu koncila je pape\xc5\xbe povzel to u\xc4\x8denje, ki zavra\xc4\x8da hereti\xc4\x8dne trditve in ga izdal 22. februarja 1418 v nekakem katekizemskem priro\xc4\x8dniku za cerkvene in civilne oblasti Inter cunctas; sestavljen je v obliki vpra\xc5\xa1anj, ki naj jih postavljajo tistim, ki so osumljeni herezije.\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nPo eni strani nekateri menijo, da je Sacrosancta  le izraz zme\xc5\xa1njave, ko so Cerkvi vladali trije pape\xc5\xbei in da je bila le nujno sredstvo za ureditev razmer \xe2\x80\x93 kar nakazuje tudi gro\xc5\xbenja tistim, ki koncilskih ukazov ne bodo ubogali. Kot svarilni zgled naj bi slu\xc5\xbeila tudi obsodba in usmrtitev Jana Husa. Drugi pa nasprotno menijo (konciliaristi, galikanisti, protestanti in jo\xc5\xbeefinisti), da je koncil nad pape\xc5\xbeem in da pape\xc5\xbe mora le ubogati dolo\xc4\x8dbe koncila. Taka miselnost odseva \xc5\xa1e zlasti iz Frequensa, ki do podrobnosti ukazuje pape\xc5\xbeu, kako naj v prihodnje ravna v zvezi s sklicevanjem in potrjevanjem koncilov. _NEWLINE__NEWLINE_Pape\xc5\xbe je torej previdno in diplomatsko izjavil, da potrjuje in odobrava vse, kar je koncil \xc2\xbbin materia fidei\xc2\xab\xc2\xa0(glede vere) \xc2\xbbconciliariter\xc2\xab\xc2\xa0(koncilsko) dolo\xc4\x8dil. Po tem gledanju bi bili odloki 3. in 5. seje izvzeti iz potrditve, ker so bili sprejeti \xc2\xbbtumultuariter\xc2\xab\xc2\xa0(mno\xc5\xbei\xc4\x8dno). Iz takratnih razmer sledi tudi dvoumnost na nekaterih mestih pape\xc5\xa1ke bule._NEWLINE__NEWLINE_Omeniti je treba tudi to, da bi si pape\xc5\xbe Martin z nepriznavanjem Konstan\xc5\xa1kega koncila samemu sebi spodnesel tla pod nogami, saj je bila namre\xc4\x8d od veljavnosti koncila, ki ga je izvolil za pape\xc5\xbea, odvisna tudi zakonitost in veljavnost njegove izvolitve.  _NEWLINE__NEWLINE_Kar se pa ti\xc4\x8de odgovora na pogostno vpra\xc5\xa1anje, kako razumeti odloke Konstan\xc5\xa1kega koncila v lu\xc4\x8di Prvega vatikanskega koncila, moramo ugotoviti, da uradno pape\xc5\xbe pravzaprav teh odlokov nikoli ni priznal; pa tudi sicer nimajo dogmati\xc4\x8dne obveznosti. K temu pa je treba dodati, da je pape\xc5\xbe Martin prepovedal priziv na koncil 10. marca 1418 in s tem posredno zavrgel oba koncilska odloka, kar se je videlo tudi pozneje, ko so pape\xc5\xbei ravno iz strahu pred konciliarizmom odla\xc5\xa1ali s koncili, tudi takrat, ko bi bil koncil nujen zaradi omejitve protestantizma.'