b'\n_START_ARTICLE_\nPropad \xc5\xa0panije v 17. stoletju\n_START_PARAGRAPH_\n17.stoletje je obdobje, ki je v zgodovini \xc5\xa1panske monarhije zaznamovano z gospodarsko in socialno krizo, propadom ter izgubo nadvlade, vendar je vse na\xc5\xa1teto zna\xc4\x8dilno za celoten mediteranski prostor. Kljub te\xc5\xbekemu polo\xc5\xbeaju, v katerem je bila \xc5\xa0panija, je za to obdobje zna\xc4\x8dilno tudi prilagajanje, vztrajnost in okrevanje monarhije.\n_START_SECTION_\n\xc2\xbbMali Habsbur\xc5\xbeani\xc2\xab\xc2\xa0(1598\xe2\x80\x941700)\n_START_PARAGRAPH_\n17. stoletje se identificira z zadnjimi tremi predstavniki \xc5\xa1panske monarhije: Filipom III., Filipom IV. in Karlom II. V \xc5\xa0paniji se je usidral nov koncept, ki je zdru\xc5\xbeeval Evropo in evropsko civilizacijo. Ta je temeljila na sekularizaciji in ponovni ideolo\xc5\xa1ki uredbi. Uredba je bazirala na vrednotah, ki se oddaljujejo od verskih: vera v razum, znanost, tehnologijo, ideje strpnosti, materialni in moralni napredek. A treba je poudariti, da \xc5\xa0panija ni bila naklonjena tem vrednotam .\n_START_SECTION_\nDekadenca \xc5\xa0panije ali kolaps Kastilje?\n_START_PARAGRAPH_\nPrimer \xc5\xa0panije je le vidik splo\xc5\xa1ne krize, ki je prizadela vso Evropo v drugi polovici 17. stoletja. Prizadeta obmo\xc4\x8dja so se nahajala na osrednjem delu \xc5\xa1panskega polotoka, med Burgosom in Toledom, predvsem prizadeta je bila Kastilja, ki je vedno bila najbolj obremenjena s te\xc5\xbeo imperialne politike. Periferija ni do\xc5\xbeivljala zatona, celo nasprotno, do\xc5\xbeivljala je razcvet. Kriza je najprej prizadela ekonomijo in valuto zaradi manipulacij \xc5\xa1panske vlade, kar je povzro\xc4\x8dilo inflacijo, s katastrofalnimi posledicami za ekonomijo. Kastilja je bila poplavljena z denarjem, ki ni imel vrednosti.\n_START_SECTION_\nPomembnost in vloga ministrov\n_START_PARAGRAPH_\nSmrt Filipa II. je prinesla precej\xc5\xa1no zmanj\xc5\xa1anje pomembnosti osebne vloge monarha. V tem \xc4\x8dasu je velik dele\xc5\xbe kraljeve mo\xc4\x8di bil v rokah ministrov. Filip III. je za to zaupal vojvodi Lerma, vendar je kralj leta 1618 izgubil zaupanje vanj, ga odstavil in na njegovo mesto postavil svojega sina, vojvodo Uceda. Leta 1621 je Filip III. preminil. Nasledil ga je Filip IV, ki je za svojega vojvodo postavil Gasparja de Guzm\xc3\xa1nom, znanega kot knez-vojvoda Olivares. Cilji Olivaresove politike so bili trije: obnoviti ugled kralja \xc5\xa0panije, zdru\xc5\xbeiti njegov teritorij in sanirati ekonomijo Kastilje, pri \xc4\x8demer je naletel na nasprotovanje plemstva. Da bi ohranil ugled \xc5\xa0panije in njeno nadvlado v Evropi, se je ponovno spustil v vojno z Nizozemsko, kar je povzro\xc4\x8dilo oboro\xc5\xbeen upor Kataloncev in Portugalcev.\n_START_SECTION_\nKriza leta 1640: katalonska revolucija, portugalska osamosvojitev in andaluzijski separatizem\n_START_PARAGRAPH_\nOd leta 1620 je \xc5\xa0panija aktivno posegala v evropske zadeve zaradi tridesetletne vojne v Srednji Evropi. Z bitko v Flandriji je vnovi\xc4\x8d vstopila v vojno z Nizozemsko, katere province so bile zaradi smrti Isabel Clare Eugenie (1633) ponovno priklju\xc4\x8dene h katoli\xc5\xa1ki monarhiji. Filip IV. je tako leta 1643 imenoval svojega brata kardinala don Fernanda za guvernerja Nizozemske. Francija se je zaradi \xc5\xa1panskih vojnih pohodov po\xc4\x8dutila ogro\xc5\xbeeno, saj je bila obkoljena z Avstrijci, ki so imeli v lasti okoli\xc5\xa1ko zemljo. Zaradi tega je Richelieu, prvi francoski vojvoda, leta 1635, \xc5\xa0paniji uradno napovedal vojno. Izmed treh kron \xc5\xa1panske monarhije; Aragonije, Portugalske in Kastilje, je slednja bila zaradi skoraj neprekinjenih vojn, ki so se vrstile v 17. stoletju, najbolj prizadeta. Po drugi strani sta preostali dve kroni ohranili svojo notranjo avtonomijo. Zaradi tega je Olivares hotel razdeliti te\xc5\xbeo imperialne politike in izena\xc4\x8diti dav\xc4\x8dni pritisk, ki ga je trpela Kastilja, s preostalim teritorijem. Da bi uresni\xc4\x8dil svoje na\xc4\x8drte si je zamislil ustanovitev skupne vojske, ki bi jo vzdr\xc5\xbeevala vsaka provinca, v sorazmerju z njenim \xc5\xa1tevilom prebivalstva in bogastvom province. Olivares je pri tem moral zmanj\xc5\xa1ati avtonomijo provinc, zato je hotel na celotnem polotoku vsiliti Kastiljske zakone.\xc2\xa0\xc2\xbbLa Uni\xc3\xb3n de Armas\xc2\xab\xc2\xa0je bil uradno predlagan na zdru\xc5\xbeenju \xc5\xa1panskega parlamenta leta 1626. Ko je kralj sklical predstavnike parlamenta v Kataloniji, je naletel na veliko neodobravanje poslancev. Naveli\xc4\x8dan vseh zapletov, je od\xc5\xa1el iz Barcelone, brez da bi zaklju\xc4\x8dil sejo. Leta 1636 je Francija napovedala vojno \xc5\xa0paniji. Kralj je zato hotel zbrati vso vojsko v Kataloniji, da bi sovra\xc5\xbenike napadel od tam. Toda Katalonci niso hoteli slu\xc5\xbeiti kralju izven meja njihove zemlje, zaradi \xc4\x8desar niso sodelovali v skupnem boju proti Francozom, ki so napadali Fuenterrab\xc3\xado. Poleg tega je prisotnost vojske v Kataloniji povzro\xc4\x8dila vrsto kme\xc4\x8dkih protestov s svetom provinc na \xc4\x8delu, ki so pripeljali do vsesplo\xc5\xa1nega upora proti Olivaresu in Kastiljcem. 7. julija 1640 so uporniki umorili samega vicekralja Santa Coloma in si tako prilastili Barcelono. Ker je Olivares izgubil njihovo zaupanje, so poiskali pomo\xc4\x8d pri Francozih, vendar je nov gospodar ravnal z njimi tako slabo kot prej\xc5\xa1nji. Barcelona se je tako leta 1652 bila primorana predati kralju Filipu IV., ki je barcelonske upornike oprostil. Mirovna pogodba s Francijo je bila podpisana leta 1659. Poleg Kataloncev je tudi Portugalska zavra\xc4\x8dala zdru\xc5\xbeitev s Kastiljo, zato je pri\xc5\xa1lo do oboro\xc5\xbeene vstaje, ki ji je leta 1640 sledila razglasitev vojvode Braganza kot kralja Portugalske, z imenom Juan IV. Ko je kralj Filip IV. preminil leta 1668, je \xc5\xa1panski parlament uradno priznal portugalsko neodvisnost. Katalonski in portugalski odcepitvi so se med letoma 1647 in 1652 pridru\xc5\xbeili \xc5\xa1e nemiri ter ljudske vstaje v Andaluziji zaradi visokih davkov, inflacije in prisotnosti vojske. Katalonska in portugalska vstaja sta mo\xc4\x8dno prizadeli Olivaresa, ki se je umaknil na svojo posest leta 1643. Nasledil ga je njegov ne\xc4\x8dak don Luis de Haro.\n_START_SECTION_\nPropad dinastije\n_START_PARAGRAPH_\nFilip IV. se kljub vsemu ni vdal in je nadaljeval s pogubno vojno. Odlo\xc4\x8dil se je za ofenzivo na severu Francije, v Flandriji. Bitka pri Rocroiju leta 1643 je prinesla katastrofo za \xc5\xa0panijo, ki je izgubila ugled voja\xc5\xa1ke hegemonije. Enak izid je prinesla bitka pri Lensu \xc5\xa1tiri leta kasneje. Leta 1645 je \xc5\xa0panija podpisala mirovni sporazum s Holandijo v Vestfaliji (Vestfalski mir). Protestanti so pridobili popolno nadvlado in rodila se je moderna Evropa. Doseg ideal Karla V., zdru\xc5\xbeeno kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, je bil onemogo\xc4\x8den. Filip IV. se \xc5\xa1e vedno ni vdal v boju proti Franciji, dokler ni utrpel hudega poraza v bitki pri Dunasu, po kateri je leta 1659 podpisal Pirenejski mir. Filip IV., ki je ovdovel leta 1649, se je poro\xc4\x8dil s svojo sestri\xc4\x8dno Mariano Avstrijsko, s katero je imel dva sinova: Filipa, ki je umrl s \xc5\xa1tirimi leti in dona Karla. Po kraljevi smrti je kraljestvo pristalo v rokah kraljice. Ta je za svojega svetovalca izbrala spovednika Juana Everarda Nitharda, ki ga je imenovala za prvega ministra, vendar je tega zaradi protesta Juana Joseja de Austria, nezakonskega sina Filipa IV., leta 1669 morala izgnati. To je bila prva vstaja v moderni zgodovini \xc5\xa0panije. Juan Jos\xc3\xa9 de Austria je bil na oblasti do svoje smrti, ki je pri\xc5\xa1la leta 1679. Zadnja leta njegove vladavine in zadnja leta 17. stoletja so bila zaznamovana s \xc5\xa1pansko nasledstveno vojno. Smrt Karla II., leta 1700, brez nasledstva, je spro\xc5\xbeila mednaroden konflikt. Ta je pomenil izginotje \xc5\xa1panskih Habsbur\xc5\xbeanov in prihod Burbonov na oblast, z vnukom Ludvika XIV. Francoskega, Filipom V na \xc4\x8delu.\n_START_SECTION_\nBibliografija\n_START_PARAGRAPH_\nANDR\xc3\x89S, Carlos Gil (2013). 50 cosas que hay que saber sobre historia de Espa\xc3\xb1a. Barcelona: Ariel. ISBN 9788434406384._NEWLINE_PER\xc3\x89Z, Joseph (2003). Historia de Espa\xc3\xb1a. Madrid: Espasa. ISBN 846701041X'