b'\n_START_ARTICLE_\nKoncil v Piacenzi\n_START_PARAGRAPH_\nKoncil v Piacenzi je bil me\xc5\xa1an zbor klerikov in laikov katoli\xc5\xa1ke cerkve, ki je potekal od 1. do 5. marca 1095 v Piacenzi (Italija)._NEWLINE_Cerkveni zbor je sklical pape\xc5\xbe Urban II. proti koncu svoje turneje pa Italiji in Franciji, na kateri je hotel ponovno vzpostaviti svojo avtoriteto po investiturnem boju med pape\xc5\xbeem Gregorjem VII. in cesarjem Svetega Rimskega cesarstva Henrikom IV. Na zboru je bilo dvesto \xc5\xa1kofov, 4.000 drugih cerkvenih dostojanstvenikov in 30.000 laikov. Zaradi velikega \xc5\xa1tevila udele\xc5\xbeencev, je bil zbor izven mesta.\n_START_SECTION_\nZasedanje\n_START_PARAGRAPH_\nMed laiki je bila grofica Berta, \xc5\xbeena cesarja Henrika IV., ki se je pri\xc5\xa1la prito\xc5\xbeit zaradi nere\xc5\xa1enih sporov med cesarjem in cerkvijo. Na zboru so bil tudi odposlanci francoskega kralja Filipa I., ki so se pri\xc5\xa1li prito\xc5\xbeit zaradi Filipove nedavne ekskomunikacije, ki je bila posledica njegove nelegalne lo\xc4\x8ditve in ponovne poroke z Bertrado Monfortsko. Filipa so zadol\xc5\xbeili, da do Binko\xc5\xa1ti uredi svoje dru\xc5\xbeinske zadeve. Preostali \xc4\x8das se je zbor ukvarjal s tipi\xc4\x8dno cerkvenimi zadevami: sprejel je najmanj petnajst k\xc3\xa1nonov, s katerimi je obsodil herezijo katarov in nikolajitov, potrdili Kristusovo prisotnost na evharistiji, javno obto\xc5\xbeili protipape\xc5\xbea Klemna III. in njegove prista\xc5\xa1e in \xc5\xbeupnikom prepovedali zara\xc4\x8dunavanje krsta, pogreba in birme._NEWLINE_Najpomembnej\xc5\xa1i udele\xc5\xbeenci koncila so bili prav gotovo odposlanci bizantinskega cesarja Alekseja I. Komnena, ki s katoli\xc5\xa1ko cerkvijo ni imel najbolj\xc5\xa1ih odnosov. Zaradi vme\xc5\xa1avanja v cerkvene zadeve ga je pape\xc5\xbe Gregor VII. ekskomuniciral, vendar je Urban II. takoj na za\xc4\x8detku svojega pape\xc5\xbeevanja leta 1088 ekskomunikacijo preklical in odnosi med vzhodom in zahodom so se za nekaj \xc4\x8dasa normalizirali._NEWLINE_Vzrok za prihod Aleksejevih odposlancev je bil pritisk Turkov na vzhodno mejo Bizantinskega cesarstva. Cesarstvo je po porazu v bitki pri Manzikertu leta 1071 izgubilo veliko ozemlja v Mali Aziji in cesar Aleksej je upal, da bo s pomo\xc4\x8djo vitezov iz zahodne Evrope ponovno osvojil izgubljena ozemlja. Aleksejevi odposlanci so pri opisovanju neposredne tur\xc5\xa1ke nevarnosti verjetno pretiravali, saj zaradi medsebojnih sporov med Seld\xc5\xbeuki samimi nevarnost v resnici ni bila tako velika. Pri tem seveda niso pozabili omeniti, da je v muslimanskih rokah tudi Jeruzalem, ki je imel za katolike na zahodu poseben pomen._NEWLINE_Urban je Aleksejevo pro\xc5\xa1njo vzel mnogo bolj resno, kot bi pri\xc4\x8dakovali. Mo\xc5\xbeno je celo to, da je \xc5\xbee pred njihovim prihodom razmi\xc5\xa1ljal o kri\xc5\xbearskem pohodu na vzhod, zato si je Aleksejevo pro\xc5\xa1njo razlagal kot \xc5\xa1ibkost tako Bizantinskega cesarstva kot pravoslavne cerkve in prilo\xc5\xbenost, da z voja\xc5\xa1ko odpravo na vzhod morda uspe ponovno zdru\xc5\xbeiti obe cerkvi pod svojo oblastjo. Ko se je koncil kon\xc4\x8dal, so se novice o ogro\xc5\xbeenosti vzhodnega cesarstva in Jeruzalema hitro raz\xc5\xa1irile po Franciji. Novembra 1095 je Urban sklical koncil v Clermontu, kjer je prvo kri\xc5\xbearsko vojno tudi uradno napovedal.'