b"\n_START_ARTICLE_\nTeatinska cerkev, M\xc3\xbcnchen\n_START_SECTION_\nArhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nKo se je 11. julija 1662 rodil kronski princ in kasnej\xc5\xa1i volilni knez Maksimilijan II. Emanuel, je Agostino Barelli iz Bologne prejel osnutek uredbe. Kot gradbi\xc5\xa1\xc4\x8de za cerkev in samostan je bil izbran severovzhodni vogal kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8da neposredno ob mestnem obzidju in Schwabinger\xc5\xa1kih vratih, ki le\xc5\xbeijo nasproti Rezidenz. \xc5\xbde 29. aprila 1663 so polo\xc5\xbeili temeljni kamen. Barelli je vzel za model cerkev matere Teatincev, Sant'Andrea della Valle v Rimu. Med delom lupine je pri\xc5\xa1lo do nasilnih razprav med Barellijem in njegovim mestnim upraviteljem Antoniom Spinellijem, celo Teatinci in o\xc4\x8detom izpovednikom Henriette, kar je kon\xc4\x8dno pripeljalo do Barellijeve odpustitve. Agostino Barelli je lupino \xc5\xa1e dokon\xc4\x8dal do leta 1674 in nato zapustil M\xc3\xbcnchen. Istega leta je umetni\xc5\xa1ko vodstvo prevzel Enrico Zuccalli. Glavna usmeritev njegove dejavnosti je bilo oblikovanje zunanjosti. Zuccalli je dolo\xc4\x8dil obliko kupole in zelo nekonvencionalne stolpe._NEWLINE_Hkrati je odlo\xc4\x8dno sodeloval tudi pri dekorativni ureditvi cerkvene notranjosti. Tudi leta 1674 so Giovanni Nicol\xc3\xb2 Perti in Antonio Viscardi ter Abraham Leuthner za\xc4\x8deli s \xc5\xa1tukaturnimi deli. Notranjost ima bogato \xc5\xa1tukaturno dekoracijo, ki jo je izvedel Nicol\xc3\xb2 Petri (1685\xe2\x80\x931688), Wolfgang Leutner pa je bil odgovoren za \xc5\xa1tukature. Velika \xc4\x8drna pri\xc5\xbenica je delo Andreasa Faistenbergerja (1686). Na oltarjih so slike Casparja de Crayna, Carla Cignanija, Georga Desmar\xc3\xa9esa in Joachima von Sandrarta. Za oltar iz leta 1722 je Balthasar Ableithner ustvaril kipe \xc5\xa1tirih evangelistov, ve\xc4\x8djih od naravne velikosti, kipa svetega Marka in svetega Janeza pa sta pre\xc5\xbeivela uni\xc4\x8denje v drugi svetovni vojni._NEWLINE_11. junija 1675 je bila cerkev sicer posve\xc4\x8dena, a je bila v tistem \xc4\x8dasu \xc5\xa1e kot lupina. Dolge razprave o kon\xc4\x8dni izdelavi fasade so odlo\xc5\xbeile zaklju\xc4\x8dek; kon\xc4\x8dnega rezultata ni bilo mogo\xc4\x8de najti. Tako je Zuccalli nadaljeval najprej med letoma 1684 in 1692 po na\xc4\x8drtih stolpov, leta 1688 pa je bila opremljena notranjost. Od leta 1692 do zaklju\xc4\x8dka je vodenje projekta prevzel Viscardi. Henrietta Savojska ni do\xc5\xbeivela dokon\xc4\x8danja cerkve, saj je umrla leta 1676._NEWLINE_Zunanja fasada Teatinske cerkve je bila \xc5\xa1e vedno nepopolna, saj kljub dolgim razpravam ni bilo mogo\xc4\x8de dose\xc4\x8di dogovora. Pribli\xc5\xbeno 100 let po odprtju leta 1765 je stari Fran\xc3\xa7ois de Cuvilli\xc3\xa9s naredil osnutek za fasado v slogu rokokoja s spremembami svetlobe, ki jih je dopolnil njegov sin Fran\xc3\xa7ois de Cuvilli\xc3\xa9s mlaj\xc5\xa1i._NEWLINE_Konstrukcija samostana je bila izvedena v skladu z Zuccallijevim rokopisom, projekt je vodil mojster Lorenzo Perti. Cerkev in samostan sta tvorila velik \xc5\xa1tirikotnik._NEWLINE_Ko so leta 1817 podrli Schwabinger\xc5\xa1ka vrata, je Teatinska cerkev postala glavna vizualna to\xc4\x8dka za gradnjo Ludwigstrasse. Fasada Ludvikove cerkve (Ludwigskirche) z dvema stolpoma je bila kasneje zgrajena kot ravnote\xc5\xbeje Teatinski cerkvi, ki stoji diagonalno nasproti.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nTeatinci so bili ugledni kot pastorji in u\xc4\x8denjaki vse do konca 18. stoletja, ko se je za\xc4\x8delo upadanje verske discipline in samostanskih financ. Volilni knez Maksimiljan IV. Josef, kasneje kralj Maksimilijan I. Josef Bavarski je zaprl samostan 26. oktobra 1801, to je pred sekularizacijo. Teatinska cerkev je ostala kolegijska cerkev, dvorna cerkev, v samostan pa so namestili tri volilne oddelke (ministrstva - finance, pravosodje in duhovne zadeve). \xc5\xbde leta 1799, to je pred ukinitvijo samostana, se je Oddelek za zunanje zadeve preselil v Teatinski samostan._NEWLINE_Med drugo svetovno vojno, zlasti v letih 1944/45, je bila cerkev bombardirana, zahodno krilo samostana pa uni\xc4\x8deno. Uni\xc4\x8den je bil tudi oltar ustanovne Teatinske cerkve (Antonio Zanchi, 1675), ki je bil donacija volilnega para. Restavriranje se je za\xc4\x8delo leta 1946, leta 1955 pa je bilo v veliki meri zaklju\xc4\x8deno. Od leta 1954 so upravljanje prevzeli dominikanci kot cerkev svetega Kajetana. Obnova samostana je bila dokon\xc4\x8dana leta 1973. Od leta 2001 poteka celovita prenova, v kateri bo Teatinska cerkev dobila tudi novo zasnovo sveti\xc5\xa1\xc4\x8da.\n_START_SECTION_\nOrgle\n_START_PARAGRAPH_\nCerkev ima tri orgle: glavne iz leta 1960/2009, ki so v pevski empori za oltarjem, antifonske orgle na desni strani (\xc4\x8dez pri\xc5\xbenico), zgrajene leta 1950 in orgle iz leta 2018. Prve orgle so bile zgrajene leta 1686, ko je bila cerkev prvi\xc4\x8d zgrajena. _NEWLINE_Antifonske orgle je leta 1782 zgradil Anton Bayr. Orgle, tako kot ve\xc4\x8dji del M\xc3\xbcnchna, so bile po\xc5\xa1kodovane med zavezni\xc5\xa1kimi bombardiranji v drugi svetovni vojni in jih je leta 1950 obnovil lokalni graditelj orgel Carl Schuster."