b'\n_START_ARTICLE_\nPlebejci\n_START_PARAGRAPH_\nPlebejci so bili v starem Rimu drugi sloj prebivalstva, za patriciji.\n_START_SECTION_\nPomen besede\n_START_PARAGRAPH_\nIzvor besede plebejci ni znan, kot tudi ni znano, kako in kdaj je razred plebejcev sploh nastal. Ob ustanovitvi Rima, ko naj bi po legendi Romul dolo\xc4\x8dil predstavnike dru\xc5\xbein in jih imenoval patres (odtod patriciji), je verjetno vse ostalo ljudstvo bilo plebs in to ni pomenilo razrednega razlikovanja. S \xc4\x8dasom pa so se stopnjevale pravice patricijev in dol\xc5\xbenosti plebejcev, tako da so postale socialne razlike vedno globlje. V obdobju kraljevine in republike so se nasprotovanja zaostrila in pogojevala notranjo politiko dr\xc5\xbeave. \xc5\xa0ele v zadnjih \xc4\x8dasih republike je bila urejena zakonodaja, ki je dosegla ravnovesje med patriciji in plebejci. V cesarstvu je poimenovanje spet zadobilo prvotni pomen: plebs je pomenilo samo ljudstvo ali mno\xc5\xbeica dr\xc5\xbeavljanov, ki niso bili senatorji ali plemi\xc4\x8di, brez negativnega pomenskega prizvoka. _NEWLINE_Danes se beseda plebejci uporablja predvsem s slab\xc5\xa1alnim pomenom kot sopomenka za drhal, nekulturno ljudstvo, v\xc4\x8dasih tudi za oznako najrevnej\xc5\xa1e komponente dru\xc5\xbebe. V nekaterih kolid\xc5\xbeih je oznaka za bruce ali \xc5\xa1tudente prvih letnikov.\n_START_SECTION_\nPlebejci skozi zgodovino\n_START_PARAGRAPH_\nV prvih \xc4\x8dasih rimskega kraljestva so bili plebejci vsi tisti, ki niso bili po rodu patriciji, to se pravi staroselci mesta Rim in njegove o\xc5\xbeje okolice, \xc4\x8digar dru\xc5\xbeine niso imele predstavnika v senatu. Ko se je iz mesta za\xc4\x8dela razvijati dr\xc5\xbeava, je bilo seveda vedno ve\xc4\x8d plebejcev, ki niso bili me\xc5\xa1\xc4\x8dani, temve\xc4\x8d v veliki meri kmetje in pastirji. Dr\xc5\xbeava jim je podelila dr\xc5\xbeavljanstvo (civitas) in za\xc5\xa1\xc4\x8dito pred zunanjimi sovra\xc5\xbeniki v zameno za dav\xc4\x8dno in voja\xc5\xa1ko obvezanost. Ker so se tedanje vojne normalno prekinile v zimskem \xc4\x8dasu, so imeli vojaki mo\xc5\xbenost, da se posvetijo obdelovanju doma\xc4\x8dih posestev, le za nekaj mesecev na leto. To je bila tudi glavna te\xc5\xbeava za plebejce, ki niso imeli drugih dohodkov razen tistih od kme\xc4\x8dkih pridelkov. Zato se je vedno pogosteje dogajalo, da so se ti ljudje zadol\xc5\xbeevali za pre\xc5\xbeivetje dru\xc5\xbeine, vendar zaradi ponovnega odhoda na boji\xc5\xa1\xc4\x8de spet niso mogli dovolj pridelati, da bi dolg poravnali. Po zakonu pa je upnik smel zaradi nepla\xc4\x8danih dolgov dol\xc5\xbenika zasu\xc5\xbenjiti in celo umoriti. Su\xc5\xbeenj je izgubil dr\xc5\xbeavljanstvo in ni ve\xc4\x8d imel voja\xc5\xa1ke obveznosti. Za dr\xc5\xbeavo kot ustanovo so bili torej ti novi plebejci samo socialno breme._NEWLINE_Tako je bila s \xc4\x8dasom vedno bolj o\xc4\x8ditna razlika med plebejci, ki so dosegli pomembna politi\xc4\x8dna mesta in visok \xc5\xbeivljenjski standard, in plebejci, ki so bili brezpravna posest bogatih slojev, bodisi patricijev kot plebejcev. Zato se je spremenilo tudi njihovo poimenovanje. Potomci ljudskih tribunov in konzulov in drugi vidnej\xc5\xa1i plebejci so proti koncu republike postali nobiles, ki je takrat pomenilo "poznani ljudje", in to poimenovanje so sprejeli tudi patriciji. Revni dr\xc5\xbeavljani, tujci in su\xc5\xbenji so bili populus, to je "narod, ljudstvo". Po spremembi republike v cesarstvo so bili nobiles \xc5\xa1e stoletja vodilna elita v politi\xc4\x8dnih, ekonomskih in socialnih zadevah dr\xc5\xbeave.\n_START_SECTION_\nPlebejci v Rimskem kraljestvu\n_START_PARAGRAPH_\nAnk Marcij, po legendi \xc4\x8detrti rimski kralj, naj bi med drugim vklju\xc4\x8dill v mesto Rim tudi Aventinski gri\xc4\x8d, verjetno do tedaj last Etru\xc5\xa1\xc4\x8danov. Kot poro\xc4\x8da Tit Livij, naj bi ti novi mestni predeli bili potrebni za naselitev pribe\xc5\xbenikov iz podjarmljenih latinskih mest, a ni jasno, zakaj naj bi prebivalci podjarmljenih mest be\xc5\xbeali v mesto, ki jih je podjarmilo. Bolj verjetno je, da to niso bili pribe\xc5\xbeniki, temve\xc4\x8d vojni plen, se pravi zasu\xc5\xbenjene osebe, ki jih prebivalci Rima niso \xc5\xbeeleli pre\xc5\xbeivljati. Zato so jih namestili dovolj blizu, da bi bili pri roki po potrebi, a dovolj dale\xc4\x8d, da se ne bi me\xc5\xa1ali z Rimljani (gentes romanae). Vsekakor je to bila prva ve\xc4\x8dja skupina ljudi, ki se je strogo razlikovala od prvotnih prebivalcev mesta Rim \xe2\x80\x93 nastali so plebejci._NEWLINE_Po Anku Marciju so pri\xc5\xa1li na oblast Tarkviniji, Etru\xc5\xa1\xc4\x8dani. Njihovi kulturi je bolj ustrezala starogr\xc5\xa1ka zamisel o mestni dr\xc5\xbeavi in o dr\xc5\xbeavljanu vojaku. Vsak po svoje so sku\xc5\xa1ali uravnovesiti razlike med patriciji in plebejci z uvedbo nekaterih zakonov, ki so bili prave socialne reforme. Tako je prvi od njih, Tarkvinij Prisk, povi\xc5\xa1al \xc5\xa1tevilo senatorjev od 100 na 200 . S tem je \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno zmanj\xc5\xa1al razliko med patriciji in ljudstvom in isto\xc4\x8dasno prekinil zaklju\xc4\x8den krog senatorjev z vnosom manj elitarnega plemstva. Prisk je tudi ustanovil prve javne "igre", to je celodnevno praznovanje voja\xc5\xa1ke zmage s prikazovanjem konjeni\xc5\xa1kih spretnosti in drugih predstav, ki je bilo namenjeno predvsem ljudstvu. Njegov naslednik, Servij Tulij, je uvedel popis ljudstva (census), ki je razvr\xc5\xa1\xc4\x8dal prebivalstvo ne samo glede na pripadnost patricijem ali plebejcem, temve\xc4\x8d predvsem na podlagi imetja in polo\xc5\xbeaja dose\xc5\xbeenega v vojski ali politiki. Ta razvrstitev je pomenila veliko socialno napredovanje \xc5\xa1ir\xc5\xa1ih skupin plebejcev, na primer tistih obrtnikov, ki so bili sicer plebejskega porekla, a bogati, kakor tudi biv\xc5\xa1ih vojakov, ki so si na terenu zaslu\xc5\xbeili visoke voja\xc5\xa1ke \xc4\x8dine. Po drugi strani je census pomenil pravo degradacijo aristokratov, ki so bili brez zadostnega premo\xc5\xbeenja. Vsekakor je bila s tem popisom prvi\xc4\x8d pravno dolo\xc4\x8dena razlika med patriciji in plebejci. Zadnjega kralja, Tarkvinija O\xc5\xa1abnega, so poznej\xc5\xa1i zgodovinarji tako o\xc4\x8drnili, da ni ostalo o njem nobenega dobrega spomina razen morda voja\xc5\xa1ke sposobnosti. Njegova tiranija naj bi upravi\xc4\x8dila zaklju\xc4\x8dek kraljevine in nastanek republike. Dejansko za Rimljane ni bilo bistveno, da se ukine kraljeva oblast, temve\xc4\x8d da se odstranijo Etru\xc5\xa1\xc4\x8dani. Ni bila va\xc5\xbena Tarkvinijeva o\xc5\xa1abnost, temve\xc4\x8d njegov vpliv na vedno bolj demokrati\xc4\x8dno vojsko.\n_START_SECTION_\nPlebejci v Rimski republiki\n_START_PARAGRAPH_\nTako je rimska republika nastala s politi\xc4\x8dnim vodstvom v rokah aristokratskega senata in z vojsko, ki je bila sestavljena v veliki meri iz plebejcev. To je povzro\xc4\x8dilo krizo bodisi v voja\xc5\xa1kem, kot tudi v gospodarskem smislu. Vojska je za\xc4\x8dela popu\xc5\xa1\xc4\x8dati v spopadih s sosedi, medtem ko je senatovo zapostavljanje plebejcev, na primer mestnih obrtnikov in malih trgovcev, mo\xc4\x8dno \xc5\xa1kodovalo tudi velikim gospodarskim dejavnostim dr\xc5\xbeavnega pomena, recimo pristani\xc5\xa1\xc4\x8dem ali trgovski izmenjavi s sosednjimi narodi. _NEWLINE_Napetost je dosegla vi\xc5\xa1ek s prvo secesijo plebejcev leta 494 pr. n. \xc5\xa1t. To je bil mno\xc5\xbei\xc4\x8den odhod plebejcev iz mesta, kjer so patriciji ostali brez njihovih uslug, vojska pa brez nabornikov. S tem so plebejci dosegli prve uspehe, med katerimi pravico do sodnega priziva (provocatio ad populum) in priznanje revolucionarne plebejske skup\xc5\xa1\xc4\x8dine (concilium plebis), ki je s \xc4\x8dasom postala pomembno zakonodajno telo. Po drugi strani je senat vzpostavil funkcijo diktatorja, ki je imel v izrednih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah absolutno oblast nad vojsko in voja\xc5\xa1kimi obvezniki, kar je bila prikrita gro\xc5\xbenja vojakom, ki so se udele\xc5\xbeili secesije. _NEWLINE_V vsakdanjem \xc5\xbeivljenju se je malo spremenilo in kmalu (449 pr. n. \xc5\xa1t.) je pri\xc5\xa1lo do druge secesije. Zgodovinarji na \xc5\xa1iroko pi\xc5\xa1ejo o vzrokih in poteku tega protesta, vendar niso vsi podatki sprejemljivi. Verjetna so poro\xc4\x8dila o zahtevi plebejcev, da se zapi\xc5\xa1ejo vsi obstoje\xc4\x8di zakoni, ki so se do takrat prena\xc5\xa1ali samo z ustnim izro\xc4\x8dilom in torej niso bili na vpogled narodu. V ta namen naj bi bila imenovana komisija desetih izvedencev, imenovana decemvirat (decem viri = deset mo\xc5\xbe). Prva skupina decemvirov je izdelala prvi rimski zakonik Lex Duodecim Tabularum, druga pa naj bi ga le malo izpopolnila in se po izteku mandata ne bi odpovedala visoki slu\xc5\xbebi, temve\xc4\x8d naj bi za\xc4\x8dela gospodariti po Rimu, najve\xc4\x8d v \xc5\xa1kodo plebejcev.  Glede na splo\xc5\xa1no organizacijo tedanjega Rima, sta bodisi zloraba oblasti s strani decemvirov kot tudi njihovo odprto nasprotovanje ni\xc5\xbejemu sloju prebivalstva, precej neverjetna. Vsekakor so zgodovinarji mnenja, da je tako vedenje povzro\xc4\x8dilo ogor\xc4\x8denje rimske vojske, tedaj na taboru v okolici Rima, ki je vkorakala v mesto in zasedla gri\xc4\x8d Aventin. Kmalu se je vojakom pridru\xc5\xbeil velik del plebejcev in to je bila druga secessio. Ko so na koncu decemviri popustili, je bilo spet vzpostavljeno stanje izpred njihovega nastopa. Uvedena je bila funkcija ljudskega tribuna, to je dr\xc5\xbeavnega sodnika za probleme plebejcev, ki je kmalu postala ena najvidnej\xc5\xa1ih institucij republike. Imenovana sta bila dva predstavnika ljudstva, ki sta izdala ve\xc4\x8d zakonov v prid plebejcev, vendar je bila izvedba teh zakonov zelo dolgovezna. Tako je na primer leta 420 bil odobren zakon, po katerem so se lahko tudi plebejci potegovali za slu\xc5\xbebo kvestorja, a prvi kvestorji iz vrst plebejcev so iz leta 409 pr. n. \xc5\xa1t. _NEWLINE_Niti plenitev Rima (390 pr. n. \xc5\xa1t.) niti vojne s sosedi, ki so ji sledile, niso prekinile socialnega trenja v republiki. Do premirja med strankama je pri\xc5\xa1lo z odobritvijo zakona Liciniae Sextiae, ki je med drugim predvideval mo\xc5\xbenost izvolitve plebejca za konzula (367 pr. n. \xc5\xa1t.). Po nekaj letih so plebejci dosegli, da je ta mo\xc5\xbenost postala zakonita dol\xc5\xbenost: na vodstvu dr\xc5\xbeave sta odslej bila dva konzula, en patricij in en plebejec. Nekateri moderni zgodovinarji menijo, da se pod tem zakonom skriva sporazum med patriciji in plebejci. Dogovor naj bi predvidel sodelovanje med aristokrati, ki so svoj polo\xc5\xbeaj dedovali \xc5\xa1e iz prvih \xc4\x8dasov republike, in plebejci rimskega porekla, ki so izvirali iz avtohtonih rimskih dr\xc5\xbeavljanov. Najve\xc4\x8djo korist so od sporazuma imeli dotedanji plebejci mesta Rima, ki so z njim dosegli enakopravnost s patriciji. Nastala je nova dru\xc5\xbebena komponenta obogatelih plebejcev, imenovana nobilitas. Vendar je ob koncu \xc4\x8detrtega stoletja pr. n. \xc5\xa1t. dr\xc5\xbeava \xc5\xbee bila naseljena z mno\xc5\xbeicami podjarmljenih ljudstev, ki so se seveda okoristili s tem zakonom, a so dejansko ostali su\xc5\xbenji in brezpravna mno\xc5\xbeica. _NEWLINE_Tretja secesija plebejcev je iz leta 287 pr. n. \xc5\xa1t., a vzroki niso \xc5\xa1e natan\xc4\x8dno raziskani. Verjetno je bil glavni vzrok nezadovoljstvo plebejcev ob porazdelitvi vojnega plena po samnitskih vojnah. Morda je vnela upor prav vrnitev vojakov na dolgo zapu\xc5\xa1\xc4\x8dene domove, kjer so jih \xc4\x8dakali neporavnani dolgovi, ki so se bili nakopi\xc4\x8dili med njihovo odsotnostjo. Nezadovoljni plebejci so se spet umaknili iz mesta. Vrnili so se samo po odobritvi zakona, ki je dolo\xc4\x8dal, da odlo\xc4\x8dbe (plebiscita) plebejskih skup\xc5\xa1\xc4\x8din obvezujejo vse dr\xc5\xbeavljane, torej tudi patricije. To je pomenilo prakti\xc4\x8dno enakopravnost._NEWLINE_Zgodovina ne poro\xc4\x8da o nadaljnjih socialnih trenjih v dr\xc5\xbeavi, ki bi se dala primerjati z dotedanjimi. \xc5\xa0e vedno so se nasprotovanja med strankama pojavljala, na primer nastop "popularjev" (populares) ob koncu drugega stoletja pr. n. \xc5\xa1t., vendar so to bile v glavnem samo politi\xc4\x8dne poteze brez oboro\xc5\xbeenih spopadov in ve\xc4\x8dkrat celo brez sodelovanja mno\xc5\xbeic sploh.\n_START_SECTION_\nPlebejci ali populus\n_START_PARAGRAPH_\nZanimiv je pomen besede populus, ki se je v teku stoletij spreminjal in se ve\xc4\x8dkrat pomotoma prekrival z definicijo plebejcev. V prvih \xc4\x8dasih, to je v kraljestvu, je beseda pomenila "prebivalstvo", torej dr\xc5\xbeava je bila sestavljena iz kralja in prebivalstva, ki se je delilo na patricije in plebejce. Tako pojmovanje besede populus se je nekoliko spremenilo z vzpostavitvijo republike. Republi\xc5\xa1ki moto "Senatus Populusque Romanus" pomeni "senat in rimsko prebivalstvo", kjer je razvidno, da gre za dve enoti, senat (patriciji) in rimsko prebivalstvo (populus romanus), brez upo\xc5\xa1tevanja ostalega prebivalstva v dr\xc5\xbeavi. Populus romanus (prebivalstvo mesta Rim), tudi gentes romanae (prvotna plemena Rima), v pojmovanju tedanje dr\xc5\xbeave ni imel ni\xc4\x8d skupnega z ostalim prebivalstvom. Zato je bilo normalno, da se je populus romanus (in ne ostali populus) v pozni republiki zdru\xc5\xbeil s patriciji v nobilitas. S tem je zapadla stoletna delitev na patricije in plebejce in nastalo je nasprotje med nobilitas in populus. Nobiles so bili prakti\xc4\x8dno potomci prvotnih prebivalcev mesta Rim, priseljenci so bili populus brez prilastka romanus, kakor vse ostalo ljudstvo v dr\xc5\xbeavi. Beseda se je od takrat uporabljala spet v prvotnem pomenu, se pravi prebivalstvo brez vodilnih oseb. Samo v zelo recentnih \xc4\x8dasih, to je z uvedbo demokracije, beseda populus in njene izpeljanke v raznih jezikih pomeni "narod", oziroma vse prebivalstvo brez izjeme na dolo\xc4\x8denem ozemlju in v dolo\xc4\x8deni dobi.'