b'\n_START_ARTICLE_\nUmetnost vojne\n_START_PARAGRAPH_\nUmetnost vojne (tradicionalno kitajsko \xe5\xad\xab\xe5\xad\x90\xe5\x85\xb5\xe6\xb3\x95, poenostavljeno kitajsko \xe5\xad\x99\xe5\xad\x90\xe5\x85\xb5\xe6\xb3\x95, dobesedno Sun Cujeva voja\xc5\xa1ka na\xc4\x8dela) je starodavna kitajska voja\xc5\xa1ka razprava, katere avtorstvo pripisujejo generalu Sun Cuju, nastalo pa naj bi konec obdobja pomladi in jeseni ali v za\xc4\x8detku obdobja vojskujo\xc4\x8dih se dr\xc5\xbeav, v 5. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. Besedilo sestavlja 13 poglavij, vsako je posve\xc4\x8deno svojemu vidiku vojskovanja. Splo\xc5\xa1no je prepoznano kot temeljno delo o voja\xc5\xa1ki strategiji in taktiki svojega \xc4\x8dasa. Velja tudi za najslavnej\xc5\xa1e in najvplivnej\xc5\xa1e delo\xc2\xa0\xc2\xbbsedmih voja\xc5\xa1kih klasik\xc2\xab\xc2\xa0stare Kitajske in zadnjih dva tiso\xc4\x8d let ostaja\xc2\xa0\xc2\xbbnajpomembnej\xc5\xa1a voja\xc5\xa1ka razprava v Aziji, kjer so jo celo navadni ljudje poznali po naslovu\xc2\xab. Tako na Vzhodu kot na Zahodu je vplivala na na\xc4\x8din vojskovanja, poslovanja, pravno strategijo in druga podro\xc4\x8dja \xc4\x8dlovekove dejavnosti._NEWLINE_Zahodno ob\xc4\x8dinstvo jo je prvi\xc4\x8d spoznalo leta 1772, ko jo je francoski jezuit Jean Joseph Marie Amiot prevedel v franco\xc5\xa1\xc4\x8dino. Za navdih so jo uporabljali mnogi razli\xc4\x8dni voditelji, kot so Mao Cetung, general Vo Nguyen Giap, baron Antoine-Henri Jomini, general Douglas MacArthur in voditelji Japonskega imperija.'