b'\n_START_ARTICLE_\nKubizem\n_START_PARAGRAPH_\nKubizem je umetni\xc5\xa1ka smer v sodobnem slikarstvu, za katero je zna\xc4\x8dilnost predstavljanje predmeta iz razli\xc4\x8dnih zornih kotov hkrati. Smer sta leta 1907 utemeljila Picasso in Braque. Vpliv kubizma se je v ostale dele sveta \xc5\xa1iril predvsem iz Francije.\n_START_SECTION_\nSinteti\xc4\x8dni kubizem\n_START_PARAGRAPH_\nBraquova slika vsebuje poleg drobcev tudi \xc5\xa1tevilke in \xc4\x8drke. Uvajanje tak\xc5\xa1nih znakov napoveduje logi\xc4\x8den razvoj v sinteti\xc4\x8dni kubizem, ki se je razcvetel v letih 1913 in 1914. Takrat je Picasso ustvaril prvi kola\xc5\xbe s sliko Tiho\xc5\xbeitje s pletenim sede\xc5\xbeem. V motiv tiho\xc5\xbeitja, upodobljenega v analiti\xc4\x8dni razdrobitvi, je vklju\xc4\x8dil kos povo\xc5\xa1\xc4\x8denega platna, potiskanega z motivom pletenja, in ovalno sliko obrobil z vrvjo. Tako se je rodil kola\xc5\xbe, ki je mo\xc4\x8dno zaznamoval umetnost 20. stoletja. Zaradi predmetov iz vsakdanje realnosti, naslikanih ali neposredno vzetih iz resni\xc4\x8dnosti (denimo nalepljeni odrezki \xc4\x8dasopisov ali na platno vstavljeni drobci predmetov), je slika postala nosilec nove sinteze. Tradicionalne meje umetnosti in umetnostnih zvrsti so prese\xc5\xbeene; grafika, slika in kip se lahko zlijejo v eno samo umetnino. Rase\xc5\xbenosti resni\xc4\x8dnega sveta lahko prepoznamo zaradi drobcev - odtr\xc5\xbekov, izsekov, fragmentov-, ki so za to resni\xc4\x8dnost zna\xc4\x8dilni. Sinteti\xc4\x8dni kubizem se z lepljenim papirjem in iluzionizmom naslikanih kola\xc5\xbeev ni le vrnil k barvi, marve\xc4\x8d je s \xc4\x8dlenjeno strukturo slikovne povr\xc5\xa1ine (in uvedbe najpogosteje vnaprej izdelanih kola\xc5\xbenih elementov) sliki povrnil vtis snovnosti in atmosfere._NEWLINE_Kubizmu so se zelo hitro pridru\xc5\xbeili tudi drugi pari\xc5\xa1ki umetniki, med njimi v Var\xc5\xa1avi rojeni Louis Marcoussis (1883\xe2\x80\x931941), Jean Metzingeer (1883\xe2\x80\x931957) in Albert Gleizes (1881\xe2\x80\x931953). Pomemben predstavnik sinteti\xc4\x8dnega kubizma je postal \xc5\xa0panec Juan Gris. Leta 1912 je skupina umetnikov, med njimi brata Duchamp in Roger de La Fresnaye, ustanovila Section d`Or._NEWLINE_Za marsikoga, na primer za Marcela Duchampa (1887\xe2\x80\x931968) ali Francisa Picabio (1879\xe2\x80\x931953), je bil kubizem le stopnica na umetni\xc5\xa1ki poti. Feernand Leger (1881\xe2\x80\x931955) je valjaste oblike uporabljal za razvijanje osebnega izraza. Robert Delaunay je v seriji Okna* sprejel tisti del kubizma, ki ga je zanimalo deljenje slikarskih\xc2\xa0\xc2\xbbobjektov\xc2\xab\xc2\xa0na kristalni\xc4\x8dne segmente. Tako razstavljene predmete je ovil v barve, ki spominjajo na pogled skozi prizmo: takrat se svetloba razdeli v spekter barv. To smer, ki jo je razvil skupaj z \xc5\xbeeno Sonio Terk (1890\xe2\x80\x931979), je poimenoval orfizem. Svetloba z zvenenjem barv in ritmom spominja na glasbo, kar je zajeto v samem imenu orfizem (po mitskem anti\xc4\x8dnem pevcu Orfeju), s katerim je to smer krstil Guillaume Apolinnaire po svoji po svoji pesni\xc5\xa1ki zbirki La Suite d`Orphee (Orfejeva suita). Kubizem se je iztekel ob koncu prve svetovne vojne, \xc4\x8deprav je vplival na \xc5\xa1tevilne raziskujo\xc4\x8de umetnike zlasti mlaj\xc5\xa1ega rodu tudi zunaj Francije. Leta 1918 sta Amedee Ozenfant in Charles Edouard Jeanneret, imenovan Le Corbusier, objavila puristi\xc4\x8dni manifest z naslovom Po kubizmu. Zahtevala sta vrnitev k arhitektonski preprostosti in povzdignila v simbol stroj. Toda purizem je bil le kratka epizoda v zgodovini umetnosti.'