b'\n_START_ARTICLE_\nDiolkos\n_START_PARAGRAPH_\nDiolkos (\xce\x94\xce\xaf\xce\xbf\xce\xbb\xce\xba\xce\xbf\xcf\x82, iz gr\xc5\xa1kega \xce\xb4\xce\xb9\xce\xac, dia "\xc4\x8dez" in \xe1\xbd\x81\xce\xbb\xce\xba\xcf\x8c\xcf\x82, holkos "prevozni stroj" ) je bil tlakovana prevozna pot blizu Korinta v Anti\xc4\x8dni Gr\xc4\x8diji, ki je omogo\xc4\x8dila ladjam prevoz po kopnem \xc4\x8dez Korintsko o\xc5\xbeino. Zaradi bli\xc5\xbenjice starodavnim plovilom ni bilo treba pluti po dolgi in nevarni poti okrog polotoka Peloponez. Fraza "hiter kot Korint\xc4\x8dan", ki jo je napisal dramatik Aristofanes, ka\xc5\xbee, da je bila prevozna pot skupno znanje in si je pridobila sloves hitrosti. _NEWLINE_Glavna naloga diolkosa je bil prenos blaga, \xc4\x8deprav je v vojnih \xc4\x8dasih postala tudi prednostna pot za pospe\xc5\xa1itev pomorskih akcij. 6 do 8,5 km dolga pot je imela vlogo \xc5\xbeeleznice in je delovala v obdobju med okoli 600 pr. n. \xc5\xa1t. do sredine 1. st. n. \xc5\xa1t.  Zdru\xc5\xbeil je dve na\xc4\x8deli, \xc5\xbeeleznico in kopenski prevoz ladij, kar je ostalo edinstveno v antiki.\n_START_SECTION_\nVloga\n_START_PARAGRAPH_\nDiolkos je prihranil ladjam, ki so plule iz Jonskega do Egejskega morja, nevarno morsko pot okrog Peloponeza, katerega trije rti so sloveli po neurjih, zlasti rt Matapan in rt Malea. Nasprotno sta imela Korintski in Saronski zaliv razmeroma mirno vodo. Poleg tega je kopna pot \xc4\x8dez o\xc5\xbeino, na najo\xc5\xbejem delu je \xc5\xa1iroka 6,4 km, zagotovila ladjam, ki so plule na obale Jonske Gr\xc4\x8dije in z njih, veliko kraj\xc5\xa1o pot do Aten.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nAnti\xc4\x8dna literatura nima podatka o \xc4\x8dasu gradnje diolkosa. Za Tukidida (460-395 pr. n. \xc5\xa1t.) je bil nekaj starega. Izkopani napisi in lon\xc4\x8denina na najdi\xc5\xa1\xc4\x8du navajajo datum gradnje ob koncu 7. ali v za\xc4\x8detku 6. stoletja pr. n. \xc5\xa1t., to je pribli\xc5\xbeno v \xc4\x8dasu, ko je bil Periander tiran v Korintu. Diolkos je opravljal svojo nalogo vsaj do sredine 1. stoletja n. \xc5\xa1t., po njem pa ni ve\xc4\x8d pisnih podatkov. Morebiti je prevozno pot opustil Neron po neuspelih delih na prekopu leta 67 n. \xc5\xa1t. Precej pozneje, v poznem 9. stoletju, so preva\xc5\xbeali vojne ladje po vsej o\xc5\xbeini. Domnevajo, da so okoli leta 1150 uporabljali \xc5\xa1e druge poti.\n_START_SECTION_\nVloga pri vojskovanju\n_START_PARAGRAPH_\nDiolkos je igral pomembno vlogo pri starem pomorskem bojevanju. Gr\xc5\xa1ki zgodovinarji v 5. do 1. st. pr. n. \xc5\xa1t. ve\xc4\x8dkrat pi\xc5\xa1ejo, kako so bojne ladje vlekli \xc4\x8dez o\xc5\xbeino, da bi pospe\xc5\xa1ili pomorske akcije.  Leta 428 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem so \xc5\xa0partanci na\xc4\x8drtovali prevoz svojih vojnih ladij po diolkosu v Saronski zaliv, da bi ogrozili Atene , nato pa v pelopone\xc5\xa1ki vojni, leta 411 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, eskadriljo hitro prenesli za operacije v Iosu.  Leta 220 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem je Demetrij Hvarski floto pribli\xc5\xbeno petdesetih plovil vlekel \xc4\x8dez o\xc5\xbeino do Korintskega zaliva.  Tri leta pozneje je makedonska flota 38 plovil, ki jo je poslal Filip V., pre\xc5\xa1la diolkos, medtem ko so ve\xc4\x8dje bojne ladje plule okoli rta Malea.  Po njegovi zmagi pri Akciju leta 31 pr. n. \xc5\xa1t. je Oktavijan napredoval tako hitro, kot je mogo\xc4\x8de proti Marku Antoniju z ukazom, da del njegovih 260 liburnij prenese \xc4\x8dez o\xc5\xbeino.  Leta 868 je bizantinski admiral Niketas Orifas celotno floto 100 dromonov vlekel \xc4\x8dez o\xc5\xbeino v hitri operaciji , vendar se je to po vsej verjetnosti dogajalo druga\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nVloga pri trgovanju\n_START_PARAGRAPH_\nKljub pogostim omembam diolkosa v zvezi z voja\xc5\xa1kimi operacijami sodobni znanstveniki predpostavljajo, da je bil glavni namen vozne poti prevoz tovora, \xc4\x8de upo\xc5\xa1tevamo, da se bojne ladje ne preva\xc5\xbeajo zelo pogosto, anti\xc4\x8dno zgodovinopisje pa je vedno bolj zanimala vojna kot trgovina. Komentarji Plinija starej\xc5\xa1ega in Strabona so opisovali diolkos v miru, kar je pomenilo, da so pot uporabljali za trgovinske namene. So\xc4\x8dasno z vzponom monumentalne arhitekture v Gr\xc4\x8diji je bila gradnja diolkosa morda sprva namenjena predvsem prevozu te\xc5\xbekega blaga, kot so marmor, monoliti in les, med zahodom in vzhodom. Ni znano, koliko cestnine je Korint lahko dobil zaradi te poti na svojem ozemlju, vendar je bila pot uporabljana in vzdr\xc5\xbeevana \xc5\xa1e dolgo po dograditvi, kar pomeni, da je ostala privla\xc4\x8dna mo\xc5\xbenost za trgovske ladje za potovanje okoli rta Malea v ve\xc4\x8djem obdobju antike.\n_START_SECTION_\nPotek\n_START_PARAGRAPH_\nDiolkos je potekal \xc4\x8dez najo\xc5\xbeji del o\xc5\xbeine, kjer je trasa sledila lokalni topografiji v ovinkasti smeri in se izogibala strmej\xc5\xa1im naklonom. Pot je pre\xc4\x8dkala o\xc5\xbeino na grebenu na pribli\xc5\xbeno 79 m vi\xc5\xa1ine s povpre\xc4\x8dnim naklonom 1\xc2\xa0: 70, medtem ko so bili posamezni vzponi tudi do 6\xc2\xa0%. Njena skupna dol\xc5\xbeina je bila na 6,7,8 ali 8,5 km, odvisno od \xc5\xa1tevila domnevnih ovinkov. Skupno je bilo arheolo\xc5\xa1ko odkritih 1100 m, predvsem na zahodnem koncu v bli\xc5\xbeini Korintskega zaliva. Znana sta za\xc4\x8detek poti s privezom ju\xc5\xbeno od novej\xc5\xa1ega prekopa in potek vzporedno z njim na nekaj sto metrov oddaljenosti, nato pa se preklopi na severno stran, kjer poteka v rahlem ovinku na podobni razdalji vzdol\xc5\xbe prekopa. Od tu naprej sledi v ravni \xc4\x8drti poteku sodobnega prekopa ali se obrne na jug v \xc5\xa1irokem loku. Pot se kon\xc4\x8da v Saronskem zalivu v vasi Schoinos, sodobna Kalamaki, ki jo Strabon opisuje kot vozno pot vzhodnega terminala. Odseke diolkosa so uni\xc4\x8dili v 19. stoletju ob gradnji Korintskega prekopa in drugih sodobnih naprav.\n_START_SECTION_\nPot in promet\n_START_PARAGRAPH_\nDiolkos je bila s trdim apnencem tlakovana pot, v katero so bili vrezani vzporedni \xc5\xbelebovi, ki so bili narazen pribli\xc5\xbeno 1,60 m. Pot je bila 3,4 do 6 metrov \xc5\xa1iroka. Ker samo nekaj virov govori o tem, kako so ladje vlekli po poti, so na podlagi arheolo\xc5\xa1kih dognanj rekonstruirali, kako je potekal promet. Imeli so neke vrste vozilo s kolesi. Vsako ladjo in tovor so vlekli na lo\xc4\x8denih nosilcih ali pa so prenesli samo tovor in ga nalo\xc5\xbeili na drugo ladjo na drugi strani o\xc5\xbeine. Tehni\xc4\x8dna analiza je pokazala, da, \xc4\x8deprav te\xc5\xbeko, je bil prevoz trireme (25 t, 35 metrov dolge, 5 metrov gredi) tehni\xc4\x8dno izvedljiv. Domnevajo, da so bila plovila obi\xc4\x8dajno manj\xc5\xa1i \xc4\x8dolni namesto ladij. Da bi se izognili po\xc5\xa1kodbam kobilice med prevozom, so morali uporabljati hypozomata - debele vrvi, name\xc5\xa1\xc4\x8dene od premca do krme, za zmanj\xc5\xa1anje pove\xc5\xa1anja in upogiba trupa. Ladjo in tovor so verjetno vlekli mo\xc5\xa1ki in \xc5\xbeivali z vrvmi in morda tudi z vitli._NEWLINE_Znanstvenik Tolley je ocenil delovno silo, potrebno za vleko plovila \xc4\x8dez greben o\xc5\xbeine. Ob domnevi, da je trirema, prepojena z vodo, tehtala 38 ton, vklju\xc4\x8dno z vozi\xc4\x8dkom, in da \xc4\x8dlovek zmore silo 300 N v dalj\xc5\xa1em \xc4\x8dasovnem obdobju, je vle\xc4\x8dna skupina, odvisno od strmine in povr\xc5\xa1ine vozi\xc5\xa1\xc4\x8da, morala imeti med 112 in 142 ljudi, skupaj 33 do 42 kN oziroma okoli 3,8 ton te\xc5\xbee. Za premik vozi\xc4\x8dka do potovalne hitrosti je bilo potrebnih ve\xc4\x8d kot 180 mo\xc5\xa1kih. \xc4\x8ce je bila hitrost 2 km na uro, so za 6 kilometrov od morja do morja potrebovali tri ure.  Ob domnevi, da sta obremenitev in kotalno trenje manj\xc5\xa1a, bi bila najve\xc4\x8dja vle\xc4\x8dna sila 27 kN, kar bi pomenilo nekoliko manj\xc5\xa1o vle\xc4\x8dno posadko. Uporabo volov je Tolley ovrgel na podlagi njihove sorazmerno zmanj\xc5\xa1ane vle\xc4\x8dne sposobnosti. Kakor koli, energija, potrebna za prevoz po diolkosu, je bila precej\xc5\xa1nja.\n_START_SECTION_\nStara \xc5\xbeeleznica\n_START_PARAGRAPH_\nBritanski zgodovinar znanosti M. J. T. Lewis je diolkos predstavljal kot \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ko progo, v osnovnem pomenu pripravljeno progo, ki je vodila vozila tako, da niso mogla zapustiti poti. Dolga je bila med 6 in 8,5 km. Redno in pogosto je delovala vsaj 650 let in za pla\xc4\x8dilo jo je lahko uporabljal vsak. Bila je nekak\xc5\xa1na javna \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ka proga, zasnova, ki se je po mnenju Lewisa za\xc4\x8dela uporabljati spet \xc5\xa1ele okrog leta 1800. Tudi njena povpre\xc4\x8dna \xc5\xa1irina okrog 160 cm je podobna sodobnim standardom._NEWLINE_Izkopani ostanki pa lahko dajo druga\xc4\x8dno sliko. Medtem ko se strinjajo, da so utori v vzhodnem delu namerno vrezani v kamnite plo\xc5\xa1\xc4\x8de za usmerjanje koles vozi\xc4\x8dka, tiste na zahodnem odseku pa nekateri razlagajo kot posledico obrabe. Po drugi strani pa je lahko ozna\xc4\x8dena uslo\xc4\x8denost tega cestnega odseka namerno obrnjena. Na splo\xc5\xa1no je razli\xc4\x8dne oblike utorov mogo\xc4\x8de razlo\xc5\xbeiti tudi z dolgim obdobjem delovanja diolkosa in so spremembe in popravila bistveno vplivali na videz vozne poti.\n_START_SECTION_\nSodobno raziskovanje\n_START_PARAGRAPH_\nGlavni in\xc5\xbeenir Korintskega prekopa B\xc3\xa9la Gerster je izvedel obse\xc5\xbeno raziskavo o topografiji o\xc5\xbeine, vendar diolkosa niso odkrili. Ostanke vozne poti za ladje je najprej opredelil nem\xc5\xa1ki arheolog Habbo Gerhard Lolling leta 1883, kot izhaja iz Baedekerja. Leta 1913 je J. G. Frazer poro\xc4\x8dal v svojem komentarju Pausanias o sledovih starodavne vozne poti \xc4\x8dez o\xc5\xbeino, medtem ko je Harold North Fowler leta 1932 odkril del zahodnega pomola._NEWLINE_Sistemati\xc4\x8dna izkopavanja je kon\xc4\x8dno opravil gr\xc5\xa1ki arheolog Nikolaos Verdelis med letoma 1956 in 1962  in ta so razkrila skoraj neprekinjen odsek, dolg 800 m, in sledljivost pribli\xc5\xbeno 1100 m. \xc4\x8ceprav Verdelisovo poro\xc4\x8dilo o izkopavanju \xc5\xa1e naprej zagotavlja osnovo za sodobne razlage, je njegova prezgodnja smrt prepre\xc4\x8dila popolno objavo. Tako ostaja veliko nere\xc5\xa1enih vpra\xc5\xa1anj v zvezi z natan\xc4\x8dno naravo strukture. Dodatne preiskave na kraju samem, ki naj bi dopolnjevale Verdelisovo delo, sta pozneje objavila Georges Raepsaet in Walter Werner._NEWLINE_Danes je erozija gibanja ladij na bli\xc5\xbenjem prekopu povzro\xc4\x8dila precej\xc5\xa1nje okvare in diolkos je v slabem stanju, \xc5\xa1e posebej na svojem izkopanem zahodnem koncu. Kritiki, ki krivijo gr\xc5\xa1ko ministrstvo za kulturo za nadaljnjo neaktivnost, so spro\xc5\xbeili peticijo za ohranitev in obnovo registriranega arheolo\xc5\xa1kega najdi\xc5\xa1\xc4\x8da.\n_START_SECTION_\nDruge ladijske poti\n_START_PARAGRAPH_\nPoleg Diolkosa v Korintu pi\xc4\x8dli literarni dokazi govorijo \xc5\xa1e o dveh poteh za prevoz ladij s tem imenom v antiki, obe v rimskem Egiptu: zdravnik Oribazij  (c 320-400 n. \xc5\xa1t.) prikazuje dva odlomka iz 1. stoletja na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja Ksenokrata, v katerem je mimogrede opisal diolkos v bli\xc5\xbeini pristani\xc5\xa1\xc4\x8da Aleksandrija, ki je morda bil na ju\xc5\xbeni konici otoka Faros. \xc5\xa0e en diolkos omenja Ptolemaj (90-168 n. \xc5\xa1t.) v svoji knjigi o geografiji (IV, 5, 10), kot je povezovanje la\xc5\xbenega ustja delno zamuljenega Nila s Sredozemskim morjem. Niti Ksenokrat niti Ptolemej ne navajata nobenih podrobnosti o teh voznih poteh.'