b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xa0tefan V. Ogrski\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo (1239\xe2\x80\x931245)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tefan je bil osmi otrok in prvi sin kralja B\xc3\xa9le IV. in njegove \xc5\xbeene Marije, h\xc4\x8derke nikejskega cesarja Teodorja I. Laskarisa. Rojen je bil leta 1239 in kr\xc5\xa1\xc4\x8den 18. oktobra istega leta. Ime je dobil po svetem \xc5\xa0tefanu, prvem ogrskem kralju. _NEWLINE_B\xc3\xa9la in njegova dru\xc5\xbeina so po uni\xc4\x8denju njegove vojske v bitki z Mongoli pri Mohiju 11. aprila 1241 pobegnili v Zagreb. Ko so Mongoli februarja 1242 pre\xc4\x8dili zamrznjeno Donavo, je kraljeva dru\xc5\xbeina pobegnila v dobro utrjeno dalmatinsko mesto Trogir. Na Mad\xc5\xbearsko se je vrnila po nepri\xc4\x8dakovanem umiku Mongolov marca 1242.\n_START_SECTION_\nVojvoda Slavonije (1245-1257)\n_START_PARAGRAPH_\nKraljeva listina iz leta 1246 omenja \xc5\xa0tefana kot "kralja in vojvodo Slavonije". Zdi se, da je bil \xc5\xa0tefan leto pred tem kronan za mladega kralja in dobil v posest ozemlje med Dravo in Jadranskim morjem. Province Hrva\xc5\xa1ko, Dalmacijo in Slavonijo so v imenu sedemletnega kralja upravljali guvernerji, znani kot bani. V pismu, naslovljenem na pape\xc5\xbea Inocenca IV. v poznih 1240. letih, kralj B\xc3\xa9la IV. pi\xc5\xa1e, da sta "v imenu kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva sina poro\xc4\x8dila s kumanskim dekletom". Nevesta Elizabeta je bila h\xc4\x8derka kumanskega poglavarja, ki ga je B\xc3\xa9la povabil, naj se naseli na ravnini ob reki Tisi. Elizabeta je bila kr\xc5\xa1\xc4\x8dena, deset kumanskih poglavarjev, prisotnih na slovesnosti, pa je po svojih starih obi\xc4\x8dajih priseglo nad z me\xc4\x8dem presekanim psom.\n_START_SECTION_\nVojvoda Transilvanije in \xc5\xa0tejerske (1257-1260)\n_START_PARAGRAPH_\nKo je \xc5\xa0tefan leta 1257 postal polnoleten, ga je o\xc4\x8de imenoval za vojvodo Transilvanije. Njegova vladavina v Transilvaniji je bila kratko\xc5\xbeiva, ker ga je o\xc4\x8de leta 1258 premestil na \xc5\xa0tajersko. \xc5\xa0tajersko je k Ogrski priklju\xc4\x8dil leta 1254. Lokalno plemstvo se je temu uprlo in pred \xc5\xa0tefanovim imenovanjem izgnala B\xc3\xa9lovega guvernerja \xc5\xa0tefana  Gutkeleda. \xc5\xa0tefan in B\xc3\xa9la sta napadla \xc5\xa0tajersko in  obrzdala upornike. \xc5\xa0tefan je po zmagi od o\xc4\x8deta dobil \xc5\xa1e sosednji pokrajini \xc5\xbdelezno \xc5\xbeupanijo in Zalo. Spomladi 1259 se je \xc5\xa0tefan odpravil na roparski pohod na Koro\xc5\xa1ko, da bi se ma\xc5\xa1\xc4\x8deval vojvodi Ulriku III. Spanheimu za podporo \xc5\xa1tajerskim upornikom. _NEWLINE_\xc5\xa0tefan na \xc5\xa0tajerskem ni bil priljubljen. Lokalno plemstvo se je s pomo\xc4\x8djo \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja Otokarja II. ponovno uprlo. \xc5\xa0tefanu je ostal samo Ptuj z okolico. 5. junija 1260 je pre\xc4\x8dil Moravo in napadel Otokarjevo kraljestvo. Njegova vojska, sestavljena iz Sekelov, Vlahov in Kumanov, je uni\xc4\x8dila avstrijsko vojsko, v odlo\xc4\x8dilni bitki pri Kressenbrunnu 12. julija pa je bila pora\xc5\xbeena, predvsem zato, ker je glavnina pod  B\xc3\xa9lovim poveljstvom prepozno pri\xc5\xa1la na boji\xc5\xa1\xc4\x8de. \xc5\xa0tefan, ki je poveljeval predhodnici, je komaj pobegnil z boji\xc5\xa1\xc4\x8da. Spor med Ogrsko in \xc4\x8ce\xc5\xa1ko se je kon\xc4\x8dal s podpisom Dunajskega mirovnega sporazuma 31. marca 1261. B\xc3\xa9la IV. je moral Otokarju II. prepustiti \xc5\xa0tajersko.\n_START_SECTION_\nSpori in dr\xc5\xbeavljanska vojna (1260-1270)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tefan se je 20. avgusta 1260 vrnil v Transilvanijo. Naslednje leto sta z o\xc4\x8detom napadla Bolgarijo in osvojila Vidin. O\xc4\x8de se je nato vrnil na Ogrsko, \xc5\xa0tefan pa je nadaljeval pohod. Oblegal je Lom na Donavi in med  zasledovanjem carja Konstantina Tiha prodrl vse do Velikega Trnovega. Carju je uspelo izogniti se vsem spopadom in \xc5\xa0tefan se je konec leta umaknil iz Bolgarije._NEWLINE_\xc5\xa0tefanovi odnosi z o\xc4\x8detom so se na za\xc4\x8detku 1260. let poslab\xc5\xa1ali. Iz njegovih listin je razviden strah, da ga bo o\xc4\x8de razdedinil in izgnal. Nekaj neimenovanih baronov je obto\xc5\xbeil, da proti njemu \xc5\xa1\xc4\x8duvajo o\xc4\x8deta. Listine po drugi strani razkrivajo, da je od o\xc4\x8deta dobil posesti v Biharju, Szatm\xc3\xa1ru, Ugocsi in drugje, ki so bile izven Transilvanije._NEWLINE_Po nekaj spopadih med o\xc4\x8detovimi in sinovimi prista\xc5\xa1i sta posku\xc5\xa1ala spore zgladiti nad\xc5\xa1kofa Filip Estergomski in Smaragd Kalo\xc5\xa1ki. Po sporazumu, sklenjenem v Pressburgu okoli 25. novembra, sta B\xc3\xa9la IV. in \xc5\xa0tefan razdelila kraljestvo. \xc5\xa0tefan je dobil ozemlje vzhodno od Donave. Ob potrditvi sporazuma 5. decembra je \xc5\xa0tefan obljubil, da ne bo napadel Slavonije, ki je pripadla njegovemu mlaj\xc5\xa1emu bratu. Na sporazumu se je podpisal z "mlaj\xc5\xa1i kralj, vojvoda Transilvanije in vladar Kumanov"._NEWLINE_Ko je v drugi polovici leta 1263 bizantinska vojska zasedla njegove posesti ju\xc5\xbeno od Vidina, je despot Jakob Svetoslav prosil za pomo\xc4\x8d \xc5\xa0tefana V. \xc5\xa0tefan mu je poslal okrepitve pod poveljstvom transilvanskega vojvode Ladislava II. Kana, ki je uni\xc4\x8dil Bizantince in jih pregnal iz Bolgarije. \xc5\xa0tefan je Vidin podelil Jakobu Svetoslavu, ki je sprejel njegovo suverenost._NEWLINE_Sprava med \xc5\xa0tefanom in o\xc4\x8detom je bila kratkotrajna. \xc5\xa0tefan je zasegel posesti svoje matere in sestre Ane, ki so bile na njegovem ozemlju, zato je B\xc3\xa9lova vojska pod Aninim poveljstvom po 1. avgustu 1264 pre\xc4\x8dila Donavo, oblegala in osvojila S\xc3\xa1rospatak in ujela \xc5\xa0tefanovo \xc5\xbeeno in otroke. Vojvoda Ladislav Kan se je obrnil proti \xc5\xa0tefanu in povedel svojo vojsko Kumanov v Transilvanijo. \xc5\xa0tefan je v trdnjavi Deva uni\xc4\x8dil njegovo vojsko. B\xc3\xa9la je proti njemu poslal novo vojsko pod poveljstvom kraljevega sodnika Lovrenca, ki je \xc5\xa0tefana prisilila k umiku v Feketehalom (zdaj Codlea, Romunija). Lovrenc je za\xc4\x8del oblegati trdnjavo, vendar so \xc5\xa0tefana njegovi prista\xc5\xa1i uspeli osvoboditi. Po osvoboditvi je spro\xc5\xbeil protiofenzivo in prisilil o\xc4\x8detovo vojsko k umiku. Odlo\xc4\x8dilno zmago proti o\xc4\x8detu je dosegel v bitki pri  Isaszegu marca 1265. V sporu so ponovno posredovali \xc5\xa1kofi in dosegli priznanje delitve dr\xc5\xbeave iz leta 1262. Kralja sta 23. marca 1266 na Zaj\xc4\x8djem otoku (zdaj Margaretin otok v Budimpe\xc5\xa1ti) podpisala mirovni sporazum._NEWLINE_Med ogrsko dr\xc5\xbeavljansko vojno se je \xc5\xa0tefanov vazal, despot Jakob Svetoslav, uklonil bolgarskemu carju Konstantinu Tihu. \xc5\xa0tefan je poleti 1266 napadel Bolgarijo, osvojil Viden, Pleven in druge trdnjave in v petih bitkah premagal Bolgare. Jakob Svetoslav je ponovno priznal \xc5\xa0tefanovo suverenost in dobil oblast v Vidinu. \xc5\xa0tefan se je od takrat v svojih listinah naslavljal s "kralj Bolgarije"._NEWLINE_B\xc3\xa9la in \xc5\xa0tefan sta leta 1267 skupaj potrdila svobo\xc5\xa1\xc4\x8dine "kraljevih slu\xc5\xbeabnikov", ki so se preimenovali v "plemstvo". \xc5\xa0tefanov mednarodni polo\xc5\xbeaj sta utrdili poroki njegovega sina Ladislava z Elizabeto, h\xc4\x8derko sicilskega kralja Karla I. An\xc5\xbeujskega, in Karlovega sina  Karla s \xc5\xa0tefanovo h\xc4\x8derko Marijo leta 1269. _NEWLINE_Zaupanje med B\xc3\xa9lo in \xc5\xa0tefanom se ni nikoli obnovilo. Stari kralj je na smrtni postelji zaprosil \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja Otokarja II., naj po njegovi smrti da zavetje h\xc4\x8derki Ani in njenim prista\xc5\xa1em.\n_START_SECTION_\nKralj (1270-1272)\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xa9la IV. je umrl 3. maja 1270. H\xc4\x8derka Ana je zasegla dr\xc5\xbeavno blagajno in pobegnila na \xc4\x8ce\xc5\xa1ko. Spremljali so jo B\xc3\xa9lovi najbli\xc5\xbeji svetovalci Henrik K\xc5\x91szegi, Nikolaj Geregye in Lovrenc Aba, ki so gradove Kiseg, Bernstein in druge na zahodni meji predali Otokarju II. Nikolaj Hah\xc3\xb3t ni zapustil Ogrske, ampak je v svoji trdnjavi P\xc3\xb6l\xc3\xb6ske zbral \xc5\xa1tajerske vojake in plenil po bli\xc5\xbenjih vaseh. \xc5\xa0tefan je na najvi\xc5\xa1je dr\xc5\xbeavne polo\xc5\xbeaje postavil sebi zveste funkcionarje._NEWLINE_Poljski letopisec  Jan D\xc5\x82ugosz pi\xc5\xa1e, da je \xc5\xa0tefan konec avgusta od\xc5\xa1el na romanje na grob svetega Stanislava v Krakov in obiskal svojega svaka, krakovskega vojvodo Boleslava V. Pjasta. Vladarja sta obnovila "staro zavezni\xc5\xa1tvo med Ogrsko in Poljsko" in v besedilo vnesla, da imata "skupne prijatelje in skupne sovra\xc5\xbenike". V okolici sedanje Bratislave se je sestal tudi z Otokarjem II., s katerim sta sklenila samo premirje. _NEWLINE_21. decembra 1270 je od\xc5\xa1el na roparski pohod v Avstrijo. _NEWLINE_Otokar je aprila 1271 napadel pokrajine severno od Donave in osvojil ve\xc4\x8d trdnjav, med njimi Dev\xc3\xadn, Bratislavo in Trnavo. \xc5\xa0tefana je premagal v Bratislavi (9. maj) in Trnavi (15. maj), v odlo\xc4\x8dilni bitki ob reki R\xc3\xa1bca 2. julija pa je zmagal \xc5\xa0tefan. Be\xc5\xbee\xc4\x8do Otokarjevo vojsko je zasledoval do Dunaja. Predstavniki obeh vladarjev so 2. julija 1270 sklenili Bratislavski mirovni sporazum, v katerem se je \xc5\xa0tefan obvezal, da ne bo pomagal Otokarjevim nasprotnikom na Koro\xc5\xa1kem. V zameno so mu Otokar in njegovi zavezniki  vrnili prisvojene gradove na Ogrskem. Ogri so kmalu zatem ponovno osvojili tudi izgubljene trdnjave Dev\xc3\xadn, Bratislava in Trnava na svoji zahodni meji._NEWLINE_Po \xc5\xbdivljenju \xc5\xa0tefanove kanonizirane sestre Margarete, umrle 18. januarja 1270, je \xc5\xa0tefan prisostvoval prvemu njej pripisanemu \xc4\x8dude\xc5\xbeu, ki se je zgodil na prvo obletnico njene smrti. Njeno kanonizacijo pri Svetem sede\xc5\xbeu je leta 1271 spro\xc5\xbeil prav \xc5\xa0tefan. Isto leto je podelil mestne privilegije me\xc5\xa1\xc4\x8danom Gy\xc5\x91ra in potrdil svobo\xc5\xa1\xc4\x8dine sa\xc5\xa1kim "gostom" v okolici sedanjega Spi\xc5\xa1a v vzhodni Slova\xc5\xa1ki, kar je pripomoglo k razvoju njihove avtonomne skupnosti. Razen tega je za\xc5\xa1\xc4\x8ditil pravice esztergomskega nad\xc5\xa1kofa pred cerkvenim plemstvom, ki se je posku\xc5\xa1alo otresti svojih obveznosti._NEWLINE_Ban Joahim Gutkeled je poleti 1272 ugrabil \xc5\xa0tefanovea desetletnega sina in naslednika Ladislava in ga zaprl v grad Koprivnica. \xc5\xa0tefan je oblegal trdnjavo, vendar je ni mogel osvojiti. Kmalu zatem je zbolel in 6. avgusta 1272 umrl. Pokopali so ga ob njegovi sestri Margareti v samostanu Bla\xc5\xbeene device na Zaj\xc4\x8djem otoku na Donavi.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nPo pisanju zgodovinarja Gyule  Krist\xc3\xb3ja je bila \xc5\xa0tefanova \xc5\xbeena Elizabeta rojena okoli leta 1239. Listina njenega tasta B\xc3\xa9le IV. omenja nekega Sejhana, njenega rojaka in kumanskega  poglavarja, ki je bil morda njen o\xc4\x8de. Njun prvi otrok, h\xc4\x8derka Katarina, je bila rojena okoli leta 1256. Okoli leta 1268 so jo poro\xc4\x8dili s \xc5\xa0tefanom Dragutinom, najstarej\xc5\xa1im sinom srbskega kralja \xc5\xa0tefana Uro\xc5\xa1a I._NEWLINE_Sestro Marijo, rojeno okoli leta 1257, so leta 1270 poro\xc4\x8dili z bodo\xc4\x8dim neapeljskim kraljem Karlom II. Njun sin Karel Robert je v prvem desetletju 14. stoletja postal ogrski kralj._NEWLINE_Tretja, neimenovana, h\xc4\x8derka je bila poro\xc4\x8dena z despotom Jakobom Svetoslavom. _NEWLINE_Tretja (ali \xc4\x8detrta) h\xc4\x8derka Elizabeta, rojena okoli leta 1260, je postala dominikanska nuna v samostanu Bla\xc5\xbeene device na Zaj\xc4\x8djem otoku na Donavi. Leta 1277 je bila imenovana za predstojnico, vendar jo je brat Ladislav ugrabil in leta 1288 poro\xc4\x8dil s \xc4\x8de\xc5\xa1kim baronom Zavisom Falkensteinskim. _NEWLINE_Najmlaj\xc5\xa1a h\xc4\x8derka Ana je bila rojena okoli leta 1260. Poro\xc4\x8dena je bila z Andronikom Paleologom, sinom bizantinskega cesarja Mihaela VIII. _NEWLINE_\xc5\xa0tefanov prvi sin Ladislav je bil rojen leta 1262. Leta 1272 je kot Ladislav IV. nasledil svojega o\xc4\x8deta._NEWLINE_\xc5\xa0tefanov najmlaj\xc5\xa1i otrok, sin Andrej, je bil rojen leta 1268 in pri desetih letih umrl.'