b'\n_START_ARTICLE_\nMagistrat\n_START_SECTION_\nIzvr\xc5\xa1ilni  magistrati Rimskega kraljestva\n_START_PARAGRAPH_\nIzvr\xc5\xa1ilni  magistrati Rimskega kraljestva so bili voljeni funkcionarji anti\xc4\x8dnega Rimskega kraljestva. Najvi\xc5\xa1ji je magistrat bil rimski kralj, ki je bil nosilec izvr\xc5\xa1ilne oblasti, zakonodajalec, vrhovni  sodnik, glavni  sve\xc4\x8denik in vrhovni komandant vojske. Pooblastila, ki jih je dobil z izvolitvijo, so temeljila na pravu in zakonskih precedensih, v praksi pa pri svojem vladanju ni imel nobenih omejitev. Ko je izbruhnila vojna, je bil edini poobla\xc5\xa1\xc4\x8den za organizacijo in zbiranje vojske, izbiranje njenih poveljnikov in izvajanje voja\xc5\xa1kih operacij po lastni presoji. Nadziral je tudi vse dr\xc5\xbeavno premo\xc5\xbeenje, imel izklju\xc4\x8dno pravico za delitev zemlje in vojnega plena, bil glavni predstavnik Rima v stikih z bogovi in voditelji drugih skupnosti in je lahko enostransko razglasil kakr\xc5\xa1enkoli nov zakon. Svoje odloke je v\xc4\x8dasih predlo\xc5\xbeil v odobritev ljudski skup\xc5\xa1\xc4\x8dini ali senatu, vendar zavrnitev ni prepre\xc4\x8dila njihove uveljavitve. Kralj je sam izbiral svoje pomo\xc4\x8dnike in jim po lastni presoji podeljeval pooblastila. Kadar je zapustil mesto, ga je nadome\xc5\xa1\xc4\x8dal mestni prefekt. Imel je dva glavna svetovalca \xe2\x80\x93 kvestorja, v kriti\xc4\x8dnih obdobjih pa tudi ve\xc4\x8d. Med vojno je v\xc4\x8dasih poveljeval samo pehoti in konjenico prepustil poveljniku svoje telesne stra\xc5\xbee (tribunus celerum).  Lahko je enostransko napovedal vojno, vendar je zanjo obi\xc4\x8dajno zahteval potrditev v ljudski skup\xc5\xa1\xc4\x8dini.  _NEWLINE_Obdobje med smrtjo kralja in izvolitvijo novega se je imenovalo medvladje (interregnum).  V tem obdobju je senat enega od senatorjev izvolil za za\xc4\x8dasnega kralja (interrex), ki je bil zadol\xc5\xbeen, da organizira volitve novega kralja. Ko je za\xc4\x8dasni kralj na\xc5\xa1el primernega kandidata, ga je predlo\xc5\xbeil senatu v prvo odobritev. \xc4\x8ce je senat njegovo kandidaturo odobril, so opravili formalne volitve v ljudski skup\xc5\xa1\xc4\x8dini (comitia curiata). Po izvolitvi v ljudski skup\xc5\xa1\xc4\x8dini je senat potrdil izvolitev in izdal ustrezen odlok in za\xc4\x8dasni kralj je uradno razglasil izvoljenega za novega kralja. Novi kralj je prisostvoval obredu iskanja bo\xc5\xbejih znamenj  (auspicium) in od ljudske skup\xc5\xa1\xc4\x8dine prejel zakonska pooblastila.\n_START_SECTION_\nIzvr\xc5\xa1ilni magistrati Rimske republike\n_START_PARAGRAPH_\nMagistrati Rimske republike so bili izvoljeni funkcionarji Rimske republike z razli\xc4\x8dnimi stopnjami pooblastil (maior potestas). Najve\xc4\x8d pooblastil je imel diktator. Njemu so sledili cenzor, konzul, pretor, edil in kvestor. Vsak magistrat je lahko z vetom prekinil vsako dejanje magistrata, ki je imel enak ali ni\xc5\xbeji rang od njegovega. Ljudski tribuni in edili v tehni\xc4\x8dnem smislu niso bili magistrati in so imeli zaradi svoje nedotakljivosti pravico veta ne glede na rang magistrata. \xc4\x8ce se nekdo ni strinjal z odlo\xc4\x8ditvijo ljudskega tribuna,  je tribun lahko uveljavil svojo nedotakljivost (intercessio) in fizi\xc4\x8dno prekinil posamezno dejanje. Vsako nasprotovanje ljudskemu tribunu se je obravnavalo kot velik prestopek._NEWLINE_Najpomembnej\xc5\xa1e ustavno pooblastilo, ki ga je lahko dobil magistrat, je bila pravica do ukazovanja  (imperium - izvr\xc5\xa1ilna oblast), ki so jo imeli samo konzuli in pretorji. Imperium je dal magistratu ustavna pooblastila za izdajanje voja\xc5\xa1kih ali kak\xc5\xa1nih drugih ukazov. Ko so se pooblastila magistrata po enem letu iztekla, je moral \xc4\x8dakati deset let, preden je lahko ponovno zasedel prej\xc5\xa1nji polo\xc5\xbeaj. Tak\xc5\xa1no dolo\xc4\x8dilo je nekaterim magistratom, na primer guvernerjem prekomorskih provinc, povzro\xc4\x8dalo te\xc5\xbeave, zato so njihova  pooblastila v\xc4\x8dasih podalj\xc5\xa1ali tako, da so obdr\xc5\xbeali svoja pooblastila kot promagistrati.  _NEWLINE_Najvi\xc5\xa1je rangirani magistrat Rimske republike je bil konzul.  Senat je vsako leto izvolil dva konzula, ki sta imela najvi\xc5\xa1ja pooblastila tako v civilnih kot v voja\xc5\xa1kih zadevah. Eden od njiju je bil po rangu vi\xc5\xa1ji od drugega, zato sta svoja polo\xc5\xbeaja vsak mesec zamenjala.  Pretorji so izvajali civilno zakonodajo, predsedovali sodi\xc5\xa1\xc4\x8dem in poveljevali provincijskim vojskam. Cenzor je bil odgovoren za census v senatu in imenovanje novih \xc4\x8dlanov, nadziranje javne morale in v nekaterih pogledih tudi vladnih financ. Edili so bili zadol\xc5\xbeeni za notranje zadeve Rima in imeli pooblastila nad tr\xc5\xbenicami, javnimi igrami in gledali\xc5\xa1kimi predstavami. Kvestorji so bili pogosto pomo\xc4\x8dniki konzulov v Rimu in guvernerjem provinc za finan\xc4\x8dne zadeve.Ljudski tribun in ljudski edil sta bila predstavnika ljudstva. V imenu ljudstva sta s pravico veta nadzirala delovanje senata in bila varuha svobo\xc5\xa1\xc4\x8din vseh rimskih dr\xc5\xbeavljanov. _NEWLINE_V obdobjih vojne nevarnosti je bil za \xc5\xa1est mesecev imenovan rimski diktator Ustavna vlada je bila razpu\xc5\xa1\xc4\x8dena in diktator je postal absolutni vladar dr\xc5\xbeave. Diktator je zatem imenoval poveljnika konjenice (magister equitum), ki je postal njegov najvi\xc5\xa1ji \xc4\x8dastnik. Diktator je pogosto odstopil takoj, ko je minila nevarnost, zaradi katere je bil imenovan. Ko se je diktatorjev mandat iztekel, je oblast ponovno prevzela ustavna vlada. Zadnji diktator je bil imenovan leta 202 pr. n. \xc5\xa1t.. Po tem letu so se izjemne razmere re\xc5\xa1evale s sprejetjem senatus consultum ultimum, se pravi dokon\xc4\x8dnega odloka senata. Odlok je za\xc4\x8dasno prekinil delovanje civilne vlade, razglasil vojno zakonodajo in enemu od konzulov podelil pooblastila diktatorja.\n_START_SECTION_\nIzvr\xc5\xa1ilni magistrati Rimskega cesarstva\n_START_PARAGRAPH_\nIzvr\xc5\xa1ilni magistrati Rimskega cesarstva so bili izvoljeni funkcionarji anti\xc4\x8dnega Rimskega cesarstva. Najvi\xc5\xa1ji magistrat je bil cesar. Njegova pooblastila (imperium) so bila sestavljena iz tribunskih pooblastil (potestas tribunicia) in prokonzuskih pooblastil (imperium proconsulare). Tribunska pooblastila so bila podobna pooblastilom ljudskih tribunov v stari Rimski republiki in so cesarju dajala oblast nad civilno vlado v Rimu. Prokonzulska pooblastila so bila podobna pooblastilom voja\xc5\xa1kih guvernerjev ali prokonzulov v republiki in so mu dajala oblast nad rimsko vojsko. V zgodnjih obdobjih cesarstva so bile razlike med njimi jasno opredeljene, potem pa so se povsem izgubile in cesarjeva pooblastila so postala manj ustavna in bolj monarhi\xc4\x8dna._NEWLINE_S prokonzulskimi pooblastili se je cesar izena\xc4\x8dil z visokimi magistrati Rimske republike, se pravi konzuli in prokonzuli, samo da ni imel nobenih ustavnih omejitev, ki so veljale zanje. Nazadnje je dobil tudi pooblastila, ki so bila v republiki rezervirana za rimski senat in rimske skup\xc5\xa1\xc4\x8dine, vklju\xc4\x8dno s pravico do vojne napovedi, ratifikacije pogodb in pogajanj s tujimi vladarji. Imel je oblast nad vsemi rimskimi voja\xc5\xa1kimi guvernerji in s tem tudi nad celo rimsko vojsko. _NEWLINE_Tribunska pooblastila so mu dajala oblast nad celim rimskim dr\xc5\xbeavnim aparatom in pravico do predsedovanja na skup\xc4\x8dinah in v senatu. S tak\xc5\xa1nimi pooblastili sta njegov polo\xc5\xbeaj in osebnost postala nedotakljiva in nepremagljiva ovira za kakr\xc5\xa1nekoli ugovore.  Cesar je prevzel tudi posle, ki so jih v republiki opravljali  cenzorji: nadzor nad javno moralo (cenzorstvo) in vodenje cenzusa. K cenzusu so spadala tudi pooblastila, da je posameznikom lahko dodelil vi\xc5\xa1ji socialni polo\xc5\xbeaj, vklju\xc4\x8dno s senatorskim, kar mu je dajalo popoln nadzor nad \xc4\x8dlanstvom v senatu. Cesar je lahko po svoje polma\xc4\x8dil zakone in ustvarjal nove,  nadziral verske ustanove, ker je bil kot cesar Pontifex Maximus in \xc4\x8dlan vseh \xc5\xa1tirih najve\xc4\x8djih skupin sve\xc4\x8denikov._NEWLINE_Dr\xc5\xbeavljani cesarstva so se delili v tri dru\xc5\xbebene razrede, za katere je bila mogo\xc4\x8da druga\xc4\x8dna poklicna pot, imenovana  cursus honorum. Redne magistrature  so bile na razpolago samo dr\xc5\xbeavljanom iz senatorskega razreda. Padec republike so pre\xc5\xbeivele in se v cursus honorum  uvrstile naslednje magistrature: konzul, pretor, ljudski tribun, edil, kvestor in voja\xc5\xa1ki tribun. \xc4\x8ce nekdo ni bil iz senatorskega razreda, je bil na enega od omenjenih polo\xc5\xbeajev lahko izvoljen samo z dovoljenjem ali imenovanjem cesarja. _NEWLINE_Pri prehodu iz republike v cesarstvo so najve\xc4\x8d pooblastil in ugleda izgubili konzuli, delno tudi zato, ker so se vsa njihova klju\xc4\x8dna pooblastila prenesla na cesarja.  Cesarski kozuli so lahko predsedovali senatu, bili  sodniki v nekaterih kazenskih postopkih in nadzirali javne igre in predstave. Velik del pooblastil so izgubili tudi pretorji in njihova oblast izven mesta Rima je nazadnje postala zelo majhna. Pretor mesta Rima  je imel nekaj \xc4\x8dasa ve\xc4\x8dja pooblastila kot vsi drugi pretorji in je celo vodil dr\xc5\xbeavno blagajno.  Ljudski tribuni so tudi v cesarstvu ostali nedotakljivi in, vsaj teoreti\xc4\x8dno, obdr\xc5\xbeali pravico do sklica skup\xc5\xa1\xc4\x8dine in senata in pravico veta. Cesar Avgust je kvestorje razdelil v dve skupini. Prva je opravljala naloge v senatskih provincah, druga pa v rimski civilni upravi.  Edili so najprej izgubili nadzor nad dobavami \xc5\xbeita, katere so prevzeli dr\xc5\xbeavni poobla\xc5\xa1\xc4\x8denci, potem pa \xc5\xa1e pooblastila za vzdr\xc5\xbeevanje reda v mestu. Ostali so brez vsake  mo\xc4\x8di in  v 3. stoletju popolnoma izginili.'