b'\n_START_ARTICLE_\nVia Flaminia\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZgradil jo je Gaj Flaminij ko je bil cenzor (220 pr. n. \xc5\xa1t.). Viri omenjajo pogoste izbolj\xc5\xa1ave, ki so jih izvajali v cesarskem obdobju. August je uvedel splo\xc5\xa1no obnovo cest po Italiji in dodelil nadzor nad razli\xc4\x8dnimi regijami razli\xc4\x8dnim senatorjem. Flaminijo si je rezerviral zase in obnovil vse mostove, razen Pons Mulvius, ki pre\xc4\x8dka Tibero, 3 kilometre severno od Rima (zgradil ga je Mark Emilij Scaur leta 109 pr. n. \xc5\xa1t.) in neznani Pons Minucius. Slavolok je bil postavljen v njegovo \xc4\x8dast na nekdanjem mostu in pri Ariminumu, ki je ohranjen \xc5\xa1e danes. Vespazijan je zgradil nov predor pod prelazom Intercisa (Furlo) leta 77, Trajan pa je, kot ka\xc5\xbeejo napisi, popravil ve\xc4\x8d mostov ob cesti. _NEWLINE_V srednjem veku je bila znana kot cesta Ravenna, saj je vodila do takrat pomembnej\xc5\xa1ega mesta Ravena. Po koncu Ravenskega eksarhata je v obdobju Langobardov razpadla, vendar je bila v renesan\xc4\x8dni dobi delno rekonstruirana in \xc5\xa1e naprej voja\xc5\xa1kega pomena vse do napoleonske dobe in druge svetovne vojne. Kot SS 3 (Strada Statale 3) ostaja ena glavnih cest od Rima do obale Jadrana._NEWLINE_Pomen anti\xc4\x8dne Via Flaminia je dvojen. V obdobju rimske ekspanzije v 3. in 2. stoletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem je Flaminia, s cenej\xc5\xa1o morsko potjo, postala glavna prometna os, po kateri je p\xc5\xa1enica iz Padske doline oskrbovala Rim in osrednjo Italijo. V obdobju rimskega propada je bila Flaminia glavna cesta, ki je vodila v osr\xc4\x8dje Italije. Zavzel jo je Julij Cezar na za\xc4\x8detku dr\xc5\xbeavljanske vojne, pa tudi razli\xc4\x8dne germanske voja\xc5\xa1ke sile in bizantinski generali. \xc5\xa0tevilne ve\xc4\x8dje bitke so se zato odvijale ob Via Flaminia ali blizu nje, na primer pri Sentinumu (blizu sodobnega Sassoferrata) in blizu Tadinuma (sodobni Gualdo Tadino). V zgodnjem srednjem veku je cesta, ki jo je nadziralo Vzhodno rimsko cesarstvo, omogo\xc4\x8dala vpliv, ki ga zgodovinarji imenujejo bizantinski koridor.\n_START_SECTION_\nAnti\xc4\x8dni potek\n_START_PARAGRAPH_\nVia Flaminia se za\xc4\x8dne pri Porta del Popolo v Avrelijevem obzidju v Rimu: Via del Corso (Via Lata), ki povezuje Campidoglio z vrati, se lahko \xc5\xa1teje za urbani del Via Flaminie. Cesta nato vodi proti severu, precej sodobnih ostankov je tlak pod moderno cesto in gre nekoliko proti vzhodu od etru\xc5\xa1\xc4\x8danskega najdi\xc5\xa1\xc4\x8da Falerii (Civita Castellana), ki z mostom \xc4\x8dez Tibero, katerega rahli ostanki so \xc5\xa1e vedno "Pile d \'Augusto", preide v Umbrijo. Od tam se je podala v Ocriculum (Otricoli) in Narnio (Narni), kjer je \xc4\x8dez reko Nero pre\xc5\xa1la s Ponte d\'Augusto, najve\xc4\x8djim rimskim mostom, ki je bil kdaj koli zgrajen, \xc4\x8dudovito \xc5\xa1tirinadstropno strukturo, na katero namiguje Marcial , katerega en lok \xc5\xa1e danes stoji. Naprej je  sledila sprva moderna cesta do Casuentuma (San Gemini), kjer gre \xc4\x8dez dva lepo ohranjena anti\xc4\x8dna mostova, skozi Carsulae do Vicus Martis Tudertium (blizu sodobnega Massa Martana), nato Mevania (Bevagna) in od tod do Forum Flaminii (S. Giovanni Profiamma). Pozneje je bila sprejeta bolje speljana pot od Narnije do Foruma Flaminii, ki je pove\xc4\x8dala razdaljo za 12 rimskih milj (18 km) in pre\xc5\xa1la Interamna Nahars (Terni), Spoletium (Spoleto) in Fulginium (Foligno) - od koder se je odcepila cesta v Perusio (Perugia)._NEWLINE_Od Forum Flaminii, kjer sta se obe veji zdru\xc5\xbeili, se je via Flaminia odpravila do Nuceria Camellaria (Nocera Umbra) - od koder se je odcepila cesta do Septembra in nato do Ancone ali do Tolentinuma (Tolentino) in Urbs Salvia (Urbisaglia) - in Helvillum (mesto negotovo, verjetno Sigillo, morda pa Fossato di Vico), da bi pre\xc4\x8dkala glavni greben Apeninov, tempelj Jupitra Apenninusa, ki stoji na vrhu vrha prelaza ali blizu njega po mnenju enega anti\xc4\x8dnega avtorja. Od tam se je spustila do mesta Cales (Cagli), kjer je po soteskah reke Burano peljala proti severovzhodu._NEWLINE_Najo\xc5\xbeji prehod je pre\xc4\x8dkal predor, vklesan v trdo skalo: prvi predor, o\xc4\x8ditno iz 3. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, je Vespazijan nadomestil s sosednjim predorom. To je sodobni Gola del Furlo (prelaz Furlo), katerega starodavno ime Intercisa pomeni \'prerezano\' glede na te predore. Sodobna dvopasovna cesta, SS 3 Flaminia, \xc5\xa1e vedno uporablja Vespazijanov predor (38,30 m dolg in visok 5,95 m), cesarjev posvetilni napis \xc5\xa1e vedno velja; vidni so tudi ostanki prej\xc5\xa1njega predora._NEWLINE_Flaminia se je pojavila iz sotesk Apeninov pri Forum Sempronii (Fossombrone) in dosegla obalo Jadrana pri Fanum Fortunae (Fano). Od tod je vodila severozahodno od Pisauruma (Pesaro) do Ariminuma (Rimini). Skupna razdalja od Rima je zna\xc5\xa1ala 210 rimskih milj (ali 311 km) po starej\xc5\xa1i cesti in 222 rimskih milj (ali 329 km) po novej\xc5\xa1i. Cesta je dobila ime po sodnem okro\xc5\xbeju Italije od 2. stoletja dalje, nekdanjem ozemlju Senonov, ki je bilo sprva povezano z Umbrijo (s \xc4\x8dimer je pod Avgustom nastalo \xc5\xa1esto obmo\xc4\x8dje Italije, imenovano Umbria et Ager Gallicus), ki pa je bilo po Konstantinu vedno upravljano s Picenumom.\n_START_SECTION_\nVia Flaminia minor\n_START_PARAGRAPH_\nVia Flaminia minor (Via Flaminia Militare) je bila zahodnej\xc5\xa1a pot, ki jo je zgradil Gaj Flaminij (sin nekdanjega Gaja Flaminija) leta 187 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem iz Bononie (Bologna) do Arretiuma (Arezzo). Postopoma je padla iz uporabe in izginila po srednjem veku. Njen natan\xc4\x8den potek ni znan, \xc4\x8deprav sta leta 1977 Franco Santi in Cesare Agostini trdila, da sta na\xc5\xa1la ostanke, kar pa \xc5\xa1e niso potrdili.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0port\n_START_PARAGRAPH_\nCesta je bila uporabljena kot del posami\xc4\x8dne cestne kolesarske etape na poletnih olimpijskih igrah 1960 v Rimu._NEWLINE_V Rimu gre mimo in dodeli ime \xc5\xa1portnemu stadionu Stadio Flaminio'