b'\n_START_ARTICLE_\nZoran Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nSlikar in vsi njegovi o\xc5\xbeji sorodniki so bili doma na Gori\xc5\xa1kem. O\xc4\x8de Anton Musi\xc4\x8d je bil iz \xc5\xa0martna v Brdih, kjer sorodniki dru\xc5\xbeine Musi\xc4\x8d na eni nekdanjih ve\xc4\x8djih kmetij \xc5\xbeive \xc5\xa1e danes. Mati Marija Bla\xc5\xbei\xc4\x8d je bila iz zaselka Kostanjevica (Lig nad Kanalom). Vsa o\xc5\xbeja dru\xc5\xbeina in njihovi predniki so bili slovenskega porekla. Zoran je s star\xc5\xa1i in mlaj\xc5\xa1im bratom do za\xc4\x8detka bojev na So\xc5\xa1ki fronti \xc5\xbeivel v vasi Bukovica, med Vol\xc4\x8djo Drago in Biljami, pod obronki kra\xc5\xa1kih gri\xc4\x8dev. Musi\xc4\x8d starej\xc5\xa1i je bil tam u\xc4\x8ditelj in upravitelj va\xc5\xa1ke \xc5\xa1ole, mati je bila prav tako \xc5\xa1olana u\xc4\x8diteljica. Dru\xc5\xbeina je \xc5\xbeivela v najetih prostorih v hi\xc5\xa1ah Bukovica 42 in 40. O\xc4\x8deta so kmalu po za\xc4\x8detku I. svetovne vojne mobilizirali in poslali na fronto v Galicijo. De\xc4\x8dek je bil junija leta 1915 iz doma\xc4\x8dega kraja izgnan skupaj z materjo in bratom Ljubanom ob izbruhu So\xc5\xa1ke fronte. Od\xc5\xa1li so v vas Arna\xc4\x8de pri Velenju. Na robu \xc5\xa0tajerske je bodo\xc4\x8di slikar prvi\xc4\x8d obiskoval ljudsko \xc5\xa1olo. Po demobilizaciji o\xc4\x8deta so se vsi \xc4\x8dlani dru\xc5\xbeine \xc5\xbee zgodaj spomladi 1918 vrnili v doma\xc4\x8de kraje na Gori\xc5\xa1ko. Tam se je de\xc4\x8dku globoko v podzavest vtisnila krajina vojnih opusto\xc5\xa1enj in golega kra\xc5\xa1kega kamenja. Italijanski zavojevalci so slovensko u\xc4\x8diteljsko dru\xc5\xbeino, skupaj z o\xc4\x8detom, ki je bil znan zavedni Slovenec, \xc5\xbee ob koncu poletja leta 1919 znova izgnali z obmo\xc4\x8dja Brd in s Primorske. Umaknili so se na Koro\xc5\xa1ko, v Grebinj. Stanovali so v stari \xc5\xa1oli pod grajskim gri\xc4\x8dem; objekt je sedaj podrt. Dobro leto kasneje, po oktobrskem plebiscitu 1920, so dru\xc5\xbeino s Koro\xc5\xa1ke grobo pregnali avstrijski nacionalisti. Kon\xc4\x8dno zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de so primorski begunci po kraj\xc5\xa1i odisejadi na\xc5\xa1li na slovenskem \xc5\xa0tajerskem, dru\xc5\xbeina pri Sv. Emi nad Mestinjami. Zoran se je preselil v Maribor, kjer je kot dijak novembra 1920 nadaljeval \xc5\xa1olanje na Realki. Po nekaj letih se je pre\xc5\xa1olal na mariborsko U\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de, kjer je jeseni 1928 zaklju\xc4\x8dil srednjo \xc5\xa1olo. S slikanjem sta ga prva seznanjala njegova srednje\xc5\xa1olska u\xc4\x8ditelja in \xc5\xa1olana slikarja, Viktor Coti\xc4\x8d na realki in Anton Gvajc na u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8du v Mariboru. Za kraj\xc5\xa1i \xc4\x8das je Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d obiskal Dunaj in tam preverjal mo\xc5\xbenosti \xc5\xa1tudija ter obiskoval kulturne prireditve. Prvi\xc4\x8d je objavljal v \xc4\x8dasopisih, najprej ve\xc4\x8d okornih karikatur mariborskih kulturnikov. \xc5\xa0tudiral je v Zagrebu, na Akademiji za likovno umetnost, prete\xc5\xbeno pri profesorju, vzorniku in mentorju Ljubi Babi\xc4\x87u. Ta slikar, profesor, scenograf, galerist, oblikovalec in umetnostni zgodovinar je nanj vplival v vseh pogledih. Med ostalimi njegovimi profesorji sta nanj nekoliko vplivala Tomislav Krizman in Vladimir Beci\xc4\x87. Leta 1934 je z odliko in manj\xc5\xa1o razstavo zaklju\xc4\x8dil dodiplomski \xc5\xa1tudij. Pol leta kasneje je s slikarji in kiparji \xc5\xa1tajerske skupine Brazda prvi\xc4\x8d razstavljal v Murski Soboti in marca 1935 v Celju. Nato je za tri mesece odpotoval v \xc5\xa0panijo, od koder se je ob koncu junija 1935 vrnil domov na \xc5\xa0tajersko. Javnosti je postal znan s svojimi slikami in zlasti s pismi iz \xc5\xa0panije, objavljenimi v \xc4\x8dasniku Slovenec. V \xc5\xa0paniji je veliko skiciral in kopiral znane slike El Greca in F. Goye za slovenske galerije in mecene. 3. novembra 1935 je bilo v mariborski Kazinski dvorani odprtje slikarske in kiparske razstave, na kateri je razstavljal tudi Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d. To je bila \xc5\xbee \xc4\x8detrta razstava tega leta, na kateri je sodeloval._NEWLINE_Izmeni\xc4\x8dno je \xc5\xbeivel je pri star\xc5\xa1ih v Mariboru in Ho\xc4\x8dah, ob\xc4\x8dasno v Zagrebu in Ljubljani. Po letu 1940 je bil uradno stalno nastanjen in prijavljen v Ljubljani. Vmes je odslu\xc5\xbeil voja\xc5\xa1ki rok v Bile\xc4\x87i ter Rogoznici pri \xc5\xa0ibeniku in bil po sta\xc5\xbeiranju povi\xc5\xa1an v podporo\xc4\x8dnika. Veliko je razstavljal, potoval, pisal za \xc4\x8dasopise, dajal samozavestne izjave, zastopal stanovsko dru\xc5\xa1tvo. Vsako poletje je zahajal v Dalmacijo, najve\xc4\x8dkrat na Kor\xc4\x8dulo, kjer je bilo malo kulturno \xc5\xbeari\xc5\xa1\xc4\x8de. Kontinuirano je slikal in risal na terenu. Skupaj s prijatelji je razstavljal po Jugoslaviji (Beograd, Zagreb, Osijek). Do novembra 1944 je imel okoli 30 skupinskih in samostojnih razstav. Prvo samostojno razstavo je imel leta 1939 s kolegom F. \xc5\xa0imunovi\xc4\x87em v Beogradu, v galeriji Cvijete Zuzori\xc4\x87, manj\xc5\xa1o samostojno retrospektivo z dvajsetimi deli \xc5\xbee v za\xc4\x8detku leta 1942 pri galeristu Obersnelu v Ljubljani (galerija na Gosposvetski cesti). Bil je \xc4\x8dlan mariborskega umetni\xc5\xa1kega kluba Brazda in slovenske likovne skupine Neodvisni. Zvesto so ga spremljali razli\xc4\x8dni kritiki. Najbolj naklonjeno so o njem pisali Lojze Bizjak, Radivoj Rehar in Fran \xc5\xa0ijanec. Do italijanske kapitulacije je Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d \xc5\xbeivel prete\xc5\xbeno v Ljubljani, kjer je bil uradno prijavljen. Na Gori\xc5\xa1kem je bil ve\xc4\x8d mesecev, ko je slikal po cerkvah: V Dre\xc5\xbenici in Grahovem sta delala skupaj z Avgustom \xc4\x8cernigojem (\xc4\x8cernigoj je izpeljal ve\xc4\x8dino dela, Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d je slikal konkretno krajino in portrete v dre\xc5\xbeni\xc5\xa1kem prezbiteriju), v Gradnem v Brdih skupaj z Lojzem Spacalom (Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d je v olju naslikal 14 postaj Kri\xc5\xbeevega pota). V Trst se je preselil v pozni jeseni 1943, po nem\xc5\xa1ki zasedbi ju\xc5\xbene Slovenije in Italije. Skoraj leto dni je \xc5\xbeivel med Trstom, kjer je pisal in risal za \xc4\x8dasopise in med Benetkami, kjer je ustvarjal prete\xc5\xbeno gva\xc5\xa1e in risbe. V obeh mestih je tudi razstavljal. Nem\xc5\xa1ki gestapovci so ga aretirali v za\xc4\x8detku oktobra 1944 v Benetkah, skupaj z ve\xc4\x8d aktivnimi podporniki antifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnih upornikov iz Italije in Slovenije. Sredi novembra 1944 je bil iz Trsta odpeljan v koncentracijsko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de Dachau, kjer je na robu smrti pre\xc5\xbeivel \xc4\x8das do konca vojne. Pred tem je zavrnil predlog, da naj se pridru\xc5\xbei domobrancem v Istri. V tabori\xc5\xa1\xc4\x8du je na skrivaj je narisal nekaj skic, predvsem portretov sojetnikov. Po osvoboditvi je skupaj z drugimi Slovenci ve\xc4\x8d kot mesec dni \xc4\x8dakal na prevoz domov. Med \xc4\x8dakanjem je risal razli\xc4\x8dne motive, predvsem mrtvece v tabori\xc5\xa1\xc4\x8du. V za\xc4\x8detku junija se je s prvim transportom za Slovenijo z ve\xc4\x8d kot sto risbami vrnil v Ljubljano. Kraj\xc5\xa1i \xc4\x8das se je zdravil na Golniku. Z Golnika se je vrnil v Ljubljano, kjer je imel stalno bivali\xc5\xa1\xc4\x8de. Iz nje je zaradi pritiskov povojnih oblastnikov in o\xc4\x8ditkov kolegov ob koncu julija leta 1945 od\xc5\xa1el k sorodnikom v Gorico. Tovari\xc5\xa1i so mu o\xc4\x8ditali razstavljanje med vojno in premalo spo\xc5\xa1tljiv odnos do partije. Pozno jeseni je iz Gorice odpotoval v Benetke. Tam se je znova spoprijateljil s samosvojo slikarko Ido Cadorin in se septembra 1949 poro\xc4\x8dil z njo. Po letu 1946 je intenzivno slikal, najprej akvarele popularnih motivov Benetk in podobe konji\xc4\x8dkov. Razstavljal je v Trstu, Benetkah, redno v Rimu in drugje po Italiji ter ve\xc4\x8dkrat v \xc5\xa0vici. Zelo pogosto je zahajal v Trst in se veliko dru\xc5\xbeil s slovenskimi intelektualci, pisatelji in slikarji. Znova se je za\xc4\x8del posve\xc4\x8dati grafiki, posebej med obiski v \xc5\xa0vici, kjer so mu bili naklonjeni znanci s Kor\xc4\x8dule in posamezni meceni. Leta 1952 je imel prvo manj\xc5\xa1o razstavo v Parizu. Po dogovoru z ugledno francosko galerijo - Galerie de France se je v Franciji tudi ustalil. Na\xc5\xa1el je atelje na Montparnasseu. Pogosto se je skupaj z \xc5\xbeeno vra\xc4\x8dal v Benetke, tako da je izmenoma \xc5\xbeivel med njimi in Parizom. V francoski prestolnici se je dru\xc5\xbeil s kolegi iz razli\xc4\x8dnih de\xc5\xbeel, zlasti s tistimi, ki so govorili njemu doma\xc4\x8de jezike (italijansko, nem\xc5\xa1ko, slovensko). Posebej ponosen je bil na svoje prijateljevanje z Giacomettijem. Pomagali so mu posamezni rojaki, ki so bili bolj ve\xc5\xa1\xc4\x8di stikov z galeristi in tiskarji grafik. Veno Pilon je bil reden gost v njegovem ateljeju. Skiciral je Mu\xc5\xa1i\xc4\x8da pri slikanju konji\xc4\x8dkov (1954), v\xc4\x8dasih ob dru\xc5\xbeenju v kavarnah, kjer je bil slikar manj pogost gost kot nekateri drugi Pari\xc5\xbeani in bohemski ustvarjalci. V Slovenijo se je Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d lahko prvi\xc4\x8d sam vrnil \xc5\xa1ele leta 1956 (prej ni dobil jugoslovanske vize). Dve leti pred obiskom so bile njegove risbe iz tabori\xc5\xa1\xc4\x8da \xc5\xbee razstavljene na Babi\xc4\x87evi spominski razstavi v Zagrebu. Leta 1955 so njegove izbrane grafike razstavili na prvem grafi\xc4\x8dnem bienalu v Ljubljani, skupaj z drugimi predstavniki skupine Ecole de Paris. Na drugem bienalu je \xc5\xbee prejel eno pomembnih nagrad in dobil mo\xc5\xbenost za manj\xc5\xa1o samostojno razstavo grafik leta 1959. Pogosto je obiskoval star\xc5\xa1e v Ljubljani in Brdih, kasneje, do pozne starosti, redno brata in druge sorodnike v Sloveniji. Dokler je mogel, je zahajal tudi v Dalmacijo ali Istro. Njegovi stanovanji v Parizu in Benetkah sta bili neuradni ambasadi slovenske kulture; obiskovali so ga zlasti slikarji Miha Male\xc5\xa1, Maksim Sedej, France Miheli\xc4\x8d in kiparji, stari in novi prijatelji. V\xc4\x8dasih je sam poiskal slovenske \xc5\xa1tudente, da so mu delali dru\xc5\xbebo, npr. Toma\xc5\xbe \xc5\xa0alamun in Tatjana Wolf ali filozof E. Bav\xc4\x8dar, drugi\xc4\x8d se je osamil, da je imel dovolj \xc4\x8dasa za razmi\xc5\xa1ljanje in delo. Samostojno je razstavljal v \xc5\xa1tevilnih manj\xc5\xa1ih galerijah Evrope in se skozi Avstrijo in ugledna razstavi\xc5\xa1\xc4\x8da Nem\xc4\x8dije s svojimi kakovostnimi izdelki po\xc4\x8dasi in potrpe\xc5\xbeljivo prebijal v presti\xc5\xbene institucije Francije. V Ljubljani je bil vedno dobrodo\xc5\xa1el v Moderni galeriji, ki jo je vodil njegov prijatelj Zoran Kr\xc5\xbei\xc5\xa1nik. Gostili so ga na samostojnih predstavitvah v letih 1959, 1960, 1967, 1990, 1997; v\xc4\x8dasih v Mali galeriji, obi\xc4\x8dajno v glavni stavbi. Sodeloval je na vseh ljubljanskih grafi\xc4\x8dnih bienalih od prvega leta 1955 do sedemdesetih let ter ve\xc4\x8dkrat za tem. Zoran Kr\xc5\xbei\xc5\xa1nik ga je uvr\xc5\xa1\xc4\x8dal med pionirje ljubljanskega grafi\xc4\x8dnega bienala in ga imenoval enega od velikih podpornikov tega bienala. Kljub zavistnosti nekaterih doma\xc4\x8dih kolegov je Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d postal merilo za primerjave uspeha, kakovosti med likovniki v Sloveniji in Jugoslaviji. Postopoma je za svoje zasluge dobil v Sloveniji vse mo\xc5\xbene stanovske in dr\xc5\xbeavne nagrade ter priznanja. Kr\xc5\xbei\xc5\xa1nik je slikarju pomagal pri uveljavljanju v nem\xc5\xa1kih de\xc5\xbeelah Evrope, kritiki kot Jean Grenier, Jacques Lassaigne so povzeli Kr\xc5\xbei\xc5\xa1nikove analize, jih nadgradili in slikarju pomagali v Franciji. Slikar se je dokon\xc4\x8dno uveljavil v Evropi s svojimi ciklusi Nismo poslednji sredi sedemdesetih let, ko se je zanj zavzel \xc5\xa1e ugledni kritik, pisec in direktor uglednih muzejev Jean Clair in ga spremljal vse do smrti. Razstavljal je v vedno bolj reprezentan\xc4\x8dnih, izbranih galerijah Evrope (npr. Center Georges Pompidou), pogosto tudi v ZDA. Vrnil se je k svojim ciklusom notranjosti bene\xc5\xa1kih cerkva, jih dopolnil z vedutami mesta ob lagunah, z zna\xc4\x8dilnimi pro\xc4\x8delji in nekaj silhuetami znamenitih stavb. Razvil je serijo podob slikarja v ateljeju. Vedno bolj se je posve\xc4\x8dal dvojnim portretom z Ido, redkeje mestnim vedutam. Njegova velika retrospektiva je bila leta 1995 v razstavi\xc5\xa1\xc4\x8du Grand Palais v Parizu. Razstavo sta skupaj odprla slovenski predsednik Milan Ku\xc4\x8dan in francoski predsednik Fran\xc3\xa7ois Mitterrand. Ta je bil slikarjev osebni prijatelj. Obisk razstave je bil za Pariz sorazmerno skromen. Razstava je bila najve\xc4\x8dja med okoli 250 samostojnimi predstavitvami umetnikovega dela v obdobju njegovega \xc5\xbeivljenja. Za pari\xc5\xa1ki katalog so pisali najbolj ugledni kritiki Francije in posamezniki iz drugih dr\xc5\xbeav. Pozna leta je slikar pre\xc5\xbeivljal v Benetkah, kjer je skoraj slep slikal temne avtoportrete. Zadnja dela na platno so datirana leta 2000. Edino stalno razstavo njegovih del za 134 izbranih grafi\xc4\x8dnih listov so mu leta 1991 uredili v dvorcu Dobrovo v Gori\xc5\xa1kih Brdih v Sloveniji. Avstrijci mu obljubljene stalne razstave v Celovcu niso nikoli uredili in niso ustanovili fundacije. Odtujili so \xc5\xa1tevilne njegove umetnine. ki jih niso nikoli vrnili slikarju ali njegovi \xc5\xbeeni in jih sedaj preprodajajo po Avstriji in drugje. V Italiji so njegova dela v razli\xc4\x8dnih manj\xc5\xa1ih zbirkah: akvareli v Bologni, ve\xc4\x8dina zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine v Benetkah, posamezna dela v Milanu, Gorici, Trstu in Rimu. Zametki zbirk nastajajo v \xc5\xa0paniji, kjer mu je ve\xc4\x8djo razstavo leta 2008 pripravila Barcelona. V stalni likovni zbirki imajo njegova pozna dela v Valencii. Zasebniki v tujini in Sloveniji imajo odli\xc4\x8dne zbirke njegovih umetnin. Najve\xc4\x8dji sta v Trstu in v Ljubljani. Ve\xc4\x8d zbirk je v severni Italiji, izbrana dela v dru\xc5\xbeini Braglia v \xc5\xa0vici. Zapu\xc5\xa1\xc4\x8dino dru\xc5\xbeine v Benetkah je leta 2018 prevzel muzej Fortuny._NEWLINE_Umetnik je umrl 25. maja 2005 doma v Benetkah, v starosti 96 let. Pokopan je na oto\xc4\x8dku Sv. Mihaela v Benetkah, na robu razdelka 16.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nZavestnega likovnega ustvarjanja se je za\xc4\x8del mladi Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d lotevati okoli 1927 v Mariboru, ko se je na srednji \xc5\xa1oli seznanjal z osnovnimi slikarskimi tehnikami in uveljavljenimi motivi akademskih slikarjev. Prevladovalo je risanje tiho\xc5\xbeitij in portretov. Model v doma\xc4\x8dem okolju je bila v za\xc4\x8detku kar mati, ki jo je risal \xc5\xbee nekaj prej kot srednje\xc5\xa1olec. V javnosti se je najprej uveljavil kot mariborski karikaturist. Znanje mu je omogo\xc4\x8dilo, da je z le nekaj te\xc5\xbeavami naredil sprejemne izpite za Zagreb\xc5\xa1ko likovno akademijo. V tridesetih letih se je v Zagrebu hitro razvil v akademsko \xc5\xa1olanega slikarja in grafika ter kulturnika. Izkazal se je za zelo spretnega risarja in nadarjenega slikarja s smislom za barvna skladja, ki je imel na akademiji po prvem letniku vedno samo odli\xc4\x8dne ocene. Skupaj z njim so \xc5\xa1tudirali Dore Klemen\xc4\x8di\xc4\x8d, kipar Zdenko Kalin, Zoran Didek, malo kasneje Marij Pregelj. Bil je mo\xc4\x8dno pod kulturnim vplivom mentorja Babi\xc4\x87a in drugih u\xc4\x8diteljev ter vzornikov nekoliko konservativne \xc5\xa1ole. Na vse \xc5\xa1tudente je imelo velik vpliv kulturno in dru\xc5\xbeabno \xc5\xbeivljenje Zagreba. Ustvarjal je risbe, redke za\xc4\x8detni\xc5\xa1ke grafike manj\xc5\xa1ih formatov (linorezi, litografije), \xc5\xa1tevilne gva\xc5\xa1e, tempere in olja s standardnimi motivi: portret, tiho\xc5\xbeitje, krajina, mestna veduta. Na starej\xc5\xa1ih oljih so vidni beci\xc4\x87evski pastozni nanosi, samozavestne poteze in premi\xc5\xa1ljene kompozicije ter sorazmerno umirjena barvna paleta. Vihravo zasnovo linij, izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dne kompozicije motivov in notranjo dinamiko je zadr\xc5\xbeal vsa trideseta leta. Slikarjev mentor je tedaj za zgled postavljal Edouarda Maneta in izbrane \xc5\xa1panske slikarje. Posebej popularen je bil Goya in njegova svetloba. Ob njih je jasno razpoznaven vpliv krajin van Gogha, pri grafiki in risbah socialna motivika Georga Grosza, nekoliko Otta Dixa in drugih slikarjev, tudi Hegedu\xc5\xa1i\xc4\x87a. Navdu\xc5\xa1eval se je nad postimpresionisti okoli Bonnarda, zlasti njegovimi prefinjenimi interierji. Navdihoval se je ob \xc5\xa1panskih baro\xc4\x8dnih slikarjih in posebej ob poznemu Goyi, ki mu ga je priporo\xc4\x8dil Babi\xc4\x87. \xc5\xa0tudenti so na akademiji in veliko kopirali znane slike in odlitke anti\xc4\x8dnih kipov, kar je bila zna\xc4\x8dilnost ve\xc4\x8dine konservativnih akademij. Izhodi\xc5\xa1\xc4\x8da je Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d med \xc5\xa1tudijem in v ve\xc4\x8dji meri kasneje na\xc5\xa1el ne le v slikarstvu, povzel je zanj zanimive pobude v vseh razvojnih obdobjih evropske kulture, v podobah Altamire, zgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danskih mozaikih, portretih na mumijah in stenskem slikarstvu osrednje Italije 13. in 14. stoletja; navdihoval se je ob literaturi, v gledali\xc5\xa1\xc4\x8du, pri filmih. Natan\xc4\x8dno je bil seznanjen z delom ekspresionistov, \xc4\x8deprav se je hitro odrekel pretiranemu izra\xc5\xbeanju \xc4\x8dustev in pripovednosti v svojih podobah. Najbolj se je v zgodnjem obdobju naslanjal na izhodi\xc5\xa1\xc4\x8da fauvistov, koloristov in postimpresionistov, francoskih in nem\xc5\xa1kih. Posebej natan\xc4\x8dno je premislil tiho\xc5\xbeitja in na\xc4\x8dine slikanja Cezanna, delno Lautreca in nekaj kasneje ustvarjalnost de Pisisa. Navdih je v zgodnjem obdobju ustvarjanja vedno bolj iskal v naravi, vendar brez njenega neposrednega posnemanja. Redno je v vseh letnih \xc4\x8dasih obiskoval slovenske gore, kjer je na\xc5\xa1el dodatne motive. Ve\xc4\x8dino njihovih okorno risanih ali slikanih podob je v zreli dobi uni\xc4\x8dil, ker se je zavedal svojih lastnih likovnih pomanjkljivosti. Pogosto je na prostem slikal mestne vedute in izbrane motive ponavljal v isti ali v razli\xc4\x8dnih tehnikah. Zagreb\xc5\xa1ko okolje je pustilo dodaten vtis z deli mentorja Babi\xc4\x87a; ob njem je ob\xc4\x8dudoval notranjosti cerkva in druge slike Dalmatinca E. Vidovi\xc4\x87a, interiere M. Tartaglie, vlake s parno vleko A. Motike, nekoliko manj krajine O. Glihe in drugih. Akademijskemu \xc5\xa1olanju je sledilo obdobje, ki bi lahko imelo ime mariborsko-ljubljansko uveljavljanje._NEWLINE_V \xc5\xa0panijo je Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d odpotoval iz Maribora na predlog in pod vplivom Babi\xc4\x87a in kolege F. \xc5\xa0imunovi\xc4\x87a ter s finan\xc4\x8dno podporo slovenskih institucij (Narodna galerija, mesto Maribor, banovina) in uglednih posameznikov (I. Zorman, F. Windischer), ki so v njem \xc5\xbee videli perspektivnega ustvarjalca. Ta pot in izku\xc5\xa1nje, ki jih je dobil na Iberskem polotoku, so ga dokon\xc4\x8dno potegnili iz anonimnosti v Sloveniji in delno v Jugoslaviji. Potoval je po stopinjah svojega mentorja, ponekod dobesedno povzemal njegove izjave s predavanj in motiviko Babi\xc4\x87evih skic ter slik (notranjosti katedral, krajine, Toledo), drugje je ubral popolnoma svojo motivno pot (bikoborbe, maskirani sprevodi, ciganska bivali\xc5\xa1\xc4\x8da). Znal je smiselno reducirati vtise in se v kratkem obdobju \xc5\xa1panskega bivanja osredoto\xc4\x8dil na tri velike umetnike in tista njihova znanja, ki so mu najbolj ugajala. V svoje ustvarjanje je prevzel spoznanja ob ogledih originalov Goye, Greca in kasneje Velasqueza. Ve\xc4\x8dino svojega obiska v \xc5\xa0paniji je posvetil kopiranju Goyevih slik v muzeju Prado. Povzel je prefinjeno upodabljanje notranje svetlobe, ki jo iz\xc5\xbearevajo posamezne figure in predmeti na \xc5\xa1panskih slikah. Med potjo je pisal dnevnik in veliko skiciral. Drug navdih je bila kamnita krajina, znova nadgradnja son\xc4\x8dnega mediterana, v ve\xc4\x8dji meri krasa in slovenskih gora. Odnos do vedno prisotne kra\xc5\xa1ke krajine je po vrnitvi v Jugoslavijo poglobil v Bile\xc4\x87i, kjer je tudi portretiral. Kasneje je dopolnil svoja ob\xc4\x8dutja v Dalmaciji, zlasti med rednimi poletnimi slikanji vzdol\xc5\xbe preson\xc4\x8dene skalnate jadranske obale in na rednih obiskih Kor\xc4\x8dule od 1934 do 1940. Na otok je zahajal skoraj vsako poletje in tam skiciral, fotografiral ter slikal, prvi\xc4\x8d tudi prizore z osli\xc4\x8dki in \xc5\xbeenami na tr\xc5\xbenici ali na poti. Morda se je sre\xc4\x8deval s patrom Vidom Mihi\xc4\x8di\xc4\x87em, dokazano s slikarjem in izumiteljem iz \xc5\xa0vice Walterjem H. Jonasom. Ohranjena je vrsta njegovih krajin, delno s konkretno znanih lokacij (mesto Kor\xc4\x8dula, Vela Luka, Lumbarda) in posamezne fotografije. Tudi v Dalmaciji je vedno ustvarjal v serijah (Oljke, Oto\xc4\x8danke, Tr\xc5\xbenice), v zgodnjem obdobju pogosto na prostem (vedute Maribora, Kolodvori, motivi ob vodi). Bil je dobro seznanjen z vsemi sodobnimi ustvarjalnimi trendi, tudi z eksperimenti prijateljev Ferda Delaka in konstruktivista Avgusta \xc4\x8cernigoja, vendar ga tak\xc5\xa1en na\xc4\x8din likovnega izra\xc5\xbeanja ni pritegnil. Posredno je po obiskih in \xc5\xbeivljenju v Benetkah, izrazito po koncu vojne, upo\xc5\xa1teval bizantinske mozaike in poznoanti\xc4\x8dne fajumske portrete ter srednjeve\xc5\xa1ko ustvarjanje v Italiji, npr. sienske stenske slike iz obdobja gotike in zgodnje renesanse. Vse vplive in izhodi\xc5\xa1\xc4\x8da je sintetiziral in iz\xc4\x8distil na svoj, avtorski na\xc4\x8din, ki je prevladal nad vzorniki in \xc5\xa1olo. Zaradi la\xc5\xbeje dostopnosti in cene materiala je pred drugo svetovno vojno in med njo veliko ustvarjal v tehniki gva\xc5\xa1a ali tempere na papir, manj v tehniki olja na platno. Ohranjena olja so obi\xc4\x8dajno naro\xc4\x8deni, mo\xc4\x8dno standardni portreti. Kadar ni mogel potovati, so bila pogost motiv tiho\xc5\xbeitja (Cvetje v vazi, stare sohe, ribe). Poskusil je slikati stenske slike, vendar manj uspe\xc5\xa1no, \xc5\xa1ablonsko; podobno u\xc4\x8dinkujejo skoraj vsa naro\xc4\x8dila za portrete. Njegov prvi ve\xc4\x8dji prodor izven Jugoslavije je povezan s serijo razstavljenih gva\xc5\xa1ev v Benetkah poleti 1944 (ve\xc4\x8dinoma uveljavljeni motivi Benetk). Italijanski avtorji kataloga so ga tedaj jasno postavili med Slovence in perspektivne slikarje slovanskega vzhoda s svojskim izrazom in energijo. Pri njem so iskali manj utemeljene vzhodnja\xc5\xa1ke vplive; teh do selitve v Benetke pri njegovih delih ni. Optimizem in na\xc4\x8drte novih razstav je prekinil nem\xc5\xa1ki zapor in za njim koncentracijsko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de Dachau. Po prestavitvi v podzemno tovarno je \xc5\xa1e kot tabori\xc5\xa1\xc4\x8dnik pogosto skiciral, vendar je ohranjeno ali odkrito le malo teh dokumentarno dragocenih zgodnjih risb s svin\xc4\x8dnikom: vtisov iz tabori\xc5\xa1\xc4\x8da, drobnih portretov sojetnikov ali risb po naro\xc4\x8dilu stra\xc5\xbearjev. Izku\xc5\xa1nje iz Dachaua, kjer je zlasti maja 1945, po osvoboditvi, narisal nad 200 izjemnih \xc4\x8drtnih skic. Spomini in skice so imeli trajen vpliv na njegovo zrelo ustvarjanje. Ob tem so edinstveno pri\xc4\x8devanje in likovni dokument ter nova stopnja in podlaga kasnej\xc5\xa1e Mu\xc5\xa1i\xc4\x8deve ustvarjalnosti. So prestop ustvarjalnosti med \xc5\xa1olanim akademskim slikarjem in zrelim umetnikom z globokimi osebnimi izku\xc5\xa1njami. Ve\xc4\x8d kot 100 skic trupel in drugih motivov iz tabori\xc5\xa1\xc4\x8da, ki so nastale pomladi 1945, tik po osvoboditvi, je ohranjeno v razli\xc4\x8dnih zbirkah po svetu. Najve\xc4\x8d jih je daroval muzeju novej\xc5\xa1e umetnosti v Parizu (13 na desetih listih), ena je v manj\xc5\xa1em pari\xc5\xa1kem muzeju. V Baslu imajo v muzeju devet originalnih risb, v Celovcu najmanj pet, v Ljubljani tri v Moderni galeriji. Nekaj risb je v zasebnih zbirkah: v Ljubljani je vsaj petnajst listov v treh zbirkah, v Trstu so tri v eni in dve v drugi zasebni zbirki. Leta 2016 so v tr\xc5\xbea\xc5\xa1kem partizanskem arhivu na\xc5\xa1li \xc5\xa1e 23 risb (eno dodatno v drugi zbirki), ki jih hranijo v muzeju Revoltella. Ena starej\xc5\xa1a portretna risba je v Brdih, ena risba je v \xc5\xbdenevi, ena v Barceloni in ena v Vatikanskem muzeju (prej v Trstu). Nekaj risb je razpr\xc5\xa1eno po Evropi, vsaj dve sta ostali v ZDA in vsaj sedemnajst v lasti slikarja ali njegove dru\xc5\xbeine v Benetkah._NEWLINE_Re\xc5\xa1itev iz tabori\xc5\xa1\xc4\x8da je predstavila druga\xc4\x8dnega ustvarjalca, ki pa je dozoreval \xc5\xa1e vrsto let. Postopoma so postale njegove slike bolj zrele, iz\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8dene in ve\xc4\x8dplastne. Sprostil se je po letu 1946; najprej z barvitimi akvareli bene\xc5\xa1kih vedut. Nadaljeval je z \xc5\xbeivahno paleto v serijah popularnih dalmatinskih osli\xc4\x8dkov, ki so postali lebde\xc4\x8di konji\xc4\x8dki. Upodabljal jih je v vseh tehnikah in velikostih, samo v olju ve\xc4\x8d kot 600. Poslikal je sobo vile D. v Zollikonu v \xc5\xa0vici, kjer je povezano uporabil vse svoje dotedanje motive. Pripravljal je kartone za tkane in vezene dekoracije velikih potni\xc5\xa1kih ladij z motivi potovanj Marca Pola (Augustus) in Pomladi (Asia), risal je za prospekte Benetk. Benetke in obiski v \xc5\xa0vici so spodbudili in omogo\xc4\x8dili ustvarjanje grafik v razli\xc4\x8dnih klasi\xc4\x8dnih tehnikah. V njih je lo\xc4\x8dil nekdaj v slikah zdru\xc5\xbeeno \xc4\x8drtno risbo in barvne ploskve, posebej zna\xc4\x8dilne za litografije. Konji\xc4\x8dki, ki i\xc5\xa1\xc4\x8dejo v simbolni krajini, so ostali za ve\xc4\x8d kot desetletje njegov prepoznavni znak tudi pri grafikah, posebej v \xc4\x8dasu iskanja tr\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8d in ob nostalgi\xc4\x8dnem domoto\xc5\xbeju, ko ni smel v staro domovino. S spomini na doma\xc4\x8do pokrajino in Dalmacijo so povezani ciklusi Brodniki, Sienske in Umbrijske krajine. Novo \xc5\xbeivljenje ozna\xc4\x8dujejo serije le\xc5\xbee\xc4\x8dih aktov in desetine portretov Ide. Po selitvi iz Benetk v Pariz se je umetnik znova prebijal od za\xc4\x8detka in skoraj iz anonimnosti. Posku\xc5\xa1al se je v razli\xc4\x8dnih smereh in tehnikah, slikal je platna ve\xc4\x8djih formatov, se pribli\xc5\xbeal abstrakciji in se vrnil k figuri, \xc4\x8deprav je njegov prevladujo\xc4\x8d motiv vedno in v vsakem motivu domi\xc5\xa1ljijska krajina. Ta, v za\xc4\x8detku liri\xc4\x8dna krajina, je polna notranje energije in sintez razli\xc4\x8dnih znanj ter osebnih spoznanj. Stopnjevanje motivike iz konji\xc4\x8dkov ali Dalmatink, ki potujejo na tr\xc5\xbenico, je mogo\xc4\x8de spremljati vzporedno v slikah in na grafikah, kjer se iz prepoznavnih figur osebe reducirajo v simbolne loke, made\xc5\xbee in lise. Nadaljeval je izra\xc5\xbeanje v razli\xc4\x8dnih grafi\xc4\x8dnih tehnikah, intenzivno je spoznaval barvno litografijo ve\xc4\x8djih formatov. Kasneje se je vra\xc4\x8dal k jedkanici, akvatinti, priljubljeni suhi igli, barvni risbi in olju. Po ponovnih obiskih doma\xc4\x8dega Krasa in Dalmacije so abstraktni motivi znova \xc5\xbeareli v intenzivnih barvah, ni\xc4\x8d ve\xc4\x8d z megli\xc4\x8dastimi akvareli. O\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8deni motivi Ograd, Kra\xc5\xa1kih pokrajin, Bizantinskih suit, o\xc5\xbegane zemlje in kamenje so imeli nekaj kasneje vzporednice v manj uspe\xc5\xa1nih, vendar z barvami pre\xc5\xbeetimi krajinami iz Cortine in manj konkretnih Apeninov. Po premoru s figurami se je sprostil ob silhuetah znanih gora Dolomitov okoli Cortine. Ustvarjalni proces je bil vedno podoben na\xc4\x8dinu, ki ga je posvojil \xc5\xbee med \xc5\xa1tudijem. Obiskoval je gore in obale ter si osamljen skiciral motive, zanimive zanj v realni ali abstraktni zasnovi. S pomo\xc4\x8djo teh je kasneje ustvarjal serije v ateljeju. Po kraj\xc5\xa1i ustvarjalni krizi in slepi ulici s ponavljanjem konji\xc4\x8dkov in koncu iskanj v smeri abstraktnih motivov se je ob koncu \xc5\xa1etdesetih let vrnil k figuri \xc4\x8dloveka in k obujenim spominom na grozo Dachaua. Vrnitev k \xc4\x8dloveku in njegovemu telesu je bila delno spontana in delno na\xc4\x8drtovana. Svoje delo je stalno primerjal z ustvarjalnostjo drugih likovnikov v Parizu in drugje. Morda je nanj vplivalo delo pesnikov in drugih kulturnikov, s katerimi se je dru\xc5\xbeil v Parizu. Manj verjetno je, da je povzemal izhodi\xc5\xa1\xc4\x8da filozofov. V Sloveniji pa so ga, razen ob retrospektivi leta 1967, \xc5\xa1e vedno pogosto spregledali._NEWLINE_Nov prelom je bil vzporeden izidu knjige profesorja estetike Jeana Grenierja. Njegova monografija je bila leta 1970, \xc5\xa1e pred izidom, dopolnjena s Kr\xc5\xbei\xc5\xa1nikovim besedilom. Grenier je natan\xc4\x8dno raz\xc4\x8dlenil Mu\xc5\xa1i\xc4\x8dev izvor, poznal vzore s krasa in slovansko du\xc5\xa1o ter njegovo ustvarjalnost. Kr\xc5\xbei\xc5\xa1nik je vsem presene\xc4\x8denim teoretikom Evrope, ki niso razumeli novih slikarjevih motivov iz tabori\xc5\xa1\xc4\x8d z naslovom Nismo poslednji, te celostno predstavil. Sledila je zaslu\xc5\xbeena retrospektivna razstava v pari\xc5\xa1kem Muzeju moderne umetnosti ob koncu leta 1972. Na razstavi je prvi\xc4\x8d v ve\xc4\x8djem \xc5\xa1tevilu pokazal svoje nove slikane nadgradnje spominov iz tabori\xc5\xa1\xc4\x8da, cikluse temnih teles trpinov. Otrpla trupla serij Nismo poslednji ali Noi non siamo gli ultimi so mu po razstavi odprle vrata v velike galerije Evrope in ZDA. V zrelem obdobju je zavestno in zaradi oslabelega vida ustvarjal z bolj izbrano barvno skalo. V la\xc5\xbeje obvladljivem akrilu, risbah in grafikah je ustvaril prevrednoteno svojsko figuraliko \xc5\xbertev tabori\xc5\xa1\xc4\x8d, podobe, ki so dale\xc4\x8d od osladnosti bolj priljubljenih starej\xc5\xa1ih krajin. S slikami se je oddol\xc5\xbeil lastnim notranjim moram pre\xc5\xbeivetja po tabori\xc5\xa1\xc4\x8du, spominu sotrpinov v tabori\xc5\xa1\xc4\x8du Dachau in bil aktualen v \xc4\x8dasu novih vojn. S serijami Nismo poslednji je prepri\xc4\x8dal \xc5\xa1e zadnje dvomljivce med likovnimi kritiki. Nadaljeval je z rastlinskimi motivi podob o\xc5\xbeganih hrastov-plutovcev in osamljenih ali prepletenih dreves. Vzporedno se je vrnil v upodabljanje svojih videnj Benetk, ve\xc4\x8dinoma k ploskovitim vtisom pro\xc4\x8delij ter po\xc4\x8dlove\xc4\x8denim silhuetam bark in Giudecce. Zavestno je v svojem delu preizku\xc5\xa1al zanj nove tehnike slikanja, vedno bolj reduciral barve, iskal sou\xc4\x8dinkovanje struktur platna, tekstur, odsotnosti ble\xc5\xa1\xc4\x8dav. Nadaljeval je s starostnimi cikli figur Samotarjev, z Avtoportreti, slikami notranj\xc5\xa1\xc4\x8din. Osamljenost ali odtujevanje najbli\xc5\xbejih je izrazil v serijah V ateljeju, Dvojni portreti, Katedrale. S silhuetami Pariza je ustvaril nekaj oddaljenih primerjav z Monetovimi vedutami mest. Sledili so znova figuralni samotni Popotniki, Anachoreti, Goli portreti. V pozni starosti je po papirju ve\xc4\x8djega formata skoraj slep vlekel duhovne \xc4\x8drte svoje lastne podobe ali svoje \xc5\xbeene Ide kot grafe notranjih \xc4\x8dustev in oblik, kjer linija telesa izstopa iz beline ozadij._NEWLINE_Stalna zbirka njegovih povojnih grafik je od leta 1991 na ogled v dvorcu Dobrovo v Gori\xc5\xa1kih Brdih. Pregled grafik je opozoril na vzporedno pomembno likovno izra\xc5\xbeanje umetnika. Razstava je bila dolgo edina njegova stalna zbirka na svetu. Ostaja edina, urejena v obdobju njegovega \xc5\xbeivljenja. V Sloveniji je poleg Dobrovega njegovo delo dobro zastopano v stalnih zbirkah Moderne galerije Ljubljana, ki ima zanimivo serijo zgodnjih in nekaj poznih del, v Umetnostni galeriji Maribor (zlasti zgodnje slike in njegov najstarej\xc5\xa1i grafi\xc4\x8dni Avtoportret) in ve\xc4\x8d kot ducat raznolikih del v Kambi\xc4\x8devi zbirki v Metliki. Stalne zbirke v Narodni galeriji so bile z novo donacijo maja 2016 nadgrajene s posebno razstavo slikarjevih del, ki obsega ve\xc4\x8d kot sto risb, grafik in slik. To je osebna zbirka Mu\xc5\xa1i\xc4\x8deve dru\xc5\xbeine, ne\xc4\x8dakinje Vande, brata Ljubana in svakinje Milade. Razstavo so odprli 18. maja 2016 in prenovili februarja leta 2017 ter znova novembra 2018. V Narodni galeriji v Ljubljani tudi zgodovinski pregled stalne zbirke zaklju\xc4\x8dujejo ustvarjalci iz druge polovice 20. stoletja, med njimi Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d. Manj\xc5\xa1e galerije v Sloveniji imajo posamezna dela (Galerija Vena Pilona v Ajdov\xc5\xa1\xc4\x8dini, Galerija Slovenj Gradec). Pet do deset del je v rednih zbirkah velikih muzejev sveta, od Louvra do Metropolitanskega muzeja. Novembra 2012 je pri SAZU iz\xc5\xa1la do sedaj najbolj obse\xc5\xbena knjiga o Mu\xc5\xa1i\xc4\x8du; napisalo jo je ve\xc4\x8d kot 20 avtorjev iz Slovenije in Evrope. Sodelovali so vodilni poznavalci Mu\xc5\xa1i\xc4\x8devega dela._NEWLINE_Po slikarjevi smrti so v Ljubljani pripravili ve\xc4\x8d zanimivih razstav: Drobna dela na papirju v Cankarjevem domu (2005) in Mu\xc5\xa1i\xc4\x8deva dela iz privatnih zbirk I, II, III v Galeriji Zala (2006; 2008 grafike; 2009 risbe). Ista galerija je organizirala \xc5\xa1e razstave (2010 v Beogradu; 2011 na Dunaju in v Londonu). Posebno razstavo je maja leta 2006, ob prvi obletnici slikarjeve smrti, organizirala v slovenski galeriji A + A v Benetkah slikarka Ida Cadorin s sodelavci. _NEWLINE_V Barceloni so imeli od 25. februarja do 18. maja 2008 v Gaudijevi pala\xc4\x8di La Pedrera obse\xc5\xbeno retrospektivno razstavo z okoli 130 predstavljenimi deli: skicami, akvareli, oljnimi in akrilnimi slikami iz vseh obdobij med 1945 in 2001. Skrben izbor Jeana Claira in njegovih sodelavcev je spremljal katalog in dopolnjeval film, ki ga je v osemdesetih letih posnela \xc5\xa1vicarska televizija z re\xc5\xbeiserjem Junodom._NEWLINE_Avgusta 2008 je iz\xc5\xa1la bro\xc5\xa1ura Stevena Jarona o Mu\xc5\xa1i\xc4\x8devih tabori\xc5\xa1\xc4\x8dnih risbah. Decembra 2008 je iz\xc5\xa1la knjiga spominov Mu\xc5\xa1i\xc4\x8deve \xc5\xbeene Ide (avtorica G. dal Bon). V Ljubljani, Ajdov\xc5\xa1\xc4\x8dini in Novi Gorici je bila ob stoletnici rojstva odprta vrsta razstav, ve\xc4\x8dina s katalogi. Marca 2009 je bilo mogo\xc4\x8de videti dokumentarno razstavo \xc5\xa0panska vizija v Narodni galeriji in razstavo Mu\xc5\xa1i\xc4\x8deve risbe v Galeriji Zala v Gosposki ulici. SAZU je 26. in 27. marca 2009 pripravil dvodnevni simpozij, posve\xc4\x8den delu in \xc5\xbeivljenju slikarja. V Cortini je bila od februarja do srede aprila 2009 odprta razstava Mu\xc5\xa1i\xc4\x8devih podob Dolomitov._NEWLINE_Ob stoletnici slikarjevega rojstva je bilo organizirano v Sloveniji ve\xc4\x8d kot deset razstav. Najbolj celostno retrospektivo je pripravila kustosinja Breda Ilich Klan\xc4\x8dnik v Moderni galeriji v Ljubljani 24. novembra 2009 z okoli 170 slikami in risbami. Odprta je bila do konca februarja 2010. Spremljal jo je odli\xc4\x8den katalog s temeljnim besedilom Toma\xc5\xbea Brejca. To je bila najve\xc4\x8dja razstava posameznega slikarja v Sloveniji doslej, kakor je navajala posebna priloga Dela: Zoran Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d, 12. februarja 2010. Tri izjemna slikarjeva dela so v stalni postavitvi Moderne galerije. Manj\xc5\xa1o dokumentarno razstavo o ustvarjanju Mu\xc5\xa1i\xc4\x8da in Male\xc5\xa1a je zasnovala Breda Ilich Klan\xc4\x8dnik. Razstava je gostovala v Dobrovem, kasneje (2012) v Galeriji Mihe Male\xc5\xa1a v Kamniku. _NEWLINE_Razstave so s pomo\xc4\x8djo lastnikov slik iz Slovenije in na\xc5\xa1ih likovnih kritikov organizirali tudi v Italiji. V Legnanu pri Milanu so 19. novembra 2011 odprli ve\xc4\x8djo razstavo Mu\xc5\xa1i\xc4\x8devih del, prete\xc5\xbeno slik iz slovenskih zbirk. Razstava je bila odprta do sredine februarja 2012. Za katalog sta pisala Boris Pahor in Gojko Zupan. Leta 2013 je bil Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d uvr\xc5\xa1\xc4\x8den na elitno razstavo izbranih portretov razli\xc4\x8dnih ustvarjalcev 20. stoletja v Milanu (Il Volto dell\xe2\x80\x99 900), leta 2015 s Samotarji na reprezentativno razstavo v Vicenzi (Od Tutankamona do Bacona). Zagreb\xc5\xa1ki kritik Igor Zidi\xc4\x87 je v jeseni 2015 pripravil manj\xc5\xa1o slikarjevo razstavo v Rovinju. Oktobra 2016 so v Tr\xc5\xbei\xc4\x8du / Monfalcone razstavili Mu\xc5\xa1i\xc4\x8devo veliko tapiserijo s podobami pohoda Marca Pola na Kitajsko, eno njegovih najve\xc4\x8djih in klju\xc4\x8dnih del. Septembra 2016 so odprli razstavo zasebne zbirke Braglia v Luganu v \xc5\xa0vici. Leta 2017 so bile pomembne razstave v \xc5\xa0vici, v Bologni in Cortini. Januarja 2018 so odprli razstavo v galeriji Lorenzelli v Milanu in za tem Mu\xc5\xa1i\xc4\x8devih dachauskih risb v Trstu. Nadgradnja predhodnih retrospektiv je bila nova velika razstava, pripravljena v Muzeju Leopold na Dunaju aprila 2018. Kustosa te razstave sta bila Hans Peter Wipplinger in Ivan Risti\xc4\x87. Besedila za katalog so dodali Clair, Pasqualijeva in Zupan. Manj\xc5\xa1o buti\xc4\x8dno razstavo je ob 110. obletnici slikarjevega rojstva junija 2019 organizirala Galerija Zala.'