b"\n_START_ARTICLE_\nAkita inu\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nDana\xc5\xa1nja akita inu se je razvila s kri\xc5\xbeanjem psov, ki so \xc5\xbeiveli na prefekturi Akita, na otoku Hon\xc5\xa1u. Od tod tudi izvira ime. Na pasmo je vplivalo tudi kri\xc5\xbeanje z ve\xc4\x8djimi azijskimi in evropskimi pasmami, kot so nem\xc5\xa1ka doga, bernardinec in angle\xc5\xa1ki mastif. Na ta na\xc4\x8din so \xc5\xbeeleli ustvariti novo pasmo borbenega psa, ker so pasje borbe v zgodnjem 20. stoletju v Odatu, kraju na otoku Hon\xc5\xa1u, postale moderne. Med drugo svetovno vojno so akito inu kri\xc5\xbeali tudi z nem\xc5\xa1kim ov\xc4\x8darjem, ker so jo \xc5\xbeeleli za\xc5\xa1\xc4\x8dititi pred vladno uredbo, ki je dolo\xc4\x8dala, da je treba vse nevoja\xc5\xa1ke pse usmrtiti.\n_START_SECTION_\nZgodba o Hachiku\n_START_PARAGRAPH_\nPo svetu je ta pasma znana predvsem zaradi psa Haichika. Njegov lastnik je bil profesor Hidesabur\xc5\x8d Ueno iz Tokia. \xc5\xbdivel je blizu \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke postaje \xc5\xa0ibuja, iz katere se je vsak dan z vlakom vozil v slu\xc5\xbebo. Hachiko je svojega gospodarja vsak dan pospremil v in iz slu\xc5\xbebe. 25. maja leta 1925 ga je tako kot vsak dan \xc4\x8dakal, vendar profesor ni pri\xc5\xa1el, ker je umrl zaradi mo\xc5\xbeganske krvavitve. Kljub temu da se njegov gospodar ni nikoli vrnil, ga je na postaji \xc4\x8dakal \xc5\xa1e nadaljnjih 9 let. Njegova zgodba je postala svetovno znana leta 1934, ko so mu na postaji postali bronasti spomenik. Med drugo svetovno vojno so kip reciklirali, vendar so po vojni postavili novega. Od leta 1936 naprej imajo vsakega 8. aprila na postaji \xc5\xa0ibuja obred v Hachikovo \xc4\x8dast. Hachiko je postal dr\xc5\xbeavni simbol zvestobe.\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nAkita inu je velik pes, ki je najbolj znan po svoji medvedji glavi. Ima \xc5\xa1pi\xc4\x8dasta, trikotna u\xc5\xa1esa in majhne, temne o\xc4\x8di. Ima debel dvojni ko\xc5\xbeuh in zavit rep, ki je zna\xc4\x8dilen za \xc5\xa1pice. Samica meri od 58 do 64 cm, samec pa od 67 do 70 cm. Samica je te\xc5\xbeka do 32 kg, samec pa do 40 kg. V povpre\xc4\x8dju \xc5\xbeivijo od 12 do 14 let. Lahko so rde\xc4\x8de, oker, bele ali sivo bele barve. Vsak pes mora imeti belo barvo ob smr\xc4\x8dku, na licih, spodnjem delu gobca, pod vratom, po prsih in trebuhu, po zunanji strani repa ter po notranji strani vseh okon\xc4\x8din. Ta pogoj v japon\xc5\xa1\xc4\x8dini imenujejo 'Urajiro'.\n_START_SECTION_\nDlaka in nega\n_START_PARAGRAPH_\nAkite imajo lahko dve vrsti ko\xc5\xbeuha: standardni in dolgi ko\xc5\xbeuh. Slednjega na pasjih razstavah ozna\xc4\x8dujejo kot napako. Dolgi ko\xc5\xbeuh, poznan tudi kot 'Moku' je posledica prisotnosti avtosomnih recesivnih genov in se lahko pojavi le, \xc4\x8de sta nosilca tega gena oba, tako samec kot samica. Dlaka je ravna in trda, podlanka je gosta in mehka. Nega te pasme ni zahtevna, priporo\xc4\x8da se dnevno krta\xc4\x8denje. Dlaka jim izpada dva do trikrat letno, glede na podnebne spremembe lahko tudi ve\xc4\x8dkrat. Akit se ne stri\xc5\xbee. Vsak mesec jim je potrebno ostri\xc4\x8di kremplje, u\xc5\xa1esa pa jim je potrebno o\xc4\x8distiti enkrat na teden.\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8daj\n_START_PARAGRAPH_\nAkita inu je mo\xc4\x8dan, velik, neodvisen in dominanten pes. So zelo za\xc5\xa1\xc4\x8ditni\xc5\xa1ki do svojega gospodarja in okolja in nezaupljivi do tujcev. Prav tako ne marajo drugih psov in so agresivni do psov enakega spola. Zato je treba biti previden, ko so v stiku z drugimi psi; odsvetuje se obiske pasjega parka. Nasprotno pa so zelo naklonjeni otrokom in tako primerni za dru\xc5\xbeinskega psa, vendar jih je potrebno dobro vzgojiti. Akita inu ni primeren pes za lastnika za\xc4\x8detnika. Nekateri pravijo, da ima 'ma\xc4\x8dje' lastnosti, saj si po obroku o\xc4\x8disti gobec, neguje druge pse v hi\xc5\xa1i in je zelo izbir\xc4\x8dna.\n_START_SECTION_\nBolezni\n_START_PARAGRAPH_\nAkite so normalno zdravi psi, vendar pa se vseeno lahko pojavljajo nekatere avtoimunske in endokrine bolezni ter obolenja."