b'\n_START_ARTICLE_\nJulius Axelrod\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je na Manhattanu v skromni dru\xc5\xbeini judovskih izseljencev iz Poljske. Kot dijak je razvil zanimanje za znanost in leta 1929 vpisal \xc5\xa1tudij medicine na Univerzi v New Yorku, a se je moral zaradi pomanjkanja denarja prepisati na Mestni kolid\xc5\xbe New Yorka, kjer mu ni bilo treba pla\xc4\x8dati \xc5\xa1olnine. Tam je diplomiral iz biologije leta 1933. \xc5\xa0tudij je posku\xc5\xa1al nadaljevati na ve\xc4\x8d medicinskih fakultetah, a zaradi svojega judovskega porekla in povpre\xc4\x8dnega uspeha pri dodiplomskem \xc5\xa1tudiju ni bil sprejet._NEWLINE_Naposled se je, tudi zaradi finan\xc4\x8dnih te\xc5\xbeav med veliko gospodarsko krizo, zaposlil kot biokemik v laboratoriju za preizku\xc5\xa1anje vitaminskih dodatkov hrani. Tam je v laboratorijski nesre\xc4\x8di izgubil levo oko in od takrat je nosil sprva \xc5\xa1\xc4\x8ditek za oko, nato pa o\xc4\x8dala z zatemnjeno levo stranjo, ki so postala njegov za\xc5\xa1\xc4\x8ditni znak. Leta 1938 se je poro\xc4\x8dil s Sally Taub, s katero je imel dva otroka._NEWLINE_V za\xc4\x8detku 1940. let je, tudi na prigovarjanje sodelavcev, pri\xc4\x8del s \xc5\xa1tudijem ob delu in leta 1941 magistriral iz kemije na Univerzi v New Yorku s tezo o kemi\xc4\x8dni razgradnji encimov v rakastem tkivu. Leta 1946 je pri\xc4\x8del z raziskavami analgetikov pod vodstvom Bernarda Brodieja v eni od newyor\xc5\xa1kih bolni\xc5\xa1nic. Brodie je postal njegov neformalni mentor in ga je usmerjal tudi po tem ko je zapustil bolni\xc5\xa1nico. Tri leta kasneje je dobil mesto raziskovalca na Nacionalnem in\xc5\xa1titutu za srce, enem od Nacionalnih in\xc5\xa1titutov za zdravje v Bethesdi, kjer je vodil razli\xc4\x8dne raziskovalne projekte. Ker je imel le magisterij, so bile njegove mo\xc5\xbenosti za napredovanje zelo omejene, zato je leta 1954 za\xc4\x8dasno prekinil z delom in vpisal doktorski \xc5\xa1tudij na Univerzi Georgea Washingtona, kjer je doktoriral leto kasneje._NEWLINE_Svoje glavno delo je opravil kot vodja oddelka za farmakologijo na Nacionalnem in\xc5\xa1titutu za mentalno zdravje (NIMH), kamor so ga povabili leta 1954. Na tem oddelku se je posve\xc4\x8dal raziskavam \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih prena\xc5\xa1alcev vse do svoje upokojitve leta 1984 in \xc5\xa1e kasneje kot prostovoljni raziskovalec na NIMH do za\xc4\x8detka 1990. let.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nAxelrodov prvi raziskovalni projekt je bila \xc5\xa1tudija vpliva analgetikov na pove\xc4\x8dan nivo methemoglobina v krvi. Methemoglobin je oblika hemoglobina, ki ne ve\xc5\xbee kisika; njegova pove\xc4\x8dana koli\xc4\x8dina ni smrtna, vendar zmanj\xc5\xa1a zmo\xc5\xbenost krvi za prena\xc5\xa1anje kisika. Axelrod in Brodie sta ugotovila, da te\xc5\xbeave povzro\xc4\x8da u\xc4\x8dinkovina acetanilid in svetovala proizvajalcem zdravil njegovo zamenjavo s paracetamolom. Po zaklju\xc4\x8dku tega projekta je z Brodiejem sodeloval \xc5\xa1e pri ve\xc4\x8d drugih, v okviru katerih sta preu\xc4\x8devala presnovo razli\xc4\x8dnih analgetikov. Z meritvami koncentracije u\xc4\x8dinkovin pri razli\xc4\x8dnih posameznikih je pri\xc5\xa1el do ugotovitve, da so med njimi razlike v farmakokinetiki in torej na presnovo vplivajo genetske razlike._NEWLINE_Po selitvi na Nacionalni in\xc5\xa1titut za srce je njegovo pozornost pritegnila vrsta sinteti\xc4\x8dnih aminov, ki posnemajo delovanje hormonov v \xc5\xbeiv\xc4\x8dnem sistemu - t. i. \xc2\xbbsimpatomimeti\xc4\x8dnih aminov\xc2\xab. Med drugim je raziskoval presnovo in u\xc4\x8dinek kofeina, amfetamina, meskalina, morfina ter efedrina in bil med prvimi, ki so se znanstveno lotili preu\xc4\x8devanja dietilamida lizergi\xc4\x8dne kisline (bolj znanega kot LSD)._NEWLINE_Naposled so ga pritegnila nere\xc5\xa1ena vpra\xc5\xa1anja v delovanju \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih prena\xc5\xa1alcev samih, posebej v povezavi s psihi\xc4\x8dnimi motnjami pri ljudeh. V tem \xc4\x8dasu so drugi raziskovalci odkrili ve\xc4\x8d snovi z delovanjem proti psihozam (klorpromazin, Ritalin, niacin), zato je hotel razkriti mehanizme njihovega delovanja. Leta 1957 je tako pri\xc4\x8del raziskovati spro\xc5\xa1\xc4\x8danje norepinefrina in spremljajo\xc4\x8dih encimov iz \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih kon\xc4\x8di\xc4\x8dev. Eden od teh encimov je monoamin oksidaza (MAO), za katerega je bilo znano, da zni\xc5\xbeuje aktivnost \xc5\xbeiv\xc4\x8devja in je mo\xc5\xbeno z zdravili, ki razgrajujejo ta encim, laj\xc5\xa1ati depresivne motnje. Sprva so domnevali, da MAO deluje tako, da razklaplja norepinefrin z receptorjev na postinapti\xc4\x8dni celici in ga deaktivira. Axelrod pa je z natan\xc4\x8dnim merjenjem koncentracij ugotovil, da pravzaprav pove\xc4\x8duje koli\xc4\x8dino kateholaminov v presinapti\xc4\x8dnih \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih kon\xc4\x8di\xc4\x8dih. Odlo\xc4\x8dilna serija poskusov je nato pokazala, da \xc5\xbeiv\xc4\x8dni prena\xc5\xa1alci ne nehajo delovati po tistem ko dose\xc5\xbeejo tar\xc4\x8dno celico, temve\xc4\x8d jih presinapti\xc4\x8dni kon\xc4\x8di\xc4\x8d ponovno absorbira in jih lahko znova uporabi. Vloga MAO je pretvorba norepinefrina v neaktivno obliko (epinefrin), ki ga lahko mati\xc4\x8dna celica absorbira. Posledi\xc4\x8dno je postalo jasno, da je norepinefrin glavni prena\xc5\xa1alec v \xc5\xbeiv\xc4\x8devju, ve\xc4\x8dji del katerega je v danem trenutku shranjenega v neaktivni obliki v \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih kon\xc4\x8di\xc4\x8dih, kot celota pa je v nenehnem kro\xc5\xbeenju. Na podlagi tega odkritja je Axelrod s svojim tedanjim asistentom Solomonom H. Snyderjem pojasnil mehanizem delovanja mnogih psihoaktivnih substanc, ki vplivajo na razli\xc4\x8dne korake tega cikla._NEWLINE_Konec 1950. let je pri\xc4\x8del preu\xc4\x8devati pinealno \xc5\xbelezo v mo\xc5\xbeganih vreten\xc4\x8darjev, ki je bila tedaj \xc5\xa1e popolna neznanka. S serijo poskusov je dokazal, da je njen izlo\xc4\x8dek - melatonin pravzaprav kemi\xc4\x8dno modificiran \xc5\xbeiv\xc4\x8dni prena\xc5\xa1alec serotonin. Dvanajsturni cikel izlo\xc4\x8danja serotonina in njegov mo\xc4\x8dan u\xc4\x8dinek na centralno \xc5\xbeiv\xc4\x8devje je Axelrod povezal in postavil hipotezo, da pinealna \xc5\xbeleza deluje kot \xc2\xbbbiolo\xc5\xa1ka ura\xc2\xab, ki regulira dnevno-no\xc4\x8dni (\xc2\xbbcirkadiani\xc2\xab) ritem aktivnosti organizma tudi ob odsotnosti svetlobe._NEWLINE_Za svoja odkritja na podro\xc4\x8dju presnove \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih prena\xc5\xa1alcev je leta 1970 prejel Nobelovo nagrado za fiziologijo ali medicino. Do konca svoje kariere se je posve\xc4\x8dal \xc5\xbeiv\xc4\x8dnim prena\xc5\xa1alcem in vpra\xc5\xa1anjem signalne transdukcije v celicah.'