b'\n_START_ARTICLE_\nZgodovina Velike Britanije\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovina Britanije je bila do nekaj sto let nazaj polna spopadov in tekmovanja med razli\xc4\x8dnimi nacionalnimi dr\xc5\xbeavami na otoku Velika Britanija. Prevladala je Anglija, ki je pod okriljem Velike Britanije z drugimi narodi ustanovila Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo.\n_START_SECTION_\nVzpon Anglije\n_START_PARAGRAPH_\nPred prihodom Rimljanov so Britanijo poseljevali Kelti. Julij Cezar je napadel Britanijo 55 pr. n. \xc5\xa1t. - 54 pr. n. \xc5\xa1t. vendar so bili ve\xc4\x8dji deli osvojeni in romanizirani \xc5\xa1ele po 43 n. \xc5\xa1t. Rimska provinca Britanija, ki je na severu segala do Hadrijanovega zidu, je obstajala do 5. st. V 5. in 6. st. so iz severovzhodne Irske vdirali v severno Britanijo \xc5\xa0koti. Ko so njihovi kralji postali tudi kralji Piktov, so bili postavljeni temelji \xc5\xa1kotske dr\xc5\xbeave. Anglosasi so prvi\xc4\x8d vdrli v Anglijo v 5. st. ter v 7. in 8. st. ustanovili \xc5\xa1tevilna kraljestva. Od 8. st. dalje so de\xc5\xbeelo napadali Vikingi in \xc4\x8deprav jih je kralj Alfred v 9. st. delno zavrnil, so na vzhodu ustanovili svoja kraljestva. Po kratkotrajnem anglo-danskem kraljestvu kralja Knuta in njegovih sinov so 1066 Normani osvojili de\xc5\xbeelo in ustvarili mo\xc4\x8dno centralizirano monarhijo. Anglija je kmalu postala vodilna sila v imperiju, ki je obsegal tudi velike dele Francije. Za te svoje posesti se je Anglija vojskovala skoraj ves srednji vek. Od 11. st. dalje je bila \xc5\xa0kotska vse bolj pod vplivom Anglije. Edvard I. jo je posku\xc5\xa1al osvojiti v \xc4\x8dasu sporov za nasledstvo. Po bitki pri Bannockburnu je Robert Bruce utrdil \xc5\xa1kotsko neodvisnost. Njegov vnuk je bil prvi \xc5\xa1kotski kralj iz rodbine Stewart. Angle\xc5\xa1ki kralj Henrik II. je zavladal nad Irsko, vendar pa severnega dela niso mogli povsem obvladati vse do prihoda protestantskih priseljencev v 16. in 17. st. Wales si je Anglija priklju\xc4\x8dila postopoma, kljub poskusu Llywelyna II. Gwyneddskega v 13. st. da bi ustanovili samostojno vali\xc5\xbeansko dr\xc5\xbeavo.\n_START_SECTION_\nSrednji vek\n_START_PARAGRAPH_\nV srednjem veku so se pogosto spopadali za nasledstvo na angle\xc5\xa1kem prestolu \xc5\xa1e zlasti v dr\xc5\xbeavljanski vojni med rodbinama York in Lancaster. K vzponu angle\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave je prispeval tudi nastanek parlamenta, \xc4\x8deprav je zelo pogosto prihajalo do sporov med krono in premo\xc4\x8dnim plemstvom; kralj Ivan je moral plemstvu prepustiti velik del oblasti. Do prihoda Henrika VII. za\xc4\x8detnika dinastije Tudor, na oblast se je mo\xc4\x8d plemstva \xc5\xbee toliko zmanj\xc5\xa1ala, da se je Anglija lahko uveljavila kot velesila. V \xc4\x8dasu Henrika VIII. se je za\xc4\x8dela angle\xc5\xa1ka reformacija. Za vlade njegove h\xc4\x8dere Elizabete I. so se v Angliji pomirili verski spori in de\xc5\xbeela je za\xc4\x8dela ustvarjati kolonialni imperij v Novem svetu, kjer so angle\xc5\xa1ki raziskovalci tekmovali s \xc5\xa1panskimi._NEWLINE_Ko je \xc5\xa1kotski kralj Jakob VI. postal 1603 tudi angle\xc5\xa1ki kralj Jakob I. sta se obe kraljestvi sicer zdru\xc5\xbeili pod enotno krono, vendar je do popolne spojitve pri\xc5\xa1lo \xc5\xa1ele po ukinitvi \xc5\xa1kotskega parlamenta z zakonom o zdru\xc5\xbeitvi z Anglijo. Povod za angle\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavljansko vojno v \xc4\x8dasu kralja Karla I. so bila nesoglasja o naravi protestantske vere, predvsem pa spori glede pristojnosti parlamenta. Po obdobju Commonwealtha je kralj Karel II. posku\xc5\xa1al uvesti absolutno monarhijo. Poskus Jakoba II. da bi ponovno uvedel katoli\xc5\xa1ko vero, se je kon\xc4\x8dal z njegovim begom in s\xc2\xa0\xc2\xbbslavno revolucijo\xc2\xab, v kateri je pri\xc5\xa1el na prestol Viljem III. in njegova naslednica kraljica Ana sta se bojevala proti ambicijam francoskega kralja Ludvika XIV. vpletenost Anglije v evropske vojne pa se je nadaljevala tudi po 1714, ko so pri\xc5\xa1li na prestol vladarji iz hannovrske dinastije.\n_START_SECTION_\nKolonializem\n_START_PARAGRAPH_\nS kolonialnimi vojnami proti Nizozemski v 17. in proti Franciji v 18. st. se je britanski imperij mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8dal. Leta 1783 so Britanci izgubili ameri\xc5\xa1ke kolonije, ostala jim je samo Kanada in antilski otoki. Kot nadomestilo za to izgubo se je britanski interes preusmeril na Indijo, kjer je velik del podceline pri\xc5\xa1el pod oblast Vzhodnoindijske dru\xc5\xbebe. Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo, ki je nastalo 1801 z zdru\xc5\xbeitvijo Velike Britanije in Irske, se je skoraj neprenehoma vojskovalo z revolucionarno Napoleonovo Francijo; vojne je uspe\xc5\xa1no zaklju\xc4\x8dilo z novimi ozemeljskimi pridobitvami._NEWLINE_Velika Britanija je dosegla svoj vi\xc5\xa1ek v \xc4\x8dasu vladanja kraljice Viktorije. Bila je prva de\xc5\xbeela, ki je do\xc5\xbeivela industrijsko revolucijo. Njeni trgovci so vodili v svetovni trgovini, britanski dr\xc5\xbeavniki pa so obvladali svetovno politiko. Britanski imperij je obsegal velik del Afrike, Kanado, Indijsko podcelino in Avstralijo ter Oceanijo.\n_START_SECTION_\nSodobnost\n_START_PARAGRAPH_\nS postopnim \xc5\xa1irjenjem volilne pravice, ki se je za\xc4\x8delo z zakonom o reformi 1832, se je krepila parlamentarna demokracija. Oddaljene kolonije, na primer Kanada in Avstralija, so dobile notranjo avtonomijo, ne pa Irska, v kateri so se razvnemala narodno zavedna \xc4\x8dustva. Ob koncu 19. stoletja so za\xc4\x8dele britansko gospodarsko nadvlado ogro\xc5\xbeati ZDA, \xc5\xa1e bolj pa Nem\xc4\x8dija. Kosanje s cesarsko Nem\xc4\x8dijo je bilo eden od vzrokov za za\xc4\x8detek I. svetovne vojne._NEWLINE_\xc2\xbbStari dominioni\xc2\xab\xc2\xa0so iz\xc5\xa1li iz vojne kot avtonomne dr\xc5\xbeave, westminstrski zakon pa je njihovo neodvisnost potrdil. Velikono\xc4\x8dna vstaja na Irskem je pripeljala do delitve otoka. V sestavi Zdru\xc5\xbeenega kraljestva je ostala samo Severna Irska, kjer so bili v ve\xc4\x8dini protestanti, vendar so se v 70. in 80. letih 20. st. spet za\xc4\x8deli hudi spopadi med katoli\xc5\xa1kimi republikanci, ki se ho\xc4\x8dejo zdru\xc5\xbeiti z Republiko Irsko, in protestantskimi lojalisti, ki \xc5\xbeelijo ohraniti vezi z Veliko Britanijo. Za vzdr\xc5\xbeevanje reda in boj so na Severno Irsko poslali britanske \xc4\x8dete. V drugi svetovni vojni je Velika Britanija pod vodstvom predsednika vlade sira Winstona Churchilla igrala pomembno vlogo v zmagi nad silami osi, saj se je 1940 do 1941 sama postavila po robu dotlej nepremagljivi Nem\xc4\x8diji. Po vojni je laburisti\xc4\x8dna vlada Clementa Attleeja vzpostavila\xc2\xa0\xc2\xbbdr\xc5\xbeavo blaginje\xc2\xab. Isto\xc4\x8dasno se je za\xc4\x8del britanski kolonialni imperij preoblikovati v Britansko skupnost narodov, v katero se je vklju\xc4\x8dilo okrog 50 neodvisnih dr\xc5\xbeav, za\xc4\x8den\xc5\xa1i z neodvisno Indijo 1947. Ob koncu 80. let 20. st. je bila dekolonizacija skoraj zaklju\xc4\x8dena in Velika Britanija je prenehala biti svetovna velesila, \xc4\x8deprav je obdr\xc5\xbeala jedrsko oboro\xc5\xbeitev. Pod vodstvom konzervativne predsednice vlade Margaret Thatcher je potekalo obse\xc5\xbeno prestrukturiranje gospodarstva. Leta 1973 se je Velika Britanija priklju\xc4\x8dila Evropski uniji.'