b'\n_START_ARTICLE_\nSigismund Luksembur\xc5\xa1ki\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nSigismund Luksembur\xc5\xa1ki je bil sin \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja in cesarja Svetega rimskega cesarstva Karla IV. in njegove \xc4\x8detrte \xc5\xbeene Elizabete Pomorjanske, vnukinje poljskega kralja Kazimirja III. \xc5\xbde kot otrok je govoril nem\xc5\xa1ko in \xc4\x8de\xc5\xa1ko. Temeljita in vsestranska vzgoja je pri bistrem in dojemljivem otroku padla na plodna tla. Zrasel je v mo\xc4\x8dnega, visokega in vitkega mladeni\xc4\x8da, ki se je nau\xc4\x8dil govoriti tudi francosko, latinsko, mad\xc5\xbearsko in italijansko in \xc5\xa1e en slovanski jezik, verjetno poljsko. Ker je bil za o\xc4\x8detovega naslednika dolo\xc4\x8den njegov 7 let starej\xc5\xa1i polbrat Vaclav, se je Karel IV. \xc5\xbee leta 1373 dogovoril z ogrskim in poljskim kraljem Ludvikom I. za Sigismundovo poroko z Ludvikovo drugo h\xc4\x8derko Marijo in mu tako odprl mo\xc5\xbenosti tudi za vladarsko vlogo. Leta 1376 mu je za dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino namenil mejno grofijo Brandenburg, ki je imela v Svetem rimskem cesarstvu status volilne kne\xc5\xbeevine, in ga predvidel za dedi\xc4\x8da na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem, v kolikor bi Vaclav umrl brez otrok. Sigismund je imel \xc5\xa1e mlaj\xc5\xa1ega brata Ivana, ki je dobil od o\xc4\x8deta za dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino leta 1377 posebej zanj ustanovljeno vojvodino G\xc3\xb6rlitz. _NEWLINE_Vaclav je po o\xc4\x8detovi smrti (1378) spo\xc5\xa1toval o\xc4\x8detovo oporoko in Sigismundu dodal \xc5\xa1e Novo marko. Sigismund je prevzel upravljanje grofije Brandenburg s kakimi 200.000 prebivalci Leta 1379 je pri\xc5\xa1lo do na\xc4\x8drtovane zaroke s tedaj 8 letno Marijo. Sigismund se je preselil na ogrski dvor. Tast mu je bil kot vite\xc5\xa1ki renesan\xc4\x8dni vladar dober zgled, medtem ko mu pomembne \xc5\xbeenske na dvoru, Ludvikova mati Elizabeta Poljska (\xe2\x80\xa01380), njegova \xc5\xbeena Elizabeta Kotromani\xc4\x87 in posledi\xc4\x8dno tudi Marija niso bile naklonjene. Zato se je raje zadr\xc5\xbeeval na svoji grofiji, kjer se je v\xc5\xbeivel in se dobro zna\xc5\xa1el v vseh oblikah dvornega \xc5\xbeivljenja in kjer ga je okolje mo\xc4\x8dno spodbujalo k \xc5\xbeelji po posnemanju prednikov v velikih dejanjih.\n_START_SECTION_\nDelovanje na Poljskem\n_START_PARAGRAPH_\nHoensch Sigismund je dobil prilo\xc5\xbenost, da aktivno pose\xc5\xbee v politiko, julija 1382, ko je Ludvik I., malo pred svojo smrtjo, poklical k sebi v z\xc3\xb3lyomski grad svojo h\xc4\x8derko Marijo, \xc5\xbeeno Elizabeto in Sigismunda skupaj z vodilnimi poljskimi veljaki, od katerih je zahteval, da prise\xc5\xbeejo lojalnost Mariji in Sigismundu kot novima poljskima suverenoma. Nato je Sigismunda poslal z vojsko na Velikopoljsko, da napravi red med sprtimi plemi\xc4\x8di in se pripravi na prevzem poljskega prestola. _NEWLINE_\xc5\xbde septembra je Ludvik umrl. \xc4\x8ceprav so bile politi\xc4\x8dne razmere na Ogrskem zapletene in bi mnogo ogrskih in hrva\xc5\xa1kih plemi\xc4\x8dev na kraljevem prestolu raje videlo mo\xc5\xa1kega naslednika an\xc5\xbeujske dinastije, neapeljskega kralja Karla III., je vdovi Elizabeti uspelo \xc5\xbee osmi dan po mo\xc5\xbeevi smrti proglasiti enajstletno Marijo za novega ogrskega "kralja" in sebe za regentko; pri tem se je oprla na stranko palatina Mikl\xc3\xb3sa I. Garaia. Sigismunda, ki se je nahajal na Poljskem, pri tem niso omenjali. _NEWLINE_Na Poljskem so plemi\xc4\x8di odla\xc5\xa1ali s priznanjem Sigismunda, \xc4\x8de\xc5\xa1 da mora poljski suveren stalno prebivati na Poljskem. Vsi Sigismundovi upi pa so propadli, ko je Elizabeta proglasila prisego poljskih veljakov v Z\xc3\xb3lyomu za ni\xc4\x8dno in naro\xc4\x8dila poljskim plemi\xc4\x8dem, naj s kakr\xc5\xa1nimkoli izrekanjem pokor\xc5\xa1\xc4\x8dine po\xc4\x8dakajo, dokler ona ne bo dolo\xc4\x8dila ene od svojih h\xc4\x8dera, Marijo ali Hedviko, za poljsko kraljico.  Sigismundu ni preostalo drugega, kot da se je vrnil na Ogrsko._NEWLINE_Elizabeta je potem dolo\xc4\x8dila za poljsko kraljico svojo tretjo h\xc4\x8der, Hedviko, ni pa je hotela, zaradi mladosti, takoj poslati v Krakov. Zato je med neenotnimi poljskimi plemi\xc4\x8di ponovno pri\xc5\xa1lo do sporov. Junija 1383 se je za poljskega kralja oklical potomec pjastovskih kraljev Siemowit IV. Mazovijski. To je proti njemu zdru\xc5\xbeilo poljske plemi\xc4\x8de in zaprosili so Elizabeto za voja\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d. Elizabeta je na Poljsko poslala vojsko pod poveljstvom (doma \xc5\xa1e vedno neza\xc5\xbeelenega) Sigismunda (ki pa mu je za kontrolo prilepila esztergomskega nad\xc5\xa1kofa Demetra). Ogrska vojska je opusto\xc5\xa1ila Mazovijo in Kujavijo, ni pa uspela zavzeti Krakova, tako da je Sigismund nazadnje sklenil s Siemowitom mir in se vrnil na Ogrsko._NEWLINE_Poljaki so tedaj izgubili potrpljenje in marca 1384 na zboru v Radomsku od Elizabete ultimativno zahtevali, da po\xc5\xa1lje Hedviko v Krakov. Elizbeta je namesto h\xc4\x8dere poslala Sigismunda, ki je takrat prvi\xc4\x8d dokazal svoje diplomatske sposobnosti in dosegel odlog Hedvikinega kronanja za dve leti.\n_START_SECTION_\nOsvojitev ogrske krone\n_START_PARAGRAPH_\nTudi Sigismundovo kooperativno delovanje na Poljskem ni omeh\xc4\x8dalo Elizabete. Pozno jeseni leta 1384 je pri\xc5\xa1la na idejo, da bi Marijo poro\xc4\x8dila z Ludvikom Orleanskim, bratom francoskega kralja Karla VI., ki je bil pred tem namenjen za mo\xc5\xbea Elizabetini prvi h\xc4\x8deri Katarini, ki pa je leta 1378 umrla. Ludvik je ponudbo sprejel in aprila 1385 so ob odsotnosti \xc5\xbeenina slavili njuno poroko. To pa je vzbudilo med ogrskim plemstvom, zlasti v neapeljski stranki, ponoven nemir. _NEWLINE_Sigismund je spoznal, da je zadnji \xc4\x8das, da aktivno pose\xc5\xbee v dogajanja. Z zastavitvijo dela svoje brandenbur\xc5\xa1ke grofije si je pri moravskem bratrancu Jo\xc5\xa1tu sposodil denar in z najemni\xc5\xa1ko vojsko avgusta 1385 zavzel severozahodno Ogrsko, kar je povzro\xc4\x8dilo padec vlade palatina Garaia in nekatere plemi\xc4\x8de pripeljalo na Sigismundovo stran. Med tem je neapeljski kralj Karel III., ki so ga najbolj spodbujali hrva\xc5\xa1ki bratje Horvat, z vojsko preko Zagreba zavzel Budim in se konec leta 1385 okronal za ogrskega kralja. Elizabeta je \xc5\xbee pred tem v stiski pristala na poroko med Sigismundom in Marijo, ki se je dogodila nekje med koncem septembra in za\xc4\x8detkom novembra, na kar se je Sigismund umaknil k polbratu v Prago, da s pomo\xc4\x8djo sorodnikov zbere ve\xc4\x8djo vojsko. Elizabeta in Marija sta v Budimu hlinili pokornost novemu kralju. A ga je dala Elizabeta \xc4\x8dez 3 mesece zahrbtno umoriti in je ob podpori Garaia ponovno prevzela regentstvo. Posledi\xc4\x8dno je zlasti v ju\xc5\xbenih pokrajinah (Hrva\xc5\xa1ka, Slavonija, Dalmacija) ponovno izbruhnila dr\xc5\xbeavljanska vojna med prista\xc5\xa1i neapeljske stranke in prista\xc5\xa1i kraljic._NEWLINE_Sigismund je na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem in Moravskem med tem z novim koncesijami, ki jih je moral priznati sorodnikom, zbral novo vojsko in z njo zavzel ozemlje zahodne Ogrske do Gyora. Obe strani, Sigismund in Elizabeta, sta prosili za razsodbo o pravici do vladanja rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja, Sigismundovega polbrata Vaclava; ta je razsodil v korist Elizabete._NEWLINE_Toda dogodki so se vendarle odvili v prid Sigismunda. Ko sta kraljici v spremstvu palatina Garaia potovali v \xc4\x90akovo, da z Marijino prisotnostjo pomirita hrva\xc5\xa1ke upornike, so ju iz zasede napadli bratje Horvat, Garaia in spremstvo pobili, kraljici pa zaprli najprej v Bosiljevu pri Zagrebu in ju potem prepeljali v utrjeni Novigrad, od koder so ju nameravali prepeljati v Neapelj in izro\xc4\x8diti Margareti, vdovi Karla III. Vendar so jim to prepre\xc4\x8dili Bene\xc4\x8dani, ki so s svojimi ladjami blokirali pomorski dostop do Novigrada._NEWLINE_Veliko vplivnih plemi\xc4\x8dev (magnatov) se je sedaj zavzelo za re\xc5\xa1itev kraljice. Pred relikvijami sv. \xc5\xa0tefana so ji prisegli zvestobo in pooblastili Sigismunda kot njenega soproga, da ponudi mir in splo\xc5\xa1no amnestijo. Bratje Horvat so ponudbo odklonili, zato se je boj nadaljeval. Sigismund je bil imenovan za kapitana Ogrske. Ustanovil je lastno pisarno in se obdal s svetovalci. V veliko oporo mu je bil o\xc4\x8detovski prijatelj, poljski plemi\xc4\x8d Stibor iz Stiboricz._NEWLINE_Vendar je bila Sigismundova vojska sprva slaba in nedisciplinirana, tako da so si nasprotniki priborili oblast \xc5\xbee nad vso Hrva\xc5\xa1ko, Dalmacijo in Slavonijo, pa tudi Banatom, Ma\xc4\x8dvo in Severinom. \xc5\xa0ele nevarnost, da bodo te pokrajine zdru\xc5\xbeili z Neapeljskim kraljestvom, je pripravila magnate do bolj zavzetega sodelovanja. Dogodke je verjetno pospe\xc5\xa1ila tudi novica, da so je\xc4\x8darji vrgli Elizabetino truplo (januar 1387) \xc4\x8dez novigradsko obzidje._NEWLINE_31. marca 1387 je bil Sigismund v Sz\xc3\xa9kesfeh\xc3\xa9rv\xc3\xa1ru kronan za ogrskega kralja. Obljubiti je moral, da bo ohranil svobo\xc5\xa1\xc4\x8dine plemstva, poslu\xc5\xa1al nasvete baronov in prelatov, da bo zaposloval v dr\xc5\xbeavnih uradih doma\xc4\x8dine in da se ne bo ma\xc5\xa1\xc4\x8deval nasprotnikom. S privilegiji in darili je pridobil plemstvo za boj proti upornikom._NEWLINE_Sredi julija 1387 je Sigismundova vojska pod vodstvom frankopanskega kneza Nikole V. osvobodila Marijo. S Sigismundom sta se po petnajstih mesecih ujetni\xc5\xa1tva sre\xc4\x8dala v Zagrebu._NEWLINE_Da bi odpla\xc4\x8dal dolgove, ki si jih je nabral, je Sigismund, potem ko je dobil pristanek stanov in dovoljenje luksembur\xc5\xa1ke rodbine (spet za visoko ceno), bratrancu Jo\xc5\xa1tu Moravskemu oddal v zastavo grofijo Brandenburg, najprej za 5 let. Ker je bilo \xc5\xbee tedaj jasno, da ogromnega zneska ne bo sposoben vrniti, je bil s tem prakti\xc4\x8dno izlo\xc4\x8den iz zveze knezov Svetega rimskega cesarstva, pa tudi nasledstva \xc4\x8de\xc5\xa1ke krone ni mogel ve\xc4\x8d pri\xc4\x8dakovati._NEWLINE_Z re\xc5\xa1itvijo Marije pa vpra\xc5\xa1anje integritete dr\xc5\xbeave \xc5\xa1e dale\xc4\x8d ni bilo re\xc5\xa1eno. Separatisti so sodelovali z bosanskim kraljem Tvrtkom I., ki je avgusta 1387 ponovno za\xc4\x8del oblegati Split in spomladi leta 1388 zavzel skoraj vso Dalmacijo z izjemo nekaterih mest, ki pa so se mu podredila naslednje leto, ker od Ogrske niso dobila pomo\xc4\x8di. \xc5\xa0ele po smrti vplivnega upornika Ivana Pali\xc5\xbene, spomladi 1391, in mesec za tem kralja Tvrtka I., ko bosanski plemi\xc4\x8di, ki so stremeli k samostojnosti, niso hoteli priznati njegovega naslednika \xc5\xa0tefana Dabi\xc5\xa1e in se je ta obrnil po pomo\xc4\x8d k Sigismundu, so se razmere na jugu za\xc4\x8dele umirjati. Poleti 1394, ko je bil glavni vodja secesistov, Ivani\xc5\xa1 Horvat, mrtev in je Mikl\xc3\xb3s II. Garai postal ban Dalmacije in Hrva\xc5\xa1ke, je bila ogrska oblast na obali obnovljena. \xc5\xa0tefan Dabi\xc5\xa1a je v \xc4\x90akovu priznal Sigismundu suverenost nad hrva\xc5\xa1kimi in dalmatinskimi ozemlji, ki jih je nekaj \xc4\x8dasa zasedala Bosna._NEWLINE_Maja 1395 je umrla Marija.  Sigismundovi nasprotniki so dvomili o legitimnosti njegovega kraljevega polo\xc5\xbeaja, ki je temeljila samo na \xc5\xbeenini nasledstveni pravici. Tudi Hedvika je zahtevala krono zase. Medtem ko se je Sigismund boril s Turki na Vla\xc5\xa1kem, je ogrski kancler Kanizsai odbil Poljake v Spi\xc5\xa1u. Razmere s Poljsko so se uredile po sestanku Sigismunda, Hedvike in njenega mo\xc5\xbea nekje v Spi\xc5\xa1u, dokon\xc4\x8dno pa \xc5\xa1ele po Hedvikini smrti leta 1399.\n_START_SECTION_\nPoraz proti Turkom in reorganizacija ogrske vojske\n_START_PARAGRAPH_\nTurki so med tem prodirali na Balkan, prisilili v vazalstvo Moldavijo in Vla\xc5\xa1ko in za\xc4\x8deli vpadati na Ogrsko. Ogrska vojska je v boju z njimi dosegala tudi ob\xc4\x8dasne uspehe. Pape\xc5\xbe Bonifacij IX. je pozval na kri\xc5\xbearsko vojno, a zaradi razkola v cerkvi je lahko vplival le na vernike v Avstriji in Benetkah, medtem ko avinjonski protipape\xc5\xbe za vojno ni kazal nobenega zanimanja. Zato je Sigismund z osebnimi stiki iskal pomo\xc4\x8d pri posameznih vladarjih. Zares navdu\xc5\xa1eno se je odzval le burgundski vladar Filip Drzni. Pomo\xc4\x8d so obljubili tudi Angle\xc5\xbei in Nemci, Bene\xc4\x8dani so obljubili 25 galej. Ker je \xc5\xa1lo za napadalno akcijo, Sigismund svojim plemi\xc4\x8dem ni mogel udele\xc5\xbebe ukazati, ampak je lahko ra\xc4\x8dunal le na prostovoljno sodelovanje na lastne stro\xc5\xa1ke, nekaj \xc4\x8det pa je zbral na ra\xc4\x8dun novo razpisanega tur\xc5\xa1kega davka._NEWLINE_Kri\xc5\xbearski pohod leta 1396 se je kon\xc4\x8dal s katastrofalnim porazom kr\xc5\xa1\xc4\x8danske vojske pri Nikopolju. Sigismund se je s pomo\xc4\x8djo celjskega grofa Hermana II. in n\xc3\xbcrnber\xc5\xa1kega mestnega grofa Joahima III. uspel re\xc5\xa1iti na bene\xc4\x8dansko galejo. Domov se je vra\xc4\x8dal preko Konstantinopla, Rodosa, Dubrovnika in Splita. \xc5\xa0e preden se je vrnil v Budim (april 1397), je februarja poklical na spravni zbor v Slavonske Kri\xc5\xbeevce plemi\xc4\x8de, ki so ob njegovi odsotnosti ponovno na\xc4\x8drtovali prevzem oblasti s strani neapeljske stranke, in jih dal pobiti, s palatinom Lackovi\xc4\x87em in njegovim ne\xc4\x8dakom na \xc4\x8delu._NEWLINE_Sigismund in njegovi svetovalci so si bili po porazu s Turki edini, da voja\xc5\xa1ka mo\xc4\x8d dr\xc5\xbeave ne sme biti ve\xc4\x8d odvisna od volje in pripravljenosti plemstva, zlasti ne magnatov, in da je nujna reorganizacija vojske. 29. septembra 1397 je Sigismund v Temi\xc5\xa1varu sklical zbor, na katerega so bili povabljeni prelati, magnati in po \xc5\xa1tirje plemi\xc5\xa1ki predstavniki iz komitatov. Po \xc5\xa1tirih tednih usklajevanja so izdali paket zakonov s 70 \xc4\x8dleni. Prelomna je bila odlo\xc4\x8ditev o ustanovitvi nekake domobranske vojske (militia portalis): vsak posestnik je moral na vsakih dvajset kmetij opremiti po enega lahkega konjenika; cerkev je morala odvajati v voja\xc5\xa1ke namene polovico od svojih dohodkov. V zameno je moral Sigismund obljubiti, da bo do bo\xc5\xbei\xc4\x8da 1398 odpustil vse tuje svetovalce. Potrditi je moral zlato bulo iz leta 1222, vendar brez dolo\xc4\x8dila o pravici do upora; izpustili so tudi \xc4\x8dlen, ki je omejeval voja\xc5\xa1ko obveznost zgolj na obrambno vojno. Mnogo zaklju\xc4\x8dkov je bilo namenjenih discipliniranju opozicije; kralj je dobil pravico zahtevati nazaj darila in posesti, ki so bile izsiljene v boju z opozicijo. _NEWLINE_Po teh za kralja ugodnih zaklju\xc4\x8dkih se je Sigismundu zdelo, da se lahko posveti boju za \xc4\x8de\xc5\xa1ki prestol.\n_START_SECTION_\nPoseganje v dogodke na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem\n_START_PARAGRAPH_\nMedsebojni odnosi \xc4\x8dlanov rodbine Luksemburg so bili zelo zapleteni in ve\xc4\x8dinoma neprijazni. Vsi proti vsem so se borili za polo\xc5\xbeaje in posesti. Tudi ob redkih skupnih nastopih v korist rodbine so sku\xc5\xa1ali situacijo obrniti predvsem vsak sebi v prid._NEWLINE_Ko je moral Sigismund leta 1388 dati zaradi dolgov svojo grofijo Brandenburg v zakup moravskemu bratrancu Jo\xc5\xa1tu (in pri tem priznati razli\xc4\x8dna darila tudi drugim \xc4\x8dlanom dru\xc5\xbeine, da so mu to dovolili), je izgledalo, da je izlo\xc4\x8den iz rodbinskih zdrah. A Vaclavo nespametno vladanje na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem, ki ga je vodilo v vedno nove spore in te\xc5\xbeave, in nedejavnost v vlogi rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja so kar vabili Sigismunda k posredovanju. V\xc4\x8dasih pa ga je Vaclav poklical na pomo\xc4\x8d kar sam._NEWLINE_Trenutek dobrega so\xc5\xbeitja je bilo novo leto 1393/94, ki sta ga pre\xc5\xbeivela skupaj. Vaclav se je pred tem zapletel v spor s cerkvijo, ki je kulminiral v smrt \xc5\xa1kofovskega vikarja Janeza Nepomuka. Nejevoljni plemi\xc4\x8di, med njimi bratranec Jo\xc5\xa1t, so se proti kralju zdru\xc5\xbeili v "gosposko zvezo (frondo)" pod vodstvom Jind\xc5\x99icha z Ro\xc5\xbemberka. Polbrata sta se tedaj dogovorila za medsebojno dedovanje (pre\xc5\xbeiveli brat prevzame nasledstvo). A Vaclav (od leta 1388 fizi\xc4\x8dno in psihi\xc4\x8dno prizadet zaradi hude bolezni) ni bil pripravljen sprejeti Sigismundovih nasvetov, naj popusti opoziciji, potuje v Rim na kronanje za cesarja in potem aktivno pose\xc5\xbee v re\xc5\xa1evanje cerkvenega razkola._NEWLINE_Februarja 1396, Sigismund se je tedaj \xc5\xbee spopadal s Turki, ki so vdirali na Ogrsko, ga je Vaclav poklical na pomo\xc4\x8d, da mu pomaga razre\xc5\xa1iti spor s frondo in bratrancem Jo\xc5\xa1tom. Sigismund je pri\xc5\xa1el v Prago in dosegel pomiritev med sprtimi stranmi; polbrata sta ponovno potrdila pogodbo o vzajemnem dedovanju. Vaclav je 19. marca imenoval Sigismunda za do\xc5\xbeivljenskega rimsko-nem\xc5\xa1kega vikarja, \xc4\x8desar pa volilni knezi niso priznali, \xc4\x8de\xc5\xa1 da Sigismund ni ve\xc4\x8d rimsko-nem\xc5\xa1ki knez. Kljub temu so bile tedaj Sigismundove mo\xc5\xbenosti za napredovanje v \xc4\x8de\xc5\xa1kega in rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja spet dobre, posebno ker je \xc5\xa1e upal na zmago na \xc4\x8delu kri\xc5\xbearske vojske nad Turki. A poraz pri Nikopolju ga je za nekaj \xc4\x8dasa izlo\xc4\x8dil iz vloge oblikovalca evropske politike._NEWLINE_Vaclav je v naslednjih letih sicer potoval v Francijo in Nem\xc4\x8dijo a za re\xc5\xa1itev problemov cesarstva ni storil ni\xc4\x8desar in volilni knezi so ga avgusta 1400 odstavili in za novega rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja izvolili pfal\xc5\xa1kega kneza Ruprehta III. To je vzpodbudilo Luksembur\xc5\xbeane, da so se oktobra sestali v samostanu Sedlec pri Kutni Gori. Sigismund je na sre\xc4\x8danju postavil Vaclavu tako skrajne zahteve, da bi ta ob pristanku nanje ostal brez vseh pooblastil; brez pozdrava je zapustil sestanek. Zgodaj leta 1401 je Ruprehtova vojska zasedla Prago. Vaclav je moral Ruprehta priznati in sprejeti pogoje poraza. Sigismund se je s svojo vojsko umaknil na sever Ogrske.\n_START_SECTION_\nUpor ogrskih baronov. Sigismund v zaporu\n_START_PARAGRAPH_\nMed tem ko se je Sigismund zadr\xc5\xbeeval na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem, so na Ogrskem rasle napetosti med intrigantskimi baroni. Mnogi so mu o\xc4\x8ditali, da sku\xc5\xa1a na njihove stro\xc5\xa1ke pridobiti \xc4\x8de\xc5\xa1ki prestol, vladanje na Ogrskem pa prepu\xc5\xa1\xc4\x8da svojim ljubljencem iz tujine. Dejstvo, da je aprila 1401 brez njihovega pristanka poslal v \xc5\xa1lezijski Brzeg po svojo izbrano nevesto Margareto delegacijo, ki jo je vodil Stibor iz Stiboricz, so imeli za dokaz, da misli vladati samovoljno._NEWLINE_Tak\xc5\xa1no razpolo\xc5\xbeenje je izkoristil vplivni esztergomski nad\xc5\xa1kof, kancler J\xc3\xa1nos Kanizsai, ki se je \xc5\xbeelel znebiti kraljevih tujih sodelavcev, in se je postavil na \xc4\x8delo upornih magnatov, ki so na zboru 28. aprila 1401 od kralja zahtevali takoj\xc5\xa1njo izpolnitev obljub iz Temi\xc5\xa1vara (1397). Sigismund tujcev ni hotel odpustiti, raje se je pustil zapreti; v hi\xc5\xa1nem priporu ga je \xc4\x8duval Mikl\xc3\xb3s II. Garai. Iz zapora ga je re\xc5\xa1il Herman II._NEWLINE_Baroni so razmi\xc5\xa1ljali o novem, bolj zavzetem vladarju, a so bili pri tem zelo neenotni; eni so predlagali Ladislava Neapeljskega, drugi Vladislava II. Poljskega, tretji avstrijskega vojvodo Viljema; Kancler Kanizsai bi obdr\xc5\xbeal Sigismunda, a ta naj bi pristal na sodelovanje. Ker pa so bili nekateri baroni v stiku z zaprtim Sigismundom, je druge za\xc4\x8delo skrbeti, da se bodo prvi povezali s kraljem v njihovo \xc5\xa1kodo. Nevarnost, da zgubijo \xc5\xa1e eno krono, je za\xc4\x8dasno zdru\xc5\xbeila Luksembur\xc5\xbeane; zlasti se je za polbrata zavzel Vaclav, ki je Garaiu zagotovil visoko letno rento in ga tako pridobil na svojo stran. Moravski in avstrijski knezi so med tem zavzeli obrobna ogrska ozemlja. Sigismund je bil v vse bolj\xc5\xa1em polo\xc5\xbeaju in ob ugodnem trenutku so se njegovi ljubljenci sami odpovedali slu\xc5\xbebenim polo\xc5\xbeajem (vedo\xc4\x8d da jih bodo dobili nazaj); Sigismund je brez novih koncesij obljubil, da bo \xc5\xa1e naprej "spo\xc5\xa1toval nasvete baronov". Veliko je k osvoboditvi prispevala Sigismundova odlo\xc4\x8ditev, da se bo, namesto z izbrano nevesto, poro\xc4\x8dil z Barbaro Celjsko, katere starej\xc5\xa1a sestra Ana je bila obljubljena za \xc5\xbeeno Mikl\xc3\xb3su II. Garaiu. De\xc5\xbeelni zbor je 29. oktobra 1401 v zahodnoogrskem mestu Papa Sigismunda spet sprejel za vladarja; ta je obljubil, da se nasprotnikom ne bo ma\xc5\xa1\xc4\x8deval. Ponovno je prepustil vladanje in re\xc5\xa1evanje problemov, ki jih je na jugu dr\xc5\xbeave povzro\xc4\x8dala neapeljska stranka, ligi baronov in se odpravil z 2500 najemniki na \xc4\x8ce\xc5\xa1ko, kjer ga je \xc5\xbee \xc5\xbeeljno pri\xc4\x8dakoval Vaclav, ki je polbratu poslal denar za najemni\xc5\xa1ko vojsko.\n_START_SECTION_\nNeuspe\xc5\xa1en poskus prevzema oblasti na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem. Dokon\xc4\x8dna utrditev oblasti na Ogrskem\n_START_PARAGRAPH_\nVest, da je milanski vojvoda Gian Galeazzo Visconti v Brescii premagal Ruprehta III., ki je bil na poti v Rim na kronanje, je Vaclavu vzbudila upanje na lastno kronanje. Sigismunda je postavil za svojega namestnika na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem in potrdil njegovo prej\xc5\xa1nje imenovanje za rimsko-nem\xc5\xa1kega vikarja. De\xc5\xbeelni zbor v Pragi je imenovanja potrdil in Sigismund je zbor z zgovornostjo prepri\xc4\x8dal, da je celo izglasoval poseben davek za kritje stro\xc5\xa1kov poti v Rim._NEWLINE_Toda rodbinski mir je trajal le nekaj dni. Vaclav se je o\xc4\x8ditno \xc5\xa1ele tedaj zavedel svojih odpovedi in je nasprotoval Sigismundovim ukazom. Sigismund ga je v soglasju s frondo in delom kraljevega sveta 6. marca 1402 na skrivaj zaprl v hi\xc5\xa1ni pripor na pra\xc5\xa1kem gradu. Ko je Rupreht v Bambergu aprila to izvedel, je ponudil (v zameno za pomo\xc4\x8d proti Sigismundu) Jo\xc5\xa1tu \xc4\x8de\xc5\xa1ko krono in Prokopu vso Moravsko. Jo\xc5\xa1t je tedaj \xc5\xa1e videl ve\xc4\x8d koristi v sodelovanju s Sigismundom, Prokop pa je stopil na \xc4\x8delo kralju zvestih \xc4\x8det, vendar je kmalu pri\xc5\xa1el v Sigismundovo ujetni\xc5\xa1tvo._NEWLINE_Konec junija je Sigismund z Vaclavom zapustil Prago, pri \xc4\x8demer je delal vtis, da ga pelje na kronanje. Ustavili so se v zgornjeavstrijskem gradu Schaunberg, ki je bil v posesti pastorka celjskega grofa Hermana II.; tam so izdelali podrobnosti te neobi\xc4\x8dajne poti. Izpeljavo je najprej zaustavila vest, da je Rupreht ukazal zapreti alpske prelaze in jo dokon\xc4\x8dno onemogo\xc4\x8dila smrt klju\xc4\x8dnega organizatorja poti, milanskega vojvode Gian Galeazze Viscontija, 3. septembra 1402. Sigismund je pustil Vaclava na Dunaju v varstvu avstrijskega vojvode Viljema._NEWLINE_Sigismund je bil prepri\xc4\x8dan, da je pri\xc5\xa1el \xc4\x8das, ko se bo lahko polastil vseh luksembur\xc5\xa1kih posesti. Najprej si je zavaroval hrbet: dolo\xc4\x8dil je avstrijskega vojvodo Alberta IV. za svojega naslednika na Ogrskem, prenesel nanj dol\xc5\xbenosti namestnika na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem in vikarja v rimsko-nem\xc5\xa1kem kraljestvu, mu namenil rezidenco in letni dohodek. 21. septembra je ogrski dr\xc5\xbeavni zbor v Bratislavi to potrdil. Nekaj pomislekov je imel samo palatin Detre Bebek in Sigismund ga je zamenjal z Mikl\xc3\xb3sem II. Garaiem. _NEWLINE_Sigismund je nato z vojsko od\xc5\xa1el na \xc4\x8ce\xc5\xa1ko. Postavil je voja\xc5\xa1ki tabor pri Kol\xc3\xadnu. Protikralj Rupreht mu je ponudil \xc4\x8ce\xc5\xa1ko v fevd, \xc4\x8de se mu podredi in mu izro\xc4\x8di kraljeve insignije. Sigismund je to odklonil, ker se je Rupreht isto\xc4\x8dasno pogovarjal z Jo\xc5\xa1tom pa tudi zato, ker bi ga pristanek oddaljil od kon\xc4\x8dnega cilja, rimsko-nem\xc5\xa1ke in cesarske krone. Da je pri\xc5\xa1el do denarja, je dal Nem\xc5\xa1kemu redu v fevd Novo marko. Z najemni\xc5\xa1ko vojsko je sredi januarja 1403 zasedel bogato rudarsko Kutno Goro in se polastil njenih zakladov. Konec marca je pri\xc5\xa1el v Prago. Do srede julija se je zadr\xc5\xbeeval na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem, ne da bi mu uspelo vzpostaviti mir. Z Ogrskega so med tem prihajale slabe novice._NEWLINE_Del ogrskih magnatov, ogor\xc4\x8den, ker je Sigismund zopet kr\xc5\xa1il vse dogovore, in prista\xc5\xa1i neapeljske stranke so se ponovno uprli. Konec maja 1403 so povabili Ladislava Neapeljskega, ki je postal polnoleten, na kronanje v Sz\xc3\xa9kesfeh\xc3\xa9rv\xc3\xa1r. 19. julija ga je Kanizsai sprejel v Zadru. Tri dni za tem so sedmogra\xc5\xa1ki vojvode \xc5\xbee poklicali svoje podrejene plemi\xc4\x8de k oro\xc5\xbeju. A Ladislav, ki je verjetno imel v mislih o\xc4\x8detovo usodo, ni upal naprej. Avgusta se je dal Kanizsaju kronati z nadomestno krono kar v Zadru._NEWLINE_Med tem so, pod vodstvom palatina Mikl\xc3\xb3sa II. Garaia, Stiborja in drugih, Sigismundovi prista\xc5\xa1i delovali odlo\xc4\x8dno. Zavzeli so pomembne lokacije upornikov. Ko se je Sigismund konec julija vrnil z vojsko na Ogrsko, je na predlog Garaia ponudil premirje. Na zboru v Budimu, 8. oktobra 1403, je Sigismund ponudil splo\xc5\xa1no amnestijo. Ker je bil brez denarja, je igral na karto \xc5\xa1irokogrudnosti in zagotovil vsem, da bodo lahko ohranili svoje posesti. S Kanizsaiem na \xc4\x8delu se mu je ve\xc4\x8dina podredila. Le malo\xc5\xa1tevilni so se umaknili v tujino. Ladislav Neapeljski, ki je videl, da je zanj zadeva izgubljena, je zapustil Ogrsko; za kneza Splita in za svojega namestnika je imenoval vojvodo Hrvoja Vuk\xc4\x8di\xc4\x87a Hrvatini\xc4\x87a. Neapeljske \xc4\x8dete so ostale samo v Zadru, Novigradu in na Pagu._NEWLINE_Med tem pa so Sigismundu dogodki na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem u\xc5\xa1li izpod nadzora: 11. novembra 1403 je Vaclav, ki ga avstrijski vojvoda ni ve\xc4\x8d zavzeto \xc4\x8duval, uspel uiti iz hi\xc5\xa1nega pripora na Dunaju. V zvesti mu Kutni Gori je preklical vsa Sigismundova pooblastila in vse Sigismundove ukaze, tudi povi\xc5\xa1anje davkov. Pred bo\xc5\xbei\xc4\x8dem se je vrnil v Prago in kmalu je njegovo vlado sprejela vsa \xc4\x8ce\xc5\xa1ka._NEWLINE_Dinasti\xc4\x8dni prepiri v Avstriji in na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem in z njimi upad uradnih oblasti so omogo\xc4\x8dili razvoj roparskega vite\xc5\xa1tva, ki je prebivalstvu, trgovini in obrti prizadejalo veliko \xc5\xa1kode. Sigismund, Albert IV. in Ernest \xc5\xbdelezni so julija 1404 skupaj z vojsko za\xc4\x8deli oblegati sredi\xc5\xa1\xc4\x8de roparskih vitezov na Moravskem, mesto Znojmo. Zaradi epidemije gri\xc5\xbee so morali obleganje opustiti._NEWLINE_14. septembra 1404 je nenadoma umrl Albert IV., star 27 let, med tem ko je Sigismund zaradi svoje mo\xc4\x8dne konstitucije pre\xc5\xbeivel bolezen s simptomi zastrupitve._NEWLINE_Ujetni\xc5\xa1tvo je spremenilo Vaclava, njegovo vladanje je postalo bolj popustljivo in spravljivo. Pobratil in povezal se je za avstrijskim vojvodo Viljemom. Pobotal se je z moravskim bratrancem. Postopoma je pri\xc5\xa1lo do umirjanja zadev na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem. Sigismunda je izklju\xc4\x8dil iz prej dogovorjenega nasledstva. Sigismund, na \xc4\x8de\xc5\xa1kem osovra\xc5\xbeen zaradi svojih trdih prijemov, je zgubil vse mo\xc5\xbenosti, da bi s pravnega naslova posredoval na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem._NEWLINE_Na jugu Ogrske se je Hrvoje Vuk\xc4\x8di\xc4\x87 povezal z novim bosanskim kraljem Tvrtkom II. in nadaljeval boje do septembra 1408, ko je ogrska vojska nad Tvrtkovo vojsko dosegla odlo\xc4\x8dilno zmago. Sigismund je ukazal, da so pri pobili 171 ujetih ni\xc5\xbejih bosanskih plemi\xc4\x8dev in trupla pometali v reko Bosno. Januarja je Hrvoje Vuk\xc4\x8di\xc4\x87 prestopil na Sigismundovo stran. S tem je Sigismund kon\xc4\x8dno dosegel nadzor nad vso dr\xc5\xbeavo in se posvetil urejanju oblasti\n_START_SECTION_\nOblikovanje nove ogrske elite\n_START_PARAGRAPH_\nFormalno je bil Sigismund \xc5\xa1e vedno prvi \xc4\x8dlan kraljevega sveta, vendar sedaj toliko mo\xc4\x8dan, da je lahko sam izbiral sodelavce in si ustvaril gremium lojalnih prista\xc5\xa1ev, ki so s sodelovanjem dobivali vpliv, ugled in materialne dobrine. Sigismund je znal prevzeti pobudo in nekatere barone previdno, taktno izlo\xc4\x8diti. Najva\xc5\xbenej\xc5\xa1e slu\xc5\xbebe so se tako zna\xc5\xa1le v rokah zelo ozkega kroga ljudi, med katerimi je bilo kar precej nemad\xc5\xbearov. Tako je bil drugi del Sigismundovega vladanja na Ogrskem neobi\xc4\x8dajno stabilen._NEWLINE_Leta 1408 je Sigismund najo\xc5\xbeji del sodelavcev \xc5\xa1e dodatno vezal na kralja in na dr\xc5\xbeavo. Skupaj z Barbaro sta ustanovila vite\xc5\xa1ki red zmaja, vite\xc5\xa1ko zvezo kralja, kraljice in sprva 22-tih novih baronov, ki so se leta 1403 najbolj izkazali. Poimenovanje reda po premaganem zmaju (namesto po zmagovalcu sv. Juriju) je poudarjalo zasluge \xc4\x8dlanov pri uni\xc4\x8denju sovra\xc5\xbenika. \xc4\x8clani reda so prevzeli najpomembnej\xc5\xa1e funkcije pri vodenju dr\xc5\xbeave._NEWLINE_Za upravljanje dr\xc5\xbeave so bil poleg kralja najbolj odgovorni kancler in kraljevi svet. V vlogi kanclerja je leta 1404 J\xc3\xa1nosa Kanizsaia (ki je leta 1411 postal kancler cesarstva) zamenjal zagreb\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof Eberhard (Alben); po njegovi smrti (1419) ga je nasledil njegov ne\xc4\x8dak Ivan Alben, ki je v svojih rokah zdru\xc5\xbeil neobi\xc4\x8dajno veliko funkcij; bil je tudi kancler kraljice in od leta 1423 tudi tajni ogrski, nem\xc5\xa1ki in \xc4\x8de\xc5\xa1ki kancler. Tak\xc5\xa1na koncentracija in povezanost va\xc5\xbenih slu\xc5\xbeb je Sigismundu prihranila mnogo \xc4\x8dasa. Kraljevo administracijo, ki se je vse bolj profesionalizirala, \xc4\x8dlenila in specializirala, je vodil vicekancler.  V kraljevi svet je Sigismund vklju\xc4\x8dil tudi Barbaro, ki je imela zanimanje in smisel za politiko. _NEWLINE_Poleg kraljevega sveta se je brez dolo\xc4\x8dene organizacijske oblike z leti okrog Sigismunda izoblikoval o\xc5\xbeji krog svetovalcev, t. i. tajni svet, ki je Sigismunda spremljal na potovanjih. Sestavljali so ga zaupniki in strokovnjaki s posebnimi znanji, ki so sodelovali pri oblikovanju splo\xc5\xa1nih smernic politike in pripravljali ter s tajnim pe\xc4\x8datnikom (sigillum secretum) potrjevali Sigismundova navodila in odloke. Med njimi sta bila najpomembnej\xc5\xa1a palatin Mikl\xc3\xb3s II. Garai in Firen\xc4\x8dan Filippo Scolari, finan\xc4\x8dni strokovnjak in vojskovodja._NEWLINE_Med tujci je bil zelo cenjen celjski grof Herman II., eden najpomembnej\xc5\xa1ih svetovalcev, ki je leta 1399 od kralja dobil dedni fevd hrva\xc5\xa1ko Zagorje in leta 1405, v zastavo za 48.000 dukatov, donosno Me\xc4\x91imurje s \xc4\x8cakovcem in je leta 1406 postal slavonski in hrva\xc5\xa1ko-dalmatinski ban; spremljal je Sigismunda na koncil v Konstanco in ve\xc4\x8dkrat opravljal pomembne diplomatske naloge._NEWLINE_Sigismund si je podredil tudi cerkev. Pridr\xc5\xbeal si je pravico ume\xc5\xa1\xc4\x8danja \xc5\xa1kofov, uporne prelate iz leta 1403 je zamenjal s svojimi ljudmi, mnoge prihodke cerkvenih posesti pa namenil dr\xc5\xbeavni blagajni._NEWLINE_Le ob tej novi eliti, ki je z lastno odgovornostjo (razen v odlo\xc4\x8ditvah, ki so bile izklju\xc4\x8dno kraljeva pravica) zanesljivo upravljala dr\xc5\xbeavo, se je lahko Sigismund posvetil nalogam, ki so ga \xc4\x8dakale v cesarstvu, na polo\xc5\xbeaju, ki ga je zasedal \xc5\xbee njegov o\xc4\x8de in si ga je od nekdaj \xc5\xbeelel.\n_START_SECTION_\nIzvolitev\n_START_PARAGRAPH_\n18. maja 1410 je umrl pfal\xc5\xa1ki knez Rupreht III, s katerim so volilni knezi leta zamenjali nesposobnega Vaclava IV., ki pa svoje odstavitve ni hotel priznati._NEWLINE_Avtoriteta rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja je v \xc4\x8dasu zadnjih dveh \xc5\xa1ibkih kraljev, Sigismundovega polbrata Vaclava in pfal\xc5\xa1kega kneza Ruprehta, zelo upadla. Volilni knezi so si ustvarili prakti\xc4\x8dno avtonomne vladavine. Kot politi\xc4\x8dni dejavnik so se pojavile zveze cesarskih mest. Spori so se re\xc5\xa1evali z lokalnimi vojnami po na\xc4\x8delu pravice mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ega, ogro\xc5\xbeen je bil pravni red v cesarstvu.  V tak\xc5\xa1nih razmerah tudi volitve novega cesarja niso mogle biti normalne._NEWLINE_Sigismud je \xc5\xbee dolgo veljal za mo\xc5\xbenega novega rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja. Kljub intenzivnim tajnim pogajanjem njegovega zvestega sodelavca, n\xc3\xbcrnber\xc5\xa1kega mestnega grofa Friderika IV. von Zollern, je Sigismund na glasovanju 20. septembra 1410 v Frankfurtu dobil le glasove treh volilnih knezov. Teden dni kasneje (28. septembra) je na ponovnem glasovanju dobil njegov bratranec, moravski knez in brandenbur\xc5\xa1ki volilni knez (ki je tako lahko glasoval zase) Jo\xc5\xa1t \xc5\xa1tiri glasove in naknadno \xc5\xa1e petega. Ker sta bili obe glasovanji po dolo\xc4\x8dilih zlate bule neregularni, je ponovno pri\xc5\xa1lo do nestabilnega stanja dveh kraljev, ki se je kon\xc4\x8dalo 18. januarja 1411, ko je v nepojasnjenih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah brez naslednika umrl Jo\xc5\xa1t. Sledila so dolgotrajna pogajanja o delitvi Jo\xc5\xa1tove dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine, pri katerih je bila Sigismundu vrnjena brandenbur\xc5\xa1ka grofija. 21. julija 1411 je na novih volitvah Sigismund dobil vseh sedem glasov.\n_START_SECTION_\nUrejanje sporov v cesarstvu\n_START_PARAGRAPH_\nSigismund se je \xc5\xbee dolgo zavedal, da bi moral vrhovni vladar v cesarstvu poleg svoje osnovne naloge, odstranjevanja javnih nesporazumov, nujno opraviti \xc5\xa1e naslednje prioritetne naloge: kon\xc4\x8dati razkol v Cerkvi in vzpodbuditi reforme v katoli\xc5\xa1ki cerkvi ter vzpostaviti vezi s pravoslavnimi cerkvami in tako omogo\xc4\x8diti skupen nastop kristjanov proti Turkom. Da bi to bilo mo\xc5\xbeno, se je najprej lotil re\xc5\xa1evanja najbolj pere\xc4\x8dih problemov znotraj cesarstva._NEWLINE_Nasprotja med Poljsko in Ogrsko je lahko re\xc5\xa1il s popu\xc5\xa1\xc4\x8danjem nasproti svojemu svaku, poljskemu kralju Vladislavu II. Pri navezavi stikov sta mu pomagali \xc5\xbeena Barbara in njena polsestra Ana Celjska, ki je bila poro\xc4\x8dena s poljskim kraljem. S popu\xc5\xa1\xc4\x8danjem mu je uspelo dose\xc4\x8di dogovor o razdelitvi vplivnih con med Ogrsko in Poljsko na vzhodu in jugovzhodu Evrope (Rde\xc4\x8da Rusija, Podolija, Moldavija).  Te\xc5\xbee je bilo pomiriti konflikt med Poljsko in Nem\xc5\xa1kim vite\xc5\xa1kim redom. Obe strani sta mu poverili arbitra\xc5\xbeo, a z njegovo kompromisno re\xc5\xa1itvijo nista bili zadovoljni in spor se je v presledkih nadaljeval ves \xc4\x8das Sigismundovega vladanja._NEWLINE_Obljuba, da bo Italijo vrnil v krog cesarstva, ki jo je moral Sigismund dati volilnim knezom ob izvolitvi, se je ujemala z interesom ogrskega kraljestva, da se omeji mo\xc4\x8d Bene\xc5\xa1ke republike; ta je za Dalmacijo Sigismundu ponujala 300. 000 dukatov (leta 1409 ji je Ladislav Neapeljski prodal svoje domnevne pravice do Dalmacije za 100.000 dukatov). Sigismund ponudbe ni sprejel. Da bi pri\xc5\xa1el do denarja za najemni\xc5\xa1ko vojsko, s katero si je nameraval podrediti Bene\xc4\x8dane, je Vladislavu II. Poljskemu zastavil 13 z Nemci naseljenih naselij v spi\xc5\xa1ki \xc5\xbeupaniji.  Oktobra 1412 je s 40.000 najemniki odrinil iz Budima in v severni Italiji brezuspe\xc5\xa1no oblegal Vicenzo (bene\xc5\xa1ko-ogrska vojna (1411-13, 1418-20). Ker pomo\xc4\x8di, ki jo je pri\xc4\x8dakoval iz cesarstva, ni bilo, izposojeni denar pa je hitro skopnel, je aprila 1413 v stiski z Bene\xc4\x8dani sklenil petletno premirje. Poleg Bene\xc4\x8danov mu je v severni Italije delal te\xc5\xbeave tudi Filippo Maria Visconti, kateremu Sigismund zaradi dogovora z volilnimi knezi ni mogel oz. hotel potrditi vojvodskega naslova, ki ga je bil Vaclav IV. podelil njegovemu o\xc4\x8detu Gian Galeazzi Viscontiju, in pa (spet) Ladislav Neapeljski, ki je vodil ekspanzivno politiko s ciljem, da zavzame vso Italijo.\n_START_SECTION_\nPriprava koncila v Konstanci\n_START_PARAGRAPH_\n8. junija 1413 so neapeljske \xc4\x8dete pregnale iz Rima protipape\xc5\xbea Janeza XXIII. (ta je ob pomo\xc4\x8di Ludvika II. An\xc5\xbeujskega dve leti prej iz Rima izrinil Gregorja XII.), ki si je intenzivno prizadeval dvigniti se nad ostala dva tekmeca (rimskega pape\xc5\xbea Gregorja XII. in avignionskega protipape\xc5\xbea Benedikta XIII.) Sigismund mu voja\xc5\xa1ko ni mogel pomagati, navezal pa je z njim stik s ciljem, da organizirata cerkveni koncil. Po dolgih posvetovanjih s pape\xc5\xbeevimi odposlanci v bli\xc5\xbeini Coma je Sigismund 30. oktobra 1413 sklical vesoljni cerkveni zbor v Konstanci za 1. november 1414. \xc4\x8cas do koncila je izrabil za \xc5\xa1tevilna diplomatske in osebne stike z evropskimi vladarji in jih vabil, da s svojimi predstavniki sodelujejo na koncilu. Prav gotovo je bil v \xc4\x8dasu stoletne vojne sodelovanje Francozov in Angle\xc5\xbeev na koncilu Sigismundova diplomatska mojstrovina._NEWLINE_Ko se je Sigismund po treh letih odsotnosti vrnil na nem\xc5\xa1ka tla, ga je tam \xc4\x8dakala kopica problemov in sporov, v katerih je sku\xc5\xa1al posredovati, a ker ni imel na razpolago denarja in vojske, mu je ostalo na razpolago le taktiziranje. Upal je, da bo z ve\xc4\x8djo avtoriteto v mediacijah uspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1i in si je, po treh letih od izvolitve, vzel \xc4\x8das za kronanje. V Heilbronnu se je po dveh letih sre\xc4\x8dal s soprogo Barbaro. 8. novembra 1414 so bili v Aachnu na njunem kronanju za rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja in kraljico prisotni vsi volilni knezi razen \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja Vaclava IV.\n_START_SECTION_\nV \xc4\x8dasu konstan\xc5\xa1kega koncila\n_START_PARAGRAPH_\nMed tem se je 5. novembra 1414 za\xc4\x8del v Konstanci cerkveni zbor, zaenkrat \xc5\xa1e brez predstavnikov iz \xc5\xa0panije in \xc5\xa0kotske, ki so priznavali pape\xc5\xbea Benedikta XIII. Sigismund se je koncilu pridru\xc5\xbeil za bo\xc5\xbei\xc4\x8d in s svojo zgovornostjo in znanjem takoj za\xc4\x8del usmerjati razpravo k bistvenim nalogam, pri \xc4\x8demer pa ni nikdar izgubil izpred o\xc4\x8di svojih koristi. Ugled med udele\xc5\xbeenci koncila se mu je silno pove\xc4\x8dal, ko je ob preplahu, ki je nastlal ob pobegu predsedujo\xc4\x8dega Janeza XXIII. iz Konstance (20. marec 1415), prepre\xc4\x8dil razpad koncila; z avtoriteto kralja je poskrbel, da je bila sprejeta teza predstojnika sorbonske univerze Jeana Gersona, po kateri je veljava koncil vi\xc5\xa1ja od pape\xc5\xbeeve in se lahko brez njega sestaja in sprejema sklepe.  Proti prednje-avstrijskemu knezu Frideriku IV., ki je pobeg omogo\xc4\x8dil, je v vlogi rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja izrekel (30. marec) izklju\xc4\x8ditev iz pravnega reda (reichsacht). Prilo\xc5\xbenost so izkoristili Frideriku podrejeni plemi\xc4\x8di in \xc5\xa0vicarska konfederacija, ki so bili \xc5\xbee dolgo v sporu z njim, in nemudoma zavzeli dele njegovega ozemlja. Frideriku ni preostalo drugega, kot da se je \xc5\xbee sredi aprila poklonil Sigismundu in sprejel njegovo kazen. S tem hitrim uspehom je Sigismund v vlogi rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja dosegel vi\xc5\xa1ek svojega ugleda._NEWLINE_Vzporedno je na koncilu potekal proces proti Janu Husu. Ko je Sigismund Husa vabil na koncil, mu je jam\xc4\x8dil nedotakljivost. A ko so ga na koncilu prijeli, ni storil ni\xc4\x8desar, da bi ga osvobodil. Nasprotno, vzpodbujal je kaznovanje "herezije" in 6. julija 1415 predsedoval zboru, ki je Husa obsodil na smrt in ga dal takoj na to se\xc5\xbegati. To dejanje zelo bremeni Sigismundovo osebnostno podobo in tudi zaradi tega so \xc4\x8cehi \xc5\xa1e 16 let po smrti Vaclava IV. Sigismundu odrekali priznanje \xc4\x8de\xc5\xa1ke krone._NEWLINE_Janeza XXIII. so kmalu ujeli in ga postavili pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8de zaradi zlo\xc4\x8dinov, ki jih je zagre\xc5\xa1il, preden je postal pape\xc5\xbe. Gregor XII. je \xc5\xbee prej sporo\xc4\x8dil pripravljenost, da z odstopom omogo\xc4\x8di delo koncila. Odstopiti pa ni hotel Benedikt XIII. in Sigismund je prevzel nalogo, da ga osebno prepri\xc4\x8da. S spremstvom je 19. julija 1415 odjahal k pape\xc5\xbeu v Perpignan, a pape\xc5\xbe se mu je umaknil v neusvojljivi grad Pe\xc3\xb1\xc3\xadscola pri Valenciji. Z diplomatskim nastopom pa je na svojo stran pridobil aragonskega kralja Ferdinanda I. in prestolonaslednika Alfonza, ki sta obljubila, da po\xc5\xa1ljeta na koncil aragonsko zastopstvo. _NEWLINE_Na povratku so v Lyonu Sigismunda obiskali odposlanci francoskega kralja Henrika VI. (januar 1416) in ga povabili v Pariz, da posreduje za mir v konfliktu z Angle\xc5\xbei. Sigismund je bil po diplomatskem uspehu v Konstanci \xc5\xa1e bolj kot sicer prepri\xc4\x8dan, da edino on lahko dose\xc5\xbee mir.  Tako je zavil proti Parizu in 1. marca s spremstvom kakih 1000 vitezov prijahal v mesto. A kmalu je moral spoznati, da se knezi iz burgundske in orleanske veje Valois, ki so med seboj tekmovali za nadzor nad umsko obolelim Henrikom VI., ne menijo kaj dosti za mir z Angle\xc5\xbei.  Ko je postalo njegovo bivanje v Parizu ogro\xc5\xbeeno, je odjahal dalje v Anglijo. 7. maja ga je v Londonu z vsemi \xc4\x8dastmi sprejel angle\xc5\xa1ki kralj Henrik V. Vendar so Francozi osnutek mirovnega sporazuma, ki ga je Sigismund poslal iz Anglije, zavrnili. Ker ni imel zagotovljenega varnega prehoda preko Francije, se je Sigismund pustil z ladjo prepeljati v Dordrecht, kamor je prispel 4. novembra. Od tam je z veliko postanki potoval preko Aachna, K\xc3\xb6lna, Luksemburga, Strasbourga in sproti re\xc5\xa1eval lokalne probleme. 27. januarja 1417 je po 18 mesecih odsotnosti prispel v Konstanco. Na vsej poti so ga na vseh postankih sprejemali s \xc4\x8dastmi, prirejali njemu in spremstvu slavja in vite\xc5\xa1ka tekmovanja in seveda krili stro\xc5\xa1ke bivanja vsega spremstva._NEWLINE_Razprave na koncilu v \xc4\x8dasu Sigismundove odsotnosti niso kaj dosti napredovale. Nekaj malega je bilo dogovorjenega na podro\xc4\x8dju vpra\xc5\xa1anj vere (causa fidei), ni\xc4\x8d v pogledu reorganizacije Cerkve (causa reformationis), kar zadeva izvolitev novega pape\xc5\xbea (causa unionis) pa je bilo itak v naprej re\xc4\x8deno, naj se po\xc4\x8daka na Sigismundovo vrnitev. _NEWLINE_Sigismundov neuspeh v posredovanju med Francijo in Anglijo, pa tudi druga neuspe\xc5\xa1na posredovanja na poti, so mo\xc4\x8dno zmanj\xc5\xa1ala ugled, ki ga je imel pred odhodom. V nadaljevanju koncila ni mogel prodreti z upravi\xc4\x8deno zahtevo, da se vpra\xc5\xa1anje reorganizacije cerkve re\xc5\xa1i pred izvolitvijo pape\xc5\xbea. Po mnogih zapletih je koncilu vendarle uspelo, da je soglasno (tudi s pristankom med tem prispelih predstavnikov \xc5\xa0panije) odstavil Benedikta XIII. (26. julij 1417) in s tem omogo\xc4\x8dil izvolitev novega pape\xc5\xbea Martina V. (11. november 1417). S tem je bila po mnenju ve\xc4\x8dine naloga koncila opravljena._NEWLINE_Ves \xc4\x8das koncila je Sigismund opravljal tudi dr\xc5\xbeavni\xc5\xa1ka opravila. Med drugim je 18. aprila 1417 formalno ustoli\xc4\x8dil n\xc3\xbcrnber\xc5\xa1kega mestnega grofa Friderika IV. von Zollern kot Friderika I. na mestu brandenbur\xc5\xa1kega mejnega grofa. (Sigismund je \xc5\xbee leta 1415 za popla\xc4\x8dilo ogromnega dolga v denarju na Friderika prenesel svojo brandenbur\xc5\xa1ko mejno grofijo skupaj s \xc4\x8dastjo volilnega kneza.)_NEWLINE_Med koncilom je so ponovno izbruhnile sovra\xc5\xbenosti med Francijo in Anglijo. Sigismund je maja 1417 razkril, da je v Angliji s Henrikom V. tajno sklenil zavezni\xc5\xa1tvo in je, ne da bi se prej posvetoval z volilnimi knezi, Franciji napovedal vojno. Brez sredstev in podpore stanov seveda ni mogel izpolniti obljub, ki jih je dal angle\xc5\xa1kemu kralju, in se je osme\xc5\xa1il pred vso Evropo._NEWLINE_Sigismund je 21. maja 1418 zapustil Konstanco. Ker ni imel denarja, da bi me\xc5\xa1\xc4\x8danom pla\xc4\x8dal bivanje, je s svojo zgovornostjo uspel prepri\xc4\x8dati mestni svet, da so do povra\xc4\x8dila dolga vzeli v zastavo kraljevo namizno posodje in srebrnino; dolga, kot po navadi, ni vrnil, tako da so upniki utrpeli izgubo. Potoval je preko Basla, Strasbourgha, Hagenaua, Ulma ob Donavi navzdol. V Regensburgu se je zadr\xc5\xbeal cel mesec. Po \xc5\xa1estil letih odsotnosti je 7. februarja v Bratislavi stopil spet na ogrska tla. Cesarstvo, prepre\xc5\xbeeno s konflikti in lokalnimi spopadi, je prepustil namestniku, Frideriku I. Brandenbur\xc5\xa1kemu.\n_START_SECTION_\nSpet na Ogrskem\n_START_PARAGRAPH_\nPolo\xc5\xbeaj na Ogrskem je bil te\xc5\xbeak. Turki so se opomogli po porazu proti Timur Lenku pri Ankari in leta 1415 ponovno pridrli vse do \xc5\xa0tajerske in Ogleja. Istega leta je Hrvoje Vuk\xc4\x8di\xc4\x87 ob pomo\xc4\x8di Turkov mo\xc4\x8dno premagal ogrsko vojsko pod vodstvom treh banov (slavonskega, ma\xc4\x8dvanskega, osorskega). Leta 1420 so po izteku petletnega premirja ponovno napadli Bene\xc4\x8dani in v kratkem usvojili dalmatinsko obalo z izjemo hrva\xc5\xa1kega Primorja okrog Senja in Dubrovni\xc5\xa1ke republike. Zavzeli so tudi utrjeno pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Kotor._NEWLINE_Po smrti pa\xc5\xa1e Mehmeda I. (1421) je Sigismund umaknil vojsko s tur\xc5\xa1ke meje in prepustil obrambo lokalnim voditeljem. S tem je omogo\xc4\x8dil Muratu II., da se je postopoma utrdil v Bolgariji, Vla\xc5\xa1ki, Srbiji in Bosni in tako ustvaril obro\xc4\x8d okrog Ogrske._NEWLINE_Glavna Sigismudova pozornost je bila usmerjena na \xc4\x8ce\xc5\xa1ko, kjer je po prvi pra\xc5\xa1ki defenestraciji 16. avgusta 1419 umrl kralj Vaclav IV. Sigismundovo nasledstvo po dinasti\xc4\x8dnih pravilih ni bilo sporno.\n_START_SECTION_\nOsvojitev \xc4\x8de\xc5\xa1ke krone\n_START_PARAGRAPH_\nV premirju, ki je na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem sledilo prvim velikim spopadom med husiti in oblastjo, je Sigismund, ki kot rimski kralj ni smel dopustiti dvoma o svoji pravovernosti, brezkompromisno (druga\xc4\x8de kot sicer) zavrnil \xc5\xa1tiri pra\xc5\xa1ke \xc4\x8dlene, ki so jih zmerni husiti predlo\xc5\xbeili kot minimalni pogoj za prekinitev sovra\xc5\xbenosti. Pape\xc5\xbe je 1. marca 1420 objavil proti "heretikom" kri\xc5\xbearsko vojno. Vendar je cesarska vojska v Pragi do\xc5\xbeivljala poraze. Sigismund se je 28. julija 1420, preden je z vojsko zapustil Prago, \xc5\xa1e uspel v cerkvi sv. Vida okronati za \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja. Spomladi 1421 so husiti obvladovali \xc5\xbee skoraj vso \xc4\x8ce\xc5\xa1ko. Zbor v \xc4\x8caslavu (2.-7. junij 1421) mu je zaradi soodgovornosti za smrt Jana Husa, kr\xc5\xa1itve stanovskih pravic in svobo\xc5\xa1\xc4\x8din ter vzpodbujanja h kri\xc5\xbearski vojni proti \xc4\x8ce\xc5\xa1ki odrekel kraljevi polo\xc5\xbeaj._NEWLINE_Vendar husiti \xc5\xa1e zdale\xc4\x8d niso bili enotni. Njihovi medsebojni voja\xc5\xa1ki spopadi so Sigismundu dajali upanje na uspeh. Cesarstvo je posku\xc5\xa1alo z vedno novimi kri\xc5\xbearskimi pohodi uni\xc4\x8diti husite, a ker so bile operacije neodlo\xc4\x8dne in neusklajene, husitska vojska pa vse bolje izurjena, so se vsi pohodi izjalovili (husitske vojne). Vse bolj se je kazalo, da lahko le pogajanja kon\xc4\x8dajo prelivanje krvi. Sigismundu je \xc5\xa1ele leta 1430 uspelo prepri\xc4\x8dati pape\xc5\xbea Martina V., da je za julij 1431 sklical v Baslu koncil, na katerem naj bi bili poleg cerkvene reforme na dnevnem redu tudi pogovori s predstavniki husitov o mo\xc5\xbenosti zbli\xc5\xbeanja stali\xc5\xa1\xc4\x8d. V novembru 1433, ko se je Sigismund \xc5\xbee vrnil iz Rima, je dejansko pri\xc5\xa1lo do sporazuma, t. i. pra\xc5\xa1kih kompaktov, v katerih je koncil priznal husitom lai\xc4\x8dno obhajanje pod obema podobama in \xc5\xa1e nekaj drugih koncesij, ki so zadovoljile zmerne husite (utrakviste), ne pa bolj radikalnih taboritov. Med njimi je pri\xc5\xa1lo do dokon\xc4\x8dnega razkola in voja\xc5\xa1kega spopada. Pri Lipanyju je zdru\xc5\xbeena vojska cesarstva in utrakvistov premagala taborite. Pra\xc5\xa1ki kompakti so bili v dopolnjeni obliki potrjeni na zboru v Jihlavi, 5. julija 1436.; 25. julija je \xc4\x8de\xc5\xa1ki de\xc5\xbeelni zbor priznal Sigismunda za kralja \xc4\x8ce\xc5\xa1ke.\n_START_SECTION_\nPot v Rim. Kronanje za cesarja\n_START_PARAGRAPH_\nSigismund je za\xc4\x8del pripravljati svojo pot v Rim na kronanje za cesarja \xc5\xbee pred zadnjim neuspelim kri\xc5\xbearskim pohodom na \xc4\x8ce\xc5\xa1ko (poraz pri Doma\xc5\xbelicah, 14. avgusta 1431). Na poti po Italiji je nameraval spomniti lokalne kneze na nekdanjo pripadnost severne Italije cesarstvu in pomagati urejati spore med njimi, predvsem med firen\xc5\xa1ko-bene\xc4\x8dansko zvezo in Milanom, ki sta bila spet v vojni._NEWLINE_Kljub mnogim nere\xc5\xa1enim problemom v cesarstvu, gro\xc5\xbenjam Murata II. z novo vojno in neurejenimi odnosi med Ogrsko in Benetkami je Sigismund 1. septembra 1431 iz N\xc3\xbcrnberga odrinil na tvegano pot v Rim z za kralja neobi\xc4\x8dajno malo\xc5\xa1tevilnim spremstvom. V Feldkirchu je \xc5\xa1est tednov \xc4\x8dakal na \xc5\xa1vicarsko spremstvo in urejal lokalne spore, ki so ogro\xc5\xbeali baselski koncil.  Ko je po mnogih prestavitvah napovedanega prihoda 7. novembra preko Bellinzone in Lugana zares pri\xc5\xa1el v Varese, je tako presenetil milanskega vojvodo Filippo Maria Viscontija, da ga je ta sku\xc5\xa1al pregovoriti, naj se vrne v Basel. A Sigismund se ni pustil odgnati in je v spremstvu 300 vitezov 22. novembra prijahal v Milano. Tam se je dal kronati z \xc5\xbeelezno krono, simbolom lombardsko-italijanske oblasti. Na Sigismundovo razo\xc4\x8daranje pa se Filippo ni udele\xc5\xbeil slovesnosti in tudi kasneje se je izogibal sre\xc4\x8danju s kraljem. Sigismund se ni \xc4\x8dutil varnega in je iz Piacenze pozval \xc5\xa1est renskih cesarskih mest, naj mu po\xc5\xa1ljejo voja\xc5\xa1ko spremstvo. Ko te po treh mesecih v Piacenzi ni dobil, se je \xc5\xa1e dva meseca mudil v Parmi._NEWLINE_Sigismunda so zadr\xc5\xbeevali: ponovni napad protina, intenzivna diplomatska dejavnost v zvezi z italijanskimi dr\xc5\xbeavicami, ki so se med seboj vse mo\xc4\x8dneje bojevale, usmerjanje (preko pisem) baselskeg koncila in urejanje sporov v cesarstvu. Njegov nezanesljivi zaveznik, Filippo Maria, vse bolj nezadovojen zaradi ne sodelovanja ogrskih \xc4\x8det v boju z Bene\xc4\x8dani in zaradi stro\xc5\xa1kov, ki mu jih je povzro\xc4\x8dalo sedaj \xc5\xbee1000 glavo spremstvo neza\xc5\xbeelenega gosta, je Sigismunda priganjal k odhodu. 12. julija 1432 je Sigismund v milanskem spremstvu prijahal v Sieno, ki ga je prijazno sprejela, saj si je obetala njegov diplomatsko podporo v sporu s Firencami, in ni niti slutila, da ga bo morala gostiti kar 9 mesecev._NEWLINE_Med tem je na baselskem koncilu, ki se je za\xc4\x8del 23. julija 1431, sprva v zelo skromni zasedbi, pri\xc5\xa1lo do napetosti med koncilskimi o\xc4\x8deti in rimsko kurijo, ki ji je od 11. februarja 1431 na\xc4\x8deloval pape\xc5\xbe Evgen IV. V kuriji niso bili prepri\xc4\x8dani, da bo pogajanje s husiti prispevalo k izkoreninjenju herezije. Evgen IV. je od novembra 1431 nekajkrat posku\xc5\xa1al koncil razpustiti, a koncilski o\xc4\x8detje se niso dali in so, tako kot na koncilu v Konstanci, razglasili superiornost koncila nad pape\xc5\xbeem in nekoliko kasneje (nasprotno s Sigismundovimi priporo\xc4\x8dili, naj poi\xc5\xa1\xc4\x8dejo mirno re\xc5\xa1itev spora) spro\xc5\xbeili preiskavo o domnevnih nepravilnostih ob pape\xc5\xbeevi izvolitvi. Ravno afera pa je pritegnila pozornost evropske javnosti in udele\xc5\xbeba na koncilu se je do 23. februarja 1432 toliko popolnila, da je koncil postal reprezentativen. Evgenu IV. je grozila odstavitev._NEWLINE_V stiski je bil tudi Sigismund, ujet v Sieni. Dr\xc5\xbeavica zaradi vojne s Firencami ni mogla vzdr\xc5\xbeevati \xc5\xa1tevilnih gostov, sam pa je bil, kot navadno, popolnoma brez denarja. V skrbi za denar, uspe\xc5\xa1no delovanje koncila in izpeljavo kronanja je neprestano komuniciral s koncilom, kurijo in drugimi vplivnimi naslovi. Pape\xc5\xbe mu je sicer ponudil kronanje v Rimu, saj je bilo jasno, da cesarju ne bi bilo v interesu odstaviti pape\xc5\xbea, ki bi ga okronal. A Sigismund se je v pismu Evgenu IV. konec julija 1432 postavil na stali\xc5\xa1\xc4\x8de koncila in sporo\xc4\x8dil pape\xc5\xbeu, da bo nadaljeval pot v Rim \xc5\xa1ele, ko bo Evgen IV. brezpogojno priznal koncil.  Sigismund je tedaj tehtal razloge za prekinitev ali nadaljevanje poti. Z aragonskim kraljem Alfonzom V. je imel \xc5\xbee dogovorjeno mo\xc5\xbenost, da ga \xc5\xa1panske ladje prepeljejo iz Italije.  A prevladali so razlogi, ki so vodili h kronanju._NEWLINE_Potem pa so se vendarle zganili volilni knezi, ki so se 4. oktobra 1432 sestali v Frankfurtu in imenovali posredni\xc5\xa1ko poslanstvo. To je obiskalo koncil v Baslu, potem Sigismunda v Sieni in kon\xc4\x8dno pape\xc5\xbea v Rimu. Kot rezultat pogajanj je pape\xc5\xbe 14. februarja izdal z(a)vito napisano bulo, v kateri na za\xc4\x8detku priznava koncil v Baslu in ga daje pod za\xc5\xa1\xc4\x8dito volilnih knezov, kasneje pa pove, da zahteva, da vodenje koncila prevzamejo njegovi ljudje in da \xc5\xa1teje za za\xc4\x8detek koncila \xc4\x8das, ko se bo to zgodilo. Sigismund je v buli (hote) videl prvi znak pape\xc5\xbeevega popu\xc5\xa1\xc4\x8danja in je za\xc4\x8del s pogajanji o okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah kronanja. Z (drugim) mirom v Ferrari med Benetkami in Milanom (26. aprila 1433) so bili ustvarjeni pogoji tudi za sporazum med Sigismundom kot ogrskim in rimskim kraljem in Benetkami in s tem odstranjena zadnja ovira za izpeljavo kronanja; 31. maja 1433 je bil Sigismund kronan v Rimu za cesarja._NEWLINE_A koncilski o\xc4\x8detje so bili, ko so dobili v roke dokumente, druga\xc4\x8dnega mnenja kot Sigismund: da je pape\xc5\xbeev odgovor na njihove zahteve nezadosten in da je Sigismund prelomil zagotovila, ki jih je dal koncilu. Sigismund se je do konca \xc5\xbeivljenja zaman trudil, da bi prepri\xc4\x8dal pape\xc5\xbea, da nekoliko popusti in se prilagodi koncilskemu stali\xc5\xa1\xc4\x8du. Po Sigismundovi smrti je Eugen IV. prestavil koncil v Ferraro, koncilski o\xc4\x8detje, ki so ostali v Baslu, pa so izvolili novega pape\xc5\xbea, Feliksa V. Ponovni razkol v cerkvi je trajal 10 let.\n_START_SECTION_\nZadnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nKot cesar Sigismund ni imel kaj ve\xc4\x8d dejanske mo\xc4\x8di v cesarstvu kot prej, a je vseeno, kljub bolezni, do konca neutrudno potoval in sku\xc5\xa1al usmerjati dogajanja. Na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem je za svojega namestnika postavil mestnega grofa Menharta z Hradce in ob njem svojo \xc5\xbeeno Barbaro. Govorice, da ob pomo\xc4\x8di ne\xc4\x8daka Ulrika II. Celjskega, ki ga je Sigismund novembra 1436 povzdignil v stan dr\xc5\xbeavnih knezov, pripravlja z nezadovoljnimi \xc4\x8de\xc5\xa1kimi plemi\xc4\x8di teren za prevzem oblasti, so v bolnem kralju vzbudile ob\xc4\x8dutek, da v Pragi ni varen; 10. novembra 1437 je v slavnostnem sprevodu ob hudem mrazu zapustil Prago in 24. novembra prispel povsem oslabljen v znojmski grad. Tam je predal vladanje svojemu zetu Albertu V. in h\xc4\x8derki Elizabeti ter 9. decembra umrl, sede\xc4\x8d v na prestolu v pogrebnem obla\xc4\x8dilu.\n_START_SECTION_\nSigismund kot \xc4\x8dlovek in vladar\n_START_PARAGRAPH_\nNedvomno je bil Sigismund vsestransko izjemen \xc4\x8dlovek: visok, suh, mo\xc4\x8dan iz vzdr\xc5\xbeljiv, bister, poln \xc5\xbeivljenjskih radosti in optimizma, pobo\xc5\xbeen, izobra\xc5\xbeen, dru\xc5\xbeaben, vljuden, dober govorec, ki je znal pritegniti in navdu\xc5\xa1iti poslu\xc5\xa1alce, se znal prilagoditi in komunicirati z vsemi stanovi. Vendar so sodobni kritiki in tudi kasnej\xc5\xa1i zgodovinopisci bolj opazili njegove zna\xc4\x8dajske napake: sebi\xc4\x8dnost, bahavost, velikopotezno razsipnost, lahkomiselnost in nerealnost pri oceni na\xc4\x8drtov, neupo\xc5\xa1tevanje dogovorov in pla\xc4\x8dilnih obveznosti. Bil je vzkipljiv pa tudi velikodu\xc5\xa1en v odpu\xc5\xa1\xc4\x8danju. Prizadeval si je za mir, bil potrpe\xc5\xbeljiv in vztrajen pri pogajanjih, pa tudi krut in neizprosen pri eksemplari\xc4\x8dnem kaznovanju, kot se je pri\xc4\x8dakovalo od dobrega vladarja. Kadar je \xc5\xa1lo za \xc5\xa1iritev njegove mo\xc4\x8di pa je uporabljal tudi silo, prevare in potvarjanja, in se ni izogibal niti oboro\xc5\xbeenega spopada, celo s svojimi brati ali bratranci._NEWLINE_Anonimus, ki je dve leti po cesarjevi smrti v Baslu izdal svoje, s cesarskim imenom povezano delo Reformatio Sigismundi, ga je do\xc5\xbeivljal kot delavnega in vzornega vladarja in je posebno cenil njegova prizadevanja, da bi krog politi\xc4\x8dnega odlo\xc4\x8danja raz\xc5\xa1iril na me\xc5\xa1\xc4\x8danstvo._NEWLINE_V novej\xc5\xa1em \xc4\x8dasu ga zgodovinarji vse pogosteje ozna\xc4\x8dujejo kot "najpomembnej\xc5\xa1ega nem\xc5\xa1kega kralja 15. stoletja" (stoletja sprememb iz visokega srednjega veka v novi vek) in mu priznavajo "kljub vsem napakam, neznansko dejavnost na \xc5\xa1tevilnih podro\xc4\x8djih" in daljnovidno dinasti\xc4\x8dno politiko. Za\xc4\x8deli so upo\xc5\xa1tevati okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine in mo\xc5\xbenosti, v katerih je vladal._NEWLINE_Kot sin cesarja se je \xc5\xbee v mladosti zavedal odgovornosti in dol\xc5\xbenosti monarha in se jih je, ko je sam postal vladar, lotil s silno energijo in optimizmom a brez dr\xc5\xbeavno-upravne infrastrukture, ki bi bila podprta z vojsko. Sabine Wefers v svoji disertaciji raziskuje, kako sploh lahko vladar brez prav\xc5\xa1nje oboro\xc5\xbeene sile v svoji vladavini vendarle vodi uspe\xc5\xa1no politiko in se celo uveljavi proti opoziciji in samozadostnim lokalnim oblastnikom._NEWLINE_V mno\xc5\xbeici problemov se je Sigismund loteval le najbolj nujnih in, \xc4\x8de v kratkem \xc4\x8dasu ni dosegel za\xc5\xbeelenega uspeha, se je lotil raje novega, bolj obetavnega izziva, pri \xc4\x8demer pa prej\xc5\xa1njega ni spustil izpred o\xc4\x8di. To so sodobniki kritizirali in njegovi politiki o\xc4\x8ditali nestalnost in nestanovitnost. Ker so mu pogosto manjkali vzvodi mo\xc4\x8di, s katerimi bi lahko podprl svoje ukaze, so mu najve\xc4\x8dkrat ostala na razpolago le prigovarjanja in dolgotrajna pogajanja, ki so se kon\xc4\x8dala s kompromisi, ki nikogar niso zadovoljili, \xc4\x8de je sploh pri\xc5\xa1lo do kakega zaklju\xc4\x8dka. Pri izpeljavah na\xc4\x8drtov je bil odvisen na Ogrskem od dobre volje vplivnih magnatov in v cesarstvu od interesov prakti\xc4\x8dno avtonomnih knezov, ki pa se navadno niso ujemali s cesarjevimi. A nedvomno so bili mnogi njegovi podvigi tudi nepremi\xc5\xa1ljeni in nerealni in pogosto ni bil pripravljen podrediti svojih \xc5\xbeelja potrebam dr\xc5\xbeave ali cesarstva; to mu je zmanj\xc5\xa1evalo avtoriteto, tako na Ogrskem kot v cesarstvu._NEWLINE_Na Ogrskem in Poljskem so mu zgodovinarji \xc5\xa1e v 20. stoletju o\xc4\x8ditali zavzemanje za tuje interese. \xc4\x8cehi pa mu ne morejo odpustiti, da je pustil umreti Jana Husa ter s silo uveljavljal svojo zahtevo po \xc4\x8de\xc5\xa1ki kroni in s tem \xc5\xa1e poglabljal verski spor, ki je grozljivo uni\xc4\x8deval njihovo de\xc5\xbeelo._NEWLINE_Sigismund je cenil napredek in znanje. Zavedal se je tudi nujnosti reform. V podporo kraljevemu svetu je vpeljal nove, tematsko usmerjene slu\xc5\xbebe, zasedene s strokovnjaki. Njegova politika je vse bolj vklju\xc4\x8devala interese ni\xc5\xbejega plemstva in me\xc5\xa1\xc4\x8danstva._NEWLINE_Najbolj bole\xc4\x8da to\xc4\x8dka Sigismundovega vladanja pa je bilo stalno primanjkovanje denarja. Na razpolago ni imel, tako kot prej\xc5\xa1nji cesarji, dohodkov iz svoje mati\xc4\x8dne kraljevine, pa tudi gospodariti ni znal z denarjem. Tako je svoje uslu\xc5\xbebence neprestano spodbujal k iskanju vedno novih virov dohodkov, iz naslova prodaje posesti, slu\xc5\xbeb, cesarskih pravic in regalij, z zastavitvami davkov cesarskih mest, k vpeljavi novih davkov i.t.n. Po dveh sramotno propadlih kri\xc5\xbearskih pohodih proti husitom je leta 1422 na dr\xc5\xbeavnem zboru v N\xc3\xbcrnbergu prvi\xc4\x8d v zgodovini cesarstva posku\xc5\xa1al vpeljati vojni davek; poskusu so najbolj nasprotovala ravno cesarska mesta, ki bi morala kot osnovo za odmero davka navesti svoje premo\xc5\xbeenje.'