b'\n_START_ARTICLE_\nHippolyte Taine\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v me\xc5\xa1\xc4\x8danski dru\xc5\xbeini. Do o\xc4\x8detove smrti leta 1840 se je \xc5\xa1olal doma, kasneje je od\xc5\xa1el v Pariz. Leta 1848 je za\xc4\x8del s \xc5\xa1tudijem filozofije. \xc5\xbde v \xc4\x8dasu \xc5\xa1tudija je imel neobi\xc4\x8dajne ideje. Pri 15 letih je nehal verjeti v Boga in se posvetil filozofiji. Zanimale so ga metafizi\xc4\x8dne ideje Hegla in Spinoze, ki so ga vodile k iskanju odgovora o sili \xc5\xbeivljenja in vesolju. Zaradi predanosti Spinozovem ateizmu je leta 1851 padel na nacionalnem preverjanju znanja Concours d\'Agr\xc3\xa9gation. Njegovo pojasnitev Spinozine morale profesorji niso odobravali. Taine je preziral njihov koncept o svobodi volji in morali. Bil je optimist (zanika vsako dejanje, ki ga ni mogo\xc4\x8de dokazati) in determinist (po objektivnih zakonih, neodvisno od \xc4\x8dlovekove volje in njegovega delovanja). Trdil je, da so ljudje produkt rase, okolja in \xc4\x8dasa (fra. race, milieu et moment). Rasa \xc5\xbee v naprej zaznamuje posameznika, njegove dane dispozicije mu omogo\xc4\x8dajo razvoj ali nazadovanje. Okolje vpliva na posameznikovo ustvarjanje, \xc5\xa1ele ko analiziramo okolje, v katerem ustvarja, razumemo njegovo literaturo. S \xc4\x8dasom je namigoval na izku\xc5\xa1nje, ki jih \xc4\x8dlovek pridobi skozi \xc5\xbeivljenje in njegovo ustvarjanje._NEWLINE_Nekaj \xc4\x8dasa je pou\xc4\x8deval, a je kasneje dal odpoved. Posvetil se je pisanju dveh doktorskih disertacij o literaturi - De Personis Platonicis (\xe2\x80\x9cO Platonovih osebah v Dialogih\xe2\x80\x9d) in \xc5\xa1tudiji francoskega pesnika La Fontaina ter njegovim basnim. Izdana je bila leta 1861 kot La Fontaine et ses fables (\xe2\x80\x9cLa Fontaine in njegove basni\xe2\x80\x9d)._NEWLINE_Doktorat je pridobil maja 1853 in za\xc4\x8del s pisanjem eseja Livy Essai sur Tite-Live (1856), kljub negativnim kritikam njegovega filozofskega stali\xc5\xa1\xc4\x8da, je dobil nagrado Francoske Akademije. Obiskoval je znanstvena predavanja in tako pridobil nova znanja o psihologiji. \xc5\xbdivel je od in\xc5\xa1trukcij in pisanja._NEWLINE_Med leti od 1864 do 1870 delal je na Pari\xc5\xa1ki univerzi, na akdemiji za likovno umetnost (Beaux Arts) in na voja\xc5\xa1ki \xc5\xa1oli (Saint Cyr - Special Military School of Saint-Cyr). Leta 1864 je tri mesece \xc5\xbeivel v Italiji in pisal \xc4\x8dlanke za literarno revijo v Parizu. \xc4\x8clanke je pisal vse do leta 1866. Leta 1868 se je poro\xc4\x8dil s h\xc4\x8derko priznanega arhitekta. Imela sta sina in h\xc4\x8derko. Pisal je eseje o filozofiji umetnosti na Nizozemskem in v Gr\xc4\x8diji. V svoje pou\xc4\x8devanje je vklju\xc4\x8dil potovanja in komentarje po obiskih muzejev. Upokojil se je leta 1884. Dve leti prej je izdal Philosophie de l\'art (Filozofijo umetnosti) in z njo postal uveljavljen francoski zgodovinar 19. stoletja. S svojimi zapisi o umetnosti je vplival na celo generacijo umetnikov in u\xc4\x8dencev. Njegovo najpomembnej\xc5\xa1e delo je Les Origines de la France contemporaine, ki govori o politi\xc4\x8dni in kulturni zgodovini Francije. To delo je pisal 17 let, vse do smrti.\n_START_SECTION_\nVpliv\n_START_PARAGRAPH_\nHippolyte Taine je imel mo\xc4\x8dan vpliv na svoje sodobnike. Bil je pomemben predstavnik pozitivizma v dru\xc5\xbeboslovju in humanistiki, mo\xc4\x8dan vpliv pa je imel zaradi znanstvenega pristopa do umetni\xc5\xa1kih del. Bil je prijatelj z Emilom Zolajem. Oba sta imela mo\xc4\x8dan vpliv na literaturo, a je bil Tainov bolj negativen. Vplival je tudi na mnoga literarna gibanja po celem svetu. Njegove ideje so bile uporabljene pri razlagi nacionalne literature in njenega pomena. Postmodernisti, ki so raziskovali povezavo med literaturo in zgodovino dru\xc5\xbebe, so uporabljali Tainov koncept rase, okolja in \xc4\x8dasa. Taine je bil tudi v stiku s filozofom Friedrichom Nietzschejem, kateri Taina v enem od svojih del poimenuje kot prvega (pravega) zgodovinarja. Tudi avstijski literat Stefan Zweig je v svoji doktorski disert\xc3\xa1ciji pisal o Tainu in njegovi filozofiji ("Die Philosophie des Hippolyte Taine"). Na njegovih idejah temelji osnovna ideja umetnostne smeri naturalizma.\n_START_SECTION_\nFilozofija umetnosti\n_START_PARAGRAPH_\nFilozofija umetnosti je opis vodilnih umetnostnih obdobji in poskus posplo\xc5\xa1itve filozofije preko zgodovinskih analiz. Umetnost je razdelil v dve skupini: na slikarstvo, kiparstvo in poezijo ter na arhitekturo in glasbo. V delo je vklju\xc4\x8dil umetnost Gr\xc4\x8dije, Italije in Nizozemske. Menil je, da nobeno delo ni nastalo po naklju\xc4\x8dju, zato je za razumevanje dela pomembno poznati razmere, ki so vodile do njegovega nastanka. Po njegovi teoriji zna\xc4\x8daj umetni\xc5\xa1kega dela dolo\xc4\x8da umetnik, on pa se izoblikuje preko kulturnih vplivov. Na umetnika tako vplivata med drugim tudi kraj in \xc4\x8das v katerem dela. Taine je za primer izbral anti\xc4\x8dne gr\xc5\xa1ke kipe, ki odra\xc5\xbeajo gr\xc5\xa1ko obsedenost z vojno, atletiko ter z izoblikovanjem zdravega \xc4\x8dloveka (gr. \xce\xba\xce\xb1\xce\xbb\xe1\xbd\xb8\xcf\x82 \xce\xba\xe1\xbc\x80\xce\xb3\xce\xb1\xce\xb8\xcf\x8c\xcf\x82). Podobno je tudi v srednjem veku, kjer je na umetnike vplivala moralna kriza zaradi fevdalnega zatiranja. V 17. stoletju pa je umetnost odsevala vrednote kme\xc4\x8dkega \xc5\xbeivljenja. Filozofija umetnosti je raziskava umetnosti ter razmer, v katerih so ustvarjali umetniki.'