b'\n_START_ARTICLE_\nAlikvotno petje\n_START_SECTION_\nAlikvotni toni\n_START_PARAGRAPH_\nAlikvotni toni so naraven pojav, ki nastanejo zaradi valovanja oz. nihanja. Pri vsakem nihanju nastanejo dodatni hitrej\xc5\xa1i nihaji, ki se prekrivajo. Ta pojav se ves \xc4\x8das dogaja v naravi in ni va\xc5\xbeno ali gre pri tem za zvo\xc4\x8dni odmev, elektri\xc4\x8dno ali atomsko nihanje._NEWLINE_Alikvotni toni ne nastanejo le pri \xc4\x8dlove\xc5\xa1kem glasu, temve\xc4\x8d tudi pri igranju glasbil in zaradi tega imajo razli\xc4\x8dni instrumenti tako zna\xc4\x8dilen razli\xc4\x8den zven. \xc4\x8ce alikvotni ton nima velike glasnosti, potem na\xc5\xa1i mo\xc5\xbegani zaznajo ton in njegov alikvotni ton kot en osnovni ton, medtem ko alikvotnega ne sli\xc5\xa1imo. Ta prag za zaznavanje dveh tonov kot lo\xc4\x8denih je odvisen od mo\xc4\x8di glasnosti tega tona in tudi od samega treninga posluha vsakega posameznika.\n_START_SECTION_\nBarva glasu\n_START_PARAGRAPH_\nVsak \xc4\x8dlovek ima zaradi razli\xc4\x8dnih barv tonov \xc4\x8disto svoj, unikaten glas. To je posledi\xc4\x8dno zaradi alikvotnih tonov, ki vplivajo na kvaliteto in barvo zvoka in zaradi tega lahko osebe akusti\xc4\x8dno identificiramo. Vokali zvenijo razli\xc4\x8dno ravno zaradi porazdelitve mo\xc4\x8di zvoka alikvotnih tonov, ki so za vsak zven posebej dokazane (osciloskop, sonograf,\xe2\x80\xa6) in tudi na\xc5\xa1i mo\xc5\xbegani prepoznavajo vsak ustrezen zven. Na barvo zvoka (instrumentov, raznih zvokov) pa vplivajo predvsem frekvence od 4000 Hz do 20.000 Hz (sli\xc5\xa1no obmo\xc4\x8dje za \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko uho: 20 Hz - 20.000Hz).\n_START_SECTION_\nPoimenovanje alikvotnih tonov\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovne tone in njim pripadajo\xc4\x8de alikvotne tone lahko poimenujemo \xc5\xa1e kot 1. harmoni\xc4\x8dni (osnovni ton), 2. harmoni\xc4\x8dni, 3. harmoni\xc4\x8dni ton (do okrog 40. harmoni\xc4\x8dnega tona). Harmoni\xc4\x8dno poimenovanje ima prednost, saj \xc5\xa1tevilo harmoni\xc4\x8dnih tonov odgovarja celemu ve\xc4\x8dkratniku osnovne frekvence, s katero alikvotni ton niha. Tako popi\xc5\xa1emo pozicijo alikvotnega tona. 11. harmoni\xc4\x8dni ton je 10. alikvotni ton, se pravi je \xc5\xa1tevilo alikvotnih tonov za 1 manj\xc5\xa1e od \xc5\xa1tevila harmoni\xc4\x8dnih._NEWLINE_Primer: pri osnovnemu tonu (1. harmoni\xc4\x8dni) s frekvenco 20 Hz je 2. harmoni\xc4\x8dni ton 40 Hz, 3. je 60 Hz itn.\n_START_SECTION_\nMeja lo\xc4\x8dljivosti 2 tonov\n_START_PARAGRAPH_\nPri tehniki alikvotnega petja je pomembna oja\xc4\x8ditev alikvotnih tonov. Toni se oja\xc4\x8dijo tako, da v bli\xc5\xbeini zveni ve\xc4\x8d poltonov. \xc4\x8ce je razlika med sosednjimi toni manj kot pol tona, potem se le-ti ne lo\xc4\x8dijo ve\xc4\x8d kot poltoni. K sre\xc4\x8di le-ti le\xc5\xbeijo dovolj narazen, da jih lahko zaznamo kot razli\xc4\x8dne tone in jih lahko izoliramo kot samostojne tone. Ko sta osnovni ton in alikvotni ton v resonanci, se alikvotni ton lahko oja\xc4\x8da. \xc4\x8ce nato\xc2\xa0\xc2\xbbdrsimo\xc2\xab\xc2\xa0po lestvici navzgor (glissando, za pol tona), potem prvotni alikvotni oz. harmoni\xc4\x8dni ton potihne (neopazno, ni ve\xc4\x8d viden na sonogramu) in se pojavi \xc5\xbee naslednji, ki ustreza novi frekvenci._NEWLINE_Potem postaja vedno va\xc5\xbeneje, da osvojimo tehniko\xc2\xa0\xc2\xbb\xc4\x8distega\xc2\xab\xc2\xa0petja, saj se tako oja\xc4\x8dajo le posamezni alikvotni toni. \xc4\x8ce je polo\xc5\xbeaj jezika le malo spremenjen, se lahko zgodi, da se skupno oja\xc4\x8data sosedno le\xc5\xbee\xc4\x8da alikvotna tona in to vodi do tega, da ne zvenijo ve\xc4\x8d jasno lo\xc4\x8deno. Po sedemnajstem harmoni\xc4\x8dnem tonu se razmak med alikvotnimi toni zmanj\xc5\xa1a na ve\xc4\x8d kot polton. Takrat postaja vedno te\xc5\xbeje tone med seboj \xc4\x8disto razlikovati. Pribli\xc5\xbeno po enaindvajsetem tonu pa zveni skoraj neizogibno nekaj od sosednih tonov zraven. Po \xc5\xa1tiridesetem harmoni\xc4\x8dnem tonu pa je razmak med posameznimi alikvotnimi toni le v \xc4\x8detrtini tona. Tam lahko razlikujemo le \xc5\xa1e jasne intervale kot so kvinte in terce.\n_START_SECTION_\nTehnike alikvotnega petja\n_START_PARAGRAPH_\nZa bolj\xc5\xa1e razumevanje tehnike alikvotnega petja je dobro vedeti, kako nastane glas v na\xc5\xa1em telesu. Najve\xc4\x8djo vlogo ima pri tem govorni trakt. Ti prostori so v telesu napolnjeni z zrakom. Ta trakt je iz grla, njegovega poklopca, \xc5\xberela, korena jezika, nosne votline in ustnic. Vse te strukture prispevajo k resonanci zvoka. Za razliko od instrumentov lahko v traktu vplivamo na na\xc5\xa1 glas in na resonanco._NEWLINE_V grlu je izvor primarnega glasu, kjer so \xc5\xa1e zajeti vsi alikvotni toni. Tam nastajajo razli\xc4\x8dni toni, ki so nato na razpolago. Tistih tonov, ki v grlu ne nastanejo, ne moremo peti. Na\xc5\xa1 glas se prefiltrira v \xc5\xberelu, zaradi korena jezika in poklopca. Po filtraciji je sli\xc5\xa1en le \xc5\xa1e en ton. Na\xc5\xa1a ustna votlina deluje kot resonan\xc4\x8dni prostor, v katerem jezik deluje tako, da se oja\xc4\x8di le dolo\xc4\x8den ton._NEWLINE_K tej tehniki pristopimo najprej z osnovno L-tehniko. Pri tej tehniki je pomembno vedeti, kaj se dogaja z jezikom ob izgovoru besede\xc2\xa0\xc2\xbblata\xc2\xab. Iz tega polo\xc5\xbeaja je potrebno jezik prestaviti do skrajne to\xc4\x8dke na nebu. Nato jezik raz\xc5\xa1irimo, tako da pokrijemo ko\xc4\x8dnike. Pri tem je pomembno izhajanje zraka. Nato se z usti oblikuje beseda WU, ki jo je potrebno ponavljati. Jezik mora stati na nebu. Nato na konstantnem tonu izgovarjate YOU (L pozicija jezika)._NEWLINE_Za alikvotno petje obstaja \xc5\xa1e ve\xc4\x8d tehnik, ki postanejo enostavnej\xc5\xa1e potem, ko \xc5\xbee obvladamo osnovne tehnike._NEWLINE_Oseba, ki se u\xc4\x8di alikvotnega petja, za\xc4\x8dne svoje tone lo\xc4\x8deno sli\xc5\xa1ati \xc5\xa1ele po pribli\xc5\xbeno treh tednih, saj svoje alikvotne tone sli\xc5\xa1i\xc5\xa1 slab\xc5\xa1e. To je zato, ker svoj glas sli\xc5\xa1imo dvojno. V prvem primeru sli\xc5\xa1imo svoj glas kot vsi ostali, se pravi kot nekak\xc5\xa1en odmev, v drugem primeru pa prehaja na\xc5\xa1 glas kot vibracija (zaradi kosti lobanje) direktno v uho. V notranjem glasu so sicer sli\xc5\xa1ni vsi alikvotni toni, medtem ko se v glasu, ki ga sli\xc5\xa1ijo ostali, nekateri oja\xc4\x8dijo, drugi pa so zelo \xc5\xa1ibko ali pa nesli\xc5\xa1ni. Zato se alikvotni toni na nek na\xc4\x8din zamaskirajo. Svoje alikvotne tone bolje sli\xc5\xa1ite na posnetku.'