b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xbdlahtni plin\n_START_SECTION_\nIzvor imena\n_START_PARAGRAPH_\n"\xc5\xbdlahtni plin" je prevod nem\xc5\xa1ke besede Edelgas, ki je blia v uporabi \xc5\xbee od leta 1898. Ime so dobili po izjemno nizki reaktivnosti pri normalnih pogojih. Zanje se je uporabljalo tudi ime inertni plini, kar pa ni \xc4\x8disto natan\xc4\x8dno poimenovanje, saj bi to pomenilo, da ti elementi sploh ne nastopajo v kemijskih reakcijah, kar pa ne dr\xc5\xbei. \xc5\xa0e eno staro poimenovanje zanje so redki plini, \xc4\x8deprav argon zavzema precej velik dele\xc5\xbe Zemljine atmosfere (masni dele\xc5\xbe argona v atmosferi je 1.29\xc2\xa0%, volumski dele\xc5\xbe pa 0.93\xc2\xa0%).\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nObstoj \xc5\xbelahtnih plinov ni bil znan vse do nastanka periodnega sistema. Ob koncu 19. stoletja je Lord Rayleigh odkril, da imajo nekateri vzorci du\xc5\xa1ika iz zraka druga\xc4\x8dno gostoto kot vzorci, nastali pri kemijskih reakcijah. Skupaj z znanstvenikom Williamom Ramsayem sta izoblikovala teorijo, da je du\xc5\xa1ik iz zraka povezan s \xc5\xa1e enim plinom, argonom. To ju je vodilo do spoznanja, da v periodnem sistemu manjka celotna skupina elementov. S\xc4\x8dasoma so bili v zraku odkriti tudi vsi ostali \xc5\xbelahtni plini razen helija, med njimi pa ima dale\xc4\x8d najve\xc4\x8dji dele\xc5\xbe argon. Helij so zaznali \xc5\xa1ele spektrografsko leta 1868 ob preu\xc4\x8devanju Sonca, na Zemlji pa so ga izolirali \xc5\xa1ele leta 1895. Pri standardnih pogojih so vsi \xc5\xbelahtni plini enoatomni oziroma monoatomni plini.\n_START_SECTION_\nKemi\xc4\x8dna sestava\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdlahtni plini imajo polne zunanje elektronske ovojnice. Valen\xc4\x8dni elektroni so zunanji elektroni atoma in so obi\xc4\x8dajno edini, ki sodelujejo pri nastanku vezi med atomi. Po atomski teoriji, ki sloni na kvantni mehaniki in rezultatih poizkusov, so atomi s polnimi zunanjimi elektronskimi ovojnicami izredno stabilni, zato kemijskih vezi ne tvorijo. Vsi \xc5\xbelahtni plini so izjemno nereaktivni, zato je tudi malo znanih spojin, v katerih nastopajo. Zaenkrat \xc5\xa1e ni bila sintetizirana nobena helijeva ali neonova spojina, medtem ko ksenon in kripton v laboratoriju ka\xc5\xbeeta dolo\xc4\x8deno stopnjo reaktivnosti. V novej\xc5\xa1em \xc4\x8dasu je bilo uspe\xc5\xa1no opisanih tudi nekaj argonovih spojin. Nereaktivnost teh plinov lahko razlo\xc5\xbeimo s tem, da imajo polno zunanjo elektronsko ovojnico, zato zelo neradi oddajajo ali sprejemajo elektrone. \xc5\xbdlahtni plini imajo visoke ionizacijske energije ter zanemarljivo majhno elektronegativnost. Ti plini imajo tudi zelo \xc5\xa1ibke privla\xc4\x8dne sile med posameznimi atomi, kar ima za posledico zelo nizke temperature tali\xc5\xa1\xc4\x8da in vreli\xc5\xa1\xc4\x8da, zato so vsi pri \xc5\xbelahtni plini pri normalnih pogojih v plinastem stanju, kljub temu, da imajo nekateri veliko ve\xc4\x8djo atomsko maso kot mnogo trdnih elementov.\n_START_SECTION_\nUporaba\n_START_PARAGRAPH_\nNajbolj pogosta uporaba \xc5\xbelahtnih plinov v vsakodnevnem \xc5\xbeivljenju je razsvetljava. Argon je pogosto uporabljen kot primeren element za ustvarjenje varne in inertne atmosfere v \xc5\xbearnicah, hkrati pa ga uporabljajo(namesto du\xc5\xa1ika) tudi za ustvarjenje inertne atmosfere pri sintezi spojin, ki reagirajo z zrakom ali vlago. Nekateri izmed \xc5\xbelahtnih plinov \xc5\xbearijo v razli\xc4\x8dnih barvah, \xc4\x8de so pod vplivom elektri\xc4\x8dnega toka ter zaprti v cevi, kar poznamo kot neonske lu\xc4\x8di. Helij je zaradi svoje nereaktivnosti (v primerjavi z vnetljivim vodikom) ter majhne gostote pogosto uporabljen v balonih in zrakoplovih. Helij in argon sta pogosto uporabljena pri varjenju, kjer se uporabljata kot za\xc5\xa1\xc4\x8dita kovine pred zrakom med varjenjem. Kripton se uporablja v laserjih, ki jih uporabljajo zdravniki pri o\xc4\x8desnih operacijah, ksenon pa v ksenonskih lu\xc4\x8deh. Ima tudi anesteti\xc4\x8dne lastnosti.'