b'\n_START_ARTICLE_\nHistori\xc4\x8dni materializem\n_START_PARAGRAPH_\nHistori\xc4\x8dni materializem je aplikacija dialekti\xc4\x8dnega materializma na zgodovinski razvoj dru\xc5\xbebe. Dialekti\xc4\x8dni materializem poudarja, da ni misel tista, ki izoblikuje materialni svet (ta vklju\xc4\x8duje tudi dru\xc5\xbebene odnose), ampak je nasprotno materialni svet tisti, ki prvi dolo\xc4\x8da stanje zavesti. \xc4\x8ce to apliciramo na zgodovinski razvoj, to pomeni, da pri obravnavanju nekega konkretnega dru\xc5\xbebenega stanja, kot na primer dru\xc5\xbebene razredne strukture ali stanja svetovne politike, tega stanja nikoli ne smemo obravnavati kot nekaj, kar je popolnoma izolirano v \xc4\x8dasu in bi obstajalo \xc5\xbee od nekdaj, ampak nasprotno kot produkt dolgotrajne zgodovine. Marxove besede iz uvoda v Osemnajsti brumaire Ludvika Bonaparta povzamejo bistvo: _NEWLINE_\xc2\xbbLjudje delajo svojo lastno zgodovino, toda ne delajo je, kakor bi se njim zljubilo, ne delajo je v okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah, ki so si jih sami izbrali, temve\xc4\x8d v okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah, na kakr\xc5\xa1ne so neposredno zadeli, kakr\xc5\xa1ne so bile dane in ustvarjene s tradicijo.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nBaza in nadstavba\n_START_PARAGRAPH_\nDru\xc5\xbebeno bazo sestavljajo produkcijski odnosi, ki dolo\xc4\x8dajo, kdo ima nadzor nad dru\xc5\xbebeno produkcijo ter s kak\xc5\xa1no metodo si prila\xc5\xa1\xc4\x8da njene produkte. Za razredne produkcijske odnose je zna\xc4\x8dilna delitev dru\xc5\xbebe na dve ve\xc4\x8dji skupini. Prva skupina je vladajo\xc4\x8di razred, ki imajo monopol nad dru\xc5\xbebeno produkcijo. To jim tudi omogo\xc4\x8da, da si prisvajajo sadove tujega dela; njim ni treba delati, ker jih vzdr\xc5\xbeuje nekdo drug, ker nekdo drug dela namesto njih. Ta nekdo drug je razred producentov, ki morajo torej vzdr\xc5\xbeevati sebe in vladajo\xc4\x8di razred. S tem je tudi razviden prvi pogoj za obstoj razredne dru\xc5\xbebe; produktivne sile morajo biti dovolj razvite, da lahko dru\xc5\xbebeni prese\xc5\xbeek (oziroma prese\xc5\xbeek nad delom, ki ga posameznik potrebuje, da krije lastne potrebe) vzdr\xc5\xbeuje razred, ki ne dela._NEWLINE_Na\xc4\x8dinov prila\xc5\xa1\xc4\x8danja prese\xc5\xbenega produkta je ve\xc4\x8d. V primeru su\xc5\xbeenjstva je producent osebna lastnina izkori\xc5\xa1\xc4\x8devalca (su\xc5\xbenjelastnika). V primeru fevdalizma je izkori\xc5\xa1\xc4\x8devalec (aristokrat) lastnik zemlje, na kateri kmet \xc5\xbeivi, iz tega lastninskega naslova pa aristokrat od kmeta terja dajatve in tlako. V primeru kapitalizma ima izkori\xc5\xa1\xc4\x8devalec (kapitalist) monopol nad produkcijskimi sredstvi, ki so nujna za potek produkcijskega procesa. Mezdni delavec razpolaga le z lastno delovno silo, ki jo mora oddajati v najem kapitalistu; ta si prilasti vse sadove njegovega dela, ker je lastnik produkcijskih sredstev in je zato produkcija v njegovi zasebni domeni._NEWLINE_Pomembna omejitev, ki dolo\xc4\x8da, kak\xc5\xa1ni so razredni odnosi v danem trenutku na danem ozemlju, je razvitost produktivnih sil. Kapitalisti\xc4\x8dni na\xc4\x8din produkcije na primer zahteva kolektivni zna\xc4\x8daj produkcije tudi znotraj individualnih obratov; zahteva razvito delitev dela in koncentracijo produkcijskih sredstev, ki presegata kme\xc4\x8dko privatno lastnino (tj. samozadostno dru\xc5\xbeinsko kmetijo), zna\xc4\x8dilno za fevdalizem._NEWLINE_Dru\xc5\xbebeno nadstavbo sestavljajo tako njene institucije kot dru\xc5\xbebena zavest nasploh. Pod prve spadajo pravo, dru\xc5\xbeina, dr\xc5\xbeava in vse ostale dru\xc5\xbebene institucije, tako represivne (npr. vojska in policija) kot ideolo\xc5\xa1ke (\xc5\xa1olstvo, mediji, tudi cerkev). Primer druge so dru\xc5\xbebene norme in vrednote, morala in kultura, ki tvorijo dru\xc5\xbebeno ideolo\xc5\xa1ko nadstavbo._NEWLINE_Metafora baze in nadstavbe ni naklju\xc4\x8dna. Osnovne zna\xc4\x8dilnosti ideolo\xc5\xa1ke nadstavbe so namre\xc4\x8d pogojene z njeno ekonomsko bazo. Nekateri koncepti, kot na primer dru\xc5\xbeina in pravo, so dovolj abstraktni, da pre\xc5\xbeivijo spremembe dru\xc5\xbebenega reda; s tem dajejo vtis, da so univerzalni in ve\xc4\x8dni. Kar pa ne dr\xc5\xbei: dober primer nadstavbe, ki se prilagaja glede na bazo, je ravno pravo. Pri lastninskem pravu se, na primer, spreminja, kaj spada pod lastnino (v primeru su\xc5\xbeenjstva, na primer, tudi ljudje); nadalje pravo ne dolo\xc4\x8da produkcijskih odnosov, ampak so nasprotno produkcijski odnosi tisti, ki dolo\xc4\x8dajo pravo, ki dolo\xc4\x8dajo, kaj v zakonih pomenijo sicer abstraktne besede, kot na primer \xc2\xbblastnina\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbsvoboda\xc2\xab. Tako je tudi treba razumeti Marxov in Engelsov odziv na ugovore na zahtevo po odpravi privatne lastnine:_NEWLINE_\xc2\xbb[Bur\xc5\xbeoaziji] Va\xc5\xa1e ideje same so proizvodi me\xc5\xa1\xc4\x8danskih produkcijskih in lastninskih razmerij, tako kot je va\xc5\xa1e pravo le v zakon povzdignjena volja va\xc5\xa1ega razreda, volja, katere vsebina je podana v materialnih \xc5\xbeivljenjskih pogojih va\xc5\xa1ega razreda.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nDinamika dru\xc5\xbebenega razvoja\n_START_PARAGRAPH_\nProduktivne sile niso stati\xc4\x8dne; tekom zgodovine se razvijajo. Pri tem pa stopijo v konflikt s prevladujo\xc4\x8dimi produkcijskimi odnosi, ki postanejo za nadaljnji razvoj produktivnih sil ovira _NEWLINE_V primeru fevdalizma so tak\xc5\xa1no oviro predstavljali cehi, ki so zahtevali monopol nad svojo produkcijsko sfero, sam obseg produkcije pa so strogo omejevali tako, da so omejevali \xc5\xa1tevilo mojstrov (obrtnikov). To je stopalo v nasprotje tako z odprtjem novih trgov (z odkritjem novih celin) kot z razvojem manufaktur. Slednje so zahtevale veliko \xc5\xa1tevilo delavcev, delo obrtnika pa so razbile na vrsto enostavnih nalog, ki se jih je dalo bistveno hitreje nau\xc4\x8diti (strojna produkcija je trende le \xc5\xa1e pospe\xc5\xa1ila). Vse navedeno je vodilo v slabitev in dokon\xc4\x8dno odpravo cehov. Manufaktura in nadalje strojna produkcija sta tudi odpravili kme\xc4\x8dko privatno lastnino; kme\xc4\x8dka doma\xc4\x8da delavnica se ni mogla kosati s produktivnostjo kapitalisti\xc4\x8dne produkcije._NEWLINE_V primeru kapitalizma razvoj produkcije pri\xc4\x8denjajo omejevati \xc5\xbee sami zakoni kapitalisti\xc4\x8dne produkcije iz dveh razlogov. Prvi\xc4\x8d: ker se produkcija usmerja glede na tr\xc5\xbene potrebe in je namenjena maksimiranju profita namesto kritju dru\xc5\xbebenih potreb. Drugi\xc4\x8d: ker s konkurenco iz cirkulacije izpade del kapitala, ki bi bodisi kro\xc5\xbeil po ni\xc5\xbeji (in zato nezadovoljivi) profitni meri bodisi bi moral izpodriniti kapital, ki je \xc5\xbee v cirkulaciji (s \xc4\x8dimer se ne bi ni\xc4\x8d spremenilo)._NEWLINE_V obeh primerih so produktivne sile in produkcijski odnosi v \xc4\x8dedalje ve\xc4\x8djem konfliktu; pojavi se potreba po novih produkcijskih odnosih. Ti se vzpostavijo z revolucijo, ki zamenja dru\xc5\xbebeno ekonomsko bazo, s tem pa tudi njeno ideolo\xc5\xa1ko nadstavbo. Za dokon\xc4\x8dne spremembe nadstavbe morajo biti zaklju\xc4\x8dene spremembe v ekonomski bazi; \xc4\x8de ta pogoj ni izpolnjen, je nadstavba spremenjena le na nivoju besed, ne pa tudi vsebine._NEWLINE_Althusser dopolnjuje, da iz tega ne sledi nujno, da mora biti ekonomska baza tista, ki spro\xc5\xbei vsakr\xc5\xa1no spremembo; iniciativa lahko pride tudi iz nadstavbe. Ne glede na to, kdo poda iniciativo, pa je za vsakr\xc5\xa1ne trajne spremembe nujno, da spremembam v eni sferi sledijo spremembe v drugi sferi. To velja toliko bolj za revolucionarne pobude, ki jih poda nadstavba; \xc4\x8de ekonomska baza ni zmo\xc5\xbena izpolniti postavljenih zahtev, kon\xc4\x8dni rezultat ni revolucija, ampak izpad nadstavbe, status quo pa se ohrani.\n_START_SECTION_\nNastanek kapitalizma\n_START_PARAGRAPH_\nPrimer nezgodovinske obravnave dru\xc5\xbebenega sistema je tako imenovani ekonomski izvirni greh kapitalizma. Po tej verziji nastanka kapitalizma naj bi ta nastal, ker je neko\xc4\x8d obstajala pe\xc5\xa1\xc4\x8dica marljivih in var\xc4\x8dnih posameznikov, ki so zaradi teh lastnosti prevladali nad \xc2\xbbleno\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbpotratno\xc2\xab\xc2\xa0ve\xc4\x8dino; prvi naj bi danes bili bur\xc5\xbeoazija, drugi pa proletarci. _NEWLINE_Kapitalizem je nasprotno nastal s pomo\xc4\x8djo prvotne akumulacije kapitala. Pri tej akumulaciji so klju\xc4\x8dne tri metode; izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje novih kolonialnih ozemelj, koncentracije bogastva v rokah trgovcev ter ekspropriacija (razlastitev) kme\xc4\x8dkega prebivalstva. Na tem mestu zadostuje opazka, da kapitalizem ni nastal zaradi zaslug ekonomsko racionalnih in prera\xc4\x8dunljivih posameznikov, ampak zaradi zgodovinskega razvoja evropske dru\xc5\xbebe. To velja tako za bur\xc5\xbeoazijo, ki si je monopol nad produkcijskimi sredstvi (klju\xc4\x8dni pogoj za obstoj kapitalizma) pridobila s prvotno akumulacijo, kot za nastanek razreda mezdnih delavcev, ki je bil ena izmed \xc5\xbertev prvotne akumulacije kapitala.\n_START_SECTION_\nRazvoj kapitalizma pod zunanjimi pritiski\n_START_PARAGRAPH_\nV de\xc5\xbeelah, ki so kapitalizem \xc2\xbbuvozile\xc2\xab\xc2\xa0od zunaj, se ta razvije druga\xc4\x8de kot v de\xc5\xbeelah, kjer se razvil \xc2\xbborgansko\xc2\xab. Med \xc5\xbee razvitimi kapitalisti\xc4\x8dnimi de\xc5\xbeelami in de\xc5\xbeelami, kjer se mora kapitalizem pod zunanjim pritiskom \xc5\xa1ele dokon\xc4\x8dno razviti, je najpomembnej\xc5\xa1a razlika v hitrosti kapitalisti\xc4\x8dnega razvoja. Ta vodi v dve ve\xc4\x8dji posledici. _NEWLINE_Prva posledica je poostren razredni antagonizem med bur\xc5\xbeoazijo in novonastalim proletariatom; razmerje mo\xc4\x8di je mo\xc4\x8dno nagnjeno v prid bur\xc5\xbeoaziji, kar ima posledice tudi na splo\xc5\xa1nem \xc5\xbeivljenjskem polo\xc5\xbeaju novonastalega delavskega razreda. Tak\xc5\xa1en razvoj dogodkov ni omejen le na de\xc5\xbeele, ki morajo \xc2\xbbnadoknaditi\xc2\xab\xc2\xa0za razvitimi kapitalisti\xc4\x8dnimi de\xc5\xbeelami, ampak je splo\xc5\xa1na zna\xc4\x8dilnost za\xc4\x8detnih faz v razvoju kapitalizma. V prvem zvezku Kapitala Marx pod poglavjem \xc2\xbbTako imenovana prvotna akumulacija kapitala\xc2\xab\xc2\xa0navaja, da se polo\xc5\xbeaj kmetov s tranzicijo v proletariat ni izbolj\xc5\xa1al, temve\xc4\x8d poslab\xc5\xa1al; k temu je pripomogla tudi dr\xc5\xbeava, ki je postavljala maksimalno mezdo ter se zna\xc5\xa1ala nad klate\xc5\xbei (ti so bili \xc2\xbbstranska posledica\xc2\xab\xc2\xa0relativne preobljudenosti)._NEWLINE_Druga posledica je, da v de\xc5\xbeeli sobivata tako kapitalizem kot ostanki predhodne razredne dru\xc5\xbebe (ve\xc4\x8dinoma fevdalizma). Posledica tega je, da znotraj iste de\xc5\xbeele potekata dva razredna boja; prvi razredni boj je boj med proletariatom in bur\xc5\xbeoazijo, drugi pa med kmetom in zemlji\xc5\xa1kim posestnikom. Ta boja se medsebojno prepletata (toliko bolj, ker obstajajo tudi dru\xc5\xbeinske vezi med delavci in kmeti). Tako pride do zdru\xc5\xbeitve interesov proletariata in kmetov; bur\xc5\xbeoazija in aristokracija sta sicer v medsebojnih konfliktov, a se v boju pred gro\xc5\xbenjo revolucije delavcev in kmetov poenotita ._NEWLINE_Podoben vpliv je v tak\xc5\xa1nih de\xc5\xbeelah mo\xc5\xbeno zaslediti tudi na podro\xc4\x8dju njihove filozofije. Marx in Engels sta v delu \xc2\xbbSveta dru\xc5\xbeina\xc2\xab\xc2\xa0pripomnila, da je (klasi\xc4\x8dna) nem\xc5\xa1ka filozofija prevzela \xc2\xbbnajslab\xc5\xa1e obeh svetov\xc2\xab; iz francoske bur\xc5\xbeoazne revolucije je prevzela liberalni individualizem, iz nem\xc5\xa1kega fevdalizma teolo\xc5\xa1ko filozofsko podlago.\n_START_SECTION_\nImperializem\n_START_PARAGRAPH_\nPojmovanje imperializma, ki njegove izvore i\xc5\xa1\xc4\x8de bodisi v sami narave dr\xc5\xbeave bodisi v individualnih \xc2\xbbzablodah\xc2\xab\xc2\xa0znotraj vladajo\xc4\x8dega razreda, trpi za veliko pomanjkljivostjo, da samega imperializma ne obravnava v njegovem zgodovinskem kontekstu. Po eni strani je imperializem obstajal \xc5\xbee pred kapitalizmom; kolonializem, ena izmed zna\xc4\x8dilnosti imperializma, je bila celo eden izmed pomembnej\xc5\xa1ih faktorjev tako imenovane prvotne akumulacije kapitala, klju\xc4\x8dne za nastanek kapitalizma. Po drugi strani pa imperializem ni le zgodovinska dedi\xc5\xa1\xc4\x8dina, ki jo kapitalizem prevzame od svojih predhodnikov, ampak je posledica razvoja kapitalisti\xc4\x8dnega na\xc4\x8dina produkcije._NEWLINE_Za razumevanje kapitalisti\xc4\x8dnega imperializma skozi perspektivo histori\xc4\x8dnega materializma moramo tega poznati in razumeti na treh nivojih._NEWLINE_Prvi nivo je izklju\xc4\x8dno zgodovinski: da ima torej kapitalisti\xc4\x8dni imperializem kontinuiteto z imperializmom predhodnih razrednih dru\xc5\xbeb, a ta kontinuiteta ni potrebna, saj sam razvoj kapitalizma vodi v razvoj imperializma. _NEWLINE_Za razumevanje sistemskih ekonomskih mehanizmov, ki vzpostavijo povezavo med kapitalizmom in imperializmom, je potrebno razumeti povezavo med monopoli ter potrebo po izvozu kapitala. Ne eno ne drugo ni prevladujo\xc4\x8di faktor skozi celotno zgodovino kapitalizma, ampak mora nasprotno koncentracija kapitala dose\xc4\x8di stopnjo, kjer monopoli niso le ob\xc4\x8dasni fenomen med gospodarsko blaginjo, ampak nasprotno postanejo prevladujo\xc4\x8da zna\xc4\x8dilnost kapitalisti\xc4\x8dne ekonomije. Z drugimi besedami: ekonomska plat kapitalisti\xc4\x8dnega imperializma sestoji tako iz temeljnih zakonov kapitalisti\xc4\x8dnega na\xc4\x8dina produkcije kot zgodovinskega razvoja kapitalizma._NEWLINE_Imperialisti\xc4\x8dne zunanje politike nadalje ne moremo jemati izolirano in iztrgano iz slehernega zgodovinskega konteksta. Po eni strani moramo upo\xc5\xa1tevati sam odnos med dr\xc5\xbeavo in vladajo\xc4\x8dim razredom (glej Dr\xc5\xbeava in revolucija); po drugi strani moramo upo\xc5\xa1tevati polo\xc5\xbeaj konkretne dr\xc5\xbeave v svetovni politiki. _NEWLINE_Primer drugega je zgodovinski razvoj zunanje politike Nem\xc4\x8dije od njene zdru\xc5\xbeitve do prve svetovne vojne. Izbrani fokus je na prvi pogled banalen; odnos do mornarice. Dokler zdru\xc5\xbeitev nem\xc5\xa1kih de\xc5\xbeel \xc5\xa1e ni bila kon\xc4\x8dana, dokler je Prusija, najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a izmed teh de\xc5\xbeel, bila obkro\xc5\xbeena s tekmeci na evropski celini, je poudarek bil na kopenski vojski, kar je sovpadalo s prusko zunanjo politiko; konsolidacijo politi\xc4\x8dne oblasti na obmo\xc4\x8dju dana\xc5\xa1nje Nem\xc4\x8dije in obramba pred sosedi, kot na primer Avstrijo in Francijo. Ko je ta cilj bil dose\xc5\xbeen, se je Nem\xc4\x8dija preusmerila v kolonializem; s tem so interesi mornarice dobili ve\xc4\x8djo te\xc5\xbeo, saj je premo\xc4\x8d na morju postala pomemben faktor pri varovanju trgovskih poti (te so zaradi kolonialne trgovine pre\xc5\xa1le tudi na morje)._NEWLINE_Nadalje je potrebno razumevanje med prepletanjem politi\xc4\x8dnih, voja\xc5\xa1kih in ekonomskih vzvodov imperializma. Glavni cilj imperializma sta izvoz kapitala in izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje kolonij s kombinacijo poceni delovne sile in surovin; glavni interes imperializma je torej ekonomski. \xc4\x8ce ekonomski vzvodi odpovejo, pa imperialisti\xc4\x8dna de\xc5\xbeela brez ve\xc4\x8djega oklevanja pose\xc5\xbee po metodah politi\xc4\x8dnega in voja\xc5\xa1kega pritiska; ti segajo od zgolj gro\xc5\xbenje z voja\xc5\xa1kim posredovanjem (tako imenovana \xc2\xbbdiplomacija topnja\xc4\x8d\xc2\xab, tudi \xc2\xbbTomahawk diplomacija\xc2\xab) do dejanskih voja\xc5\xa1kih posredovanj in dr\xc5\xbeavnih udarov, ki u\xc5\xbeivajo podporo imperialisti\xc4\x8dnih obve\xc5\xa1\xc4\x8devalnih agencij.\n_START_SECTION_\nOsemnajsti brumaire Ludvika Bonaparta\n_START_PARAGRAPH_\nPrimer aplikacije histori\xc4\x8dnega materializma za analizo zgodovinskih dogodkov je dr\xc5\xbeavni udar Napoleona III v Franciji leta 1851. Marxova analiza dr\xc5\xbeavnega udara se ne omejuje na neposredne dogodke pred samim udarom, ampak nasprotno sega ve\xc4\x8d let nazaj; podrobnej\xc5\xa1a analiza se za\xc4\x8dne leta 1848. S pomo\xc4\x8djo pristopa histori\xc4\x8dnega materializma Marx v delih \xc2\xbbOsemnajsti brumaire Ludvika Bonaparta\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbRazredni boji v Franciji\xc2\xab\xc2\xa0pojasni, zakaj Napoleonov udar ni bil posledica njegovih osebnih kompetenc, ampak je nasprotno bil posledica \xc5\xa1ir\xc5\xa1e dinamike razrednih bojev v de\xc5\xbeeli._NEWLINE_Tako Marx na primer upo\xc5\xa1teva, da sam vladajo\xc4\x8di razred ni bil enoten, ampak je bil nasprotno razklan na dve ve\xc4\x8dji frakciji; orleaniste in legitimiste. Pod legitimisti, ki so podpirali pred-revolucionarno vejo dinastije Bourbon, so se zbrali pripadniki stare aristokracije; pod orleanisti, ki so podpirali orleansko vejo iste (Bourbonske) dinastije, se je zbrala bur\xc5\xbeoazija. Vpra\xc5\xa1anje, katera dinasti\xc4\x8dna veja ima ve\xc4\x8djo legitimnost do dr\xc5\xbeavne oblasti, je tako bilo povr\xc5\xa1insko; pomembnej\xc5\xa1e je bilo vpra\xc5\xa1anje, kateri razredi podpirajo katero vejo. Konflikt med dinasti\xc4\x8dnima vejama je tako bil \xe2\x80\x93 konflikt med vladajo\xc4\x8dimi razredi._NEWLINE_Ker sta obe frakciji vladajo\xc4\x8dega razreda bili v medsebojnem konfliktu, politi\xc4\x8dna ureditev ni bila monarhija, ampak republika. Omeniti je treba \xc5\xa1e montanjo, ki je izhajala iz vrst radikalnega malome\xc5\xa1\xc4\x8danstva; ta je sicer pozivala k spremembam, a je ob mno\xc5\xbei\xc4\x8dnih demonstracijah te mirila in pozivala k dialogu. Klju\xc4\x8dni faktor pri tem pa je bil pritisk militantnega delavskega razreda, ki je pri\xc4\x8del ogro\xc5\xbeati obe frakciji vladajo\xc4\x8dega razreda. Ti frakciji sta se lahko spravili le pod nekom, ki bi ju isto\xc4\x8dasno obranil tako pred revolucionarnim proletariatom kot njunimi lastnimi medsebojnimi konflikti. Re\xc5\xa1itev za vladajo\xc4\x8di razred se je pojavila v obliki Napoleona III, ki je svojo podporo \xc4\x8drpal tudi iz vrst lumpenproletariata in kmetov. Uspeh za njegov dr\xc5\xbeavni udar leta 1851 tako ne gre pripisati Napoleonu III samemu, ampak razrednemu ozadju, ki je bilo klju\xc4\x8dno za njegov vzpon na oblast.\n_START_SECTION_\nReformacija kot spopad med razredi\n_START_PARAGRAPH_\nV delu Nem\xc5\xa1ka kme\xc4\x8dka vojna Friedrich Engels obravnava razredno ozadje, ki je privedlo do istoimenskega kme\xc4\x8dkega upora v nem\xc5\xa1kih de\xc5\xbeelah med letoma 1524 in 1525. V delu Engels tudi prikazuje, kako je reformacija sicer bila ideolo\xc5\xa1ki spopad, a je sam spopad imel materialne temelje v razredni strukturi takratne dru\xc5\xbebe. Cerkev je, na primer, imela monopol nad dru\xc5\xbebeno intelektualno dejavnostjo, s \xc4\x8dimer je imela tudi monopol nad dru\xc5\xbebeno ideologijo; slednji pojasnjuje, zakaj so ideolo\xc5\xa1ki konflikti zavzemali tudi obliko krivoverstva. _NEWLINE_Nadalje je cerkev bila frakcija vladajo\xc4\x8dega razreda; bila je eden izmed najve\xc4\x8djih zemlji\xc5\xa1kih posestnikov v de\xc5\xbeeli, zaradi \xc4\x8desar je tudi stopala v konflikte s plemstvom. Zato si jo je plemstvo tudi prizadevalo oslabiti; ideolo\xc5\xa1ka podlaga za razredne pozicije plemstva je tako zavzela obliko krivoverstva (reformacije), ki je zahtevalo revno cerkev. Najbolj znan zagovornik aristokratske reformacije je bil Martin Luther; ta je nasprotoval duhov\xc5\xa1\xc4\x8dini in zahteval oslabitev cerkve, o oslabitvi ali odpravi plemi\xc5\xa1ke oblasti nad kmeti pa ni ni\xc4\x8desar rekel. Ko so kmetje svoj upor raz\xc5\xa1irili \xc5\xa1e proti plemstvu, jih je obsodil in pozval plemstvo, naj upore zadu\xc5\xa1i. _NEWLINE_Najbolj znan zastopnik kme\xc4\x8dke verzije reformacije je bil Thomas M\xc3\xbcnzer, ki je ravno tako nasprotoval duhov\xc5\xa1\xc4\x8dini, s\xc4\x8dasoma pa \xc5\xa1e ostalim frakcijam vladajo\xc4\x8dega razreda. M\xc3\xbcnzerjeva retorika in ideologija pa sta odsev zgodovinskih okoli\xc5\xa1\xc4\x8din, v katerih je deloval. Na svetopisemske tekste in Boga se je skliceval, ker je oboje med kmeti bilo mo\xc4\x8dna avtoriteta. Isto\xc4\x8dasno pa je pomanjkljiva razredna analiza omejevala njegove za\xc4\x8drtane cilje, ki so \xc5\xa1e vedno bili vezani na kr\xc5\xa1\xc4\x8danske doktrine. Pomembnost histori\xc4\x8dnega materializma za dru\xc5\xbebene analize pride dodatno do izraza pri analizi polo\xc5\xbeaja kme\xc4\x8dkega gibanja. To bi v vrhuncu svojega odpora brez ve\xc4\x8djih te\xc5\xbeav premagalo plemi\xc5\xa1ke vojske; do tega pa ni pri\xc5\xa1lo, ker niti njihovo vodstvo niti sama baza (kmetje) \xc5\xa1e niso dosegli stopnje, kjer bi to dejansko lahko storili. Kme\xc4\x8dki vodje so bili neve\xc5\xa1\xc4\x8di vojskovanja, na podro\xc4\x8dju politike pa naivni; revolucionarno krilo navsezadnje sploh ni znalo jasno artikulirati svojih lastnih zahtev niti ni to\xc4\x8dno vedelo, kako jih realizirati (primer tega je M\xc3\xbcnzer). Sami kmetje so bili pomanjkljivo organizirani; vstajniki so se redko medsebojno podprli, kar je tudi bila klju\xc4\x8dna pomanjkljivost, ki je omogo\xc4\x8dila zmago plemstva.\n_START_SECTION_\nSocializem kot tranzicija med kapitalizmom in komunizmom\n_START_PARAGRAPH_\nMarksizem histori\xc4\x8dni materializem uporablja ne le za razumevanje sedanjosti, ampak ga aplicira tudi na svoje pojmovanje prihodnosti. Glavni cilj marksizma, vzpostavitev komunizma (brezrazredne in brez-dr\xc5\xbeavne dru\xc5\xbebe), mora imeti po njegovih lastnih zahtevah tako teoreti\xc4\x8dno kot prakti\xc4\x8dno podlago. _NEWLINE_\xc5\xa0e posebej pri zadnjem mora marksizem upo\xc5\xa1tevati, da je neutemeljeno pri\xc4\x8dakovati idealne okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine za gradnjo komunizma, ampak je ta vedno grajen v konkretnem zgodovinskem dru\xc5\xbebenem kontekstu (glej zgoraj). Nadalje: ostankov razredne dru\xc5\xbebe ni mo\xc4\x8d v celoti odpraviti \xc4\x8dez no\xc4\x8d. Za\xc4\x8detki gradnje komunizma tako neizogibno vsebujejo ostanke preteklega dru\xc5\xbebenega reda. Z Marxovi besedami iz Kritike gothskega programa: _NEWLINE_\xc2\xbbDru\xc5\xbeba, s katero imamo tu opraviti, je komunisti\xc4\x8dna dru\xc5\xbeba, ki se ni razvila na lastnih temeljih, temve\xc4\x8d se, narobe, \xc5\xa1ele poraja iz kapitalisti\xc4\x8dne dru\xc5\xbebe, ki se je torej v vseh pogledih, ekonomsko, moralno in duhovno, \xc5\xa1e dr\xc5\xbee materina znamenja stare dru\xc5\xbebe, iz neder katere izhaja.\xc2\xab_NEWLINE_Razlog za obstoj socializma kot obdobje tranzicije iz kapitalizma v komunizem izhaja torej iz  prakti\xc4\x8dnih problemov. Nadalje so specifi\xc4\x8dne zna\xc4\x8dilnosti tega socializma (vsaj v njegovih prvih korakih) odvisne od dru\xc5\xbebene zgodovine, v kateri se socializem uvaja. V de\xc5\xbeeli, kjer je kapitalizem \xc5\xbee razvit, kolektivizacija poteka druga\xc4\x8de kot v de\xc5\xbeeli, kjer \xc5\xa1e prevladuje kme\xc4\x8dko gospodarstvo z relativno majhnim dele\xc5\xbeem industrijskega prebivalstva. V de\xc5\xbeelah, ki so kapitalizem \xc2\xbbuvozile\xc2\xab, dru\xc5\xbebenih bojev ne dolo\xc4\x8da le razredni boj med proletariatom in bur\xc5\xbeoazijo, ampak tudi med kmeti in zemlji\xc5\xa1kimi posestniki, oba boja pa se medsebojno povezujeta. _NEWLINE_Podobno histori\xc4\x8dni materializem pogojuje delovanje komunisti\xc4\x8dne partije; kjer ta ni potisnjena v ilegalo, kjer \xc5\xa1e u\xc5\xbeiva politi\xc4\x8dno svobodo, mora te mo\xc5\xbenosti tudi izkoristiti, dokler jih \xc5\xa1e lahko. Lenin je v delu "Levi\xc4\x8darstvo: otro\xc5\xa1ka bolezen komunizma" na to tudi opozarjal komuniste v preostalih evropskih de\xc5\xbeelah, kot na primer v Zdru\xc5\xbeenem Kraljestvu in Nem\xc4\x8diji. Tem je o\xc4\x8dital, da niso zmo\xc5\xbeni razlikovati med tem, ali  je neka metoda boja (npr. parlamentarni boj) dejansko pre\xc5\xbeiveta tudi v danem zgodovinskem trenutku ali le v teoriji.'