b'\n_START_ARTICLE_\nVrtilna doba\n_START_PARAGRAPH_\nVrt\xc3\xadlna d\xc3\xb4ba (tudi rotac\xc3\xadjska peri\xc3\xb3da) je \xc4\x8das, ki ga nebesno telo potrebuje za en obrat okrog svoje osi vrtenja glede na zvezde. Pri Zemlji to imenujemo siderski dan (zvezdni dan), ki ga moramo razlikovati od sinodskega dneva. Ime izvira iz latinskega imena za zvezdo (sidus).\n_START_SECTION_\nOblike\n_START_PARAGRAPH_\nVrtilno dobo za toga (trdna) telesa lahko opi\xc5\xa1emo z eno vrednostjo. Pri zvezdah in plinastih nebesnih telesih se vrtilna doba spreminja od ekvatorja proti poloma. Pri teh telesih se kot vrtilna doba navaja doba internega vrtenja (na primer: vrtenje magnetnega polja)._NEWLINE_Pri telesih, ki nimajo krogelne simetrije, vrtilna doba obi\xc4\x8dajno ni stalna (posebno \xc5\xa1e, \xc4\x8de ni te\xc5\xbenostnega polja). Smer vrtilne osi telesa je v prostoru fiksirana zaradi zakona o ohranitvi vrtilne koli\xc4\x8dine. Pri tem pa se os vrtenja telesa lahko spreminja in s tem se spreminja tudi vztrajnostni moment telesa. Ker pa je (za togo telo) vrtilna koli\xc4\x8dina produkt vztrajnostnega momenta in kotne hitrosti, se zaradi spreminjanja vztrajnostnega momenta spreminja tudi kotna hitrost. Na ta na\xc4\x8din lahko nastane zelo nenavadno gibanje. Primer tak\xc5\xa1nega gibanja je gibanje lune Hiperion, ki obkro\xc5\xbea Saturn. Njeno gibanje lahko opi\xc5\xa1emo kot kaoti\xc4\x8dno.'