b'\n_START_ARTICLE_\nJohn Winthorp Hackett\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nJohn Hackett je bil po rodu Avtralec. Rodil se je v Perthu, kjer je bil njegov o\xc4\x8de, sir Arthur Hackett, ugleden zalo\xc5\xbenik. Po srednji \xc5\xa1oli se je John preselil v Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo, kjer se je vpisal na Univerzo v Oxfordu. Tam je \xc5\xa1tudiral srednjeve\xc5\xa1ko zgodovino in stare jezike. \xc5\xbde od mladosti je imel izjemen posluh za jezike in je teko\xc4\x8de govoril nem\xc5\xa1ko in francosko ter kasneje \xc5\xa1e italijansko in arabsko.\n_START_SECTION_\nVoja\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nV vojsko je vstopil leta 1931 in kmalu postal poro\xc4\x8dnik v elitnem osmem polku Kraljevih irskih huzarjev. Leta 1936 je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v Palestino, ki je bila v tistem \xc4\x8dasu ozemlje pod britansko upravo. Slu\xc5\xbeil je v transjordanskih obmejnih enotah in z njimi sodeloval pri zadu\xc5\xa1itvi upora Arabcev. V tistem \xc4\x8dasu je napisal svojo prvo knjigo, \xc5\xa1tudijo o vojnih pohodih saracenskega vladarja Saladina med tretjo kri\xc5\xbearsko vojno._NEWLINE_Ob izbruhu druge svetovne vojne je bil Hackett \xc5\xa1e vedno name\xc5\xa1\xc4\x8den na Bli\xc5\xbenjem vzhodu, leta  1941 pa je bil s svojo enoto poslan v Sirijo, ki je bila v tistem \xc4\x8dasu pod francosko upravo. V spopadu s francoskimi kolonialnimi enotami, ki so ostale zveste pronem\xc5\xa1ki francoski vladi v Vichyju je bil ranjen, za kar je dobil svoje prvo voja\xc5\xa1ko odlikovanje, vojni kri\xc5\xbeec. Med okrevanjem je spoznal svojo bodo\xc4\x8do \xc5\xbeeno, Margret, po rodu Avstrijko, ki je bila internirana v Palestini kot \xc2\xbbprebivalka sovra\xc5\xbene dr\xc5\xbeave\xc2\xab. Poro\xc4\x8dila sta se \xc5\xa1e istega leta v Jeruzalemu. Leta 1942 je \xc5\xa1el Hackett s svojo enoto v Libijo, kjer je bil spet ranjen, ko je njegov tank zadela protioklepna granata. Med okrevanjem je iz \xc5\xa1taba v Kairu vodil operacije diverzantsko-izvidni\xc5\xa1kih enot britanske armade. S prenovljeno 4. padalsko brigado, katere poveljstvo je prevzel istega leta in s katero je sodeloval v bojih v Italiji ter na Nizozemskem._NEWLINE_Z brigado se je jeseni 1944 udele\xc5\xbeil spodletelega desanta na Arnhem in bil v njem ranjen ter ujet. \xc5\xa0e istega leta je pobegnil iz nem\xc5\xa1ke bolni\xc5\xa1nice in se do konca vojne skrival pri pripadnikih nizozemskega odporni\xc5\xa1kega gibanja. O tem \xc4\x8dasu je napisal drugo knjigo z naslovom Bil sem tujec (I was a stranger).\n_START_SECTION_\nPovojno \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPo vojni je nekaj \xc4\x8dasa ostal v \xc5\xa1tabu v Gradcu in na tamkaj\xc5\xa1nji univerzi nadaljeval \xc5\xa1tudij srednjeve\xc5\xa1ke zgodovine. Za kratek \xc4\x8das je bil slu\xc5\xbebeno poslan nazaj v Palestino, potem pa se je vpisal na Imperialni voja\xc5\xa1ki kolid\xc5\xbe (Imperial War College), ki ga je tudi uspe\xc5\xa1no zaklju\xc4\x8dil. V letih 1951\xe2\x80\x9358 je bil poveljnik oklopne brigade, kasneje pa \xc5\xa1e divizije britanske vojske v Nem\xc4\x8diji. Zaradi izjemnih diplomatskih sposobnosti je postal eden najzaslu\xc5\xbenej\xc5\xa1ih ljudi v izbolj\xc5\xa1anju nem\xc5\xa1ko-britanskih odnosov. V Nem\xc4\x8diji je dobil prvo generalsko zvezdico._NEWLINE_Po zaklju\xc4\x8dku aktivne voja\xc5\xa1ke kariere je konec petdesetih let 20. stoletja postal poveljnik vojne \xc5\xa1ole v Schrivershamu, nato pa je postal poveljnik britanske vojske na severnem Irskem. Tam je dobil drugo generalsko zvezdico. V \xc4\x8dasu svojega poveljevanja je napisal ve\xc4\x8d \xc5\xa1tudij in imel ve\xc4\x8d predavanj na vojnih \xc5\xa1olah, zaradi \xc4\x8desar so nanj postali pozorni tudi v drugih vojskah pakta NATO._NEWLINE_V letih 1963\xe2\x80\x931966 je bil na vojnem ministrstvu drugi pomo\xc4\x8dnik na\xc4\x8delnika general\xc5\xa1taba in kot tak zadol\xc5\xbeen za organizacijo in razvoj oboro\xc5\xbeitve, potem pa je postal poveljnik vseh britanskih \xc4\x8det v Nem\xc4\x8diji in so\xc4\x8dasno \xc5\xa1e poveljnik severnega krila Nata v Evropi. Leta 1968 je za \xc4\x8dasopis The Times napisal \xc4\x8dlanek, v katerem je grajal vlado zaradi podcenjevalnega odnosa do vojske in iz protesta izstopil iz oboro\xc5\xbeenih sil. Hackett je po izstopu iz vojske za pet let prevzel mesto rektorja Kraljevega kolid\xc5\xbea v Londonu, kjer je zaradi podpore \xc5\xa1tudentom postal med njimi izjemno priljubljen. Po kon\xc4\x8danem rektoratu se je posvetil pisanju, kot gostujo\xc4\x8di profesor ali \xc4\x8dastni gost raznih zdru\xc5\xbeenj pa je imel predavanja vse do smrti leta 1997.'