b'\n_START_ARTICLE_\nKozrav II.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovinar Mohamed ibn D\xc5\xbearir al-Tabari je o njem zapisal:_NEWLINE_Po pogumu, modrosti in previdnosti presega ve\xc4\x8dino perzijskih kraljev. Po voja\xc5\xa1ki mo\xc4\x8di in zmagah, kopi\xc4\x8denju bogastva in dobri sre\xc4\x8di mu nih\xc4\x8de ni enak, zato tudi ima pridevek Parviz \xe2\x80\x93 Zmagoviti._NEWLINE_Po legendi je imel Kozrav II. \xc5\xa1abestan s 3.000 konkubinami.\n_START_SECTION_\nPrihod na prestol\n_START_PARAGRAPH_\nKozrava II. so na prestol pripeljali isti mogotci, ki so se uprli njegovemu o\xc4\x8detu Hormizdu IV.. Kozrav je kmalu po kronanju svojega o\xc4\x8deta oslepil in usmrtil. General Bahram \xc4\x8cobin je izkoristil njegove te\xc5\xbeave pri obvladovanju kraljestva in se razglasil za kralja Bahrama VI. (vladal 590-591)._NEWLINE_Vojna z Bizantinskim cesarstvom, ki se je za\xc4\x8dela leta 571, se \xc5\xa1e ni kon\xc4\x8dala, zato je Kozrav II. pobegnil v Sirijo in zatem v Konstantinopel. Cesar Mavricij se je strinjal, da mu bo pomagal ponovno priti na oblast, v zameno pa bo moral Bizantinskemu cesarstvu vrniti izgubljena mesta Amido (Diyarbak\xc4\xb1r), Haran, Daro in Mijafarakin (Silvan). Perzija bi se poleg tega ne smela ve\xc4\x8d vme\xc5\xa1avati v zadeve v Kavka\xc5\xa1ki Iberiji in Armeniji in Bizantincem prepustiti oblast v Laziki._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina perzijskih vodilnih dr\xc5\xbeavnih funkcionarjev, uradnikov, guvernerjev, voja\xc5\xa1kih poveljnikov in njihovih vojakov je priznavala Kozrava II. za svojega kralja, zato se je leta 591 z bizantinsko pomo\xc4\x8djo vrnil v Ktezifon in nato v bitki pri Blaratonu porazil Bahrama VI.. Bahram je pobegnil k Turkom v Srednjo Azijo in se naselil v Fergani. Nekaj let kasneje ga je ubil Kozravov pla\xc4\x8dan morilec. Kozrav II. je po njegovi smrti sklenil mir z Bizantinskim cesarstvom. Mavricij je dobil perzijski provinci Armenijo in Gruzijo in prenehal pla\xc4\x8devati davke, ki jih je pred tem pla\xc4\x8deval Perzijcem.\n_START_SECTION_\nVojne z Bizantinci\n_START_PARAGRAPH_\nKozrav II. je na za\xc4\x8detku svojega vladanja je spo\xc5\xa1tljivo gledal na kristjane v svojem kraljestvu, ko je Mavricija leta 602 umoril njegov general Fokas in si prilastil bizantinski prestol, pa je kljub temu spro\xc5\xbeil ofenzivo proti Bizantinskemu cesarstvu. Ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje za Mavricijev umor je bilo v resnici samo pretveza za osvojitev \xc4\x8dim ve\xc4\x8djega kosa bizantinskega ozemlja. Perzijska vojska je napadla in izropala Sirijo in Malo Azijo in za\xc4\x8dela leta 608 prodirati proti Kalcedonu._NEWLINE_Leta 613 in 614 je vojska generala \xc5\xa0arbaraza oblegala in osvojila Damask in Jeruzalem in zmagoslavno odnesla Pravi kri\xc5\xbe. Kmalu zatem je general \xc5\xa0ahin vdrl v Malo Azijo, ve\xc4\x8dkrat porazil Bizantince in leta 618 osvojil Egipt. Bizantinski odpor je bil \xc5\xa1ibek, ker je bila njihova pozornost usmerjena na notranja nesoglasja in Avare in Slovane, ki so vdirali preko Donave._NEWLINE_Kozravova vojska je med njegovim vladanjem napadla tudi Taron._NEWLINE_Kozrav II. je okoli leta 600 ujel in kasneje usmrtil Numana III., kralja Lahmidov iz Al-Hire, domnevno zato, ker ni podprl Kozravove vojne proti Bizantincem. Poznavalec iranske in srednjeazijske zgodovine Richard Nelson Frye trdi, da je s tem naredil usodno napako, ker se je sasanidska Perzija v vojnah z Bizantinskim cesarstvom pred tem na jugu naslanjala na pu\xc5\xa1\xc4\x8davo in tamponsko arabsko dr\xc5\xbeavo Lahmidov, ki je po Numanovi smrti izginila. Kon\xc4\x8dna posledica je bila izguba ju\xc5\xbenega Iraka, katerega je manj kot desetletje po Kozravovi smrti osvojila vojska islamskih kalifov.\n_START_SECTION_\nNapad Bizantincev in Kozravov poraz\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 622 je bizantinski cesar Heraklij, ki je leta 610 nasledil Fokasa, uspel zbrati veliko vojsko, s katero je leta 624 vdrl v severno Medijo in uni\xc4\x8dil velik tempelj v Taht i-Sulejmanu. Leta 626 je zavzel \xc5\xa1e Laziko. Malo kasneje istega leta je perzijski general \xc5\xa0ahrbaraz prodrl proti Kalcedonu in posku\xc5\xa1al s pomo\xc4\x8djo svojih zaveznikov Avarov zavzeti Konstantinopel. Na\xc4\x8drt je spodletel in pora\xc5\xbeeni general se je konec leta 628 s svojo armado umaknil iz Male Azije._NEWLINE_Po hazarski invaziji v Zakavkazje leta 627 je Heraklij porazil perzijsko armado v bitki pri Ninivah in nadaljeval pohod proti Ktezifonu. Kozrav je brez odpora pobegnil iz svoje priljubljene rezidence Dastgerd pri Bagdadu. Nekaj perzijskih velika\xc5\xa1ev je medtem osvobodilo njegovega najstarej\xc5\xa1ega sina Kavada II., ki ga je zaprl sam Kozrav, in ga v no\xc4\x8di med 23. in 24. februarjem 628 proglasilo za kralja. \xc5\xa0tiri dni kasneje so Kozrava umorili v njegovi pala\xc4\x8di ali pa so ga morda peti dan v je\xc4\x8di po\xc4\x8dasi ubili s pu\xc5\xa1\xc4\x8dicami. Heraklij se je medtem zmagoslavno vrnil v Konstantinopel. Leta 629 so mu Perzijci vrnili Kristusov kri\xc5\xbe in se umaknili iz Egipta. Sasanidsko cesarstvo je s svojega vi\xc5\xa1ka samo deset let kasneje potonilo v anarhijo, dokler ga niso po letu 634 osvojile armade prvih islamskih kalifov.\n_START_SECTION_\nKozrav II. v umetnosti\n_START_PARAGRAPH_\nBitke med Heraklijem in Kozravom so upodobljene na slavni zgodnjerenesan\xc4\x8dni freski Pietra della Francesca, ki je del cikla Zgodovina Kristusovega kri\xc5\xbea v cerkvi sv. Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka v Arezzu. Kozrav je upodobljen tudi na freskah Ajanta.'