b'\n_START_ARTICLE_\nMagna Graecia\n_START_PARAGRAPH_\nMagna Graecia (latinsko "Velika Gr\xc4\x8dija"; gr\xc5\xa1ko Megal\xc3\xaa Hellas - \xce\x9c\xce\xb5\xce\xb3\xce\xac\xce\xbb\xce\xb7 \xe1\xbf\xbe\xce\x95\xce\xbb\xce\xbb\xce\xac\xcf\x82) je ime za regijo v anti\xc4\x8dni ju\xc5\xbeni Italiji in Siciliji, ki so ju od 8. st. pr. n. \xc5\xa1t. kolonizirali gr\xc5\xa1ki naseljenci._NEWLINE_Magno Graecio so sestavljala \xc5\xa1tevilna neodvisna mesta oziroma dr\xc5\xbeave - polis, ki so se pogosto vojskovale med seboj.\n_START_SECTION_\nNastanek\n_START_PARAGRAPH_\nOd 8. st. pr. n. \xc5\xa1t. so za\xc4\x8deli Grki naseljevati otoke v Egejskem morju, nato posamezne regije vzdol\xc5\xbe obale ju\xc5\xbene Italije v bli\xc5\xbeini rek in izvirov na obmo\xc4\x8dju dana\xc5\xa1nje Kalabrije, Kampanije, Bazilikate, Apulije ter jugovzhodnega dela Sicilije. Osnovali so \xc5\xa1tevilna mesta, med drugimi Taras,  Kyme, [[Metapont, Sybaris, Kroton, Rhegion, Pestum, Neapolis, ki so se s \xc4\x8dasom raz\xc5\xa1irila in ustvarila nekak\xc5\xa1ne pod-kolonije, skupaj s katerimi so postala znana kot Magna Graecia. _NEWLINE_Tudi na Siciliji so Stari Grki osnovali kolonije: v prvem valu prihodov (osmo stoletje pr. n. \xc5\xa1t.) so nastali Naxos, Zankle, Leontinoi, Katane, Syrakousai), Megara Iblea in leta 688 pr. n. \xc5\xa1t. Ghelas; v drugem valu prihodov (sedmo in \xc5\xa1esto stoletje pr. n. \xc5\xa1t.) Akrai, Kasmenai, Himera, Selinous, Kamarina in Akragas.\n_START_SECTION_\nPoimenovanje\n_START_PARAGRAPH_\nOznaka Magna Grecia ni nikoli pomenila dolo\xc4\x8denega teritorija ali celo dr\xc5\xbeavne ureditve, temve\xc4\x8d se je nana\xc5\xa1ala na prebivalstvo in kulturo gr\xc5\xa1kih kolonij v ju\xc5\xbeni Italiji ter na ozemlje, ki ga je njihova kultura pokrivala. Ime je prvi\xc4\x8d zapisal Polibij v drugem stoletju pr. n. \xc5\xa1t, a gr\xc5\xa1ke kolonije so se \xc5\xbee od 4. st. pr. n. \xc5\xa1t., v \xc4\x8dasu najve\xc4\x8djega razcveta lokalne kulture in blaginje, za\xc4\x8dele imenovati Meg\xc3\xa1le Hell\xc3\xa1s, latinsko Magna Graecia, to je Velika Gr\xc4\x8dija, najbr\xc5\xbe zato, da bi poudarile svoje izjemne uspehe v primerjavi z mati\xc4\x8dno Gr\xc4\x8dijo. _NEWLINE_Stari Grki vsekakor niso \xc5\xa1teli k tako imenovani Veliki Gr\xc4\x8diji sicilskih kolonij, kot so pozneje storili rimski zgodovinarji in dober del modernih zgodovinarjev. Oto\xc5\xa1ke posesti so bile znane pod imenom Sikelia (\xce\xa3\xce\xb9\xce\xba\xce\xb5\xce\xbb\xce\xaf\xce\xb1) ali Gr\xc5\xa1ka Sicilija.\n_START_SECTION_\nIzseljevanje iz Gr\xc4\x8dije\n_START_PARAGRAPH_\nKolonizacija in izseljevanje v stari Gr\xc4\x8diji nista pomenila, kar se danes razume za ta pojma. Kolonizacija ni bila mi\xc5\xa1ljena kot osvajanje novih teritorijev in izseljevanje ni bilo zadnja mo\xc5\xbenost pre\xc5\xbeivetja. Kakor "sveta pomlad" pri starih Rimljanih, je kolonizacija pomenila zni\xc5\xbeanje demografskega pritiska v originalnih skupnostih, v gr\xc5\xa1kem primeru polisih, ki so bile geografsko zaklju\xc4\x8dene enote. Odseljevali so se predvsem prebivalci premaganih mest, ki so morali v izgnanstvo, ali ve\xc4\x8dje skupine dru\xc5\xbein, ki so zapu\xc5\xa1\xc4\x8dale prenaseljeno polis. V tem slu\xc4\x8daju je sama polis dajala sredstva, potrebna kolonistom za \xc5\xbeivljenje v novi domovini: ladje, oro\xc5\xbeje, kmetijsko orodje, zaloge \xc5\xbeive\xc5\xbea, semena. _NEWLINE_Od osmega stoletja pr. n. \xc5\xa1t. dalje so izseljenci odhajali najprej na Egejske otoke, nato so se selili v ju\xc5\xbene predele Apeninskega polotoka. Vodja ekspedicije je bil oikist ali ekist (gr\xc5\xa1ko \xce\xbf\xe1\xbc\xb0\xce\xba\xce\xb9\xcf\x83\xcf\x84\xce\xae\xcf\x82 oikistes, "ustanovitelj kolonije"), obi\xc4\x8dajno zelo izku\xc5\xa1en in poznan v svojem doma\xc4\x8dem mestu. Pogosto je izhajal iz aristokratske dru\xc5\xbeine, ki ji je mestna uprava dala nalogo, da pripravi ekspedicijo v Italijo in druga obmo\xc4\x8dja Sredozemlja. V\xc4\x8dasih so bili vodje ekspedicije tudi pustolovci brez doma, izku\xc5\xa1eni navigatorji, ki so zbrali in vodili skupine iz razli\xc4\x8dnih delov Gr\xc4\x8dije._NEWLINE_Po tradiciji je oikist pred ekspedicijo prosil za\xc5\xa1\xc4\x8dito gr\xc5\xa1kih bo\xc5\xbeanstev, najve\xc4\x8dkrat boga Apolona, katerega je v delfskem sveti\xc5\xa1\xc4\x8du vpra\xc5\xa1al, kam naj gredo. Preko sve\xc4\x8denikov mu je bog obljubil pokroviteljstvo in dolo\xc4\x8dil lokacijo nove domovine. Zgodovinski podatki o poteku selitev in o samih oikistih so skromni in nezanesljivi, ker so koloni ve\xc4\x8dinoma mitizirali svoje prednike in posebno oikiste so \xc4\x8dastili kot heroje. Znani oikisti so bili na primer Arhias iz Sirakuz, Tukles iz Naxosa, Evarhos iz Katane, Falantos iz Tarasa.\n_START_SECTION_\nRazvoj Velike Gr\xc4\x8dije\n_START_PARAGRAPH_\nGr\xc5\xa1ka kolonialna mesta so se s \xc4\x8dasom razmno\xc5\xbeila po vsej ju\xc5\xbeni obali Apeninskega polotoka in ve\xc4\x8dina od njih je postala mogo\xc4\x8dna in bogata. Kljub ekonomski neodvisnosti so vsa ta mesta ostala ideolo\xc5\xa1ko povezana z Gr\xc4\x8dijo, se pravi da so se tudi v novi domovini nadaljevala nasprotovanja med plemeni oziroma me\xc5\xa1\xc4\x8dani raznih polis. Zaradi tega so bila mesta Velike Gr\xc4\x8dije v stalni medsebojni vojni, kjer se je v grobih obrisih obnavljala zgodovinska sovra\xc5\xbenost med Atenami in \xc5\xa0parto.'