b'\n_START_ARTICLE_\nKarizmati\xc4\x8dno vodenje\n_START_SECTION_\nRazlika med transformacijskim in transakcijskim vodenjem\n_START_PARAGRAPH_\nKarizmati\xc4\x8dno vodenje je bilo pojmovano z razli\xc4\x8dnimi pojmi, katere je potrebno med seboj razlikovati. Zlasti je potrebno med seboj lo\xc4\x8devati pojma transformacijsko in transakcijsko vodenje. Sprva se je pri\xc4\x8delo raziskovati karizmati\xc4\x8dno vodenje v organizacijski literaturi pod pojmom transformacijskega vodenja. Leta 1978 je v svojem delu Vodenje politi\xc4\x8dni znanstvenik James McGregor ustvaril pojem transformacijski vodja, da bi ilustriral dve fundamentalno razli\xc4\x8dni obliki interakcije, ki se lahko pojavita med vodjo in njenimi podrejenimi. Burnova opredeljuje transformacijsko vodjo na na\xc4\x8din, da vodja stopa v interakcije s svojimi podrejenimi na na\xc4\x8din, da se tako vodji kot zaposlenim dvigne motivacije in moralno presojanje na vi\xc5\xa1jo raven. Dogodi se\xc2\xa0\xc2\xbbfuzija\xc2\xab\xc2\xa0namenov oz. ciljev vseh sodelujo\xc4\x8dih v organizaciji, ki so bili sprva lo\xc4\x8deni in nepovezani \xe2\x80\x93 podpirati in zasledovati pri\xc4\x8dnejo skupno dobro. Transformacijsko vodenje tako ultimativno postane kar od enkrat moralno, saj dvigne raven eti\xc4\x8dnih aspiracij zaposlenih in tudi vodje same \xe2\x80\x93 torej se pojavi t. i. transformacijski u\xc4\x8dinek na obe smeri udele\xc5\xbeenih v neki organizacij (od tod ime za tak\xc5\xa1no vodenje)._NEWLINE_Tako je na drugi strani transakcijsko vodenje tisto, ki se pojavi takrat, ko\xc2\xa0\xc2\xbbena oseba prevzame iniciativo, da vzpostavi kontakt z drugimi z namenom izmenjav cenjenih stvari\xc2\xab. Pri transakcijskem vodenju imajo zaposleni in sam vodja skupen smoter (zasledujejo isti cilj), ampak to je vse kar se ti\xc4\x8de tega odnosa \xe2\x80\x93 ta odnos ne naredi ni\xc4\x8d ve\xc4\x8d, kot pa stori transformacijsko vodenje. Ne zasledujejo vi\xc5\xa1jega namena skupaj \xe2\x80\x93 z drugimi besedami: vodja in vodeni izkusita njuna interakcijo kot preprosto transakcijo v najbolj mo\xc5\xbenem instrumentalnem (operantnem) smislu besede. Tako ima transformacijsko vodenje bistveno ve\xc4\x8dji vpliv na podrejene kot pa transakcijsko vodenje, pa vendar pri obeh "vrstah" vodenja tako vodja kot njegovi zaposleni skupaj zasledujejo skupen cilj. Le da je motivacija, moralno presojanje in skupinska povezanost znatno vi\xc5\xa1ja v primeru transformacijskega vodenja.\n_START_SECTION_\nRazlika med transformacijskim in karizmati\xc4\x8dnim vodenjem\n_START_PARAGRAPH_\nKaj kmalu je Burnsov termin transformacijsko vodenje postalo prevzeto s strani mnogih mened\xc5\xbemenstkih pisateljev, ki so s tem pojmom \xc5\xbeeleli opisati fenomen, kako so vodje odgovorni s svojim ravnanjem in vedenjem za organizacijske spremembe, ki vodijo do vi\xc5\xa1jih ciljev znotraj neke organizacije. Pa vendar je v kratkem \xc4\x8dasu pri\xc5\xa1lo do zamenjevanja pojmov transformacijskega in karizmati\xc4\x8dnega vodenja znotraj literature na temo organizacij ter dela. Mnogi so namre\xc4\x8d "karizmati\xc4\x8dno" predstavljali kot sinonim za "transformacijsko" (npr. Avolio in Gibbons, 1988, v Conger in Kanungo, 1994). Potrebno je biti pazljiv, da nekateri avtorji torej lo\xc4\x8dujejo med tranformacijskim in karizmati\xc4\x8dnim vodenjem, spet drugi pa ju predstavljajo kot sinonima oziroma da opisujeta isti tip vodenja. Eden izmed avtorjev, ki je trdil, da transformacijsko ni enako kot karizmati\xc4\x8dno vodenje, je avtor Bass. Bass (1985, v Conger in Kanungo, 1994) je trdil, da sta ti dve obliki razlo\xc4\x8dljivi med seboj. Bassovo empiri\xc4\x8dno delo bi celo pokazalo, da je karizma kot komponenta ena izmed bolj prominentnih (glavnih) komponent karizmati\xc4\x8dnega vodenja. Navaja, da gre tako pri karizmati\xc4\x8dnem kot pri transformacijskem vodenju za strate\xc5\xa1ko vizijo vodje, ki ima klju\xc4\x8dno vlogo pri animiranju in opolnomo\xc4\x8denju (spodbujanju) zaposlenih (Bryman, 1992, v Conger in Kanunngo, 1994), le da je pri karizmati\xc4\x8dni vodji dodana \xc5\xa1e ena razlo\xc4\x8dljiva komponenta vodenja - to naj bi bila karizma.\n_START_SECTION_\nKarizmati\xc4\x8dno vodenje\n_START_PARAGRAPH_\nPri opisu karizmati\xc4\x8dnega vodenja so najbolj zaslu\xc5\xbeni avtorji Conger s sodelavcem Kanungom (1992) in avtor House (1977), saj so z dveh razli\xc4\x8dnih vidikov opisali takoreko\xc4\x8d isti tip vodenja.\n_START_SECTION_\nVplivi in u\xc4\x8dinki karizmati\xc4\x8dnega vodenja nasproti transakcijskemu vodenju\n_START_PARAGRAPH_\nMnogi raziskovalci so se ukvarjali s tem, zakaj je karizmati\xc4\x8dno oziroma transformacijsko vodenje za organizacijo in zaposlene ugodnej\xc5\xa1e kot pa transakcijsko. Izsledki navedene \xc5\xa1tudije v tem razdelku temeljijo na zamisli, da je karizmati\xc4\x8dno vodenje enako kot transformacijsko (da gre za sinonima), pri \xc4\x8demer je dobro upo\xc5\xa1tevati, da nekateri avtorji (npr. Bass) lo\xc4\x8dujejo med tema dvema tipoma vodenja (glej zgoraj). In kak\xc5\xa1ni so izsledki razli\xc4\x8dnih raziskav glede karizmati\xc4\x8dnega vodenja? Razli\xc4\x8dne raziskave ka\xc5\xbeejo, da ima transformacijsko/karizmati\xc4\x8dno vodenje ve\xc4\x8d pozitivnih u\xc4\x8dinkov kot transakcijsko vodenje (npr. Bass, 1996, v Den Hartog idr., 1999). Mnoge \xc5\xa1tudije ka\xc5\xbeejo, da imajo vodje, ki so opisani kot karizmati\xc4\x8dni, transformacijski oz. vizionarski (vse troje uporabljajo kot sinonime), pozitivnej\xc5\xa1e vplive na njihovo organizacijo in zaposlene. Zlasti se ti u\xc4\x8dinki ka\xc5\xbeejo na samih dose\xc5\xbekih organizacije same, \xc5\xa1e ve\xc4\x8dji u\xc4\x8dinek pa ima karizmati\xc4\x8dno vodenje napram transakcijskemu na zadovoljstvo zaposlenih, na njihovo zavezanost k cilju in na njihovo identifikacijo z organizacijo (Fiol idr., 1999, v Den Hartog idr., 1999). To ugotovitev podpirata tudi dve metaanaliti\xc4\x8dni \xc5\xa1tudiji (Fuller, Patterson, Kester in Springer, 1996; Lowe, Kroek in Sivasubramaniam, 1996, v Den Hartog idr., 1999). Lowe (1996) je s sodelavci odkril korelacijo .81 med karizmo vodje in oceno u\xc4\x8dinkovitosti podrejenih. Ti izsledki so bili potrjeni na mnogih skupinah oziroma oblikah interakcij, kjer se pojavlja vodenje: diade (Howell in Frost, 1989, v Den Hartog idr., 1999), majhnih neformalnih skupinah (Howell in Higgins, 1990, v Den Hartog idr., 1999), prav tako v formalnih delovnih okoljih (Hater in Bass, 1988, v Den Hartog idr., 1999), voja\xc5\xa1kih zdru\xc5\xbeenjih (Shamir, Zakay, Breinin in Popper, 1989, v Den Hartog idr., 1999), v kompleksnih organizacijah (Howell in Avolio, 1993, v Den Hartog idr., 1999) in predsedni\xc5\xa1kih administracijskih ZDA enotah (House, Spangler in Woycke, 1991, v Den Hartog idr., 1999).'