b'\n_START_ARTICLE_\nFray Luis de Le\xc3\xb3n\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nLuis Ponce de Le\xc3\xb3n se je rodil okrog leta 1527-1528 v mestu Belmonte (dana\xc5\xa1nja provinca Cuenca). Bil je judovskega porekla tako po materini kot tudi po o\xc4\x8detovi strani. O\xc4\x8de, Lope de Le\xc3\xb3n, je bil odvetnik, materi pa je bilo ime In\xc3\xa9s Varela. Prva leta \xc5\xa1tudija je obiskoval v Madridu in Valladolidu, kjer je njegov o\xc4\x8de opravljal delo kraljevega svetnika. Ko je dopolnil \xc5\xa1tirinajst let, okrog januarja leta 1543, je odpotoval v Salamanco z namenom, da bi vstopil v avgu\xc5\xa1tinski red, kar mu je 29. januarja 1544 tudi uspelo. S \xc4\x8dasom je Salamanca postala sredi\xc5\xa1\xc4\x8de njegovega intelektualnega \xc5\xbeivljenja, saj je delal kot profesor na tamkaj\xc5\xa1nji univerzi._NEWLINE_V Salamanci je \xc5\xa1tudiral umetnost in filozofijo (1544-1546), v Alcal\xc3\xa1ju biblijske vede (1556-1557) in teologijo v Toledu in Salamanci (1560). Na Luisa sta imela velik vpliv Fray Cipriano de la Huelga, profesor teologije, in njegov stric Francisco de Le\xc3\xb3n, ki ga je znal usmeriti v najte\xc5\xbejih trenutkih, ko se je njegova dru\xc5\xbeina preselila v Granado zaradi o\xc4\x8detovih slu\xc5\xbebenih obveznosti._NEWLINE_Med majem in junijem leta 1560 je diplomiral in magistriral iz teologije na Univerzi v Salamanci. Takrat se je za\xc4\x8del njegov boj za profesorska mesta. Leta 1565, po dopolnjenih \xc5\xa1tirih letih pou\xc4\x8devanja na katedri "Santo Tom\xc3\xa1s", se je potegoval za katedro "Durando", kjer je spet premagal svojega najve\xc4\x8djega tekmeca Diega Rodru\xc3\xadgueza. Na tem delovnem mestu se je obdr\xc5\xbeal do leta 1572. Omenjeni uspehi so povzro\xc4\x8dili jezo dominikancev, gospodarjev inkvizicije. Ti so ga ovadili in zaprli (bil je zaprt v Valladolidu, v ulici, ki zdaj nosi njegovo ime) zaradi ljudskega prevoda Svetega pisma brez licence, natan\xc4\x8dneje zaradi njegove znane verzije prevoda Visoke pesmi in zaradi promoviranja hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dine._NEWLINE_V \xc4\x8dasu, ko je bil zaprt, je napisal "De los nombres de Cristo" in razli\xc4\x8dne zvrsti poezije, med katerimi je tudi "La Canci\xc3\xb3n a Nuestra Se\xc3\xb1ora". Po njegovem bivanju v zaporu (od 27. marca 1572 do 7. decembra 1576) je bil imenovan za profesorja filozofije morale. \xc4\x8cez eno leto je zasedel katedro "Sagrada Escritura", ki je leta 1579 postala njegova last. Na univerzi je bil njegov u\xc4\x8denec San Juan de la Cruz, ki se je takrat imenoval Fray Juan de San Mat\xc3\xadas. _NEWLINE_V Salamanci so se njegova poeti\xc4\x8dna dela hitro raz\xc5\xa1irila in popularizirala ter po\xc5\xbeela veliko slave pri njegovih prijateljih: pri humanistih Franciscu S\xc3\xa1nchezu de las Brozasu in Benitu Ariasu Montanu, pri pesnikih Juanu de Almeidi in Franciscu de la Torru ter drugih (Juanu de Grialu, Pedru Chac\xc3\xb3nu in slepemu glasbeniku Franciscu de Salinasu), ki so bili del salamantinske \xc5\xa1ole. _NEWLINE_Vzroke za Luisovo bivanje v zaporu lahko pripi\xc5\xa1emo predvsem zavisti in prepirom med verskimi redovi ter obto\xc5\xbebam profesorja gr\xc5\xa1kega jezika, Le\xc3\xb3na de Castra. Glavna obto\xc5\xbeba je bila povezana z njegovim ljudskim prevodom Visoke pesmi, saj takratni koncil tega ni dovoljeval (dovoljeno je bilo samo parafraziranje). Zasledovali in zaprli so tudi nekatere izmed njegovih prijateljev. \xc4\x8ceprav je bil Luis nedol\xc5\xbeen, se je sodni proces podalj\xc5\xa1al za \xc5\xa1tiri leta. Na koncu je bil opro\xc5\xa1\xc4\x8den vseh obto\xc5\xbeb. _NEWLINE_Potem, ko so ga izpustili iz zapora, je za\xc4\x8del ponovno pou\xc4\x8devati na Univerzi v Salamanci (januar 1577). Poznan je njegov stavek, ko je za\xc4\x8del predavati: "V\xc4\x8deraj smo rekli\xe2\x80\xa6" (kot da pretekla \xc5\xa1tiri leta ne bi bil zaprt)._NEWLINE_Leta 1582 je skupaj z jezuitom Prudenciem de Montemayorjem sodeloval pri polemiki, ki je govorila o svobodi ljudi, kar ga je pripeljalo do ponovnih obto\xc5\xbeb. Obto\xc5\xbebe niso prinesle s seboj hudih posledic, le opozorilo generalnega inkvizitorja, nad\xc5\xa1kofa in kardinala iz Toleda, Gasparja de Quiroge. _NEWLINE_15. septembra 1587 je v Madridu objavil predgovor v glavni izdaji knjige "Libro de la vida de Teresa de Jes\xc3\xbas". Fray Luis je pregledal in raziskal njene zapise, ki so nastali v \xc4\x8dasu njenega bivanja v samostanu San Joseja de \xc3\x81vile med leti 1563 in 1565, ker je ob\xc4\x8dudoval njeno delo._NEWLINE_14. avgusta 1591 je bil izvoljen za predstojnika samostanske province v Kastiliji (v samostanu Madrigal de las Altas Torres, \xc3\x81vila). Tam je \xc4\x8dez devet dni umrl. Posmrtne ostanke so premestili v Salamanco, kjer so ga tudi pokopali.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nNjegovo izvirno poeti\xc4\x8dno delo je skromno. Izstopa \xc5\xa1est od, v katerih avtor poka\xc5\xbee bogato sintezo med vero in renesan\xc4\x8dnim interkulturalizmom. V verzih je zaznati konstantno \xc5\xbeeljo po zapustitvi materialnega sveta v iskanju duhovnega in bo\xc5\xbeanskega. Pojavljajo se mnoga semanti\xc4\x8dna nasprotja, napisana z veliko mero perfekcionizma, na primer: nebo/tla, varna zemlja/divje morje, svetovljanski hrup/osamljeno \xc5\xbeivljenje._NEWLINE_Med proznimi deli izstopajo "La perfecta casada", ki govori o vrlinah kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih \xc5\xbeensk in "De los nombres de Cristo", ta govori o imenih, ki jih je verska literatura namenila Kristusu, na primer: "Cordero" (jagnje), "Amado" (ljubljen), "Esposo" (soprog), "Pastor" (du\xc5\xa1ni pastir) itd._NEWLINE_Prevedel je Ode Horacija in Ekloge Vergilija. Prav tako je prevajal besedila Svetega pisma ("El libro de Job" in "El libro de los proverbios"), nekatere psalme in Salomonovo Visoko pesem.\n_START_SECTION_\nAktivnosti na intelektualnem podro\xc4\x8dju\n_START_PARAGRAPH_\nKot zaprise\xc5\xbeen mo\xc5\xa1ki svojega \xc4\x8dasa ni pustil ob strani vsakdanjih problemov (\xc5\xa1e posebej problemov, povezanih s salamantinsko \xc5\xa1olo). Sodeloval je v polemiki, imenovani "Pol\xc3\xa9mica De auxiliis", skupaj z jezuitom Prudencijem de Montemayorjem, kjer je zagovarjal svobodo ljudi in bil zaradi tega kaznovan tako, da so mu prepovedali prena\xc5\xa1anje tak\xc5\xa1nih idej med mno\xc5\xbeico. Montemayorja so odstranili z mesta profesorja.\n_START_SECTION_\nTeme\n_START_PARAGRAPH_\nNjegove najljub\xc5\xa1e in osebne teme, poleg moralnih in domovinskih, ki jih je opisoval v odah, so \xc5\xbeelja po samoti in pobeg v naravo ter iskanje duhovnega miru in znanja. Bil je nemiren, strasten in ognjevit mo\xc5\xa1ki, ki je trpel za ve\xc4\x8d vrstami strasti, zato si je \xc5\xbeelel samote, umirjenosti, miru in ti\xc5\xa1ine._NEWLINE_Tema iskanja miru in umirjenosti v naravi, ki je nagnjena k strasti, kot je bila njegova, se pojavlja ve\xc4\x8dkrat v njegovi liriki. Tola\xc5\xbebo in mir najde v nebu ali v naravi._NEWLINE_Kot pesnik je razvil \xc5\xbee prej omenjeno kitico, imenovano "lira", ampak mu je bil za prevajanje latinskih in gr\xc5\xa1kih pesnikov ljub\xc5\xa1i enajsterec.\n_START_SECTION_\nSlog\n_START_PARAGRAPH_\nLuisov verz, tako kot njegova proza, je dolo\xc4\x8den z ideali naravnosti, harmonije in jasnosti. Prevladuje jedrnato in direktno izra\xc5\xbeanje, metafore so redke, zaznati je uporabo pridevnikov. Uporaba inverzije (zamenjan vrstni red) in verznih prestopov slu\xc5\xbei za prenos nemirnosti, ki jo \xc4\x8duti \xc4\x8dlovek, oddaljen od nebes. Jezusov vnebohod zbudi v Luisu \xc4\x8dustva, \xc5\xbeeljo po begu iz tega sveta in hrepenenje po duhovnosti.\n_START_SECTION_\nSpomenik v Salamanci\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1858, ko so prenesli Luisove posmrtne ostanke v kapelico Svetega Jeronima na univerzi, je u\xc4\x8diteljski zbor predlagal, da bi razpisali ljudski nate\xc4\x8daj, z namenom, da bi izbrali kiparja, ki bo postavil spomenik. Leta 1866 sta bila izbrana kipar Nicasio Sevilla in lokacija Patio de Escuelas, ki se nahaja pred Univerzo v Salamanci. Nicasio je celo odpotoval v Rim, kjer je kot model vzel kip Aristotela. Leta 1868 je bil kip dokon\xc4\x8dan v Marseillu, 25. aprila 1869 pa je potekala v \xc5\xa0paniji slovesna otvoritev, ki je trajala kar nekaj dni.\n_START_SECTION_\nSalamantinska \xc5\xa1ola\n_START_PARAGRAPH_\nV drugi polovici 16. stoletja se je pesni\xc5\xa1ko ustvarjanje sistematiziralo po kriteriju "\xc5\xa1ole", salamantiske in seviljske (\xc5\xa1p. "escuela salamantina", "escuela sevillana"). Tak\xc5\xa1no sistematiziranje je bilo problemati\xc4\x8dno in je prejelo mnogo kritik, saj naj bi \xc5\xa1lo bolj za rezultat pedago\xc5\xa1kega preizkusa kot za nekaj trdnega v zgodovini, ampak se ga \xc5\xa1e vedno priznava. Salamantinska \xc5\xa1ola i\xc5\xa1\xc4\x8de ravnote\xc5\xbeje in harmonijo med izra\xc5\xbeanjem in vsebino, preko zaskrbljenosti za teme morale, vere in filozofije. V njej je zaznati prisotnost pesnika Horacija. Nesporen "\xc5\xa1ef" te \xc5\xa1ole je Fray Luis de Le\xc3\xb3n. Poleg salamantinske \xc5\xa1ole je ustanovljena tudi seviljska \xc5\xa1ola, ki poudarja obliko nad vsebino. Kot rezultat nastane briljantna poezija. Njen glavni predstavnik je Francisco de Herrera.'