b'\n_START_ARTICLE_\nKakodil\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nIme kakodil (iz gr\xc5\xa1kega \xce\xba\xce\xb1\xce\xba\xcf\x8e\xce\xb4\xce\xb7\xcf\x82 [kak\xc3\xb3des] \xe2\x80\x93 smrdljiv ) si je za radikal (CH\xe2\x82\x83)\xe2\x82\x82As- izmislil J\xc3\xb6ns Jacob Berzelius._NEWLINE_Spojino, ki se uvr\xc5\xa1\xc4\x8da med prve odkrite organokovinske spojine, sta podrobno raziskala Edward Frankland in Robert Bunsen. Pridobivala sta jo z destilacijo arzena s kalijevim acetatom. Raziskave kakodila so privedle do domneve o metilnih radikalih._NEWLINE_Bunsen je kakodil takole opisal: \xc2\xbbVonj te spojine v trenutku povzro\xc4\x8di \xc5\xa1\xc4\x8demenje v rokah in nogah in celo vrtoglavico in neob\xc4\x8dutljivost. Zanimivo je, da se vsem, ki so bili izpostavljeni vonju te spojine, jezik prekrije s \xc4\x8drno prevleko, \xc4\x8detudi njeni drugi \xc5\xa1kodljivi u\xc4\x8dinki niso opazni\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nUporaba\n_START_PARAGRAPH_\nKakodil se je uporabljal predvsem za dokazovanje Berzeliusove teorije o prostih radikalih, kar je spro\xc5\xbeilo njegovo uporabo v \xc5\xa1tevilnih raziskovalnih laboratorijih. Po potrditvi Berzeliusove teorije se je zaradi toksi\xc4\x8dnosti in neprijetnega vonja zanimanje zanj zmanj\xc5\xa1alo. V prvi svetovni vojni so ga nameravali uporabiti kot bojni plin, vendar ga niso nikoli uporabili. Anorganski kemiki so kasneje ugotovili njegovo uporabnost kot liganda za prehodne kovine.'