b'\n_START_ARTICLE_\nCharles de Secondat, baron de Montesquieu\n_START_SECTION_\nIdealna vladavina\n_START_PARAGRAPH_\nV okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah sodobnega re\xc5\xbeima je Montesquieu dajal prednost vladanju v obliki dr\xc5\xbeavnega sistema po vzoru angle\xc5\xa1ke ustavne monarhije in \xc4\x8deprav je njegova intepretacija do\xc5\xbeivela marsikatero kritiko je vseeno imel velik vpliv na ustanovitelje novih politi\xc4\x8dnih skupnosti (predvsem v ZDA, na primer na Jamesa Madisona in njegovo Lo\xc4\x8ditev oblasti)._NEWLINE_\xc5\xbde Machiavelli, Locke in nekateri gr\xc5\xa1ki filozofi so pred njim zagovarjali in dojela pomen t. i. "me\xc5\xa1ane dr\xc5\xbeave" v kateri je pomembna delitev oblasti, da se ohrani svoboda, Montesquieu pa je to teorijo postavil v sredi\xc5\xa1\xc4\x8de svojih naukov._NEWLINE_"Brez me\xc5\xa1anega re\xc5\xbeima se bo zakon vedno prevesil v posebne interese dolo\xc4\x8dene skupine", je vedno znova trdil in dokazoval. Zato je prvi striktno postavil lo\xc4\x8dnice med zakonodajno, izvr\xc5\xa1no in sodno oblastjo ter trdil, da ljudje nikoli ne bodo imeli svobode, \xc4\x8de bo isti \xc4\x8dlovek ali isto telo izvr\xc5\xa1evalo te tri oblasti - oblast uzakonjanja zakonov, oblast izvr\xc5\xa1evanja ljudskih odlo\xc4\x8ditev in sodno oblast pri pravdah posameznikov. Nadalje je zapisal, da bi morala izvr\xc5\xa1na biti v monarhovih rokah, ker ta veja vladavine zahteva hitrost in je bolje, da z njo upravlja en \xc4\x8dlovek, kot ve\xc4\x8d ljudi. Monarh mora tako odkloniti zakonodajno funkcijo, ki bi morda posegala v njegovo eksekutivno oziroma izvr\xc5\xa1no oblast, saj bi s tem pri\xc5\xa1lo do konflikta interesov. Lahko pa bi imel pravico veta in naj bi tudi nadziral vojsko. Obenem je vredno poudariti tudi, da je treba monarha, kot vse ostale akterje, zakonsko omejiti, da se ne bi vme\xc5\xa1aval v zakonodajno, ki naj bi bila v rokah plemstva in ljudstva. \xc5\xa0lo bi torej za razdelitev v dva domova (skup\xc5\xa1\xc4\x8dinska dvodomnost) - zgornji in spodnji - kar se \xc5\xa1e danes prakticira v nekaterih dr\xc5\xbeavah. Zakonodajna oblast tako naj ne bi imela v nadzoru samo izbolj\xc5\xa1evanja in spreminjanja zakonov, ampak bi ohranila tudi nadzor nad dav\xc4\x8dno osnovo, po potrebi pa bi lahko tudi razpustila ali pa finan\xc4\x8dno omejila vojsko. Medtem, ko je Locke imel sodstvo le za roko izvr\xc5\xa1ne oblati, pa je Montesquieu poudaril, da mora biti sodstvo neodvisno za ohranitev pravic posameznikov. Njihove pravice ne morejo biti zajam\xc4\x8dene, \xc4\x8de lahko naletijo na "stra\xc5\xa1no oblast kombiniranega izr\xc5\xa1evalca, zakonodajalca, sodnika in porotnika". Montesquieujeva analiza lo\xc4\x8ditve oblasti ni bila niti pretirano sistemati\xc4\x8dna, niti najbolje povezana, vendar je njegov "razglas po potrebi ustavne vlade" - se pravi potreba po razdelitvi politi\xc4\x8dne oblasti v tak\xc5\xa1ni meri, da se razli\xc4\x8dne strani med seboj omejujejo - vsekakor pomemben korak naprej v legitimiranju demokrati\xc4\x8dnosti vladavine.\n_START_SECTION_\nRazdelitev vladavin\n_START_PARAGRAPH_\nMontesquieu je razdelil vladavine na tri tipe pri \xc4\x8demer se je orientiral s postavljenimi "dejavnostnimi principi": to so nenapisana na\xc4\x8dela, ki ne glede na zakone usmerjajo delovanje znotraj posameznih tipov vladavin.\n_START_SECTION_\nRepublikanska\n_START_PARAGRAPH_\nVladavino nadalje razdeli na dva tipa. V prvem tipu v skladu z zakoni vladajo vsi (demokracija). V drugem tipu vladajo le nekateri (aristokracija). Princip za prvo vladavino je krepost ("vertu") oziroma ljubezen do domovine in zakonov - dr\xc5\xbeavljani morajo spo\xc5\xa1tovati zakon, ga ljubiti in se ga bati. Kdor izvaja zakon mu je tudi sam podvr\xc5\xbeen._NEWLINE_Demokracija se po Montesquieu lahko pokvari na dva na\xc4\x8dina, s \xc4\x8dimer se izrodi v despotizem. V prvem primeru se ljudstvo ne podreja ve\xc4\x8d ciljem in hotenjem dr\xc5\xbeave, ampak gledajo samo na svoje dobro in kako bi lahko \xc5\xbeiveli bolje na ra\xc4\x8dun drugih. V drugem (duh skrajne enakosti) ho\xc4\x8dejo ljudje sami odlo\xc4\x8dati namesto sodi\xc5\xa1\xc4\x8d, ki so jih izbrali in jih ne spo\xc5\xa1tujejo ve\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nMonarhi\xc4\x8dna\n_START_PARAGRAPH_\nGre za oblast enega, ki pa se ravna po napisanem zakonu. Princip za drugo vladavino je \xc4\x8dast. Monarh ho\xc4\x8de pomagati in delovati, ker bi rad priznanje in spo\xc5\xa1tovanje svojih podlo\xc5\xbenikov. Gre za ljubezen do samega sebe, saj ho\xc4\x8de \xc4\x8dim ve\xc4\x8d \xc4\x8dasti in priznanja._NEWLINE_Monarhija se pokvari in izrodi v despotizem, ko se monarh odlo\xc4\x8di, da ne bo ve\xc4\x8d spo\xc5\xa1toval ostalih institucij (npr. sodi\xc5\xa1\xc4\x8d - spomniti velja, da je bil sam Montesquieu \xc4\x8dlan sodi\xc5\xa1\xc4\x8da), ki naj bi omejevale njegovo oblast; ali pa ko se ne podreja ve\xc4\x8d zakonom, ki so bili dolo\xc4\x8deni, ampak jih samovoljno postavlja sam.\n_START_SECTION_\nDespotska\n_START_PARAGRAPH_\nIzhaja absolutno iz arbitrarne (poljubne) oblasti, brez zakona. Kar despot re\xc4\x8de ali si izmisli, je zakon, dr\xc5\xbeavo pa lahko vodi po svoji volji. Princip za tretjo vladavino je tako strah - despot mora vzdr\xc5\xbeevati strah nad podlo\xc5\xbeniki, ki se bojijo smrti, ki jih bo doletela, \xc4\x8de ga ne bodo ubogali. Izobrazba je v despotizmu nepotrebna, \xc4\x8de pa \xc5\xbee obstaja, je namenjena zgolj zbijanju duha in morale. Prav tako ljudje ne smejo \xcb\x9dznati\xcb\x9d razmi\xc5\xa1ljati, kajti lahko pride do tega, da bi ugotovili, da jih izkori\xc5\xa1\xc4\x8da in se mu uprli. Despotizem je \xc4\x8dista zloraba oblasti.\n_START_SECTION_\nZgledi in vpliv\n_START_PARAGRAPH_\nMontesquieu se je v marsi\xc4\x8dem zgledoval po Johnu Locku, vendar so mu bile bolj blizu institucije v dr\xc5\xbeavi. Zelo je tudi ob\xc4\x8dudoval klasi\xc4\x8dni atenski polis, predvsem njihov ideal dejavnega dr\xc5\xbeavljana, ki se je posve\xc4\x8dal politi\xc4\x8dni skupnosti. Ker pa je tak\xc5\xa1na ureditev v velikih dr\xc5\xbeavah bila po njegovem mnenju nemogo\xc4\x8da (tudi v majhnih pa se soo\xc4\x8da z veliko preglavicami), se je strinjal s predstavni\xc5\xa1kim re\xc5\xbeimom._NEWLINE_Sam je pomembno vplival predvsem na anglo-saksonske liberalce, najbolj o\xc4\x8ditno zagotovo na Jamesa Madisona, ki je po njem povzel lo\xc4\x8ditev oblasti na tri dele. Vplival je tudi na klasi\xc4\x8dni angle\xc5\xa1ki konservativizem, predvsem prek Edmunda Burka. V 19. stoletju se je na njegove poglede naslonil zlasti Alexis de Tocqueville, v 20. stoletju pa Hannah Arendt, Raymond Aron in, v manj\xc5\xa1i meri, Friedrich Hayek.'