b'\n_START_ARTICLE_\nOton \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nOton \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d je bil eden \xc5\xa1tirih predstavnikov slovenske moderne. Z Dragotinom Kettejem, Josipom Murnom Aleksandrovim in Ivanom Cankarjem se je za\xc4\x8del dru\xc5\xbeiti v dija\xc5\xa1kem dru\xc5\xa1tvu Zadrugi. _NEWLINE_Rodil se je 23. januarja leta 1878 v Vinici v Beli krajini v premo\xc5\xbeni trgovski dru\xc5\xbeini. O\xc4\x8de Franc je bil doma iz Seli\xc5\xa1\xc4\x8d pri Dolenjskih Toplicah, mati Ana pa je bila hrva\xc5\xa1kega rodu. Otro\xc5\xa1tvo je pre\xc5\xbeivel v Vinici in v idili\xc4\x8dni vasi Dragatu\xc5\xa1. Tu je s \xc5\xa1estimi leti vstopil v osnovno \xc5\xa1olo in jo kon\xc4\x8dal v Novem mestu. \xc5\xa0olanje je nadaljeval na gimnaziji v Novem mestu, nato pa se je dru\xc5\xbeina po gospodarskem propadu odselila v Ljubljano, kjer je 1895 dokon\xc4\x8dal gimnazijo. Po maturi je na Dunaju \xc5\xa1tudiral zgodovino in zemljepis. Leta 1900 je oboje absolviral, vendar \xc5\xa1tudija ni kon\xc4\x8dal. V letu 1902/03 je odslu\xc5\xbeil voja\xc5\xa1ki rok. V Ljubljani je bil leta 1903 en semester suplent na ljubljanski prvi dr\xc5\xbeavni gimnaziji, nato pa 1905 za 5 let od\xc5\xa1el v tujino. \xc5\xbdivel je v Parizu, Dunaju. 1907 je postal vzgojitelj grofi\xc4\x8da Manfreda Atemsa in \xc5\xbeivel v tej aristokratski rodbini v Wutembergu, Vorarelbergu in na Bavarskem do 1910. Vrnil se je v Ljubljano, kjer se je sprva pre\xc5\xbeivljal s prevajanjem, 1912 pa je postal dramaturg v ljubljanskem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du, po A\xc5\xa1ker\xc4\x8devi smrti pa je postal mestni arhivar. Poro\xc4\x8dil se je z Ano Kesslerjevo in v zakonu so se mu rodili trije otroci. Od leta 1920 naprej je bil dramaturg Slovenskega narodnega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da v ljubljanski Drami in kasneje postal njegov upravnik (1929). Leta 1926 je prevzel predsedstvo Dru\xc5\xa1tva slovenskih knji\xc5\xbeevnikov in ga vodil do 1938, ko so ga izvolili za \xc4\x8dastnega predsednika. 1926 je bil tudi med ustanovitelji slovenskega PEN in bil izvoljen za njegovega prvega predsednika, kar je ostal do za\xc4\x8detka vojne 1941 (s prekinitvijo 1933-36, ko ga je zamenjal Izidor Cankar). Oton \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d je bil imenovan tudi med prve \xc4\x8dlane Slovenske akademije znanosti in umetnosti, ki je bila ustanovljena leta 1938. Pri njej je 1945 ustanovil in vodil Zavod za kulturo slovenskega jezika ter umetnostni razred. Od leta 1941 je bil tudi \xc4\x8dastni me\xc5\xa1\xc4\x8dan Ljubljane. _NEWLINE_Med drugo svetovno vojno je bil povezan z NOB-jem. Po koncu druge svetovne vojne je sodeloval v javnem in politi\xc4\x8dnem \xc5\xbeivljenju, bil je poslanec ljudske skup\xc5\xa1\xc4\x8dine LRS in \xc4\x8dlan njenega Prezidija ter predsednik Slovenske matice (1947), katere delo je vodil dejansko \xc5\xbee pred 2. svetovno vojno. Ob njegovi sedemdesetletnici mu je tedanja oblast podelila \xc4\x8dastni naziv \xc2\xbbljudski umetnik\xc2\xab, ljubljanska univerza pa ga je imenovala za \xc4\x8dastnega doktorja. Umrl je v Ljubljani leta 1949 in je pokopan na \xc5\xbdalah, v t. i. grobnici moderne. _NEWLINE_Oton \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d je imel tri otroke, njegova sinova sta patofiziolog Andrej O. \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d in arhitekt Marko \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d, h\xc4\x8derka pa zdravnica Jasna Kmet \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nDela za otroke in mladino\n_START_PARAGRAPH_\nS poezijo za otroke se je Oton \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d z ve\xc4\x8djimi ali manj\xc5\xa1imi presledki ukvarjal vse \xc5\xbeivljenje in ji ves \xc4\x8das posve\xc4\x8dal enako skrb kakor ustvarjanju za odrasle. Z otro\xc5\xa1kimi pesmimi se je njegova lirika za\xc4\x8dela. Prve je napisal \xc5\xbee v ni\xc5\xbeji gimnaziji v Novem mestu, ko je bil \xc5\xa1e otrok. Takrat je nastala tudi pesmica Zima, zima bela, ki ji je kasneje dal naslov Pesem nagajivka. V Krekovem slovstvenem kro\xc5\xbeku in dija\xc5\xa1ki Zadrugi se je kot gimnazijec vi\xc5\xa1jih razredov v Ljubljani \xc5\xa1olal predvsem ob slovanski ljudski poeziji, glavni vir navdiha pa so mu bila v tem obdobju \xc5\xa1e zmeraj zelo \xc5\xbeiva do\xc5\xbeivetja iz otro\xc5\xa1tva v Beli krajini. V letih od 1894 do 1899 je objavljal z razli\xc4\x8dnimi psevdonimi v katoli\xc5\xa1kih mladinskih listih Vrtec in Angel\xc4\x8dek, nekaj tudi v reviji Dom in svet. Od leta 1900 do 1903 je objavljal otro\xc5\xa1ke pesmi s svojim pravim imenom v liberalnem otro\xc5\xa1kem listu Zvon\xc4\x8dek (Kralj Matja\xc5\xbe, Divji mo\xc5\xbe, Deveti Kralj, Krnec, a kje si?, Razbojnik). To ustvarjalno obdobje v \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8devi otro\xc5\xa1ki poeziji predstavljajo Pisanice (1900).\n_START_SECTION_\nPisanice\n_START_PARAGRAPH_\nPisanice so prva \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8deva pesni\xc5\xa1ka knjiga za mladino in ka\xc5\xbeejo mladega poeta, ko se \xc5\xa1e predaja igrivim do\xc5\xbeivetjem iz komaj minulega otro\xc5\xa1tva. Zbirko je pesnik pripravljal za veliko no\xc4\x8d leta 1900, zato jo je poimenoval po belokranjskih pisanicah ter s tem \xc5\xa1e posebej opozoril na svojo povezanost z Belo krajino in na slikovitost, pisanost motivov v njej. Vanjo je uvrstil najzgodnej\xc5\xa1e pesmi, ki jih je ustvaril \xc5\xa1e kot s pode\xc5\xbeelja prihajajo\xc4\x8di gimnazijec. Jedro zbirke sestavljajo pesmi, ki so iz\xc5\xa1le v letih 1894 do 1898 v Vrtcu in Angel\xc4\x8dku ter Domu in svetu. Pet jih je prvi\xc4\x8d iz\xc5\xa1lo v \xc4\x8ca\xc5\xa1i opojnosti (1900), \xc5\xa1est pa leta 1900 v mladinskem listu Zvon\xc4\x8dek. V \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8devih mladostnih verzih je polno veselja, sonca, prekipevajo\xc4\x8dega ob\xc4\x8dutja spomladanske rasti in otro\xc5\xa1ke nagajivosti. V lahkotnih in spevnih pesmicah se vrstijo igrivi prizori iz narave (Na poljani, \xc5\xbdarki, \xc4\x8cez no\xc4\x8d, Zarja, Bo\xc5\xbeji volek), belokranjski ljudski obi\xc4\x8daji (Na Jurjevo), ljubke otro\xc5\xa1ke igrice (Na kolenu, Pesem nagajivka, Zvezdice, Cigani) in pou\xc4\x8dne zgodbice (Pripovedka o nosu, Kanglica, Zlata pti\xc4\x8dka). Pesnik je otrokom bogato postregel tudi s pravlji\xc4\x8dnimi motivi (Snegulj\xc4\x8dica, O Indiji Koromandiji). Iz nekaterih pesmic se \xc5\xbee ogla\xc5\xa1a njegova bole\xc4\x8dina ob izseljevanju rojakov (Bar\xc4\x8dica, Mornar, Lo\xc4\x8ditev). V zbirki najdemo tudi nekaj zahtevnej\xc5\xa1ih pesmi, ki so prevod ali obdelava slovanskih ljudskih pesmi. \xc5\xa0tevilne pesmi iz Pisanic so svojo o\xc4\x8darljivost ohranile vse do danes. _NEWLINE_Oton \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d je s svojo otro\xc5\xa1ko poezijo napravil pravo spomladansko razpolo\xc5\xbeenje v tedanjem slovenskem slovstvu. Ob njej so spro\xc5\xa1\xc4\x8deno u\xc5\xbeivali otroci in odrasli, cenjena pa je bila tudi med pesnikovimi literarnimi prijatelji (Dragotin Kette, Josip Murn Aleksandrov in Ivan Cankar).\n_START_SECTION_\nLahkih nog na okrog\n_START_PARAGRAPH_\nKonec leta 1912 je iz\xc5\xa1la \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8deva druga pesni\xc5\xa1ka knjiga za otroke \xe2\x80\x93 Lahkih nog na okrog. Pesmice iz te zbirke so nastale v \xc4\x8dasu, ko je bil \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d doma\xc4\x8di u\xc4\x8ditelj na gradu Kissleg na Nem\xc5\xa1kem. Takrat ga je namre\xc4\x8d prosil ljubljanski zalo\xc5\xbenik Schwentner, za katerega je proti koncu leta 1907 \xc5\xbee prevedel Kreidolfovo prozno pravlji\xc4\x8dno besedilo k nem\xc5\xa1ki slikanici Pal\xc4\x8dki Poljanci (Die Wiesenzwerge). Ta naj bi mu prevedel tudi verze iz nove nem\xc5\xa1ke slikanice Spiel und Scherz und ein Wenig Schmerz, ki jo je \xc5\xbeelel izdati. Ko pa je pesnik prebral verze Heinricha Meiseja in si natan\xc4\x8dneje ogledal slike Gertrude Caspari, z nem\xc5\xa1kimi stihi ni bil zadovoljen, ker so se mu za slovenske otroke zdeli preve\xc4\x8d tuji, zato je opustil prevajanje ter k nem\xc5\xa1kim slikam napisal svoje pesmi. Tako so slovenski otroci nekaj let kasneje (1912) dobili slikanico Lahkih nog na okrog. Pesmice so bile namenjene otrokom v pred\xc5\xa1olski dobi in na za\xc4\x8detku ljudske \xc5\xa1ole, zato \xc5\xa1tevilne ponazarjajo otro\xc5\xa1ke igra\xc4\x8de in igre z njimi, npr. mo\xc5\xbei\xc4\x8dka kopitlja\xc4\x8dka, papirnatega zmaja, tekanje z obro\xc4\x8dem, mehur\xc4\x8dke iz milnice. Druge spet na igriv na\xc4\x8din govorijo o otrokom najbolj znanih in ljubih doma\xc4\x8dih \xc5\xbeivalih, plavajo\xc4\x8dih ra\xc4\x8dkah, konji\xc4\x8dku pri goski. V nekaterih pesnik vzbuja v otrocih smisel za \xc5\xa1alo in vedrost ter jih hkrati u\xc4\x8di spoznavati in ljubiti domovino. Med pesmicami iz te zbirke so najbolj prisr\xc4\x8dne: Mo\xc5\xbei\xc4\x8dek-kopitlja\xc4\x8dek, Kol\xc3\xa1 se kola\xc4\x8d, Hi hop in Sonce, zemlja, mesec. Posebna odlika te zbirke sta barvit pesni\xc5\xa1ki jezik in igriva domi\xc5\xa1ljija. Zaradi zelo dobrega sprejema slikanice Pal\xc4\x8dki Poljanci v domovini, je pesnika spodbudilo k premi\xc5\xa1ljevanju o tem, kako bi dal slovenski mladini izvirno besedilo z izvirnimi podobami. V za\xc4\x8detku leta 1908 je na Dunaju, kamor je pri\xc5\xa1el zaradi \xc5\xa1tudija oziroma izpitov, \xc5\xbee snoval abecedo v verzih. Novo delo naj bi imelo naslov Abeceda na polju in v gozdu in bilo ilustrirano. V za\xc4\x8detku septembra se je \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d o svoji abecedi pogovarjal tudi s slikarjem Sa\xc5\xa1o \xc5\xa0antlom, profesorjem risanja na gimnaziji Pazin. Slikar je bil nad zamislijo o izvirni slovenski slikanici in nad verzi zelo navdu\xc5\xa1en. Pesniku je takoj izrazil pripravljenost, da bi k njegovim verzom z velikim veseljem naslikal podobe. Na \xc5\xbealost sta potem vse do jeseni 1909 zaman iskala zalo\xc5\xbenika, ki bi bil pripravljen natisniti njun skupni projekt. Tako je domiselno zasnovano delo nedokon\xc4\x8dano ostalo v rokopisu. V pesnikovi zapu\xc5\xa1\xc4\x8dini so se ohranile dokon\xc4\x8dno izoblikovana besedila za 18 od 25 \xc4\x8drk. Manjkajo verzi \xc4\x8drke A, B, C, E, F, I in Z. Pisal je dvovrsti\xc4\x8dne kitice, kjer je po abecednem redu igrivo, domiselno in \xc5\xa1aljivo o\xc5\xbeivil otrokom dobro poznane \xc5\xbeivali; posebno pti\xc4\x8dke, ro\xc5\xbee, rastline, sade\xc5\xbee, gobe, grme ter drevesa na polju in v gozdu. Prvo knji\xc5\xbeno izdajo je slikanica Abeceda na polju in v gozdu do\xc5\xbeivela \xc5\xa1ele leta 1986, kjer je manjkajo\xc4\x8de verze za \xc4\x8drke A, B, C, E, F, I in Z karseda skladno z \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8devim stihom, metaforo in ob\xc4\x8dutjem ustvaril in dodal pesnik Niko Grafenauer, ilustracije pa so delo slikarke Jelke Reichman._NEWLINE_Svoji najbolj\xc5\xa1i pesni\xc5\xa1ki zbirki za mladino Sto ugank in Ciciban je Oton \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d zasnoval v letih, ko se je njegova ustvarjalna mo\xc4\x8d vzpela najvi\xc5\xa1je. Takrat se je njegov odnos do pisanja za mladino mo\xc4\x8dno poglobil, do sebe in do drugih pa je postal \xc5\xa1e bolj zahteven in strog.\n_START_SECTION_\nSto ugank\n_START_PARAGRAPH_\nUganke so bile \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8deva precej priljubljena literarna zvrst in jih je za\xc4\x8del pisati \xc5\xbee zelo zgodaj, prve skromnej\xc5\xa1e primere je ustvaril v gimnazijskih letih. Na zbirko svojih izvirnih ugank je za\xc4\x8del verjetno misliti v letu 1914, v samostojni knjigi pa so iz\xc5\xa1le septembra leta 1915 z dalj\xc5\xa1im naslovom Sto ugank \xe2\x80\x93 tristo zadrg, tristo zank. Knji\xc5\xbeica je prava zakladnica bistroumnih jezikovnih in miselnih igric, v katerih se mora mladi bralec skozi nastavljene \xe2\x80\x9ezadrge\xe2\x80\x9c in \xe2\x80\x9ezanke\xe2\x80\x9c pazljivo prebiti do pravilne re\xc5\xa1itve. V zbirki so razporejene po tematskih sklopih. Uvodne; od 1. do 18. zajemajo naravo na pode\xc5\xbeelju, polje in drevesa; uganke od 19. do 46. zajemajo kme\xc4\x8dko doma\xc4\x8dijo, \xc5\xbeivali in opravila; od 47. do 50. cerkev z verskimi obredi; v ugankah od 51. do 90. so v ospredju svetlobni pojavi in nebesna telesa; v zadnjih 91. do 100. sta navzo\xc4\x8di primorska pokrajina in misel na domovino. Po obliki so te uganke kratke kitice z dvema do \xc5\xa1tirimi stihi v razli\xc4\x8dno razgibanih ritmih. Re\xc4\x8di, stvari in pojavi nastopajo vedno poosebljeno, nazorno in \xc5\xbeivahno. Od \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8devih stotih ugank so nekatere za otroke lahko re\xc5\xa1ljive, druge zahtevajo od njih ve\xc4\x8d miselnega napora, kar precej pa je med njimi tudi takih, ki so za mlade glavice prezahtevne in jih razumejo \xc5\xa1ele odrasli bralci.\n_START_SECTION_\nSpominska soba Otona \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8da\n_START_PARAGRAPH_\nKnji\xc5\xbenica Otona \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8da v Ljubljani je 23. januarja 2008 odprla v svojih prostorih lepo urejeno spominsko sobo, katero je pesnik zapustil Mestnemu muzeju Ljubljana, ki je tudi sodeloval pri ureditvi in postavitvi predstavljenih predmetov in zbirke knjig ter rokopisov. Obe instituciji sta dobro sodelovali, mestna ob\xc4\x8dina Ljubljana pa je projekt finan\xc4\x8dno podprla v zadovoljstvo bralcev in obiskovalcev knji\xc5\xbenice._NEWLINE_Po Otonu \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8du je poimenovana tudi ljubljanska ulica.'