b'\n_START_ARTICLE_\nSociologija\n_START_SECTION_\nDefinicija\n_START_PARAGRAPH_\nSociologija je nastala iz humanisti\xc4\x8dnih ved in predstavlja dru\xc5\xbeboslovne vede. Medtem ko druge dru\xc5\xbeboslovne discipline, kot sta politologija in ekonomija raziskujeta dolo\xc4\x8dena podro\xc4\x8dja dru\xc5\xbebe s posebnega vidika (politika: legitimno uveljavljanje mo\xc4\x8di, ekonomija: pomanjkanje), raziskuje sociologija vsa podro\xc4\x8dja dru\xc5\xbebenega \xc5\xbeivljenja ljudi v skupnosti in dru\xc5\xbebi. Spra\xc5\xa1uje se po smislu in sestavi dru\xc5\xbebenega delovanja (teorija delovanja) kakor tudi po delovanju upravljanja z vrednotami in normami. Predmet njenega raziskovanje je dru\xc5\xbeba kot celota, prav tako pa tudi delna podro\xc4\x8dja dru\xc5\xbebe kot so: dru\xc5\xbebeni sistemi, institucije, organizacije in skupine. Poleg tega se sociologija ukvarja z dru\xc5\xbebenimi interakcijami in dezintegracijo (posameznikov v dru\xc5\xbebo), s socialnimi neenakostmi, dru\xc5\xbebenimi konflikti in dru\xc5\xbebenim spremembami. _NEWLINE_Sociologija se poleg tega ukvarja s socialnimi strukturami, delom, spolom, socialnimi omre\xc5\xbeji, skupinami, komunikacijskimi sredstvi (mno\xc5\xbei\xc4\x8dni mediji), migracijami, z vsakdanjim \xc5\xbeivljenjem, tehniko in z \xc5\xbeivljenjskim prostorom. Za mnoge izmed teh tem so se uveljavile specialne sociologije (glej spodaj), druge teme, kot je na primer splo\xc5\xa1no vpra\xc5\xa1anje interakcije med delovanjem in strukturo, so predmet ob\xc4\x8de sociologije. Vpra\xc5\xa1anja v sociologiji pogosto sovpadajo s tistimi iz socialne psihologije in iz drugih dru\xc5\xbeboslovnih in humanisti\xc4\x8dnih ved, deloma tudi s tistimi iz naravoslovja, na primer iz nevrobiologije._NEWLINE_Enotna strokovna opredelitev sociologije ne obstaja. Raz\xc5\xa1irjeno definicijo sociologije, ki poudarja \xc2\xbbdru\xc5\xbebeno delovanje\xc2\xab, je podal Max Weber. _NEWLINE_\xc2\xbbSociologija (kot tukaj razumemo to v razli\xc4\x8dnih pomenih uporabljano besedo) nam pomeni znanost, ki \xc5\xbeeli interpretativno razumeti in na ta na\xc4\x8din vzro\xc4\x8dno pojasniti dru\xc5\xbebeno delovanje v njegovem poteku in u\xc4\x8dinkih. Pod \xc2\xbbdelovanjem\xc2\xab\xc2\xa0razumemo \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko obna\xc5\xa1anje (vseeno, ali zunanje ali notranje delovanje, opustitev ali dopu\xc5\xa1\xc4\x8danje), kadar in kolikor akter ali akterji z njim povezujejo nek subjektivni smisel. Z izrazom \xc2\xbbdru\xc5\xbebeno\xc2\xab\xc2\xa0pa ozna\xc4\x8dujemo tisto delovanje, ki se po smislu, ki mu ga pripisuje akter (der Handelnde) ali ve\xc4\x8d akterjev, nana\xc5\xa1a na druge in se usmerja po tem v svojem poteku.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nZgodovina sociologije\n_START_PARAGRAPH_\nSociologija je bila kot samostojna znanost priznana \xc5\xa1ele konec 19. stoletja. Kot samostojna veda se je v tem obdobju odcepila od filozofije, ekonomije, politi\xc4\x8dnih ved in etnologije. Zgodovina njenega nastanka je tesno povezana z razvojem civilne dru\xc5\xbebe v Evropi v 19. stoletju, ter s progresivno industrializacijo. _NEWLINE_Predhodnike sociologije lahko zasledimo \xc5\xbee v vedi o zgodovini, v nacionalni ekonomiji, pa tudi v novinarstvu in v policijskih vedah. Mislece, kot so Henri de Saint-Simon, Karl Marx in Herbert Spencer, ki so delovali na za\xc4\x8detku in v sredini 19. stoletja, danes obravnavamo kot sociolo\xc5\xa1ke klasike (Pri sociologiji so nam zmeraj tako predavali in tudi predmet se je tako imenoval)._NEWLINE_O\xc4\x8de sociologije je bil Auguste Comte s svojim delom Syst\xc3\xa8me de politique positive, ou Trait\xc3\xa9 de sociologie, instituant la religion de l\xe2\x80\x99humanit\xc3\xa9, ki je bilo izdano v \xc5\xa1tirih knjigah v letih od 1851 do 1854. Sociologija posku\xc5\xa1a vse od svojega za\xc4\x8detka, deloma z razvojem, deloma v nasprotju s starej\xc5\xa1imi avtorji, ki so se prav tako ukvarjali z dru\xc5\xbebenim delovanjem, oblikovati svoje zahteve po \xc2\xbblastnem predmetu spoznanja\xc2\xab._NEWLINE_Za Comteja je ta predmet \xc2\xbbsocialna fizika\xc2\xab\xc2\xa0(physique sociale), ki jo razlikuje v skladu z zakoni socialne statike in socialne dinamike. Za Emila Durkheima je \xc2\xbbdru\xc5\xbebeno dejstvo\xc2\xab\xc2\xa0(fait social) oz. \xc2\xbbsociolo\xc5\xa1ko dejstvo\xc2\xab, ki obstaja zunaj individualne zavesti in ima prepri\xc4\x8dljiv zna\xc4\x8daj. Za Ferdinanda T\xc3\xb6nniesa tvorijo predmet sociologije \xc2\xbbsocialna bistva\xc2\xab, to pomeni \xc2\xbb\xc5\xbeelja po socialni afirmaciji\xc2\xab, ki temelji na socialnih stikih. Za Maxa Webra pa je to \xc2\xbbsocialno delovanje\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nTeorija sociologije\n_START_PARAGRAPH_\nSodobna sociologija je ve\xc4\x8d-paradigmatska, v njej se odra\xc5\xbea ve\xc4\x8d zgodovinskih struj. Vklju\xc4\x8duje Durkheimov funkcionalizem, v raziskavo konfliktov usmerjena zgodovinsko-materialisti\xc4\x8dna temeljna dela Marxa, kakor tudi Simmelov mikro-strukturni pristop in pragmati\xc4\x8dni pristop k raziskavam socialnih interakcij Georgea Meada. Sodobna sociolo\xc5\xa1ka teorija ohranja sledi vseh teh pristopov._NEWLINE_Bistvo sociologije so sku\xc5\xa1ali opredeliti \xc5\xa1tevilni raziskovalci:_NEWLINE_Durkheimova teorija sociologije temelji na dejstvu, da sociologija preu\xc4\x8duje dru\xc5\xbebena dejstva, ki so neodvisna od \xc4\x8dlovekove zavesti in/ali volje ter zato delujejo kot nekaj zunanjega. Prav ta dru\xc5\xbebena dejstva moramo preu\xc4\x8devati kot stvari. Dru\xc5\xbebeni pojavi se oblikujejo kot odnosi med ljudmi, zato jih ne moremo preu\xc4\x8devati s perspektive posameznika; torej z zna\xc4\x8dilnostmi in motivi posameznika._NEWLINE_Max Weber je oblikoval druga\xc4\x8dno definicijo sociologije, ki razlaga, da je sociologija znanost o dru\xc5\xbebenem delovanju. Kadar preu\xc4\x8dujemo delovanje ljudi, moramo najprej razumeti njihove motive in spoznati subjektivne razloge za tak\xc5\xa1no delovanje. Zato sociologija ne razkriva in preu\xc4\x8duje splo\xc5\xa1ne zakonitost dru\xc5\xbebe.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbebena gibljivost\n_START_PARAGRAPH_\nV sociologiji lahko najdemo razli\xc4\x8dne delitve in klasifikacije dru\xc5\xbebene gibljivosti. Najosnovnej\xc5\xa1a pa je delitev na horizontalno in vertikalno.\n_START_SECTION_\nHorizontalna gibljivost\n_START_PARAGRAPH_\nO horizontalni gibljivosti, ki se deloma prekriva z geografskim pojmom selitev (vklju\xc4\x8dno z migracijami), v sociologiji govorimo, \xc4\x8de posamezniki ali skupine ne spremenijo dru\xc5\xbebenega statusa, ampak eno dru\xc5\xbebeno pozicijo iste vrste, istega ranga, menjajo za drugo ne da bi pri tem pridobili ali izgubili polo\xc5\xbeaj na dru\xc5\xbebeni lestvici.\n_START_SECTION_\nVertikalna gibljivost\n_START_PARAGRAPH_\nZ vidika posameznika glede na smer spreminjanja polo\xc5\xbeaja lo\xc4\x8dimo gibljivost navzgor ali gibljivost navzdol. Prva pomeni pridobitev vi\xc5\xa1jega polo\xc5\xbeaja, pripadnost vi\xc5\xa1jemu sloju, torej dru\xc5\xbebeni vzpon ali dvig (dru\xc5\xbebena promocija), posledica gibljivosti navzdol pa je obratno padec ali spust na ni\xc5\xbeji polo\xc5\xbeaj (dru\xc5\xbebena degradacija)._NEWLINE_Intrageneracijska (znotrajgeneracijska) gibljivost se nana\xc5\xa1a na dru\xc5\xbebeno gibanje znotraj ene generacije. Meri se s primerjanjem posameznika v dveh ali ve\xc4\x8d fazah v posameznikovem \xc5\xbeivljenju. _NEWLINE_Intergeneracijska (medgeneracijska) mobilnost pa se nana\xc5\xa1a na spremembe, ki jih otroci dose\xc5\xbeejo glede na status kot njihovih star\xc5\xa1ev in se nana\xc5\xa1a na dru\xc5\xbebeno gibanje med generacijami ter se meri s primerjanjem statusa ve\xc4\x8d generacij. Raziskave ka\xc5\xbeejo, da ve\xc4\x8dina otrok dosega status, ki je pribli\xc5\xbeno enak statusu star\xc5\xa1ev ali o veliki stopnji samorekrutacije elite._NEWLINE_Z vidika dru\xc5\xbebe ugotavljamo, kak\xc5\xa1ne mo\xc5\xbenosti napredovanja (izbolj\xc5\xa1anja dru\xc5\xbebenega polo\xc5\xbeaja) omogo\xc4\x8da posamezna dru\xc5\xbeba. Tako lo\xc4\x8dimo odprte stratifikacijske sisteme (sodobne dru\xc5\xbebe), v katerih je mo\xc5\xbenost vertikalne mobilnosti precej velika in zaprte, v katerih je ta mo\xc5\xbenost majhna ali je ni.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeba\n_START_PARAGRAPH_\nIzraz dru\xc5\xbeba \xe2\x80\x93 se nana\xc5\xa1a na veliko koli\xc4\x8dino odnosov in razmerij med posameznimi ljudmi. S tem ni mi\xc5\xa1ljeno zgolj prostorsko in koli\xc4\x8dinsko \xc5\xa1tevilo individuumov (posameznikov), temve\xc4\x8d njihove socialne interakcije. S tem ozna\xc4\x8dujemo strukture iz relativno stabilnih vedenjskih vzorcev, ki imajo svoj izvor v interaktivnem \xc4\x8dlove\xc5\xa1kem delovanju in na tem podro\xc4\x8dju dose\xc5\xbeejo svoj u\xc4\x8dinek. To\xc4\x8dno dolo\xc4\x8den sistem \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega sobivanja se poimenuje z vsesplo\xc5\xa1nim pojmom \xc2\xbbdru\xc5\xbeba\xc2\xab. V sociologiji ne obstaja skupen sporazum o tem, ka\xc5\xa1ne naj bi bile specifi\xc4\x8dne zna\xc4\x8dilnosti neke dru\xc5\xbebe. _NEWLINE_Proces, ki posameznike transformira v \xc4\x8dlane dru\xc5\xbebe, se imenuje \xc2\xbbsocializacija\xc2\xab. Institucije, kot so dr\xc5\xbeava, dru\xc5\xbeina, pravo in \xc5\xa1olstvo, imamo danes za podskupine (ali tudi: subsistem) v dru\xc5\xbebi. Prav razlikovanje med dr\xc5\xbeavo in dru\xc5\xbebo je utemeljilo za\xc4\x8detek sociologije. Pojma \xc2\xbbdru\xc5\xbebeno\xc2\xab\xc2\xa0oziroma \xc2\xbbdru\xc5\xbebenost\xc2\xab\xc2\xa0ustrezata raziskovalnemu predmetu sociologije in v njunem pomenu ustrezata pojmu \xc2\xbbdru\xc5\xbebe\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbebeno delovanje\n_START_PARAGRAPH_\nIzraz delovanje \xe2\x80\x93 po Maxu Webru v sociologiji pomeni "delovanje" (storiti, tolerirati ali opustiti), ki je za delovanje (\xc2\xbbakterjev\xc2\xab) subjektivno povezano z bistvom. V skladu z Maxom Webrom se \xc2\xbbdru\xc5\xbebeno delovanje\xc2\xab\xc2\xa0definira s tem, da se v povezavi z drugimi, smiselno orientira na vedenju drugih.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbebeno dejstvo\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xbbDru\xc5\xbebeno dejstvo\xc2\xab\xc2\xa0(fait social) je po Emile Durkheimu vsaka bolj ali manj definirana vrsta delovanja, ki ima sposobnost nad posameznikom izvajati zunanjo prisilo, oziroma se pojavlja na splo\xc5\xa1no na podro\xc4\x8dju dane dru\xc5\xbebe, pri \xc4\x8demer je neodvisno od njenih individualnih pojavnih oblik. _NEWLINE_Integracija - dezintegracija_NEWLINE_V sociologiji se vse od Augusta Comta spra\xc5\xa1ujejo: Kaj lo\xc4\x8duje, kaj povezuje ljudi, kaj skrbi za napredek in hkrati za red? To temo je v strukturnem-funkcionalizmu obravnaval predvsem Talcott Parsons. V sedanjem \xc4\x8dasu (2008) se spet poleg drugih teorij, mno\xc5\xbei\xc4\x8dno interpretira tudi Wilhelm Heitmeyerjeva teorija dezintegracije.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbebene spremembe\n_START_PARAGRAPH_\nZ dru\xc5\xbebenimi spremembami kot z obse\xc5\xbenimi spremembami relativno stabilne dru\xc5\xbebene strukture se sociologija ukvarja vse od svojega nastanka. Pomembno vlogo so igrale \xc5\xbee v razmi\xc5\xa1ljanju Saint-Simonsa in Marxa. Kot koncept so se uveljavile \xc5\xa1ele zaradi Ogburnovega eseja Dru\xc5\xbebene spremembe (Social Change, 1922). Dru\xc5\xbebene spremembe so v zadnjem \xc4\x8dasu v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du ve\xc4\x8d teorij modernizacije.\n_START_SECTION_\nSocialne norme\n_START_PARAGRAPH_\nSocialne norme so pri\xc4\x8dakovana vedenja posameznikov in skupin v dolo\xc4\x8denih socialnih situacijah z razli\xc4\x8dnimi stopnjami obveznosti, ki se uveljavljajo s pozitivnimi in negativnimi sankcijami. Upo\xc5\xa1tevanje norm socialnega vedenja je zelo zgodnja tema za sociologijo. Z njimi so se \xc5\xa1e posebej ukvarjala Emile Durkheim in Talcott Parsons, v nem\xc5\xa1ki povojni sociologiji pa tudi Ralf Dahrendorf in Heinrich Popitz.'