b'\n_START_ARTICLE_\nAlojz Rebula\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v kme\xc4\x8dko-\xc5\xbeelezni\xc4\x8darski dru\xc5\xbeini. Obiskoval je italijanske \xc5\xa1ole, sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine se je u\xc4\x8dil kot tujega jezika. V letih med 1936 in 1940 je obiskoval klasi\xc4\x8dno gimnazijo v Gorici in jo od 1940 do 1944 nadaljeval v Vidmu, kjer je tudi maturiral. Leta 1949 je diplomiral iz klasi\xc4\x8dne filologije na Univerzi v Ljubljani. \xc5\xa0tudij je leta 1960 kon\xc4\x8dal v Rimu, kjer je doktoriral z disertacijo o slovenskih prevodih Bo\xc5\xbeanske komedije. Po vrnitvi v Trst je pou\xc4\x8deval na ni\xc5\xbeji gimnaziji, od leta 1953 pa na klasi\xc4\x8dnem liceju. Poleg pisateljevanja je bil ves \xc4\x8das kulturno in dru\xc5\xbebeno dejaven, bil je sourednik revij Sidro in Tokovi. Po literarnem nastopu v Slovenski filharmoniji leta 1951 je bil aretiran, vse do konca komunisti\xc4\x8dne oblasti je bil nadzorovan s strani tajne politi\xc4\x8dne policije. Predaval je mdr. na Teolo\xc5\xa1kem te\xc4\x8daju za izobra\xc5\xbeence na ljubljanski teolo\xc5\xa1ki fakulteti ter sodeloval pri organizaciji in programu sre\xc4\x8danj v Dragi pri Trstu. Do upokojitve je stanoval v Op\xc4\x8dinah, zadnja leta pa ve\xc4\x8dinoma prebiva v Loki pri Zidanem Mostu. Poro\xc4\x8den je s pisateljico Zoro Tav\xc4\x8dar. Literarnemu ustvarjanju sta se posvetili tudi njuni h\xc4\x8deri Alenka Rebula Tuta in Marjanka Rebula (1964-2017). 1993 je bil izvoljen za dopisnega, 2009 pa za rednega \xc4\x8dlana SAZU (Slovenske akademije znanosti in umetnosti) v razredu za umetnosti.\n_START_SECTION_\nLiterarno delo\n_START_PARAGRAPH_\nNjegova bibliografija je ob\xc5\xa1irna in obsega razli\xc4\x8dne kroge pripovednega ustvarjanja: pesmi, \xc4\x8drtice, novele, dnevnike, radijske igre, eseje, romane, dramska besedila in potopise. Poleg literarnega ustvarjanja je prevajalec anti\xc4\x8dnih tekstov in Svetega pisma, kot publicist pa pi\xc5\xa1e rubriko Credo v katoli\xc5\xa1kem tedniku Dru\xc5\xbeina._NEWLINE_Ve\xc4\x8d njegovih del je prevedenih v sosednje jezike (italijan\xc5\xa1\xc4\x8dina, srbohrva\xc5\xa1\xc4\x8dina) in ostale evropske jezike.\n_START_SECTION_\nProza\n_START_PARAGRAPH_\nZa\xc4\x8detki pisanja so iz \xc4\x8dasa Rebulovega izobra\xc5\xbeevanja na liceju v Vidmu, kjer je pisal stihe v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini, sestavil dramo v italijan\xc5\xa1\xc4\x8dini in dnevnik v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini. Nato se je posvetil pisanju v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini, z alegori\xc4\x8dnim Vede\xc5\xbeem ob Jadranu je nastopil v Koledarju Gregor\xc4\x8di\xc4\x8deve zalo\xc5\xbebe za 1946. Kraj\xc5\xa1a dela (ocene, \xc4\x8drtice, novele, zapiske) je objavljal v primorskih revijah. Leta 1954 je napisal prvi roman Devinski sholar in z njim se je za\xc4\x8dela tudi ponavljajo\xc4\x8da tematika preprostega kme\xc4\x8dkega fanta, ki si je z izobrazbo, mislijo, umetnostjo ter kulturo izboril bolj\xc5\xa1i socialni status. Tak\xc5\xa1ne junake predstavljajo Gomer iz Devinskega sholarja, Silvan Kandor iz Sen\xc4\x8dnega plesa in Mardon-Nemezijan iz Sibilinega vetra. Vsi ti glavni junaki imajo Rebulove avtobiografske poteze. \xc5\xbde povest Devinski sholar nakazuje Rebulove za\xc4\x8detke zgodovinskega romana (npr. Ob babilonski reki), preko katerega primerja in identificira slovenstvo s kulturo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Smisel njegovih prvih del je v razmi\xc5\xa1ljanju o vlogi in usodi malo\xc5\xa1tevilnega naroda in je osredoto\xc4\x8deno na mikrokozmus rodnega kraja (npr. roman Klic v Sredozemlje slika propadanje slovenskega \xc5\xbeivlja v okolici Trsta). Leta 1956 je iz\xc5\xa1el izbor novel in \xc4\x8drtic Vinograd rimske cesarice, ki nakazuje novo Rebulovo literarno usmeritev - prodor v anti\xc4\x8dni svet, ki dose\xc5\xbee vrh v zgodovinskem romanu V Sibilinem vetru. Rebulova izobrazba in poznavanje anti\xc4\x8dne literature in filozofije odseva v njegovih delih, kar je vidno \xc5\xbee v romanu Sen\xc4\x8dni ples, ki je med Rebulovimi prvimi knji\xc5\xbenimi izdajami najpomembnej\xc5\xa1i tekst._NEWLINE_V mnoga pripovedna in esejisti\xc4\x8dna dela za\xc4\x8dne v poznih \xc5\xa1estdesetih letih vstopati kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, kar napove Rebulov \xc5\xa1tiridelni roman V Sibilinem vetru. Gre za \xc5\xbeivljenjsko zgodbo starca Nemeziana, ki je bil v \xc4\x8dasu rimske vojne kot kristjan preganjan. Leta 1972 izdan roman z duhovni\xc5\xa1ko in religiozno tematiko Divji golob je prvoosebna pripoved o \xc4\x8dloveku, ki se kljub oviram in nasprotovanju okolice odlo\xc4\x8di za duhovni\xc5\xa1ki poklic. O istih vpra\xc5\xa1anjih in \xc4\x8dasovno isto\xc4\x8dasno je pisal v knjigi \xc5\xa1estih esejev Smer nova zemlja. Sledila je zbirka novel Snegovi Edena z bivanjskim vpra\xc5\xa1anjem naroda in posameznika. V zgodovinsko-biografskem romanu Zeleno izgnanstvo Rebula skozi prikaz zgodovinske osebnosti, Eneja Silvija Piccolominija, med drugim postavi vpra\xc5\xa1anje poslednjega cilja in tragi\xc4\x8dnosti smrti._NEWLINE_Leta 1988 je iz\xc5\xa1el roman z biblijsko tematiko Jutri \xc4\x8dez Jordan, pripoved o izraelskem osvobojajo\xc4\x8dem potovanju iz Egipta v obljubljeno de\xc5\xbeelo, ki je hkrati parabola slovenski osamosvojitvi. Rebula skozi prizmo biblijske legende pripoveduje o hrepenenju in iskanju bivanjskega smisla. V Rebulovih romanih gre za potrditev smisla, ki ga junak-\xc4\x8dlovek udejanja s tem, da stremi za idejo._NEWLINE_Ka\xc4\x8dja ro\xc5\xbea je zgodba o fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnem nasilju in vseh raznorodovalnih oblikah na Primorskem okoli leta 1930, o italijanskih policijskih postopkih, o ilegalnem odporni\xc5\xa1kem gibanju, o prvem tr\xc5\xbea\xc5\xa1kem procesu proti slovenskim upornikom in o bazovi\xc5\xa1kih \xc5\xbertvah. Roman Ka\xc4\x8dja ro\xc5\xbea vsebuje za Rebulo zna\xc4\x8dilne elemente: zgodovina, antika, vpra\xc5\xa1anja morale, razklanosti in nere\xc5\xa1ena vpra\xc5\xa1anja o \xc5\xbeivljenju in usodi primorskih Slovencev. Osebe tega romana dokazujejo neobstoj ni\xc4\x8da in nesmisel nihilizma ter primer Rebulovega skromnega junaka, ki mu ve\xc4\x8dkulturnost ni odvzela preprostosti in humanosti._NEWLINE_Roman Maranatha ali leto 999 govori o romarju Nitardu, lai\xc4\x8dnem miniaturistu, ki zapusti svoj dom in ljubljeno \xc5\xbeeno ter se za konec tiso\xc4\x8dletja odpravi v sveto mesto Jeruzalem, kjer naj bi pri\xc4\x8dakal Gospodov ponovni prihod._NEWLINE_Cesta s cipreso in zvezdo je roman narodne istovetnosti, napisan kot avtobiografija glavnega junaka Sergija Andrej\xc4\x8di\xc4\x8da, ki pripoveduje o postopnem samozavedanju in rojevanju popolne narodne zavesti. Ob deseti obletnici slovenske dr\xc5\xbeavne osamosvojitve je Rebula izdal roman Jutranjice za Slovenijo, o dogodkih iz novej\xc5\xa1ega \xc4\x8dasa slovenske in \xc5\xa1ir\xc5\xa1e evropske politi\xc4\x8dne in kulturne zgodovine, kot jih do\xc5\xbeivlja osrednja oseba romana, duhovnik v oddaljenem kraju Zasavja. Gre za roman \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke usode, zapletene v socialne in duhovne vrtince prelomnega \xc4\x8dasa, osrednja tema pa je povezana z vpra\xc5\xa1anji odnosa povojne oblasti do katoli\xc5\xa1ke cerkve in kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih vrednot. Roman Nokturno za Primorsko v sredi\xc5\xa1\xc4\x8de postavlja iskanje vere in slovenstva. S kresnikom nagrajeno delo postavlja zagrizenega branitelja slovenstva, duhovnika Florijana, v konec 20. let 20. stoletja, ko je bilo dana\xc5\xa1nje Primorje pod mo\xc4\x8dno prisilno italijanizacijo._NEWLINE_Ob babilonski reki je zgodovinski roman, ki predstavlja \xc4\x8das ob koncu druge svetovne vojne, ko je \xc4\x8dez Karavanke v strahu pred novo zmagovito oblastjo pribe\xc5\xbeala reka beguncev. V sredi\xc5\xa1\xc4\x8de zgodbe postavi povojne pomore domobrancev.  Roman \xc4\x8cetverore\xc4\x8dje, izdan leta 2011, je \xc4\x8dasovno ume\xc5\xa1\xc4\x8den v obdobje razsvetljenstva, v \xc4\x8das francoske revolucije, nad katero se navdu\xc5\xa1uje junak Norbert in sanja, da bodo dose\xc5\xbeki iz Francije izbolj\xc5\xa1ali tudi razmere na Slovenskem.\n_START_SECTION_\nEsejistika\n_START_PARAGRAPH_\nV slovensko esejistiko v drugi polovici 20. stoletja se Rebula vklju\xc4\x8duje kot kristjan, kot \xc4\x8dlovek z ob\xc4\x8dutkom za socialna vpra\xc5\xa1anja, v prvi vrsti pa kot Slovenec, ki svoje sile aktivno usmerja v razre\xc5\xa1evanje narodnostne in manj\xc5\xa1inske problematike. Njegov slog \xe2\x80\x93 poeti\xc4\x8dnost, besedna bogatost in pomenska ve\xc4\x8dplastnost \xe2\x80\x93 izhaja iz posebne \xc4\x8dustvene zavezanosti sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini, ki je Rebuli jezik, skozi katerega se udejanja narodna bit sredi tujega sveta._NEWLINE_Prva knjiga esejev, z naslovom Smer nova zemlja, vsebuje religiozne eseje o filozofskih vpra\xc5\xa1anjih sodobnega kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva s temami o izvirnem grehu, Kristusovem u\xc4\x8dlove\xc4\x8denju in njegovi \xc4\x8dlove\xc5\xa1kosti, o misteriju Cerkve in oznanjevanju evangelija, o onostranstvu, ni\xc4\x8du in koncu sveta ter o viziji prihodnosti slovenskega naroda. Predavanja in eseji, ki so nastajali od konca \xc5\xa1estdesetih do konca osemdesetih let, pa so zbrani v drugi knjigi esejev Ob slovenskem poldnevniku. Zbirka razdeljena na \xc5\xa1tiri dele je temeljit prikaz Rebulove pronicljive misli, v kateri sta o\xc4\x8ditna ob\xc4\x8dutek za narodnostna vpra\xc5\xa1anja in kr\xc5\xa1\xc4\x8danska svetovnonazorska opredelitev. Esej Orodje lu\xc4\x8di in orodje teme, npr. govori o osebni izku\xc5\xa1nji zamejca in skozi osebno perspektivo prikazuje zgodovinske razmere, hkrati pa vklju\xc4\x8duje Rebulov pogled vernika, njegovo razmi\xc5\xa1ljanje o knji\xc5\xbeevnosti in ve\xc4\x8dkulturnosti. V eseju pisatelj izrazi svoje stali\xc5\xa1\xc4\x8de, da sta provincialnost in svetovljanstvo predvsem stvar vsakega posameznika ter nastajata v prese\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8du njegovega duha, kar zapi\xc5\xa1e z besedami: \xc2\xbbProvincialnost je zaprtost objektivnemu kriteriju kulturne vrednote, svetovljanstvo je odprtost tak\xc5\xa1nemu kriteriju. Gre za vrednoto samo na sebi ne glede na narodno ali sociolo\xc5\xa1ko zaznamovanost: za ob\xc4\x8de\xc4\x8dlove\xc5\xa1ko vrednoto torej.\xc2\xab V eseju Od misli do besede poda svojo oceno o slovenskem knji\xc5\xbeevnem kanonu in opozarja na izgubo izpovedne mo\xc4\x8di slovenske besede. O slovenstvu in Slovencih pi\xc5\xa1e Rebula tudi v eseju Izviri slovenske duhovnosti, kjer skozi zgodovinsko perspektivo prika\xc5\xbee nekatere pomembne Slovence in opominja na brezbri\xc5\xbeen odnos do lastne zgodovine._NEWLINE_Po \xc5\xa0tuh\xc4\x8devem mnenju se Rebula v svojih esejskih besedilih priklju\xc4\x8duje tistemu zamejskemu krogu starej\xc5\xa1ih piscev, ki je za razliko od nekaterih svojih mlaj\xc5\xa1ih kolegov problem naroda sprejemal izrazito osebno in skladno s tradicionalnimi predstavami o razmerju narod\xc2\xa0: svet.\n_START_SECTION_\nDnevni\xc5\xa1ki zapisi\n_START_PARAGRAPH_\nRebulova dnevni\xc5\xa1ka ustvarjalnost je osredoto\xc4\x8dena na eksistencialne in intelektualne teme, ki jih zastavlja vsakdanjost. Tak\xc5\xa1ni dnevniki so npr. zbrani v knjigah Gorje zelenemu drevesu, Oblaki Michigana (ameri\xc5\xa1ki dnevnik), Vrt bogov (koloradski dnevnik) in dnevnikih, ki jih je objavljal v revijah. Leta 1993 je objavil delo Koraki apostolskih sandal, dnevnik s sinode evropskih \xc5\xa1kofov v Rimu. Osrednja tema tri leta kasneje izdanega dnevnika, Previsna leta,  pa je \xc4\x8das njegovih in Pahorjevih priprav za izdajo knjige ob sedemdesetletnici Edvarda Kocbeka, v kateri je iz\xc5\xa1el tudi intervju s Kocbekom, ki je povzo\xc4\x8dil ostre politi\xc4\x8dne in policijske reakcije. Rebulov dnevnik popisuje tesnobo in negotovost, ki sta jo pre\xc5\xbeivljala z Borisom Pahorjem v soo\xc4\x8denjih s policijo. Ta dnevnik sestavljajo \xc5\xa1e druge teme: kratke skice \xc5\xa1olskih trenutkov, pi\xc5\xa1\xc4\x8devo pou\xc4\x8devanje klasi\xc4\x8dnih jezikov in literatur na gimnaziji, pogledi in odzivi na aktualna vpra\xc5\xa1anja v doma\xc4\x8dem tr\xc5\xbea\xc5\xa1kem okolju in drugod, sre\xc4\x8danja z zanimivimi osebami, ki razkrivajo Rebulovo osebno, \xc4\x8dustveno sfero.\n_START_SECTION_\nRebula dojema pisateljevanje kot poslanstvo in poklic\n_START_PARAGRAPH_\nPostati pisatelj je zanj pomenilo zahtevno odlo\xc4\x8ditev. V \xc4\x8dasu fa\xc5\xa1izma je do\xc5\xbeivel hude mladostne pretrese ter prebil travmo jezikovne zatrtosti, saj je bil njegov jezik potisnjen v zasebni geto in obsojen na likvidacijo. Odlo\xc4\x8ditev za \xc5\xa1tudij v Ljubljani v negotovih povojnih letih ga je dokon\xc4\x8dno zavezala slovenstvu in globoko determinirala njegovo literarno delo._NEWLINE_Narodna in jezikovna vpra\xc5\xa1anja presega in dopolnjuje eksistencialna problematika, njegovo tesnobno iskanje Smisla, Absolutnega, ki izhaja iz spoznanja o tragi\xc4\x8dnosti \xc4\x8dlovekovega bivanja, npr. v delih Jutri \xc4\x8dez Jordan, Ka\xc4\x8dja ro\xc5\xbea, Zeleno izgnanstvo. Pravo pot k Smislu najde Rebula v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu, h kateremu ga je, kot pravi sam, pritegnilo \xc5\xbeivljenje samo._NEWLINE_Posega tudi v aktualno ob\xc4\x8de\xc4\x8dlove\xc5\xa1ko problematiko, in sicer s kritiziranjem slovenskih politi\xc4\x8dnih razmer in prikazovanjem \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke usode, ujete v socialne in duhovne vrtince, npr. v delu Jutranjice za Slovenijo._NEWLINE_V vseh njegovih delih se, po mnenju Fabjan Baj\xc4\x8deve, ka\xc5\xbee trojna problematika:_NEWLINE_\xe2\x80\xa2Narodnostna problematika in manj\xc5\xa1instvo: idejo narodnosti gradi na osebni izku\xc5\xa1nji zamejca, ki je razpet med italijansko brezbri\xc5\xbenostjo za narodnostna vpra\xc5\xa1anja Slovencev ter usodno navezanost na narod in njegov jezik. Rebula je zapisal: "Kaj naj si \xc4\x8dlovek za tistih nekaj ur, ki so mu odmerjene na tej be\xc5\xbeni zemlji, bolj \xc5\xbeeli kot nekaj zdrave narodne zavesti! Kaj naj si bolj \xc5\xbeeli kot ta vsaj za silo pomirjujo\xc4\x8di domicilski izkaz sredi nepomirjujo\xc4\x8dega izgnanskega kozmosa! In \xc4\x8de je Slovenec, kaj naj si bolj \xc5\xbeeli, ko da gleda v \xc4\x8dude\xc5\xbe in grozo prostora in \xc4\x8dasa iz neke umirjene slovenske polnosti. Saj mu je samo enkrat dano razko\xc5\xa1je \xc5\xbeivljenja in smrti: ni\xc4\x8d ve\xc4\x8d kot enkrat mu je dano razko\xc5\xa1je, da je Slovenec."_NEWLINE_\xe2\x80\xa2Problem umetnika in smisel oziroma vrednotenje umetnosti, in to glede na dru\xc5\xbebo - torej se ukvarja z vpra\xc5\xa1anji koliko umetnost vpliva na \xc5\xbeivljenje in \xc4\x8de ima smisel; ter glede na umetnika samega \xe2\x80\x93 v za\xc4\x8detnem opusu je imela umetnost absolutno vrednost, nato pomenijo mnogo ve\xc4\x8d vera in moralne vrednote._NEWLINE_\xe2\x80\xa2Eksistencialna problematika, ki je v njegovih romanih predmet pogovorov in diskusij raznih junakov in poglablja smisel dogajanja. Kljub temu da se pisatelj opredeljuje za kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, se nenehno izpra\xc5\xa1uje in izra\xc5\xbea dvome v kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko eshatologijo (o zadnjih ciljih \xc5\xbeivljenja in sveta), ter jo vedno na novo izbira kot najbolj\xc5\xa1o.\n_START_SECTION_\nRebulova poetika\n_START_PARAGRAPH_\nNa najbolj izpostavljenem mestu med vrednotami je jezik, ki je edino, kar brani manj\xc5\xa1ini integracijo v ve\xc4\x8dino ter hkrati kot materni jezik omogo\xc4\x8da \xc4\x8dlovekovo preobrazbo in s tem proces preobrazbe sveta. Beseda mu pomeni boj za lastno ogro\xc5\xbeeno identiteto in kot pravi sam: \xc2\xbbVelike oblike ne rojeva stilno hotenje, ampak sila srca in duha.\xc2\xab_NEWLINE_Poleg jezika je na izpostavljenem mestu tudi etni\xc4\x8dni humanizem, kjer se vpra\xc5\xa1anje narodovega obstoja prepleta z vpra\xc5\xa1anji osebnega zna\xc4\x8daja. V tem smislu so izgovorjene besede Rebulovega junaka iz novele Votel je Kras: \xc2\xbbNarodna zavest tukaj ni akademska, intelektualna, ne, ampak vsakdanja in intimna, zagrizena je nekje na dnu, pri sami koreniki ljubezni. Zvestoba narodu sega tja do na\xc5\xa1ega substrata, tja do erosa.\xc2\xab Narodno odpadni\xc5\xa1tvo posledi\xc4\x8dno Rebula presoja z moralnega stali\xc5\xa1\xc4\x8da. Gre za etni\xc4\x8dni humanizem,, ki je hkrati dale\xc4\x8d od tega, da bi se sprevrgel v nacionalizem._NEWLINE_Ideje njegovih del zaobjamejo globlje bivanjske problematike sodobnega sveta in \xc4\x8dloveka v njem. V ospredju je nasprotje med ni\xc4\x8dem in smislom, ki se pri romanesknih junakih ka\xc5\xbee v nihanju med obema skrajnostma, toda dokon\xc4\x8dnega stanja ni\xc4\x8dnosti ali vnaprej\xc5\xa1njega nihilizma ne poznajo. Kljub vdajanju v usodo in izgubljanju smisla v svetu, ki ga zaznamo iz stavka Sen\xc4\x8dnega plesa: \xc2\xbbVra\xc4\x8dal se je v temo\xc2\xab, ostaja \xc5\xbeelja po pravem smislu \xc5\xbeivljenja in iskanju \xc4\x8dlove\xc4\x8dnosti v sebi. Humanisti\xc4\x8dno sporo\xc4\x8dilo razkrivajo besede, ki jih Rebula polo\xc5\xbei v usta porimljanjenega barbara Nemeziana V Sibilinem vetru: \xc2\xbbSaj kon\xc4\x8dno tudi meni svoboda, kakor domovina, nista bili ve\xc4\x8d sredstvi - cilj je bil samo eden, biti \xc4\x8dlovek.\xc2\xab_NEWLINE_Pomembno mesto v njegovem opusu zasedajo kr\xc5\xa1\xc4\x8danske vrednote, ki izra\xc5\xbeajo usmerjenost v transcendenco in odprtost do skrivnostnega. Pisateljevemu \xc4\x8dloveku se od prvih novel postavlja vrsta bivanjskih dilem in vpra\xc5\xa1anj, ki se od dela Sen\xc4\x8dni ples naprej obrnejo v iskanje Smisla in dobivajo vedno ve\xc4\x8d katoli\xc5\xa1kih komponent. Slednje se ne ka\xc5\xbeejo le v junakovih zagovarjanjih katoli\xc5\xa1kih vrednot in razmi\xc5\xa1ljanj o veri, temve\xc4\x8d celo v samih imenih ulic in trgov v delu V Sibilinem vetru in Jutri \xc4\x8dez Jordan: Ne kradi, Spo\xc5\xa1tuj o\xc4\x8deta in mater, Ne kolni Boga, ulica Ne bodi pristranski z ubo\xc5\xbecem in ne ugodljiv mogo\xc4\x8dne\xc5\xbeu in ostale. Pisateljev pogled na vero pa ne razbiramo zgolj iz besed in dejanj njegovih junakov, saj svoje lastno razmi\xc5\xa1ljanje o do\xc5\xbeivljanju vere zapi\xc5\xa1e v dnevniku Vrt bogov: \xc2\xbbVera v svojem bistvu ni ob\xc4\x8dutenje in \xc5\xa1e manj \xc4\x8dustvo. Praviloma se za Boga odlo\xc4\x8di\xc5\xa1. Bistvo vere je v tem, da verujo\xc4\x8di stavi na nevidno /\xe2\x80\xa6/ sredi tudi zanj nerazlo\xc5\xbeljive drame sveta. Tragi\xc4\x8dnost, ki ga melje, pomeni tudi zanj stra\xc5\xa1en argument proti bo\xc5\xbejemu bivanju. Toda \xc5\xa1e stra\xc5\xa1nej\xc5\xa1i argument za bo\xc5\xbeje bivanje je sla po neskon\xc4\x8dnem, ki melje njegove mo\xc5\xbegane in srce\xe2\x80\xa6\xc2\xab_NEWLINE_Nekatera dela njegovega opusa so vezana na Kras in Trst, ki ga prikazuje s perspektive slovenstva. V Zelenem izgnanstvu je lepota kra\xc5\xa1ke pokrajine opisana z besedami: \xc2\xbbZ rokami na hrbtu je zrl v zemeljsko \xc4\x8dudo, kjer je sredi eksplozije kro\xc5\xa1enj in \xc5\xa1\xc4\x8debetov dolga podzemeljska reka prina\xc5\xa1ala na dan sporo\xc4\x8dilo kra\xc5\xa1kih globin\xc2\xab. Delo, ki predstavlja Trst in okolico v povojnem \xc4\x8dasu pa je Sen\xc4\x8dni ples, katerega glavni junak Silvan pravi: \xc2\xbbZa Slovence je va\xc5\xbeno mesto\xe2\x80\xa6\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nSen\xc4\x8dni ples\n_START_PARAGRAPH_\nDogajanje v romanu je v posredni ali neposredni zvezi z glavnim junakom Silvanom Kandorjem, ki pri 26. letih izgubi svojo \xc5\xbeeno Nadjo. Kot mlad vdovec se vrne na svoj dom, v Trst, kjer \xc5\xbeivi z ostalimi \xc4\x8dlani svoje dru\xc5\xbeine, bratoma Sandrom in Bertom ter z materjo Zofijo. Zaposli se kot profesor v slovenski gimnaziji, kasneje pa kot uradnik angloameri\xc5\xa1ke voja\xc5\xa1ke uprave. Vzporedno z njegovo zgodbo se odvija tudi Sandrova zgodba, ki s te\xc5\xbea\xc5\xa1kim delom na \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ki progi ni spravljiv, zato koleba med odlo\xc4\x8ditvijo o napredovanju v slu\xc5\xbebi ali pa  izselitvijo v Avstralijo; izbere drugo. Ker Silvan najde oporo za \xc5\xbeivljenje le \xc5\xa1e v pomo\xc4\x8di in motivaciji zatiranemu slovenskemu narodu se odlo\xc4\x8di, da bo sodeloval pri pisanju za slovensko glasilo z imenom \xc4\x8cupa. V roman je vklju\xc4\x8dena \xc5\xa1e vrinjena zgodba, saj je glavna oseba povesti, ki jo za glasilo pi\xc5\xa1e Silvan, kra\xc5\xa1ki Slovenec Jernej Jerobnik, ki si v Trstu gmotno opomore in se asimilira z italijanskim ve\xc4\x8dinskim okoljem. Silvan se \xc4\x8dustveno nave\xc5\xbee na Noro, h\xc4\x8derko svojega nekdanjega profesorja, s katerima Silvan razpravlja o mnogih filozofskih vpra\xc5\xa1anjih  in polemikah. V zgodbi se na ve\xc4\x8d mestih pojavi tudi Silvanov prijatelj Abdon, katerega Silvan pusti na cedilu, ko mu obljubi, da ga bo spremljal na izlet v Pariz, saj te obljube nikoli ne izpolni._NEWLINE_Junak Silvan na eroti\xc4\x8dnem, socialnem in ustvarjalnem podro\xc4\x8dju do\xc5\xbeivlja razkroj, ki vodi iz nekdanje celovitosti v dvom ali celo zanikanje. Ljubezen se mu razkriva kot dru\xc5\xbeenje dveh samot, etos se pod vplivom dru\xc5\xbebenih danosti spreminja v nekaj, kar je dale\xc4\x8d od nekdanje skladnosti med mislijo in delom, celo poezija izgublja vrednost vzora in prero\xc5\xa1tva ter postaja izklju\xc4\x8dno tr\xc5\xbeno blago. Eksistencialna negotovost prevzema tudi ostale osebe, a nobena od njihovih poti ne vodi v nihilizem, saj kljub temu, da vrednote izginjajo, ne izginja hotenje po njih. Pomemben motiv izseljenstva zasledimo v zgodbi brata Sandra, ki ka\xc5\xbee na socialno plast besedila. S subjektivnimi avtorjevimi prizadevanji je povezana tudi zgodba o Jerobniku, ki izgubi svojo narodno pripadnost in se poitalijan\xc4\x8di. Ena izmed bistvenih sestavin romana je usodnost, zato vztrajanje v nesmislu in nemo\xc4\x8d pred smrtjo polnita \xc4\x8dloveka s strahom, hkrati pa odpirata mo\xc5\xbenost za njegovo uresni\xc4\x8ditev. Ta uresni\xc4\x8ditev se izka\xc5\xbee tudi v stavku: \xc2\xbbNe \xc5\xbeivi zase\xc2\xab, ki velja za poglavitno sporo\xc4\x8dilo dela.\n_START_SECTION_\nV Sibilinem vetru\n_START_PARAGRAPH_\nDogajalni \xc4\x8das je postavljen v obdobje cesarja Marka Avrelija in rimskih vojn. Zgodbo svojega \xc5\xbeivljenja pripoveduje starec Nemezian, \xc4\x8digar rod je \xc5\xbeivel v okolici Ptuja in padel v su\xc5\xbenost, potem ko se je uprl rimskim osvajalcem. \xc5\xa0e otroka ga po\xc5\xa1ljejo na delo h kurja\xc4\x8du, od koder ga osvobodi gospodar tribun Kvint Furij Apulej in ga po\xc5\xa1lje skupaj s sinom Lateranom \xc5\xa1tudirat v Gr\xc4\x8dijo, saj v njem prepozna pametnega de\xc4\x8dka. Nemezian prijateljuje s so\xc5\xa1olcem, gore\xc4\x8dnim kristjanom Internuncijem in je zaljubljen v nekdanjo sosu\xc5\xbenjo Psiho, ki pa umre, ko se je hotela ubraniti nasilnosti svojega lastnika. Apulej je tako zadovoljen z Nemezianom, da ga posinovi in mu v oporoki nameni del svojega bogastva. Po Apulejevi smrti se Nemezian odpove dedi\xc5\xa1\xc4\x8dini in vdovi Mamei, ki ga je vpeljala v svet spolnosti in gre za vojaka v rimsko legijo IV. Fidelis. Kot legionar potuje po cesarstvu, vmes zboli za kugo, a jo pre\xc5\xbeivi. Postane upornik proti cesarstvu in je po izdaji tovari\xc5\xa1a Organika, ki dela za rimsko obve\xc5\xa1\xc4\x8devalno slu\xc5\xbebo zaprt v rudnik Lotosove poljane na Sinaju, kamor pripeljejo po nekaj letih tudi rojaka Profutura. Z njim pobegne in po \xc4\x8dude\xc5\xbeu pre\xc5\xbeivi. Z ljubico Elektro, ki ga je \xc4\x8dakala, obi\xc5\xa1\xc4\x8de Internuncija, ki nevarnosti navkljub vzdr\xc5\xbeuje kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko ob\xc4\x8dino. Spet se pridru\xc5\xbei legiji in na vojnih pohodih ureja zapiske vojskovodji in cesarju Marku Avreliju. Kot odslu\xc5\xbeen vojak se vrne na Slovensko, kjer se zadr\xc5\xbeuje v Poetoviji (Ptuju) in Emoni (Ljubljani) in se nazadnje ustali ob reki Timavi, na zdaj\xc5\xa1nji skrajni zahodni slovenski meji._NEWLINE_Delo je berljivo na treh ravneh: zgodovinski, narodni in eshatolo\xc5\xa1ki ravni. V njem najdemo ob\xc4\x8dutenje \xc5\xbealosti, smrti, osamljenosti, nepomirljivosti, od prve poduhovljene ljubezni do zakonske ljubezni, od su\xc5\xbeenjstva do svobode. Glavni junak je pravzaprav Alojz-Luigi, ki se je iz su\xc5\xbeenjstva oziroma manj\xc5\xa1instva povzpel preko kulture, filozofije, ljubezni ter vere v neko duhovno zrelost in uravnote\xc5\xbeenost, iz katere gleda vse \xc5\xbeivljenjske pojave sicer s prizadetostjo, s so\xc4\x8dustvovanjem, a brez obupa, brez razrvanosti, brez kompleksov. _NEWLINE_Avtor je sam izjavil, da je roman postavil v zgodovino, saj mu omogo\xc4\x8da popolno svobodo opisovanja sedanjosti, je torej preobleka sedanjosti. Njegove zgodovinske zgodbe je torej treba brati kot zgodbe iz aktualnega \xc5\xbeivljenja, ki jih je postavil v preteklost, zato da svobodneje izra\xc5\xbea svoja stali\xc5\xa1\xc4\x8da in opisuje ljudi ter isto\xc4\x8dasno poudari, da je \xc4\x8dlovek v vseh zgodovinskih dobah v bistvu enak. Zgodovino presoja z eti\xc4\x8dnega vidika: v njej gleda predvsem boj med dobrim in zlom v \xc4\x8dloveku samem, ta boj pa je \xc5\xbee od Adama in Eve enak. Zunanji in tehni\xc4\x8dni napredek mu ne pomenita ni\xc4\x8d, edini napredek je v premagovanju strasti in v duhovni rasti. Za osnovno sporo\xc4\x8dilo dela bi torej lahko postavili besedno zvezo: biti \xc4\x8dlovek.'