b'\n_START_ARTICLE_\nSilva Trdina\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nMalo pred smrtjo pisatelja Janeza Trdine se je njegovemu bratrancu Franu rodila najmlaj\xc5\xa1a h\xc4\x8derka Silva Trdina. Uradni\xc5\xa1ka dru\xc5\xbeina je \xc5\xbeivela v bogatem me\xc5\xa1\xc4\x8danskem stanovanju na Streli\xc5\xa1ki ulici v Ljubljani. O\xc4\x8de Fran Trdina je bil knjigovodja, kasneje ra\xc4\x8dunski ravnatelj mesta Ljubljane, mati je bila plemi\xc5\xa1kega rodu, rojena kot plemenita Marija Urbanc. Dru\xc5\xbeina je \xc5\xa1tela sedem \xc4\x8dlanov, \xc5\xa1tiri h\xc4\x8derke in sina, ki je mlad umrl. Silva Trdina je bila najmlaj\xc5\xa1a med sestrami, vse pa so si izbrale pedago\xc5\xa1ki poklic (zanimivost: poroka je bila tedaj u\xc4\x8diteljicam prepovedana, v tej smeri pa jih je spodbujala mati, le sestra Mara se je poro\xc4\x8dila na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem). Silva je pozneje \xc5\xbeivela s sestro profesorico telesne vzgoje Jo\xc5\xbeo (v Slom\xc5\xa1kovi ulici, med drugo svetovno vojno pa sta se preselili na \xc4\x8cufarjevo, kjer sta \xc5\xbeiveli do smrti)._NEWLINE_Silva Trdina je \xc5\xa1olo za\xc4\x8dela obiskovati leta 1912, med prvo svetovno vojno je obiskovala ni\xc5\xbejo klasi\xc4\x8dno gimnazijo. Leta 1920 se je vpisala na u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de, 1925 je privatno maturirala \xc5\xa1e na realki, da je lahko \xc5\xa1e istega leta pri\xc4\x8dela \xc5\xa1tudij slavistike, primerjalne knji\xc5\xbeevnosti, nem\xc5\xa1\xc4\x8dine in italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine na ljubljanski univerzi. Leta 1927 je \xc5\xa1tudij nadaljevala v Pragi, kjer je ostala do leta 1929. Naslednje leto je diplomirala. Petnajst let je pou\xc4\x8devala na realki v Mariboru; vmes je leta 1932 opravila profesorski izpit. Leta 1933 je pod mentorskim vodstvom dr. Ivana Prijatelja oddala disertacijo o Josipu Murnu Aleksandrovu; doktorski naziv so ji podelili leta 1934. Leta 1935 se je vrnila v Ljubljano in za\xc4\x8dela pou\xc4\x8devati na tretji mo\xc5\xa1ki gimnaziji; tam je ostala vse do konca druge svetovne vojne._NEWLINE_Leta 1939/40 je od\xc5\xa1la na \xc5\xa1tudij italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine v Rim, ki ga je kon\xc4\x8dala leta 1940 s posebnim zaklju\xc4\x8dnim izpitom. Znanje italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine je izpopolnjevala na te\xc4\x8dajih za tujce v Sieni in Perugii. S sestro Jo\xc5\xbeo je ve\xc4\x8dkrat potovala tudi kot romarka in kot svetovna popotnica (Italija, Avstrija, Nem\xc4\x8dija, \xc4\x8ce\xc5\xa1koslova\xc5\xa1ka, \xc5\xa0vica, Francija, Jeruzalem, Nazaret, Bli\xc5\xbenji vzhod, severna Afrika)._NEWLINE_Skozi vsa trideseta leta je objavljala vrsto strokovnih poro\xc4\x8dil in ocen v revije \xc5\xbdenski svet, Modro ptico, Ljubljanski zvon, Mentor, Slovenski jezik._NEWLINE_V letih 1945\xe2\x80\x931947 je kot uradnica slu\xc5\xbebovala v razli\xc4\x8dnih manj\xc5\xa1ih krajih po Sloveniji; v letih 1947\xe2\x80\x931956 je pou\xc4\x8devala na poljanski gimnaziji, potem na u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8du oz. na pedago\xc5\xa1ki gimnaziji do upokojitve leta 1968. Prevajala je iz \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8dine in italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine. V petdesetih letih je bila tudi lektorica za italijan\xc5\xa1\xc4\x8dino na univerzi, v letih 1954\xe2\x80\x931964 je vodila na Vi\xc5\xa1ji pedago\xc5\xa1ki \xc5\xa1oli seminarje iz slovenske knji\xc5\xbeevnosti. Tudi po upokojitvi je ostala zelo aktivna in \xc5\xa1e naprej pou\xc4\x8devala italijan\xc5\xa1\xc4\x8dino na Teolo\xc5\xa1ki fakulteti in na poljanski gimnaziji. \xc5\xbde med vojno je napisala tri u\xc4\x8dbenike italijanskega jezika Libro italiano (1941\xe2\x80\x9343) in pred upokojitvijo \xc5\xa1e Parliamo italiano (1965). Manj\xc5\xa1e skupine mladih je tudi kot upokojenka pou\xc4\x8devala italijan\xc5\xa1\xc4\x8dino kar na domu. Najbolj je poznana po knji\xc5\xbeevni teoriji Besedna umetnost, tako u\xc4\x8dbenik kot antologija primerov sta do\xc5\xbeivela ve\xc4\x8d ponatisov.'