b'\n_START_ARTICLE_\nPolvikanje\n_START_PARAGRAPH_\nPolvikanje, polovi\xc4\x8dno vikanje ali pogovorno vikanje je vikanje, pri katerem je pomo\xc5\xbeni glagol v mno\xc5\xbeini, opisni dele\xc5\xbenik pa v ednini. Dele\xc5\xbenik (in pridevnik) v povedku sta v ednini in se spreminjata glede na spol ogovorjenega. Polvikanje je zna\xc4\x8dilno zlasti za nekatera obmo\xc4\x8dja Slovenije, \xc5\xa1iroko je v uporabi v ljubljanskem obmo\xc4\x8dju, ter v polformalnem, spro\xc5\xa1\xc4\x8denem poslovnem govoru._NEWLINE_Primera uporabe:\xc2\xa0\xc2\xbbGospod, kdaj ste se vrnil domov?\xc2\xab\xc2\xa0(za mo\xc5\xa1ki spol),\xc2\xa0\xc2\xbbGospa, kdaj ste se vrnila domov?\xc2\xab\xc2\xa0(za \xc5\xbeenski spol).\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPolvikanje je v slovenskem jezikoslovju znano \xc5\xbee od slovnice Kraynska Grammatika Marka Pohlina iz leta 1768 in \xc5\xbee od Windische Sprachlehre O\xc5\xbebalta Gutsmana iz leta 1777 je ozna\xc4\x8deno kot nesprejemljivo v knji\xc5\xbenem jeziku.\n_START_SECTION_\nDrugi jeziki\n_START_PARAGRAPH_\nPolvikanje v dolo\xc4\x8deni meri poznajo tudi nekateri drugi jeziki. Skoraj vsi slovanski jeziki vsaj v nekaterih zvrsteh poznajo podobna omahovanja v rabi mno\xc5\xbeine in ednine kot sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina, le meje med prevladujo\xc4\x8dima rabama pri posameznih besednih vrstah so razli\xc4\x8dne. Ob glagolu v mno\xc5\xbeini je lahko dele\xc5\xbenik v ednini tudi v \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8dini, slova\xc5\xa1\xc4\x8dini, zgornji lu\xc5\xbei\xc5\xa1ki srb\xc5\xa1\xc4\x8dini, nekaterih poljskih nare\xc4\x8djih in v ukrajin\xc5\xa1\xc4\x8dini.'