b'\n_START_ARTICLE_\nTatikij\n_START_SECTION_\nPoreklo in mladost\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov o\xc4\x8de je bil  "Saracen", kar najbr\xc5\xbe pomeni, da je bil Turek, ki ga je ujel Aleksejev o\xc4\x8de Ivan Komnen in je slu\xc5\xbeil kot su\xc5\xbeenj v dru\xc5\xbeini Komnenov. Tatikij je odra\xc5\xa1\xc4\x8dal skupaj z Aleksejem in ga opisujejo tudi kot Aleksejevega oikogenesa, kar pomeni, da je bil "iz iste hi\xc5\xa1e"._NEWLINE_Leta 1078, ko Aleksej \xc5\xa1e ni bil cesar, je spremljal Alekseja v bitki proti njegovemu rivalu Nikeforju Basilakesu in odkril Basilakesove na\xc4\x8drte za napad iz zasede. Ko je Aleksej leta 1081 postal cesar, je dobil polo\xc5\xbeaj megas primikeriosa kraljevega dvora. Kasneje istega leta je poveljeval "Turkom iz okolice Ohrida",  morda Mad\xc5\xbearom,  ki so sodelovali v bitki pri Dra\xc4\x8du proti Robertu Guiscardu.\n_START_SECTION_\nVoja\xc5\xa1ka in politi\xc4\x8dna kariera\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1086 so ga poslali v Nikejo, da bi sodeloval v osvobajanju mesta, ki so ga leta 1078 osvojili Seld\xc5\xbeuki. Ko je izvedel, da prihajajo branilcem na pomo\xc4\x8d okrepitve, se je moral umakniti. Kmalu se je vrnil z mornari\xc5\xa1ko podporo Manuela Butumitesa. V Bitiniji mu je uspelo premagati nikejskega guvernerja Ebu\'l-Kasima, mesta pa ni mogel osvojiti. Konec leta so ga odpoklicali in poslali v boj proti Pe\xc4\x8denegom,  ki so pri Filpopolisu pomagali hereti\xc4\x8dnim manihejcem v uporu proti Alekseju. Leta 1087 je poveljeval desnemu krilu bizantinske vojske v bitki proti Pe\xc4\x8denegom pri Silistri, leta 1090 pa je kot poveljnik arhontopulojske  tagme porazil manj\xc5\xa1o voja\xc5\xa1ko enoto 300 Pe\xc4\x8denegov.  _NEWLINE_Na za\xc4\x8detku leta 1094 je bil imenovan za poveljnika Aleksejeve osebne stra\xc5\xbee v Pentegostisu, kjer je odkril zaroto Nikeforja Diogena, sina biv\xc5\xa1ega cesarja Romana IV. Diogena, v kateri so nameravali ubiti cesarja. Nikefor je bil star Aleksejev in Tatikijev prijatelj, zato ga cesar ni nameraval kaznovati, \xc4\x8deprav je bilo jasno, da se \xc5\xbeeli dokopati do prestola. Nikeforja so izgnali in zatem oslepili. Konec leta 1094 je, verjetno v vlogi poveljnika stra\xc5\xbee, prisostvoval sinodi v Blaherni, na kateri so  obsodili halkedonskega \xc5\xa1kofa Leona. V zapisih s sinode pi\xc5\xa1e, da je na sinodi dobil dvorni naslov  protoproedrosa. _NEWLINE_Leta 1095 je spremljal Alekseja na vojnem pohodu proti Kumanom.\n_START_SECTION_\nPrvi kri\xc5\xbearski pohod\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1096 je branil Konstantinopel pred podivjanimi kri\xc5\xbearji, ki so takoj po prihodu napadli mesto. Leta 1097 ga je Aleksej z 2.000  peltasti poslal v Nikejo, kjer je pomagal kri\xc5\xbearjem v obleganu mesta. Kri\xc5\xbearski kronist Albert iz Aachna pravi, da je deloval kot posrednik med Turki in kri\xc5\xbearji, Ana Komnena, katere zapisi so bolj zanesljivi, pa trdi, da se je skupaj z Butumitesom pogajal o vdaji mesta brez vednosti kri\xc5\xbearjev. Skrivna pogajanja in vdaja mesta so med Bizantinci in kri\xc5\xbearji povzro\xc4\x8dila globok razkol. _NEWLINE_Tatikij je po osvojitvi Nikeje spremljal kri\xc5\xbearje na poti skozi Anatolijo. Njegova vloga je bila dvojna: bil je vodnik, po drugi strani pa je skrbel, da so se vsa osvojena ozemlja vrnila Bizantinskemu cesarstvu. Kri\xc5\xbearji so se po odhodu iz Nikeje razdelili v dve skupini. Tatikij je spremljal skupino Normanov, ki so jo vodili Bohemond Tarantski, Bohemondov ne\xc4\x8dak Tankred in Robert Normandijski, in Flamcev, ki jih je vodil Robert Flandrijski. Gesta Francorum omenja, da ja Tatikij pogosto opozarjal kri\xc5\xbearje na napadalnost Turkov. _NEWLINE_Kronist prve kri\xc5\xbearske vojne Raymond d\'Aguilers pi\xc5\xa1e, da je med obleganjem Antiohije svetoval kri\xc5\xbearjem, naj se pred napadom na mesto razpr\xc5\xa1ijo in zasedejo okolico mesta, s \xc4\x8demer bi se izognili lakoti. Kri\xc5\xbearji se za njegov nasvet niso menili. Februarja 1098 je zapustil oblegovalce. Ana Komnena, ki se je verjetno pogovarjala s Tatikijem ali je imela dostop do njegovih poro\xc4\x8dil, pravi, da je Tatikij od Bohemonda izvedel, da mu kri\xc5\xbearji na zaupajo in pripravljajo njegov uboj. Bohemond je po drugi strani \xc5\xa1iril govorice, da je Tatikij strahopetec in izdajalec in da se s svojo pobeglo vojsko ne namerava vrniti, \xc4\x8deprav je obljubil, da bo iz Konstantinopla pripeljal okrepitve. Kri\xc5\xbearske kronike iz tistega opisujejo Tatikija kot njihovega velikega sovra\xc5\xbenika in la\xc5\xbenivca (periurio manet et manebit) Na poro\xc4\x8dila Ane Komnene so seveda lahko vplivali globoki predsodki, ki jih je imela do o\xc4\x8detovega dolgoletnega sovra\xc5\xbenika Bohemonda.\n_START_SECTION_\nVidez in potomci\n_START_PARAGRAPH_\nKri\xc5\xbearski kronisti omenjajo, da je imel Tatikij pohabljen nos. Pohabljanje obraza je bila pogosta bizantinska kazen za izdajalce, kar za Tatikija verjetno ni veljalo. Guibert Nogentski pi\xc5\xa1e, da je imel namesto nosu zlato protezo. Ana Komnena ga v nasprotju s kri\xc5\xbearji opisuje kot "pogumnega borca, mo\xc5\xbea, ki je v boju ohranil  hladno glavo" in "spretnega govornika in \xc4\x8dloveka energi\xc4\x8dnih dejanj".  Ana pripoveduje tudi zanimivo zgodbo, v kateri sta Aleksej in Tatikij igrala polo. Generala je vrglo s konja in je padel na cesarja, pri \xc4\x8demer si je cesar po\xc5\xa1kodoval koleno in ga je od takrat mu\xc4\x8dil protin. Ana datuma tega dogodka ne omenja, opisuje pa ga med dogodki med Aleksejevim pohodom proti Turkom okrog leta 1110._NEWLINE_Polo\xc5\xbeaj velikega primicerija (megas primikerios) so obi\xc4\x8dajno zasedali evnuhi, Tatikij pa je, tako se vsaj zdi, imel potomce, ki so v 12. stoletju ustvarili mo\xc4\x8dno plemi\xc5\xa1ko dru\xc5\xbeino. Med njimi je bil tudi general cesarja Manuela I. Komnena, ki se je udele\xc5\xbeil slavne bitke pri Zemunu leta 1167. Eden od naslednikov je bl morda tudi Konstantin Tatikij, ki so ga zaradi sodelovanja v neuspeli zaroti proti Izaku Angelu oslepili._NEWLINE_O datumu Tatikijevega rojstva in smrti ni nobenih zapisov.'