b'\n_START_ARTICLE_\nGuidobaldo del Monte\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nDel Montejev o\xc4\x8de, Ranieri, je bil iz vodilne bogate dru\xc5\xbeine v Urbinu. Ranieri je bil oficir v vojski urbinskega vojvode Guidobalda II. della Rovere in avtor dveh knjig o voja\xc5\xa1ki arhitekturi. Urbinski vojvoda ga je po\xc4\x8dastil z naslovom markiza del Monte, zato je dru\xc5\xbeina postala del plemi\xc5\xa1kega stanu \xc5\xa1e pred rojstvom Guidobalda._NEWLINE_Po smrti svojega o\xc4\x8deta je del Monte podedoval naslov markiza. Leta 1564 je \xc5\xa1tudiral matematiko na Univerzi v Padovi. Medtem je postal prijatelj velikega italijanskega pesnika Torquata Tassa. Mo\xc5\xbeno je, da je del Monte poznal Tassa \xc5\xa1e preden sta skupaj \xc5\xa1tudirala v Padovi, saj je bil Tasso skoraj enako star kot on in se je z vojvodovim sinom od leta 1556 izobra\xc5\xbeeval na urbinskem dvoru. Del Monte je nato slu\xc5\xbeil kot vojak v nastalem konfliktu na Mad\xc5\xbearskem, med Habsbur\xc5\xa1kim in Osmanskim cesarstvom._NEWLINE_Po slu\xc5\xbeenju v vojski se je vrnil na svojo posest (Monte Baroccio) Mombaroccio, v Marche, kjer je imel \xc4\x8das za raziskovanje matematike, mehanike, astronomije in optike. \xc5\xa0tudiral je matematiko pod Federicom Commandinom in v tem obdobju postal eden od njegovih najbolj\xc5\xa1ih u\xc4\x8dencev. Postal je tudi prijatelj Bernardina Baldija, ki je bil isto\xc4\x8dasno tudi u\xc4\x8denec Commandina. Dopisoval si je s takrat pomembnej\xc5\xa1imi matematiki, med njimi so bili tudi Giacomo Contarini, Francesco Barozzi in Galileo Galilei.\n_START_SECTION_\nDel Monte in Galilei\n_START_PARAGRAPH_\nDel Monte je bil pomemben dejavnik v Galilejevi akademski karieri. Galileo, obetaven, a brezposelni 26-letnik, je napisal esej o hidrostati\xc4\x8dnem ravnovesju, v katerem je del Monte uvidel \xc4\x8disto genialnost. Nato je pohvalil Galileja svojemu bratu, ki je Galilea priporo\xc4\x8dil toskanskemu vojvodi Ferdinandu I. Medi\xc4\x8dejskem. Pod njegovim pokroviteljstvom je Galileo leta 1589 dobil profesuro za matematiko na Univerzi v Pisi. Del Monte je postal resni\xc4\x8dni Galilejev prijatelj in mu znova pomagal leta 1592, ko se je Galileo prevzel vodenje katedre za matematiko na isti univerzi. Ne glede na njuno prijateljstvo, je bil del Monte kritik Galileovega na\xc4\x8dela izohroni\xc4\x8dnosti nihala in njegove uporabnosti pri merjenju \xc4\x8dasa, kar je bilo pomembno odkritje, ki ga je del Monte v skladu z avtoriteto Aristotelove fizike videl kot nemogo\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nDela in izumi\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov izum pripravljalnega instrumenta za konstruiranje pravilnih mnogokotnikov in deljenje \xc4\x8drt v poljubno \xc5\xa1tevilo odsekov je bil vklju\xc4\x8den kot zna\xc4\x8dilnost geometrijskega in voja\xc5\xa1kega kompasa Galilea._NEWLINE_Napisal je vplivno knjigo o perspektivi z naslovom Perspectivae Libri VI, ki je bila objavljena v Pesaru leta 1600. Vklju\xc4\x8duje izreke, ki jih je sklepal po pogostih omembah iz Evklidovih Elementov. Nekateri slikarji, arhitekti in gledali\xc5\xa1ki scenograf Nicola Sabbatini so to geometrijsko znanje uporabili v svojih delih. Del Montejeva knjiga Liber mechanicorum je veljala za najve\xc4\x8dje delo o stati\xc4\x8dni znanosti po antiki. Bila je vrnitev h klasi\xc4\x8dni gr\xc5\xa1ki to\xc4\x8dnosti in je namenoma zavra\xc4\x8dala Nemorarijev, Tartaglijev in Cardanov pristop. V njej jih je kritiziral, zaradi njihovih domnev, da se vsa telesa premikajo vzdol\xc5\xbe poti, katera se steka k sredi\xc5\xa1\xc4\x8du Zemlje. V knjigi se je strogo dr\xc5\xbeal na\xc4\x8dela, ki govori o tem, da je ve\xc4\x8d sile potrebno za premik ve\xc4\x8dje te\xc5\xbee, kot pa tiste sile, ki je potrebna za ohranjanje gibanja te\xc5\xbee. S tem je \xc5\xbeelel povedati, da morata biti stati\xc4\x8dnost in dinami\xc4\x8dnost jasno lo\xc4\x8deni. Del Monte je pisal tudi knjige o astronomiji. Pomembnej\xc5\xa1i sta Planisphaeriorum in Problematum astronomicorum.'