b"\n_START_ARTICLE_\nLuca della Robbia\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nLuca se je rodil v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du mesta Firence, kjer je stanoval v raz\xc5\xa1irjeni dru\xc5\xbeini, skupaj s strici in bratranci. Zelo zgodaj je vstopil kot vajenec v zlatarsko delavnico, kakor je bilo tedaj v navadi za bodo\xc4\x8de umetnike. Pokazal je izredno nadarjenost za risanje in oblikovanje, vendar se njegova dela tega obdobja niso ohranila. Leta 1414 je kot vajenec mojstra Nanni di Banco sodeloval pri oblikovanju \xc4\x8detrtih vrat florentinske katedrale (Duomo di Firenze), imenovanih Porta della Mandorla. Naslednjega leta je skupaj z dvema kolegoma obiskal Benetke, kjer se je seznanil z izdelovanjem stekla, mozaika in terakote. Po smrti Nannija di Banco se je Luca vklju\xc4\x8dil v Donatellovo delavnico, kjer je spoznal prijatelja Brunelleschija._NEWLINE_Leta 1432 se je Luca vpisal v ceh obdelovalcev kamna in lesa in s tem postal poklicni kipar. Njegovi \xc5\xa1tudiji so pa bili usmerjeni v keramiko (terracotto), natan\xc4\x8dneje v postopek za njeno posteklenitev. Izdelki iz njegove posteklenjene gline so postali v kratkem zelo priljubljeni in leta 1440 mu je Piero de' Medici naro\xc4\x8dil ve\xc4\x8d del. Zaradi ve\xc4\x8dje zaposlenosti je skupaj z bratom Markom kupil ve\xc4\x8djo hi\xc5\xa1o v predmestju, ki je bila razen stanovanja za vso dru\xc5\xbeino tudi delavnica, v kateri so ustvarjali tako Luca in Marco, kot tudi Marcovi sinovi, predvsem Andrea. Ta hi\xc5\xa1a je bila delavnica umetnikov Della Robbia tudi za naslednje generacije, dokler ni bila poru\xc5\xa1ena leta 1859, ko je bila tod speljana Via Nazionale, danes ena od glavnih mestnih ulic. Po Marcovi smrti je Luca posinovil njegovih \xc5\xa1est sinov. Vsi so sodelovali pri izdelovanju keramike, Andrea je bil pa umetnik in je ustvarjal tako v sodelovanju s stricem, kot tudi konkuren\xc4\x8dno z njim. Eden od njegovih sinov, Giovanni, je pozneje nadaljeval umetni\xc5\xa1ko tradicijo.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nLuca Della Robbia je bil \xc5\xbee kot vajenec poznan po \xc4\x8disti in natan\xc4\x8dni izvedbi dela, ki je bila zna\xc4\x8dilna za potankosti njegove umetnosti. Bil je rafiniran kipar, kar je razvidno predvsem v njegovih madonah, ki sploh ne zaostajajo za deli drugih velikih mojstrov tiste dobe, na primer Donatella. \xc5\xbdal ni ostalo mnogo od njegovih zlatarskih del, medtem ko se je ohranilo veliko izdelkov iz posteklenjene gline, ki so bili takrat dele\xc5\xbeni najve\xc4\x8djega uspeha. Sploh je bil Della Robbia na podro\xc4\x8dju keramike dejanski izumitelj glazure, ki je ne samo dovoljevala barvanje reliefov, temve\xc4\x8d je predvsem zagotavljala trajno za\xc5\xa1\xc4\x8dito izdelkov pred vremenskimi spremembami, kar je dovoljevalo njihovo uporabo tudi na zunanjosti pala\xc4\x8d in spomenikov. Sprva je bila posteklitev samo bele in modre barve, potem so se uporabile tudi vse druge barve, posebno v delih poznej\xc5\xa1ih umetnikov. Dru\xc5\xbeina Della Robbia je sicer sodelovala z velikimi umetniki tistega \xc4\x8dasa pri posteklitvi njihovih del, na primer z Brunelleschijem in Michelozzom, vendar je nekatere faze postopka razkrivala samo svojim \xc4\x8dlanom. Celotni postopek posteklitve je postal dostopen javnosti \xc5\xa1ele s pomo\xc4\x8djo moderne kemije."