b'\n_START_ARTICLE_\nRusko carstvo\n_START_SECTION_\nUvod\n_START_PARAGRAPH_\nInvazija Mongolov (1237-40), ki je spremenila potek ruske zgodovine, je najbolj prizadela stare politi\xc4\x8dne, gospodarske in kulturne centre Vladimir, Rostov, Suzdalj. Ti so se obnavljali zelo po\xc4\x8dasi in kmalu so jih prehitela nova sredi\xc5\xa1\xc4\x8da Tver, Rjazan in Moskva. Njihovi knezi so se borili za naslov vladimirsko-suzdaljskega velikega kneza, ki ga je potrjevala mongolska oblast. Kon\xc4\x8dni zmagovalec v tej borbi je bila Moskva, pomemben trgovski center, lociran na se\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8du poti, ki so ga pred napadi mongolske konjenice \xc5\xa1\xc4\x8ditili gozdovi in re\xc4\x8dne struge. Moskovski knez Ivan Kalita (1328-40) si je s spretno politiko pridobil zaupanje Mongolov, ki so ga zadol\xc5\xbeili, da je zanje pobiral davek v vseh ruskih kne\xc5\xbeevinah. To je napredovanje moskovske kne\xc5\xbeevine zelo pospe\xc5\xa1ilo. Ivanov vnuk Dimitrij Donski (1359-89) je zdru\xc5\xbeil ruske kneze v boju proti Mongolom in jih povedel v prvo veliko zmago proti njim na Kulikvem polju (1380), ki je zelo dvignila rusko samozavest. A mongolske prevlade se je dokon\xc4\x8dno otresel \xc5\xa1ele sto let kasneje moskovski knez Ivan III. (1462-1505). Potrojil je povr\xc5\xa1ino svoje kne\xc5\xbeevine in postavil temelje centralizirane ruske dr\xc5\xbeave. Imenovati se je za\xc4\x8del "veliki knez vse Rusije" in se, poro\xc4\x8den z ne\xc4\x8dakinjo zadnjih dveh bizantinskih cesarjev, za\xc4\x8del \xc4\x8dutiti kot voditelj pravoslavja in naslednik bizantinskih cesarjev.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek ruskega carstva\n_START_PARAGRAPH_\nPove\xc4\x8danje ozemlja in mo\xc4\x8di Moskovske velike kne\xc5\xbeevine je vzpodbudilo njenega velikega kneza Ivana IV. (1533-84), da se je leta 1547, takoj ko se je sedemnajstleten otresel regentstva bojarskih rodbin in se proglasil za polnoletnega, okronal za carja. Odtlej govorimo o Ruskem carstvu._NEWLINE_Pri upravljanju dr\xc5\xbeave se je oprl na sposobne sodelavce iz ni\xc5\xbejega plemstva, ki so reorganizirali dr\xc5\xbeavno upravo in pripravili sodni kodeks. Osebno je popeljal prenovljeno vojsko nad Kazanski kanat. V strahu pred carjem je vojska vztrajala v nemogo\xc4\x8dih pogojih in nazadnje Kazan zavzela (1552). Leta 1556 je Rusija zavzela \xc5\xa1e Astrahanski kanat in raz\xc5\xa1irila ozemlje kne\xc5\xbeevine vzdol\xc5\xbe vsega toka Volge do Kaspijskega morja._NEWLINE_Tedaj pa se je Ivan raz\xc5\xa1el s svojimi zvestimi sodelavci in zapovedal prodor proti Balti\xc5\xa1kem morju. Po prvih ruskih uspehih se je v vojno vklju\xc4\x8dila Poljska-Litva in kasneje \xc5\xa1e \xc5\xa0vedska. Livonijska vojna (1558-83) je postala za Rusijo more\xc4\x8de breme in nazadnje je moral Ivan vrniti vsa osvojena ozemlja. Druga\xc4\x8de je bilo na vzhodu, kjer se je s pohodom Jermaka Timofejevi\xc4\x8da (1581) proti Uralu za\xc4\x8delo osvajanje velikega, s tatarsko-mongolskimi narodi slabo naseljenega ozemlja Sibirije (osvajanje Sibirije je bilo zaklju\xc4\x8deno v sredini 17. stoletja)._NEWLINE_Po hudi bolezni in \xc5\xbeenini smrti je Ivan v strahu, da mu stre\xc5\xbeejo po \xc5\xbeivljenju, ostro nastopil proti bojarjem. V obdobju 1565-72 si je na delu ruskih ozemelj, imenovanem opri\xc4\x8dnina, vzel neomejeno oblast; od tam je pregnal stare kne\xc5\xbeje in bojarske rodbine in njihova ozemlja razdelil med svoje prista\xc5\xa1e, ki so postali njegovi osebni vojaki (opri\xc4\x8dniki), ga varovali in zanj izvajali nasilja. Bojarski dumi je ostala samo posvetovalna vloga, car pa se je spremenil v samodr\xc5\xbeca, ki z nikomer ni delil oblasti. Dr\xc5\xbeava je tako hitro propadala._NEWLINE_Sicer pa so slej ko prej plemstvo in cerkev \xc5\xbeiveli od dela tla\xc4\x8danov, ki niso smeli zapustiti svojega gospodarja in so smeli preiti k drugemu samo enkrat letno, \xc4\x8de so imeli poravnane vse obveznosti. Skupaj z me\xc5\xa1\xc4\x8dani in kmeti, podrejenimi neposredno dr\xc5\xbeavi, so nosili tudi vsa bremena dr\xc5\xbeave._NEWLINE_Ivan IV. je v izbruhu besa po nesre\xc4\x8di ubil (1581) sposobnega in ljubljenega prestolonaslednika, carjevi\xc4\x8da Ivana, in je potem moral dr\xc5\xbeavo prepustiti slaboumnemu sinu Fjodoru (1584-98). Pred smrtjo je sestavil direktorij petih bojarjev, ki naj bi vladal namesto Fjodora; vanj je iz ni\xc5\xbejega plemstva vklju\xc4\x8dil edino Borisa Godunova, ki ga je ocenil za sposobnega \xc4\x8dloveka (in z njegovo sestro poro\xc4\x8dil Fjodora)._NEWLINE_Boris se je dejansko pokazal kot vsestransko sposoben. Od \xc5\xa0vedov je pridobil nazaj nekatera ozemlja, ki jih je Ivan IV. izgubil. Doma se je kmalu znebil soregentov in zdru\xc5\xbeil vso oblast v svojih rokah. Po skrivnostni smrti (1591) Fjodorovega devetletnega polbrata Dimitrija se mu je odprla pot do ruskega prestola. Po Fjdorovi smrti so ga bojarji na volitvah res izvolili za carja.\n_START_SECTION_\nKriza po izumrtju dinastije Rurikidov\n_START_PARAGRAPH_\nBojarji Godunova (1598-1605) niso sprejeli, \xc5\xbee zato ne, ker je bil \xc4\x8dlovek iz ni\xc5\xbejega plemstva. \xc5\xa0e manj jim je bil v\xc5\xa1e\xc4\x8d sistem ovaduhov, s katerimi je obvladoval njihove zarotni\xc5\xa1ke poskuse. Godunov je bil nepriljubljen tudi pri ljudstvu, ker je \xc5\xa1e ote\xc5\xbeil polo\xc5\xbeaj tla\xc4\x8danov; ljudstvo mu je pripisovalo tudi krivdo za smrt zakonitega carjevi\xc4\x8da, Dimitrija. Ko so \xc5\xa1e slabe letine 1601-04 in bolezni ote\xc5\xbeile polo\xc5\xbeaj, so se pojavile ugodne razmere za pohod La\xc5\xbenega Dimitrija iz Poljske proti Moskvi. Med njegovim pribli\xc5\xbeevanjem Moskvi je Boris umrl. La\xc5\xbeni Dimitrij je s pomo\xc4\x8djo Poljakov januarja 1605 za deset mesecev zasedel carski prestol. Po njegovem padcu je v Rusiji izbruhnila vsesplo\xc5\xa1na zmeda (smuta). Ve\xc4\x8d tekmecev se je borilo za carski polo\xc5\xbeaj. V letih 1606-07 je zmedo \xc5\xa1e pove\xc4\x8dala kme\xc4\x8dka vojna pod vodstvom Boljotnikova. Bojar Vasilij \xc5\xa0ujski, ki so ga nekateri moskovski bojarji priznavali za carja, je poklical na pomo\xc4\x8d \xc5\xa0vede. \xc5\xa0vedi so zasedli Novgorod, na kar se je vme\xc5\xa1al \xc5\xa1e poljski kralj Sigismund III. Ko je \xc5\xbee kazalo, da bo ruska dr\xc5\xbeava propadla, se je zdramilo ljudstvo. Ugledna \xc4\x8dloveka neplemi\xc5\xa1kega rodu, veljak Minjin in vojak Po\xc5\xbearski, sta organizirala vojsko, ki je na poti proti Moskvi rasla, pregnala iz Kremlja Poljake in osvobodila Moskvo (november 1612). Zemski sobor (predstavniki bojarjev, dvorjanov, cerkve, mest in svobodnih kmetov) je naslednje leto soglasno izvolil za carja Mihaela Fjodorovi\xc4\x8da Romanova.\n_START_SECTION_\nNastop Romanovih\n_START_PARAGRAPH_\nZ Mihaelom Fjodorovi\xc4\x8dem (1613-45) je Rusija spet dobila carja iz stare ruske plemi\xc5\xa1ke rodbine in se umirila. Leta 1617 je v Stolbovi sklenila mir s \xc5\xa0vedi. Poljska je priznala Mihaela za ruskega carja \xc5\xa1ele z mirom v Polanovki (1634), s katerim ji je Rusija prepustila Smolensk in ozemlja zahodno od njega._NEWLINE_V Mihaelovem \xc4\x8dasu so Rusi prevzemali voja\xc5\xa1ka znanja iz severnoevropskih protestantskih de\xc5\xbeel in zgradili re\xc4\x8dno ladjevje, s katerim so pluli do Kaspijskega in \xc4\x8crnega morja. V Sibiriji so prodrli do Tihega oceana. Ruski trgovci so trgovali s Perzijo (svila) in oskrbovali Evropo z velikim koli\xc4\x8dinami krzna iz Sibirije. Razvilo se je gradbeni\xc5\xa1tvo. Moskovski kremelj je za\xc4\x8del dobivati dana\xc5\xa1njo podobo. Mo\xc4\x8dno se je pove\xc4\x8dala birokracija in centralna oblast je preko pokrajinskih guvernerjev dobila nadzor nad vsem, dru\xc5\xbebo, trgovino, obrtno proizvodnjo in celo pravoslavno cerkvijo._NEWLINE_Bojarji so izgubljali politi\xc4\x8dne pozicije, krepilo pa se je novo plemstvo, t. i. dvorjanstvo. Razlike med njimi so se izgubljale. Dr\xc5\xbeava je zahtevala slu\xc5\xbeenje, predvsem voja\xc5\xa1ko, od obojih, v zameno pa jim je podarjala zemljo s tla\xc4\x8dani (pomestie), ki je vse bolj postajala dedna (vot\xc4\x8dina). V bolj\xc5\xa1em polo\xc5\xbeaju kot tla\xc4\x8dani so bili kmetje, ki so \xc5\xbeiveli na dr\xc5\xbeavni zemlji. Lokalne upravne enote so od njih pobirale davke in jim dolo\xc4\x8dale obveznosti. Davke so pla\xc4\x8devali tudi mestni trgovci in obrtniki. Vsi so bili lahko vpoklicani v vojsko._NEWLINE_Leta 1648, v \xc4\x8dasu vladanja Mihaelovega sina Alekseja Mihajlovi\xc4\x8da (1645-76), je zaradi pove\xc4\x8danja davkov pri\xc5\xa1lo v Moskvi in drugih ruskih mestih do velikih uporov. Da bi prepre\xc4\x8dil podobne dogodke, je zemski sobor naslednje leto sprejel zakon (poznan kot  sobornoe ulo\xc5\xbeenie), ki je tla\xc4\x8dane in kmete vezal na zemljo; uzakonil je strogo rusko tla\xc4\x8danstvo, ki postavlja tla\xc4\x8dana v vlogo su\xc5\xbenja, nad katerim je imel gospodar vso oblast, brez kazni ga je lahko celo ubil. Posledi\xc4\x8dno so tla\xc4\x8dani be\xc5\xbeali v kraje, kjer jih carska oblast ni mogla dose\xc4\x8di, najve\xc4\x8d v ravnine ob Donu, in se tam prelevili v kozake.\n_START_SECTION_\nVojna s Poljsko in \xc5\xa0vedsko\n_START_PARAGRAPH_\nV sosednji Ukrajini so \xc5\xbeiveli Zaporo\xc5\xa1ki kozaki, bolj ali manj avtonomno v okviru Poljske-Litve. Po letu 1625 so si jih sku\xc5\xa1ali Poljaki podrediti, kar je vodilo do neprestanih medsebojnih spopadov. Leta 1653 jih je na pro\xc5\xa1njo koza\xc5\xa1kega hetmana Bogdana Hmelnickega v svoje okrilje sprejelo rusko carstvo in jim podelilo avtonomijo._NEWLINE_Z veliko voja\xc5\xa1ko mo\xc4\x8djo Kozakov na svoji strani je Rusija leta 1654 napovedala Poljski-Litvi vojno in v prvih dveh letih zavzela ves njen vzhodni del. A tudi \xc5\xa1vedski kralj Karel X. je \xc5\xbeelel biti udele\xc5\xbeen pri delitvi Poljske in je leta 1655 skoraj brez boja zavzel zahodni del Poljske (druga nordijska vojna, 1655-60). Rusi so se tedaj prestra\xc5\xa1ili \xc5\xa1vedske gro\xc5\xbenje. Prenehali so se boriti proti Poljakom in so svojo vojsko usmerili v sedaj \xc5\xa1vedsko Livonijo. Po prvih uspehih so obti\xc4\x8dali pred Rigo in s \xc5\xa0vedi sklenili premirje._NEWLINE_Domoljubnim mno\xc5\xbeicam na Poljskem se je med tem uspelo organizirati v boju proti \xc5\xa0vedom. Na pomo\xc4\x8d jim je prisko\xc4\x8dil tudi cesar Leopold I., danski kralj pa je napadel ju\xc5\xbena ozemlja \xc5\xa0vedske in prisilil Karla X., da je odhitel domov branit svojo dr\xc5\xbeavo._NEWLINE_Po smrti Bogdana Hmelnickega so Kozaki prestopili na poljsko stran. Vojna med Poljsko-Litvo in Rusijo se je nadaljevala (1659-64), Poljaki so nazaj zavzeli od Rusov okupirana ozemlja in prodrli celo preko Dnjepra na njegov vzhodni breg. Toda zaradi notranjih nesoglasij, ki so v Poljski-Litvi spro\xc5\xbeila dr\xc5\xbeavljansko vojno (1666-67), je bila ta prisiljena z Rusi skleniti trinajstletno premirje v Andrusovem (1667), v katerem so Rusi obdr\xc5\xbeali Smolensk in ozemlja Ukrajine vzhodno od Dnjepra (s prestolnico v Buturinu), na zahodni strani Dnjepra pa Kijev, za\xc4\x8dasno za dve leti (za\xc4\x8dasnost pa je bila odpravljena leta 1686, ko je Jan Sobieski z Rusijo sklenil t. i. "ve\xc4\x8dni mir").\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cas do Petra Velikega\n_START_PARAGRAPH_\nPa tudi Rusija ni bila brez notranjih te\xc5\xbeav. Vojna s Poljsko-Litvo je zamajala njen finan\xc4\x8dni sistem. Pojavljali so se upori. Najhuj\xc5\xa1i je bil upor Donskih kozakov pod vodstvom Stjenke Razina, ki je \xc5\xa1tiri leta (1667-71) buril in vzpodbujal k uporu prebivalstvo ob Volgi od Urala do Perzije._NEWLINE_Leta 1667 je cerkveni zbor v Moskvi odobril cerkveno reformo, ki jo je pripravil patriarh Nikon in ki je poenotila cerkvene tekste, ki so se dotlej po razli\xc4\x8dnih virih zelo razlikovali. Vse, ki so cerkveni reformi nasprotovali, je cerkveni zbor izob\xc4\x8dil, postali so razkolniki._NEWLINE_V \xc4\x8dasu carja Fjodora III. Aleksejevi\xc4\x8da (1676-82) je ponovno izbruhnila vojna v Ukrajini (1676-81), v kateri so poleg Rusov, Kozakov in Poljakov z veliko vojsko sodelovali tudi Turki. Z mirom v Bah\xc4\x8disaraju se je tudi med Tur\xc4\x8dijo in Rusijo ustalila meja na Dnjepru._NEWLINE_Bolehnega Fjodora III., ki je umrl mlad in ni zapustil naslednika, sta nasledila njegov slaboumni \xc5\xa1estnajstletni brat Ivan in desetletni polbrat Peter, ki pa je kazal nadpovpre\xc4\x8dne telesne in umske sposobnosti. Zaradi njune mladoletnosti je prevzela vladanje Ivanova \xc4\x8dastihlepna sestra Sofija, ki Petru ni bila naklonjena. V \xc4\x8dasu njenega regentstva je Rusija neuspe\xc5\xa1no sku\xc5\xa1ala zavzeti Azov (1684), da bi si izborila izhod na \xc4\x8crno morje. Sofija se je leta 1689 sku\xc5\xa1ala s pomo\xc4\x8djo strelcev Petra znebiti, a so ti stopili na Petrovo stran; Peter je Sofijo zaprl v samostan in osebno zavladal.\n_START_SECTION_\nOd carstva k imperiju\n_START_PARAGRAPH_\nPeter Veliki (1682-1721) se je \xc5\xbee v mladosti seznanil z voja\xc5\xa1ko tehnologijo Evrope in spoznal, kako mo\xc4\x8dno Rusija zaostaja v znanju in tehnologiji. Potem ko je v drugem poskusu leta 1696 zavzel \xc4\x8drnomorski Azov, je svojo pozornost namenil Evropi. Z veliko delegacijo je ve\xc4\x8d mesecev potoval po Evropi, se seznanjal z njenimi tehnolo\xc5\xa1kimi in upravnimi dose\xc5\xbeki, navezoval stike in vabil v Rusijo evropske voja\xc5\xa1ke in tehnolo\xc5\xa1ke strokovnjake._NEWLINE_Leta 1700 se je spopadel s \xc5\xa1vedskim kraljem Karlom XII. Po prvem velikem neuspehu je reorganiziral in moderniziral vojsko, jo oboro\xc5\xbeil s topovi in leta 1709 v bitki pri Poltavi odlo\xc4\x8dilno premagal Karla XII. S poltavsko bitko je bilo konec \xc5\xa1vedske voja\xc5\xa1ke sile, rodila pa se je ruska. A velika severna vojna se je nadaljevala, tudi \xc5\xa1e po Karlovi smrti (1718) in se leta 1721 kon\xc4\x8dala z mirom v Nystadtu na Finskem. Rusom je pripadel del Finske z Viborgom, dalje Karelija, Ingrija, Estonija, Livonija z Rigo ter nekaj odli\xc4\x8dnih baltskih pristani\xc5\xa1\xc4\x8d._NEWLINE_Peter je leta 1703 za\xc4\x8del graditi Sankt Peterburg in leta 1712 je tja preselil rusko prestolnico. Izpeljal je vrsto reform, ki so zadevale dru\xc5\xbebo, izobra\xc5\xbeevanje, vojsko, dr\xc5\xbeavno in lokalno upravo, cerkev itn., ter z njimi za\xc4\x8del svojo dr\xc5\xbeavo tehnolo\xc5\xa1ko in upravno pribli\xc5\xbeevati evropskim razmeram._NEWLINE_Ob praznovanju zmage nad \xc5\xa0vedi je ruski upravni senat Petra imenoval za imperatorja Rusije. Odtlej govorimo o Ruskem imperiju.'