b'\n_START_ARTICLE_\nKejkubad I.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nKejkubad je bil drugi sin sultana Kejhusreva I., ki mu je \xc5\xbee v mladosti podelil naslov malik (kralj) in guvernaturo v pomembnen anatolskem mestu Tokat. Po sultanovi smrti v bitki pri Ala\xc5\x9fehiru leta 1211 sta se za njegovo nasledstvo borila Kejkubad in starej\xc5\xa1i brat Kejkavus. Kejkubada sta sprva podprla kralj Kilikijske Armenije Leon I. in neodvisni vladar Erzuruma Tugril\xc5\xa1ah.  Ve\xc4\x8dina emirjev in vplivne zemlji\xc5\xa1ke gospode v sultanatu je podpirala Kejkavusa. Kejkubad je moral pobegniti v trdnjavo v Ankari, kjer je dobil pomo\xc4\x8d turkmenskih plemen iz Kastamonuja.  Brat ga je kmalu zatem aretiral in zaprl v trdnjavo v zahodni Anatoliji. Po Kejkavusovi nenadni smrti leta 1219 ali 1220 je bil  izpu\xc5\xa1\xc4\x8den  iz zapora in je zasedel seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ki prestol._NEWLINE_Armensko kraljestvo v Kilikiji je prisilil v vazalni odnos. Na mejo ob gorovju Taurus je v pokrajino, ki se je kasneje imenovala \xc4\xb0\xc3\xa7el (sedanja Provinca Mersin), je naselil Turkmene, ki so proti koncu 13. stoletja ustanovili svoj Karamanidski emirat. _NEWLINE_Leta 1227/1228 je od\xc5\xa1el na pohod v vzhodno Anatolijo, kamor se je po uni\xc4\x8denju Horezemskega kraljestva po vdoru Mongolov zatekel njegov zadnji vladar  D\xc5\xbealal  ad-Din Mingburnu in destabiliziral politi\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj. Sultan je na pohodu porazil Artukide in Ajubide, k sultanatu priklju\xc4\x8dil Mengd\xc5\xbeu\xc5\xa1ki emirat in zasedel trdnjave H\xc4\xb1sn Mansur (Ad\xc4\xb1yaman), Kahta in \xc3\x87emi\xc5\x9fgezek. Razen tega je zatrl upor Trabzonskega  cesarstva, za kraj\xc5\xa1e obdobje zasedel njegovo prestolnico in prisilil Komnene v vazalni odnos._NEWLINE_Zaradi mongolske gro\xc5\xbenje se je sprva posku\xc5\xa1al povezati z  D\xc5\xbealalom ad-Din Mingburnujem, vendar do tega ni pri\xc5\xa1lo. D\xc5\xbealal ad-Din je zasedel pomembno trdnjavo Ahlat, potem pa ga je Kejkubad v bitki pri Jasi D\xc5\xbeemenu med Sivasom in Erzincanom leta 1230 dokon\xc4\x8dno porazil. Po zmagi je nadaljeval pohod proti vzhodu in zasedel Erzurum, Ahlat in ozemlje okoli jezera Van, ki je pred tam pripadalo Ajubidom. Artukidi iz Diyarbak\xc4\xb1rja in Ajubidi iz Sirije so ga priznali za svojega suverena. Osvojil je tudi nekaj trdnjav v Gruziji. Gruzijska kraljica ga je zaprosila za mir in poro\xc4\x8dila svojo h\xc4\x8derko Tamaro s Kejkubadovim  sinom Kejhusrevom II.. _NEWLINE_Zaradi nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8de prisotnosti in mo\xc4\x8di Mongolov  mejah sultanata je utrdil obrambo in trdnjave v vzhodnih provincah. Umrl je leta 1237 kot zadnji neodvisni sultan Rumskega sultanata.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nKejkubad je imel tri sinove: Iz al-Dina, Rukn al-Dina in Kejhusreva. Za svojega naslednika je izbral Iz al-Dina in od podlo\xc5\xbenikov zahteval, da njemu prise\xc5\xbeejo zvestobo, vendar so bili emirji  na splo\xc5\xa1no bolj naklonjeni mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1emu Kejhusrevu. Po Kejkubadovi smrti so se zaradi nejasnega nasledstva za\xc4\x8deli notranji konflikti.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nKejkubad je sponzoriral ob\xc5\xa1irna gradbena dela po vsej Anatoliji. Razen tega, da je obnavljal mesta in trdnjave, je zgradil veliko mo\xc5\xa1ej, medres, karavanserajev, mostov in bolni\xc5\xa1nic. \xc5\xa0tevilne zgradbe so se  ohranile. Zaklju\xc4\x8dil je gradnjo seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ke pala\xc4\x8de v Konyi, zgradil pala\xc4\x8do in poletno rezidenco Kubadabad ob jezeru Bey\xc5\x9fehir in pala\xc4\x8do Keykubadiye pri Kayseriju.'