b'\n_START_ARTICLE_\nLiharda Kamenska\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nWilhelm Wegener je mnenja, da je bila Liharda Kamenska h\xc4\x8derka Ariba iz Leobna iz bogate bavarske rodbine Aribonov. Natan\xc4\x8dnih sorodni\xc5\xa1kih povezav s sveto Emo Kr\xc5\xa1ko ni ve\xc4\x8d mogo\xc4\x8de dolo\xc4\x8diti. Znano je le, da sta obe \xc5\xbeiveli v pribli\xc5\xbeno isti dobi, vendar je Liharda do\xc5\xbeivela vi\xc5\xa1jo starost. Obe sta bili bogati._NEWLINE_Liharda je bila poro\xc4\x8dena z Albuinom, imenovanem tudi Pavel (vzhodno od  \xc5\xa0karbinje je poznan kot Albuin ali Alboin, zahodno pa kot Pavel); bil je palatinski grof Koro\xc5\xa1ke. \xc5\xbdivela je na Gradu Prosnica na \xc5\xa0karbinji  visoko nad Dravo. Od tega gradu ni ve\xc4\x8d sledu._NEWLINE_Legenda o njenem mu\xc4\x8deni\xc5\xa1tvu se nana\xc5\xa1a na mo\xc5\xbea, ki je bil nanjo ljubosumen in jo je vrgel z grajskega okna. Angel pa jo je re\xc5\xa1il in jo odnesel na njen Grad Kamen v Podjuni (o dojilji ni ve\xc4\x8d sledu). Pri Slom\xc5\xa1ku se legenda bere kot pravi roman._NEWLINE_Po smrti svojega mo\xc5\xbea je podarila sinu Albuinu, kasnej\xc5\xa1emu  briksen\xc5\xa1kemu \xc5\xa1kofu, okoli leta 975 posestvo v Kamnu v Podjuni z ismimi slovanskimi hubami._NEWLINE_Relikvija svete Liharde so deloma v Lihardinem oltarju Cerkvi svetega Lovrenca v Kamnu v Podjuni, deloma v Samostanu klaris Gradec, kamor so jih prinseli v 19. stoletju.\n_START_SECTION_\nInkulturacija in slovenska kulturna zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ce\xc5\xa1\xc4\x8denje svete Liharde Kamenske je po strokovnjaku Bojanu-Ilija Schnablu \xc5\xa1olski primer za \xc5\xa1tevilne postopne procese inkulturacije. V njem najdemo elemente \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denja svetega Agata iz Katanije oziroma Sicilije, ki je zopet prevzela oziroma \xc2\xbbinkulturirala\xc2\xab\xc2\xa0gr\xc5\xa1ko-rimski boginji Ceres in Demeter. Po drugi strani pa se v \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denju svete Liharde tudi najdejo elementi slovanskega poganskega pomladanskega kulta ter kon\xc4\x8dno kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko-katoli\xc5\xa1ke tradicije._NEWLINE_Recepcija je do danes tesno povezana s slovensko kulturno zgodovino, saj je sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini nujno pripadala vloga kulturnega posredovalca, saj je bila jezik doma\xc4\x8dinov oziroma lokalnega avtohtonega prebivalstva Podjune na strnjenem ozemlju (\xc5\xa1ele v desetletjih po drugi svetovni vojni se je znatno spremenila jezikovna slika doma\xc4\x8dinov), \xc4\x8detudi je do danes \xc5\xbeupnija dvojezi\xc4\x8dna. Do danes je ohranjena Lihardina ljudska pesem. Lihardina \xc5\xa1ega oziroma njeni elementi pa imajo ve\xc4\x8d avtohtonih slovenskih imen: Lihardini kr\xc5\xbeeji, Lihardini \xc5\xa1truceji, Agatini kr\xc5\xbeeji. _NEWLINE_Za prena\xc5\xa1anje znanje o Lihardi in njene tradicije na Slovenskem je pomembno delo lavantinskega \xc5\xa1kofa Antona Martina Slom\xc5\xa1ka, ki je zapisal legendo o sveti Lihardi Kamenski v Drobtinicah za novo leto 1855._NEWLINE_Oltar svete Liharde v \xc5\xbeupnijski cerkvi ima slovenski napis v \xc4\x8dast svete Liharde._NEWLINE_Metanje \xc5\xa1trucejev ali kr\xc5\xbeejev je \xc5\xa1ega izpred \xc5\xbeupnijske cerkve vsako leto na prvo nedeljo v februarju.\n_START_SECTION_\nSvetni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nKakor trdi Jo\xc5\xbeko \xc5\xa0avli, je  bila Liharda razgla\xc5\xa1ena za svetnico \xc5\xa1e pred letom 1171, ko si je pape\xc5\xbe pridr\xc5\xbeal pravico razglasitve svetni\xc5\xa1kega kandidata za svetnika. Razglasitev je tako naverjetneje opravil doma\xc4\x8di \xc5\xa1kof, \xc4\x8deprav danes ne obstaja o tem nobena ohranjena listina. Uradno ima Liharda v Rimskokatoli\xc5\xa1ki cerkvi naziv bla\xc5\xbeena.'