b'\n_START_ARTICLE_\nVoja\xc5\xa1ki red\n_START_PARAGRAPH_\nVoja\xc5\xa1ki ali vite\xc5\xa1ki redovi so redovni\xc5\xa1ke skupnosti, ki so nastale v \xc4\x8dasu kri\xc5\xbearskih vojn in so v svojih ustanovah povezovale pravila redovni\xc5\xa1kega \xc5\xbeivljenja in vite\xc5\xa1tva.\n_START_SECTION_\nNastanek voja\xc5\xa1kih redov\n_START_PARAGRAPH_\nPripadniki prvih voja\xc5\xa1kih redov, ki so nastali v Sveti de\xc5\xbeeli, so prvotno negovali bolnike in ranjence in skrbeli za romarje, njihova glavna naloga pa je kmalu postala vojskovanje proti\xc2\xa0\xc2\xbbkrivovercem\xc2\xab: muslimanom (rekonkvista), heretikom (albi\xc5\xbeanom v ju\xc5\xbeni Franciji), poganom (v Prusiji in Litvi) ter obramba Svete de\xc5\xbeele. Pripadniki redov so bili izklju\xc4\x8dno katoli\xc5\xa1ki kristjani, tesno povezani s pape\xc5\xbeem._NEWLINE_O ustanoviteljih voja\xc5\xa1kih redov je malo povsem zanesljivih podatkov. Okoli njih so se kasneje spletle \xc5\xa1tevilne legende, prav gotovo pa niso bili posebno pomembne osebnosti. Prvi bratje iz voja\xc5\xa1kih redov so bili ve\xc4\x8dinoma iz vrst ni\xc5\xbejega plemstva, vitezi in bogati kmetje. Resni\xc4\x8dno bogatih in zelo vplivnih je bilo izredno malo. V voja\xc5\xa1ke redove so sprejemali tudi \xc5\xbeenske, \xc4\x8deprav so redovna pravila to prepovedovala. Bratje so namre\xc4\x8d kmalu ugotovili, da si ne morejo privo\xc5\xa1\xc4\x8diti zavra\xc4\x8danja vplivnih donatoric s tem, da jih ne sprejmejo med svoje \xc4\x8dlanstvo. Kakorkoli \xc5\xbee, \xc5\xa1tevilo \xc5\xbeensk in njihov vpliv na razvoj voja\xc5\xa1kih redov je bil vsekakor majhen.\n_START_SECTION_\nTempljarji\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi voja\xc5\xa1ki red so bili templjarji. Po pri\xc4\x8devanju nad\xc5\xa1kofa Viljema iz Tira je red ustanovil Hugo Paynski oziroma skupina vitezov, ki je pri\xc5\xa1la okrog leta 1119 na romanje v Jeruzalem. Vitezi so se zaobljubili, da bodo \xc5\xbeiveli v rev\xc5\xa1\xc4\x8dini, devi\xc5\xa1tvu in pokor\xc5\xa1\xc4\x8dini. Njihov prvi poveljnik je bil patriarh Warmund Jeruzalemski, njihova prva naloga pa varovanje romarskih poti. Bratje so dobili nekaj zemlje ob Gospodovem templju na Tempeljskem gri\xc4\x8du v Jeruzalemu, tik ob biv\xc5\xa1i mo\xc5\xa1eji mo\xc5\xa1eji Al-Aqsa. Latinski kristjani so bili zmotno prepri\xc4\x8dani, da je mo\xc5\xa1eja Al-Aqsa del Salomonovega templja, zato so kmalu postali znani kot vitezi Salomonovega templja. Nadimek\xc2\xa0\xc2\xbbtempljarji\xc2\xab\xc2\xa0so dobili po letu 1140. Viljem iz Tira pravi, da je imel red devet let po ustanovitvi komaj devet bratov._NEWLINE_Leta 1128 je nekaj bratov od\xc5\xa1lo v Evropo na cerkveni zbor v Troyesu (severovzhodna Francija), da bi pri pape\xc5\xbeu dosegli odobritev njihovega reda. Januarja 1129 so odobritev dosegli in dobili uradni naziv "Red siroma\xc5\xa1nih vitezov Kristusa in Salomonovega templja". Red je kmalu postal zelo priljubljen, zato je kmalu dobil \xc5\xa1tevilne bogate donatorje iz zahodne Evrope in \xc5\xa1tevilne nove \xc4\x8dlane.\n_START_SECTION_\nHospitalci (ivanovci, Malte\xc5\xa1ki vitezi)\n_START_PARAGRAPH_\nBolni\xc5\xa1nica svetega Janeza Jeruzalemskega je bila v Jeruzalemu \xc5\xbee pred prvo kri\xc5\xbearsko vojno in je skrbela za obolele romarje. V 1130. letih je bolni\xc5\xa1nica za\xc4\x8dela najemati vojake, ki so romarje branili pred oboro\xc5\xbeenimi razbojniki, po letu 1136 pa so pred muslimani branili tudi del meje Jeruzalemskega kraljestva. Kdaj in kako so ivanovci postali voja\xc5\xa1ki red, \xc5\xa1e vedno ni popolnoma jasno, to pa se je zgodilo najkasneje v 1160. letih, ker so se takrat \xc5\xbee udele\xc5\xbeili voja\xc5\xa1kega pohoda na Egipt.\n_START_SECTION_\nTevtonci\n_START_PARAGRAPH_\nNem\xc5\xa1ki kri\xc5\xbearji so med tretjo kri\xc5\xbearsko vojno leta 1190 ali 1191 ustanovili svojo bolni\xc5\xa1nico v Akonu. Voja\xc5\xa1ki red tevtonskih vitezov so postali leta 1198. Njihovo polno ime se je glasilo\xc2\xa0\xc2\xbbTevtonski vitezi bolni\xc5\xa1nice svete Marije Jeruzalemske\xc2\xab. Za njihov razvoj so velikodu\xc5\xa1no skrbeli nem\xc5\xa1ki cesarji iz dinastije Staufen, zato niso bili nikoli tako ubogi kot templjarji in hospitalci. Po letu 1230 so bili tevtonci v prvih bojnih vrstah pri kristjanizaciji Prusije in Baltskih dr\xc5\xbeav.\n_START_SECTION_\nDrugi voja\xc5\xa1ki redovi\n_START_PARAGRAPH_\nKasneje so ustanovili \xc5\xa1e ve\xc4\x8d drugih redov, na primer Red svetega Lazarja in angle\xc5\xa1ki Red svetega Toma\xc5\xbea iz Akona, vendar noben red ni dosegel tak\xc5\xa1ne priljubljenosti, bogastva in vpliva, kot so ga imeli templjarji in ivanovci._NEWLINE_Ve\xc4\x8d voja\xc5\xa1kih redov so ustanovili tudi v \xc5\xa0paniji in na Portugalskem: Alc\xc3\xa1ntara (1175), Calatrava (1158) in Red svetega Jakoba z me\xc4\x8dem (1175). Njihova glavna naloga je bila borba proti Saracenom in osvobajanje kristjanov iz mavrskega ujetni\xc5\xa1tva (Mercedarios (1218))._NEWLINE_Nekaj vite\xc5\xa1kih redov so kasneje ustanovili tudi evropski vladarji. Veliki mojster reda je bil obi\xc4\x8dajno kar sam vladar, v red pa je sprejemal predvsem svoje sorodnike in pripadnike visokega plemstva, ki jih je hotel nagraditi za posebne zasluge. Tak\xc5\xa1ni redovi so se v srednjem veku imenovali ordines torquati, ker so njihovi pripadniki insignije svojega reda stalno nosili obe\xc5\xa1ene okoli vratu. Med tak\xc5\xa1ne redove spadata angle\xc5\xa1ki Red hla\xc4\x8dne podveze (Order of the Garter), ki je bil ustanovljen leta 1348 in burgundski Red zlatega runa (Toison d\'or ali Tois\xc3\xb3n de oro), ki je bil ustanovljen leta 1429.\n_START_SECTION_\nZgodovinski pomen voja\xc5\xa1kih redov\n_START_PARAGRAPH_\nVoja\xc5\xa1ki redovi so od leta 1128 do kon\xc4\x8dne izgube Svete de\xc5\xbeele leta 1291 igrali pomembno vlogo v vseh kri\xc5\xbearskih vojnah. Izjema sta bili \xc4\x8detrta kri\xc5\xbearska vojna, v kateri so kri\xc5\xbearji leta 1204 osvojili Bizanc, in kri\xc5\xbearska vojna proti albi\xc5\xbeanom v ju\xc5\xbeni Franciji (1212-1255).'