b'\n_START_ARTICLE_\nValentin Vodnik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v kme\xc4\x8dko-obrtni\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeini kot prvi od desetih otrok joze  vodnik in jere grobnik. Vodnikova doma\xc4\x8dija, kjer je pre\xc5\xbeivljal otro\xc5\xa1ka leta, je danes kulturni in etnolo\xc5\xa1ki spomenik. Na \xc5\xbeeljo star\xc5\xa1ev se je za\xc4\x8del pri devetih letih u\xc4\x8diti branja, pisanja in ra\xc4\x8dunanja. Leta 1768 so ga poslali k stricu Marcelu v novome\xc5\xa1ki fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanski samostan, kjer ga je pripravljal za vstop v ljubljansko gimnazijo (1769\xe2\x80\x931775). V teh letih se je seznanil z Markom Pohlinom._NEWLINE_Po gimnaziji je vstopil v fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanski red. Noviciat (\xc4\x8das preizku\xc5\xa1nje) je opravljal v Nazarjah, kjer je tudi prejel redovni\xc5\xa1ko obleko in ime Marcelijan. V letih 1776 do 1778 je v novome\xc5\xa1ki fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanski \xc5\xa1oli \xc5\xa1tudiral filozofijo, od leta 1778 pa je bival v ljubljanskem fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskem samostanu, kjer je obiskoval \xc5\xa1tudij teologije. Leta 1780 je od\xc5\xa1el iz Ljubljane. Kje je bival naslednji dve leti, ni jasno. Zagotovo pa je leta 1782 \xc5\xbeivel v fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskem samostanu na Trsatu nad Reko. Posve\xc4\x8den je bil leta 1782 na otoku Krku. Istega leta je postal tudi pridigar. Za leto 1783 ni podatkov, domnevajo, da je bil pridigar v Ljubljani. Zapisi v samostanih govorijo o tem, da je \xc4\x8das namenjal dopolnjevanju izobrazbe. U\xc4\x8dil se je italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine in franco\xc5\xa1\xc4\x8dine. Leta 1784 je zapustil meni\xc5\xa1ki stan in opravljal duhovni\xc5\xa1ki poklic. Slu\xc5\xbeboval je v Sori pri Medvodah, na Bledu, v Ribnici in od leta 1792 na Koprivniku nad Bohinjem. Na Koprivniku je pri\xc5\xa1el v stik z \xc5\xbdigo Zoisom, ki ga je povabil v svoj razsvetljenski kro\xc5\xbeek. Pozneje mu je Zois pomagal do premestitve k \xc5\xa0entjakobu v Ljubljani. Leta 1798 je postal u\xc4\x8ditelj na ljubljanski gimnaziji. Duhovni\xc5\xa1kemu poklicu se ni popolnoma odpovedal, saj je \xc5\xa1e vedno ma\xc5\xa1eval in kr\xc5\xa1\xc4\x8deval. Vodnikovo \xc5\xbeivljenje se je spremenilo z ustanovitvijo Ilirskih provinc. Nova francoska oblast je prinesla \xc5\xa1olsko reformo, ki je dovoljevala pouk v jeziku de\xc5\xbeele. Postal je gimnazijski ravnatelj in nadzornik osnovnih ter obrtnih \xc5\xa1ol._NEWLINE_Po vrnitvi slovenskega ozemlja Avstriji se je zaradi podpore francoski oblasti njegov polo\xc5\xbeaj poslab\xc5\xa1al. Leta 1815 so mu bile prepovedane vse \xc5\xa1olske slu\xc5\xbebe. Bil je pred\xc4\x8dasno upokojen. Umrl je leta 1819 v Ljubljani zaradi mo\xc5\xbeganske kapi. Pokopali so ga na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du sv. Kri\xc5\xa1tofa.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nPesniti je za\xc4\x8del v gimnaziji pod vplivom Marka Pohlina. Svojemu u\xc4\x8ditelju \xc2\xbbkranjskega pisanja\xc2\xab, kot je zapisal v avtobiografiji, je Vodnik napisal elegijo Mila pesm, ko je ta leta 1775 od\xc5\xa1el na Dunaj. Prve pesmi je objavil v Pisanicah. Dve sta izstopali \xe2\x80\x94 Zadovolni Krajnc in Klek. Po Pohlinovem odhodu je Vodnik za petnajst let umolknil. K pisanju ga je spet pritegnil \xc5\xbdiga Zois, ki ga je odmaknil od Pohlinove \xc5\xa1ole in ga usmeril v razsvetljenstvo. Pritegnil ga je k pisanju literarnih, poljudnoznanstvenih, jezikoslovnih in publicisti\xc4\x8dnih del, s podro\xc4\x8dij zemljepisa, gospodarstva, geologije, leposlovja: epigrame (napisi za mesece), uganke ... Vse to je izdal v koledarjih Velika pratika (1795\xe2\x80\x941797)  in Mala pratika (1798\xe2\x80\x941806), ki jima je bil edini sodelavec in urednik. Veliko \xc4\x8dasa je Vodnik posve\xc4\x8dal prvemu slovenskemu \xc4\x8dasopisu Lublanske novice (1797\xe2\x80\x941800). \xc4\x8casopis je urejal in pisal do leta 1799. Novice je povzemal in prevajal iz nem\xc5\xa1\xc4\x8dine, dodajal pa je tudi doma\xc4\x8da obvestila, ve\xc4\x8dinoma iz Ljubljane in Kranjske. Nato se je posvetil \xc5\xa1olskemu delu._NEWLINE_Od ostarelega Bla\xc5\xbea Kumerdeja je leta 1796 prevzel slovar. Pri slovarju je za\xc4\x8del sodelovati leta 1794 z zbiranjem rudarskega besedi\xc5\xa1\xc4\x8da. V nasprotju s Kumerdejem se je odlo\xc4\x8dil za nem\xc5\xa1ko-slovenski slovar. Napredoval je zelo po\xc4\x8dasi. Slovar ni nikoli iz\xc5\xa1el, ohranjen pa je v rokopisu. _NEWLINE_Leta 1806 je izdal prvo pesni\xc5\xa1ko zbirko Pesme za poku\xc5\xa1ino, ki velja za prvo slovensko pesni\xc5\xa1ko zbirko. Vsebuje 17 pesmi. Tudi v zreli dobi je bilo njegovo pesnjenje po koli\xc4\x8dini skromno in po vsebini preprosto. Ob izvirnem pesnjenju je zbiral ljudske pesmi in prevajal. Leta 1809 je izdal zbirko Pesmi za brambovce. Zbirka je prevod avstrijske brambovske poezije. _NEWLINE_Njegovo najpomembnej\xc5\xa1e jezikoslovno delo je slovnica Pismenost ali Gramatika za perve \xc5\xa1ole (1811). Za predgovorom je bila natisnjena pesem Iliria o\xc5\xbeivlena, ki je bila glavni vzrok za Vodnikovo odstranitev iz \xc5\xa1olstva, ker v njej slavi Napoleona. Slovnici, ki jo je 23. julija 1811 izro\xc4\x8dil francoski vladi, je prilo\xc5\xbeil posebno nem\xc5\xa1ko pisano spomenico, s katero je dosegel, da so v \xc5\xa1ole vpeljali sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino namesto dalmatinske hrva\xc5\xa1\xc4\x8dine. V \xc4\x8dasu Ilirskih provinc je za\xc4\x8del pisati prve slovenske u\xc4\x8dbenike za gimnazije in spodbujal rabo slovenskega jezika v \xc5\xa1olstvu._NEWLINE_Leta 1817 je napisal pesem Ilirija zveli\xc4\x8dana, s katero se je \xc5\xbeelel pobotati z avstrijsko oblastjo, ki ga je pred\xc4\x8dasno upokojila. Ob Zadovolnem Krajncu in Dramilu je ena najpomembnej\xc5\xa1ih tudi pesem Moj spomenik.  _NEWLINE_Vodnik je bil prvi pravi posvetni slovenski pesnik, vendar pesni\xc5\xa1tvo zavzema zelo majhen dele\xc5\xbe njegovega ustvarjanja. Prepoznaven je po alpski posko\xc4\x8dnici. Pomemben je tudi za razvoj slovenske proze. Prevajal in pisal je \xc5\xa1aljive anekdote. Velik pomen ima v razvijanju publicisti\xc4\x8dnih, poljudnoznanstvenih in u\xc4\x8dbeni\xc5\xa1kih oblik. Velja za prvega slovenskega novinarja, urednika in pisca \xc5\xa1olskih u\xc4\x8dbenikov. Zanimal se je za arheologijo, numizmatiko, rudarstvo, \xc5\xbeelezarstvo, botaniko in ornitologijo.\n_START_SECTION_\nPlaninska poezija\n_START_PARAGRAPH_\nValentin Vodnik velja za za\xc4\x8detnika planinske poezije na Slovenskem; navdih je na\xc5\xa1el predvsem v obiskovanju gorskega sveta. Tako je leta 1794, v \xc4\x8dasu kaplanovanja na Koprivniku, potoval na Kredarico. Za pot med Koprivnikom in Velim poljem je potreboval devet ur. \xc4\x8cez Steri\xc5\xa1\xc4\x8dico med Krmo in Triglavom pa se je povzel na Kredarico.  Leto kasneje se je v alpskem svetu zna\xc5\xa1el dvakrat, vodil je namre\xc4\x8d Zoisovo odpravo na Triglav. Z grofom Francem Hohenwartom in duhovnikom Jo\xc5\xbeefom Pinhakom, ki ju je pri\xc4\x8dakal na Javorniku, se je vzpel na Bel\xc5\xa1\xc4\x8dico, Veliki in Mali Stol; preko Bohinjske Bistrice pa so se odpravili do izvira Bistrice. Zaradi obveznosti v fari, se je Vodnik vrnil na Koprivnik za dva dni, 17. 8. 1795 pa so se odpravili k slapu Savica, na planini Dedno polje ter Ov\xc4\x8darijo. Po obisku pri Karlu Zoisu pa sta se Pinhak in Vodnik 20. avgusta povzpela proti Triglavu. V spomin na odpravo je nastala oda Vr\xc5\xa1ac, ki velja za odo slovenskemu gorskemu svetu. V njej je najverjetneje opeval 2194 metrov visok Vr\xc5\xa1ac pri Kanjavcu, ki se posledi\xc4\x8dno imenuje Vodnikov Vr\xc5\xa1ac. Po zaslugi Zoisa in Vodnika se je Triglav pri\xc4\x8del dojemati kot simbol slovenstva. Iz njunega dopisovanja pa je vidno, da je Valentin Vodnik pripomogel k nastanku Zoisovega popisa vseh pristopov in smeri na Triglav od leta 1775 do leta 1795. Zois je namre\xc4\x8d imel natan\xc4\x8dne skice Triglava in je na njih lahko ozna\xc4\x8deval, kateri vzponi so bili \xc5\xbee opravljeni.'