b'\n_START_ARTICLE_\nZamenjani pomen\n_START_PARAGRAPH_\nV pesni\xc5\xa1kem jeziku je raba besed v zamenjanem pomenu zelo pogostna in se navadno uporablja kot pripomo\xc4\x8dek pri poudarku dolo\xc4\x8denih lastnosti. Te besedne kombinacije spadajo med trope, ki zavzemajo tudi rabo besed v prenesenem pomenu. Pri zamenjavi pomena so najbolj v rabi preimenovanje (metonimija), sovzprejetje (sinekdoha), zamenjava imena (antonomazija) in simbol (znamenje).\n_START_SECTION_\nSovzprejetje\n_START_PARAGRAPH_\nSinekdoha (gr. synekdokh\xc3\xa9,\xc2\xa0\xc2\xbbsovzprejetje\xc2\xab) je mo\xc4\x8dno podobna metonimiji in prav tako spada v metaforiko v \xc5\xa1ir\xc5\xa1em pomenu besede. Gre za prenos pomena z ene besede na drugo in zamenjavo enega pojma z drugim. To se pri sinekdohi dogaja tako, da morata biti oba pojava med sabo v \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnem in kolikostnem razmerju. V tem primeru lahko pojem nadomesti drugega. Tako lahko zamenjamo mno\xc5\xbeinsko obliko besede z njeno ednino - na primer v sinekdohi "Slovenec \xc5\xbee mori Slovenca brata", kjer je bralcu o\xc4\x8ditno, da gre za Slovence nasploh, ne le za enega Slovenca. Zamenjamo lahko tudi del s celoto: "Ni imela ve\xc4\x8d strehe nad glavo" \xe2\x80\x93 svoje hi\xc5\xa1e; ali pa dolo\xc4\x8deno \xc5\xa1tevilo z nedolo\xc4\x8denim: "Stokrat sem mu to ponovil" \xe2\x80\x93 velikokrat. Podobno kot metonimija je tudi sinekdoha mo\xc4\x8dno racionalno stilno sredstvo.\n_START_SECTION_\nSimbol\n_START_PARAGRAPH_\nDanes govorimo predvsem o verskih, dr\xc5\xbeavnih in drugih simbolih, pri \xc4\x8demer mislimo na otipljive predmete ali likovna znamenja (kri\xc5\xbe, polmesec, srp in kladivo, zastava \xe2\x80\xa6), ki ozna\xc4\x8dujejo vrsto vere, dr\xc5\xbeavo, nazorsko in politi\xc4\x8dno pripadnost ipd. Skratka mnogo bolj abstraktne, manj otipljive re\xc4\x8di od simbolov samih. Vsaka beseda je \xc5\xbee sama po sebi simbol \xe2\x80\x93 znak za to ali ono stvar._NEWLINE_Pomeni, ki jih ima simbol v sodobnih umetnostnih vedah, so zelo razli\xc4\x8dni. Tako pomeni v umetnostni vedi nekaj drugega kot v literarni, pa tudi tu razumejo razli\xc4\x8dni teoretiki pod simbolom pogosto vsak kaj drugega. K temu je treba dodati \xc5\xa1e dejstvo, da ima beseda simbol tudi v jezikoslovju in semiotiki, kjer se prav tako pogosto uporablja, lahko najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1e pomene. V semiotiki simbol predstavlja tip znaka, ki je z referentom (predstavljenim predmetom) povezan le dogovorno, arbitrarno. Tak je npr. jezikovni znak._NEWLINE_V literarni vedi je simbol znamenje, smiselna podoba, pomembno sredstvo pesni\xc5\xa1kega ustvarjanja; stvar, ki ka\xc5\xbee na vi\xc5\xa1ji smisel, brez da bi s tem izgubila stvarno funkcijo in pomen. Simbol torej pripada dvema ravnema: v nasprotju z metaforo (kjer je razmerje med podobo in pomenom samo za\xc4\x8dasno) ohranja to razmerje kot stalno, v nasprotju z alegorijo ne konstruira podobe zaradi pomena, oboje je v ravnote\xc5\xbeju. Primer simboli\xc4\x8dnega oblikovanja je lik lepe Vide v Cankarjevi drami, ki ohranja svojo vlogo v realnem (zunanjem) dogajanju, hkrati pa osmi\xc5\xa1lja idejo hrepenenja._NEWLINE_Janko Kos je v delu Literarna teorija simbol (gr. "symbolon", kar je prvotno pomenilo razpoznavni znak ali predmet) opredelil kot literarnomorfolo\xc5\xa1ki pojem, ki je v najtesnej\xc5\xa1i zvezi z motivi in temami v literarnem delu. Je sestavni del vsebine, ne pa morda zunanje forme in v tej zunanjega stila, kot se d\xc3\xa1 trditi za metaforo. Simbol ali znamenje je torej oznaka za posebno tvorbo ali razmerje, ki se pojavlja znotraj vsebine, to pa v tesni zvezi z motivom in temo. Najprej je motiv, tj. predmet, konkreten pojav ali celo dogodek; s tem se simboli postavljajo v isto vrsto z drugimi motivi. Njihova posebnost je ta, da niso samo to, za kar se ka\xc5\xbeejo, da niso navadni motivi, ampak imajo globlji "pomen" ali "smisel". V literarnem delu prihaja motivu "smisel" praviloma iz teme, to pomeni, da \xc5\xa1ele tema iz motiva ustvari simbol. Tako je simbol tisti motiv, ki je s temo povezan na posebno nujen na\xc4\x8din, ne samo naklju\xc4\x8dno ali poljubno, obenem pa tako, da tema, ki se skriva za tak\xc5\xa1nim motivom, ni \xc4\x8disto idejno-racionalna, temve\xc4\x8d prete\xc5\xbeno efektivno-emocionalna. Vsi simboli niso enaki, eni so bolj racionalni, drugi manj, a za simbol je nujno, da zveza motiva in teme ni popolnoma jasna, zato je samo napol razlo\xc5\xbeljiva.'