b'\n_START_ARTICLE_\nPaul Ric\xc5\x93ur\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRicoeur je bil rojen leta 1913 v Valenci, v Franciji, predani protestantski dru\xc5\xbeini, zaradi \xc4\x8desar je spadal med \xc4\x8dlane verske manj\xc5\xa1ine v katoli\xc5\xa1ki Franciji. Njegov o\xc4\x8de je umrl v eni izmed bitk prve svetovne vojne, ko je bil Paul star dve leti. Vzgajali so ga stari star\xc5\xa1i in teta v Rennesu, z majhno pre\xc5\xbeivnino, ki jo je dobival kot vojna sirota. Bil je zelo razgledan in zrel za svoja leta. Diplomiral je \xc5\xbee leta 1933 na Univerzi v Rennesu, nato pa je \xc5\xa1tudij nadaljeval na Sorboni leta 1934. Tu je nanj vplival Gabriel Marcel. Leta 1935 je dobil drugo najvi\xc5\xa1ji "agr\xc3\xa9gation" naziv za filozofijo v dr\xc5\xbeavi, kar mu je napovedalo svetlo prihodnost._NEWLINE_V drugi svetovni vojni je med letoma 1939 in 1940 slu\xc5\xbeil francoski vojski, dokler niso njegove enote ujeli med nem\xc5\xa1ko invazijo Francije. Naslednjih pet let je pre\xc5\xbeivljal kot vojni ujetnik. Vojno tavori\xc5\xa1\xc4\x8de si je delil z mnogimi drugimi intelektualci, kot je Mikel Dufrenne, ki je organiziral skupinska branja in tako stroge u\xc4\x8dne ure, da je kamp po Vichyjevih zakonih lahko dodeljeval diplome. V tem \xc4\x8dasu je bral dela Karla Jaspersa, ki je imel nanj velik vpliv. Za\xc4\x8del je tudi prevajati Husserlevo delo Ideje I._NEWLINE_Med letoma 1948 in 1956 je pou\xc4\x8deval na Univerzi v Strasbourgu, ki je bila edina s katedro za protestantsko teologijo. Leta 1950 je dobil doktorat z oddajo, kot je v Franciji zna\xc4\x8dilno, dveh tez: stransko tezo prvi\xc4\x8d v franco\xc5\xa1\xc4\x8dino prevedenih Husserlevih Idej I s komentarjem in glavno tezo, ki jo je kasneje objavil kot Le Volontaire et l\'Involontaire (Filozofija volje). Kmalu je dobil ugled strokovnjaka fenomenologije._NEWLINE_Leta 1956 je za\xc4\x8del pou\xc4\x8devati filozofijo na Sorboni. To je nakazovalo na Ricoeurjev vzpon med najuglednej\xc5\xa1e francoske filozofe. V tem \xc4\x8dasu je bil Ricoeurjev asistent Jacques Derrida._NEWLINE_Od leta 1965 do 1970 je bil Ricoeur administrator na novo ustanovljeni Univerzi Nanterre v predmestju Pariza. Nannterre naj bi bil eksperiment progresivnega \xc5\xa1olanja in Ricoeur je upal, da bo lahko ustvaril univerzo v skladu s svojo vizijo, brez zadu\xc5\xa1ljive tradicije Sorbone. Kljub temu je Nannterre postal leglo \xc5\xa1tudentskih protestov maja 1968. Ricoeurja niso ve\xc4\x8d jemali resno._NEWLINE_Naveli\xc4\x8dan francoskega akademskega \xc5\xbeivljenja, je nekaj \xc4\x8dasa predaval na Katoli\xc5\xa1ki Univerzi Louvain v Belgiji, preden je sprejel mesto na Divinity School Univerze v Chichagu. Tam je delal od leta 1970 do 1985. Leta 1971 je bil izvoljen za zunanjega \xc4\x8dastnega \xc4\x8dlana ameri\xc5\xa1ke Akademije znanosti in umetnosti. Njegove \xc5\xa1tudije so dosegle vrhunec z delom \xc5\xbdiva metafora (La m\xc3\xa9taphore vive) leta 1975 in tro-delnim Pripovedovani \xc4\x8das (Temps et r\xc3\xa9cit), objavljenim v letih 1983, 1984 in 1985. Na \xc5\xa1kotski Univerzi v Edinburghu se je v \xc5\xa1olskem letu 1985-86 udele\xc5\xbeil Giffordovih predavanj (Gifford Lectures). Predaval je na temo Sebe kot drugi (Soi-m\xc3\xaame comme un autre) leta 1990. Ta so temeljila na razlaganju pripovedne identitete in na njegovem ve\xc4\x8dnem interesu o "jaz-u"._NEWLINE_Dela Pripovedovani \xc4\x8das so Ricoeurju zagotovila, da se je 1985 vrnil v Francijo kot ugleden intelektualec. Njegova poznej\xc5\xa1a dela so prepoznavna po nenehnem prekinjanju nacionalnih intelektualnih tradicij. Njegova zadnja dela celo vsebujejo misli ameri\xc5\xa1kega politi\xc4\x8dnega filozofa Johna Rawlsa._NEWLINE_Leta 1995 je prejel \xc4\x8dastni doktorat ukrajninske Narodne Univerze Kyiv-Mohyla Akademije, ki spada med manj\xc5\xa1e ukrajinske univerze, a je usmerjena prozahodno._NEWLINE_Leta 1999 je prejel Balzan nagrado za zdru\xc5\xbeitev glavnih tem filozofije 20. stoletja (fenomenologije in hermenevtike) in priredbo le-teh._NEWLINE_24. novembra 2004 je prejel drugo John W. Kluge nagrado za \xc5\xbeivljenjsko delo v humanisti\xc4\x8dnih vedah (delil si jo je z ameri\xc5\xa1kim zgodovinarjem kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva Jaroslavom Pelikanom)._NEWLINE_Ricoeur je umrl 20. maja 2005 doma, v Franciji, zaradi naravnih vzrokov.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdiva metafora\n_START_PARAGRAPH_\nV svojem najbolj poznanem delu Ricoeur poka\xc5\xbee, kako lahko jezik prekora\xc4\x8di svoje meje in si i\xc5\xa1\xc4\x8de nove pomene. Ricoeur spozna mo\xc4\x8d in pomen jezika pri konstruiranju sveta kot ga poznamo in kako jezik vpliva na na\xc5\xa1e razumevanje sveta. Knjiga se deli na osem \xc5\xa1tudij. Vsaka razvije svojo razlago in dolo\xc4\x8di del skupnega mi\xc5\xa1ljenja, ki se za\xc4\x8dne s klasi\xc4\x8dno retoriko, nadaljuje s semiotiko in semantiko, kon\xc4\x8da pa se s hermenevtiko. Te spremembe korespondirajo s tremi jezikovnimi subjekti, ki jih v knjigi Ricoeur uporablja kot primere: beseda, stavek in diskurz.'