b'\n_START_ARTICLE_\nDoloroza Franko\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nDoloroza Franko, pri krstu Vida Valentina Marija Franko, se je rodila v dru\xc5\xbeini pravnika in politika Alojzija Franka. Ljudsko \xc5\xa1olo je obiskovala v rojstnem kraju, potem je bila gojenka pri gori\xc5\xa1kih notrdamskih sestrah, \xc5\xa1olanje pa nadaljeval na liceju v Ljubljani, kamor se je dru\xc5\xbeina leta 1915 preselila po vstopu Kraljevine Italije v prvo svetovno vojno. Po kon\xc4\x8danem liceju je pou\xc4\x8devala v samostanski \xc5\xa1oli v Trnovem (sedaj Ilirska Bistrica). V karmeli\xc4\x8danski red je vstopila leta 1921 na Selu (sedaj Ljubljana-Polje) in opravila 1923 zaobljube. Od leta 1927 do 1941 je bila subopatina, od 1944 do 1948, ko je bil samostan razpu\xc5\xa1\xc4\x8den, oziroma od 1969, ko je ponovno za\xc4\x8del delovati novi Karmel v Meng\xc5\xa1u pa opatinja. Frankova je bila v obdobju 1948 do 1969 izven redovne skupnosti. V Meng\xc5\xa1u je v tem obdobju z dovoljenjem redovnih in cerkvenih oblasti stregla bolnim sestram in skrbela za samostansko hi\xc5\xa1o (nekdanje spiritualno domovanje ob samostanu, ki je bil poru\xc5\xa1en)._NEWLINE_Frankova je bila v za\xc4\x8detku v redovni skupnosti zakristanka (zakristan je tisti, ki skrbi za obla\xc4\x8dila, predmete in red v zakristiji), potem pa se je popolnoma posvetila knji\xc5\xbeevnemu delu, vodstvu Karmela ter zaupanih ji sester. Posebnega pomena je bilo njeno delovanje, ker jr bil Karmel v \xc4\x8dasu, ko je postala subopatinja, tako reko\xc4\x8d nem\xc5\xa1ki. Frankova je bila tista, ki je v redovni skupnosti za\xc4\x8dela prevajati redovne predpise in molitve v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino. Z veliko vnemo se je lotila tudi seznanjanja javnosti z zgodovino slovenskih karmeli\xc4\x8dank, svetnikov karmelskega reda in pripravila za notranje potrebe samostana vrsto razmi\xc5\xa1ljanj, nagovorov itd. za razli\xc4\x8dne prilike. Med njenimi izvirnimi deli so med drugim: Karmelski spomini, Duhovne vaje v pripravi na sv. obljube, Ro\xc5\xbee sv. Male Terezije, Z Jezusom na Oljski gori. Ve\xc4\x8dja dela pa so njeni prevodi: Sv. Terezija Deteta Jezusa, Povest du\xc5\xa1e, Duhovna lepota in bogastvo sv. Trojice in drugi. Frankova, ki je bila po materi v sorodstvu s pesnico Pavlino Pajkovo je tudi sama pisala pesmi. Kot pesnica je pisala prete\xc5\xbeno prilo\xc5\xbenostno liriko. Tematsko se je gibala med nabo\xc5\xbenimi motivi, ki jih je nudil njen duhovni svet karmeli\xc4\x8danke. Nekatere njene pesmi je uglasbil Vinko Vodopivec, npr.: Sv. Mati Terezija (1933), Sv. Jo\xc5\xbeef (1934), Sv. Tereziji Veliki (1935), Sv. Janez od Kri\xc5\xbea (1935) in druge. Ve\xc4\x8dina njenih pesmi je ostala v rokopisu.'