b"\n_START_ARTICLE_\nEocen\n_START_SECTION_\nEocenska klima\n_START_PARAGRAPH_\nNa za\xc4\x8detku eocena se je planet segrel v \xc4\x8dasu ene najhitrej\xc5\xa1ih (v geolo\xc5\xa1kem smislu) in najesktremnej\xc5\xa1e globalne otoplitve v geolo\xc5\xa1ki zgodovini, imenovane ''Paleocensko-eocenski termanlni maksimum'' ali Inicijalni eocenski termalni maksimum (PETM ali IETM). To je bila epizoda hitrega in intenzivnega gretja (do 7\xc2\xa0\xc2\xb0C na ve\xc4\x8djih geografskih \xc5\xa1irinah) in je trajala manj od 100.000 let. Termalni maksimum je povzro\xc4\x8dil vidno masovno izumiranje ki deli eocensko fauno od paleocenskih ekosistemov. Velika otoplitev v eocenu daje uvid v globalno otoplitev._NEWLINE_Eocenska globalna klima je bila verjetno najhomogenej\xc5\xa1a v kenozoiku; temperaturni gradijent od ekvatorja do polov je zna\xc5\xa1al samo pol dana\xc5\xa1njega, globoki oceanski tokovi pa so bili neobi\xc4\x8dajno topli. Polarna obmo\xc4\x8dja so bila bistveno toplej\xc5\xa1a kot so danes, tako da so se gozdovi, sicer vezani na zmerne in tople kraje, \xc5\xa1irili do polov. Klima je bila tudi precej bolj vla\xc5\xbena kot je danes. Polarna obmo\xc4\x8dja so imela verjetno podobno klimo kot pacifi\xc5\xa1ki severozahod dana\xc5\xa1njih ZDA. Tropska klima se je na severu razprostirala vse do 45 stopinj geografske \xc5\xa1irine._NEWLINE_Klima je ostala topla skozi preostanek eocena, \xc4\x8deprav se je po\xc4\x8dasna globalna ohladitev, ki je privedla do pleistocenske poledenitve, za\xc4\x8dela pred koncem dobe, ko so se oceanski tokovi okoli Antarktike za\xc4\x8deli hladiti.\n_START_SECTION_\nRazvoj atmosferskih toplogrednih plinov\n_START_PARAGRAPH_\nToplogredni plini, zlasti ogljikov dioksid in metan, so v eocenu igrali pomembno vlogo pri nadzoru temperature ozra\xc4\x8dja. Konec PETM je bil izpolnjen z zelo veliko vezavo ogljikovega dioksida v obliki klatrata metana, premoga in surove nafte na dnu Severnega ledenega morja, kar je zmanj\xc5\xa1alo ogljikov dioksid v ozra\xc4\x8dju. Ta dogodek je bil podobnega obsega kot obse\xc5\xbeno spro\xc5\xa1\xc4\x8danje toplogrednih plinov v za\xc4\x8detku PETM, kot posledica skladi\xc5\xa1\xc4\x8denja predvsem zasutega organskega ogljika in silikatov. Za zgodnji eocen naj bi bilo zna\xc4\x8dilno ugibanje, koliko ogljikovega dioksida je bilo v atmosferi. Razli\xc4\x8dni geokemi\xc4\x8dni in paleontolo\xc5\xa1ki pribli\xc5\xbeki ka\xc5\xbeejo, da so vrednosti ogljikovega dioksida v ozra\xc4\x8dju v \xc4\x8dasu najve\xc4\x8dje svetovne otoplitve zna\xc5\xa1ali 700-900 ppm, medtem ko drugi trdijo da pedogeni karbonati in morski borovi izotopi ka\xc5\xbeejo velike spremembe ogljikovega dioksida za ve\xc4\x8d kot 2000 ppm v obdobjih manj kot 1 milijon let. Razli\xc4\x8dni viri navajajo, da je za ta velik pritok ogljikovega dioksida kriv vulkanski izbruh - odplinjevanje v Severnoatlantskem grebenu ali oksidacija metana, shranjenega v velikih rezervoarjih odlo\xc5\xbeenih zaradi PETM dogodkov na morskem dnu ali v mo\xc4\x8dvirskih okoljih. Za primerjavo: danes je raven ogljikovega dioksida pri 400 ppm, oziroma 0,04\xc2\xa0%._NEWLINE_V za\xc4\x8detku eocena je bil metan \xc5\xa1e en toplogredni plin, ki je drasti\xc4\x8dno vplival na podnebje. V primerjavi z ogljikovima dioksidom, ima metan precej ve\xc4\x8dje posledice na temperaturo. Metan ima pribli\xc5\xbeno 23-krat ve\xc4\x8dji u\xc4\x8dinek na molekulo kot ogljikov dioksid na 100-letni lestvici (ima vi\xc5\xa1ji potencial globalnega segrevanja). Ve\xc4\x8dina metana se je sprostila v ozra\xc4\x8dje v eocenu iz mokri\xc5\xa1\xc4\x8d, mo\xc4\x8dvirij in gozdov. Koncentracije atmosferskega metana danes so 0,000179\xc2\xa0% ali 1,79 ppmv._NEWLINE_V srednjem do poznem eocenu se je ozra\xc4\x8dje za\xc4\x8delo hladiti in ogljikov dioksid je upadel. Na koncu Eocenskega optimuma se je ogljikov dioksid za\xc4\x8del zmanj\xc5\xa1evati zaradi pove\xc4\x8dane silikatne planktonske produktivnosti in vsrkavanja ogljika v morja. V za\xc4\x8detku srednjega eocena, pred pribli\xc5\xbeno 49 milijoni let, se je zgodila Azolla. Enakomerna klima v zgodnjem eocenu in topla temperatura na Arktiki je bila idealna za rast Azolla plavajo\xc4\x8de vodne praproti v Arkti\xc4\x8dnem oceanu. Ko je Azolla potonila v Arkti\xc4\x8dnem oceanu, je ostal ogljik pokopan na morsko dno. \xc5\xa0e en dogodek v srednjem eocenu je bila nenadna in za\xc4\x8dasna ohladitev. Iz izvrtanih vzorcev izpred 41,5 milijonov let v ju\xc5\xbenem oceanu in izotopsko analizo je razvidno, da so se dogodki segrevanja dogajali na 600 tiso\xc4\x8d let. Mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8danje atmosferskega ogljikovega dioksida so opazili pri najve\xc4\x8d 4.000 ppm, kar je najvi\xc5\xa1ja koli\xc4\x8dina atmosferskega ogljikovega dioksida odkrita v eocenu. Glavna hipoteza za tako radikalen prehod je bil nastanek epikontinentalnega grebena in tr\xc4\x8denje indijske celine z azijsko in posledi\xc4\x8dno nastanek Himalaje. Druga hipoteza zagovarja nastajanje grebena na morskem dnu in metamorfno-karbonatne reakcije, ki spro\xc5\xa1\xc4\x8dajo velike koli\xc4\x8dine ogljikovega dioksida v ozra\xc4\x8dje._NEWLINE_Na koncu klimatskega Optimuma se je hlajenje in \xc4\x8drpanje ogljikovega dioksida nadaljevalo skozi pozni eocen in v eocensko - oligocenskem prehodu pred okoli 34 milijoni let.\n_START_SECTION_\nEocenska flora\n_START_PARAGRAPH_\nNa za\xc4\x8detku eocena so visoke temperature in topli oceani ustvarili vla\xc5\xbeno in blago okolje z gozdovi, ki so se razprostirali od pola do pola. Polarni gozdovi so bili prostrani. Eocenski fosili in ohranjeni ostanki lesa kot so mo\xc4\x8dvirska cipresa in metaskvoja so bili najdeni na otoku Ellesmere v kanadski Arktiki. Ohranjeni ostanki v arkti\xc4\x8dnem obmo\xc4\x8dju pravzaprav niso fosili ampak ostanki, ohranjeni v s kisikom siroma\xc5\xa1nih mo\xc4\x8dvirnih vodah, kjer so potonili prej kot so uspeli razpasti. Tropske rastline iz eocena so najdene tudi na Grenlandiji in Aljaski. Tropski gozdovi so rasli dale\xc4\x8d na sever tudi na obmo\xc4\x8djih dana\xc5\xa1njega pacifi\xc5\xa1kega severozahoda in Evrope._NEWLINE_Palme so rasle na severu vse do Aljaske in severne Evrope v celotnem obdobju eocena, so pa postajale vse redkej\xc5\xa1e kot se je klima ohlajala. Metasekvoj je bilo tedaj prav tako precej ve\xc4\x8d, kot jih je danes._NEWLINE_Ohladitev se je za\xc4\x8dela proti koncu eocena in do konca obdobja se je notranjost kontinenta za\xc4\x8dela su\xc5\xa1iti, gozdovi pa red\xc4\x8diti. Sve\xc5\xbee evoluirana trava se je razprostirala na obalah rek in jezer in se ni \xc5\xa1irila na ravnice in savano._NEWLINE_Ohladitev je s seboj prinesla spremembo letnih \xc4\x8dasov. Iglavci, ki so bili sposobni prena\xc5\xa1ati temperaturne spremembe, so za\xc4\x8deli zavzemati prostor zimzelenim tropskim vrstam. Do konca obdobja so gozdovi iglavcev pokrivali velike dele severnih kontinentov vklju\xc4\x8dno Severno Ameriko, Evrazijo in Arktiko, tropski gozdovi pa so se zadr\xc5\xbeali samo v ekvatorijalni Ju\xc5\xbeni Ameriki, Afriki, Indiji in Avstraliji._NEWLINE_Antarktika, ki je v eocenu variirala od umirjene do subtropske klime, je postala precej hladnej\xc5\xa1a; toploti prilagojena tropska flora je izginila in kontinent so do za\xc4\x8detka oligocena prera\xc5\xa1\xc4\x8dali gozdovi iglavcev, pojavila pa so se tudi velika obmo\xc4\x8dja tundre.\n_START_SECTION_\nEocenska fauna\n_START_PARAGRAPH_\nNajstar\xc5\xa1i fosili ve\xc4\x8dine modernih sesalcev so se pojavili v kratkem obdobju zgodnjega eocena. Nekaj novih skupin \xc5\xbeivali se je pojavilo v Severni Ameriki. Ti moderni sesalci (artiodactyli, perissodactylsi, primati) so imeli dolge tanke noge, stopala in roke sposobne za prijemanje ter posebne zobe prilagojene \xc5\xbeve\xc4\x8denju. Bili so pritlikave rasti, la\xc5\xbeji od 10 kg. Bili so manj\xc5\xa1i od predhodnikov in bistveno manj\xc5\xa1i od sesalcev, ki so jim sledili. Predpostavljajo, da so visoke eocenske temperature odgovarjale manj\xc5\xa1im \xc5\xbeivalim, ki so la\xc5\xbeje prena\xc5\xa1ale vro\xc4\x8dino._NEWLINE_Dve skupini modernih ungulatas (kopitarji) so za\xc4\x8deli dominirati zahvaljujo\xc4\x8d kro\xc5\xbeenju med Evropo in Severno Ameriko. To so bili kopitarji-grabe\xc5\xbeljivci kot npr. Mesonyxa. Zgodnje oblike mnogih drugih vrst modernih sesalcev so bili netopirji, proboscidijane, primati, glodavci, vre\xc4\x8darji. Va\xc5\xbeni fosili eocenske kopenske faune so bili najdeni na zahodu Severne Amerike, v Evropi, Patagoniji, Egiptu in JV Aziji. Morska fauna je najbolj poznana iz nahajali\xc5\xa1\xc4\x8d v ju\xc5\xbeni Aziji in JV dana\xc5\xa1njih ZDA._NEWLINE_Fosili reptilij prav tako izhajajo iz eocena, vklju\xc4\x8dno ogromen krokodil Deinosuchusa, ki je \xc5\xbeivel na obmo\xc4\x8dju dana\xc5\xa1njega Wyominga. Fosile pitonov in \xc5\xbeelv so na\xc5\xa1li v Severni Ameriki._NEWLINE_V eocenu so rastlike in morska fauna evoluirale v precej moderne oblike. Mnoge vrste modernih ptic so se prvi\xc4\x8d pojavile prav v eocenu.\n_START_SECTION_\nEocenski oceani\n_START_PARAGRAPH_\nEocenski oceani so bili topli in polni rib in drugih morskih organizmov. Pojavili so se prvi carcharinidski morski psi in zgodnji morski sesalci, npr. Basilosaurusa, zgodnja vrsta kita za katerega menijo, da izhaja iz kopenskih \xc5\xbeivali, kopitarskih grabe\xc5\xbeljivcev imenovanih mesonychidi, od katerih je najbolj znan \xc4\x8dlan Mesonyx."