b'\n_START_ARTICLE_\nRigveda\n_START_SECTION_\nBesedilo\n_START_PARAGRAPH_\nPre\xc5\xbeivela oblika Rigvede izhaja iz \xc5\xbeelezne dobe (pribli\xc5\xbeno 9. do 7. stoletje pr. n. \xc5\xa1t.) tako kot ostale vede, ki so se pojavile nekaj stoletij po prvih himnah. Ta izdaja vsebuje pravore\xc4\x8dne spremembe vedskega sanskrta, kot na primer ustalitev sandhija (Oldenberg ta pojav imenuje Orthoepische Diaskeuase)._NEWLINE_Urejeno besedilo je, kot pri ostalih vedah, prehajalo iz roda v rod v dveh razli\xc4\x8dicah: Padapatha, kjer je vsaka beseda izolirana v obliki pausa in jo uporabljajo za u\xc4\x8denje na pamet; Samhitapatha besede zdru\xc5\xbeuje po pravilih sandhija (postopek je opisan v Pratisakhji), besedilo pa uporabljajo za recitacijo._NEWLINE_Padapatha ter Pratisakhya utrdita to\xc4\x8dnost in pomen besedila. Urejeno besedilo pa se je ohranilo ve\xc4\x8d kot tiso\xc4\x8dletje v neokrnjeni obliki le s pomo\xc4\x8djo ustnega izro\xc4\x8dila. Rigvedo so verjetno zapisali \xc5\xa1ele v obdobju gupta (4. do 6. stoletje n. \xc5\xa1t.). Najstarej\xc5\xa1i ohranjeni rokopisi izvirajo iz enajstega stoletja._NEWLINE_Izvirno besedilo (\xc2\xbbizvirno\xc2\xab\xc2\xa0ker se trudi povrniti himne nazaj v obliko, ki so jo zapisali ri\xc5\xa1iji), rekonstruirano na podlagi metrike, se slogovno nahaja nekje med Padapatho in Samhitapatho, vendar je bli\xc5\xbeje slednji.\n_START_SECTION_\nRevizije\n_START_PARAGRAPH_\nPre\xc5\xbeiveli sta dve glavni \xc5\xa1akhi (\xc2\xbbveji\xc2\xab\xc2\xa0oz. \xc5\xa1oli ali reviziji), \xc5\x9a\xc4\x81kala in B\xc4\x81\xe1\xb9\xa3kala, ki sta v bistvu identi\xc4\x8dni._NEWLINE_Revizija \xc5\x9a\xc4\x81kala vsebuje 1017 obi\xc4\x8dajnih hvalnic ter dodatek 11 v\xc4\x81lakhilj slavospevov, ki so dandanes obi\xc4\x8dajno vklju\xc4\x8deni v osmo mandalo (kot 8.49\xe2\x80\x938.59). Celotna revizija tako zna\xc5\xa1a 1028 hvalnic. B\xc4\x81\xe1\xb9\xa3kala revizija, med obi\xc4\x8dajnimi hvalnicami, vsebuje 8 v\xc4\x81lakhilja himen, kar skupaj zna\xc5\xa1a 1025 obi\xc4\x8dajnih himen \xc5\x9b\xc4\x81khe. Vrh tega ima revizija B\xc4\x81\xe1\xb9\xa3kala svoj dodatek 98 himen, imenovanih Khilani. Aitareja-Brahmana in Kau\xc5\xa1itaka-Brahmana sta povezani z revizijami \xc5\x9a\xc4\x81kala ter B\xc4\x81\xe1\xb9\xa3kala._NEWLINE_Vseh 1028 himen Rigvede iz Aufrechtove izdaje (1877) vsebuje 10522 \xe1\xb9\x9bc ali 39831 pad. \xc5\xa0atapatha Brahmana navaja, da se v Rigvedi nahaja 432000 zlogov, medtem ko ima metri\xc4\x8dno besedilo van Nootena in Hollanda (1994) 395563 zlogov (ali povpre\xc4\x8dno 9,93 zlogov na pado). Zaradi te\xc5\xbeav s sandhijem \xc5\xa1tetje zlogov ni enostavno opravilo.\n_START_SECTION_\nDatiranje in zgodovinski okvir\n_START_PARAGRAPH_\nRigveda je veliko starej\xc5\xa1a kot katero koli drugo indoarijsko besedilo. Zaradi tega razloga je bila center pozornosti zahodnih u\xc4\x8denjakov \xc5\xbee od \xc4\x8dasa Maxa M\xc3\xbcllerja dalje. Rigveda je zabele\xc5\xbeila zgodnje stopnje vedske religije. Obstaja mnogo podobnosti z zgodnjeiransko Avesto, ki izvira iz protoindoiranskih \xc4\x8dasov, ki so povezani z andronovsko kulturo iz pribli\xc5\xbeno 2000 pr. n. \xc5\xa1t. Jedro Rigvede izvira iz pozne bronaste dobe in je edini primer literature iz te dobe z neprekinjeno tradicijo. Sestavljena je bila pribli\xc5\xbeno med 1700-1100 pr. n. \xc5\xa1t. V slede\xc4\x8dih stoletjih je bilo besedilo podvr\xc5\xbeeno raznim revizijam in standardizaciji (samhitapatha, padapatha). Redakcija je bila kon\xc4\x8dana okoli 7. stoletja pr. n. \xc5\xa1t._NEWLINE_Pisava se v Indiji pojavi okrog 5. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. v obliki rokopisa brahmi, vendar so bila tako obse\xc5\xbena besedila kot je Rigveda verjetno zapisana mnogo kasneje; najstarej\xc5\xa1i pre\xc5\xbeiveli rokopis datira v 11. stoletje. V srednjem veku so rokopise uporabljali predvsem za pou\xc4\x8devanje. Besedila so vse do prihoda tiskarstva v 16. stoletju pisali na lubje ali palmove liste, ki so se v tropskem podnebju hitro razkrajali. Himne so se zato od njihovega nastanka pa do redakcije Rigvede celo tiso\xc4\x8dletje ohranjale s pomo\xc4\x8djo ustnega izro\xc4\x8dila; celotna Rigveda pa se je od \xc4\x8dasa redakcije do M\xc3\xbcllerjeve editio princeps ohranjala v sakhah \xc5\xa1e 2500 let._NEWLINE_Kot osrednjo filozofijo vedske civilizacije v \xc5\xbeelezni dobi je besedila, po njihovem nastanku, ohranjalo in kodificiralo \xc5\xa1tevilno vedsko sve\xc4\x8deni\xc5\xa1tvo. Brahma Purana in Vaju Purana navajata nekega Vidagdha kot avtorja Padapathe. Besedilo Rk-prati\xc5\xa1akhja pa naj bi napisal avtor Sthavira \xc5\xa0akalja._NEWLINE_Rigveda opisuje mobilno, nomadsko kulturo, ki je uporabljala konjske bojne vozove in bronasto oro\xc5\xbeje. Geografija v besedilu se sklada s pokrajino Pand\xc5\xbeab: reke te\xc4\x8dejo iz severa proti jugu, gore so relativno oddaljene, vendar vseeno dosegljive (soma je rastlina, ki jo najdemo v gorah in jo obi\xc4\x8dajno kupujejo od trgovcev ali uvoznikov). Kljub temu so himne nastajale dolgo \xc4\x8dasa z najstarej\xc5\xa1imi elementi, ki segajo vse v \xc4\x8dase delitve protoindoiranskega jezika (okoli 2000 pr. n. \xc5\xa1t.) Ali se hvaljenje vedskih arijcev in Indre o uni\xc4\x8denju kamnitih utrdb nana\xc5\xa1a na mesta v civilizaciji doline Ind, ali pa sega nazaj, vse do bojev med zgodnjimi indoarijci in BMAC na obmo\xc4\x8dju dana\xc5\xa1njega Afganistana in Turkmenistan, \xc5\xa1e vedno buri duhove raziskovalcev. \xc4\x8ceprav obstaja velika verjetnost, da je ve\xc4\x8dina rigvedskih himen nastala v Pand\xc5\xbeabu, besedila Rigvede nikjer ne omenjajo tigrov ali ri\xc5\xbea (kot v kasnej\xc5\xa1ih Vedah), kar namiguje, da je vedska kultura prodrla na indijske planjave \xc5\xa1ele ko je bila Rigveda dokon\xc4\x8dana. Domnevajo tudi, da besedilo ne omenja \xc5\xbeeleza, \xc4\x8deprav se izraz ajas (kovina) pojavlja v Rigvedi. \xc5\xbdelezna doba se v indiji za\xc4\x8dne v 12. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. s \xc4\x8drno in rde\xc4\x8do lon\xc4\x8darsko kulturo. To je splo\xc5\xa1no sprejet \xc4\x8dasovni okvir za\xc4\x8detka kodifikacije Rigvede (urejanje zgodnjih metri\xc4\x8dnih besedil posameznih hvalnic v knjige ter popravljanje samhitapathe (z uporabo sandhija) in padapathe (opustitev sandhija)) in sestavljanja mlaj\xc5\xa1ih Ved. Ta \xc4\x8das verjetno sovpada z zgodnjim kraljestvom Kuru, ki je preusmerilo sredi\xc5\xa1\xc4\x8de vedske kulture vzhodno od Pand\xc5\xbeaba, v dana\xc5\xa1nji Utar Prade\xc5\xa1._NEWLINE_Nekatera imena rigvedskih bo\xc5\xbeanstev najdemo tudi v drugih verskih sistemih, ki temeljijo na praindoevropski religiji, uporabljene besede pa si delijo skupne indoevropske korenine z besedami iz drugih indoevropskih jezikov._NEWLINE_N. Kazanas v polemiki proti\xc2\xa0\xc2\xbbteoriji arijske invazije\xc2\xab\xc2\xa0predlaga datum 3100 pr. n. \xc5\xa1t., ki temelji na identifikaciji zgodnje rigvedske reke Sarasvati kot Ghaggar-Hakra ter na filolo\xc5\xa1kih argumentih. Njegova polemika nasprotuje ve\xc4\x8dini raziskovalcev, zato je v nasprotju s stali\xc5\xa1\xc4\x8di splo\xc5\xa1no sprejetega zgodovinskega jezikoslovja in podpira kontroverzno indijsko Urheimat teorijo, ki za dobo poznega protoindoiranskega jezika predlaga leto 3000 pr. n. \xc5\xa1t. Nekateri pisci, ki svoje teorije temeljijo na astronomskih izra\xc4\x8dunih, govorijo celo o \xc4\x8dasu 4000 pr. n. \xc5\xa1t., znanem tudi kot indijski neolitik._NEWLINE_Konj (a\xc5\xa1va) in govedo v Rigvedi igrajo pomembno vlogo. Besedilo omenja tudi slona (hastin), kamelo (ustra), vodnega bivola (mahisa), leva (simha), gaurja, pava (majura) in raco \xc4\x8dakravako (anas casarca)\n_START_SECTION_\nHindujska tradicija\n_START_PARAGRAPH_\nSode\xc4\x8d po indijski tradiciji je rigvedske himne zbral Paila pod vodstvom Vj\xc4\x81se, ki je sestavil Rigveda Samhito kot jo poznamo danes. \xc5\x9aatapatha Br\xc4\x81hmana navaja, da Rigvedo sestavlja 432000 zlogov, kar je enako \xc5\xa1tevilu muhurt (1 dan = 30 muhurt) v \xc5\xa1tiridesetih letih. Ta izjava poudarja temeljno filozofijo vedskih knjig, ki pravi, da med astronomsko, fiziolo\xc5\xa1ko in duhovno sfero obstaja povezava (bandhu)._NEWLINE_Avtorji br\xc4\x81hmanske knji\xc5\xbeevnosti so pogosto opisovali in tolma\xc4\x8dili rigvedske obrede. Jaska je bil zgodnji tolma\xc4\x8d Rigvede. V 14. stoletju pa je S\xc4\x81jana napisal iz\xc4\x8drpno razlago Rigvede. Razlage drugih bh\xc4\x81\xe1\xb9\xa3ij, ki so se ohranile vse do dana\xc5\xa1njih dni, so napisali M\xc4\x81dhava, Skandasv\xc4\x81min in Ve\xc5\x84katam\xc4\x81dhava.\n_START_SECTION_\nVedantski in hindujski reformatorski nazori\n_START_PARAGRAPH_\nOd 19. in 20. stoletja dalje so nekateri reformatorji, kot sta Svami Dajananda in Sri Aurobindo, posku\xc5\xa1ali ponovno razlo\xc5\xbeiti vede, da bi se skladale s sodobnimi in ustaljenimi moralnimi ter duhovnimi normami. Vedantsko dojemanje Rigvede sta odmaknila pro\xc4\x8d od izvirne obredne vsebine in jo pribli\xc5\xbeala simboli\xc4\x8dni ali misti\xc4\x8dni razlagi. Na primer, \xc5\xbertvovanje \xc5\xbeivali nista razumela kot dejanski zakol, ampak kot transcendentne procese._NEWLINE_Vedsko reko Sarasvati -- RV 7.95 jo poveli\xc4\x8duje kot najve\xc4\x8djo reko, ki izvira v gorah in se izteka v morje -- v\xc4\x8dasih ena\xc4\x8dijo z reko Ghaggar-Hakra, ki se je izsu\xc5\xa1ila od 2600 pr. n. \xc5\xa1t. do 1900 pr. n. \xc5\xa1t. Drugi menijo, da je bila Sarasvati pravzaprav reka Helmand v Afganistanu. Ta vpra\xc5\xa1anja se navezujejo na debato o indoarijskih selitvah in na nasprotujo\xc4\x8do teorijo, ki zagovarja, da vedska kultura, skupaj z vedskim sanskrtom, izvira iz indske civilizacije. Ta tema, ki sta jo omenjala tudi Amal Kiran in \xc5\xa0rikant G. Talageri, je zelo pomembna v hindujskem nacionalizmu. Subhash Kak trdi, da se v razvr\xc5\xa1\xc4\x8denosti himen v Rigvedi skriva astronomska koda. Bal Gangadhar Tilak je v svojem delu \xc2\xbbThe Orion\xc2\xab\xc2\xa0(1893), ki prav tako temelji na astronomskih poravnavah v Rigvedi, govoril o prisotnosti rigvedske kulture v Indiji v 4. tiso\xc4\x8dletju pr. n. \xc5\xa1t. V \xc2\xbbArctic Home in the Vedas\xc2\xab\xc2\xa0(1903) pa je celo trdil, da arijci izvirajo iz bli\xc5\xbeine severnega pola ter da so se preselili na jug med ledeno dobo.\n_START_SECTION_\nRokopisi\n_START_PARAGRAPH_\nNa Bhandarkarjevem orientalskem raziskovalnem in\xc5\xa1titutu je zbranih 30 rokopisov Rigvede, ki so jih v 19. stoletju zbrali Georg B\xc3\xbchler, Franz Kielhorn in drugi. Izvirajo iz razli\xc4\x8dnih delov Indije, tudi iz Ka\xc5\xa1mirja, Gud\xc5\xbearata, Rad\xc5\xbeastana, srednje Indije itd. V 19. stoletju so jih prinesli v Univerzo Deccan. Napisani so na brezovo lubje ali na papir v pisavi \xc5\xa1arada in v devanagariju. Najstarej\xc5\xa1i rokopis izvira iz leta 1464._NEWLINE_Od teh 30 rokopisov jih 9 vsebuje besedilo samhita, 5 pa jih ima \xc5\xa1e padapatho. 13 rokopisov je opremljenih s Sajanovo razlago. V vsaj petih rokopisih (rokopisi \xc5\xa1t. 1/A1879-80, 1/A1881-82, 331/1883-84 in 5/Vi\xc5\x9b I) je ohranjeno celotno besedilo Rigvede. Rokopis \xc5\xa1t. 5/1875-76, napisan na brezovo lubje v \xc5\xa1aradi, je uporabil Max M\xc3\xbcller v svoji izdaji Rigvede s Sajanovo razlago._NEWLINE_Max M\xc3\xbcller je uporabil 24 rokopisov medtem ko jih je punska izdaja uporabila vsaj pet ducatov, vendar uredniki slednje izdaje niso uspeli dobiti mnogih rokopisov, ki jih je uporabil Max M\xc3\xbcller in bombajska izdaja, kot tudi nekateri drugi viri. Zato mora skupno \xc5\xa1tevilo obstoje\xc4\x8dih rokopisov \xc5\xa1teti vsaj osemdeset besedil.'