b'\n_START_ARTICLE_\nJaz, \xc5\xbertev\n_START_PARAGRAPH_\nJaz, \xc5\xbertev. je drama Simone Semeni\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nBesedilo je monolo\xc5\xa1ka pripoved avtorice o njenih tegobah, boleznih, hendikepih, neprijetnostih, ki se jih spominja iz odra\xc5\xa1\xc4\x8danja. O dogodkih pripoveduje z distanco, \xc4\x8deprav je jedro teh dogodkov bole\xc4\x8dina, jih opisuje brez travmati\xc4\x8dnosti do\xc5\xbeivljanja, skoraj kot prijetne spomine. In \xc4\x8deprav avtorica na ve\xc4\x8d mestih zapi\xc5\xa1e, da se ne spomni bole\xc4\x8dine, se spominja, da je tulila od bole\xc4\x8dine, spominja se joka, \xc5\xa1tevilnih zdravnikov, bolni\xc5\xa1nic, operacij ter vedno ponavljajo\xc4\x8dega se stavka:\xc2\xa0\xc2\xbbMora\xc5\xa1 potrpeti\xc2\xab. Spominja se ob\xc4\x8dutka osamljenosti, spregovori o odzivu ljudi ob pogledu na bolnega \xc4\x8dloveka. Odzivajo se s so\xc4\x8dutjem, pomilovanjem, nelagodjem, gnusom, buljijo, so v zadregi. Avtorica se na vlogo \xc5\xbertve navadi in vidi v njej tudi vrsto prednosti. Ko rodi otroka, postane ta sredi\xc5\xa1\xc4\x8de dogajanja, njo lahko v vlogo \xc5\xbertve postavi le \xc5\xa1e kak\xc5\xa1na nova diagnoza, zato kadi cigareto za cigareto. Na koncu apelira tudi na gledalce oz. dru\xc5\xbebo:\xc2\xa0\xc2\xbbPustite mi kaditi\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nSlog pisanja\n_START_PARAGRAPH_\nBesedilo je podnaslovljeno z oznako besedni solo. Kot zapi\xc5\xa1e Bla\xc5\xbe Lukan,\xc2\xa0\xc2\xbbSkozi pozicijo barske pripovedovalke\xc2\xab\xc2\xa0 pripoveduje o svojih te\xc5\xbeavah v primorskem nare\xc4\x8dju, med tem ves \xc4\x8das kadi in pije kavo.\xc2\xa0\xc2\xbbSimonin nastop ni terapevtsko izpovedovanje in tudi ne moralizirajo\xc4\x8de dopovedovanje, je prej pripoved, samopripoved, kot svoj postopek ozna\xc4\x8di sama, samoizjavljanje, avtoreferencialna verbalizacija travme\xc2\xab\xc2\xa0. Mateja Pezdirc Bartol pa je zapisala:\xc2\xa0\xc2\xbbZ izpovedno neposrednostjo razkriva najbolj intimne stvari in tako odstira tabuizirane oz. stigmatizirane teme, kot so javno pripovedovanje o boleznih in hendikepih, ki sodijo na polje marginalnega v \xc4\x8dasu vsesplo\xc5\xa1ne popolnosti, sre\xc4\x8de in mladosti. Bolezenska stanja sodijo v dru\xc5\xbebi v polje zasebnega in ne javnega, avtori\xc4\x8dino osebno izpovedovanje zato deluje skoraj nespodobno in vzbuja na trenutke nelagodje. S tem pa, ko na lahkoten, humoren na\xc4\x8din pripoveduje o sebi kot o \xc5\xbertvi, prednostih biti \xc5\xbertev, sebe kot \xc5\xbertev skozi igro tudi ukinja\xc2\xab_NEWLINE_\xc2\xbbNaslov besednega sola Jaz, \xc5\xbertev lahko interpretiramo kot dru\xc5\xbebenokriti\xc4\x8dno ironijo, saj Slovenci sebe vidimo kot \xc5\xbertev, medtem ko avtorica nastopi cini\xc4\x8dno do samopomilovanja, saj ne i\xc5\xa1\xc4\x8de so\xc4\x8dutja in pomo\xc4\x8di\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE_Odlomek iz besedila: \xe2\x80\xa6ko imam danes herpes/ me nih\xc4\x8de \xc5\xa1e vpra\xc5\xa1a ne, \xc4\x8de me boli/ tam na riti je/ srbi/ malo boli/ predvsem pa gre na \xc5\xbeivce/ \xc4\x8de je prehudo/ grem za par dni v bolnico/ ampak zdaj raje ne grem ve\xc4\x8d/ da mi ne bodo bolne stare gospe spet rekle, da ne znam ni\xc4\x8d potrpet/ raj\xc5\xa1i potrpim/ ga nosim s sabo na riti/ in se smehljam na sestankih/ odlo\xc4\x8dila sem se/ da bo odslej/ moj herpes/ samo moj\xe2\x80\xa6\n_START_SECTION_\nKrstna uprizoritev\n_START_PARAGRAPH_\nDrama je bila prvi\xc4\x8d uprizorjena v produkciji festivala Mesto \xc5\xbeensk, l. 2007, Simona Semeni\xc4\x8d se je poleg avtorstva predstavila kot re\xc5\xbeiserka, dramaturginja in izvajalka.'