b"\n_START_ARTICLE_\nJean Gerson\n_START_SECTION_\nZgodnja in \xc5\xa1tudijska leta\n_START_PARAGRAPH_\nGerson je bil rojen 13. decembra 1363 v kraju Gerson-les-Barby, v grofiji \xc5\xa0ampanja, v Franciji, umrl pa je 12. julija 1429 v Lyonu, prav tako v Franciji. Ime njegovega rojstnega kraja Gerson se je kasneje izgubilo in danes je ostalo le ime vasi Barby._NEWLINE_Njegova star\xc5\xa1a, Arnulphe Charlier in \xc3\x89lisabeth de la Chardeni\xc3\xa8re, sta bila zelo pobo\xc5\xbena kmeta. V dru\xc5\xbeini je bilo 12 otrok in kar 7 od njih (\xc5\xa1tiri h\xc4\x8dere in trije sinovi) so svoje \xc5\xbeivljenje posvetili verskemu \xc5\xbeivljenju. _NEWLINE_Pri \xc5\xa1tirinajstih letih je mladi Jean Gerson zapustil rojstni kraj in bil poslan v Pariz na slavni Coll\xc3\xa8ge de Navarre . Po petih letih \xc5\xa1tudija je pridobil diplomo iz umetnosti in nato za\xc4\x8del \xc5\xa1tudirati teologijo pri dveh zelo slavnih u\xc4\x8diteljih: pri Gillesu Deschampsu (Aegidius Campensis) in pri Petru d'Aillyju (Pierre d'Ailly, Petrus de Alliaco). Peter d'Ailly je bil takrat rektor kolid\xc5\xbea in hkrati rektor Pari\xc5\xa1ke univerze, kasneje pa je postal \xc5\xa1kof Puyja, nato nad\xc5\xa1kof Cambraija in nazadnje kardinal. Peter d'Ailly je ostal Gersonov prijatelj vse \xc5\xbeivljenje in pozneje je celo izgledalo, kot bi u\xc4\x8denec Jean Gerson postal u\xc4\x8ditelj svojemu u\xc4\x8ditelju Petru d'Aillyu.\n_START_SECTION_\nPari\xc5\xa1ka univerza\n_START_PARAGRAPH_\nGerson je kmalu dobil povabilo Pari\xc5\xa1ke univerze. Leta 1384 je Jean Gerson diplomiral iz teologije. Tri leta kasneje mu je bila dodeljena \xc5\xa1e ve\xc4\x8dja \xc4\x8dast. Skupaj z rektorjem univerze in drugimi, so ga poslali, da zastopa univerzo v prito\xc5\xbebenem primeru, ki se je re\xc5\xa1eval pri (proti)pape\xc5\xbeu Klemenu VII.. Obravnavali so aragonskega dominikanca Janeza Monz\xc3\xb3na, sve\xc5\xbeega doktoranda Univerze v Parizu, ki je zapadel v nemilost zaradi dvoma o Marijinem brezmade\xc5\xbenem spo\xc4\x8detju, kar je bilo prevladujo\xc4\x8de stali\xc5\xa1\xc4\x8de dominikancev tistega \xc4\x8dasa. Sklic je Monz\xc3\xb3na uti\xc5\xa1al in mu pred gro\xc5\xbenjo izob\xc4\x8denja prepovedal objavljati ter izgnal iz univerze._NEWLINE_Monz\xc3\xb3n se je prito\xc5\xbeil (proti)pape\xc5\xbeu Klemenu VII. v Avignonu. Peter d'Ailly, Gerson in drugi delegati iz univerze so osebno podpirali doktrino brezmade\xc5\xbenega pojmovanja. Bili so zadovoljni, da so ta primer re\xc5\xa1evali v okviru pristojnosti univerze, saj so tako preizkusili tudi druge univerzitetne teolo\xc5\xa1ke u\xc4\x8ditelje. Gersonovi biografi primerjajo Gersonov obisk v Avignonu, v okviru re\xc5\xa1evanja omenjenega primera, z Luthrovim obiskom Rima. Od tedaj si je Gerson prizadeval za duhovnost univerz, za reformo morale duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine in za odpravo razkola, ki je razdelil cerkev. En pape\xc5\xbe je bil v Avignonu, drugi pa v Rimu. Zahodni razkol je obdobje v zgodovini katoli\xc5\xa1ke Cerkve, v katerem sta se za pape\xc5\xa1ki naslov potegovala dva ali celo trije pape\xc5\xbei, ki so imeli v ve\xc4\x8d de\xc5\xbeelah tudi svoje pripadnike in je trajal od leta 1378 do leta 1417. Trajal je skoraj \xc5\xa1tirideset let. Ni \xc5\xa1lo za vpra\xc5\xa1anje teologije, vere ali morale; razlogi so bili politi\xc4\x8dni. Ve\xc4\x8d mo\xc5\xbe je isto\xc4\x8dasno trdilo, da so pravi pape\xc5\xbei in vsakdo od njih je imel tudi svoje privr\xc5\xbeence v razli\xc4\x8dnih de\xc5\xbeelah. _NEWLINE_Leta 1394 je Gerson promoviral iz teologije. Naslednje leto, ko je Peter d'Ailly postal \xc5\xa1kof Puyja, pa je bil pri dvaintridesetih letih izvoljen za rektorja Univerze v Parizu. Univerza je bila takrat na vrhuncu svoje slave in njen potencialni rektor ni smel u\xc5\xbeivati slave u\xc4\x8denjaka samo v Franciji, temve\xc4\x8d tudi po Evropi. Prizadeval si je, da bi ohranil suverenost univerze napram posvetni in cerkveni oblasti (avtonomija univerze). Tako je krepil ugled univerze in privabljal na univerzo veliko \xc5\xa1tudentov iz celotne Evrope. Gersonovi spisi pri\xc4\x8dajo o njegovem globokemu ob\xc4\x8dutku odgovornosti, skrbi in te\xc5\xbeavah spri\xc4\x8do svojega odgovornega polo\xc5\xbeaja, ki ga je zasedal. Ves \xc4\x8das je porabljal za pisanje pisem, analiza njegovih pisanj pa je tudi njegova najbolj\xc5\xa1a biografija. Gersonovo delo ima tri obdobja: \xc4\x8das, ko se je ukvarjal s preoblikovanjem univerzitetnega \xc5\xa1tudija; \xc4\x8das, ko je snoval na\xc4\x8drte za premagovanje tako imenovanega cerkvenega zahodnega razkola (vi\xc5\xa1ek njegove vlo\xc5\xbeene energije datira v leto 1404) in \xc4\x8das pokoja, ko se je umaknil iz politike in je pisal knjige o pobo\xc5\xbenosti.\n_START_SECTION_\nZahodni razkol\n_START_PARAGRAPH_\nGerson je s svojimi deli hotel pomirjujo\xc4\x8de vplivati na razkol. Njegov cilj je bil razre\xc5\xa1iti spor Cerkve. Po smrti pape\xc5\xbea Gregorja XI. leta 1378, sta bila pravnomo\xc4\x8dno izvoljena dva pape\xc5\xbea. Najprej v Rimu, kjer je bil mimo kardinalov iz Avignona izvoljen pape\xc5\xbe Urban VI.. Ta izvolitev Francozom ni ustrezala, zato so v Avignonu izvolili novega (proti)pape\xc5\xbea Klemena VII.. V tem \xc4\x8dasu so bile vodilne avtoritete Pari\xc5\xa1ke univerze Jean Gerson, Peter d'Ally in Nikolaj iz Clemangesa, ki so se sestali in sku\xc5\xa1ali najti re\xc5\xa1itve za razkol. Po njihovem bi se situacija lahko razre\xc5\xa1ila na tri na\xc4\x8dine: z arbitra\xc5\xbeo, z odstopoma obeh pape\xc5\xbeev in preko sveta kardinalov. Po Klemenovi smrti je bil sprejet program univerze, torej z odstopom obeh pape\xc5\xbeev ali preko sveta kardinalov. Ve\xc4\x8dina Evrope in voditeljev je podpirala ta na\xc4\x8drt. Med tem \xc4\x8dasom je Gerson neumorno pisal in najprej se v njegovih delih vidi mo\xc5\xbenost razre\xc5\xa1itve z odstopom (Protest. super statuni ecclesiae, Tractatus de modo habendi se tempore schismatis, De schismate, itd.). Zaradi trmoglavosti obeh pape\xc5\xbeev je bila ta mo\xc5\xbenost izklju\xc4\x8dena, zato so se za\xc4\x8dele priprav na koncil v Pizi. Gerson je za to prilo\xc5\xbenost spisal ve\xc4\x8d bro\xc5\xa1ur, med katerimi sta najbolj pomembni Trilogus in materia schismatis in De unitate Ecclesiae. V njih je izra\xc5\xbeal svoje re\xc5\xa1itve, saj pi\xc5\xa1e, da bi lahko dosegli ponovno enotnost Cerkve. Tam so za novega, tretjega pape\xc5\xbea izvolili Aleksandra V., kar je prispevalo le \xc5\xa1e k ve\xc4\x8dji zmedi. Gerson je naslovil novega pape\xc5\xbea v delu Sermo coram Alexandro Papa in die ascensionis in concilio Pisano. Kljub temu pape\xc5\xbe ni uspel prinesti miru in je tako svet pridobil le \xc5\xa1e enega pape\xc5\xbea ve\xc4\x8d. Gerson je kljub neuspelim poskusom njegovih knjig \xc5\xa1e vedno vztrajal. Prav tako se je v tistem \xc4\x8dasu \xc5\xa1e nasprotoval mla\xc4\x8dnosti francoskega kralja Karla VI.. Rivalstvo med burgundsko in orleansko hi\xc5\xa1o je uni\xc4\x8devalo Francijo, sodu pa je izbilo dno umor kraljevega brata in orleanskega vojvode Ludvika I.. Francoski teolog Jean Petit je upravi\xc4\x8dil to dejanje, Gerson mu je nasprotoval in dal obsoditi njegove obto\xc5\xbebe, ki pa so kljub nasprotovanju ostale necenzurirane. Na tem podro\xc4\x8dju se je trudil spremeniti mi\xc5\xa1ljenje ljudi, \xc4\x8demur bi sledila ozdravitev Cerkve in ljudstva. _NEWLINE_Njegove \xc5\xbeelje in ideje o razre\xc5\xa1itvi shizme je podprl rimsko-nem\xc5\xa1ki cesar Sigismund Luksembur\xc5\xa1ki, s pomo\xc4\x8djo katerega je leta 1414 sklical nov koncil v Konstanci. \xc5\xa0tiri leta je trajalo, preden so razre\xc5\xa1ili vse tri pape\xc5\xbee in za novega, veljavnega pape\xc5\xbea izvolili Martina V.. Na koncilu, kjer so tudi obsodili in se\xc5\xbegali Jana Husa skupaj z njegovim zagovornikom Hieronimom Pra\xc5\xa1kim, je imel Gerson zelo velik vpliv. Kljub temu ga je ve\xc4\x8dina razumela narobe na temo mo\xc4\x8di sv\xc3\xa9ta kardinalov v razmerju do pape\xc5\xa1ke avtoritete. Ideja naj bi se prakticirala le v nujnih primerih. Bil je zvest podanik Cerkve in jo je le hotel spraviti na pravo pot, \xc4\x8deprav so se znotraj nje \xc5\xbee mo\xc4\x8dno kazale reformacijske te\xc5\xbenje._NEWLINE_Na koncu je koncil v Konstanci pomenil njegov padec, saj ni potrdil njegovih obto\xc5\xbeb glede Jeana Petita. Obto\xc5\xbeena je bila le ena Petitova to\xc4\x8dka in le-to je izni\xc4\x8dil pape\xc5\xbe Martin V.. Zaradi tega in zaradi rasti mo\xc4\x8di burgundske hi\xc5\xa1e je v strahu zbe\xc5\xbeal iz Francije v Rattenberg, kjer je napisal znano knjigo De consolatione theologiae.\n_START_SECTION_\nZadnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nOb vrnitvi v Francijo se je odpravil v Lyon k bratu, ki je bil predstojnik tamkaj\xc5\xa1njega celestinskega samostana. V zadnjem desetletju \xc5\xbeivljenja v Lyonu je Gerson spisal ve\xc4\x8d del: razpravo na Marijine hvalospeve, komentar na Visoko pesem in prav tako je veliko sodeloval s kartuzijanskim redom na literarnem podro\xc4\x8dju o misticizmu in duhovnem \xc5\xbeivljenju. Umrl je v Lyonu, 12. julija 1429.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nV misti\xc4\x8dni teologiji je bil Gerson pod vplivom sv. Avgu\xc5\xa1tina in sv. Bonaventure. V \xc4\x8dasu svojega \xc5\xbeivljenja je bil najve\xc4\x8dji kr\xc5\xa1\xc4\x8danski u\xc4\x8ditelj, sodobniki so ga imenovali tudi Doctor Christianissimus in Doctor Consolatorius).  _NEWLINE_Leta 1402 je napisal razpravo De Vita Spirituali Animae, prvi poskus razvoja teorije naravnih pravic, kjer je razvil teorijo, da je svoboda tretirana enako kot lastnina. Pripisovali so mu delo De imitatione Christi (Posnemanje Kristusa). V latinskem jeziku je pisal filozofske, duhovne in misti\xc4\x8dne spise. Glavna dela so: De modis significandi (O na\xc4\x8dinih ozna\xc4\x8devanja), De concordia metaphysicae cum logica (O ujemanju metafizike in logike), Mons contemplationis (Gora kontemplacije), Theologia mystica speculativa et practica (Spekulativna in prakti\xc4\x8dna misti\xc4\x8dna teologija). Poznana dela so \xc5\xa1e Opera Omnia, Vivax Rex Veniat Rex, in ostala.\n_START_SECTION_\nViri in literatura\n_START_PARAGRAPH_\nCopleston, F., S.J. 1993. A History of Philosophy: Late Medieval and Renaissance Philosophy. New York, London, Toronto, Sydney, Auckland: Image books, Doublleday._NEWLINE_Splo\xc5\xa1ni religijski leksikon. 2007. Ljubljana: Modrijan._NEWLINE_Vorl\xc3\xa4nder, K. 1977. Zgodovina filozofije I. Ljubljana: Slovenska matica."