b"\n_START_ARTICLE_\nWindischgr\xc3\xa4tzi\n_START_SECTION_\nZgodovina rodbine\n_START_PARAGRAPH_\nPo dru\xc5\xbeinski tradiciji naj bi segal njihov za\xc4\x8detek v 11. stoletje, dejansko pa se je priimek uveljavil v 13. stoletju po kraju Slovenj Gradec, ko se prvi\xc4\x8d omenjajo na \xc5\xa0tajerskem, kamor naj bi pri\xc5\xa1li iz Zgornje Bavarske kot ministeriali Ande\xc5\xa1kih.   V 14. stoletju so se iz \xc5\xa0tajerske izselili in imeli posesti v nem\xc5\xa1kih, \xc4\x8de\xc5\xa1kih in ogrskih de\xc5\xbeelah. _NEWLINE_Nadaljnja zgodovina Windischgraetzev je tesno povezana s Habsbur\xc5\xbeani, ki so jim zaupali veliko pomembnih funkcij v notranjem in zunanjepoliti\xc4\x8dnem \xc5\xbeivljenju cesarstva. Ugled in posest dru\xc5\xbeine sta naglo rastla, sorodstveno so bili povezani s \xc5\xa1tevilnimi najuglednej\xc5\xa1imi srednjeevropskimi rodbinami, iz vrst najvi\xc5\xa1jega plemstva, kot so Auerspergi, Breunerji, Esterhaziji, Herbersteini, Holland Brederooki, Lobkowitzi, Radziwilli, Salmi, Schwarzenbergi, v 19. stoletju in 20. stoletju pa so se s porokami zvezali celo z vladarskimi hi\xc5\xa1ami Mecklenburg-Schwerina, Avstrije in Hessna.\n_START_SECTION_\nSigmudova linija\n_START_PARAGRAPH_\nV 15. stoletju se je rodbina razdelila v dve liniji: Sigmundovo in Ruprehtovo. Obe sta bili leta 1551 povzdignjeni v baronski, 1557 (Sigmund) in 1558 (Rupreht) pa v grofovski stan.\n_START_SECTION_\nRuprehtova linija\n_START_PARAGRAPH_\nIz Ruprehtove linije sta iz\xc5\xa1li dve kne\xc5\xbeji veji. _NEWLINE_Alfred Kandid Ferdinand (*1787 \xe2\x80\xa01862) je bil povzdignjen med kneze leta 1804. Njegova kne\xc5\xbeevina je obsegala grofiji Egloffs in Siggen na \xc5\xa0vabskem.  Kot vojak se je naglo povzpel, leta 1833 bil \xc5\xbee mar\xc5\xa1al v Pragi, od koder je junija 1848 za\xc4\x8del zmagoviti vojni pohod proti revolucionarjem. Pri du\xc5\xa1enju revolucije na Dunaju in na Mad\xc5\xbearskem (skupaj s hrva\xc5\xa1kim banom Jela\xc4\x8di\xc4\x87em), so sodelovali tudi njegovi peteri sinovi (Alfred, Ludwig, Leopold Viktorin, August Josef, Josef Aloys). Zaradi tega in tudi zaradi sicer\xc5\xa1nje politi\xc4\x8dne naravnanosti (lojalnosti do Habsbur\xc5\xbeanov) so feldmar\xc5\xa1al Alfred in njegovi nasledniki (pripadal jim je dedni sede\xc5\xbe v gosposki zbornici avstrijskega parlamenta) postali simbol konzervativnih sil v monarhiji. _NEWLINE_Feldmar\xc5\xa1alov vnuk, knez Alfred August (*1851 \xe2\x80\xa01927) je bil med 1893\xe2\x80\x9395 predsednik avstrijske cesarske vlade, t.i. koalicijskega ministrstva. \xc4\x8clani te veje so v drugi polovici 19. stoletja kupili od Attemsov posesti okoli Rogatca in dvorec Strmol.\n_START_SECTION_\nDrugi pomembnej\xc5\xa1i \xc4\x8dlani rodbine\n_START_PARAGRAPH_\nWeriand Alois (* 1790 \xe2\x80\xa0 1867), mlaj\xc5\xa1i brat Alfreda Kandida Ferdinanda, je bil povi\xc5\xa1an v kneza leta 1822.   Po o\xc4\x8detu Josephu Niklasu je podedoval posestva v Spodnji Avstriji, dve posestvi blizu Prage in gospostvo Senftenberg na Moravskem , ki pa jih je prodal in sredi 19. stol. nakupil na Slovenskem (\xc5\xa0tajerskem in Kranjskem) posestva z gradovi vred, mdr.: grad Bizeljsko, grad \xc5\xa0teberk, grad Ho\xc5\xa1perk (Haasberg), grad Konjice, dvorec Trebnik, \xc5\xbdi\xc4\x8dko kartuzijo  Predjamski grad, grad Logatec, grad Bogen\xc5\xa1perk, grad Podsredo, dvorec Slatno, gra\xc5\xa1\xc4\x8dino v Oplotnici ipd. _NEWLINE_ _NEWLINE_Kmalu po povi\xc5\xa1anju v kneza se je Weriand Alois poro\xc4\x8dil s princeso Marie Eleonore Lobkowitz, v zakonu sta imela \xc5\xa1tiri sinove in h\xc4\x8derko.  V ozadju nakupov so bili nedvomno gospodarski interesi, povezani zlasti z gradnjo \xc5\xbeeleznice do Trsta in mo\xc5\xbenostmi prodaje lesa. V njegovem \xc4\x8dasu je grad Ho\xc5\xa1perk (Haasberg) dobil podobo lovskega dvorca , ki pa se je dokon\xc4\x8dno izoblikovala, ko je dru\xc5\xbeinska posestva na Kranjskem in \xc5\xa0tajerskem nasledil njegov drugorojeni sin, knez Hugo Alfred Adolf._NEWLINE_Ob\xc5\xa1irne posesti in priimek, ki spominja na Slovenj Gradec (pri tem pa naj bi bila klju\xc4\x8dna volja dvora), so pripravile Slovence na Kranjskem, da so izvolili tretjega sina Werianda Aloisa Ernesta Ferdinanda Werianda (* 1827 \xe2\x80\xa0 1918) v letih 1880/1885 za dr\xc5\xbeavnega poslanca v kme\xc4\x8dki kuriji.  _NEWLINE_Ernest je bil velik zbiralec arheolo\xc5\xa1kega oro\xc5\xbeja in numizmati\xc4\x8dnega gradiva, ki ga pridobival z nakupi. _NEWLINE_V \xc4\x8dasu svojega prvega mandata je dal zgraditi veliki dvorec na Bledu,  (kasnej\xc5\xa1o rezidenco kralja Aleksandra z imenom Suvobor).  Kara\xc4\x91or\xc4\x91evi\xc4\x87i so dvorec leta 1938 podrli in na tem mestu za\xc4\x8deli graditi nov dvorec, ki so ga okupatorji predelali. Leta 1945 so objekt po naro\xc4\x8dilu  Tita spremenili v rezidenco, ki se je imenovala Mar\xc5\xa1alov dvor. Sedanje ime Vila Bled je dobil kasneje. Sprva je bil to protokolarni objekt, danes pa je namenjen turizmu._NEWLINE__NEWLINE_Ernestov sin Otto Weriand Hugo (* 1873 \xe2\x80\xa0 1952) se je poro\xc4\x8dil z nadvojvodinjo Elizabeto Marijo Avstrijsko, vnukinjo cesarja Franca Jo\xc5\xbeefa I.  _NEWLINE_H\xc4\x8di zgoraj omenjenega kneza Huga Alfreda Adolfa, princesa Marie, ki se je poro\xc4\x8dila v vladarsko hi\xc5\xa1o Mecklenburg-Schwerina (* 1856 \xe2\x80\xa0 1929)  in je bila po poroki znana kot vojvodinja Mecklenbur\xc5\xa1ka, je zaslovela po svojih arheolo\xc5\xa1kih izkopavanjih. _NEWLINE__NEWLINE_Bila je strokovno izobra\xc5\xbeena ljubiteljica, veliko denarja je vlo\xc5\xbeila v izkopavanja med leti 1904-15 (prekopala je mdr. Magdalensko goro), najdbe (tudi z drugih najdi\xc5\xa1\xc4\x8d) pa je hranila na gradu Bogen\xc5\xa1perk.  _NEWLINE_Njena zbirka neprecenljive kulturnozgodovinske vrednosti je pri\xc5\xa1la leta 1934 na dra\xc5\xbebo v ZDA in je danes na ogled predvsem v Peabodyjevem muzeju v Cambridgeu (Massachusetts, ZDA) in v Ashmolovem muzeju v Oxfordu, le skromen del je prejel Narodni muzej v dar. _NEWLINE_Njena h\xc4\x8di, vojvodinja Marie Antoinette Mecklenbur\xc5\xa1ko-Schwerinska se je v medvojnem obdobju pred nacisti umaknila v Jugoslavijo, kot sorodnica jugoslovanske kraljeve dru\xc5\xbeine je bivala na Bledu in med 2. svetovno vojno tam tudi umrla.\n_START_SECTION_\nNjuni sinovi in h\xc4\x8derke\n_START_PARAGRAPH_\n1._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1a h\xc4\x8di Louisette (Lof) se je rodila na Dunaju. Poro\xc4\x8dila se je na gradu Ho\xc5\xa1perk (Haasberg) 30. novembra 1911, z grofom Giovannijem Ceschi di Santa Croce iz Trsta. Imela sta sedem otrok. Dru\xc5\xbeina je do leta 1945 v poletnih mesecih \xc5\xbeivela na gradu na Bizeljskem, preostali del leta pa v pala\xc4\x8di v Trentu._NEWLINE_2._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1i sin Hugo Vinzenz se je rodil na Ho\xc5\xa1perku. Obiskoval je srednjo \xc5\xa1olo v Feldkirchnu. Ekonomijo je \xc5\xa1tudiral na univerzi v M\xc3\xbcnchnu in uspe\xc5\xa1no doktoriral. 20. novembra 1912 se je v Donaueschingenu v Nem\xc4\x8diji poro\xc4\x8dil s princeso Leontino Isabelle von F\xc3\xbcrstenberg.  Ob izbruhu prve svetovne vojne se je udele\xc5\xbeil bojev na avstrijski strani in bil tudi odlikovan. Med prvo svetovno vojno je pri Windischgraetzih na Ho\xc5\xa1perku ve\xc4\x8dkrat bival zadnji avstrijski cesar Karel I. _NEWLINE__NEWLINE_Leta 1917 je Hugu Vinzenzu o\xc4\x8de Hugo Weriand prepustil dru\xc5\xbeinska posestva,_NEWLINE__NEWLINE_na katerih je po vojni gospodarske dejavnosti vodil skupaj z brati, zato se je z dru\xc5\xbeino iz Konjic  preselil na grad Ho\xc5\xa1perk. Njegovi \xc5\xbeeni Leontini pa \xc5\xbeivljenje na Ho\xc5\xa1perku (Haasbergu), ob samotnih gozdovih in neposredni bli\xc5\xbeini meje, ni bilo preve\xc4\x8d v\xc5\xa1e\xc4\x8d, zato sta kupila dvorec Sekirn na Vrbskem jezeru, kjer se je Leontina za stalno naselila. Hugo Vinzenz je kljub temu dal grad Ho\xc5\xa1perk temeljito prenoviti, urediti je dal elektri\xc4\x8dno napeljavo, vodno oskrbo s \xc4\x8drpalko, skrito radiatorsko centralno ogrevanje ter telefon.  Sam je ve\xc4\x8dinoma bival v dvorcu Sekirn ob Vrbskem jezeru, del leta pa tudi na gradu Ho\xc5\xa1perk, vse do aprila 1944, ko je bil grad po\xc5\xbegan._NEWLINE_2.1._NEWLINE_V zakonu so se knezu Hugu Vincenzu in princesi Leontini von F\xc3\xbcrstenberg rodili \xc5\xa1tirje otroki. H\xc4\x8di Irma se je rodila leta 1913 in se je 25. aprila 1936 na Dunaju poro\xc4\x8dila s princem/knezom Franzem von Weikersheimom. Dvoj\xc4\x8dka Hugo Maximilian in Maximilian Anton sta se rodila 1. septembra 1914 v Donaueschingenu. \xc5\xbde jeseni 1933 sta se pridru\xc5\xbeila italijanskemu kraljevemu vojnemu letalstvu. Hugo Maximilian je umrl 22. avgusta 1942, v letalski nesre\xc4\x8di nad Rimom. Maximilian Anton je kot italijanski pilot med vojno sodeloval v bojih nad Gr\xc4\x8dijo, nato pa po kapitulaciji Italije zapustil voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo. Najmlaj\xc5\xa1i od sinov Friedrich Karl je med drugo svetovno vojno slu\xc5\xbeil v nem\xc5\xa1ki armadi. Med boji je bil dvakrat pogre\xc5\xa1an in celo razgla\xc5\xa1en za mrtvega. Po vojni je dlje \xc4\x8dasa prebival v Milanu, nato pa se naselil v \xc5\xa0vici._NEWLINE_2.1.1._NEWLINE_Leta 1946 se je Maximilian Anton v Cortini d'Ampezzo poro\xc4\x8dil s princeso Mario Luiso Serra di Gerace-Carafa d'Andria, v zakonu so se jima rodila sinova Mariano Hugo (*1955) in Manfred Windischgraetz (*1963) ter h\xc4\x8derki Irma (*1951) in Maximiliane (*1952)._NEWLINE_3.Elizabeth Mathilde (Isen) se je rodila na Dunaju in se leta 1961 poro\xc4\x8dila z italijanskim plemi\xc4\x8dem Leone Rosa, rojenem v Salernu. Umrla je v kraju Loppio v Italiji , leta 1983._NEWLINE_4.Alfred Weriand se je rodil v dvorcu Trebnik v Slovenskih Konjicah. \xc5\xa0tudiral je na univerzi v Gradcu. Pridru\xc5\xbeil se je avstrijski vojni mornarici, kjer je bil pred vojno kadet, od leta 1917 pa poro\xc4\x8dnik bojne ladje.  Leta 1929 se je na Dunaju poro\xc4\x8dil s princeso Isabelle von Hohenlore-Langenburg. Do leta 1943 je z dru\xc5\xbeino \xc5\xbeivel na gradu Bogen\xc5\xa1perk._NEWLINE_5.Eduard Vinzenz se je rodil v dvorcu Trebnik v Slovenskih Konjicah (tedaj Gonobitz). Obiskoval je srednjo \xc5\xa1olo v Feldkirchu, bival pa v internatu, ki so ga vodili jezuiti. \xc5\xa0tudiral je v Berlinu, na visoki tehni\xc4\x8dni \xc5\xa1oli,  vendar je njegov \xc5\xa1tudij prekinila prva svetovna vojna. Dodelili so ga 11. polku ulancev, lahkih konjenikov, vendar so ga na vzhodni fronti kmalu zajeli Rusi, tako da je tri leta pre\xc5\xbeivel v ujetni\xc5\xa1tvu   v Kazanu in Ta\xc5\xa1kentu.  Po vojni je kon\xc4\x8dal \xc5\xa1tudij v Gradcu, ter postal diplomirani elektroin\xc5\xbeenir. Leta 1923 se je poro\xc4\x8dil s slepo princeso Alexandro von Isenburg, s katero sta imela \xc5\xa1tiri h\xc4\x8derke. Z dru\xc5\xbeino se je oktobra 1935 iz Konjic preselil v Pivko (tedaj sv. Peter na Krasu), kjer je prevzel vodenje \xc5\xbeage  Pod njegovim vodstvom (znotraj dru\xc5\xbeinskega podjetja SICLA)  so leta 1937 pri\xc4\x8deli proizvajati lesene vezane plo\xc5\xa1\xc4\x8de , tovarna (po vojni znana kot Javor Pivka), pa je bolj ali manj uspe\xc5\xa1no delovala do leta 1943 in bila kasneje, kot vse rodbinsko premo\xc5\xbeenje, podr\xc5\xbeavljena. S svojo dru\xc5\xbeino je bil proti koncu vojne zaradi brezvladja primoran \xc5\xbeiveti v tovarni\xc5\xa1kem skladi\xc5\xa1\xc4\x8du  vse do oktobra 1945, nato so se umaknili v Trst.  Umrl je v Eybachu v Nem\xc4\x8diji, leta 1976._NEWLINE_6. _NEWLINE_Olga Maria (Oleg), se je leta 1916 na Ho\xc5\xa1perku poro\xc4\x8dila z Andreasom Morsley Picardom, se od njega lo\xc4\x8dila  in se v drugo poro\xc4\x8dila z grofom Hubertusom Maria von Ledebur-Wicheln, ki je bil diplomirani in\xc5\xbeenir gozdarstva. \xc5\xbdivela sta v gra\xc5\xa1\xc4\x8dini v Oplotnici.  Hubertus je februarja 1945 skupaj s svojim sodelavcem izginil v enem od gozdnih revirjev gospodarstva Oplotnica.  _NEWLINE_Njune posmrtne ostanke so pokopali na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du v Slovenskih Konjicah.  Vdova Olga Marija je od mo\xc5\xbeeve smrti sprva prebivala v Trstu, pri svoji mlaj\xc5\xa1i sestri Wilhelmini  , nato se je preselila ob Gardsko jezero, kjer je umrla leta 1987._NEWLINE_7. _NEWLINE_Wilhelmine (Wille), se je leta 1916 na Ho\xc5\xa1perku poro\xc4\x8dila z baronom Leonidasom Economo di San Serrf, iz rodbine podjetnih ter premo\xc5\xbenih tr\xc5\xbea\xc5\xa1kih gr\xc5\xa1kih trgovcev, ki pa je bil od nje precej starej\xc5\xa1i. \xc5\xbdivela sta v pala\xc4\x8di Economo v centru Trsta ter imela tri h\xc4\x8derke in sina. Wilhelmine je umrla leta 1989 v Spodnji Avstriji, v mestu Sch\xc3\xb6nb\xc3\xbchel na Donavi._NEWLINE_8. _NEWLINE_Franz Joseph se je rodil v Konjicah in ni \xc5\xa1tudiral na univerzi,  temve\xc4\x8d se je pridru\xc5\xbeil avstrijski armadi, kjer je slu\xc5\xbeil v regimentu, poimenovanem po svojem znanem predniku, feldmar\xc5\xa1alu Alfredu Windisch-Graetzu. Po vojni se je ukvarjal s slikarstvom. Ker ni imel pravega smisla za gospodarjenje, so vse njegove finan\xc4\x8dne nalo\xc5\xbebe neslavno propadle. Po poroki z Desiree von Wagner Latour je sprva \xc5\xbeivel v dvorcu Trebnik v Slovenskih Konjicah, nato pa se je preselil v New York,  prevzel ameri\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavljanstvo in tam leta 1968 tudi umrl._NEWLINE_9. _NEWLINE_Maria Gabrielle (Pielle) se je rodila 1898 v dvorcu Trebnik v Slovenskih Konjicah ter se leta 1918 na Dunaju poro\xc4\x8dila s knezom Johannom zu Hohenlore-Schillingf\xc3\xbcrst (tudi Hans von Ratibor und Corvay). _NEWLINE_Po smrti mo\xc5\xbea je \xc5\xbeivela v mestecu Casteletto di Brenzone ob Gardskem jezeru, kjer je leta 1992 v visoki starosti umrla. _NEWLINE_10. _NEWLINE_Gottlieb se je rodil leta 1899, v dvorcu Trebnik v Slovenskih Konjicah. \xc5\xa0tudiral je gozdarstvo v M\xc3\xbcnchnu. \xc5\xa0tudij je moral prekiniti zaradi izbruha prve svetovne vojne, na so\xc5\xa1ki fronti se je boril proti Italijanom.  Nikoli se ni poro\xc4\x8dil. Prebival je v Postojni, v nekdanjem hotelu Adelsbergerhof, in strokovno skrbel za rodbinske gozdove. Ko je bil aprila 1944 grad Ho\xc5\xa1perk po\xc5\xbegan,  se je ve\xc4\x8dina \xc4\x8dlanov rodbine umaknila v Trst, le Gottlieb je ostal v Postojni, kjer je bil sede\xc5\xbe windischgraetzove gozdne uprave in uprava dru\xc5\xbeinske delni\xc5\xa1ke dru\xc5\xbebe SCLABSA. Maja 1945 se je odpravil v Trst, bil tam zajet in odpeljan v Ljubljano, kjer se je za njim izgubila vsaka sled.  _NEWLINE_11. _NEWLINE_Maria Antoinetta (Manetti), rojena leta 1911 v dvorcu Trebnik, se je leta 1941 v Rimu poro\xc4\x8dila z grofom Girolamom di Bosdari iz Bologne. Umrla je leta 2002 v Trstu.\n_START_SECTION_\nGospodarske dejavnosti rodbine\n_START_PARAGRAPH_\nPoleg velikega dela pohorskih gozdov  je bil v lasti rodbine tudi kamnolom granodiorita v Cezlaku (1905-1919) , ki so ga kasneje z industrijsko \xc5\xbeeleznico povezali z Oplotnico.  V okolici Oplotnice je sprva delovala najmlaj\xc5\xa1a pohorska gla\xc5\xbeuta, v lasti kneza Windischgraetza, izpri\xc4\x8dana je tudi njena povezava z dru\xc5\xbebo Hauser-Pra\xc5\xa1nikar & Co, ki je po pogodbi s knezom dala zgraditi od Lukanje do Oplotnice cesto in kar 13 \xc5\xbeag v Lukanji.  Leta 1860 je knez od pogodbe odstopil in odtlej sam upravljal se\xc4\x8dnjo lesa, spravilo na \xc5\xbeage in prodajo. _NEWLINE_Knez Hugo Alfred Adolf Windischgraetz (*1823 \xe2\x80\xa01904) je imel v bli\xc5\xbeini opekarno (Partovec pri Oplotnici), zato so novo steklarno (delovala je med leti 1871 in 1894)  , sezidali iz lastne opeke. Imela je dve pe\xc4\x8di s 16 talilniki, \xc5\xbeelezno vodno kolo je slu\xc5\xbeilo za pogon mlina kremen\xc4\x8devega peska ter stop za glino, tudi lastno brusilnico z dvajsetimi delovnimi mesti. Za prevoz lesa so iz Kota, kjer je knez imel okoli 5.000 oralov gozdov, zgradili vodno ri\xc5\xbeo. V obdobju med 1873 in 1880 je opekarna stalno zaposlovala med 80 do 100 delavcev, ki so izdelovali zahtevne in drage, tudi bru\xc5\xa1ene izdelke, katere so prodajali po celi Avstriji, dale\xc4\x8d najve\xc4\x8dje koli\xc4\x8dine pa preko Trsta izva\xc5\xbeali v Orient. V Oplotnici je knez imel tudi tovarno lesne volne  , saj je bila tovrstna embala\xc5\xbea nujno potrebna za prevoz krhkih steklenih izdelkov. Po letu 1880 (ko je pri\xc4\x8delo primanjkovati slab\xc5\xa1e bukovine) je steklarna delala samo z eno pe\xc4\x8djo, leta 1893 pa so prenehali s proizvodnjo. Na njenem mestu je dru\xc5\xbeba Hofrichter & Co \xc5\xa1e istega leta odprla obrat za proizvodnjo upognjenega pohi\xc5\xa1tva. _NEWLINE_Rodbina je imela tudi obse\xc5\xbene vinograde v Ritoznoju pri Slovenski Bistrici in na \xc5\xa0kalcah v Slovenskih Konjicah. V Konjicah je do leta 1945 delovala \xc5\xbeaga, ki je bila nato podr\xc5\xbeavljena. _NEWLINE_Gozdna uprava windischgraetzovih posestev na Notranjskem je bil prvotno na gradu Ho\xc5\xa1perk, vse do 1. aprila 1907, nato so jo preselili v Ka\xc4\x8djo vas pri Planini. Od leta 1919 (pod vodstvom ing. Hoffmanna) je planinska gozdna uprava spadala pod dru\xc5\xbebo SCLABSA, vse do leta 1924, ko je bil tudi sede\xc5\xbe gozdne uprave preseljen v Postojno._NEWLINE_Do leta 1907 je na posestvu Ho\xc5\xa1perk delovala samo ena \xc5\xbeaga, in sicer v Planini, na lokaciji \xc2\xbbPod gradom\xc2\xab. Med prvo svetovno vojno (l. 1916) je bila zgrajena nova \xc5\xbeaga na \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ki postaji Planina, namenjena predvsem obdelavi lesa iz revirja Ravnik. Leta 1922 je bila zgrajena \xc5\xbeaga v Belskem, leta 1924 pa je bila odkupljena \xc5\xa1e nekdanja velika \xc5\xbeaga posestnika Jurce v Postojni. Leta 1934 je rodbina kupila propadlo \xc5\xbeago v Pivki (tedaj sv. Peter na Krasu), ki je bila nato raz\xc5\xa1irjena v tovarno vezanih plo\xc5\xa1\xc4\x8d .\n_START_SECTION_\nSCLABSA in SICLA\n_START_PARAGRAPH_\nDelni\xc5\xa1ka dru\xc5\xbeba SCLABSA (Societa' Coltivazione Legnami Abbattimento Boschi S.A.), v prevodu dru\xc5\xbeba za vzgojo in posek gozdov, je bila ustanovljena decembra 1919, s sede\xc5\xbeem v Trstu. Nekaj ustanovnega kapitala je prispevala Banca Commerciale Italiana, najve\xc4\x8dji delni\xc4\x8dar je bil dr. Hugo Vinzenz Windisch-Graetz, med ostalimi delni\xc4\x8darji je bil tudi baron Leo Economo, v upravnem odboru pa tudi grof Giovanni Battista Ceschi.  Podjetje je upravljalo gozdove na podro\xc4\x8dju Planine, pridobilo pa si je tudi pravico za prodajo lesa z Windischgraetzovega posestva pri Oplotnici in posestva Ravnik pri Planini. Na dru\xc5\xbebo so bila zemlji\xc5\xa1koknji\xc5\xbeno prepisana vsa na italijanski strani meje le\xc5\xbee\xc4\x8da zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da rodbine. _NEWLINE_Po podatkih iz leta 1928 je podjetje tedaj upravljalo \xc5\xa1est \xc5\xbeag, s povpre\xc4\x8dno 126 zaposlenimi.  Ustanovitev delni\xc5\xa1ke dru\xc5\xbebe je pomenila zgolj novo organizacijsko in pravno obliko za opravljanje iste dejavnosti, to je pridobivanja in trgovine z lesom, s katero so se knezi Windischgraetzi ukvarjali \xc5\xbee pred prvo svetovno vojno, oz. \xc5\xbee od 18. stoletja dalje. _NEWLINE_Generalna uprava dru\xc5\xbebe SCLABSA je bila sprva, do aprila 1933, v Trstu, _NEWLINE_nato je bila uprava preme\xc5\xa1\xc4\x8dena v Postojno, v nekdanji hotel Adelsbergerhof (na tem kraju danes stoji Srednja gozdarska in lesarska \xc5\xa1ola Postojna), v katerem je med prvo svetovno vojno svoj \xc5\xa1tab imel avstro-ogrski feldmar\xc5\xa1al Svetozar Borojevi\xc4\x87 von Bojna. Leta 1942 se je SCLABSA zopet razdru\xc5\xbeila in so bile posamezne posestne enote zemlji\xc5\xa1koknji\xc5\xbeno prenesene na posamezne rodbinske \xc4\x8dlane. _NEWLINE_Decembra 1928 je bila ustanovljena h\xc4\x8derinska delni\xc5\xa1ka dru\xc5\xbeba SICLA (Societa' per l'Industria ed il Commercio di Legnami Anonima), v prevodu delni\xc5\xa1ka dru\xc5\xbeba za industrijo ter trgovino z lesom, s sede\xc5\xbeem v Trstu, na istem naslovu kot SCLABSA, s skoraj nespremenjenimi delni\xc4\x8darji in \xc4\x8dlani upravnega odbora.  Namen h\xc4\x8derinske dru\xc5\xbebe je bil nadaljevati z industrijsko in trgovinsko dejavnostjo, z usmeritvijo izklju\xc4\x8dno v predelavo lesa, zato so bili na SICLO preneseni industrijski obrati, orodja, stroji ter z njimi povezana prevozna sredstva mati\xc4\x8dnega podjetja, predvsem \xc5\xbeage v Postojni, Ka\xc4\x8dji vasi pri Planini in pri Belskem.  Dru\xc5\xbeba je skrbela za obdelavo in prodajo lesa iz rodbinskih gozdov, za stike s strankami in naro\xc4\x8dniki.  Po dokapitalizaciji leta 1932 je v obeh podjetjih najve\xc4\x8dji delni\xc4\x8dar ostal dr. Hugo Winzenz Windisch-Graetz, medtem ko so bili imetniki ve\xc4\x8dine ostalih delnic drugi rodbinski \xc4\x8dlani. Med delni\xc4\x8darji SICLE sta bila tudi grof Giovanni Battista Ceschi in baron Leo Economo.\n_START_SECTION_\nFALLERSA\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1938 je bila v Trstu ustanovljena delni\xc5\xa1ka dru\xc5\xbeba FALLERSA (Fabbrica Lestre, Legno, Reintegrato Societa' Autonoma). Dru\xc5\xbebo so ustanovili ve\xc4\x8dinski, preko 70-odstotni delni\xc4\x8dar knez dr. Hugo Winzenz  Windisch-Graetz in \xc5\xa1e \xc5\xa1tirje drugi. Knez Windisch-Graetz je imel \xc5\xbee v lasti tovarno vezanih plo\xc5\xa1\xc4\x8d v Pivki, furnirnico v Prestranku, lesni obrat v Postojni in druge lesnopredelovalne obrate. Prvotno so tovarno nameravali postaviti v Postojni, vendar so se kasneje zaradi proizvodnega postopka, ki je zahteval velike koli\xc4\x8dine vode, odlo\xc4\x8dili, da jo zgradijo pri Ilirski Bistrici (tedaj Villa del Nevoso). _NEWLINE_Lokacija v Trnovem je bila poleg bli\xc5\xbeine reke Reke ugodnej\xc5\xa1a tudi zaradi bli\xc5\xbeine \xc5\xbeeleznice in re\xc5\xa1kega pristani\xc5\xa1\xc4\x8da. Z gradbenimi deli so za\xc4\x8deli v letu 1940, \xc5\xbee leta 1943 pa so bila v veliki meri kon\xc4\x8dana monta\xc5\xbena dela strojev in opreme. Tovarna je bila med vojno leta 1945 bombardirana in po\xc5\xa1kodovana. Po vojni so proizvodnjo obnovili, tovarno pa podr\xc5\xbeavili. Prve lesonitne plo\xc5\xa1\xc4\x8de so bile izdelane 16. aprila 1946 in so bile prve vlaknene plo\xc5\xa1\xc4\x8de, proizvedene  v Sloveniji, Jugoslaviji in na Balkanu. _NEWLINE_Vse rodbinske dru\xc5\xbebe so prenehale poslovati leta 1945, arhivske dokumente o njihovem poslovanju hrani banka Intesa Sanpaolo v Trstu.\n_START_SECTION_\nRodbina Windischgraetz danes\n_START_PARAGRAPH_\nZanimanje za rodbino Windischgraetz med zgodovinarji in drugimi raziskovalci ni le pojava dana\xc5\xa1njih dni, temve\xc4\x8d je ta mogo\xc4\x8dna rodbina \xc5\xbee stoletja predmet raziskav in ob\xc4\x8dudovanja. _NEWLINE_Dru\xc5\xbeina Windischgr\xc3\xa4tz je pri nas izgubila svoje mesto med in po 2. svetovni vojni, ko so bili njeni \xc4\x8dlani izgnani, nekaj jih je bilo tudi pobitih ipd. Polo\xc5\xbeaj nacionaliziranega premo\xc5\xbeenja dru\xc5\xbeine Windischgraetz v Sloveniji \xc5\xa1e vedno ni dolo\xc4\x8den in re\xc5\xa1en. Popolnoma druga\xc4\x8den polo\xc5\xbeaj ima dru\xc5\xbeina Windischgraetz v Italiji, Avstriji in Nem\xc4\x8diji, kjer je njihov polo\xc5\xbeaj \xc5\xa1e vedno skoraj nespremenjen kot pred sto leti. Dru\xc5\xbebeno zelo razpoznavna, vplivna, ugledna in premo\xc5\xbena dru\xc5\xbeina ima \xc5\xa1tevilne mednarodne, gospodarske, humanitarne in diplomatske povezave."