b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Bonifacij VIII.\n_START_SECTION_\nMladost in cerkvena kariera\n_START_PARAGRAPH_\nBenediktov o\xc4\x8de je bil Lofred (oziroma Rofred I.), potomec plemi\xc5\xa1ke rodbine \xc5\xa1panskega izvora, ki pa se je udoma\xc4\x8dila v Italiji \xe2\x80\x93 najprej v Gaeti (od tod priimek Caetani, Gaetani oziroma Gaetano), pozneje pa v Anagniju in je tam postala ena najodli\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih rodbin. Po materini strani \xe2\x80\x93 ime ji je bilo Emilia Patrasso di Alatri \xe2\x80\x93 pa je bil sorodnik Aleksandra IV.. ter izhaja iz rodbine Segni, ki je dala tri visoke cerkvene dostojanstvenike: Inocenca III., Gregorja IX. in Aleksandra IV.._NEWLINE_ _NEWLINE_Rodil se je v Anagniju okrog 1235. Za\xc4\x8detne verske izku\xc5\xa1nje si je pridobival pri minoritih v Velletriju, kjer je skrbel zanj njegov stric Fra Leonardo Patrasso. U\xc4\x8denost si je nabiral poleg svojega drugega strica \xc5\xa1kofa Petra v Todiju in Spoletu v Umbriji, najverjetneje tudi na pari\xc5\xa1ki Sorboni, kjer je doktoriral iz cerkvenega in civilnega prava. Pravo je uspe\xc5\xa1no predaval v Anagniju, Todiju, Parizu, Lyonu in Rimu. _NEWLINE__NEWLINE_Za apostolskega protonotarja je bil imenovan najverjetneje pod Inocencem IV., a za kanonika  v Todiju 1260. 1265 je spremljal kardinala Fieschija v Anglijo, da bi pomirila neslogo med kraljem Henrikom III. in baroni. _NEWLINE__NEWLINE_Od 1276 je deloval v Rimski kuriji kot konsistorialni advokat in apostolski zapisnikar in tam postal kmalu vplivna osebnost. Pod Martinom IV. je 12. aprila 1281 postal kardinal-diakon pri San Nicol\xc3\xb2 in carcere Tulliano , a deset let pozneje, 22. septembra 1291, pod NikolajemIV., kardinal-duhovnik pri SS. Silvestro e Martino ai Monti. Kot apostolski nuncij je uspe\xc5\xa1no deloval v Franciji, posredoval je v sporih med sicilskim in aragonskim kraljestvom;  na pari\xc5\xa1ki sinodi 1290 se je mo\xc4\x8dno zavzel za ubo\xc5\xa1tvene redove (manj\xc5\xa1e brate in dominikance). Najbr\xc5\xbe je tudi on pripomogel, da se je Celestin V. odlo\xc4\x8dil za odpoved.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xa1ke volitve\n_START_PARAGRAPH_\nJulija 1294 je njegove pobo\xc5\xbene vaje nenadoma pretrgal prizor \xc5\xa1e neviden v cerkveni zgodovini. Trije pomembni dostojanstveniki, ki jih je spremljala nepregledna mno\xc5\xbeica menihov in laikov, se je zgrnila na goro in sporo\xc4\x8dila, da je Petra kardinalski zbor enodu\xc5\xa1no izvolil. Poni\xc5\xbeno so ga prosili, naj sprejme to \xc4\x8dast. Od smrti Nikolaja IV., ki je bil umrl 4. aprila 1292, je minilo namre\xc4\x8d \xc5\xbee dve leti in tri mesece, ne da bi se kardinali \xe2\x80\x93 ki so zasedali v konklavu zdaj v Perugii zdaj v Rimu - mogli zediniti za skupnega kandidata. Od dvanajstih kardinalov je bilo 6 Rimljanov, 4 Neapeljci (Italijani) in 2 Francoza. Strankarski duh med gvelfi in gibelini , ki je oku\xc5\xbeil celo Italijo, je podelil konklave in tudi Rim na  dve sora\xc5\xbeni stranki. Eno je zastopala rodbina Orsini, drugo pa Colonna, ki jo je predstavljal Caetani, ki pa se je pozneje \xe2\x80\x93 kot pape\xc5\xbe Bonifacij VIII. \xe2\x80\x93 sprevrgel v njihovega hudega nasprotnika. K soglasju ni pripomogel niti obisk kralja Karla II. , ki je polo\xc5\xbeaj le \xc5\xa1e poslab\xc5\xa1al. Ko se je polo\xc5\xbeaj zdel brezupen, je kardinal Latino Orsini opomnil o\xc4\x8dete, da je Bog razodel po svetni\xc5\xa1kem pu\xc5\xa1\xc4\x8davniku: \xc4\x8de kardinali ne bodo izvr\xc5\xa1ili svoje dol\xc5\xbenosti v \xc5\xa1tirih mesecih, bo pri\xc5\xa1la nad Cerkev huda kazen. Vsi so vedeli, da je to sporo\xc4\x8dil Peter Muronski in mnenje vseh je bilo, naj torej on postane pape\xc5\xbe. Peter je to poslu\xc5\xa1al solznih o\xc4\x8di in se najprej branil, pozneje pa je le sprejel izvolitev kot Bo\xc5\xbejo voljo. Beg \xe2\x80\x93 na katerega je tudi mislil \xe2\x80\x93 zdaj ni bil ve\xc4\x8d mogo\xc4\x8d: okoli njega se je namre\xc4\x8d stiskala dvestotiso\xc4\x8dglava mno\xc5\xbeica.\n_START_SECTION_\nNasprotna zna\xc4\x8daja\n_START_PARAGRAPH_\nPeter je bil sicer svet in dobrosr\xc4\x8den mo\xc5\xbe ter pravi asket; bolj\xc5\xa1e pa se je zna\xc5\xa1el v nebe\xc5\xa1kih re\xc4\x8deh, kot so molitev, post in pokora, kot pa v zemeljskih, kot je pisarni\xc5\xa1ko delo, upravljanje s cerkvenim premo\xc5\xbeenjem ter krmarjenje Petrove barke med Scilo in Karibdo \xe2\x80\x93 med zvitimi in vojskujo\xc4\x8dimi se evropskimi vladarji ter pohlepnimi rimskimi in drugimi plemi\xc5\xa1kimi rodovinami. Pri\xc5\xa1el je pod francoski vpliv, izvolil za kardinale francosko ve\xc4\x8dino, in prenesel celo kurijo v Neapelj. Zato je po treh mesecih napetosti odlo\xc5\xbeil zanj neprimerno breme \xe2\x80\x93 verjetno na nasvet istega Caetanija, ki mu je prvi svetoval sprejem. V enem najkraj\xc5\xa1ih skrutinijev so kardinali 24. decembra soglasno izvolili v Neaplju Benedikta Caetanija, ki si je privzel ime Bonifacij VIII. \xc5\xbde s svojo prvo potezo je pokazal voljo po cerkveni neodvisnosti od neapeljskega kralja in prenesel kurijo 17. januarja 1295 v Rim, kjer se je dal ustoli\xc4\x8diti 23. januarja v Lateranu. _NEWLINE_ _NEWLINE_Bonifacij je bil pravo nasprotje svojega svetega in preprostega predhodnika: odli\xc4\x8den pravnik, mo\xc5\xbe mo\xc4\x8dne volje, pa tudi gospodovalen, posmehljiv in trd do nasprotnikov. Da bi poudaril na\xc4\x8delo svojih prednikov o dveh me\xc4\x8dih, je dodal v pape\xc5\xa1ko krono tiaro drugi venec. Domnevajo, da je tretjega vpletel Klemen V. Krmilo Petrove barke je z vso silo zapeljal v pene\xc4\x8de se morje - a morda s preveliko silo in je kmalu do\xc5\xbeivel razo\xc4\x8daranje in skoraj brodolom z nepredvidljivimi posledicami za prihodnost Cerkve.\n_START_SECTION_\nPrvo sveto leto\n_START_PARAGRAPH_\nV svetem letu 1300 je Bonifacijev velikopotezni duh mogel prejeti vsaj nekaj zado\xc5\xa1\xc4\x8denja in tola\xc5\xbebe za prej\xc5\xa1nja (in \xc5\xa1e prihodnja) poni\xc5\xbeanja. Pape\xc5\xbe je slovesno naznanil prvo v zgodovini znano kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko jubilejno leto z bulo Antiquorum habet fida relatio z dne 22. februarja 1300._NEWLINE_ _NEWLINE_Ta edinstvena slovesnost, vrhunec \xc4\x8dasnega sijaja pape\xc5\xa1tva , je sve\xc4\x8dano odprl pape\xc5\xbe na praznik svetih apostolov Petra in Pavla 29. junija 1300. Janez Villani omenja v svoji Florentinski kroniki, da je bilo navzo\xc4\x8dih v Rimu skozi celo jubilejno leto \xc4\x8dez 200.000 romarjev. Potrebno je bilo, da so predrli obzidje v Leonovem mestu blizu Tibere, da se je mno\xc5\xbeica la\xc5\xbeje pomikala. Romarji so prihajali iz vseh evropskih de\xc5\xbeel in celo iz daljne Azije. Pravo nasprotje pa so bili vladarji. Razen starej\xc5\xa1ega sina neapeljskega kralja, ni izkazal svojega spo\xc5\xa1tovanja do Kristusovega namestnika niti en evropski vladar. Drugi venec v pape\xc5\xa1ki kroni, ki ozna\xc4\x8duje \xc4\x8dasno oblast in mo\xc4\x8d, je baje dodal prav v tem \xc4\x8dasu pape\xc5\xbe Bonifacij.\n_START_SECTION_\n"Unam sanctam"\n_START_PARAGRAPH_\nFrancoski kralj Filip Lepi se je zapletel v dolgoletno vojno z Angle\xc5\xbei , kar je bilo povezano z velikimi stro\xc5\xa1ki. Kralj je za\xc4\x8del pobirati visoke davke tudi od cerkvenih ustanov. Pape\xc5\xbe je to prepovedal s posebnim dokumentom; od cerkvenih nadarbin je bilo mogo\xc4\x8de namre\xc4\x8d dotlej pobirati davke le za kri\xc5\xbearsko vojno, ne pa za bojevanje s kr\xc5\xa1\xc4\x8danskimi vladarji. Filip je nemudoma odgovoril tako, da je prepovedal vsak odtok zlata, srebra in \xc5\xbeive\xc5\xbea iz dr\xc5\xbeave. Bonifacij je preklical prepoved in za nekaj \xc4\x8dasa je nastopilo premirje. V tem \xc4\x8dasu je v Rimu popolnoma zlomil mo\xc4\x8d nasprotne rodbine Colonna, za kar je uporabil vsa mo\xc5\xbena sredstva - tudi voja\xc5\xa1ko silo. Dva uporna kardinala iz te rodbine sta pora\xc5\xbeena pobegnila k francoskemu kralju in ga hujskala zoper pape\xc5\xbea. Iz gibelinske Florence je moral pobegniti tudi pesnik Dante, ki pape\xc5\xbeu tega ni pozabil. Ker je bil \xc5\xa1e \xc5\xbeiv, ga ni mogel vre\xc4\x8di v svoji Bo\xc5\xbeanski komediji v pekel, ampak mu ga je obljubil prek ust Nikolaja III. med simonisti. Zato mu je obljubil mesto med simonisti._NEWLINE__NEWLINE_Pape\xc5\xbe je \xc5\xbeelel zdru\xc5\xbeiti evropske dr\xc5\xbeave v boju zoper muslimanske Turke, ki so zaradi kr\xc5\xa1\xc4\x8danske nesloge odvzeli kri\xc5\xbearjem \xc5\xa1e zadnjo trdnjavo v Sveti de\xc5\xbeeli. Za to bi bilo potrebno sodelovanje vodilnih pomorskih sil Benetk in Genove \xe2\x80\x93 vendar v tem ni uspel. Na Siciliji je nerad moral priznati gospostvo aragonskega kraljestva. Brez uspeha je ostal tudi njegov poseg v spor za mad\xc5\xbearski prestol ter nastop proti angle\xc5\xa1kemu kralju Edvardu I. za neodvisno \xc5\xa0kotsko. _NEWLINE_Kmalu pa je izbruhnil nov spor s francoskim kraljem: Filipova zveza z Albrehtom Habsbur\xc5\xa1kim, njegova podpora Colonnovima, dav\xc4\x8dni pritisk na kler in kr\xc5\xa1itev cerkvene nedotakljivosti, so spor podpihovali. Poleg tega je dal kralj 1301 zapreti pod obto\xc5\xbebo za veleizdajo pape\xc5\xbeevega odposlanca, pamierskega \xc5\xa1kofa Bernarda Saisseta, ki naj bi kralja pregovoril za za\xc4\x8detek nove kri\xc5\xbearske vojne. Nesre\xc4\x8da je bila tudi v tem, da je Bernard Saisset (1232-1314) imel neporavnane ra\xc4\x8dune s francoskim kraljem \xc5\xbee od prej, in torej najbr\xc5\xbe ni bil najprimernej\xc5\xa1a osebnost, ki bi lahko uspe\xc5\xa1no posredovala v sporu. Pape\xc5\xbe je ukazal \xc5\xa1kofovo takoj\xc5\xa1njo izpustitev in je pozval Filipa na zagovor v Rim. Z bulo Salvator mundi (4. XII. 1301) je preklical privilegije - ki mu jih je bil z okro\xc5\xbenico Etsi de statu (31. VII. 1297) podelil ter obnovil veljavnost bule Clericis laicos, ki je prepovedovala obdav\xc4\x8denje klera od strani dr\xc5\xbeave; v buli Ausculta fili (5. XII. 1301) pa je navedel hude obto\xc5\xbebe zoper kraljevo osebo in njegovo politiko. Poleg tega je za 1. novembra 1302 z bulo Ante promotionem (5. XII. 1301) sklical v Rim na sinodo francoski kler ter tudi samega kralja, da bi se zadeve uredile. _NEWLINE__NEWLINE_Filip je odgovoril, da je kralj na svojem podro\xc4\x8dju neodvisen od cerkvene oblasti. Za svoje ravnanje je pridobil potrditev skup\xc5\xa1\xc4\x8dine dr\xc5\xbeavnih stanov (plemstvo, kler in me\xc5\xa1\xc4\x8danstvo). Ni mu pri\xc5\xa1lo niti na misel, da bi se opravi\xc4\x8deval, ampak je namesto pape\xc5\xa1ke bule dal brati v Franciji ponaredek Deum time, kar je na glavo obrnilo pomen bule Ausculta fili in je na ta na\xc4\x8din nahujskal javno mnenje zoper pape\xc5\xbea._NEWLINE_Na to je Bonifacij 1302 izdal znano okro\xc5\xbenico Unam sanctam (18. XI. 1302), v kateri je poudaril, da je za zveli\xc4\x8danje potrebna povezanost s pape\xc5\xbeem. Poleg tega je v smislu idej Gregorja VII. sku\xc5\xa1al uveljaviti duhovno oblast nad svetno. Temeljne misli dokumenta so naslednje: obstaja le ena Cerkev, katoli\xc5\xa1ka, zunaj nje ni zveli\xc4\x8danja; Cerkev ima le enega poglavarja, Kristusa oziroma njegovega namestnika - pape\xc5\xbea; Cerkev ima v rokah duhovno in svetno oblast: prvo izvr\xc5\xa1uje sama, drugo izvr\xc5\xa1ujejo svetni vladarji, vendar so pri presoji svojega delovanja podvr\xc5\xbeeni Cerkvi; duhovna oblast ima vrhovno sodstvo tudi nad svetno oblastjo; rimski \xc5\xa1kof ima prvenstvo pred vsemi \xc5\xa1kofi, njemu morajo biti pokorni vsi, ki se ho\xc4\x8dejo zveli\xc4\x8dati. _NEWLINE_V odgovor je Filip Lepi spet zbral skup\xc5\xa1\xc4\x8dino dr\xc5\xbeavnih stanov, ki je pape\xc5\xbea obto\xc5\xbeila, da je krivoverec in bogokletnik, hotnik in simonist, in da ga je treba odstaviti ter v ta namen sklicati ekumenski koncil. Bonifacij je zavrnil te obto\xc5\xbebe in se zatekel v rodni Anagni.\n_START_SECTION_\nNapad na pape\xc5\xbea\n_START_PARAGRAPH_\nBonifacij se je trudil, da bi bila Cerkev svobodna od slehernega politi\xc4\x8dnega vme\xc5\xa1avanja, in da bi bilo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo v miru. \xe2\x80\x9eZ velikim pogumom in globokim umom\xe2\x80\x9d je izdal eno od najbolj znamenitih in pomembnih okro\xc5\xbenic v zgodovini, \xe2\x80\x9eUnam sanctam\xe2\x80\x9d, ki jo pripisujejo Egidiu Romanu. V njej je razglasil, pred vsemi politi\xc4\x8dnimi avtoritetami in mo\xc4\x8dmi, duhovno nadoblast Cerkve, ki je zdru\xc5\xbeena pod enim pastirjem. Tega njegovega na\xc4\x8dina vodenja Cerkve ni mogel prena\xc5\xa1ati oblastni Filip Lepi. Zaradi ureditve spora je poslal pape\xc5\xbe v Francijo kardinala Janeza Lemoina,  ki je bil sprejemljiv tudi dvoru. Marca 1303 je na skup\xc5\xa1\xc4\x8dini dr\xc5\xbeavnih stanov v Louvru Viljem Nogaret , novi kancler, svetoval, naj kralj brani Cerkev pred \xe2\x80\x9evrinjenim, nepravim pape\xc5\xbeem Bonifacijem\xe2\x80\x9d. 30. junija 1303 je Viljem Du Plessis prebral odbornikom obto\xc5\xbenico, ki je bila polna nepredstavljivih obto\xc5\xbeb zoper pape\xc5\xbea. Filip, ki je pape\xc5\xbeevega poslanca \xc5\xbee prej ujel in zaprl v je\xc4\x8do, je izjavil, da \xe2\x80\x9edela po vesti in da bo sklical vesoljni cerkveni zbor le spo\xc5\xa1tujo\xc4\x8d nedotakljivost Svetega sede\xc5\xbea\xe2\x80\x9d. Pred tem koncilom naj bi se pape\xc5\xbe zagovarjal in k temu ga bodo prisilili. _NEWLINE_  _NEWLINE_Pape\xc5\xbe je pripravljal novo okro\xc5\xbenico, s katero bi kralja izob\xc4\x8dil; da bi francoski kralj \xe2\x80\x9edivje narave\xe2\x80\x9d to prepre\xc4\x8dil, je hotel Bonifacija ujeti ing a pripeljati v Francijo. Zategadelj je Nogaret odpotoval  v Italijo; sklenil je zavezo s Sciarrom Colonnom, pape\xc5\xbeevim smrtnim sovra\xc5\xbenikom, ter nabral \xc5\xa1tevilno voja\xc5\xa1tvo med pape\xc5\xbeu sovra\xc5\xbenimi gibelini: 600 konjenikov in 1500 pe\xc5\xa1cev ter z njimi odkorakal v Anagni. Z vpitjem: \xe2\x80\x9eSmrt pape\xc5\xbeu! \xc5\xbdivel francoski kralj!\xe2\x80\x9d so pridrli na ulice nose\xc4\x8d kapetin\xc5\xa1ke plavo-zlate zastave in vdrli v pape\xc5\xbeevo pala\xc4\x8do. Pape\xc5\xbe Bonifacij VIII. je sedel na prestolu med ostijskim in sabinskim kardinalom-\xc5\xa1kofom in jih sprejel dr\xc5\xbee\xc4\x8d v eni roki kri\xc5\xbe, v drugi pa klju\xc4\x8de reko\xc4\x8d: \xe2\x80\x9eIzdanega kot Kristusa me kar zgrabite, pa naj umrjem kot pape\xc5\xbe.\xe2\x80\x9d Za trenutek so presene\xc4\x8deno obstali, nato pa je za\xc4\x8del Colonna pape\xc5\xbea zmerjati, in ga baje celo udaril z \xc5\xbeeleznim buzdovanom. Med tem pa je drhal vsenaokrog ropala in uni\xc4\x8devala dragocene listine. Ko se se hajduki \xc5\xa1e posvetovali, kako bi spravili pape\xc5\xbea-star\xc4\x8dka v Lyon, so se zbrali anangnijski me\xc5\xa1\xc4\x8dani in so pod vodstvom kardinala Del Fiesca pregnali francoske najemnike. V teh bojih je izgubil \xc5\xbeivljenje v obrambi pontifika tudi  ostrogonski nad\xc5\xa1kof Gregor Bicskei; bil je tako reven, da je vse \xc5\xbeivljenje zbiral denar, da bi lahko obiskal pape\xc5\xbea na \xc4\x8delu poslanstva v zvezi s te\xc5\xbeavami na Ogrskem. Nogaret in Colonna sta pobegnila in oboro\xc5\xbeeno varstvo Orsinijevih je odvedlo iz\xc4\x8drpanega Bonifaca v Rim, kjer je kmalu nato umrl.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe Bonifacij in Slovenci\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Bonifacij VIII. je podelil 26. maja 1300  minoritskemu redu pod posebnimi pogoji pravico v redovni cerkvi pokopati tiste, ki si to \xc5\xbeelijo. Pape\xc5\xbe izda listino, da bi s tem odstranili vse spore, ki so zaradi zgornje re\xc4\x8di nastajali med redovniki in \xc5\xbeupniki._NEWLINE_ To pa seveda ni edina listina tega pape\xc5\xbea, ki je povezana s slovensko zgodovino.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nIz Rima sta prijahala kardinala iz rodbine Orsinijevih s \xc5\xa1tiristo konjeniki in sta iz\xc4\x8drpanega pape\xc5\xbea pospremila v Rim, kjer ga je prebivalstvo navdu\xc5\xa1eno sprejelo. Preden je zapustil Anagni, je pomilostil vse razbojnike, ki so jih ujeli me\xc5\xa1\xc4\x8dani, razen roparjev cerkvenega premo\xc5\xbeenja, ki naj bi ga vrnili v treh dneh. Iz Cerkve pa je izob\xc4\x8dil vse sodelavce v atentatu nanj, kakor tudi njihovega nalogodajalca \xe2\x80\x93 francoskega kralja Filipa. V Rim je prispel 13. septembra pod skrbnim varstvom Orsinijev. Barbarski napad in hudi pretresi so ga hudo izmu\xc4\x8dili, potrli in u\xc5\xbealostili. Kmalu je dobil visoko vro\xc4\x8dino. 11. oktobra je pri polni zavesti v navzo\xc4\x8dnosti osmih kardinalov in vodilnih mo\xc5\xbe pape\xc5\xa1kega gospodarstva prejel svete zakramente in izpovedal vero. Po nekaterih virih je umrl zaradi posledic napada, po drugih virih pa so ga njegovi sovra\xc5\xbeniki zastrupili. _NEWLINE_Stari kronist je zapisal: \xc2\xbbKazno je, da je bilo njegovemu \xc5\xbeivljenju namenjeno, da se kon\xc4\x8da v mraku zaradi nenavadno hudega neurja, ki se je razdivjalo, ko je bil pokopan z manj spo\xc5\xa1tovanja, kot ko je postal pape\xc5\xbe.\xc2\xab\xc2\xa0Njegovo truplo so polo\xc5\xbeili v kripto Bazilike svetega Petra v velik marmornat sarkofag, na katerem so kratko zapisali besede: \xc2\xbbBonifacius papa VIII.\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE__NEWLINE_9. oktobra 1605 so njegov grob odprli in ugotovili, da je bilo telo povsem nedotaknjeno z lepimi, nepo\xc5\xa1kodovanimi rokami. Tako so izpodbili klevetanje, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je umrl v blaznosti grizo\xc4\x8d si roke ter udarjajo\xc4\x8d z glavo v zid in druge izmi\xc5\xa1ljotine. (Wiseman)\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nCerkveni zgodovinar Chobot navaja znano dejstvo, da so Bonifacija VIII. na razli\xc4\x8dne na\xc4\x8dile presojali \xc5\xbee njegovi sodobniki; njegovi izraziti sovra\xc5\xbeniki pa so bili pravzaprav le osebni pripadniki in somi\xc5\xa1ljeniki dru\xc5\xbeine Colonna in Filipa Lepega. Ti so o njem raz\xc5\xa1irili kleveto, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je rekel: \xe2\x80\x9eRaj\xc5\xa1i bi bil pes ali osel ali kaka druga neumna \xc5\xbeival, kakor pa Francoz\xe2\x80\x9d; v resnici pa je vendar zadosti podpiral An\xc5\xbeujce pri pridobivanju sicilskega ali ogrskega prestola. S svojim opravljanjem so ga sovra\xc5\xbeili \xc5\xa1e prek groba. Po svetu so raz\xc5\xa1irili govorico, da je znorel, da je napravil samomor, si raztrgal telo in razbil glavo. Temu niso oporekali le sodobniki; ko so namre\xc4\x8d njegovo krsto pri ponovni graditvi Bazilike sv. Petra razdrli, je njegovo truplo \xc5\xa1e takrat bilo celo in na njem ni bilo niti sledu po\xc5\xa1kodb. Bonifacija ne moremo presojati le kot osebnost, ampak moramo gledati nanj kot na nosilca neke zamisli, obdobja, svetovnega nazora. On je bil zadnji veliki bojevnik v boju za \xe2\x80\x9eKr\xc5\xa1\xc4\x8dansko dr\xc5\xbeavo\xe2\x80\x9d (Respublica christiana), za pape\xc5\xa1ko svetovno oblast; in sicer v takem \xc4\x8dasu, ko taka zamisel ni ve\xc4\x8d ganila du\xc5\xa1, ker je minil njen \xc4\x8das. Nastalo je novo duhovno obdobje: duh vsakovrstne neodvisnosti narodov, sodobnih nacionalnih dr\xc5\xbeav, katerega predstavnik je bil Filip Lepi. _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xbbStaro in novo sta tukaj tr\xc4\x8dila skupaj\xc2\xab\xc2\xa0pravi Ehrhard ; spopadla pa sta se tako strastno, da najdemo v zgodovini malo podobnih zgledov in lahko pademo v sku\xc5\xa1njavo, da bi v tem gledali zgodovinsko zakonitost. Bonifacij je seveda branil staro. Nih\xc4\x8de mu ne more oporekati, da ne bi smel zvesto varovati in krepko braniti dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine prednikov; priznati mu tudi moramo, da je v borbi z nravstvenega stali\xc5\xa1\xc4\x8da stal vi\xc5\xa1je od Filipa in njegovih svetovalcev. Glede njega pa smemo ugotoviti, da ni spoznal razlike, ki je nastala med starimi vladarskimi na\xc4\x8deli in med spremenjenimi razmerami in da je zaradi tega hotel dose\xc4\x8di nemogo\xc4\x8de. Nikoli ni pomislil na to, da bi moral staro primerjati in pomiriti z novim. Pri tem ga pa ni ovirala samo navezanost na staro, ampak pravzaprav dejstvo, da mu je novo obdobje pri\xc5\xa1lo nasproti ravno v najodvratnej\xc5\xa1em liku; saj bi bolj zoprnega predstavnika \xe2\x80\x93 kot pa je bil Filip in njegovi svetovalci \xe2\x80\x93 komaj mogel najti.\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE_Bargellini - zgodovinar in pisatelj, pa je ugotovil naslednje. Manj\xc5\xa1i bratje mu niso mogli pozabiti, da jih je Bonifacij kot strog pravnik trdo prijemal v nasprotju z blagim Celestinom, ki je delil na \xc5\xa1iroko privilegije zlasti strogim ubo\xc5\xbenim redovom, v svoji naivnosti pa Cerkev privedel z imenovanjem francoskih kardinalov pod njihov vpliv in posredno pod vpliv njihovega brezobzirneg "cesarja" Filipa IV., kar bo kmalu po Bonifacijevi smrti privedlo do \xc5\xbealostnega tako imenovanega avinjonskega su\xc5\xbeenjstva in surovega pogroma nad templarji. _NEWLINE__NEWLINE_Po eni strani gibelini, po drugi strani fraticelli, so raz\xc5\xa1irili govorice, da se je Celestin V. odpovedal pape\xc5\xa1tvu pod pritiskom kardinala Caetanija. Njim se je pridru\xc5\xbeila mogo\xc4\x8dna rimska rodbina Colonna, ki pa ni imela niti misti\xc4\x8dnih nagibov niti politi\xc4\x8dnih idealov, ampak le posvetne interese. Nasprotoval jim je pape\xc5\xbe, ki se je zavedal svoje oblasti kot naslednik apostola "velikega svetega Petra". Bonifacij torej sploh ni bil simonist, sodomist ali heretik, niti ni sedel na izpraznjenem pape\xc5\xa1kem sede\xc5\xbeu kot vrinjenec, ampak ga je zakonito zasedel, ker je hotel re\xc5\xa1iti Petrovo ladjo pred mogo\xc4\x8dniki tega sveta. Kljub vsem podtikanjem in klevetam je bil to velik pape\xc5\xbe, ki si je prizadeval omogo\xc4\x8diti Cerkvi, da bi bila svobodna od vseh politi\xc4\x8dnih vplivov in da bi zedinil ter pomiril kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo in povedel kri\xc5\xbearje v boj zoper napredujo\xc4\x8de Turke. _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xbbVodil je Cerkev na svoj na\xc4\x8din\xc2\xab\xc2\xa0- je zapisal Compagni  \xe2\x80\x93 \xc2\xbbin poni\xc5\xbeeval tistega, ki se z njim ni strinjal.\xc2\xab\xc2\xa0Njegov na\xc4\x8din vodenja Cerkve je obstajal v utrjevanju oblasti svetih klju\xc4\x8dev in svobode tistega, ki bi jih moral uporabljati, neomejenega u\xc4\x8ditelja vere in nravnosti. _NEWLINE_Kot mnoge druge krivi\xc4\x8dne obto\xc5\xbebe na njegov ra\xc4\x8dun, je morala pasti tudi tista glede lakomnosti. Ni zaradi lakote po zlatu razglasil svetega jubilejnega leta, \xc4\x8deprav je naval romarjev prinesel v Rim tudi denarno menjavo. Villani poro\xc4\x8da po svojem vtisu: _NEWLINE_Kako je pape\xc5\xbe Bonifacij VIII. dal odpustek vsem kristjanom, ki so se podali v Rim v jubilejnem letu 1300. _NEWLINE__NEWLINE_Najbolj \xc4\x8dudovita stvar, ki jo je bilo mogo\xc4\x8de sploh kdaj videti, je bila neprekinjeno skozi vse leto, da se je nahajalo v Rimu, poleg mestnih prebivalcev, 200.000 romarjev, ne v\xc5\xa1tev\xc5\xa1i tistih, ki so prihajali ali odhajali po svojih opravkih.  Vsi so bili preskrbljeni in zadovoljeni z \xc5\xbeivili, konji in ljudje, in vse je bilo dobro urejeno, in brez pretepanja ali gne\xc4\x8de. Glede tega lahko pri\xc4\x8dam tudi jaz, ki sem bil navzo\xc4\x8d in sem vse to videl. Od darov, ki so jih darovali romarji, je zelo narastel cerkveni zaklad, in vsi Rimljani so od trgovine obogateli.   _NEWLINE_Svoje mnenje glede tega bogastva podaja \xc5\xbee omenjeni zgodovinar P. Bargellini:_NEWLINE__NEWLINE_Na grobu apostola Petra so sicer res zbirali denar z grabljami; \xc5\xa1lo je pa za novce male vrednosti, ki so imeli veliko te\xc5\xbeo, veljali pa niso skoraj ni\xc4\x8d. Ni \xc5\xa1lo torej niti za pla\xc4\x8dilo za greh, ker so bili to prostovoljni darovi. Bonifacija ni nagnila pogoltnost, da je uvedel sveto leto, niti \xc5\xbeelja, da bi privabil v Rim veliko \xc5\xa1tevilo vernikov, ampak zavest, da deluje kot njegov naslednik v ve\xc4\x8djo \xc4\x8dast "velikega svetega Petra". _NEWLINE__NEWLINE_Veliko je bilo dogodkov, ki so mu u\xc5\xa1li iz roke: iz tiste roke, ki se je bila pokazala tako \xc4\x8dvrsta do \xc2\xbbmalih bratov\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbfraticelli\xc2\xab), tako trda do neogibelinov, tako odlo\xc4\x8dna do Colonnov, tako oblastna z mogo\xc4\x8dniki na zemlji, kot je bil Filip Lepi \xe2\x80\x93 sicer lep samo po obrazu, a  s pokvarjeno du\xc5\xa1o \xe2\x80\x93 ampak velikodu\xc5\xa1en do pobo\xc5\xbenih vernikov, ki so se zbirali ob grobu apostolskih prvakov, je postal pape\xc5\xbe resni\xc4\x8dno Bo\xc5\xbeji glasnik: naj sli\xc5\xa1i ves svet, da je Rim \xc2\xbbsveto mesto in sede\xc5\xbe naslednika velikega Petra\xc2\xab.'