b'\n_START_ARTICLE_\nEagle Mk1\n_START_SECTION_\nZasnova\n_START_PARAGRAPH_\nKot uspe\xc5\xa1en dirka\xc4\x8d v ve\xc4\x8d kategorijah, je Dan Gurney v Formuli 1 dirkal od za\xc4\x8detka \xc5\xa1estdesetih let. V mo\xc5\xa1tvu Brabham se je spoznal z ve\xc4\x8d pomembnimi osebnostmi dirka\xc5\xa1kega \xc5\xa1porta in finan\xc4\x8dniki v ZDA, tudi Carrollom Shelbyjem, s katerimi je ustanovil dru\xc5\xbebo All American Racers. Zgledoval se je po uspe\xc5\xa1nih mo\xc5\xa1tvih Jacka Brabhama in Bruca McLarna. Ker je najprimernej\xc5\xa1i kraj za tovarno konstruktorja dirkalnikov Formule 1 v Zdru\xc5\xbeenem kraljestvu, je AAR tam ustanovila h\xc4\x8derinsko dru\xc5\xbebo Anglo American Racers, medtem ko imela sama dru\xc5\xbeba sede\xc5\xbe v ZDA._NEWLINE_Da bi izpolnil cilj zmagovanja tako v Formuli 1, kot tudi ameri\xc5\xa1ki seriji Champ Car, je AAR najel nekdanjega in\xc5\xbeenirja Lotusa Lena Terryja. Njegova naloga je bila, da naredi \xc5\xa1asijo, ki bo primerna tako za zavita dirkali\xc5\xa1\xc4\x8da Formule 1, kot tudi hitra ovalna dirkali\xc5\xa1\xc4\x8da ameri\xc5\xa1kih serij. Terry je bil izbran za to nalogo tudi, ker je njegov dirkalnik Lotus 38 pred kratkim zmagal na dirki Indianapolis 500 1965_NEWLINE_Zasnova dirkalnika Mk1 in njegove razli\xc4\x8dice za serije Indy Mk2, je tesno sledila dirkalniku Lotus 38 z aluminijasto \xc5\xa1koljko in namestitvijo motorja za dirka\xc4\x8dem. Linije \xc5\xa1asije so bile \xc4\x8diste in elegantne, dirkalnik pa imel zna\xc4\x8dilno hladilno odprtino spredaj. Vzmetenje je bilo name\xc5\xa1\xc4\x8deno direktno na \xc5\xa1koljko in je bilo razmeroma konzervativno, enojno wishbone. Mk1 je bil razvit okrog prihajajo\xc4\x8dega motorja Weslake V12, ki ga je razvil Aubrey Woods, medtem ko je zelo podobno \xc5\xa1asijo Mk2 poganjal motor Ford V8._NEWLINE_\xc5\xa0tiri \xc5\xa1asije Mk2 s Fordovimi motorji so bile pripravljene za dirko Indianapolis 500 1966, medtem kot motorji Weslake V12 \xc5\xa1e niso bili pripravljeni do za\xc4\x8detka sezone 1966 Formule 1. Tako so morali na prvih \xc5\xa1tirih dirkah sezone nastopiti s starej\xc5\xa1imi motorji Coventry Climax L4 FPF. Ko pa so bili motorji Weslake nared, pa se je dirkalnik izkazal za zelo konkuren\xc4\x8dnega, a tudi nezanesljivega. Motor V12, ki je dosegal visoke obrate, je bil zgrajen z zastarelimi orodji, zato sta bila tolerance in zamenljivost delov slaba. Kljub temu pa je bil Weslake dober motor, ki je lahko razvil mo\xc4\x8d 360 KM \xc5\xbee v prvi razli\xc4\x8dici. Do konca sezone 1967 pa \xc5\xbee prek 400 KM, tako da se je lahko meril s Ferrarijevimi V12, Hondinimi V12 in novimi Cosworth DFV V8._NEWLINE_Tri \xc5\xa1asije Mk1 so bile narejene iz aluminija, \xc4\x8detrta pa je bila narejena iz bolj eksoti\xc4\x8dnih materialov. Zanjo je bilo porabljenega veliko titana in magnezijevih plo\xc5\xa1\xc4\x8d. Zaradi tega je bila \xc5\xa1asija s \xc5\xa1tevilko 104 imenovana Ti-Mag Car. Gurney se je zavedal nevarnosti v dirkanju s tem dirkalnikov, ker je bil narejen iz visoko gorljivih materialov. Po tem ko je videl, kako je Jo Schlesser v takem dirkalniku zgorel do smrti na dirki za Veliko nagrado Francije 1968, je primerjal dirkanje s tem dirkalnikom kot\xc2\xa0\xc2\xbbdirkanje v v\xc5\xbeigalniku\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nDirka\xc5\xa1ka zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nEagle Mk1 je debitiral na drugi dirki sezone 1966 za Veliko nagrado Belgije z le enim dirkalnikom, s katerim je dirkal Dan Gurney. Dirkalnik je naredil predvsem vtis zaradi svoje oblike in obarvanja, toda prve dirke mu ni uspelo dokon\xc4\x8dati. Na dirk za Veliko nagrado Italije je Gurney z novim motorjem V12 \xc5\xbee dobil ob\xc4\x8dutek za nov dirkalnik, Phil Hill pa se \xc5\xa1e s starej\xc5\xa1im motorjem Climax ni uspel kvalificirati na dirko. Toda Gurney je ponovno odstopil, je pa dvakrat v sezoni osvojil to\xc4\x8dke, za peti mesti na dirkah za Veliko nagrado Francije in Veliko nagrado Mehike, obakrat z motorjem Climax._NEWLINE_Za sezono 1967 so motorje Climax dokon\xc4\x8dno opustili, tako da so vsi dirkalniki dirkali z Weslakovimi V12. Na neprvenstveni dirki Race of Champions je Gurney dosegel prvo zmago dirkalnika, toda sezona se je za vse dirka\xc4\x8de mo\xc5\xa1tva izkazala za polno razo\xc4\x8daranja. Namre\xc4\x8d Gurney in ob\xc4\x8dasno Bruce McLaren sta se kvalificirala v prvi dve \xc5\xa1tartni vrsti in bila na za\xc4\x8detku dirke v odli\xc4\x8dnem polo\xc5\xbeaju, toda Gurneyju je le dvakrat uspelo dirko kon\xc4\x8dati. To je bilo na dirki za Veliko nagrado Belgije, kjer je s \xc5\xa1asijo 104 zmagal, in Veliko nagrado Kanade, kjer je bil tretji._NEWLINE_V sezoni 1968 je Anglo American Racers kljub uspehom na dirkah za\xc4\x8delo zmanjkovati denarja. Razvoj dirkalnika Eagle Mk1 je bil tako ustavljen, nekaj denarja so namenili le nasledniku Eagle Mk6. Kljub temu je Gurney v prvi polovici sezone vztrajal z zastarelimi dirkalniki, toda po seriji odstopov in le enem devetem mestu je postalo jasno, da je dirkalnik premalo zanesljiv, zaradi motorja V12 pa je bil eden najdra\xc5\xbejih za vzdr\xc5\xbeevanje, zato je AAR kupil dirkalnik McLaren M7A. In s tem dirkalnikom je Gurney dosegel prvo uvrstitev med dobitnike to\xc4\x8dk v karieri. Ob koncu sezone je AAR kon\xc4\x8dal s projektom dirkanja v Formuli 1 in se posvetil le dirkanju v ameri\xc5\xa1ki seriji USAC._NEWLINE_Zadnji\xc4\x8d je Eagle Mk1 v Formuli 1 nastopil na dirki za Veliko nagrado Kanade v sezoni 1969 s \xc5\xa1asijo 101, ko je bil Al Pease diskvalificiran, ker je bil prepo\xc4\x8dasen._NEWLINE_\xc5\xa0asija Mk1/Mk2 je bila \xc5\xa1e naprej uporabljena v ameri\xc5\xa1kem prvenstvu USAC do za\xc4\x8detka sedemdesetih let. Na dirkalnik so dodajali nova krilca in ostale aerodinami\xc4\x8dne dodatke, tudi znani Gurney flap, zato dirkalnik ni bil ve\xc4\x8d med estetsko najlep\xc5\xa1imi.\n_START_SECTION_\nIme dirkalnika\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je dirkalnik obi\xc4\x8dajno imenovan T1G, je Dan Gurney povedal, da to nikoli ni bila uradna oznaka. Namesto tega je bil dirkalnik preprosto Eagle Mark 1, ali kraj\xc5\xa1e Eagle Mk1. \xc5\xa0tiri \xc5\xa1asije so bile o\xc5\xa1tevil\xc4\x8dene s 101, 102, 103 in 104 (Ti-Mag car). Model za Indianapolis je bil Mk2, naslednji dirkalniki pa tako Mk3 in Mk4. Mk5 naj bi bila \xc5\xa1asija za Formulo Atlantic, toda projekt je bil ustavljen, Mk6 pa naj bi bil naslednik \xc5\xa1asije Mk1 za Formulo 1. Kasneje pa je mo\xc5\xa1tvo v ameri\xc5\xa1kih serijah dirkalnike ozna\xc4\x8devalo po letnicah.'