b'\n_START_ARTICLE_\nBrizga\xc4\x8di\n_START_SECTION_\nTelesne zna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nBrizga\xc4\x8di imajo podolgovata valjasta telesa, ki v dol\xc5\xbeino merijo od 3 cm do enega metra, v premeru pa tudi do 24 cm (npr. rod Stichopus). \xc4\x8ceprav so le malo podobni drugim tipi\xc4\x8dnim igloko\xc5\xbecem zaradi na videz dvobo\xc4\x8dno (bilateralno) somernega valjastega telesa in odsotnih zunanjih delov skeleta, je notranja zgradba brizga\xc4\x8dev \xc5\xa1e vedno zvezdasto (radialno) somerna. Prav tako ne obstaja zgornji oz. aboralni ter ustni ali spodnji del telesa, kot npr. pri morskih zvezdah in ka\xc4\x8djerepih, pa\xc4\x8d pa kve\xc4\x8djemu hrbtna in trebu\xc5\xa1na stran telesa. Ustna odprtina, ki je obkro\xc5\xbeena z lovkami, le\xc5\xbei spredaj, zadnji\xc4\x8dna odprtina pa je na zadnji strani._NEWLINE_Na trebu\xc5\xa1ni strani so brazdne no\xc5\xbeice, s katerimi se brizga\xc4\x8di po\xc4\x8dasi premikajo po morskem dnu. \xc4\x8crvi\xc4\x8dke (Apodida) brazdnih no\xc5\xbeic nimajo in se po dnu premikajo s kr\xc4\x8denjem telesa. Kot vsi igloko\xc5\xbeci imajo tudi brizga\xc4\x8di notranji skelet, ki je tik pod ko\xc5\xbeo. Ta je sestavljen iz mikroskopsko majhnih delcev, imenovanih osikli oz. skleriti, katerim daje oporo vezivno tkivo. Na hrbtni strani ima veliko vrst posejane \xc5\xa1tevilne mesnate izrastke trnaste oblike (papile), na njihovih vrhovih pa so \xc5\xbeiv\xc4\x8dni kon\xc4\x8di\xc4\x8di._NEWLINE_Izmenjava dihalnih plinov poteka v cevkah oz. tubulih, ki sestavljajo t. i. dihalni drevesi, ki sta levo in desno od prebavnega trakta. Kot vsi igloko\xc5\xbeci imajo vodovodni (ambulakralni) sistem, ki daje lovkam in brazdnim no\xc5\xbeicam hidravli\xc4\x8dni pritisk, potreben za premikanje, ter odprti krvo\xc5\xbeilni oz. hemalni sistem, ki je bolj zapleten od sistemov pri drugih igloko\xc5\xbecih in ima dobro razvite \xc5\xbeile ter odprte votline oz. sinuse. _NEWLINE_Brizga\xc4\x8di nimajo osrednjega \xc5\xbeiv\xc4\x8devja. Ustno votlino obkro\xc5\xbea \xc5\xbeiv\xc4\x8dni obro\xc4\x8d, ki o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje lovke in po\xc5\xbeiralnik. \xc5\xa0tudije so pokazale, da se navkljub kirur\xc5\xa1ki odstranitvi omenjenega obro\xc4\x8da brizga\xc4\x8d \xc5\xa1e vedno lahko normalno premika in vede, kar pomeni, da nima osrednje vloge v \xc5\xbeiv\xc4\x8dnem nadzoru. Od obro\xc4\x8da poteka vzdol\xc5\xbe telesa pet glavnih \xc5\xbeivcev. Ve\xc4\x8dina nima razvitih jasno opredeljivih \xc4\x8dutil, pa\xc4\x8d pa imajo \xc5\xa1tevilne \xc5\xbeiv\xc4\x8dne kon\xc4\x8di\xc4\x8de v ko\xc5\xbei, ki se odzivajo na dotik in svetlobo. Izjema so npr. \xc4\x8drvi\xc4\x8dke, ki imajo razvite statociste, medtem ko imajo nekatere druge vrste razvite o\xc4\x8dem podobne strukture blizu baze lovk.\n_START_SECTION_\nRazmno\xc5\xbeevanje\n_START_PARAGRAPH_\nSpolovila predstavlja en spolna \xc5\xbeleza, katere izvodilo se odpira na sprednjem delu telesa, blizu lovk. Pri ve\xc4\x8dini vrst sta spola lo\xc4\x8dena, oplojevanje pa je zunanje. Ob spolni zrelosti se brizga\xc4\x8di zbirajo v velike skupine, kar pove\xc4\x8da mo\xc5\xbenost oploditve (po na\xc4\x8delu Alleejevega u\xc4\x8dinka). Li\xc4\x8dinke prosto plavajo in do preobrazbe v zreli osebek bivajo kot plankton._NEWLINE_Pri nekaterih vrstah se oplojeno jaj\xc4\x8dece razvija znotraj telesne votline, iz katerega se izvali li\xc4\x8dinka in zapusti telo star\xc5\xa1a skozi zadnjik (anus).\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjski prostor in na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja\n_START_PARAGRAPH_\nBrizga\xc4\x8di so raz\xc5\xa1irjeni v skorajda vseh morjih. Mnogo vrst prebiva v globokih predelih na morskem dnu, kjer pogosto predstavljajo ve\xc4\x8dino vseh \xc5\xbeivali. V globinah, ve\xc4\x8djih od 8,8 km predstavljajo 90\xc2\xa0% celotne mase makrofavne. Zdi se, da so brizga\xc4\x8di posebej prilagojeni na \xc5\xbeivljenje v globokih predelih, saj bivajo pod 5 km mnogotere vrste. Pripadniki dru\xc5\xbeine Elpidiidae bivajo pri globini ve\xc4\x8d kot 9,5 km, pripadnike rodu Myriotrochus pa so na\xc5\xa1li celo na globini 10.687 m. V plitvej\xc5\xa1ih delih lahko brizga\xc4\x8di tvorijo obse\xc5\xbene populacije z veliko gostoto; taki primer so jagodni brizga\xc4\x8di (Squamocnus brevidentis), ki na ju\xc5\xbenih obalah Nove Zelandije tvorijo populacije z gostoto 1.000 osebkov na kvadratni meter._NEWLINE_Posebnost skupine so nekatere vrste globokomorskih brizga\xc4\x8dev, kot so Enypniastes eximia, Peniagone leander in Paelopatides confundens, katerih telo je \xc5\xbeelatinaste sestave, zaradi \xc4\x8desar lahko nadzorujejo plovnost, poleg tega pa imajo razvite posebne plavalne strukture. Tako lahko bivajo na morskem dnu ali pa prosto plavajo v morju.\n_START_SECTION_\nBrizga\xc4\x8di v Sloveniji\n_START_PARAGRAPH_\nV slovenskem morju biva 10 vrst brizga\xc4\x8dev. Najbolj znani brizga\xc4\x8d, hkrati pa tudi eden od najbolj znanih igloko\xc5\xbecev ter \xc5\xbeivali v slovenskem morju, je cevasti brizga\xc4\x8d (Holothuria tubulosa), ki ima \xc4\x8drno telo dol\xc5\xbeine okoli 30 cm in se pogosto pojavlja v velikih skupinah na plitvem pe\xc5\xa1\xc4\x8denem morskem dnu. Njemu podoben je mehki brizga\xc4\x8d (H. forskali). Iz dru\xc5\xbeine morskih kumar (Cucumariidae) bivata pri nas navadna morska kumara (Ocnus planci) ter manj\xc5\xa1a tr\xc5\xbea\xc5\xa1ka morska kumara (Leptopentacta tergestina). Od \xc4\x8drvi\xc4\x8dk \xc5\xbeivi v muljastem dnu prstasta \xc4\x8drvi\xc4\x8dka (Labidoplax digitata).\n_START_SECTION_\nPrehrana\n_START_PARAGRAPH_\nSo filtratorji in detritivori, kar pomeni da se hranijo s precejanjem organskih delcev ter z organskim drobirjem in razpadajo\xc4\x8dimi delci. Brizga\xc4\x8di iz reda aspidohirotov in \xc4\x8drvi\xc4\x8dke zajemajo z lovkami usedline skupaj z organskim drobirjem, ki ga prebavijo, pesek in ostale neuporabne snovi pa izlo\xc4\x8dijo. Morske kumare imajo bogato razvejane lepljive lovke, s katerimi ujamejo plankton.\n_START_SECTION_\nSamoobramba\n_START_PARAGRAPH_\nNekateri brizga\xc4\x8di lahko ob nevarnosti iztisnejo lepljive niti belkaste barve (Cuvierove cevke) skozi zadnjik, s \xc4\x8dimer se branijo pred plenilcem in pridobijo \xc4\x8das za pobeg. Te niti niso nevarne za \xc4\x8dloveka, vendar jih je te\xc5\xbeko odstraniti s ko\xc5\xbee. Izlo\xc4\x8danje niti lahko spremlja izlo\xc4\x8danje holoturinov, toksi\xc4\x8dnih snovi, ki pripadajo skupini saponinov in lahko ubije manj\xc5\xa1e \xc5\xbeivali v neposredni bli\xc5\xbeini. _NEWLINE_Druge vrste izlo\xc4\x8dijo dele drobovja skozi usta ali zadnjik, kar prav tako lahko zavede plenilce, kar imenujemo evisceracija; skozi \xc4\x8das brizga\xc4\x8d obnovi izlo\xc4\x8dene dele. Evisceracija je domnevno tudi fiziolo\xc5\xa1ki proces, s katerim organizem izlo\xc4\x8da nakopi\xc4\x8dene odpadne snovi v drobovju, saj je pojav pri nekaterih vrstah sezonski.'