b'\n_START_ARTICLE_\nJohann Georg Albrechtsberger\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nNjegove natisnjene skladbe vklju\xc4\x8dujejo preludije, fuge in sonate za klavir oz. orgle, godalne kvartete; vendar pa ve\xc4\x8dji del njegovega opusa, ki ga predstavlja vokalna in instrumentalna glasba, obstaja le v rokopisih. Ti se nahajajo v knji\xc5\xbenici ustnoave Vienna Gesellschaft der Musikfreunde. Okrog leta 1765 je Albrechtsberger skomponiral najmanj sedem koncertov za dromljo in godala (trije so ohranjeni v mad\xc5\xbearski narodni knji\xc5\xbenici v Budimpe\xc5\xa1ti). To so prijetna, solidno komponirana dela galantnega sloga._NEWLINE_Verjetno se njegov najve\xc4\x8dji pridonos glasbi skriva v teoreti\xc4\x8dnih delih. Leta 1790 je v Leipzigu izdal razpravo o kompoziciji, njena tretja izdaja se je pojavila leta 1821. Zbirko njegovih zapisov o harmoniji (v treh zvezkih) je izdal njegov u\xc4\x8denec Ignaz von Seyfried (1776\xe2\x80\x931841) leta 1826. Albrechtsbergerjev kompozicijski slog izhaja iz kontrapunktov Josepha Fuxa, ki je bil kapelni mojster katedrala sv. \xc5\xa0tefana med letoma 1713 in 1741; to mesto je Albrechtsberger zasedel 52 let kasneje._NEWLINE_Eno njegovih najpomembnej\xc5\xa1ih in danes najve\xc4\x8dkrat izvajanih del je Koncert za altovsko pozavno in orkester v B-duru.'