b'\n_START_ARTICLE_\nHerbert Spencer\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nHerbert Spencer se je rodil v mestu Derby v osrednji Angliji v premo\xc5\xbeni me\xc5\xa1\xc4\x8danski dru\xc5\xbeini v \xc4\x8dasu razcveta britanske industrije. \xc4\x8clani njegove dru\xc5\xbeine so bili socialni in verski kritiki. Bil je najstarej\xc5\xa1i izmed devetih otrok, vendar je le on pre\xc5\xbeivel otro\xc5\xa1tvo. Kot otrok je bil zelo bolehen, kar ga je spremljalo vse \xc5\xbeivljenje, delal je lahko le po nekaj ur na dan, do\xc5\xbeivel je veliko \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih zlomov. Njegov o\xc4\x8de, William George Spencer, je bil po poklicu u\xc4\x8ditelj in ravnatelj. Herberta je sprva pou\xc4\x8deval njegov o\xc4\x8de, kasneje pa stric Thomas, duhovnik. Spodbujala sta ga, da je mislil s svojo glavo. Seznanila sta ga s \xc5\xa1tudijami o naravi, s temelji znanosti kot je matematika, zanemarila pa sta zgodovino. Tako se Spencer v svojem \xc5\xbeivljenju ni nikoli nau\xc4\x8dil zgodovine filozofije in ni znal nobenega tujega jezika. Ve\xc4\x8dino svojega znanja pa je pridobil s prebiranjem \xc5\xa1tevilnih znanstvenih knjig. Njegov o\xc4\x8de je bil tudi tajnik Derbyske filozofske skupnosti, ki jo je ustanovil Erazem Darwin, ded Charlesa Darwina. Spencer se je v mladosti zanimal za razli\xc4\x8dne znanstvene vede, med katerimi se nikakor ni mogel ustaliti. Pod vplivom svojega o\xc4\x8deta se je posvetil in\xc5\xbeenirstvu in je bil do leta 1841 zaposlen kot in\xc5\xbeenir pri londonskih in birminghamskih \xc5\xbeeleznicah. V svojih zgodnjih dvajsetih letih se je posvetil novinarstvu in politi\xc4\x8dnemu pisanju. V tem \xc4\x8dasu je napisal veliko \xc4\x8dlankov politi\xc4\x8dno radikalne \xc4\x8dasopise. S smrtjo strica Thomasa je podedoval dovolj denarja, da se je lahko povsem posvetil pisanju. Od leta 1848 do 1853 je deloval kot pomo\xc4\x8dnik pomembnej\xc5\xa1ega finan\xc4\x8dnega \xc4\x8dasopisa The Economist, v tem \xc4\x8dasu pa je objavil tudi svojo prvo knjigo Social Statics (1851), v kateri se nana\xc5\xa1a na Lamarckove ideje o evoluciji dru\xc5\xbebe in pre\xc5\xbeivetju\xc2\xa0\xc2\xbbnajustreznej\xc5\xa1ih\xc2\xab. V zgodnjem delu O ustrezni obliki vladanja (On the Proper Sphere of Government) je predstavil svoje glavne ideje o individualizmu._NEWLINE_Njegov zalo\xc5\xbenik, John Chapman, je Spencerja povabil v svoj salon, v katerem so se sre\xc4\x8devali mnogi glavni radikalni in progresivni misleci, kot so John Stuart Mill, Harriet Martineau, George Henry Lewes, Mary Ann Evans (George Elliot) in drugi. Med najpomembnej\xc5\xa1imi somi\xc5\xa1ljeniki, ki jih je spoznal, je bil Thomas Huxley, slaven biolog. Ta poznanstva so mo\xc4\x8dno krojila njegov nadaljnji razvoj in delo, \xc5\xa1e posebej prijateljstvo z Lewesom in Evansovo (s katero sta bila zapletena v ljubezensko razmerje). Prvi plod njihovega prijateljstva je predstavljala Spencerjeva druga pomembnej\xc5\xa1a knjiga Na\xc4\x8dela psihologije (Principles of Psychology, 1855), v kateri predstavi, da \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki um temelji na naravnem pravu, kar pa se da raziskovati s pomo\xc4\x8djo biologije. S pomo\xc4\x8djo te teorije ni le preu\xc4\x8deval psihe posameznika, ampak psiho celotnega \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva oz populacije. Ta knjiga je bila manj\xc5\xa1a uspe\xc5\xa1nica kot prva, saj so jo \xc5\xa1tevilni mo\xc4\x8dno kritizirali. Spencerjevo zanimanje za psihologijo je temeljilo na univerzalnosti naravnih zakonov, ki pravijo, da se vse v na\xc5\xa1em vesolju da pojasniti z univerzalno veljavnostjo, tudi \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke dru\xc5\xbebe, du\xc5\xa1o in umrljivost. Verjel je, da se da vse pojave razlo\xc5\xbeiti s principom evolucije, ki je univerzalen za vse stvari v na\xc5\xa1em vesolju. \xc4\x8ceprav je bil zelo prepoznaven in spo\xc5\xa1tovan psiholog in sociolog, pa je njegova slava zamrla predvsem zaradi njegovih kontroverznih idej, v katere s\xc4\x8dasoma nih\xc4\x8de ve\xc4\x8d ni verjel. Ena izmed teh idej je bila tudi teorija o evoluciji, ki je bila predhodnica Darwinove teorije, in je bila predstavljena v knjigi Razvojna hipoteza (The Developmental Hypotesis, 1852). Teorija ni bila dobro sprejeta, posebej zaradi pomanjkanja teoreti\xc4\x8dnega sistema naravne selekcije. A vseeno je bil Spencer prvi, ki je populariziral izraz \'evolucija\'. V letu 1862 je Spencer za\xc4\x8del s pisanjem svojega najobse\xc5\xbenej\xc5\xa1ega dela z naslovom Sistem sinteti\xc4\x8dne filozofije (System of Synthetic Philosophy, 1862-1893). V zbirki devetih knjig je podrobno opisal, kako se evolucijski nauk nana\xc5\xa1a na biologijo, sociologijo in psihologijo. Spencer si je sprva prizadeval, da bi postal pisatelj, a namesto tega je postal svetovno znan filozof, eden najbolj prepoznavnih tistega \xc4\x8dasa. Njegova dela so bila popularna in zelo brana v \xc4\x8dasu njegovega \xc5\xbeivljenja, pre\xc5\xbeivljal se je lahko zgolj z dobi\xc4\x8dkom od prodanih knjig in prispevkov o viktorijanski dobi (v treh delih Esejev/ Essays). Dela so bila prevedena v veliko razli\xc4\x8dnih jezikov, od nem\xc5\xa1\xc4\x8dine do kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dine in japon\xc5\xa1\xc4\x8dine, prejel pa je \xc5\xa1tevilne spo\xc5\xa1tovanja vredne nagrade. Bil je tudi \xc4\x8dlan kluba Athenaeum, ekskluzivnega kluba gentlemanov, ki so se ukvarjali z znanostjo in umetnostjo ter X kluba, ki ga je ustanovil Huxley (v njem so se enkrat na mesec sre\xc4\x8devali najve\xc4\x8dji misleci viktorijanske dobe)._NEWLINE_Tudi kot odrasel je bil Spencer \xc5\xa1ibkega zdravja, saj je trpel zaradi kroni\xc4\x8dne nespe\xc4\x8dnosti, in je zato u\xc5\xbeival velike koli\xc4\x8dine opija. Delal je lahko le nekaj ur na dan. Zadnje desetletje svojega \xc5\xbeivljenja je bil Spencer zelo osamljen, saj se ni nikoli poro\xc4\x8dil. Trpel je tudi za hipohondrijo in se nenehno prito\xc5\xbeeval nad raznimi bole\xc4\x8dinami. Natan\xc4\x8dna diagnoza bolezni ni bila nikoli postavljena. Zapu\xc5\xa1\xc4\x8dali so ga somi\xc5\xa1ljeniki, veliko bli\xc5\xbenjih prijateljev mu je umrlo in njegov \xc5\xbeivljenjski optimizem ga je po\xc4\x8dasi, a vztrajno zapu\xc5\xa1\xc4\x8dal. V teh poznej\xc5\xa1ih letih se je tudi politi\xc4\x8dno preusmeril, iz radikalnega demokrata, ki se je boril za volilne pravice \xc5\xbeensk in celo otrok, je namre\xc4\x8d postal pripadnik socializma in konservativizma. Njegovo kasnej\xc5\xa1e politi\xc4\x8dno prepri\xc4\x8danje je bilo predstavljeno v njegovem najslavnej\xc5\xa1em delu \xc4\x8clovek proti dr\xc5\xbeavi (The Man versus the State, 1884). V letu 1902 je bil nominiran za Nobelovo nagrado za literaturo, vendar jo je tako kot ve\xc4\x8dino ponujenih nagrad odklonil. S pisanjem se je ukvarjal celotno \xc5\xbeivljenje, dokler ni 8.12.1903 v 83. letu \xc5\xbeivljenja podlegel slabemu zdravstvenemu stanju. Njegov grob le\xc5\xbei na vzhodni strani pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da Highgate v Londonu, obrnjen je proti grobu Karla Marxa.\n_START_SECTION_\nSinteti\xc4\x8dna filozofija\n_START_PARAGRAPH_\nV njegovem delu Sistemi sinteti\xc4\x8dne filozofije je jasen vpliv deizma (bog ni \xc4\x8dlovek ali stvar, ampak pojem) in pozitivizma (le neposredno dano dejansko obstaja) na njegov pogled na svet. Verjel je v popolnost \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega bitja (podobno kot kristjani), ki je zmo\xc5\xbeno vi\xc5\xa1jega dojemanja in mi\xc5\xa1ljenja kot \xc5\xbeivali. Verjel je v univerzalnost zakonov narave, ki je ne moremo spregledati ne pri ljudeh ne pri \xc5\xbeivalih, \xc5\xa1e posebej pa ne pri na\xc5\xa1ih dru\xc5\xbebenih ureditvah. Univerzalnost teh zakonov naj bi pojasnila vse fenomene v na\xc5\xa1em vesolju brez izjem. Ti zakoni narave so zdru\xc5\xbeeni v en temeljni zakon, to je evolucijski zakon (najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i, najustreznej\xc5\xa1i pre\xc5\xbeivijo).\n_START_SECTION_\nEvolucija\n_START_PARAGRAPH_\nSpencerjeva evolucijska teorija je za\xc4\x8dela cveteti z njegovim esejem Napredek: zakoni in vzroki (Progress: Its Law and Cause) in je bila temelj njegovega najobse\xc5\xbenej\xc5\xa1ega dela Prva na\xc4\x8dela novega filozofskega sistema (First Principles of a New System of Philosophy, 1862). Pri razvijanju svoje teorije se je nana\xc5\xa1al in vplival na mnoge sodobnike, eden izmed njih je bil tudi Charles Darwin, avtor dela O izvoru vrst z naravnim izborom. Spencer je verjel v univerzalnost tega zakona v vsem na\xc5\xa1em vesolju, veljal pa naj bi za vse organske (\xc5\xbeivali, rastline \xe2\x80\xa6) in anorganske (zvezde, na\xc5\xa1 um \xe2\x80\xa6) sisteme. Menil je, da se vse na svetu razvija, saj je podrejeno univerzalnemu zakonu evolucije. To dokazuje tudi neprestano spreminjanje vesolja. A substrat evolucije ni duh, kakor pri Heglu, temve\xc4\x8d materija, katere najvi\xc5\xa1ji zakon je razvoj na podlagi diferenciacije in integracije, razpadanja in spajanja delcev v materialne agregate. Materija prehaja od nepovezane homogenosti do povezane heterogenosti oziroma od preprostega h kompleksnemu. Ker se koli\xc4\x8dina materije ne spreminja, se vr\xc5\xa1ijo samo procesi njenega pretvarjanja. Pri dru\xc5\xbebeni evoluciji gre torej za univerzalen proces razvoja od uniformnosti, homogenosti do specializacije in heterogenosti. Seveda se z njegovo idejo niso strinjali vsi, kot protiargument njegovi ideji je deloval drugi zakon termodinamike. Spencer je dru\xc5\xbebo preu\xc4\x8deval tako iz sociolo\xc5\xa1kega kot tudi iz biolo\xc5\xa1kega zornega kota. Dejal je, da je evolucija progresivni razvoj vrst, iz ni\xc5\xbeje preide na vi\xc5\xa1jo stopnjo razvoja in da ima evolucija svojo najvi\xc5\xa1jo to\xc4\x8dko, kjer se ustavi. Verjel je, da ima \xc4\x8dlovek dve vrsti znanja: tisto, ki ga pridobi vsak posameznik s svojimi lastnimi izku\xc5\xa1njami in pa znanje celotnega \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva, ki je enotno za vse in ki ga vsak posameznik dopolnjuje in skriva v sebi.\n_START_SECTION_\nSociologija\n_START_PARAGRAPH_\nVelik vpliv na Spencerja in predvsem na njegovo mi\xc5\xa1ljenje je imel francoski socilog Auguste Comte, ki je podobno kot Spencer preu\xc4\x8deval sociolo\xc5\xa1ko \xe2\x80\x93 kulturno evolucijo dru\xc5\xbebe. Sicer pa se smatra Spencer za o\xc4\x8deta socialnega darvinizma._NEWLINE_Spencer je dru\xc5\xbebo primerjal z biolo\xc5\xa1kim organizmom (oba pove\xc4\x8dujeta maso in ve\xc4\x8data kompleksnost, oba diferencirata funkcije in po propadu dru\xc5\xbebe/organizma se njuni strukturni deli \xc5\xa1e nekaj \xc4\x8dasa obdr\xc5\xbeijo pri \xc5\xbeivljenju). Tako kot Darwin, a neodvisno od njega, je rekel, da v naravi pre\xc5\xbeivijo le tisti, ki so po individualnih zna\xc4\x8dilnostih najbolje prilagojeni okolju._NEWLINE_V dru\xc5\xbebi je odkril tri sisteme organov, ki ustrezajo biolo\xc5\xa1kim organom. Prebavilom (po\xc5\xbeiralnik, \xc5\xbeelodec, jetra, \xc4\x8drevesje) ustrezajo industrijske ustanove, srce in krvni obtok predstavljata prometna sredstva, regulativni sistem (mo\xc5\xbegani in \xc5\xbeivci) pa vladno-voja\xc5\xa1ke ustanove. Razlika je le v tem, da dru\xc5\xbeba iz svojih sestavnih delov (ljudi) ne tvori ene strnjene celote._NEWLINE_Priznaval je dva tipa dru\xc5\xbebe: industrijskega (dru\xc5\xbeba \xc5\xa1\xc4\x8diti posameznika, namesto da se le-ta \xc5\xbertvuje zanjo) in voja\xc5\xa1kega (posameznik je podrejen dru\xc5\xbebi in lahko svoje interese zastopa le, ko ga "pleme" ne potrebuje), razvoj obeh tipov dru\xc5\xbeb pa je pojasnil z evolucijskim naukom. Njegova teorija je bila slabo sprejeta, ve\xc4\x8dina sodobnikov iz sociolo\xc5\xa1kega podro\xc4\x8dja je \xc5\xa1e vedno strogo lo\xc4\x8devala dru\xc5\xbebo in njen razvoj od biolo\xc5\xa1kih konceptov.\n_START_SECTION_\nAgnosticizem\n_START_PARAGRAPH_\nPrav zaradi agnosticizma je bil Spencer tako zelo znan v \xc4\x8dasu svojega \xc5\xbeivljenja. Lo\xc4\x8dil se je od kakr\xc5\xa1nih koli \xc5\xbee sprejetih ver, kot je na primer anglikanska. Med seboj pa je \xc5\xbeelel povezati dve povsem nasprotni si strani: znanost in vero. Verjel je, da bo lahko le tako spregledal resni\xc4\x8dnost o na\xc5\xa1em nastanku in bivanju. Verjel je, da je najvi\xc5\xa1ja stopnja evolucije v religiji \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje in sprejemanje Neznanega (the Unknowable).\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dni pogledi\n_START_PARAGRAPH_\nNa Spencerja so zelo vplivale politi\xc4\x8dne razmere v 19. stoletju, v \xc4\x8dasu reform. Zavzemal se je za liberalizem in individualizem, o katerih je napisal tudi knjigo Dru\xc5\xbebena statika (Social Statics, 1851( kjer je med drugim zagovarjal posameznikovo pravico do ignoriranja dr\xc5\xbeave. Spencer definira su\xc5\xbenja kot osebo, ki pod prisilo posku\xc5\xa1a zadovoljiti \xc5\xbeelje nekoga drugega. Njegov gospodar je lahko oseba ali dru\xc5\xbeba.\n_START_SECTION_\nSocialni darvinizem\n_START_PARAGRAPH_\nHerbert Spencer je nelo\xc4\x8dljivo povezan s socialnim darvinizmom. Bistvena ideja socialnega darvinizma je, da je najbolje tistemu, ki je najbolj prilagojen dru\xc5\xbebi. Ni\xc4\x8d, niti \xc4\x8dlovekova te\xc5\xbenja k socialnemu pre\xc5\xbeivetju, naj ne bi oviralo naravnih zakonov. Spencer se je predvsem posvetil \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki tekmovalnosti v dru\xc5\xbebi, ki jo je primerjal s tekmovanjem \xc5\xbeivali za pre\xc5\xbeivetje.\n_START_SECTION_\nSplo\xc5\xa1ni vplivi\n_START_PARAGRAPH_\nV 1870-ih in 1880-ih letih je bil Spencer zelo popularen, tudi njegove knjige so se dobro prodajale. Spencer je verjetno prvi in mo\xc5\xbeno tudi edini filozof, ki mu je \xc5\xbee v \xc4\x8dasu svojega \xc5\xbeivljenja uspelo prodati ve\xc4\x8d kot milijon izvodov svojih del. Njegove misli, ki so te\xc5\xbeile k izpopolnjevanju samega sebe, so bile namre\xc4\x8d primerne za veliko razli\xc4\x8dnih ciljnih skupin. Spencerjeva dela so bila navdih za tiste, ki so verjeli, da so gospodarji svojega \xc5\xbeivljenja in prihodnosti. Njegove ideje so vplivale na veliko mislecev, kot so Henry Sidgwick, T.H. Green, G.E. Moore, William James, Henri Bergson in \xc5\xa1e posebej \xc3\x89mile Durkheim. Nad Spencerjem se je navdu\xc5\xa1il tudi poljski pisatelj Boles\xc5\x82aw Prus, ki je njegove ideje uporabil v nekaterih svojih knjigah._NEWLINE_Kljub svoji popularnosti za \xc4\x8dasa svojega \xc5\xbeivljenja je Spencerjev ugled po njegovi smrti skorajda izpuhtel.\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dni vplivi\n_START_PARAGRAPH_\nSpencerjeve ideje so bile najbolj vplivne na kitajskem in japonskem obmo\xc4\x8dju, saj so voditelji teh dr\xc5\xbeav \xc5\xbeeleli vzpostaviti mo\xc4\x8dne dr\xc5\xbeave brez zahodnih konkurentk. Na Kitajskem je bil njegov recenzent u\xc4\x8denjak Yan Fu, na Japonskem pa Ni\xc5\xa1i Amane, ki sta bila med prvimi azijskimi intelektualci, ki sta se za\xc4\x8dela zanimati za ideje in miselnost Zahoda.\n_START_SECTION_\nVplivi na literaturo\n_START_PARAGRAPH_\nSpencer je vplival tudi na literaturo, najbolj s svojim esejem Filozofija sloga (The Philosophy of Style). V njem se je osredoto\xc4\x8dil predvsem na pozicije stav\xc4\x8dnih \xc4\x8dlenov in tako ustvaril vodnik efektivne kompozicije. Njegove zamisli se v literaturi prakti\xc4\x8dno niso uveljavile, saj so pomembnej\xc5\xa1e za retoriko. Herbert Spencer je verjel, da je ideal vsakega pisca to, da lahko bralec prepozna in razume njegovo sporo\xc4\x8dilo s \xc4\x8dim manj miselnega truda._NEWLINE_V literaturi so se na Spencerjeve ideje sklicevali George Eliot, Lev Nikolajevi\xc4\x8d Tolstoj, Thomas Hardy, George Bernard Shaw, Boles\xc5\x82aw Prus, Abraham Cahan, D. H. Lawrence, Machado de Assis, Richard Austin Freeman in Jorge Luis Borges.'