b'\n_START_ARTICLE_\nPetljakov Pe-2\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nObve\xc5\xa1\xc4\x8devalna slu\xc5\xbeba Luftwaffe je pred napadom na Sovjetsko zvezo za svoje pilote pripravila priro\xc4\x8dnike, po katerih naj bi imel nasprotnik le zastarela letala, bombnike SB in najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1e okorne in z valovito plo\xc4\x8devino prekrite bombnike Tupoljev. Zato so bili nem\xc5\xa1ki piloti lovcev zelo za\xc4\x8dudeni, ko so \xc5\xbee od prvih dni vojne sre\xc4\x8devali dvomotornike nadvse modernih in aerodinami\xc4\x8dnih oblik, ki so bili izredno hitri in okretni in za katere so kmalu izvedeli, da imajo uradno oznako Pe-2. Tudi za sovjetske  pilote je bila kratica Pe, ki je pomenila konstruktorja Petljakova, nekaj novega, prav tako kot tudi imena Jakovljev, Mikojan in Lavo\xc4\x8dkin. Dotlej je namre\xc4\x8d veljalo, da je vsak lovec doma pri Polikarpovu, vsak bombnik pa pri Tupoljevu ali kve\xc4\x8djemu Ilju\xc5\xa1inu. Zgodba o nastanku Pe-2 je zelo nenavadna, saj se je ta uspe\xc5\xa1ni sovjetski dvomotorni bombnik rodil v zaporu, saj se \xc4\x8distkam v Stalinovi SZ po letu 1929 niso mogli izogniti niti mnogi sovjetski letalski konstruktorji, in\xc5\xbeenirji ter znanstveniki. Pod obto\xc5\xbebami, da prepo\xc4\x8dasi delajo svoja letala ali prodajajo na\xc4\x8drte Nemcem, so poleg drugih, tudi Petljakova zaprli v poseben zapor KB29 v Moskvi. Po razdelitvi v ve\xc4\x8dje konstruktorske skupine so morali pod nadzorom nadaljevati z delom. V poznih tridesetih letih se je skupina konstruktorjev s Petljakovom na \xc4\x8delu za\xc4\x8dela ukvarjati s projektom dvomotornega vi\xc5\xa1inskega lovca, katerega prototip je prvi\xc4\x8d poletel decembra 1939. Kljub uspe\xc5\xa1nosti so bili letalski strokovnjaki mnenja, da rde\xc4\x8de letalstvo ne potrebuje vi\xc5\xa1inskega lovca, temve\xc4\x8d strmoglavca, zato so razvoj preusmerili na Pe-2, ki je bil opremljen z aerodinami\xc4\x8dnimi zavorami in prilagojen novi zahtevi. Serijska proizvodnja je stekla in le \xc5\xa1e z manj\xc5\xa1imi spremembami so izbolj\xc5\xa1evali osnovni model Pe-2. Vsega skupaj so jih v Sovjetski zvezi izdelali 11427. Tako so \xc5\xbee leta 1942 bombniki Pe-2 postali hrbtenica sovjetskega takti\xc4\x8dnega letalstva in njihovo \xc5\xa1tevilo je tu in tam doseglo tudi do 75\xc2\xa0% vseh dvomotornih bombnih letal.\n_START_SECTION_\nIzvedenke\n_START_PARAGRAPH_\nNaj\xc5\xa1tevilnej\xc5\xa1a in hkrati najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1a razli\xc4\x8dica je bil Pe-2FT, ki je bilo popolnoma kovinsko, dvosede\xc5\xbeno letalo dol\xc5\xbeine 12.45 metra in razpona 17.16 metra. Dva motorja sovjetske izdelave tipa Klimov s po 1210 KM sta 5950\xc2\xa0kg te\xc5\xbeko letalo poganjala z najve\xc4\x8d 581\xc2\xa0km/h do 1770 kilometrov dale\xc4\x8d. Kljub razmeroma majhni velikosti letala pa je poleg \xc5\xa1estih strojnic nosilo \xc5\xa1e do 1000 kilogramov bombnega tovora. \xc4\x8ceprav je bil Pe-2 po svojem namenu strmoglavec, so ga v prvih letih vojne uporabljali v glavnem kot navaden bombnik, kajti polo\xc5\xbeaj na boji\xc5\xa1\xc4\x8du ni dovoljeval zapravljanja \xc4\x8dasa z urjenjem v strmoglavem poletu oziroma bombardiranju, ki je za pilote precej bolj zahtevno kot obi\xc4\x8dajno odmetavanje bomb v vodoravnem poletu. Ne glede na to pa je bil in ostal Pe-2 najbolj\xc5\xa1e sovjetsko bombni\xc5\xa1ko letalo druge svetovne vojne, za katerega so Nemci \xc5\xbee leta 1941 spoznali, da je tako po hitrosti, kot tudi po oboro\xc5\xbeitvi doraslo njihovemu najbolj raz\xc5\xa1irjenemu in opevanemu lovcu Messerschmittu Bf-109E.'