b'\n_START_ARTICLE_\nP53\n_START_PARAGRAPH_\np53, imenovan tudi protein p53, deluje kot tetramerni prepisovalni dejavnik, ki nadzoruje celi\xc4\x8dne procese, vklju\xc4\x8dno z zaustavitvijo celi\xc4\x8dne rasti, pri apoptozi, diferenciaciji in popravljanju DNK. Zaradi svoje zaviralne (inhibitorne) funkcije, kot tudi mutacije ali izgube pri \xe2\x89\xa5 50\xc2\xa0% humanih tumorjev, je p53 pomemben tumorje zaviralni protein.\n_START_SECTION_\nUvod\n_START_PARAGRAPH_\nMed svojim \xc5\xbeivljenjskim ciklom so celice podvr\xc5\xbeene razli\xc4\x8dnim znotraj- in zunajceli\xc4\x8dnim stresom, ki spremenijo njihovo normalno delovanje. Genetske nepravilnosti, ki lahko vodijo do nastanka mutacij, so \xc5\xa1e posebno \xc5\xa1kodljive, saj njihov prenos na h\xc4\x8derinsko celico lahko vodi do nastanka neoplazije (progresivna, nekontrolirana proliferacija celic). Da bi si sesal\xc4\x8dje celice zagotovile homeostazo, se v njih aktivirajo klju\xc4\x8dni uravnalni faktorji, ki kontrolirajo celi\xc4\x8dno rast. Tumorje zaviralni gen p53 so v za\xc4\x8detku povezovali samo s kontrolno to\xc4\x8dko pri po\xc5\xa1kodovani DNK. Kasneje so ugotovili, da ima veliko ve\xc4\x8d funkcij, saj sodeluje tudi pri aktivaciji onkogenov in hipoksiji.\n_START_SECTION_\nStruktura p53\n_START_PARAGRAPH_\nDomena p53 je sestavljena iz  NH2-terminale domene, jedrne DNK vezavne domene in COOH- terminalne domene. NH2-terminalna transaktivacijska domena naj bi omogo\xc4\x8dala vezavo bazalnih transkripcijskih faktorjev, kot so p300/CBP, TFIID in TATA-vezavni protein . Te zdru\xc5\xbeitve naj bi vodile transaktivacijsko in transrepresijsko funkcijo p53. Centralno kompaktno jedro p53 tvori DNK vezavna domena. Ta domena omogo\xc4\x8di vezavo proteina na specifi\xc4\x8dno DNK zaporedje in prav ta domena je pri ve\xc4\x8dini humanih rakov mutirana. COOH-terminalna domena vsebuje tetramerizacijske regije na katero se ve\xc5\xbeejo bazalni transkripcijski faktorji. _NEWLINE_Kot smo \xc5\xbee zgoraj omenili se mutacije p53 najpogosteje pojavljajo v DNK vezavni domeni. Posledica mutacij je izguba DNK vezavne afinitete v primerjavi z divjim tipom p53. V splo\xc5\xa1nem, mutacije v predelih, ki so v direktni povezavi z DNA, povzro\xc4\x8dijo popolno izgubo afinitete in s tem vezavo. Mutacije v strukturnih ostankih (predelih) povzro\xc4\x8dijo ve\xc4\x8d kot    50\xc2\xa0% izgubo DNA vezavne afinitete .\n_START_SECTION_\nPridobitvena funkcija p53\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav pri skoraj polovici vseh rakov najdemo mutiran p53, je njegovo raziskovanje \xc5\xa1e bolj poglobljeno zaradi zmo\xc5\xbenosti pridobitvene funkcije (gain-of-function). To so fenotipi, ki niso povzro\xc4\x8deni s strani divjega tipa p53. Kar nekaj fenotipov s pridobitveno funkcijo poznamo; npr. pove\xc4\x8dana celi\xc4\x8dna rast, pove\xc4\x8dana tumorogeneza, ve\xc4\x8dja invazivnost, zmotena kontrolna to\xc4\x8dka delitvenega vretena in odpornost proti citotoksi\xc4\x8dnim agensom    . Prav tako so dokazali, da mutante p53 V134A in C132F povzro\xc4\x8dijo, da celice postanejo odporne proti TGF-\xce\xb2 (transforming growth factor) . Dodatni dokaz, da ima mutiran p53 zmo\xc5\xbenost nevtraliziranja TGF-\xce\xb2, je ta, da so zasledili zmanj\xc5\xa1ano stopnjo endogenih homozigotnih mutant A138P p53 v B-celi\xc4\x8dni liniji (RL), ko so jih izpostavili citokinom, kar sovpada z nastankom rastne supresije . Nekatere p53 DNA vezavne mutante imajo zmo\xc5\xbenost spreminjanja genskega izra\xc5\xbeanja, katerega divji tip p53 ne regulira ali pa nanj deluje nasprotno. Npr. nekatere mutante p53 pove\xc4\x8dajo izra\xc5\xbeanje c-myc, bazalnega fibroblastnega rastnega faktorja, receptor 1 inzulin podobnemu rastnemu faktorju in interlevkina-6, medtem ko divji tip p53 reprimira izra\xc5\xbeanje omenjenih genov   _NEWLINE_Raziskovanje mehanizma pridobitvene funkcije mutiranega p53 je zelo te\xc5\xbeko. Pokazalo se je, da ne morejo vse mutante p53 s pridobitveno funkcijo pove\xc4\x8dati izra\xc5\xbeanje enakih genov. Mutante s pridobitveno funkcijo naj bi bile odvisne od promotorja in celi\xc4\x8dnega tipa. Verjetno zaradi razlik v ko-regulatornih proteinih . Prav tako je p53 \xc4\x8dlan dru\xc5\xbeine nastajajo\xc4\x8dih (ang. Emerging protein family) proteinov, tako da ostali proteini kompenzirajo izgubo aktivnosti p53 . Funkcija divjega tipa p53 je lahko preklicana z regulatornimi proteini, kot so npr. ARF, MDM2 ali ING1 in s tem preu\xc4\x8devanje mehanizma pridobitvene funkcije postane \xc5\xa1e kompleksnej\xc5\xa1a . _NEWLINE_Za divji tip p53, pri transaktivaciji in zaviranju rasti, COOH konec ni bistven, vendar je nujno potreben pri mutiranem p53 za uveljavljanje pridobitvene funkcije. Delecije predelov COOH konca mutiranega p53-Gly281 so omogo\xc4\x8dile pridobitev funkcije za izra\xc5\xbeanje EGFR, MDR-1 in c-myc  . V primeru delecije ekstremnih COOH koncev p53-His175, le-ta lahko potem sodeluje pri anti-apoptoti\xc4\x8dni aktivnosti . Poleg COOH-terminalne domene so Lin in sod. leta 1995 pokazali, da sta dve hidrofobni aminokislini v NH2-terminalni domeni proteina p53 (p53-Gly281) tudi potrebni za pridobitveno funkcijo._NEWLINE_Nekatere mutante p53, ki so imele spremembe v tetramerizacijski domeni niso bile onkogene, niti dominantno negativne, kot tudi niso stimulirale izra\xc5\xbeanje MDR-1 gena . Fraizer in sod. so leta 1998 s p53-Gly281 pokazali, da je zadnjih 13 aminokislin COOH-konca nepotrebnih in da so aminokisline 372-280 nujno potrebne za vzdr\xc5\xbeevanje pridobitvene funkcije pri prepisovanju c-myc. Orientacija in polo\xc5\xbeaj zaporedja znotraj eksona 1 c-myc je pomemben za transaktivacijo c-myc z mutiranim p53. Poleg tega avtorji navajajo, da naj bi pri transaktivaciji sodeloval od RNA odvisen mehanizem._NEWLINE_Pridobitvene funkcije genskega uravnavanja so lahko posledica zmo\xc5\xbenosti mutant, da se pove\xc5\xbeejo z razli\xc4\x8dnimi uravnalnimi elementi, kot je bilo ugotovljeno pri c-myc in EGFR  . \xc4\x8ceprav omenjene uravnalne aktivnosti nekako veljajo, se pojavlja nova teorija o pridobitveni funkciji. Namre\xc4\x8d ti fenotipi naj bi nastali, kot posledica retencije nekaterih prepisovalnih uravnalnih funkcij divjega tipa, zaradi izgube mnogih proti-uravnalnih aktivnosti. Povedano druga\xc4\x8de, te mutacije povzro\xc4\x8dijo izgubo ravnote\xc5\xbeja med normalno funkcijo p53, katerega ustvari novi fenotip.  Mnogo izmed obdr\xc5\xbeanih (retained) funkcij divjega tipa, naj bi bile posledica interakcij transkripcijskih oz. prepisovalnih faktorjev preko NH2-terminalne transaktivacijske domene ali COOH-terminalne domene .\n_START_SECTION_\nMehanizmi aktivnosti mutiranega p53 s pridobitveno funkcijo\n_START_PARAGRAPH_\nBili naj bi \xc5\xa1tirje razli\xc4\x8dni mehanizmi aktivnosti mutiranega p53 s pridobitveno funkcijo._NEWLINE_a) Polovi\xc4\x8dna \xc5\xbeivljenjska doba mutiranega p53 proteina se pove\xc4\x8da. Poleg tega je regulacija razgradnje MDM2 motena . Ker lahko p53 regulira gene tudi z manj u\xc4\x8dinkovitim mehanizmom, kot samo z vezavo v specifi\xc4\x8dno DNA konsenzno zaporedje, pove\xc4\x8danje p53 lahko pomeni zmo\xc5\xbenost genskega uravnavanja na druga\xc4\x8den na\xc4\x8din. _NEWLINE_b) Kadar p53 zavzema razli\xc4\x8dne konformacijske oblike, ki so posledica dolo\xc4\x8denih drugo\xc4\x8dnosmiselnih mutacij, lahko interagira z nekaterimi drugimi celi\xc4\x8dnimi proteini, kot so npr. p38, p42 in MBP1. Te interakcije naj bi nastale s tvorbo novih vezavnih mest, ki so posledica mutacij. Funkcije p38 in p42 so neznane. Vendar, ko se MPB1 ektopi\xc4\x8dno (ki ni na pravem mestu, ne nastaja na pravem mestu) izra\xc5\xbea v p53-ni\xc4\x8dnih H1299 celicah transfeciranih s p53-His175, se stopnja neoplasti\xc4\x8dnih transformant mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8da . MBP1 preferen\xc4\x8dno ve\xc5\xbee p53 mutante strukturnega razreda, raje kot p53 mutante kontaktnega razreda, in sicer v naslednjem redu glede na mutanto p53: p53-His175 > p53-Gly281 > p53-His273 \xe2\x89\xa5 p53-Trp248 > divji tip p53. _NEWLINE_c) Mutiran p53 (MethA mutanta p53 in ostale mutante) lahko ve\xc5\xbee MAR/SAR DNA elemente . Ti elementi lahko uravnavajo gensko izra\xc5\xbeanje, za\xc4\x8dnejo DNA podvojevanje, DNA rekombinacijo in apoptozo (Bode in sod., 1995 cit. po Monique in sod., 2000). Vezava MAR/SAR DNA elementov je omogo\xc4\x8dena zaradi prisotnosti normalnih DNA ne-specifi\xc4\x8dnih vezavnih domen in mutacije v jedrni domeni p53 ._NEWLINE_d) Nekatere oblike mutiranega p53 (p53-Ser239, p53-Ser245 in p53-His273) lahko pospe\xc5\xa1ijo aktivacijo humanih topoizomeraz I, vendar niso u\xc4\x8dinkoviti kot transkripcijski in rastni inhibitorji . S svojimi aminokislinami na COOH koncu ve\xc5\xbeejo topoizomerazo I: Topoizomeraza I spada v dru\xc5\xbeino encimov, ki so vklju\xc4\x8deni pri spro\xc5\xa1\xc4\x8danju topolo\xc5\xa1kih stresov vzdol\xc5\xbe DNA vija\xc4\x8dnice. Topoizomeraze so nujno potrebne za jedrni metabolizem in sodelujejo pri mnogih procesih, kateri vklju\xc4\x8dujejo lo\xc4\x8ditev in ponovno prileganje DNA (podvojevanje, transkripcija in popravilo DNA). Aktivnost topoizomeraze I vodi do genetske nestabilnosti, saj stimulira nehomologno rekombinacijo . Predpostavljajo, da naj bi pridobitvene funkcije prispevale k tumorogenezi s stimulacijo topoizomeraz I .'