b"\n_START_ARTICLE_\nGra\xc5\xa1\xc4\x8dina Vaux-le-Vicomte\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nNeko\xc4\x8d majhna gra\xc5\xa1\xc4\x8dina med kraljevima rezidencama Vincennes in Fontainebleau, je posest Vaux-le-Vicomte leta 1641 kupil Nicolas Fouquet, ambiciozen 26-leten \xc4\x8dlan parlamenta Pariza. Fouquet je bil navdu\xc5\xa1en mecen in s svojo velikodu\xc5\xa1nostjo privabljal \xc5\xa1tevilne umetnike._NEWLINE_Ko je Fouquet leta 1657 postal superintendent kralja Ludvika XIV. za finance (danes bi bil to minister za gospodarstvo, finance in industrijo v Franciji), je naro\xc4\x8dil Le Vauju, Le Brunu in Le Notreju obnoviti svoje posestvo in park, da bi se ujemala z njegovimi velikimi ambicijami. Fouquetova umetni\xc5\xa1ka in vzgojena osebnost je iz teh treh potegnila najbolj\xc5\xa1e. _NEWLINE_Za zagotovitev potrebnega obmo\xc4\x8dja za izdelavo na\xc4\x8drta za park in gra\xc5\xa1\xc4\x8dino Vaux-le-Vicomte, je Fouquet kupil in poru\xc5\xa1il tri vasi. Razseljeni va\xc5\xa1\xc4\x8dani so bili nato zaposleni za servisiranje in vzdr\xc5\xbeevanje vrtov. Re\xc4\x8deno je bilo, da je zaposlil 18 tiso\xc4\x8d delavcev in imel 16 milijonov liver stro\xc5\xa1kov. _NEWLINE_Gra\xc5\xa1\xc4\x8dina in njen pokrovitelj sta bila kratek \xc4\x8das v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du pozornosti za slavja, literaturo in umetnost. Pesnik Jean de La Fontaine in dramatik Moli\xc3\xa8re sta bila med umetniki, ki so bili blizu Fouquetu. Na slovesnem odprtju Vaux-le-Vicomte je bila izvajana Moli\xc3\xa8rova igra skupaj z ve\xc4\x8derjo, ki jo je organiziral Fran\xc3\xa7ois Vatel in impresivnim ognjemetom.\n_START_SECTION_\nZabave in zapor\n_START_PARAGRAPH_\nGra\xc5\xa1\xc4\x8dina je bila bogata, prefinjena in ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8da na pogled, vendar so se te lastnosti izkazale tragi\xc4\x8dno za njenega lastnika: kralj je Fouqueta aretiral kmalu po slavju, ki je potekalo 17. avgusta 1661, kjer je Moliere debitiral z igro Les F\xc3\xa2cheux.  Praznovanje (f\xc3\xaate) je bilo preve\xc4\x8d impresivna in superintendentov dom preve\xc4\x8d razko\xc5\xa1en. Fouquet namen je bil laskati kralju: del Vaux-le-Vicomte je bil dejansko zgrajen posebej za kralja, vendar se je Fouquetov na\xc4\x8drt izjalovil. Jean-Baptiste Colbert je pregovoril kralja, da je verjel, da je bila veli\xc4\x8dastnost njegovega ministra financirana iz poneverbe javnih sredstev. Colbert, ki nato nadomestil Fouqueta kot superintendenta za finance, ga je aretiral.  Kasneje je Voltaire povzel slavno f\xc3\xaate: \xc2\xbb17. avgusta ob \xc5\xa1estih zve\xc4\x8der je bil Fouquet kralj Francije: ob dveh zjutraj ni bil nih\xc4\x8de.\xc2\xab\xc2\xa0La Fontaine je napisal opis f\xc3\xaate in kmalu zatem napisal svojo El\xc3\xa9gie aux nymphes de Vaux.\n_START_SECTION_\nPo Fouquetu\n_START_PARAGRAPH_\nPotem ko je bil Fouquet aretiran in do\xc5\xbeivljenjsko zaprt, so njegovo \xc5\xbeeno izgnali, Vaux-le-Vicomte pa sekvestrirali (uradno dolo\xc4\x8diti za\xc4\x8dasno upravljanje premo\xc5\xbeenja).. Kralj je zasegel, zaplenil ali kupil 120 tapiserij, kipe in vse pomaran\xc4\x8devce. Nato je poslal ekipo umetnikov (Le Vau, Le Notre in Le Brun) oblikovati, kar bo veliko ve\xc4\x8dji projekt kot Vaux-le-Vicomte, pala\xc4\x8de in vrtove Versaillesa._NEWLINE_Madame Fouquet so 10 let kasneje vrnili njeno premo\xc5\xbeenje in jo upokojili z njenim najstarej\xc5\xa1im sinom. Leta 1705, po smrti svojega mo\xc5\xbea in sina, se je odlo\xc4\x8dila, da bo Vaux-le-Vicomte  prodala.\n_START_SECTION_\nNedavna zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nMar\xc5\xa1al Claude Louis Hector de Villars je postal novi lastnik, ne da bi najprej videli gra\xc5\xa1\xc4\x8dino. Leta 1764 je gra\xc5\xa1\xc4\x8dino in posest mar\xc5\xa1alov sin prodal vojvodi Praslinu, katerega potomci so ohranili nepremi\xc4\x8dnine ve\xc4\x8d kot stoletje. V\xc4\x8dasih se pomotoma poro\xc4\x8dali, da je bila gra\xc5\xa1\xc4\x8dina prizori\xc5\xa1\xc4\x8de umora, ko je leta 1847 Charles de Choiseul-Praslin ubil svojo \xc5\xbeeno v svoji spalnici, vendar se to ni zgodilo v Vaux-le-Vicomte ampak v njegovem pari\xc5\xa1kem prebivali\xc5\xa1\xc4\x8da. _NEWLINE_Leta 1875, po tridesetih letih zanemarjanja, je bila posest na javni dra\xc5\xbebi prodana Alfredu Sommierju. Gra\xc5\xa1\xc4\x8dina je bila prazna, nekaj gospodarskih poslopij je bilo v ru\xc5\xa1evinah in slavni vrtovi so bili povsem zara\xc5\xa1\xc4\x8deni. Obse\xc5\xbena naloga obnove in prenove se je za\xc4\x8dela pod vodstvom arhitekta Gabriel-Hippolyte Destailleurja, ki mu pomagal krajinski arhitekt Elie Laine. Ko je Sommier leta 1908 umrl, so gra\xc5\xa1\xc4\x8dina in vrtovi \xc5\xbee imeli prvotni videz. Njegov sin, Edm\xc3\xa9 Sommier in njegova h\xc4\x8di sta delo dokon\xc4\x8dala. Danes njegovi potomci ohranjajo gra\xc5\xa1\xc4\x8dino, ki je \xc5\xa1e vedno v zasebni lasti Patrice in Cristina de Vog\xc3\xbc\xc3\xa9, grofa in grofice de Vog\xc3\xbc\xc3\xa9. Zdaj posest upravljata s svojimi tremi sinovi: Alexandre, Jean-Charles in Ascanio de Vog\xc3\xbc\xc3\xa9. Dr\xc5\xbeava ga je dolo\xc4\x8dila kot zgodovinski spomenik in je odprt za javnosti.\n_START_SECTION_\nArhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nGra\xc5\xa1\xc4\x8dina se nahaja v bli\xc5\xbeini severnega konca 1,5 km dolge osi sever-jug z vhodom, obrnjenim proti severu. Njena oblika je popolnoma simetri\xc4\x8dna na obeh straneh te osi. Nekoliko presenetljiv je tloris notranjosti, ki je tudi skoraj popolnoma simetri\xc4\x8den z nekaj razlikami med vzhodnim in zahodnim delom. Obe sobi v centru, vhodna ve\xc5\xbea na severu in ovalen salon na jugu, so bili prvotno odprti kot lo\xc5\xbea tako, kot da je dvorec sestavljen iz dveh lo\xc4\x8denih delov. Notranja oprema teh dveh sob je torej bolj zna\xc4\x8dilna za zunanjo postavitev. Trije sklopi treh lokov, tisti na vhodu spredaj, trije ve\xc4\x8d med ve\xc5\xbeo in salonom ter trije med salonom in vrtom so vsi poravnani in omogo\xc4\x8dajo prihajajo\xc4\x8demu obiskovalcu da gleda skozi sredi\xc5\xa1\xc4\x8dno os vrta celo preden vstopi v gra\xc5\xa1\xc4\x8dino. Zunanji loki so se zapirali z \xc5\xbeeleznimi vrati in so \xc5\xa1ele kasneje dodali steklena vrata, notranji loki se zrcalijo v vratih. Ker je lo\xc5\xbea razdelila stavbo na dve polovici, obstajata tudi dve simetri\xc4\x8dni stopni\xc5\xa1\xc4\x8di na obeh straneh. Sobe v vzhodni polovici hi\xc5\xa1e so bile namenjene za uporabo kralju, tiste na zahodni strani za Fouqueta. Dolo\xc4\x8deni prostori za kralja so bili obi\xc4\x8dajna praksa v plemi\xc5\xa1kih hi\xc5\xa1ah v \xc4\x8dasu, ko je kralj pogosto potoval. _NEWLINE_\xc5\xa0e ena presenetljiva zna\xc4\x8dilnost tlorisa je debelina glavnega dela stavbe (Corps de Logis), ki je sestavljena iz dveh nizov sob, ki te\xc4\x8dejo proti vzhodu in zahodu. Tradicionalno, sredi corps de logis francoske gra\xc5\xa1\xc4\x8dine sestavlja ena sama vrste prostorov. Dvojni corps de logis je \xc5\xbee bil uporabljen v h\xc3\xb4tels particuliers (mestne plemi\xc5\xa1ke hi\xc5\xa1e) v Parizu, vklju\xc4\x8dno Le Vaujev H\xc3\xb4tel Tambonneau, vendar je bila Vaux prva gra\xc5\xa1\xc4\x8dina s to spremembo. \xc5\xa0e bolj nenavadno je bilo to, da so bile glavne sobe v pritli\xc4\x8dju in ne v prvem nadstropju (tradicionalen piano nobile). Zato tudi ni velikega stopni\xc5\xa1\xc4\x8da ali galerije, standardnih elementov ve\xc4\x8dine sodobnih dvorcev. Omeniti je potrebno tudi, da  hodniki v pritli\xc4\x8dju in v prvem nadstropju, ki vodijo vzdol\xc5\xbe hi\xc5\xa1e, zagotavljajo zasebnost v sobah kot dostop. Do sredine 17. stoletja hodniki v bistvu niso bili znani. Druga zna\xc4\x8dilnost tlorisa so \xc5\xa1tirje paviljoni, en na vsakem vogalu stavbe, je bolj konvencionalno. _NEWLINE_Vaux-le-Vicomte je bil prvotno na\xc4\x8drtovan, da bo zgrajen iz opeke in kamna, vendar je sredi stoletja, ko je srednji razred za\xc4\x8del posnemati ta slog, aristokracija za\xc4\x8dela uporabljati izklju\xc4\x8dno kamen. Precej pozno v procesu na\xc4\x8drtovanja sta Fouquet in Le Vau pre\xc5\xa1la na kamen, odlo\xc4\x8ditev, ki je nastala najbr\xc5\xbe pod vplivom uporabe kamna v Fran\xc3\xa7oisa Mansarta Ch\xc3\xa2teau de Maisons. Spremljevalna poslopja, ki mejijo na avant-cour severno od hi\xc5\xa1e so ostala v opeki in kamnu, druge predhodne strukture, ru\xc5\xa1evine iz kamna in malte, material socialno ni\xc5\xbejega ranga, je bil obi\xc4\x8dajen v Franciji \xc5\xa1e precej dolgo._NEWLINE_Glavna gra\xc5\xa1\xc4\x8dina je v celoti izdelana na plo\xc5\xa1\xc4\x8dadi obdani z jarkom, in je dostopna preko dveh mostov, usklajenih s centralno osjo in postavljenih na severni in ju\xc5\xbeni strani. Jarek je slikovit posnetek srednjeve\xc5\xa1kih utrjenih bivali\xc5\xa1\xc4\x8d in je spet funkcija, ki si jo je Le Vau verjetno sposodil od Maisonsa. Jarek pri Vauxu je bil tudi navdih iz prej\xc5\xa1njega gradu na tem mestu._NEWLINE_Most \xc4\x8dez jarek na severni strani vodi od avant-cour z velikim preddverjem, ki meji na terase na obeh straneh, postavitev vzbuja cour d'honneur starej\xc5\xa1ih plemi\xc5\xa1kih hi\xc5\xa1, v katerih je bil vhod na dvori\xc5\xa1\xc4\x8de zaprt s prednjimi krili, obi\xc4\x8dajno stanovanjske kuhinje in doma\xc4\x8dije. Le Vaujeve terase se kon\xc4\x8da na ve\xc4\x8djih dvori\xc5\xa1\xc4\x8dih, ki ka\xc5\xbeejo nekdanje paviljone. V ve\xc4\x8d sodobnih rezidencah, kot je bil Vaux, je postala navada, da so te strukture v kleti, tako da ti objekti niso bili ve\xc4\x8d potrebni. Ta tloris hi\xc5\xa1e s terasami v obliki \xc4\x8drke U je oblika, ki ponovno opozarja na Maisons, kjer je Mansart na\xc4\x8drtoval \xc2\xbbda je bila njegova gra\xc5\xa1\xc4\x8dina zasnovana kot plemenita tradicija francoskega oblikovanja, a hkrati pri tem poudarjala svojo sodobnost v primerjavi s predhodnikom\xc2\xab. _NEWLINE_Sprednji vhod glavne gra\xc5\xa1\xc4\x8dine je zna\xc4\x8dilno francoski, z dvema stranskima paviljonoma, ki mejita na osrednji avant-corps, spet spominja na delo Mansartovega Maisonsa. Le Vau dopolnjuje ta dva dodatka z umikajo\xc4\x8dim volumnom med paviljonoma in centralno maso. Vsi ti elementi so dodatno poudarjeni s strmimi piramidnimi strehami. Take strme strehe so podedovali iz srednjega veka in tako kot opeka, so \xc5\xa1le hitro iz mode. Le Vau jih ni nikoli ve\xc4\x8d uporabil. Skupni u\xc4\x8dinek na Vauxu, kot meni Andrew Ayers je \xc2\xbbnekoliko razli\xc4\x8den in neurejen\xc2\xab. Poleg tega, kot je poudaril David Hanser, Le Vaujeva vi\xc5\xa1ina kr\xc5\xa1i ve\xc4\x8d pravil \xc4\x8diste klasi\xc4\x8dne arhitekture. Ena od najbolj nezasli\xc5\xa1anih je uporaba dveh namesto treh obokov v bo\xc4\x8dnih paviljonih, kar je neprijetna podlaga za pedimente neposredno nad osrednjim pilastrom.  Moreover, as David Hanser points out, Le Vau's elevation violates several rules of pure classical architecture. One of the most egregious is the use of two, rather than three, bays in the lateral pavilions, resulting in the uncomfortable placement of the pediments directly over the central pilaster. Ayers pa pravi, \xc2\xbb\xc4\x8deprav je vhodna fasada precej nadle\xc5\xbena, je kljub temu slikovita, kljub temu ali pa morda zato, ker je tako posebna.\xc2\xab_NEWLINE_Park pred glavno gra\xc5\xa1\xc4\x8dino velja za bolj uspe\xc5\xa1nega. Ogromna, dvojna vi\xc5\xa1ina Velikega salona, ki v bistvu \xc5\xa1trli iz corps de logis, jasno prevladuje nad ju\xc5\xbenim nivojem. Salon je pokrit z veliko kupolo iz skrilavca z mogo\xc4\x8dno lanterno in je pro\xc4\x8delje z dvonadstropnim portikom skoraj enak enemu pri H\xc3\xb4tel Tambonneau. Uporaba centralnega ovalnega salona je novost, ki jo je Le Vau sprejel iz Italije. \xc4\x8ceprav sam nikoli ni bil tam, je prav gotovo vedel iz risb in grafik za primere  stavb, kot je Pala\xc4\x8da Barberini v Rimu in ga je \xc5\xbee uporabljal za u\xc4\x8dinek na njegovem Ch\xc3\xa2teau du Raincy. V Le Raincy salon razteza corps de logis in dele na obeh straneh, vendar je v Vauxu, zaradi dvojne vrste prostorov, pred ve\xc5\xbeo na vhodni strani, \xc2\xbbtako zavla\xc4\x8duje in dramatizira odkritje obiskovalcu o tem, osrednjem delu hi\xc5\xa1e.\xc2\xab\xc2\xa0Stranski paviljoni fasade proti parku so le nekoliko navzven, trije \xc5\xa1irok oboki s tradicionalno visoko streho iz skrilavca, kot tiste na sprednjem vhodu, u\xc4\x8dinkovito uravnote\xc5\xbeijo osrednji kupolasti salon.\n_START_SECTION_\nPark\n_START_PARAGRAPH_\nGra\xc5\xa1\xc4\x8dina se dviga na povi\xc5\xa1ani plo\xc5\xa1\xc4\x8dadi sredi gozda in ozna\xc4\x8duje mejo med neenakimi prostori, vsak obravnavan na druga\xc4\x8den na\xc4\x8din. Ta u\xc4\x8dinek je bolj izrazita danes, saj so gozdovi zreli, kot je bil v sedemnajstem stoletju, ko so bila tukaj kmetijska zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da in so bili nasadi novi._NEWLINE_Le N\xc3\xb4trejev park je prevladujo\xc4\x8da struktura velikega kompleksa, ki se razteza skoraj 3 km dale\xc4\x8d, z uravnote\xc5\xbeeno sestavo vodnih bazenov in kanalov, ujetih v kamnite robnike, fontane, pe\xc5\xa1\xc4\x8dene poti in vzor\xc4\x8dasti parterji nudijo bolj skladen kot velik pogled, ki ga je Le Notre ustvaril v Versaillesu. _NEWLINE_Park je seveda dobro vodnat, z dvema majhnima rekama, ki se sre\xc4\x8data v parku; kanalizirana struga ene tvori Veliki kanal, ki vodi v kvadratni bazen._NEWLINE_Le Notre je ustvaril \xc4\x8dudovit prizor, ki ga je treba gledati iz hi\xc5\xa1e, z uporabo zakonov perspektive. Izkoristil je naravni teren. Kanal je postavil na najni\xc5\xbejem delu kompleksa, tako da se skriva iz glavne perspektive.  Za kanalom se park vzpne na velik odprt travnik in se kon\xc4\x8da s Herkulesovim stebrom, dodanim v 19. stoletju. Grmi\xc4\x8devje zagotavlja okvir za sliko parka in je slu\xc5\xbeilo tudi kot oder za kraljeve zabave.\n_START_SECTION_\nAnamorphosis abscondita v parku\n_START_PARAGRAPH_\nLe Notre je v svojem oblikovanja parka uporabil opti\xc4\x8dno iluzijo imenovano anamorphosis abscondita (ki se lahko v grobem prevede kot 'skrito izkrivljanje'), da bi vzpostavil izsiljeno perspektivo. Najbolj o\xc4\x8ditna sprememba tega na\xc4\x8dina so zrcalni bazeni. So o\xc5\xbeji bli\xc5\xbeje gledalcu (\xc4\x8de stoji pred gra\xc5\xa1\xc4\x8dino), kot na najbolj oddaljeni to\xc4\x8dk; to pomeni, da so videti bli\xc5\xbeje gledalcu. Iz dolo\xc4\x8dene razgledne to\xc4\x8dke, je izkrivljanje zasnovano s krajinskimi elementi in daje poseben prisilen pogled, oko zaznava elemente, ki so bli\xc5\xbeje kot v resnici so. Ta to\xc4\x8dka pri Vaux-le-Vicomte je na vrhu stopnic na zadnji strani gradu. \xc4\x8ce stoji\xc5\xa1 na vrhu velikega stopni\xc5\xa1\xc4\x8da, se za\xc4\x8dne izku\xc5\xa1nja, ki ka\xc5\xbee park s \xc4\x8dudovitim perspektivi\xc4\x8dnim pogledom.  Anamorpfosis abscondita ustvarja vizualne u\xc4\x8dinke, ki jih ne sre\xc4\x8dujemo v naravi, zaradi \xc4\x8desar je spektakel parkov zasnovanih na ta na\xc4\x8din izjemno nenavaden za gledalca (ki do\xc5\xbeivi napetost med naravnimi perspektivami videnimi v svojem perifernem vidu in izsiljenim vidikom formalnega parka)._NEWLINE_Z vrha velikega stopni\xc5\xa1\xc4\x8da ta daje vtis, da je celoten park prikazan v enem pogledu. Sprva je pogled sestavljen iz simetri\xc4\x8dnih vrst grmi\xc4\x8devja, poti, vodnjakov, kipov, cvetja in drugih delov, razvitih da posnemajo naravo: elementi ponazarjajo baro\xc4\x8dno \xc5\xbeeljo po modelu narave prilagoditi svoje \xc5\xbeelje, tako s pomo\xc4\x8djo narave posnemati naravo. V sredini je velik bazen obdan z jamo s kipi v njenih mnogih ni\xc5\xa1ah. Velik nagnjen travnik ni viden, dokler parka ne za\xc4\x8dnemo raziskovati, ko se gledalec seznani z opti\xc4\x8dnimi elementi, ki sodelujejo in odkrije, da je park veliko ve\xc4\x8dji, kot se zdi. Naslednji, kro\xc5\xbeni bazen, je prej razumeti kot jajce zaradi skraj\xc5\xa1anja. Ko gledalec nadaljuje ogled se poka\xc5\xbee sama drugi bazen kot kvadrat in jame in njihove ni\xc5\xa1e s kipi postanejo jasne. Vendar, ko se hodi proti jami se zdi, da je razmerje med bazenom in jamo napa\xc4\x8dno. Jame so dejansko na precej ni\xc5\xbeji ravni kot preostali del parka in lo\xc4\x8dene s \xc5\xa1irokim kanalom, ki je skoraj kilometer dolg. Po mnenju Allena Weissa v Mirrors of Infinity, je ta opti\xc4\x8dni u\xc4\x8dinek  posledica uporabe desetega Evklidovega izreka Optics, ki trdi, da \xc2\xbbse zdi, da je najbolj oddaljen del planote, ki se nahajajo pod o\xc4\x8desom najvi\xc5\xa1ji\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nV popularni kulturi\n_START_PARAGRAPH_\nGra\xc5\xa1\xc4\x8dina in njena posest sta bili uporabljeni kot kalifornijski dom glavnega zlobne\xc5\xbea Huga Draxa (igral ga je Michael Lonsdale) v filmu James Bond Moonraker iz leta 1979.  Mogo\xc4\x8de jo je videti tudi v ozadju, v filmu iz leta 1998 \xc4\x8clovek z \xc5\xbeelezno masko. Poleg tega se je gra\xc5\xa1\xc4\x8dina pojavila v ve\xc4\x8d epizodah The Revolution, dokumentarne televizijske serije o ameri\xc5\xa1ki osamosvojitveni vojni, na kanalu History leta 2006. Avstralia's Next Top Model je imel modno predstavo v gra\xc5\xa1\xc4\x8dini v svojem 7. ciklu (epizoda 02 ), v avgustu 2011."