b'\n_START_ARTICLE_\nSpekter elektromagnetnega valovanja\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nSprva je bil poznan le vidni del elektromagnetnega spektra. \xc5\xbde stari Grki so spoznali, da svetloba potuje naravnost v premi \xc4\x8drti. Preu\xc4\x8devali so pojave, kot sta odboj in lom._NEWLINE_Do prvega odkritja elektromagnetnega valovanja izven vidnega spektra je pri\xc5\xa1lo leta 1800, ko je William Herschel odkril infrarde\xc4\x8de sevanje. S premikanjem termometra je prou\xc4\x8deval temperaturo barv, ki so bile razklonjene s pomo\xc4\x8djo prizme. Najvi\xc5\xa1jo temperaturo je opazil nad rde\xc4\x8do barvo. Domneval je, da je spremembo temperature povzro\xc4\x8dila vrsta svetlobnih \xc5\xbearkov, ki jih ni mo\xc4\x8d videti. Leto za tem se je Johann Ritter ukvarjal z drugim koncem spektra. Odkril je, da lahko nevidni \xc5\xbearki spro\xc5\xbeijo dolo\xc4\x8dene kemijske reakcije in jih poimenoval kemijski \xc5\xbearki. Kasneje so jih preimenovali v ultravijoli\xc4\x8dne \xc5\xbearke._NEWLINE_Prva povezava med elektromagnetnim valovanjem in elektromagnetizmom se je zgodila v letu 1845, ko je Michael Faraday opazil, da pri \xc5\xa1irjenju svetlobe skozi sredstvo lahko vplivamo na njeno polarizacijo z magnetnim poljem ([Faradayev pojav|Faradayev pojav]]). V 60. letih 19. stoletja je James Maxwell postavil \xc5\xa1tiri parcialne diferencialne ena\xc4\x8dbe elektromagnetnega polja, ki so napovedale tudi obstoj valovanja. Teoreti\xc4\x8dna napoved hitrosti tega valovanja se je pribli\xc5\xbeno ujemala s takrat znano hitrostjo svetlobe. To je Maxwella vodilo do sklepa, da je tudi svetloba sama elektromagnetno valovanje._NEWLINE_Maxwellove ena\xc4\x8dbe so predvidele obstoj neskon\xc4\x8dno frekvenc elektromagnetnih valov, ki potujejo s svetlobno hitrostjo. To je bil prvi znak obstoja elektromagnetnega spektra._NEWLINE_Med predvidenimi valovi so bili tudi valovi z zelo nizkimi frekvencami, ki bi jih v teoriji lahko ustvarili nihajo\xc4\x8di elektri\xc4\x8dni naboji v elektri\xc4\x8dnem nihajnem krogu. Heinrich Hertz jih je leta 1886 sku\xc5\xa1al zaznati in tako potrditi Maxwellove ena\xc4\x8dbe. Sestavil je napravo za ustvarjanje in zaznavanje teh valov, ki so danes znani kot radijski valovi. Ugotovil je, da potujejo s svetlobno hitrostjo (izmeril je njihovo valovno dol\xc5\xbeino in jo pomno\xc5\xbeil s frekvenco). Pokazal je \xc5\xa1e, da se lahko odbijajo in uklanjajo. Podobno je ustvaril in izmeril zna\xc4\x8dilnosti mikrovalov. Njegova odkritja so omogo\xc4\x8dila razvoj mnogih novih izumov, kot sta na primer telegraf in radio._NEWLINE_Leta 1895 je Wilhelm R\xc3\xb6ntgen izvajal eksperimente z vakuumsko cevjo pri visoki napetosti. Odkril je nov tip valovanja, ki ga je poimenoval \xc5\xbearki X. Pogosto se po njem imenujejo tudi rentgenski \xc5\xbearki. Opazil je, da lahko potujejo skozi dele \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega telesa, pri \xc4\x8demer jih gostej\xc5\xa1e strukture, kot so kosti, zaustavijo. R\xc3\xb6ntgena imajo zato za o\xc4\x8deta radiologije._NEWLINE_Zadnji del spektra je bil zapolnjen z odkritjem \xc5\xbearkov \xce\xb3. Leta 1900 je Paul Villard preu\xc4\x8deval radioaktivni razpad radija in odkril novo vrsto sevanja, ki je bilo zelo prodorno. Sprva so mislili, da je podobno tedaj \xc5\xbee znanim delcem alfa in beta, a je leta 1910 William Henry Bragg pokazal, da so v resnici elektromagnetno valovanje. Nato pa sta leta 1914 Ernest Rutherford in Edward Andrade izmerila njihovo valovno dol\xc5\xbeino in ugotovila, da so podobni rentgenskim \xc5\xbearkom, vendar imajo \xc5\xa1e kraj\xc5\xa1e valovne dol\xc5\xbeine in ve\xc4\x8dje energije.\n_START_SECTION_\nPoimenovanje\n_START_PARAGRAPH_\nElektromagnetno valovanje pri razli\xc4\x8dnih frekvencah razli\xc4\x8dno interagira s snovjo. Te interakcije se med seboj mo\xc4\x8dno razlikujejo, zato so bili skozi zgodovino razli\xc4\x8dni deli spektra poimenovani kot da bi pri tem \xc5\xa1lo za razli\xc4\x8dne tipe valovanja. \xc4\x8ceprav je spekter zvezen, ostaja razdeljen zaradi prakti\xc4\x8dnih razlogov, ki so povezani z interakcijo s snovjo.\n_START_SECTION_\nMeje med obmo\xc4\x8dji spektra\n_START_PARAGRAPH_\nPosamezna obmo\xc4\x8dja spektra elektromagnetnega valovanja niso strogo zamejena, saj je ta zvezen. Med sabo prehajajo podobno kot barve mavrice (ki so prav tako majhen del tega spektra). Zna\xc4\x8dilnosti nekega obmo\xc4\x8dja so podobne tistim, ki veljajo za najbli\xc5\xbeji sosednji. \xc4\x8ce \xc5\xbeelimo opisati njegovo lego v spektru, obi\xc4\x8dajno navedemo tipi\xc4\x8dno centralno valovno dol\xc5\xbeino ali frekvenco, ki mu pripada. Posameznega valovanja torej ne moremo vedno enoli\xc4\x8dno uvrstiti v enega izmed teh obmo\xc4\x8dij.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdarki \xce\xb3\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdarke \xce\xb3 je prvi odkril Paul Villard leta 1900. \xc5\xbdarkom \xce\xb3 pripadajo fotoni z najvi\xc5\xa1jo energijo in nimajo definirane najmanj\xc5\xa1e valovne dol\xc5\xbeine. Ker lahko ionizirajo atome in molekule, so nevarni \xc5\xbeivim organizmom. Obi\xc4\x8dajno nastanejo pri prehodih atomskih jeder iz vi\xc5\xa1jih v ni\xc5\xbeja energijska stanja, kar se imenuje razpad gama, lahko pa tudi iz drugih procesov. Na Zemlji so tipi\xc4\x8dni naravni viri takega sevanja radioaktivni izotopi ter sekundarno sevanje zaradi interakcij snovi s kozmi\xc4\x8dnimi \xc5\xbearki. \xc5\xbdarki gama nastajajo v \xc5\xa1tevilnih astronomskih procesih, v katerih nastajajo elektroni z visokimi energijami. Ti povzro\xc4\x8dijo sekundarno sevanje zelo kratkih valovnih dol\xc5\xbein. Ve\xc4\x8dino tega sevanja se lahko opazi samo zunaj ozra\xc4\x8dja, saj ga ta ve\xc4\x8dino absorbira.\n_START_SECTION_\nRentgenski \xc5\xbearki\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdarki X se imenujejo tudi rentgenski \xc5\xbearki, po odkritelju Wilhelmu Conradu R\xc3\xb6ntegnu, ki jih je tudi imenoval. Tovrstno sevanje prodira skozi snovi dovolj globoko, da je uporabno za slikanje notranjosti objektov. Zato se ga uporablja na primer pri medicinskem slikanju in varnostnih pregledih. Ker je valovna dol\xc5\xbeina primerljiva z razdaljami med atomi, se lahko s sipanjem rentgenskih \xc5\xbearkov na kristalih ugotavlja njihovo strukturo._NEWLINE_\xc5\xbdarke \xce\xb3 in rentgenske \xc5\xbearke se med seboj razlikuje glede na izvor: rentgenske \xc5\xbearke izsevajo elektroni, \xc5\xbearke \xce\xb3 pa atomska jedra. To razlikovanje sicer ne zajame vseh mo\xc5\xbenih na\xc4\x8dinov nastanka sevanja, razlikovanje na podlagi valovnih dol\xc5\xbein pa ni povsem enoli\xc4\x8dno dolo\xc4\x8deno. Zato se iz zgodovinskih razlogov \xc5\xbearki, nastali iz rentgenskih cevi ne imenujejo \xc5\xbearki \xce\xb3, \xc4\x8deprav imajo lahko kraj\xc5\xa1o valovno dol\xc5\xbeino kot nekateri, ki so nastali z atomskimi procesi.\n_START_SECTION_\nUltravijoli\xc4\x8dno valovanje\n_START_PARAGRAPH_\nUltravijoli\xc4\x8dno valovanje ima valovno dol\xc5\xbeino, ki je kraj\xc5\xa1a od vidne svetlobe in dalj\xc5\xa1a od \xc5\xbearkov X. UV \xc5\xbearki na robu obmo\xc4\x8dja z najkraj\xc5\xa1o valovno dol\xc5\xbeino lahko tako kot rentgenski \xc5\xbearki ionizirajo atome in molekule. Sevanje iz sredine ultravijoli\xc4\x8dnega obmo\xc4\x8dja nima dovolj energije za ionizacijo, lahko pa pretrga nekatere kemijske vezi molekul, ki tako postanejo bolj reaktivne. Son\xc4\x8dne opekline so posledica izpostavljanja ko\xc5\xbee tovrstnemu sevanju, po\xc5\xa1koduje pa lahko tudi molekule DNK. UV \xc5\xbearki z dalj\xc5\xa1o valovno dol\xc5\xbeino v tkivih ne povzro\xc4\x8dajo tolik\xc5\xa1ne \xc5\xa1kode, povzro\xc4\x8dajo pa nastanek kisikovih radikalov._NEWLINE_Del spektra Son\xc4\x8deve svetlobe (okoli 10\xc2\xa0% izsevane mo\xc4\x8di) le\xc5\xbei v ultravijoli\xc4\x8dnem delu spektra, vendar ve\xc4\x8dina ne prodre skozi ozra\xc4\x8dje. UV \xc5\xbearki s kraj\xc5\xa1o valovno dol\xc5\xbeino se absorbirajo na molekulah du\xc5\xa1ika, tisti z dalj\xc5\xa1o valovno dol\xc5\xbeino pa na molekulah kisika. Sevanje, ki pripada vmesnemu delu spektra, se absorbira na ozonski plasti. Ultravijoli\xc4\x8dno svetlobo sevajo tudi namenska svetila, na primer \xc5\xbeivosrebrna svetilka.\n_START_SECTION_\nVidna svetloba\n_START_PARAGRAPH_\nV tem obmo\xc4\x8dju spektra ima spekter Sonca spektralni vrh. Po definiciji je vidna svetloba tisti del EM spektra, na katerega je \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko oko ob\xc4\x8dutljivo. \xc5\xbdarke teh valovnih dol\xc5\xbein absorbirajo in emitirajo elektroni in molekule, ki se tako premikajo med energijskimi nivoji. Ta mehanizem omogo\xc4\x8da procese, kot sta fotosinteza in vid. Vidni spekter obsega svetlobo valovnih dol\xc5\xbein med 380 nm in 750 nm in jo razdelimo na razli\xc4\x8dne barve. Ta del spektra ozra\xc4\x8dje slabo absorbira, tako da velik del svetlobe skozi tako imenovano opti\xc4\x8dno okno prodre do tal. Umetni viri tovrstnega sevanja so raznoliki, saj so bila razvita \xc5\xa1tevilna svetila, za\xc4\x8den\xc5\xa1i z navadno \xc5\xbearnico.\n_START_SECTION_\nTeraher\xc4\x8dno valovanje\n_START_PARAGRAPH_\nTeraher\xc4\x8dno valovanje je imenovano po svoji karakteristi\xc4\x8dni frekvenci, ki zna\xc5\xa1a med 0,3 in 3 THz. Oddajajo ga telesa s temperaturo pribli\xc5\xbeno 10 K. S preu\xc4\x8devanjem teraher\xc4\x8dnih izvorov se ukvarjajo predvsem astronomi, ki pa jih omejuje slaba prepustnost ozra\xc4\x8dja za tovrstno valovanje. \xc4\x8ceprav potekajo razli\xc4\x8dne raziskave, teraher\xc4\x8dno valovanje \xc5\xa1e nima omembnej\xc5\xa1e tehnolo\xc5\xa1ke aplikacije.\n_START_SECTION_\nMikrovalovi\n_START_PARAGRAPH_\nValovne dol\xc5\xbeine mikrovalov navkljub poimenovanju zna\xc5\xa1ajo od 100 cm do 0,1 cm. Tako ime nosijo, ker imajo precej kraj\xc5\xa1o valovno dol\xc5\xbeino od radijskih. Ve\xc4\x8dji del mikrovalovnega podro\xc4\x8dja ozra\xc4\x8dje prepu\xc5\xa1\xc4\x8da. Mikrovalovno valovanje se generira s posebnimi vakuumskimi cevmi, v katerih se s pomo\xc4\x8djo spreminjanja elektri\xc4\x8dnega polja manipulira elektrone, ki nato sevajo z dolo\xc4\x8deno frekvenco. To na\xc4\x8delo uporabljajo naprave, kot sta na primer magnetron (uporaba v mikrovalovkah) in klistron. Kot \xc5\xa1ibki izvori mikrovalov se uporabljajo tudi posebne diode. Mikrovalove se nato lahko vodi s posebnimi votlimi valovnimi vodniki primerljivih izmer, kot je njihova valovna dol\xc5\xbeina._NEWLINE_EM valovanje tega dela spektra je uporabno za brez\xc5\xbei\xc4\x8dno komunikacijo, saj omogo\xc4\x8da ve\xc4\x8djo pasovno \xc5\xa1irino kot radijski valovi in la\xc5\xbeje fokusiranje valovanja. V primerjavi z radijskimi valovi je potrebna manj\xc5\xa1a antena. V teh valovnih dol\xc5\xbeinah deluje radar._NEWLINE_Prasevanje, ki se ga detektira z velikimi radijskimi daljnogledi, ima podobno valovno dol\xc5\xbeino. Mikrovalovka je naprava, s katero se s pomo\xc4\x8djo mikrovalov vzbuja molekule vode v snovi in povzro\xc4\x8di njeno gretje. Prav tako se lahko uporabi mikrovalove za prenos energije na ve\xc4\x8dje razdalje.\n_START_SECTION_\nRadijsko valovanje\n_START_PARAGRAPH_\nRadijski valovi obsegajo del EM spektra z najdalj\xc5\xa1o valovno dol\xc5\xbeino. V naravi jih oddajajo razli\xc4\x8dni astronomski izvori, ki jih lahko zaradi prosojnosti ozra\xc4\x8dja za ve\xc4\x8dino tega dela spektra opazujemo z radijskimi teleskopi. Nastajajo tudi ob udarih strel. Umetno radijske valove proizvajamo z ustreznimi antenami. Radijsko valovanje lahko na Zemlji prepotuje velike razdalje, saj se pri nekaterih valovnih dol\xc5\xbeinah odbijajo od ionosfere._NEWLINE_Radijsko valovanje je uporabno za radijsko komunikacijo. Za\xc4\x8detki splo\xc5\xa1ne uporabe radijskih valov segajo v konec 19. stoletja, ko je italijanski izumitelj Guglielmo Marconi patentiral prvi brez\xc5\xbei\xc4\x8dni telegrafski sistem. Za prenos signala je treba nosilno radijsko valovanje modulirati. Tako kot za generacijo se tudi za sprejem valovanja uporabljajo ustrezne antene. Valovanje na njihovih povr\xc5\xa1inah inducira elektri\xc4\x8dni tok, ki se ga nato oja\xc4\x8da pri ustrezni frekvenci.'