b'\n_START_ARTICLE_\nArmenski genocid\n_START_PARAGRAPH_\nArmenski genocid je skupno ime za dve obdobji, v katerem je vojska Otomanskega cesarstva na ozemlju dana\xc5\xa1nje vzhodne Tur\xc4\x8dije pobila in izselila veliko \xc5\xa1tevilo Armencev, s \xc4\x8dimer je na tem ozemlju izumrla zahodna armen\xc5\xa1\xc4\x8dina.\n_START_SECTION_\nPrvi pokol Armencev\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1890 je v Otomanskem cesarstvu \xc5\xbeivelo 2,5 milijona Armencev, od katerih jih je bila ve\xc4\x8dina vernikov armenske katoli\xc5\xa1ke ali armenske pravoslavne cerkve. Rusija je Armence vzpodbujala v njihovih zahtevah po avtonomiji, saj je \xc5\xbeelela oslabiti Otomanski imperij, da bi zavzela Konstantinopel. \xc4\x8ceprav je avtonomisti\xc4\x8dno gibanje hitro raslo, je bil Abdul-Hamid odlo\xc4\x8den obdr\xc5\xbeati nadzor._NEWLINE_Otomanska vlada je vzpodbujala protiarmenska \xc4\x8dustva med Kurdi, ki so bili sosedi Armencev, zaradi \xc4\x8desar in zaradi povi\xc5\xa1anja davkov, so Armenci za\xc4\x8deli vstajo. Otomanske voja\xc5\xa1ke ter kurdske paravoja\xc5\xa1ke enote so leta 1894 pobile na tiso\xc4\x8de Armencev in po\xc5\xbegale ve\xc4\x8d vasi. Dve leti pozneje so Armenski revolucionarji zasedli Otomansko banko v Istanbulu, da bi pritegnili pozornost mednarodne javnosti. Zdru\xc5\xbebe predvsem Muslimanskih Turkov so nato pobile 50.000 Armencev. Raven vpletenosti otomanske vlade v te zdru\xc5\xbebe ni dobro znana in je stvar razprave.\n_START_SECTION_\nDrugi pokol Armencev\n_START_PARAGRAPH_\nRusko carstvo in Otomansko cesarstvo sta vstopili v I. svetovno vojno na nasprotnih straneh. Turki so v Armencih kmalu videli rusko peto kolono. Armenske paravoja\xc5\xa1ke enote so sicer zares pomagale Rusom, dogajali so se tudi zlo\xc4\x8dini nad muslimanskim prebivalstvom zato je Otomanska oblast Februarja 1915 vseh 60.000 mobiliziranih armenskih vojakov zaprla v delovna tabori\xc5\xa1\xc4\x8da. Armencem iz bli\xc5\xbeine fronte (podobna usoda pa je doletela tudi tiste, ki so \xc5\xbeiveli dale\xc4\x8d od frontne \xc4\x8drte) so ukazali, naj pe\xc5\xa1a\xc4\x8dijo proti negostoljubnim pu\xc5\xa1\xc4\x8davskim predelom Sirije in Mezopotamije, 24. aprila pa so v Konstantinoplu in drugih pomembnej\xc5\xa1ih tur\xc5\xa1kih mestih aretirali in deloma pobili armensko inteligenco._NEWLINE_Skupno naj bi umrlo pribli\xc5\xbeno milijon in pol ljudi, pre\xc5\xbeiveli pa se po vojni niso mogli vrniti domov in so ze tako izselili bodisi v ruski del Armenije bodisi v Zahodno Evropo, Severno Ameriko in Avstralijo._NEWLINE_Te rane med Armenijo in Tur\xc4\x8dijo \xc5\xa1e danes niso povsem zaceljene in \xc5\xa1e vedno vplivajo na odnose med dr\xc5\xbeavama. Armenija vztraja, da so dogodki bili skrbno na\xc4\x8drtovani in da se jih tako lahko ozna\xc4\x8di samo kot genocid. To stali\xc5\xa1\xc4\x8de je v letih 1985 in 1986 zavzela tudi OZN, leto kasneje pa \xc5\xa1e Evropski parlament. Tur\xc4\x8dija po drugi strani \xc5\xa1e danes trdi, da to ni bil genocid in da so le nekateri poveljniki\xc2\xa0\xc2\xbb\xc5\xa1li nekoliko predale\xc4\x8d\xc2\xab. Nekatere armenske organizacije (npr. ASALA) so v drugi polovici 20. stoletja s teroristi\xc4\x8dnimi napadi neuspe\xc5\xa1no posku\xc5\xa1ale prepri\xc4\x8dati Tur\xc4\x8dijo, naj spremeni stali\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Kakorkoli \xc5\xbee, jasno pa je, da je mednarodna skupnost vedela za te dogodke, a ni reagirala druga\xc4\x8de (z izjemo ameri\xc5\xa1kega veleposlanika) kot z mla\xc4\x8dnimi protesti veleposlanikov. To je spodbudilo tudi Hitlerja, da je v pripravah na\xc2\xa0\xc2\xbbdokon\xc4\x8dno re\xc5\xa1itev \xc5\xbeidovskega vpra\xc5\xa1anja\xc2\xab\xc2\xa0izjavil:\xc2\xa0\xc2\xbbKdo pa dandanes sploh \xc5\xa1e omenja iztrebljenje Armencev?\xc2\xab\n_START_SECTION_\nSpominski park v Erevanu\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1965, ob obele\xc5\xbeitvi 50. obletnice genocida, se je pojavila zamisel o postavitvi spomenika, ki je bil po na\xc4\x8drtih arhitektov Kala\xc5\xa1jana in Mkrt\xc4\x8djana \xc5\xbee dve leti kasneje, se pravi leta 1967, postavljen na gri\xc4\x8du Cicernakaberd nad sotesko reke Hrazdan. 44 metrov visok obelisk simbolizira ponoven preporod Armencev. Poleg stoji v krog postavljenih 12 blokov, ki predstavljajo 12 izgubljenih provinc na ozemlju dana\xc5\xa1nje Tur\xc4\x8dije. Znotraj tega kroga gori ve\xc4\x8dni ogenj. Od spomenika vodi park s 100 metrov dolgim zidom. Na njem so izpisana imena krajev, za katere je znano, da so se v njih dogajali pokoli. Na koncu tega parka so leta 1995 odprli manj\xc5\xa1i muzej, kjer je predstavljenih nekaj osnovnih informacij o dogodkih, razstavljenih je nekaj fotografij nem\xc5\xa1kih fotografov (otomanski zavezniki med 1. svetovno vojno) ter publikacij o genocidu v razli\xc4\x8dnih jezikih. Poleg muzeja se nahaja tudi prostor, kamor tuji dr\xc5\xbeavniki zasajajo spominska drevesa.'