b'\n_START_ARTICLE_\nEdmond Dubois-Cranc\xc3\xa9\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nSprva je bil mu\xc5\xa1ketir, nato pa je postal poro\xc4\x8dnik v Marchauxu; tu je tudi postal liberalist. Ob pri\xc4\x8detku francoske revolucije leta 1789 je bil izvoljen za poslanca tretjega stanu za Vitry-le-Fran\xc3\xa7ois in tako postal \xc4\x8dlan dr\xc5\xbeavnega zbora. Ustavodajna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina ga je novembra imenovala za tajnika; na tem mestu se je ukvarjal z voja\xc5\xa1kimi reformami. Tako je \xc5\xbeelel zamenjati stari voja\xc5\xa1ki sistem, temelje\xc4\x8d na privilegijih plemstva in najemnikih z organizacijo nacionalne garde, v katero bi lahko vstopili vsi dr\xc5\xbeavljani Francije. 12. decembra istega leta je tako podal predlog uvedbe nabora. Med drugimi reformami pa je dosegel tudi osvoboditev vseh afri\xc5\xa1kih su\xc5\xbenjev ob prihodu v Francijo._NEWLINE_Po sprejeti konstituciji je bil Dubois-Cranc\xc3\xa9 imenovan za mar\xc3\xa9chal-de-camp, a je zavrnil, da bi bil pod poveljstvom markiza de La Fayetta in je raj\xc5\xa1i slu\xc5\xbeil kot navadni grenadir._NEWLINE_Pozneje je bil izvoljen v nacionalno skup\xc5\xa1\xc4\x8dino prve francoske republike, kjer je predstavljal departma Ardeni. Tu je podprl montaniste, a ni upo\xc5\xa1teval nobenega vodje (ne Dantona ne Robespierra). Med sojenjem kralju Ludviku XVI. je volil za smrtno kazen (brez zavla\xc4\x8devanja oz priziva). 21. februarja 1793 je bil imenovan za predsednika skup\xc5\xa1\xc4\x8dine. Kljub temu da je bil \xc4\x8dlan dveh komitejev za splo\xc5\xa1no obrambo preden je bil uveden Komite za javno varnost v \xc4\x8dasu terorja, pa ni sodeloval pri uvedbi slednjega. Namesto tega je sestavil pomembno poro\xc4\x8dilo o stanju Francoske revolucionarne vojske, pri \xc4\x8demer je predlagal uvedbo dveh ukrepov: hitro napredovanje ni\xc5\xbejih \xc4\x8dastnikov (zaradi \xc4\x8desar je revolucija pridobila veliko sposobnih generalov) in spojitev prostovoljcev z veterani._NEWLINE_Avgusta 1793 je bil imenovan za predstavnika v Armadi Alp, da bi nadzoroval obleganje Lyona, ki se je uprl francoski revolucionarni vladi. Ker je bil obto\xc5\xbeen pomanjkanja navdu\xc5\xa1enja, ga je zamenjal Georges Couthon. Ob vrnitvi se je branil, a je bil na pobudo Robespierra izklju\xc4\x8den iz Jakobinskega kluba. Pozneje se je pridru\xc5\xbeil termidorskem pu\xc4\x8du, a se pozneje ni pridru\xc5\xbeil bourbonski rakciji; oktobra 1795 je bil \xc4\x8dlan Komiteja petih, ki je nasprotoval rojalisti\xc4\x8dni reakciji t. i. 13 Vend\xc3\xa9miaire._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je postal tudi \xc4\x8dlan Komiteja za javno varnost, ki pa je imel zmanj\xc5\xa1ane pristojnosti. V \xc4\x8dasu direktorja je bil \xc4\x8dlan Sveta petstotih, ter imenovan za generalnega in\xc5\xa1peoktorja pehote in leta 1799 \xc5\xa1e za ministra za vojno. Novembra istega leta je nasprotoval Napoleonovemu dr\xc5\xbeavnemu udaru - t. i. 18 Brumaire, nakar pa se je upokojil.'