b"\n_START_ARTICLE_\nMestna cerkev svetega Dionizija\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nKjer je danes mestna cerkev, je bila \xc5\xbee v letih 700 zgrajena cerkev svetega Vitalisa (Sveti Vitalis I). Enoladijska dvoranska cerkev s pokopali\xc5\xa1\xc4\x8dem je bila dolga 18 metrov in je imela pravokoten kor. Iz leta 764 je ostanek groba z relikvijo v koru, hkrati pa je kor lo\xc4\x8den s korno pregrado. Pri raziskovanju so v koru na\xc5\xa1li 17 grobov, od tega 15 mo\xc5\xa1kih in dva otro\xc5\xa1ka. Omembe vreden je kamen enega teh grobov z napisom IN NOMINE D(OMI)NI NORDMAN ('V imenu Gospoda, Nordman'). Ta napis, ki verjetno izvira iz druge \xc4\x8detrtine 8. stoletja, je najstarej\xc5\xa1i srednjeve\xc5\xa1ki grobni napis na obmo\xc4\x8dju Porenja. _NEWLINE_Leta 784 je umrl opat Fulrad iz samostana Saint-Denis. Iz njegovega testamenta iz leta 777 je razvidno, da je zapustil samostanu \xc5\xa1est celic, vklju\xc4\x8dno s tistimi v Esslingenu. Relikvije svetega Vitalisa, morda celo relikvije svetega Dionizija, ki so bile v Esslingenu, so omogo\xc4\x8dile razvoj trga in romanje, tako so da na koncu morali prvo cerkev svetega Vitalisa pove\xc4\x8dati._NEWLINE_Druga cerkev svetega Vitalisa (Sveti Vitalis II) v Esslingenu je bila zgrajena v poznem 9. stoletju. Ni bila \xc5\xa1ir\xc5\xa1a od prve stavbe, a s 40 metri precej dalj\xc5\xa1a, imela je prostorno dvoransko kripto. Bila je najve\xc4\x8dja kamnita cerkev v tistem \xc4\x8dasu v notranji \xc5\xa0vabski. Cerkev je bila ve\xc4\x8dkrat podalj\xc5\xa1ana in do konca 12. stoletja obnovljena. Med drugim je dobila ju\xc5\xbeni stolp. Najkasneje do srede 12. stoletja verjetno ni imela nobenega vpliva ve\xc4\x8d iz Saint-Denisa. Nejasno je, kako dolgo je ob drugi cerkvi svetega Vitalisa stal samostan ali kolegijska opatija. Cerkev sama pa je obdr\xc5\xbeala svoj pomembni polo\xc5\xbeaj kot \xc5\xbeupnijska cerkev v Esslingenu za vedno.\n_START_SECTION_\nGradnja cerkve svetega Dionizija\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdupnijsko cerkev v Esslingenu je 30. decembra 1213 kralj Friderik II. daroval kapiteljski stolnici v Speyerju, tako da bi lahko v prihodnosti prednike pokopali v Speyerju. Ta donacija Staufovcem je bila verjetno vzrok za gradnjo nove cerkve._NEWLINE_Kripta je bila napolnjena do 1220/1230 in kor druge cerkve svetega Vitalisa, katere ladja je ostala nespremenjena v prvih novih stavbah, je bil zgrajen v polkrogu. Nova cerkev je bila poznoromanska bazilika s tremi ladjami, z dvema vzhodnima stolpoma in korom s tremi apsidami. Iz tega \xc4\x8dasa izvirajo temelj ju\xc5\xbenega stolpa, ju\xc5\xbeni kor in temelji glavne apside. Vendar pa so bili na\xc4\x8drti kmalu preoblikovani. Kor je bil med letoma 1230 in 1240 predelan v zgodnjegotski poligonalni kor. Relikvije svetega Vitalisa in Dionizija so bile polo\xc5\xbeene v novem oknu oltarja. V tem \xc4\x8dasu je bil po ju\xc5\xbenem stolpu, ki je bil \xc5\xbee zgrajen, pripravljen severni stolp. V tej fazi so bila oblikovana rajska vrata z arabeskami v timpanonu, ki so vodila v severni del dvorane kot glavni vhod v cerkev._NEWLINE_Okoli sredine 13. stoletja je bila poru\xc5\xa1ena ladja druge cerkve svetega Vitalisa. Zgrajena je bila nova visoka gotska ladja, ki je sprva imela pet obokov. V stranskih ladjah so bila tripasovna okna. Cerkev je bila razdeljena glede na os sever\xe2\x80\x93jug, ki je potekala med dvema velikima stranskima portaloma, ki sta bila takrat na sredi ladje. Leta 1263 je bila zgrajena streha. V poznem 13. stoletju na\xc4\x8drtovan zahodni stolp s kvadratno osnovo je bil opu\xc5\xa1\xc4\x8den v zgodnji fazi gradnje._NEWLINE_Leta 1297 je poligonalni kor zamenjal kor, ki obstaja \xc5\xa1e danes. \xc5\xa0irok je 11,3 metra, dolg 7,7 metra in nekoliko natan\xc4\x8dneje kot prej\xc5\xa1nji obrnjen proti vzhodu. Gradnja tega velikega kora ni bila jasno vidna le v cerkvi, odstopanje od prej\xc5\xa1njega tudi pomeni, da je bilo treba prilagoditi vi\xc5\xa1ino stolpa. Severni stolp se je pove\xc4\x8dal in je zdaj visok 59 metrov. Leta 1320 je bil kon\xc4\x8dan 55,5 metra visok ju\xc5\xbeni stolp. Pove\xc4\x8danje stolpov je  preobremenilo temelje, zato so bili ni\xc5\xbeja nadstropja in cerkev ogro\xc5\xbeeni._NEWLINE_Leta 1300 je bila ladja raz\xc5\xa1irjena proti zahodu. Za\xc4\x8dela se je s prenosom obzidja in ravnjo pribli\xc5\xbeevanja terena. Leta 1313 je imela ladja sedem obo\xc4\x8dnih pol in je postala dalj\xc5\xa1a za 13,5 metra._NEWLINE_Sredi 14. stoletja so ju\xc5\xbeni in severni kor nadomestili z novimi v stranskih kapelah. Severni v obeh kapelah je ohranjen. Takrat je kapelo uporabljala esslingenska patricijska dru\xc5\xbeina Sachs kot grobnico in se je zato imenovana tudi Sa\xc5\xa1ka kapela._NEWLINE_Leta 1352 je bila kon\xc4\x8dana streha nad korom. Cerkev je zdaj dolga 70 metrov in \xc5\xa1iroka 24 metrov. Leta 1450 je bila ju\xc5\xbena korna kapela nadome\xc5\xa1\xc4\x8dena z dana\xc5\xa1njo dvonadstropno zakristijo. Leta 1682 je bil narejen dostop do severne empore, leta 1900 pa odpravljen. Leta 1901 je bila \xc4\x8duvajnica, narejena v slogu lesene predal\xc4\x8dne gradnje, nadome\xc5\xa1\xc4\x8dena z novo iz pe\xc5\xa1\xc4\x8denjaka. Tudi krogovi\xc4\x8dje je iz tega obdobja.\n_START_SECTION_\nZa\xc5\xa1\xc4\x8ditni ukrepi na stolpih\n_START_PARAGRAPH_\nMed letoma 1360 in 1370 so bile skoraj vse odprtine stolpa zazidane. Tako je cerkev izgubila del pre\xc4\x8dne ladje, ki je bila zgrajena skozi dvorano stolpa. Ta varnostni ukrep pa ni bil dovolj. Ko je severnemu stolpu grozila poru\xc5\xa1itev, je bila leta 1467 na severni strani stolpa okrepljena v kleti. Ta 13 metrov visoka in 60 cm debela utrditev je uni\xc4\x8dila poznoromanski portal. Dostop do zgornjih nadstropij severnega stolpa so zdaj oblikovali z novim spiralnim stopni\xc5\xa1\xc4\x8dem._NEWLINE_Ju\xc5\xbeni stolp se je postopoma nagnil do 56 centimetrov na jug. V letih 1643 do 1650 so ga posku\xc5\xa1ali poravnati z vgradnjo dveh lesenih mostov, vpetih z verigo med stolpoma. Spodnji most je bil leta 1859 odstranjen, zgornji pa leta 1900 nadome\xc5\xa1\xc4\x8den z jekleno konstrukcijo, oble\xc4\x8deno v les. Poleg tega je bil ju\xc5\xbeni stolp leta 1723 utrjen podobno kot neko\xc4\x8d severni stolp.\n_START_SECTION_\nZunanja oblika cerkve\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1600 je bila cerkev siva z belimi fugami. Na ju\xc5\xbeni strani cerkve, kjer je bilo neko\xc4\x8d pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de, so bili stari nagrobni napisi name\xc5\xa1\xc4\x8deni na cerkveni zid. Dvojna vrata ju\xc5\xbenega portala imajo od obnove v letu 1482 znak in monogram mojstra Maxa Beblingerja; na napisu na prekladi je berljiva le beseda pestis._NEWLINE_Na jugovzhodnem parapetu je kip v spomin padlim v vojni 1870/71 in prvi svetovni vojni. Kip je delo Karla Donndorfa. Na zahodni fasadi je danes glavni vhod pod zgodovinsko barvno glazuro iz 1883. Razpelo in bronasta vrata so nastali leta 1960, delo Ulricha Henna.\n_START_SECTION_\nGlavna ladja\n_START_PARAGRAPH_\nStene glavne ladje s koni\xc4\x8dastimi lo\xc4\x8dnimi arkadami so neokra\xc5\xa1ene kot pri bera\xc5\xa1kih redovih 13. stoletja. Ta u\xc4\x8dinek je posledica obnove iz let 1898 do 1904, ko so se izgubili strop ladje in tudi pisane stene. Strop je dobil kasetiran lesen opa\xc5\xbe, stene svetlobnega nadstropja pa so bile oblikovane z listnatimi okraski. Srednjeve\xc5\xa1kih fresk je ostalo le malo. Izvirajo iz obdobja okoli 1410/1420 in ka\xc5\xbeejo odlomke iz Leonardove legende. Ta legenda je bila prikazana kot vrsta slik na severni steni. Ohranjeni so Leonardov krst, ki ga je izvedel sveti Remigij, njegove vrline, ki jih je uporabljal za zapornike kralja Klodvika I., njegov umik v samoto, pro\xc5\xa1nja Klodviku za re\xc5\xa1itev trpljenja \xc5\xbeene in darovanje samostana kot hvale\xc5\xbenost. Cerkev je imela \xc5\xa1e do reformacije deset oltarjev, od katerih je bil eden posve\xc4\x8den Leonardu._NEWLINE_Stebri iz pe\xc5\xa1\xc4\x8denjaka so osmerokotni. Njihove baze in kapiteli so oblikovani druga\xc4\x8de. Na kapitelih je mogo\xc4\x8de najti \xc4\x8drko T, bitja, kot so kentavri in zmaji. V romanski ikonografiji so take \xc5\xbeivali pogosto predstavljale zlo, ki prihaja iz teme. V drugih kapitelih so Adam in Eva, mirno sobivanje razli\xc4\x8dnih \xc5\xbeivalskih vrst in prevlada ljudi na svetu. Profiliranje arkad ustreza zasnovi arkad v sosednji cerkvi svetega Pavla._NEWLINE_Pri\xc5\xbenica izvira iz pozne renesanse. Narejena je bila leta 1609, je delo neznanega mojstra, ki jo je pozneje poslikal Peter Riedlinger, ki je \xc5\xbee leta 1604 naredil sliko za oltar. Ko\xc5\xa1ara pri\xc5\xbenice je osmerokotna in ima nogo s kvadratnim tlorisom. Na akusti\xc4\x8dni strehi stoji Kristus, dno je okra\xc5\xa1eno s simboli \xc5\xa1tirih evangelistov in golobico svetega Duha. Pri\xc5\xbenica stoji zdaj pod prvim ladijskim obokom na ju\xc5\xbeni strani cerkve, ko je srednjeve\xc5\xa1ka usmeritev Cerkve bolj poudarjala kor kot do 1958. Ambon je iz leta 1990 in ga je oblikoval Ulrich Nu\xc3\x9f._NEWLINE_Pred oltarjem s svojim poznogotskim razpelom iz leta 1520 je krstni kamen iz leta 1965. Ulrich Henn ga je okrasil s prizori iz \xc5\xbeivljenja Jezusa Kristusa. Oltar v ju\xc5\xbeni stranski ladji izvira iz nekdanje dominikanske cerkve svetega Pavla. To je delo zgodnjega baroka in datira v leto 1667. Oltarna slika predstavlja Kri\xc5\xbeanje pred mestom Jeruzalem. Oltar sta podarila Georg Friedrich Wagner in Elizabeth Heider._NEWLINE_Krogovi\xc4\x8dje v ju\xc5\xbenem portalu ima steklene slike Hansa Gottfrieda von Stockhausna iz leta 1963. _NEWLINE_V Mestni cerkvi svetega Dionizija so pokopali najmanj 101 \xc4\x8dloveka. Zaradi ikonoklazma so izgubili veliko nagrobnikov in epitafov. Ostal je epitaf Conrada Schlo\xc3\x9fbergerja iz pozne renesanse. Schlo\xc3\x9fberger, ki je umrl leta 1638, je bil poro\xc4\x8den dvakrat. Tudi njegovi  \xc5\xbeeni, Barbara Herwarth in Sabine Besserer, imata epitaf. Napis je Schlo\xc3\x9fberger naredil sam. Slike prikazujejo Jezusa in otroke ter pred njimi kle\xc4\x8de\xc4\x8do dru\xc5\xbeino. Schlo\xc3\x9fbergerjev epitaf je na vzhodni steni severne ladje. Na severni steni je spominski kamen farmacevta Ignaza Rohra in njegove \xc5\xbeene Agnes Heberlin. To je delo kamnoseka Kasparja van der Sitta iz N\xc3\xbcrnberga, ki ni namenjen le 1582 umrlemu farmacevtu, ampak tudi dvornemu in w\xc3\xbcrttember\xc5\xa1kemu sodelavcu. Na ju\xc5\xbeni steni je epitaf esslingenskemu \xc5\xbeupanu Georgu Wagnerju in njegovi \xc5\xbeeni Anni Ursuli Cellius.\n_START_SECTION_\nOrgle\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1704 je bila zgrajena zahodna empora. Do takrat so bile orgle \xe2\x80\x93 sveti Dionizij je imel tako glasbilo od 15. stoletja \xe2\x80\x93 name\xc5\xa1\xc4\x8dene nad korno pregrado. Pod orgelsko emporo je bila druga zahodna empora. Ta je bila zgrajena leta 1727 za u\xc4\x8dence Akademije vitezov in 1910 raz\xc5\xa1irjena proti jugu._NEWLINE_Leta 1754 je Johann Carl Sigmund Haussd\xc3\xb6rffer izdelal orgle z rokokojsko \xc4\x8delno stranjo. Imele so 24 registrov. Leta 1904 so bile raz\xc5\xa1irjene in posodobljene, kar je bilo delo delavnice Walcker (Ludwigsburg). Stara \xc4\x8delna stran je ostala. Leta 1951 so dobile elektropnevmatski pogon. Leta 1964 so orgle raz\xc5\xa1irili na 91 registrov. Imajo pribli\xc5\xbeno 6550 cevi in so druge najve\xc4\x8dje orgle na W\xc3\xbcrttember\xc5\xa1kem; najve\xc4\x8dje so v Ulmu.\n_START_SECTION_\nKor\n_START_PARAGRAPH_\nKor je lo\xc4\x8den s korno pregrajo od ladje. Prva korna pregrada je bila zgrajena v 14. stoletju, druga med letoma 1486 do 1489. Je delo heidelber\xc5\xa1kega kiparja Lorenza Lechlerja in ima tri koni\xc4\x8daste loke, od katerih je srednji na dvojni krivulji ozna\xc4\x8den z rakovico. Da ima protestantska cerkev korno pregrajo, je redkost. Verjetno je bil na balkonu dostop v arhivske prostore, ki so bili neko\xc4\x8d urejeni v ju\xc5\xbenem stolpu. Korne klopi pod korno pregrajo so sestavljene iz dveh \xc5\xa1tirisedov iz 16. stoletja z upodobitvami \xc5\xbeivali na pultu. Piet\xc3\xa0 iz \xc4\x8dasa 1490/1500 je na severni steni korne pregraje. Kdo je avtor, ni znano. Na ju\xc5\xbeni strani kora je poznoromanski kropilni kamen, kjer so si duhovniki umivali roke in svete posode._NEWLINE_Korne klopi iz temnega hrasta so bile izdelane leta 1518, so delo lokalnih tesarjev Antona Buola in Hansa Wecha. Imajo 50 sede\xc5\xbeev v dveh dvojnih vrstah. Med sede\xc5\xbei je mogo\xc4\x8de videti skupaj 56 izklesanih glav in figur \xc5\xbeivali. Doprsni kipi o\xc4\x8detov so sveti Hieronim in sveti Gregor na vzhodu, sveti Ambro\xc5\xbe in sveti Avgu\xc5\xa1tin na zahodu. V sredini je mogo\xc4\x8de videti klopi s preostalimi mo\xc5\xa1kimi figurami, ki jih ni mogo\xc4\x8de prepoznati. Baldahini so iz obdobja obnove._NEWLINE_Steklena okna na koru imajo okoli 280 delov, so iz srednjega veka, podrobno datiranje je sporno. Morda so nastala leta 1300 v delavnicah v Esslingenu. Zahodno ju\xc5\xbeno okno je verjetno okoli 30 let mlaj\xc5\xa1e. Severno okno, katerega krila so bila prenesena leta 1899 iz kora nekdanje fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanske cerkve, prikazuje prizore iz Jezusovega \xc5\xbeivljenja, okna na severovzhodu o modrih in nespametnih devicah in apostole, mu\xc4\x8dence in preroka Ozeja. Okno na sredini ima na krilih osebe iz Stare zaveze, v notranjosti so na vsakem horizontalnem delu dogodki iz Stare in Nove zaveze. Vse slike iz Stare zaveze so rjave, z zelenim okvirjem so iz Nove zaveze. Okrasne veje v ozadju so simboli\xc4\x8dne: jabolka ka\xc5\xbeejo padec in pokvarjenost, trte so za Jezusa Kristusa in odre\xc5\xa1enje. Vzhodno okno ima \xc5\xa1tiri enote. V tem oknu sta cerkvena zavetnika Vitalis in Dionizij. Vzhodno ju\xc5\xbeno okno ima tudi ornamentne trakove iz fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanske cerkve. Na ogled so sliki Aristotela in Platona, cikel \xc5\xbeivali in predstavitve apostolov, pregrehe in vrline. Zahodno ju\xc5\xbeno okno je nekoliko mlaj\xc5\xa1e Marijino okno, ki vsebuje prizore iz Marijinega cikla._NEWLINE_Lorenz Lechler je poleg korne pregraje ustvaril \xc5\xa1e 12,5 metra visoko zakramentno hi\xc5\xa1ico (tabernakelj), njen figuralni okras je bil leta 1532 zaradi ikonoklazma uni\xc4\x8den. Kljub temu je mojstrovina iz ju\xc5\xbenonem\xc5\xa1kega kamna pozne gotike._NEWLINE_\xc5\xbde omenjeni oltar je bil narejen 1604. To je trinadstropni krilni oltar, ki sta ga poslikala Peter Riedlinger in David Mieser. Predela ka\xc5\xbee umivanje nog in ob\xc4\x8destvo, v glavnem nadstropju je devet tabelnih slik, postaje kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega leta od adventa do binko\xc5\xa1ti. Poudarek je na kri\xc5\xbeanju. Tri konzole nosijo tudi dva angela in poznogotski kip Vstalega. Binko\xc5\xa1tni \xc4\x8dude\xc5\xbe je upodobil Lucas Osiander starej\xc5\xa1i, ki je delal v Esslingenu. Pred oltarjem je od leta 1604 mre\xc5\xbea, ki se je prej uporabljala kot korna pregrada, zdaj varnostna ograja kora. Star krstilnik ima obliko \xc4\x8da\xc5\xa1e. Verjetno ga je ustvaril Hans Beblinger 1460/1470.\n_START_SECTION_\nZvonovi\n_START_PARAGRAPH_\nV severnem stolpu sta se ohranila dva zvonova iz 13. stoletja, v ju\xc5\xbenem stolpu je eden iz leta 1421 in eden iz leta 1591. V dveh stolpih visi sedem zvonov, od katerih pet lahko pozvoni hkrati.\n_START_SECTION_\nMuzej\n_START_PARAGRAPH_\nV letih 1960 do 1963 so bile med namestitvijo ogrevalnega sistema arheolo\xc5\xa1ke raziskave obmo\xc4\x8dja pod cerkvijo svetega Dionizija in okoli nje. Najdbe, vklju\xc4\x8dno z nagrobno plo\xc5\xa1\xc4\x8do (Nordman), je mogo\xc4\x8de danes videti v arheolo\xc5\xa1kem muzeju mestne cerkve. Izkopavanja pod cerkvijo so bila povod za ustanovitev oddelka za arheologijo pri dr\xc5\xbeavnem uradu za kulturno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino."