b'\n_START_ARTICLE_\nIgnacij Carigrajski\n_START_SECTION_\nSlikoborstvo\n_START_PARAGRAPH_\nNa Vzhodu so bile v veliki \xc4\x8dasti svete podobe in mozaiki, zlasti pa znamenje svetega kri\xc5\xbea. Pod vplivom judovstva in zlasti islama se je v Bizantinskem cesarstvu za\xc4\x8delo eno najbolj mra\xc4\x8dnih obdobij. _NEWLINE_Leon III.  je kot vojskovodja 25. marca 717 pri\xc5\xa1el v Konstantinopel, prisilil Teodozija III.  k odstopu in se proglasil za cesarja. Arabci so izkoristili notranje spore v Bizantinskem cesarstvu in avgusta 717 z vojsko okrog 100.000 vojakov in mo\xc4\x8dnim ladjevjem   napadli Carigrad.Za\xc4\x8delo se je drugo arabsko obleganje Konstantinopla , ki je trajalo dvanajst mesecev. Bizantincem je z dobro na\xc4\x8drtovanim in \xc5\xbeilavim odporom ter s pomo\xc4\x8djo Bolgarov uspelo prisiliti muslimane, da so se avgusta 718 umaknili. Muslimanski kalif Jazid II. je takoj po nastopu slu\xc5\xbebe 720 pod smrtno kaznijo prepovedal \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denja svetih podob._NEWLINE_ _NEWLINE_Mene\xc4\x8d, da bo muslimane pomiril, je Leon III. tudi v Bizantinskem cesarstvu 730 izdal odlok, s katerim pod kaznijo prepovedal vsako \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje svetih podob. Odlok pa je naletel na hud odpor med navadnimi verniki in \xc5\xa1e zlasti med menihi. Ko je nato cesarica Irena zavladala namesto mladoletnega Konstantina VI. in je Drugi nicejski koncil leta 787 obsodil ikonoklazem, je bil Carigrad razcepljen v dva tabora: v zagovornike in nasprotnike \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denja svetih podob; vladarji so med tema strujama stalno omahovali. Kr\xc5\xa1\xc4\x8danski pogled na \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje svetih podob je izrazil torej Drugi nicejski koncil (po vrstnem redu sedmi vesoljni cerkveni zbor). Ta je poudaril, da se \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje ne nana\xc5\xa1a na kipe ali podobe, ampak na osebe, ki jih umetnine predstavljajo._NEWLINE_Kadarkoli te slike pogledamo, nas bodo spomnile na tistega, katerega predstavljajo in nas spodbudile, da ga posnemamo. Mi jih ne molimo kot molimo Boga,  ampak jih \xc4\x8dastimo, kakor tudi \xc4\x8dastimo les svetega kri\xc5\xbea Jezusovega, kakor evangeljsko knjigo. Spo\xc5\xa1tovanje ne gre sliki, ampak tistemu, ki ga slika predstavlja._NEWLINE_Ikonoklasti so razbijali kipe - tudi ob glave menihov -, mozaike in podobe po cerkvah, samostanih, na javnih mestih in tudi po hi\xc5\xa1ah, \xc4\x8dastilce podob pa so pretepali, zapirali, po\xc5\xa1iljali v izgnanstvo, jih mu\xc4\x8dili in pobijali. Vsi lepi umetni\xc5\xa1ki kipi in kri\xc5\xbei so bili uni\xc4\x8deni; le redka podoba, freska ali mozaik se je ohranil, s \xc4\x8dimer je bila napravljena nepopravljiva umetni\xc5\xa1ka, zgodovinska in kulturna \xc5\xa1koda. Konec temu divjanju je vsaj na\xc4\x8delno naredila cesarica Teodora, ki je leta 843 zopet dovolila \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje svetih podob.  V spomin na to je uveden Praznik pravoslavja._NEWLINE__NEWLINE_V barbarski borbi cesarjev in voja\xc5\xa1tva proti svetim podobam je \xc5\xa1e enkrat vzplamtela verska gore\xc4\x8dnost gr\xc5\xa1kega ljudstva; barbarski ikonoklasti so pa\xc4\x8d presilovito vdrli v sveti\xc5\xa1\xc4\x8da in v cerkvene tradicije. Menihi so se z novim pogumom borili za cerkveno svobodo in se v tem boju tesneje dru\xc5\xbeili z Rimom. Pravoverni Grki so lahko spoznali, da je v edinosti z Rimom edino poro\xc5\xa1tvo za svobodo in pravovernost njihove Cerkve.\n_START_SECTION_\nMladost in vzpon\n_START_PARAGRAPH_\nV takih nemirnih in negotovih \xc4\x8dasih se je torej rodil Ignacij kot najmlaj\xc5\xa1i Mihaelov sin, s krstnim imenom Niketa. Po rodu je bil Grk iz Carigrada, kjer se je rodil okrog leta 798 odli\xc4\x8dnim star\xc5\xa1em: o\xc4\x8de je bil Mihael Rangab, poznej\xc5\xa1i cesar Mihael I. Rangab, mati pa Prokopija, h\xc4\x8di cesarja Nikeforja I.._NEWLINE_Njegov o\xc4\x8de Mihael je vladal komaj eno leto in devet mesecev, ko se mu je uprl njegov vojskovodja Leon Armenec, ga pahnil s prestola in se oklical za cesarja. Niketa, njegovega starej\xc5\xa1ega brata in o\xc4\x8deta je skopil ter jih pregnal v samostan na Prin\xc4\x8devske otoke  (otoki Prinkipe) v Marmarskem morju. S tem jim je bila zaprta pot do visokega polo\xc5\xbeaja v svetu, ne pa v Cerkvi. Niketa se je sprijaznil z usodo in se s \xc5\xa1tirinajstimi leti pod imenom Ignacij posvetil meni\xc5\xa1kemu \xc5\xbeivljenju. Samostanski predstojnik je bil do njega dokaj neprijazen, saj je Ignacij \xc4\x8dastil svete podobe, kar je cesarju Leonu naklonjenega igumana motilo. Ignacij je potrpe\xc5\xbeljivo prena\xc5\xa1al vsa poni\xc5\xbeanja in zapostavljanja ter si pridobil naklonjenost somenihov, da so ga po predstojnikovi smrti izvolili za njegovega naslednika. Sedaj je kot tak lahko \xc5\xa1e bolj branil tradicionalno \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje in si pridobil ugled tudi pri preprostem ljudstvu.\n_START_SECTION_\nCarigrajski patriarh\n_START_PARAGRAPH_\nKo je leta 842 zavladala Teodora in je naredila konec bojem za \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje podob, je poklicala sicilijanskega meniha Metodija na carigrajski patriar\xc5\xa1ki sede\xc5\xbe. Cesarica Teodora, ki je vladala namesto mladoletnega sina Mihaela, je leta 847 predlagala za carigrajskega \xc5\xa1kofa in patriarha Ignacija. Veliko te\xc5\xbeav mu je povzro\xc4\x8dal cesari\xc4\x8din brat Bardas, ki si je prilastil polo\xc5\xbeaj ministrskega predsednika. Da bi ga onesposobil za vodenje vladarskih poslov in da bi vso oblast prigrabil sebi, je v veselja\xc4\x8denje in razbrzdano \xc5\xbeivljenje zapeljeval tudi svojega ne\xc4\x8daka Mihaela. Ignacij, ki se je trudil, da bi zacelil rane, ki jih je povzro\xc4\x8dilo slikoborstvo in splo\xc5\xa1ni padec verskega in nravnega \xc5\xbeivljenja, tega ni mogel dolgo mol\xc4\x8de prena\xc5\xa1ati. Bardasa je nekajkrat opomnil na pogubne posledice njegovega ravnanja; ko vse skupaj ni ni\xc4\x8d zaleglo, mu je na praznik svetih treh kraljev leta 857 zaradi javnega pohuj\xc5\xa1anja odrekel obhajilo. Bardas se mu je ma\xc5\xa1\xc4\x8deval s tem, da ga je vrgel s patriar\xc5\xa1kega prestola in poslal v pregnanstvo; obto\xc5\xbeen veleizdaje je moral v samostan na otok Terebint._NEWLINE_ _NEWLINE_Na patriar\xc5\xa1ki sede\xc5\xbe je povzdignil u\xc4\x8denega, toda \xc4\x8dasti\xc5\xbeeljnega Fotija, ki ga je odstavljeni siraku\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof Gregor v \xc5\xa1estih dneh \xe2\x80\x93 v nasprotju z veljavnimi cerkvenimi predpisi \xe2\x80\x93 posvetil za \xc5\xa1kofa._NEWLINE_Fotij je prispel v samostan, odlo\xc5\xbeil posvetno in voja\xc5\xa1ko obleko ter se istega dne zameni\xc5\xa1il. Kot danes je postal kantor, kot jutri bralec, kot pojutri\xc5\xa1njem subdiakon,  naslednjega dne diakon, peti dan duhovnik, \xc5\xa1esti dan pa \xc5\xa1kof in carigrajski patriarh. Nato je sku\xc5\xa1al pridobiti zase pape\xc5\xbea Nikolaja; obvestil ga je o svoji izvolitvi, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je visoko slu\xc5\xbebo nerad sprejel, ker da jo je bil prisiljen zaradi prostovoljne Ignacijeve odpovedi.\n_START_SECTION_\n"Prostovoljna" odpoved\n_START_PARAGRAPH_\nFotij, je bil takrat najbolj izobra\xc5\xbeen mo\xc5\xbe na Vzhodu; zato ga nekateri imenujejo  \xc2\xbbpravega dedi\xc4\x8da klasi\xc4\x8dne Gr\xc4\x8dije, duhovnega sina Demostena, Aristotela, Lizija in Platona\xc2\xab\xc2\xa0._NEWLINE__NEWLINE_Bil je torej najve\xc4\x8dji u\xc4\x8denjak svojega \xc4\x8dasa in glavni zastopnik bizantinske kulture in bizantinskega ponosa. Njegova hi\xc5\xa1a je bila kakor neka akademija, v kateri so se zbirali vedo\xc5\xbeeljni Bizantinci. Svoje mnogo\xc5\xa1tevilne u\xc4\x8dence - tudi sv. Konstantin-Ciril je bil njegov u\xc4\x8denec - je s svojo izredno u\xc4\x8denostjo in spretnostjo tako o\xc4\x8daral, da so mu bili popolnoma vdani. Sam je od njih zahteval in dobival pismene izjave vdanosti in zveste pokor\xc5\xa1\xc4\x8dine; tako si je organiziral mo\xc4\x8dno stranka najizobra\xc5\xbeenej\xc5\xa1ih mo\xc5\xbe razli\xc4\x8dnih stanov. Fotij je najprej priznaval pape\xc5\xbeev primat in si veliko prizadeval, da bi ga pape\xc5\xbe potrdil za carigrajskega patriarha. Ker tega ni dosegel, zato je pretrgal zvezo z Rimom._NEWLINE__NEWLINE_V svojem zna\xc4\x8daju je kazal spretnost, zunanjo uglajenost, bizantinsko zvitost in dovolj lastnosti za vodilno osebnost. V verskem pogledu je bil prepri\xc4\x8dan vernik, resni\xc4\x8den kristjan, seveda v bizantinskem pomenu s \xc2\xbbpro\xc5\xbenej\xc5\xa1im\xc2\xab\xc2\xa0kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvom od Ignacijevega \xc2\xbbstrogega\xc2\xab, kar je bolj ugajalo samovoljnemu cesarju. \xc5\xbde dva meseca po izvolitvi so zahtevali Ignacijevi privr\xc5\xbeenci, da pretrgajo vse stike s Fotijem, ker ni dr\xc5\xbeal obljube, da bo Ignaciju priznal \xc4\x8dast, ki mu gre in da ga bo branil pred vsemi napadi. Zdaj je Bardas poskrbel, da je bil Ignacij mo\xc4\x8dno zastra\xc5\xbeen in so ga vla\xc4\x8dili iz kraja v kraj, da bi pretrgali vsako zvezo med njim in njegovimi privr\xc5\xbeenci. Kljub temu je Ignaciju uspelo o polo\xc5\xbeaju obvestiti pape\xc5\xbea. Leta 860 sta tudi Fotij in cesar Mihael III. obvestila pape\xc5\xbea Nikolaja I. o Ignacijevi odpovedi. Pape\xc5\xbe je poslal v Carigrad \xc5\xa1kofa, da bi preiskala celo zadevo. Fotij je 861 sklical sinodo v Carigradu, ki je v navzo\xc4\x8dnosti pape\xc5\xbeevih odposlancev in Ignacija obravnavala Ignacijevo odpoved. Odposlanca sta o\xc4\x8ditno prekr\xc5\xa1ila svoja pooblastila in v pape\xc5\xbeevem imenu potrdila Ignacijevo odstavitev. Ignacij je ugovarjal njunemu ravnanju. O tem obstajajo podrobna poro\xc4\x8dila._NEWLINE_Fotij je zbral to\xc4\x8dno 318 \xc5\xa1kofov, da bi pri\xc4\x8daral sliko nicejskega vesoljnega cerkvenega zbora iz leta 325. Na zbor so iz pregnanstva pripeljali starca patriarha Ignacija. Spotoma so ga pljuvali in zani\xc4\x8devali. Ko so ga privedli na sejo, so mu dali \xe2\x80\x93 kot hlapcu \xe2\x80\x93 lesen stol in sicer na zadnjem mestu. \xc2\xbbAli je pri\xc5\xa1lo zame pismo od pape\xc5\xbea?\xc2\xab\xc2\xa0je vpra\xc5\xa1al pape\xc5\xbeeva poslanca. Fotij je takoj sko\xc4\x8dil in mu zagrozil: \xc2\xbbKaj ti bo pape\xc5\xbe pisal? Ti nisi patriarh. Tebe je zbor odstavil s \xc5\xa1kofijskega sede\xc5\xbea.\xc2\xab\xc2\xa0Patriarh je poslanca pokaral: \xc2\xbbNista vredna, da bi bila pape\xc5\xa1ka poslanca. Vidva bi morala odstaviti tega vsiljivca Fotija, ki mi je odvzel mojo patriarhijo.\xc2\xab\xc2\xa0Ta poslanca je pozneje pape\xc5\xbe resni\xc4\x8dno kaznoval, ker nista odstavila Fotija. Ignacija so sedaj nagovarjali cesar, \xc5\xa1kofje, cel zbor, naj se odpove svoje \xc4\x8dasti. Ni hotel. Naslednjega dne ni hotel na zbor: \xc2\xbbZahtevam pape\xc5\xbea za sodnika,\xc2\xab\xc2\xa0je odgovarjal na vse pozive. Zopet so ga privedli na silo. Ko se je eden od \xc5\xa1kofov zavzel zanj, ga je dal cesar prebosti s sabljo.  Ignacija so obsodili kot vsiljenega. Oblekli so mu staro \xc5\xa1kofovsko obleko in jo z njega trgali, da bi ga tako \xc2\xbbraz\xc5\xa1kofili\xc2\xab. Nato so mu dali v podpis spis o njegovi prostovoljni odpovedi. Ni hotel podpisati kljub temu, da so ga mu\xc4\x8dili. Po 15 dneh je stra\xc5\xbear Teodor vzel njegovo roko in na silo napravil kri\xc5\xbe pod spis. Fotij pa je temu dodal lastnoro\xc4\x8dno: \xc2\xbbJaz, nevredni Ignacij priznavam, da sem postal \xc5\xa1kof brez predhodnih volitev. Nisem vladal kot \xc5\xa1kof ampak kot tiran.\xc2\xab\xc2\xa0Tedaj so ga pustili \xc5\xbeiveti v hi\xc5\xa1i, ki mu jo je zapustila mati. Tu je napisal poro\xc4\x8dilo in ga poslal pape\xc5\xbeu, ki je njegovo pismo dobil.\n_START_SECTION_\nPonovna vrnitev\n_START_PARAGRAPH_\nNikolaj I. je zahteval nove dokaze v prid odstavitvi patriarha Ignacija, \xc4\x8demur pa Fotij ni hotel ugoditi. Ko je pri\xc5\xa1el v Rim opat Teognost in poro\xc4\x8dal o dogodkih pape\xc5\xbeu, je pape\xc5\xbe 863 sklical v Rimu sinodo, na kateri je obsodil postopek svojih odposlancev, Fotija izob\xc4\x8dil in Ignacija razglasil za zakonitega patriarha. Nikolaj I. je o svoji odlo\xc4\x8ditvi obvestil cesarja Mihaela III. in vzhodne patriarhe; cesar je pape\xc5\xbeevo razsodbo zavrnil._NEWLINE_ _NEWLINE_Medtem pa je v Carigradu pri\xc5\xa1lo do velikih sprememb. Bazilij Makedonec je 866 nasilno odstranil Bardasa, 23. septembra 867 pa je umoril tudi cesarja Mihaela in se polastil prestola. Sku\xc5\xa1al si je pridobiti naklonjenost ljudstva in pape\xc5\xbea. 23. novembra 867 je Ignacija spet ustoli\xc4\x8dil za patriarha, pape\xc5\xbea Hadrijana pa prosil, naj po\xc5\xa1lje svoje odposlance na nov koncil. Pape\xc5\xbe je nato na rimski sinodi 869 spet obsodil Fotija in njegove sinode in poslal odposlance v Carigrad, kjer je \xc4\x8cetrti carigrajski koncil oziroma osmi vesoljni cerkveni zbor izob\xc4\x8dil Fotija in njegove privr\xc5\xbeence. Ignacij sam je zdaj - skupaj s cesarjem - pri\xc5\xa1el navzkri\xc5\xbe s pape\xc5\xbeem Janezom VIII. zaradi jurisdikcije nad Bolgarijo. Kljub razli\xc4\x8dnim pogledom na zadevo je ostal do konca \xc5\xbeivljenja povezan z Rimom. Ko je Bazilij I. poklical Fotija iz pregnanstva in ga imenoval za vzgojitelja svojih sinov, se je Ignacij spravil z njim. Poslal je odposlanstvo v Rim s pro\xc5\xa1njo, naj pape\xc5\xbe po\xc5\xa1lje odposlance na novi koncil, ki naj bi potrdil premirje. Ko sta pri\xc5\xa1la pape\xc5\xbeeva odposlanca ankonski \xc5\xa1kof Pavel in ostijski \xc5\xa1kof Evgen v Carigrad, je bil Ignacij \xc5\xbee mrtev.\n_START_SECTION_\nSmrt in \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nSveti  Ignacij,  Ignatius ali Ignatios (gr\xc5\xa1ko \xce\x99\xce\xb3\xce\xbd\xce\xac\xcf\x84\xce\xb9\xce\xbf\xcf\x82) je bil carigrajski patriarh od 4. julija 847 do 25. decembra 858, kakor tudi od 23. novembra 867 do svoje smrti 23. oktobra 877.  \xc4\x8ceprav je veliko let pre\xc5\xbeivel v pregnanstvu in zasramovanju, je do\xc4\x8dakal visoko starost in umrl v Carigradu na patriar\xc5\xa1kem sede\xc5\xbeu._NEWLINE_V Rimskem martirologiju je njegov god 23. oktobra. Istega dne goduje tudi po pravoslavnem koledarju.'