b'\n_START_ARTICLE_\nSlom\xc5\xa1ekovo rojstvo\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nStara Marina, dobra in izku\xc5\xa1ena \xc5\xbeena, ne more spati, navdaja jo \xc4\x8duden nemir, zato opolno\xc4\x8di vstane, da bi videla, kaj se godi. Zagleda tri mogo\xc4\x8dne bliske, na Bo\xc4\x8du, Dona\xc4\x8dki gori in Pohorju, in tri Vile, ki se dvignejo z vrhov in poletijo proti Ponikvi, kjer na Slomu \xc5\xa1e gori lu\xc4\x8d. Marina ve, da so to rojenice, ki se pojavijo le vsakih tristo let \xe2\x80\x93 blagor detetu, ki se rodi tisto no\xc4\x8d! In glej, nad Slom\xc5\xa1kovo hi\xc5\xa1o se odpira nebo, na streho sedajo angeli, oble\xc4\x8deni v belo, modro in rde\xc4\x8do opravo. Beli dr\xc5\xbei v rokah liro in napove, da bo Slom\xc5\xa1ek s petjem budil svoj rod; modri dr\xc5\xbei zlate bukve in pero, simbol bodo\xc4\x8dega u\xc4\x8ditelja, ki se bo trudil za omiko in doma\xc4\x8di jezik; rde\xc4\x8di nosi \xc5\xa1kofovsko kapo in palico, Slom\xc5\xa1ek bo pastir svojemu narodu, kot ga ni bilo od Sv. Cirila in Metoda. Nebe\xc5\xa1ki zbori zapojejo Slom\xc5\xa1ku slavo: Bog ga je poslal, da bi otel narod pogina, izdrl vragu prelepo \xc5\xa1tajersko de\xc5\xbeelo, da ostane slovenska. Dokler bo \xc5\xbeivel na\xc5\xa1 rod, se bo zvesto dr\xc5\xbeal Slom\xc5\xa1kovih naukov: Naprej, zastava slave, na boj, juna\xc5\xa1ka kri, za vero, dom, cesarja naj srce nam gori! Marina je presunjena, navsezgodaj \xc5\xbee hiti k cerkvi, kjer so pravkar krstili pono\xc4\x8di rojeno dete. Solzna od veselja ga poljubi: zdaj rada umrje, iz nebes bo gledala spolnitev \xc4\x8dude\xc5\xbenih napovedi. Deklamator se zahvaljuje Bogu, da je narodu dal Slom\xc5\xa1ka, ki se je neutrudno gnal za blagor o\xc4\x8detnjave in \xc4\x8dast majke Slave. Slava, slava! Prizor se zaklju\xc4\x8di z vzpodbudnimi kiticami iz pesmi Koseskega Kdo je mar?'