b'\n_START_ARTICLE_\nJustinijan II.\n_START_SECTION_\nPrihod na prestol\n_START_PARAGRAPH_\nJustinijan II. je bil prvi sin cesarja Konstantina IV. in njegove \xc5\xbeene Anastazije. O\xc4\x8de ga je od otro\xc5\xa1tva vzgajal za svojega naslednika in ga je \xc5\xbee leta 681 imenoval za socesarja. Leta 685 je pri \xc5\xa1estnajstih letih nasledil svojega o\xc4\x8deta kot edini cesar. _NEWLINE_Justinjan II. je bil \xc4\x8dastihlepen in svojeglav vladar, ki se ni oziral na mnenje nasprotnikov  in je bil pravo nasprotje svojega uglajenega o\xc4\x8deta Konstantina IV. Justinjan je bil kljub svojemu despotskemu obna\xc5\xa1anju nadarjen  in dojemljiv vladar, kateremu je uspelo izbolj\xc5\xa1ati stanje v  Bizantinskem cesarstvu. Bil je pobo\xc5\xbeen vladar in prvi cesar, ki je na svojih kovancih poleg sebe upodobil tudi Kristusa in posku\xc5\xa1al zatreti razne poganske obi\xc4\x8daje in praznike, ki so se \xc5\xa1e obdr\xc5\xbeali v cesarstvu.\n_START_SECTION_\nPrvo vladanje\n_START_PARAGRAPH_\nKo je Justinijan zasedel bizantinski prestol, je bilo zaradi voja\xc5\xa1kih uspehov Konstantina IV. stanje v vzhodnih provincah Bizantinskega cesarstva stabilno. Justinijanu je po uvodnem pohodu proti Arabcem v Armeniji uspelo pove\xc4\x8dati davek, ki so mu ga vsako leto pla\xc4\x8devali omajadski kalifi, in ponovno vzpostaviti oblast nad delom Cipra. Dohodke iz provinc Armenije in Iberije sta si cesarstvi delili. _NEWLINE_Leta 687 je skladno s pogodbo s kalifatom iz Libanona umaknil 12.000 kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih Maronitov, ki so se stalno upirali Arabcem. Poleg njih je v 690. letih v  ju\xc5\xbeno Malo Azijo, Epir in na Peloponez preselil veliko \xc5\xa1tevilo libanonskih Mardaitov in prebivalcev Cipra, ki so bili znani kot dobri vesla\xc4\x8di in pomor\xc5\xa1\xc4\x8daki in z njimi okrepil svojo mornarico. _NEWLINE_Justinijan je izkoristil obdobje miru na vzhodu za osvajanje izgubljenih ozemelj na Balkanu, ki so bila skoraj v celoti pod oblastjo slovanskih plemen. Leta 687 je svojo konjenico premestil iz Anatolije v Trakijo in v velikem vojnem pohodu v letih 688-689 porazil Bolgare v Makedoniji. Z zmago nad Bolgari si je odprl pot v Solun, ki je bil drugo najpomembnej\xc5\xa1e bizantinsko mesto v Evropi.   _NEWLINE_Podjarmljene Slovane je z Balkana preselil v Anatolijo in iz njih organiziral vojsko kak\xc5\xa1nih 30.000 mo\xc5\xbe. S to vojsko je napadel Arabce in jih leta 693 v Armeniji premagal. Po zmagi se je slovanska vojska zaradi arabskega podkupovanja uprla. Cesar je upor Slovanov zatrl, vojno proti Arabcem pa je izgubil, tako da so Arabci leta 694-695 ponovno zasedli Armenijo._NEWLINE_Medtem je zaradi cesarjevega  krvavega preganjanja manihejcev in drugih narodnih obi\xc4\x8dajev, ki niso bili v skladu s pravoslavjem, pri\xc5\xa1lo do nesoglasij v Cerkvi. Justinijan je zato leta 692 v Konstantinoplu  sklical tako imenovano Trullsko sinodo (Concilium Quinisextum), s katero je hotel uveljaviti svojo versko politiko. Cerkveni zbor je raz\xc5\xa1iril in raz\xc4\x8distil sklepe Petega in \xc5\xa0estega ekumenskega zbora, pri osvetljevanju razlik med vzhodno in zahodno cerkvijo (celibat, sobotni post) pa je pri\xc5\xa1lo do kompromisov v korist vzhodne cerkve. Pape\xc5\xbe Sergij I. tak\xc5\xa1nih sklepov koncila ni hotel podpisati, zato ga je dal Justinijan aretirati. Milica iz Rim in Ravene se je temu uprla in prestopila na pape\xc5\xbeevo stran.  _NEWLINE_Justinijan je mnogo prispeval k razvoju notranje organizacije cesarstva. V osrednji Gr\xc4\x8diji je ustanovil novo provinco (temo) Helado in uvrstil voditelje petih glavnih provinc, Trakije v Evropi, Opsikiona, Anatolikona in Armeniakona v Mali Aziji ter obmorske province Karabisiani, med visoke dr\xc5\xbeavne uradnike. Poleg tega je posku\xc5\xa1al za\xc5\xa1\xc4\x8dititi pravice kme\xc4\x8dkih svobodnjakov,  ki so tvorili jedro rekrutov v bizantinski armadi, pred poskusi aristokracije, da bi se dokopala do njihove zemlje. S tem je pri\xc5\xa1el v neposreden spor z nekaterimi najve\xc4\x8djimi zemlji\xc5\xa1kimi posestniki v cesarstvu. _NEWLINE_\xc4\x8ce je njegova zemlji\xc5\xa1ka politika ogro\xc5\xbeala aristokracijo, pa je njegovo dav\xc4\x8dna politika ogro\xc5\xbeala plebejsko prebivalstvo.  Justinijan je krepko pove\xc4\x8dal davke, s katerimi je zadovoljeval svoje potratno \xc5\xbeivljenje in strast do gradnje dragih javnih zgradb. Versko nezadovoljstvo, spori z aristokracijo in nezadovoljstvo zaradi njegove politike preseljevanja je nazadnje pripeljalo do upora podlo\xc5\xbenikov. Leta 695 je izbruhnila vstaja pod vodstvom stratega Helade Leontija, ki se je razglasil za cesarja. Justinijana so odstavili in mu odrezali nos, s \xc4\x8demer so mu onemogo\xc4\x8dili ponoven prihod na prestol, in ga pregnali v Herson na Krimu. _NEWLINE_Leontija je po treh letih vladanja odstavil in aretiral Tiberij Apsimar in zasedel njegov prestol.\n_START_SECTION_\nIzgnanstvo\n_START_PARAGRAPH_\nJustinijan je v izgnanstvu za\xc4\x8del kovati na\xc4\x8drte in zbirati pomaga\xc4\x8de za vrnitev na bizantinski prestol. Za njegovo bivanje v Hesronu je bila odgovorna mestna oblast, zato so ga leta 702 ali 703 posku\xc5\xa1ali vrniti v Konstantinopel. Justinijanu je leta 704 uspelo s pomo\xc4\x8djo hazarskega kagana Busirja Glavana pobegniti v Hazarijo, kjer se je poro\xc4\x8dil s kaganovo sestro. Justinijan je \xc5\xbeeno, katere hazarsko ime ni znano, po zgledu na \xc5\xbeeno Justinijana I. preimenoval v Teodoro. Busir jima je dal za doto posest in hi\xc5\xa1o v Fanagoriji na prehodu iz \xc4\x8crnega v Azovsko morje.  _NEWLINE_Politi\xc4\x8dna klima v Bizantinskem cesarstvu se je po Tiberijevem prihodu na prestol hitro spremenila in Tiberij je ponudil Busirju bogato nagrado za glavo njegovega svaka. Busir je zato nad Justinijana poslal fanagorijskega tuduna Balgicina in ker\xc5\xa1kega tuduna Papacisa. Teodora je od podkupljenih su\xc5\xbenjev izvedela za njun na\xc4\x8drt in z njim seznanila Justinijana. Justinijan je po banketu oba tuduna zadavil in z ladjo pobegnil k bolgarskemu kaganu Tervelu. _NEWLINE_Tervel je Justinijanu obljubil  popolno voja\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d za prevzem oblasti v Konstantinoplu, v zameno pa naj bi dobil veliko denarno od\xc5\xa1kodnino, naslov kaisarja in Justinijanovo h\xc4\x8derko Anastazijo za \xc5\xbeeno. Spomladi leta 705 se je Justinijan s 15.000 bolgarskimi konjeniki pojavil pred konstantinopelskim obzidjem. Ker s tako majhno vojsko ni mogel osvojiti mo\xc4\x8dno utrjenega mesta, je skupina njegovih spremljevalcev vdrla v mesto skozi opu\xc5\xa1\xc4\x8den vodovodni kanal pod mestnim obzidjem, zbrala Justinijanove somi\xc5\xa1ljenike in ob polno\xc4\x8di izvedla dr\xc5\xbeavni udar. Justinijan je po ponovnem prihodu na prestol usmrtil svoja rivala Leontija in Tiberija in mno\xc5\xbeico njunih privr\xc5\xbeencev, patriarha Kalinika I. Konstantinopelskega pa je odstavil in ga dal oslepiti.\n_START_SECTION_\nDrugo vladanje\n_START_PARAGRAPH_\nJustinijanovo drugo vladanje je potekalo v znamenju neuspe\xc5\xa1nega vojskovanja z Bolgarijo in Omajadskim kalifatom in krutega zatiranja doma\xc4\x8de opozicije. Leta 708 je odstavil bolgarskega kana Tervela, katerega je po prihodu na prestol kronal za kaisarja in z izgovorom, da ho\xc4\x8de povrniti ozemlja, ki jih je leta 705 za nagrado odstopil Tervelu, napadel Bolgarijo. Bolgari so Justinijana porazili in ga prisilili k umiku. Med dr\xc5\xbeavama se je kmalu zatem vzpostavilo premirje. Porazu z Bolgari so sledili porazi v Mali Aziji, kjer so  Arabci zasedli mesta v Kilikiji in leta 709-711 za\xc4\x8deli prodirati v Kapadokijo. _NEWLINE_Jusinijan se je bolj kot z Bolgari in Arabci ukvarjal s kaznovanjem svojih podlo\xc5\xbenikov v Raveni in Hersonu. Od pape\xc5\xbea Janeza VII. je zahteval, naj prizna sklepe Trullske sinode in se leta 709 odpravil na kazenski pohod proti Raveni. Kazenski pohod mu je uspel in novi pape\xc5\xbe Konstantin je leta 710 obiskal Konstantinopel, ustregel nekaterim Justinijanovim zahtevam in obnovil stike s  cesarjem. Njegov obisk je zadnji obisk kak\xc5\xa1nega pape\xc5\xbea v Konstantinoplu vse do obiska pape\xc5\xbea Pavla VI. v Istanbulu leta 1967._NEWLINE_Justinjanovo tiransko vladanje je spro\xc5\xbeilo upor v Hersonu. Uporniki pod vodstvom izgnanega generala Bardana so vzdr\xc5\xbeali napad Justinijanove vojske in dosegli, da se jim je napadalska vojska pridru\xc5\xbeila. Uporniki so nato napadli in zavzeli Konstantinopel in razglasili Bardana za cesarja Filipika. Justinijan je bil medtem na poti v Armenijo in se ni mogel pravo\xc4\x8dasno vrniti v Konstantinopel, da bi ga obranil. Justinjana so aretirali in ga decembra 711 usmrtili, njegovo glavo pa so kot trofejo poslali novemu cesarju Bardanu._NEWLINE_Ko je Justinijanova mati izvedela za njegovo smrt, je z njegovim \xc5\xa1estletnim sinom in socesarjem Tiberijem pobegnila v Blaherne in se zatekla v cerkev sv. Marije. Bardanovi zasledovalci so ju na\xc5\xa1li. Tiberija so pred cerkvijo umorili in izkoreninili Heraklijevo dinastijo.'