b'\n_START_ARTICLE_\nDe\xc4\x8dek si izdira trn\n_START_PARAGRAPH_\nDe\xc4\x8dek si izdira trn, imenovan tudi Fedele (Fedelino) ali Spinario, je gr\xc5\xa1ko-rimski helenisti\xc4\x8dni bronasti kip de\xc4\x8dka, ki si izdira trn iz podplata in je zdaj v Palazzo dei Conservatori (Konzervatorska pala\xc4\x8da) v Rimu. Rimski marmor iz Medi\xc4\x8dejske zbirke pa je v koridorju galerije Uffizi v Firencah.\n_START_SECTION_\nMotiv\n_START_PARAGRAPH_\nDe\xc4\x8dek si izdira trn sedi na balvanu, leva noga je prekri\xc5\xbeana \xc4\x8dez desno stegno. Z levo roko dr\xc5\xbei podplat leve noge, z desno pa vle\xc4\x8de neviden trn iz podplata. Glava je nagnjena \xc4\x8dez nogo. Lasje so drobno skodrani in padajo na obe strani.\n_START_SECTION_\nRazli\xc4\x8dice\n_START_PARAGRAPH_\nTako imenovani "Kapitolski de\xc4\x8dek s trnom"je najbolj znana razli\xc4\x8dica in se nahaja v Palazzo dei Conservatori v Rimu. Kip je izdelan iz brona in je visok 73 cm brez podstavka. Verjetno je eden redkih kipov, ki so bili kdaj vidni nad povr\xc5\xa1jem zemlje. To je zapisano z podrobno navedbo v simulaker valde ridiculosum, quod priapum dicunt (\'najbolj sme\xc5\xa1en kip, ki se imenuje Priap\') v rokopisu De Mirabilibus Urbis Romae (\'O \xc4\x8dude\xc5\xbeih Rima\') magistra Gregorija iz 12. stoletja._NEWLINE_Verjetno je bil eden od kipov, ki jih je pape\xc5\xbe Sikst IV. prenesel v Palazzo dei Conservatori v 1470-ih, \xc4\x8deprav tam ni bil zabele\xc5\xbeen do leta 1499-1500. _NEWLINE_Dolgo je kip veljal za izvirnega iz 5. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. in v\xc4\x8dasih pripisan Lizipu, dvornemu kiparju Aleksandra Velikega. Ker je bila glava de\xc4\x8dka o\xc4\x8ditno v pokon\xc4\x8dnem polo\xc5\xbeaju glede na padanje kodrov, ki ne spremljajo nagnjenosti polo\xc5\xbeaja glave, je bilo ugotovljeno, da je bil Kapitolski De\xc4\x8dek s trnom stiliziran v slogu klasicizma po koncu helenisti\xc4\x8dnega obdobja.  Desna roka je bila odlomljena in dodana lo\xc4\x8deno._NEWLINE_Marmorna figura, izkopana na Esquiline leta 1874, imenovana Castellanijev De\xc4\x8dek si izdira trn, se nahaja v Britanskem muzeju v Londonu. Velikost je 73 cm in je narejena po rimski kopiji iz 1. stoletja n. \xc5\xa1t., po gr\xc5\xa1kem izvirniku iz 3. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Dve izvrtini ka\xc5\xbeeta, da je bil Castellanijev de\xc4\x8dek uporabljen kot dekoracija vodnjaka. Njegova desna spodnja noga je odlomljena._NEWLINE_Na za\xc4\x8detku zgodnje renesanse ga je ponovno obudil Filippo Brunelleschi, ko ga je okoli leta 1402 uporabil kot model za figuro na bronastih vratih pri obnovi krstilnice svetega Janeza v Firencah._NEWLINE_Marmorni kip Gustava Eberleina iz leta 1886 zdru\xc5\xbeuje motiv de\xc4\x8dek si izdira trn z motivom Bakha; prejel je zlato medaljo in ga je naslednje leto kupila Narodna galerija v Berlinu.\n_START_SECTION_\nOdziv\n_START_PARAGRAPH_\nMitolo\xc5\xa1ke interpretacije kipa so zajemale Lokrosa, sina Zevsa in Maire (h\xc4\x8derka Proita). V gr\xc5\xa1ki mitologiji je Lokros prednik ozolijske Lokride, ki si po legendi po\xc5\xa1koduje nogo in pozneje prizna izpolnitev prerokbe in postane graditeljica mesta._NEWLINE_V srednjem veku je trn veljal za simbol izvirnega greha; kip je bil razlagan kot gre\xc5\xa1nik, ki je bil namenjen po pravi poti. V tem kontekstu se je motiv ob\xc5\xa1irno uporabljal na kapitelih, fasadah, mestnih vratih in tudi na nagrobnikih._NEWLINE_Heinrich von Kleist v svojem eseju \xc3\x9cber das Marionettentheater omenja kip, ki se osredoto\xc4\x8da na vpliv \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke zavesti na naravno milost. Pripovedovalec govori o mladeni\xc4\x8du, katerega izobrazba je bila takrat \xc4\x8dudovita milost. Ko ga graciozno, nezavedno gibanje spominja na mladega \xc4\x8dloveka, ki potegne del\xc4\x8dek iz svoje noge, sku\xc5\xa1a to znova ponoviti, vendar poskus, kot bi ga bilo mogo\xc4\x8de preprosto predvideti, ni uspel. Dvignil je nogo, zmeden, tretji\xc4\x8d in \xc4\x8detrti\xc4\x8d in ga dvignil \xc5\xa1e desetkrat: za ni\xc4\x8d! ni mogel ponovno narediti istega giba [...]._NEWLINE_Adolph Menzel je na razstavi v Berlinu izdelal \xc5\xa1tiri skice Castellanijevega Spinaria._NEWLINE_V romanu Thomasa Manna Smrt v Benetkah, Gustav von Aschenbach primerja Tadzia z De\xc4\x8dkom, ki si izdira trn. (\xc2\xbbMo\xc5\xbe je pazljivo postavil \xc5\xa1karje na svoje lepe lase, kot pri de\xc4\x8dku in jih je privabil na \xc4\x8delo, \xc4\x8dez u\xc5\xa1esa in \xc5\xa1e globlje na vrat.\xc2\xab)_NEWLINE_V zgodbi Heinrichja B\xc3\xb6lla Wanderer, kommst di nach Spa ... je de\xc4\x8dek med drugim poleg partenonskega friza uvr\xc5\xa1\xc4\x8den kot klasi\xc4\x8dni rekvizit humanisti\xc4\x8dne gimnazije._NEWLINE_V zgodbi Ferdinanda von Schirachsa, The Thorn iz zbirke Verbrechen se \xc4\x8duvaj muzeja Feldmayer izgubi, ker ne more odgovoriti na vpra\xc5\xa1anje ali je de\xc4\x8dek na\xc5\xa1el trn. Iskanje v stopalu ostane neuspe\xc5\xa1no tudi s pove\xc4\x8devalnim steklom in zdi se, da je Feldmayer vse bolj nejasen glede tega ali fant sploh lahko dobi trn in \xc4\x8de je tako, ali ga je \xc5\xbee izpulil.'