b'\n_START_ARTICLE_\nNikefor III. Botanijat\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nNikefor Botanijat je bil general cesarjev Konstantina IX. Monomaha in Romana IV. Diogena. Leta 1064 je skupaj z vojvodo Bazilom Apokapom branil meje Balkana pred ogu\xc5\xa1kimi Turki. V eni od bitk so ga Turki porazili in ujeli. Kmalu za tem je izbruhnila epidemija, ki je hitro red\xc4\x8dila tur\xc5\xa1ke vrste, tako da so Turki ujetnike izpustili. Pre\xc5\xbeivele so Bizantinci takoj spet vklju\xc4\x8dili v svojo vojsko. _NEWLINE_V \xc4\x8dasu vladanja Mihaela VII. Dukasa je Nikefor postal guverner Anatolske teme in poveljnik azijskih \xc4\x8det. Leta 1078 se je Mihaelu VII. in njegovemu finan\xc4\x8dnemu ministru Nikeforicu uprl in s tiho podporo seld\xc5\xbeu\xc5\xa1kih Turkov vkorakal v Nikejo, kjer se je oklical za cesarja. Ne oziraje se na drugega uporni\xc5\xa1kega generala Nikefora Brijenija, o\xc4\x8deta ali starega o\xc4\x8deta kasnej\xc5\xa1ega cesarja Nikefora Brijenija, sta aristokracija in kler njegovo izvolitev potrdila. Mihael VII. je moral odstopiti in se umakniti v samostan. Marca ali junija 1078 je Nikefor III. Botanijat zmagoslavno vkorakal v Bizanc, kjer ga je patriarh Kozma I. uradno okronal. S pomo\xc4\x8djo generala Alekseja Komnena je izlo\xc4\x8dil iz igre Nikefora Brijenija in druge rivalske generale, prodora Turkov v Malo Azijo pa ni mogel prepre\xc4\x8diti._NEWLINE_Svoj polo\xc5\xbeaj je posku\xc5\xa1al utrditi s poroko z Evdokijo Makrembolitiso, materjo Mihaela VII. in vdovo Konstantina X. in Romana IV. Uresni\xc4\x8ditev na\xc4\x8drta je prepre\xc4\x8dil kaisar Ivan Dukas in Nikefor se je, kljub kr\xc5\xa1itvi cerkvenega prava, namesto z Evdokijo poro\xc4\x8dil z Marija Alanska|Marijo Alansko, vdovo Mihaela VII. Nikefor kljub poroki ni priznal nasledstvenih pravic Marijinemu sinu Konstantinu Dukasu in si s tem nakopal na glavo nezaupanje in spletke pre\xc5\xbeivelih \xc4\x8dlanov dru\xc5\xbeine Dukas. Nikeforjevo vladanje ni imelo velike podpore, ker je favoriziral svoje privr\xc5\xbeence, tako da se mu je ve\xc4\x8dina stare dvorne birokracije odtujila, padanja vrednosti bizantinske valute pa ni uspel zaustaviti. _NEWLINE_Nikefor je postajal vedno bolj odvisen od podpore Alekseja Komnena, ki je uspe\xc5\xa1no zatrl upor Nikefora Bazilaka na Balkanu (1079) in obrzdal Nikefora Melisena v Anatoliji (1080). Bizantinsko cesarstvo se je soo\xc4\x8dalo tudi z invazijo normanskega vojvode Roberta Guiscarda iz Apulije, ki mu je napovedal vojno pod pretvezo, da brani pravice mladega Konstantina Dukasa, ki je bil zaro\xc4\x8den z Robertovo h\xc4\x8derko Heleno. Ker je bil velik del Aleksejeve vojske zaposlen z obrambo pred Normani, je stranka Dukasov, ki jo je vodil kaisar Ivan, skovala zaroto, v kateri bi Nikefora zamenjali z Aleksejem. Ker si Nikefor ni zagotovil podpore niti Turkov Seld\xc5\xbeukov niti Nikefora Melisena, oboji so bili namre\xc4\x8d njegovi tradicionalni sovra\xc5\xbeniki, je moral Nikefor v nekrvavem dr\xc5\xbeavnem udaru leta 1081 odstopiti. _NEWLINE_Odstavljeni cesar se je umaknil v samostan, kjer je naslednje leto umrl.\n_START_SECTION_\nNikefor v leposlovju\n_START_PARAGRAPH_\nNikefor III. je izmi\xc5\xa1ljeni bizantinski cesar z za\xc4\x8detka 14. stoletja v zgodovinskem romanu Agent Bizanca, ki ga je napisal Harry Turtledove.'