b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xa0panska nasledstvena vojna\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0panska nasledstvena vojna (1701 \xe2\x80\x93 1712) je bila vrsta oboro\xc5\xbeenih spopadov, ki bi se po pravici lahko imenovala svetovna vojna, saj je mobilizirala velik del Evrope in severne Amerike, torej ve\xc4\x8dino poznanega sveta, kar se do takrat \xc5\xa1e ni nikoli zgodilo. Na eni strani so se borili \xc5\xa0panski imperij, Francija in Bavarska, drugo stran pa so predstavljali Kraljevina Anglija (nato Velika Britanija, Republika Nizozemska, Sveto rimsko cesarstvo, Portugalska kraljevina in Kraljevina Sardinija.\n_START_SECTION_\nVzroki\n_START_PARAGRAPH_\nKarel II. \xc5\xa0panski, \xc5\xa1panski kralj od leta 1665, je kot zadnji predstavnik Habsbur\xc5\xa1ke dinastije umrl 1. novembra 1700. \xc5\xa0panski imperij, \xc4\x8deprav finan\xc4\x8dno in politi\xc4\x8dno v krizi, je bil tedaj najve\xc4\x8dji imperij na svetu: evropska posestva so razen Iberskega polotoka zavzemala tudi ves ju\xc5\xbeni del Apeninskega polotoka s Sicilijo, Sardinijo in Milansko vojvodino. Prekomorska posestva z dobro urejenimi trgovskimi zvezami so segala po obeh Amerikah, Aziji, Afriki in Oceaniji. Ker je bil Karel II. brez potomcev, je njegova smrt spro\xc5\xbeila vpra\xc5\xa1anje o nasledstvu na prestolu. Domala vse vladarske dru\xc5\xbeine v Evropi so bile na kak na\xc4\x8din v sorodstvenem razmerju s \xc5\xa1pansko krono in ve\xc4\x8dina teh sorodnikov je bila prepri\xc4\x8dana, da ima po Karlovi smrti pravico do nasledstva na prestolu, kar bi pomenilo posest takrat najpomembnej\xc5\xa1ega tr\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8da na svetu. To je bil glavni vzrok \xc5\xa1panske nasledstvene vojne. _NEWLINE_Poleg tega v zgodovinarskih krogih prevladuje mnenje, da so bili vsi takratni evropski vladarji enotni v prepri\xc4\x8danju, da je treba tako velik imperij razdeliti na manj\xc5\xa1e dele, ker bi sicer zedinjenje s katerokoli izmed ostalih dr\xc5\xbeav pomenilo ob\xc4\x8duten premik v razmerju sil na svetu. V tem smislu torej ni \xc5\xa1lo za dolo\xc4\x8danje, kdo bo naslednik, temve\xc4\x8d kdo bodo nasledniki in kaj si bo vsak od njih pridobil._NEWLINE_Pri obravnavi vzrokov \xc5\xa1panske nasledstvene vojne igrata pomembno vlogo francoski kralj Ludvik XIV. Francoski in njegova osvajalna politika. Francija, tedanja politi\xc4\x8dna velesila v Evropi, je leta 1697 zaklju\xc4\x8dila devetletno vojno s Holandci. Po poznej\xc5\xa1ih ocenah je bila devetletna vojna le uvodno obdobje \xc5\xa1panske nasledstvene vojne, saj so se pri nasprotovanju Francozom izoblikovala zavezni\xc5\xa1tva med dr\xc5\xbeavami, ki so nato leta 1701 sklenile alianso in napovedale vojno Franciji. _NEWLINE_Zavest mo\xc5\xbenosti, da bi Francija obvladala tudi veliki \xc5\xa0panski imperij in na ta na\xc4\x8din okrepila svojo hegemonijo v Evropi, je povzro\xc4\x8dila ostro nasprotovanje drugih evropskih sil. Predvsem Kraljevina Anglija in Zdru\xc5\xbeene holandske province so podprle drugega pretendenta na prestol, nadvojvodo Karla VI. Habsbur\xc5\xa1kega, sina rimsko-nem\xc5\xa1kega cesarja Leopolda I. Habsbur\xc5\xa1kega. S tem je spor postal tipi\xc4\x8dni dinasti\xc4\x8dni problem med Borbonci in Habsbur\xc5\xbeani, medtem ko so za ostale udele\xc5\xbeence bili vzroki sovra\xc5\xbenosti predvsem ekonomsko-trgovinskega zna\xc4\x8daja. Tako Angle\xc5\xbei kot Holandci so s podpiranjem Habsbur\xc5\xbeanov ra\xc4\x8dunali na dostop do \xc5\xa1panskih tr\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8d v Ameriki . Cesarstvo je hotelo pridobiti \xc5\xa1panska ozemlja v Italiji in na Nizozemskem. Angle\xc5\xbei in njihovi zavezniki Holandci so hoteli zagotoviti protestantsko nasledstvo v Angliji in utrditi holandski polo\xc5\xbeaj na ju\xc5\xbenih mejah dr\xc5\xbeave, predvsem pa je \xc5\xa1lo za vzpostavljanje trgovskih odnosov Kraljevine Anglije ter Holandskih republik s \xc5\xa1panskim imperijem.\n_START_SECTION_\nNasledstvo na \xc5\xa1panskem prestolu\n_START_PARAGRAPH_\nKarel II. \xc5\xa0panski je bil zadnji mo\xc5\xa1ki naslednik \xc5\xa1panskega prestola, ni imel ne bratov, ne sinov. Imel pa je dve sestri, Marija Terezija je bila poro\xc4\x8dena z Ludvikom XIV. Francoskim, Margarita pa z Leopoldom I. Habsbur\xc5\xa1kim. Obe dru\xc5\xbeini sta imeli dolo\xc4\x8dene pravice do nasledstva. Kljub temu je Karel II. v svoji zadnji oporoki prestol zapustil vnuku Ludvika XIV. Francoskega, Filipu Borbonskemu vojvodi An\xc5\xbeujskemu. Oporoka je vsebovala tudi dve zahtevi, ki pa ju Filip V. v \xc4\x8dasu svojega vladanja ni izpolnil. Prva je hotela, da njegovi nasledniki obdr\xc5\xbeijo dotedanji na\xc4\x8din vladanja, obstoje\xc4\x8da sodi\xc5\xa1\xc4\x8da in veljavnost vseh zakonov ter iz njih izhajajo\xc4\x8dih pravic. Z drugo zahtevo je Karel dolo\xc4\x8dil, da se Filip V. odpove pravici do nasledstva v Franciji, s \xc4\x8dimer bi \xc5\xa1panska monarhija ostala lo\xc4\x8dena od francoske. Izbira Filipa V. za naslednika je bila zelo premi\xc5\xa1ljena odlo\xc4\x8ditev in po Karlovih na\xc4\x8drtih edina mo\xc5\xbenost, da se ohrani enotnost vseh ozemelj \xc5\xa0panskega imperija, saj je bil Ludvik XIV. Francoski v tistem \xc4\x8dasu vladar z najve\xc4\x8djo mo\xc4\x8djo v Evropi in zato edini sposoben uresni\xc4\x8diti njegova pri\xc4\x8dakovanja. _NEWLINE_12. novembra 1700 je Ludvik XIV. javno izrazil soglasje s pokojnim \xc5\xa1panskim kraljem s tem, da je pismo o prevzemu dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine naslovil na ovdovelo \xc5\xa1pansko kraljico. \xc5\xa0tiri dni kasneje je pred zborom kraljeve dru\xc5\xbeine, visokih dr\xc5\xbeavnih uradnikov in tujih diplomatov predstavil vojvodo Filipa iz Anjoua, ki je z imenom Filip V. \xc5\xa0panski zasedel prestol v Madridu 17. februarja 1701. Ljudstvo ga je sprejelo z velikim veseljem in v upanju na spremembe v monarhiji. Kmalu je Filip V. postal znan tudi pod imenom Sr\xc4\x8dni.\n_START_SECTION_\nStali\xc5\xa1\xc4\x8de Francije\n_START_PARAGRAPH_\nGeografski polo\xc5\xbeaj Francije, ki je bila dejansko obkro\xc5\xbeena s \xc5\xa1panskimi posestvi, je bil gotovo prvi vzrok za ekspanzionisti\xc4\x8dno politiko Ludvika XIV. Pregled osvajalnih vojn, ki jih je za\xc4\x8del, daje razumeti, da je bil njegov cilj prav konkurenca z mogo\xc4\x8dnim sosedom. V tem pogledu je tudi razumljivo, da je Ludvik sicer sprejel zapu\xc5\xa1\xc4\x8dino pokojnega \xc5\xa1panskega kralja, da pa nikoli ni mislil izpolniti njegovega naro\xc4\x8dila, naj se francoska in \xc5\xa1panska posestva ne zdru\xc5\xbeijo, saj bi to samo potrdilo obstoje\xc4\x8de stanje, proti kateremu se je boril. \xc5\xbde v ustoli\xc4\x8denju Filipa V. je Ludvik XIV. videl samo bodo\xc4\x8do francosko hegemonijo v Evropi._NEWLINE_V \xc4\x8dasovnem pregledu dogajanj je \xc5\xa1pansko nasledstveno vojno povzro\xc4\x8dil prav francoski kralj \xc5\xbee leta 1698, ko je izbral angle\xc5\xa1kega kralja Viljema III. za sogovornika pri dolo\xc4\x8danju razdelitve \xc5\xa0panskega imperija odnosno pri iskanju re\xc5\xa1itev za dinasti\xc4\x8dni spor, ki je bil predviden po skoraj\xc5\xa1nji smrti zadnjega \xc5\xa1panskega kralja Karla II. Sklenila sta pogodbo, vendar le enostransko, to je brez prisotnosti in brez upo\xc5\xa1tevanja sosednjega Svetorimskega cesarstva in \xc5\xa0panije same, kar je prav njiju najbolj o\xc5\xa1kodovalo. Toda ko se je Ludvik XIV. opredelil proti Viljemu v notranji angle\xc5\xa1ki politiki, je Viljem preklical sporazum z njim. Za nasledstvo na \xc5\xa1panskem prestolu so sledila nova pogajanja. Londonska pogodba je 1700. dolo\xc4\x8dila za prestolonaslednika Karla III., drugega sina cesarja Leopolda I. Podedoval naj bi \xc5\xa1panski prestol in prekomorska posestva, vendar ne italijanskih posestev, kar je Karla odvrnilo od podpisa pogodbe. Edina pozitivna posledica teh dogovorov je bilo spoznanje, da skrivna pogajanja med dr\xc5\xbeavniki, ki so bila do tedaj normalni postopek pri vseh pogodbah, niso ve\xc4\x8d sprejemljiva. To je bilo jasno razvidno iz odmeva, ki sta ga imeli ti dve pogodbi v angle\xc5\xa1kem parlamentu, izklju\xc4\x8denem iz pogajanj kljub njegovi zakonodajni mo\xc4\x8di. _NEWLINE_Razen stikov z Viljemom je francoski kralj svojevoljno nastopil tudi na drugih pozori\xc5\xa1\xc4\x8dih. Tako je leta 1701 zasedel \xc5\xa1panska ozemlja med Republiko Nizozemsko in Francijo in si zagotovil sodelovanje Viktorja Amedeja II. Savojskega v severni Italiji. Isto\xc4\x8dasno je sku\xc5\xa1al ovirati angle\xc5\xa1ko in holandsko trgovino s prekomorskimi de\xc5\xbeelami.    _NEWLINE_Postalo je jasno, da se francoski kralj smatra za edinega upravi\xc4\x8denega, da odlo\xc4\x8da o bodo\xc4\x8dnosti evropske politike. Zato so dne 7. septembra 1701 Kraljevina Anglija, Republika Nizozemska in Sveto rimsko cesarstvo podpisali koalicijo z namenom, da se s skupnimi mo\xc4\x8dmi zoperstavijo Franciji in podprejo habsbur\xc5\xa1kega kandidata za prestol. Sklenili so Haa\xc5\xa1ko alianso, s katero se je obnovila Velika aliansa iz leta 1689, ki je svoj \xc4\x8das zaznamovala za\xc4\x8detek devetletne vojne. Leto kasneje so se antiborbonski koaliciji pridru\xc5\xbeili \xc5\xa1e Portugalska kraljevina in Kraljevina Sardinija.\n_START_SECTION_\nPotek vojne\n_START_PARAGRAPH_\nMaja 1702 je Haa\xc5\xa1ka aliansa napovedala vojno Ludviku XIV. in Filipu V. V prvem obdobju je vojna najprej potekala na ozemljih izven Iberskega polotoka, od leta 1704 naprej pa sta se obe strani soo\xc4\x8dili tudi na \xc5\xa1panskih tleh. Tako se je spopad ne samo teritorialno raz\xc5\xa1iril, temve\xc4\x8d tudi spremenil v pravo dr\xc5\xbeavljansko vojno na polotoku samem. Med letoma 1709 in 1711 so se vrstili dokaj neurejeni spopadi na vseh frontah; poznej\xc5\xa1i komentatorji so mnenja, da je bilo to obdobje le nekak\xc5\xa1na reorganizacija sil in na\xc4\x8drtovanje kon\xc4\x8dnih bojev. Zaklju\xc4\x8dno obdobje vojne je leta 1711 postavilo udele\xc5\xbeence pred nepri\xc4\x8dakovane dogodke, ki so bistveno spremenili dotedanje razmere. Poleg tega so bile vse vpletene strani iz\xc4\x8drpane, nekatere pa tudi nezadostno motivirane za nadaljnje vojskovanje. Zato je pri\xc5\xa1lo do dolgoveznih pogajanj, ki pa niso popolnoma zaklju\xc4\x8dila sovra\xc5\xbenosti. Konec \xc5\xa1panske nasledstvene vojne se formalno postavlja v leto 1715.\n_START_SECTION_\nPrvo obdobje vojne (1701-1708)\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi spopadi so bili na severu ob meji med Francijo in Republiko Nizozemsko, kjer so Holandci s sodelovanjem Angle\xc5\xbeev \xc5\xbeeli precej\xc5\xa1nje uspehe. Leta 1706 so osvojili dober del francoskih posestev v Holandiji in jih razglasili za skupno angle\xc5\xa1ko-nizozemsko posest kot nevtralno podro\xc4\x8dje med Nizozemsko republiko in Francijo. V glavnem zaradi nezadovoljstva med prebivalstvom, so po dveh letih Francozi spet napadli in zavzeli to podro\xc4\x8dje, a so ga zavezniki spet pridobili._NEWLINE_Leta 1702 je umrl Viljem, angle\xc5\xa1ki kralj in formalni stadhouder  na Nizozemskem. Nasledila ga je Ana Stuart Britanska, ki je nadaljevala politiko predhodnika in potrdila imenovanje vojvode Marlborougha za vrhovnega poveljnika vojske proti Franciji. Nizozemci so \xc5\xa1e naprej skrbeli samo za razvoj svoje trgovine in jih nista motila niti politi\xc4\x8dna podrejenost Angliji niti voja\xc5\xa1ko vodstvo Marlborougha. _NEWLINE_Na jugu so se Francozi spopadli s Svetorimskim cesarstvom, ki pa ni bilo zelo uspe\xc5\xa1no, saj so morali cesarski oddelki vzdr\xc5\xbeevati vojno tudi s Turki na drugi strani cesarstva. Razen tega so Bavarci stopili na francosko stran, a so bili pora\xc5\xbeeni. V bitkah, ki so sledile, so bili uspehi izmeni\xc4\x8dni. Delne in nezadostne uspehe zaveznikov je treba pripisati predvsem slabi koordinaciji med vojskami in odkritemu nasprotovanju med poveljstvi._NEWLINE_Na italijanskih tleh je \xc5\xa1lo najprej za Savojo in Milano, saj je Neapeljsko kraljestvo \xc5\xbee sprejelo Filipa V. za kralja. Savojska kne\xc5\xbeevina je bila v za\xc4\x8detku vojne na francoski strani, a ko je postalo jasno, da jo namerava Ludvik XIV. vklju\xc4\x8diti v svoja ozemlja, so Savojci prestopili k aliansi, da bi ohranili neodvisnost (1703). Francoske \xc4\x8dete so za\xc4\x8dele osvajati Savojo kos za kosom, dokler ni prispela na pomo\xc4\x8d cesarska vojska. Cesar je s pogajanji dosegel, da se je Francija dokon\xc4\x8dno umaknila s severne Italije. S pridobitvijo Savoje in Milana so Avstrijci dejansko dosegli svoje primarne cilje in so se lahko obrnili proti ju\xc5\xbeni Italiji, to je proti Neaplju, ki so ga zasedli skoraj brez boja: Karel VI. Habsbur\xc5\xa1ki, cesarjev brat, je bil progla\xc5\xa1en za neapeljskega kralja, kar je pozneje (1713) tudi formalno postal. Tudi Angle\xc5\xbei so podpirali avstrijsko prisotnost v Neaplju, saj jim je omogo\xc4\x8dala nemoteno pomorsko in trgovinsko dejavnost. _NEWLINE_Zavezniki so napadli direktno Iberski polotok v glavnem dvakrat. Leta 1702 so Britanci zavzeli Gibraltar in ga spremenili v pomembno voja\xc5\xa1ko bazo tik ob \xc5\xa0paniji, kar jim je omogo\xc4\x8dilo nadzor nad plovbo med Sredozemskim morjem in Atlantskim oceanom. Po pristopu Portugalcev k zavezni\xc5\xa1tvu se je nato leta 1704 vojska nadvojvode Karla VI. Habsbur\xc5\xa1kega izkrcala v Lizboni, odkoder je nameravala napasti \xc5\xa1panske Borbonce. Ta dva dogodka sta premaknila pomembnost vojne na interna dogajanja na Iberskem polotoku.  _NEWLINE_ _NEWLINE_Notranji spopadi so se vr\xc5\xa1ili med prista\xc5\xa1i obeh kandidatov za prestol, kar je dalo povod za dr\xc5\xbeavljansko vojno med glavnimi de\xc5\xbeelami Aragonske krone. Borbonci so imeli glavno podporo s strani Kastiljskega kraljestva ln velikega dela Valencije, Habsbur\xc5\xbeani pa podporo Aragonskega kraljestva, ki se ni strinjalo z vodilnim polo\xc5\xbeajem Kastilije v \xc5\xa0paniji. Niti niso bili vsi Kastiljci in Aragonci enotnega mnenja, na primer kastiljsko visoko plemstvo je stalo na strani nadvojvode habsbur\xc5\xa1kega. Proti koncu 1705. so zavezniki osvojili Barcelono in Valencijo, naslednjega junija \xc5\xa1e Madrid in Saragozo. Vendar je bila vojska oddaljena od svojih kontinentalnih opori\xc5\xa1\xc4\x8d in se je morala kmalu umakniti. _NEWLINE_V bitki pri Almansi je \xc5\xa1pansko-francoska vojska pridobila Aragon ter Valencijo in s tem osvobodila Madrid. Zavezniki so se sicer nadalje borili v ve\xc4\x8d spopadih, a brez pravih uspehov. Avstrijci so \xc5\xa1e vedno podcenjevali pomen \xc5\xa1panskih dogajanj in so \xc5\xa1ele leta 1708 poslali tja svoj voja\xc5\xa1ki kontingent, s katerim so pa osvojili le Minorko in Sardinijo, medtem ko je Filip V. nemoteno prodiral v notranjosti polotoka._NEWLINE_Prvo obdobje vojne se je zaklju\xc4\x8dilo s pogajanji. Aprila 1708 je Ludvik XIV. za\xc4\x8del pogovore z Nizozemci, ki so takoj zahtevali tudi prisotnost Britancev. Spri\xc4\x8do dejanskega stanja na boji\xc5\xa1\xc4\x8dih so Avstrijci in Britanci postavili Ludviku tako te\xc5\xbeke pogoje, da jih kralj ni mogel sprejeti. Naslednjega maja so se pogajanja obnovila v Haagu. Francijo je zastopal zunanji minister Colbert de Torcy , zaveznike pa Evgen Savojski in Filip Sinzendorf za Avstrijsko monarhijo, Marlborough in Townshend za Veliko Britanijo, Heinsius, Buys in Van der Dussen za Republiko Nizozemsko, ob prisotnosti pruskih, savojskih, portugalskih in nem\xc5\xa1kih predstavnikov. Francozi niso marali prositi za la\xc5\xbeje pogoje predaje, saj bi s tem priznali svojo \xc5\xa1ibkost, zato so \xc4\x8dakali na ponudbo nasprotnikov. Ponudba, tako imenovani haa\xc5\xa1ki pripravljalni dogovor, se je izkazala za zaostritev prej\xc5\xa1njih zahtev. Te so med drugim predvidevale predajo Strasbourga in nekaterih trdnjav na meji z Nizozemsko ter priznanje protestantskih naslednikov na britanskem prestolu, kar je bil Ludvik XIV. tudi pripravljen sprejeti. Toda glavni pogoj je bil predaja celotnega \xc5\xa1panskega teritorija Karlu III., za kar bi Francozi pridobili dvomese\xc4\x8dno premirje. Ludvik XIV., ki je sicer \xc5\xbee pripravljal umik iz Madrida, naj bi odstopil tri francoska in tri \xc5\xa1panska mesta kot jamstvo za odstop Filipa V. in \xc4\x8de bi Filip ne pristal na odhod, bi se morala francoska vojska pridru\xc5\xbeiti zavezni\xc5\xa1ki v napadu na \xc5\xa0panijo. Tega nista mogla sprejeti ne Ludvik XIV. ne Filip V._NEWLINE_Pogovori so obti\xc4\x8dali in Francozi so se vrnili na boji\xc5\xa1\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nDrugo obdobje vojne (1709-1711)\n_START_PARAGRAPH_\nVojna se je nadaljevala, tudi zaradi prepri\xc4\x8danja zaveznikov, da je francoski odstop od pogajanj le poskus podalj\xc5\xa1anja premirja. V pri\xc4\x8dakovanju odlo\xc4\x8dilnega skupnega napada so zavezniki nastopili na raznih boji\xc5\xa1\xc4\x8dih brez prave koordinacije. _NEWLINE_Francozi so obnovili sovra\xc5\xbenosti na mejah z Nizozemsko. Pri Malplaquetu jih je sicer premagala zavezni\xc5\xa1ka vojska, a bila je le Pirova zmaga, saj je terjala visoke izgube predvsem s strani Nizozemcev. Poleg tega so se Nizozemci \xc4\x8dutili poni\xc5\xbeane, ker so jih njihovi najbli\xc5\xbeji zavezniki, Britanci, izklju\xc4\x8dili iz pogajanj za delitev vojnega plena, ki so jih skrivaj vodili s cesarsko Avstrijo. \xc4\x8ceprav so Britanci poravnali zamero z raznimi obrambnimi in trgovskimi sporazumi, so Nizozemci povsem izgubili voljo do nadaljnjega bojevanja, saj so pravzaprav svoje cilje \xc5\xbee dosegli. Na drugi strani, niti britanski parlament ni odobraval trgovskih pogodb z Republiko Nizozemsko. Tudi zaradi notranjih politi\xc4\x8dnih problemov so bili Britanci vedno bolj nasprotni nadaljevanju vojne na celini.  Uspehi, ki jih je \xc5\xbeel na boji\xc5\xa1\xc4\x8du Marlborough, so v preteklih letih pod\xc5\xbeigali Britance k boju, a malplaquetski poraz je zgovorno svetoval, naj se sklene mir. _NEWLINE_Negotovost in pomisleki med zavezniki so negativno vplivali na njihove uspehe. Tudi na ostalih boji\xc5\xa1\xc4\x8dih je leto 1710 poteklo brez ve\xc4\x8djih sprememb._NEWLINE_V \xc5\xa0paniji, odkod je Ludvik XIV. \xc5\xbee odpoklical glavnino vojske, se je moral Filip V. sam boriti za prestol.  Po raznih spopadih so v avgustu zavezniki ponovno zasedli Aragon in septembra 1710 je Karel III. kljub nasprotovanju prebivalstva vkorakal v Madrid._NEWLINE_Prva mirovna pogajanja so se za\xc4\x8dela \xc5\xbee poleti 1710. med Britanci in Francozi, seveda "privatno", na obi\xc4\x8dajni skriti na\xc4\x8din. Sprva so Britanci ponujali mir v zameno za ugodne dvostranske odnose, predvsem ekonomske, in brez lastnih teritorialnih prikraj\xc5\xa1anj. Vendar so zaradi izgub na \xc5\xa1panskih boji\xc5\xa1\xc4\x8dih kon\xc4\x8dno privolili tudi v odstop posestev na \xc5\xa0panskem in v Karibih, a samo pod pogojem, da ostaneta francoski in \xc5\xa1panski prestol lo\xc4\x8dena.\n_START_SECTION_\nTretje obdobje vojne (1711-1712)\n_START_PARAGRAPH_\nVsak nadaljnji korak, tako na boji\xc5\xa1\xc4\x8dih kot na pogajanjih, je bil zamrznjen aprila 1711., ko je pri\xc5\xa1lo do nepri\xc4\x8dakovanega prevrata sil zaradi smrti cesarja Jo\xc5\xbeefa I. Habsbur\xc5\xa1kega. Naslednik je bil  njegov brat Karel III., ki je bil po londonskih sporazumih 1700. tudi \xc5\xa1panski prestolonaslednik. Tako bi se ureni\xc4\x8dilo zdru\xc5\xbeenje dveh ogromnih imperijev, to pot \xc5\xa1panskega in avstrijskega, za \xc4\x8desar prepre\xc4\x8ditev se je \xc5\xbee enajst let borila vsa Evropa. Bolj kot kdajkoli prej so bila potrebna mirovna pogajanja._NEWLINE_Dne 27. septembra 1711 je Karel zapustil Barcelono in po nekaj dneh je bil kronan za svetorimskega cesarja z imenom Karel VI. Habsbur\xc5\xa1ki._NEWLINE_Da bi prisilili Ludvika XIV. k pogajanjem, so Britanci napadli francosko trdnjavo v Quebecu in tako prenesli vojno \xc5\xa1e na ameri\xc5\xa1ka tla. Do takrat se je vojna v kolonijah omejila na manj\xc5\xa1e spopade med naseljenci, v glavnem za posest pridobljenega prostora. Tako Francozi kot Britanci so pa bili mnenja, da se bo vojna v kolonijah iz\xc4\x8drpala z zaklju\xc4\x8dkom sovra\xc5\xbenosti v Evropi. Dejansko je bila tudi francoska zmaga v Quebecu zamegljena z zmagami, ki jih je v Evropi pobiral Marlborough za zaveznike. _NEWLINE_Utrujenost vseh udele\xc5\xbeencev nasledstvene vojne je narekovala \xc4\x8dimprej\xc5\xa1nja pogajanja in januarja 1712 je bil sklican kongres v Utrechtu. Tudi Francija, sicer popolnoma pora\xc5\xbeena, je bila poklicana na mirovna pogajanja za zaklju\xc4\x8ditev nasledstvene vojne. Toda pri\xc5\xa1lo je do nepri\xc4\x8dakovanih razpletov. Direktni francoski prestolonaslednik, sin Ludvika XIV., je umrl \xc5\xbee prej\xc5\xa1nje leto in med februarjem in marcem 1712, takoj po sklicanju utrechtskih pogovorov, sta umrla tudi njegov sin in vnuk. Nasledstvo je tako pre\xc5\xa1lo na Ludvika, bolehnega pravnuka Ludvika XIV.,  ki je imel komaj dve leti. Naslednji upravi\xc4\x8denec na kraljevi prestol je bil prav Filip V., trenutni vladar v \xc5\xa0paniji. Da se ne bi spet ponovila mo\xc5\xbenost zdru\xc5\xbeenja dveh imperijev, je moral Filip odstopiti od pravice do enega ali drugega nasledstva. Odlo\xc4\x8dil se je, da ostane v \xc5\xa0paniji, s \xc4\x8dimer se je seveda zameril Ludviku XIV., a je storil prvi korak do miru v Evropi.\n_START_SECTION_\nZadnja boji\xc5\xa1\xc4\x8da\n_START_PARAGRAPH_\nZ Utrechtskim mirom in naslednjimi dodatki (v Rastattu, Badnu, Antverpnu in Madridu) se je uradno zaklju\xc4\x8dila \xc5\xa1panska nasledstvena vojna, \xc4\x8deprav so ostala odprta \xc5\xa1e nekatera boji\xc5\xa1\xc4\x8da. Glavno nere\xc5\xa1eno vpra\xc5\xa1anje je bila \xc5\xa1e vedno trajajo\xc4\x8da civilna vojna na Iberskem polotoku. Katalonija je \xc5\xa1e vedno nasprotovala Borboncem in ni hotela priznati Filipa V. kot novega \xc5\xa1panskega kralja, ker ni priznaval tradicionalnih privilegijev Kataloncev. Kljub temu, da niso ve\xc4\x8d mogli pri\xc4\x8dakovati podpore s strani nobenega zaveznika, so se v Barceloni odlo\xc4\x8dili za nadaljevanje oboro\xc5\xbeenega protesta. Osrednja \xc5\xa1panska vlada ni imela druge izbire, kot da Katalonijo premaga s silo. Zadnji spopad se je zgodil 11. septembra 1714 in Barcelona je kapitulirala \xc5\xa1tiri dni kasneje. Samo Majorka je vzdr\xc5\xbeala devetmese\xc4\x8dno obleganje do julija 1715, ko se je podala.[3] _NEWLINE_Tudi po sklenitvi miru si je Filip V. sku\xc5\xa1al pridobiti nekaj ozemlja. Napadel in zavzel je Sicilijo in Sardinijo, ki ju je mirovni dogovor dodelil cesarstvu odnosno Savojcem. Proti temu podvigu so se zdru\xc5\xbeili Francozi, Avstrijci, Nizozemci in Britanci, zato je spopad znan pod imenom vojna \xc4\x8detverne aljanse. Francija je napadla \xc5\xa0panijo s severa in isto\xc4\x8dasno so se Britanci izkrcali na Siciliji. Sledila so pogajanja in februarja 1720 je bil podpisan Haa\xc5\xa1ki sporazum, s katerim se je Filip odpovedal italijanskim ozemljem. Isti sporazum je tudi predvideval, da se Savoja odpove Siciliji v zameno za Sardinijo.\n_START_SECTION_\nPosledice\n_START_PARAGRAPH_\nZaklju\xc4\x8dek \xc5\xa1panske nasledstvene vojne in okrnitev \xc5\xa1panskega imperija sta pomenila spremembo ravnote\xc5\xbeja sil v Evropi, bodisi na celini kot v Sredozemskem morju, pa tudi v nekaterih prekomorskih de\xc5\xbeelah. Prekinitev sovra\xc5\xbenosti je ugodno vplivala na primer na spopade z Irokezi v Kanadi in na trenja med evropskimi dr\xc5\xbeavami, ki so na Indijskem podkontinentu pridobivale preostale kraljevine mogulskega imperija. Te posredne posledice, ki jih sicer v Evropi ni bilo ob\xc4\x8dutiti, med drugim upravi\xc4\x8dujejo vklju\xc4\x8ditev spopada med svetovne vojne._NEWLINE_Francija je s \xc5\xa1pansko nasledstveno vojno pravzaprav dosegla svoje cilje: ni bila ve\xc4\x8d obkoljena s habsbur\xc5\xa1kimi posestvi in na \xc5\xa1panski prestol je bil postavljen Borbonec. Odpovedati se je morala sicer nekaterim prekomorskim ozemljem, a ne najpomembnej\xc5\xa1im, na primer Louisiani in Kanadi, kjer je \xc5\xa1e vedno nadzorovala plovbo po Misisipiju in po Reki svetega Lovrenca. Vendar zaradi te\xc5\xbekih finan\xc4\x8dnih problemov ni ve\xc4\x8d u\xc5\xbeivala prej\xc5\xa1njega ugleda in ni imela ve\xc4\x8d mo\xc5\xbenosti za pridobitev novih kolonij. Voja\xc5\xa1ki porazi in ekonomska kriza po smrti Ludvika XIV. v septembru 1715 so povzro\xc4\x8dili postopno propadanje dr\xc5\xbeave._NEWLINE_\xc4\x8ceprav je \xc5\xa0panija ohranila prekomorske kolonije, je izgubila veliko evropskih posestev, kar je zameglilo ves njen politi\xc4\x8dni vpliv. Filip V., ki je sprva s podporo soproge Marije Luize Savojske uspe\xc5\xa1no kljuboval nasprotnikom, je po njeni smrti poro\xc4\x8dil Elizabeto Farnese. Ta ga je po zaklju\xc4\x8dku vojne navdu\xc5\xa1ila za pohod na Sicilijo, ki je pa samo \xc5\xa1kodoval njegovemu \xc5\xbee upadajo\xc4\x8demu ugledu. Filip se ni dokon\xc4\x8dno uveljavil niti v notranji politiki, saj je uvedel strogo centralisti\xc4\x8dne ukrepe, ki so prezrli lokalne avtonomije in kon\xc4\x8dno ukinili oblast Aragona, Valencije, Katalonije in Majorke. Kljub temu je za \xc4\x8dasa Filipa V., v glavnem vsled njegovih ekonomskih reform, \xc5\xa0panija okrepila gospodarstvo in utrdila politi\xc4\x8dno pomembnost. _NEWLINE_Velika Britanija je kljub zelo nemirni notranji politiki osvojila prednost na morju in, skupaj z Republiko Nizozemsko, obvladanje vseh trgovskih zvez z Ameriko in daljnim vzhodom. Dovoljenje, da ena britanska ladja enkrat na leto pristane v enem od ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1kih pristani\xc5\xa1\xc4\x8d, ki se danes zdi postranske va\xc5\xbenosti, je nasprotno pomenila za\xc4\x8detek nemotenega trgovanja z Ameriko in zaton \xc5\xa1panskega trgovinskega monopola. _NEWLINE_Avstrija je sicer izgubila \xc5\xa1panska posestva in Sicilijo, je pa pridobila biv\xc5\xa1o \xc5\xa1pansko Holandijo in Neapelj, kar je veljalo za ugoden rezultat. Po utrehtskih dogovorih je bila Avstrija dejansko za\xc5\xa1\xc4\x8ditena pred vplivom evropskih velesil, saj so jo lo\xc4\x8devale od Francije in \xc5\xa0panije tako Italija kot nem\xc5\xa1ke de\xc5\xbeele. Tako se je Karel VI. mogel nemoteno posvetiti svojemu ob\xc5\xa1irnemu imperiju ter utrditi svojo oblast in svetovni ugled. _NEWLINE_Republika Nizozemska je v vojni popolnoma iz\xc4\x8drpala svoje finan\xc4\x8dne in voja\xc5\xa1ke rezerve. Dr\xc5\xbeava je \xc5\xa1tela samo tri milijone prebivalcev, ki so z velikimi \xc5\xbertvami in dolgovi prenesli vojne stro\xc5\xa1ke, a se po vojni niso mogli ve\xc4\x8d postavljati v vrsto z biv\xc5\xa1imi zavezniki. Predvsem se nizozemska mornarica ni ve\xc4\x8d mogla kosati z britansko floto, ki je s pridobitvijo Gibraltarja in Minorke gospodovala tudi v Sredozemlju. Vendar so bili Nizozemci izredni trgovci, ban\xc4\x8dniki in diplomati in so pravzaprav z vojno dosegli svoj glavni cilj, to je za\xc5\xa1\xc4\x8dito trgovine. Z antverpenskim sporazumom so si nato zagotovili nadaljnji razvoj trgovine na vsem obmo\xc4\x8dju dana\xc5\xa1nje Belgije. Nizozemska se je po vojni povsem izognila evropski politiki in se prav zaradi svoje nevtralnosti uveljavila na mednarodnem pozori\xc5\xa1\xc4\x8du.'