b'\n_START_ARTICLE_\nZgodovina \xc4\x8digunga\n_START_SECTION_\nIzvori\n_START_PARAGRAPH_\nPo pisni kitajski tradiciji naj bi \xc4\x8digung oblikoval legendarni Rumeni cesar (2696\xe2\x80\x932598 pr.n.\xc5\xa1.), ki naj bi ga opisal v klasi\xc4\x8dnem delu Huangdi nej\xc4\x91ing. Kitajski u\xc4\x8denjaki pa \xc5\xa1ele Konfucija in Mengdzija \xc5\xa1tejejo med ustanovitelje \xc5\xa1tudija \xc4\x8digunga._NEWLINE_Toda arheolo\xc5\xa1ki dokazi ka\xc5\xbeejo, da so se prve oblike \xc4\x8digunga pojavile v meditativni in telesni praksi starih \xc5\xa1amanov (vu\xc5\x9bi \xe5\xb7\xab\xe8\xa6\xa1). V 3. tiso\xc4\x8dletju pr.n.\xc5\xa1. se qigong postopoma \xc5\xbee razvije v dodelane vaje za kultiviranje telesa in uma. \xc5\xa0amansko obredje in \xc5\xa1amanske ideje so postopoma dobile bolj formalno podobo v daoizmu in tudi v tradicionalni kitajski medicini.\n_START_SECTION_\nKlasi\xc4\x8dni \xc4\x8digung\n_START_PARAGRAPH_\nV slede\xc4\x8dih stoletjih se je \xc4\x8digung razvijal na osnovi tradicionalne kitajske medicine, daoizma, konfucionizma, pa tudi kitajskega budizma in kitajskih borilnih ve\xc5\xa1\xc4\x8din. Daoisti\xc4\x8dna besedila, ki jih pripisujejo Laodziju ("Lao Tzu", ca. 400 pr.n.\xc5\xa1.) in D\xc5\xbeuangdziju ("Chuang Tzu", ca. 300 pr.n.\xc5\xa1.), gotovo opisujejo tudi \xc4\x8digung. _NEWLINE_Svilni teksti iz Mavangduja iz leta 168 pr.n.\xc5\xa1. opisujejo zaporedje vaj daojina (\xe5\xb0\x8e\xe5\xbc\x95), kot so tedaj imenovali telesne \xc4\x8digung vaje. \xc5\xbde v 3. stoletju pr.n.\xc5\xa1. je prvi\xc4\x8d omenjena vadba zdravilnih zvokov. V \xc4\x8dasu dinastije dinastije Han so na Kitajskem \xc5\xbee poznali celo vrsto razli\xc4\x8dnih vaj \xc4\x8digunga, okrog leta 300 n.\xc5\xa1. pa je daoisti\xc4\x8dni zdravnik Hua Tuo razvil vaje Posnemanja petih \xc5\xbeivali (vu\xc4\x87in\xc5\x9bi), ki so dobro poznane \xc5\xa1e danes. Okrog leta 600 n.\xc5\xa1. je D\xc5\xbei D\xc5\xbevan posamezne zdravilne zvoke tudi omenil kot \xc5\x9au, Ke, Hu, Si, Hui in Hu._NEWLINE_Ko je na Kitajsko pri\xc5\xa1el budizem, ki je na osnovi joge izdelal lastne tehnike za kultiviranje telesa in duha, so bile nekatere od teh praks prevzete tudi na Kitajskem in zdru\xc5\xbeene s staro kitajsko tradicijo. Tako je nastala tradicija budisti\xc4\x8dnega \xc4\x8digunga. Po starem izro\xc4\x8dilu naj bi budisti\xc4\x8dni \xc4\x8digung vrhunec razvoja do\xc5\xbeivel s pojavom \xc4\x8dan (\xe7\xa6\xaa) budizma v 5. ali 6. stoletju n.\xc5\xa1., ko naj bi Bodhidharma v samostanu \xc5\xa0aolin ustvaril vaje ji\xc4\x91in\xc4\x91ing (Spreminjanje mi\xc5\xa1ic/kit). Ji\xc4\x91in\xc4\x91ing se je postopoma uveljavil kot skrivna metoda pri pouku \xc5\xa1aolinskega Kung Fuja. Toda sodobne raziskave ka\xc5\xbeejo, da najstarej\xc5\xa1a pisna omemba ji\xc4\x91in\xc4\x91inga izhaja \xc5\xa1ele iz leta 1827, in da se je morda oblikoval \xc5\xa1ele v 17. stoletju. Raziskave so tudi pokazale, da \xc5\xa1tevilna besedila iz \xc5\xa1aolinskega templja, ki govorijo o borilnih ve\xc5\xa1\xc4\x8dinah, pred 19. stoletjem sploh ne omenjajo Bodhidharme. Po drugi strani se zdi, da se je Yi jin jing oblikoval pred nastankom Osmih kosov brokata (badvan\xc4\x91in), ki je v arhai\xc4\x8dni obliki omenjen \xc5\xbee v besedilu iz leta 1150. Bodhidharma naj bi po tradiciji razvil tudi vaje za spiranje kostnega mozga (\xc5\x9aisvi\xc4\x91ing), ki naj krepile telo in kri in posamezniku omogo\xc4\x8dale dosego razsvetljenja._NEWLINE_Kakorkoli \xc5\xbee, v srednjem veku se pojavijo tudi borilne ve\xc5\xa1\xc4\x8dine, ki so pogosto povezane s \xc4\x8digungom. Mnoge od teh ve\xc5\xa1\xc4\x8din izvirajo iz daoisti\xc4\x8dne ali budisti\xc4\x8dne tradicije. Tako npr. Tajd\xc5\xbei\xc4\x8dvanu pogosto pripisujejo daoisti\xc4\x8dni izvor. \xc4\x8ceprav jim tradicija v glavnem pripisuje ve\xc4\x8djo starost, pa so se mnoge oblike borilnih ve\xc5\xa1\xc4\x8din, ki hkrati predstavljajo obliko \xc4\x8digunga, razvile \xc5\xa1ele pred nekaj stoletji, npr. tajd\xc5\xbei\xc4\x8dvan (okrog 1665), \xc5\x9bingji (17. stoletje) in bagvad\xc5\xbeang (18. ali 19. stoletje)._NEWLINE_Tekom \xc4\x8dasa se je v razli\xc4\x8dnih segmentih kitajske dru\xc5\xbebe torej razvila mno\xc5\xbeica razli\xc4\x8dnih oblik \xc4\x8digunga, v tradicionalni kitajski medicini iz preventivnih in kurativnih razlogov, v konfucionizmu za dolgo \xc5\xbeivljenje in bolj\xc5\xa1o moralo,  v daoizmu in budizmu kot del meditativne prakse, . in v kitajskih borilnih ve\xc5\xa1\xc4\x8dinah z namenom pove\xc4\x8dati sposobnosti za boj. Sodobni \xc4\x8digung odseva razli\xc4\x8dne in v\xc4\x8dasih lo\xc4\x8dene tradicije, predvsem pa daoisti\xc4\x8dno meditativno prakso "notranje akimije" (nejdan \xe5\x85\xa7\xe4\xb8\xb9\xe6\x9c\xaf), staro meditativno prakso "kro\xc5\xbeenja \xc4\x8di" (\xc5\x9bing\xc4\x87i \xe8\xa1\x8c\xe6\xb0\xa3), "stoje\xc4\x8do meditacijo" (d\xc5\xbeand\xc5\xbevang \xe7\xab\x99\xe6\xa1\xa9) ter po\xc4\x8dasno telovadbo z dihanjem (daojin \xe5\xb0\x8e\xe5\xbc\x95). Tradicionalno se je znanje o \xc4\x8digungu prena\xc5\xa1alo s strani usposobljenega mojstra na izbrane u\xc4\x8dence v elitni neprekinjeni verigi, s tipi\xc4\x8dno skrivnim in ezoteri\xc4\x8dnim znanjem o vadbi in s poudarkom na ustni predaji znanja.\n_START_SECTION_\nSoo\xc4\x8denje z vplivi zahodne civilizacije\n_START_PARAGRAPH_\nOd 16. stoletja naprej so se pod te\xc5\xbeo \xc5\xa1irjenja idej, tehnologije in kulture iz zahodne civilizacije kitajske vrednote pri\xc4\x8dele spreminjati. Predvsem v zadnjem obdobju dinastije \xc4\x8cing (1644\xe2\x80\x931912) sta se tradicionalna kitajska filozofija in kultura zna\xc5\xa1li pod vpra\xc5\xa1ajem. Tudi medicino so pod vtisom ve\xc4\x8dje u\xc4\x8dinkovitosti zahodne medicine ponovno prevrednotili. Spor med zahodnimi in vzhodnaj\xc5\xa1kimi pristopi je vrhunec dosegel z nastopom republikanskega obdobja. Vse ve\xc4\x8dji deli kitajske dru\xc5\xbebe so pri\xc4\x8deli odkrito napadati stare kitajske filozofije kot sta daoizem in konfucionizem, hkrati pa so zagovarjali prevzemanje zahodnih na\xc4\x8del. Na drugi strani so kitajski nacionalisti pri\xc4\x8deli poudarjati omejenost zahodne dru\xc5\xbebe in uspe\xc5\xa1nost tradicionalne kitajske medicine in \xc4\x8digunga, posledi\xc4\x8dno pa se je pove\xc4\x8dalo \xc5\xa1tevilo publikacij o \xc4\x8digungu, ki je prvi\xc4\x8d postal dostopen \xc5\xa1irokim mno\xc5\xbeicam.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cigung v komunisti\xc4\x8dni Kitajski\n_START_PARAGRAPH_\nOd konca \xc5\xa1tiridesetih let in skozi petdeseta leta 20. stoletja si je komunisti\xc4\x8dna oblast na kitajski celini prizadevala, da bi razli\xc4\x8dne tradicije \xc4\x8digunga integrirala v en sam skladen sistem, ki bi slonel na trdnih znanstvenih temeljih. Komunisti kitajski tradiciji niso zaupali, toda v \xc4\x8dasu prvih sovjetov in dolgega pohoda so se morali zana\xc5\xa1ati na pomo\xc4\x8d tradicionalne kitajske medicine in \xc4\x8digunga. Ko se je leta 1947 neki partijski funkcionar ozdravil s pomo\xc4\x8djo \xc4\x8digunga, so komunisti pri\xc4\x8deli uporabljati stare tradicionalne vaje, ki so jih sku\xc5\xa1ali o\xc4\x8distiti starega vra\xc5\xbeeverja, \xc5\xbee leta 1949 pa so komunisti skovali ime \xc4\x8digung._NEWLINE_V prvih letih komunisti\xc4\x8dne oblasti je bilo na Kitajskem le 12.000 usposobljenih zdravnikov po standardih zahodne medicine v nasprotju s 400.000 zdravniki tradicionalne kitajske medicine.  V tem \xc4\x8dasu je kitajski zdravnik Liu Gvid\xc5\xbeen (\xe5\x8a\x89\xe8\xb2\xb4\xe7\x8f\x8d) (1920\xe2\x80\x9383) izdal knjigo z naslovom \xc4\x8ci gung liaofa \xc5\xa1ijan (\xe6\xb0\xa3\xe5\x8a\x9f\xe7\x99\x82\xe6\xb3\x95\xe5\xaf\xa6\xe9\xa9\x97), da bi sisteme \xc4\x8digunga opredelil brez religiozne in filozofske interpretacije, in izkazalo se je, da je tak\xc5\xa1en pristop sprejemljiv tudi za komunisti\xc4\x8dno oblast na Kitajskem. Liuguizhen je leta 1954 v letovi\xc5\xa1\xc4\x8du Bejdahe odprl prvo bolni\xc5\xa1nico, ki je uporabljala \xc4\x8digung._NEWLINE_V \xc4\x8dasu Velikega skoka naprej (1959-1961) je \xc4\x8digung krepil svoj vpliv, \xc5\xbee pred nastopom kulturne revolucije (1966\xe2\x80\x931976) in v njenem \xc4\x8dasu pa je \xc4\x8digung za kraj\xc5\xa1i \xc4\x8das do\xc5\xbeivel krizo, saj so ga povezovali z vra\xc5\xbeeverjem ali pa z ostanki fevdalizma. in je bil prepovedan. Po koncu kulturne revolucije se je okrog leta 1979 za qigong pri\xc4\x8delo zelo ugodno obdobje. Popularnost \xc4\x8digunga je hitro nara\xc5\xa1\xc4\x8dala v obdobju vladavine Deng \xc5\x9ajaopinga in D\xc5\xbejang Dzemina v sedemdesetih, osemdesetih in devetdesetih letih 20. stoletja, ko se je po splo\xc5\xa1nih ocenah s \xc4\x8digungom ukvarjalo med 60 in 200 milijoni Kitajcev in morda ve\xc4\x8d kot petina urbanega kitajskega prebivalstva.  Kitajsko je zajela prava \xc4\x8digung vro\xc4\x8dica, tako da sta se najve\xc4\x8dji \xc4\x8digung gibanji -falungung in d\xc5\xbeunggung- po \xc5\xa1tevilu \xc4\x8dlanov skoraj lahko kosala s \xc4\x8dlanstvom komunisti\xc4\x8dne partije._NEWLINE_Leta 1999 se je kitajska oblast odlo\xc4\x8dila narediti konec \xc5\xa1irjenju tradicionalisti\xc4\x8dnih oblik morale, spiritualizma in misticizma, zato je postro\xc5\xbeila nadzor nad vadbo \xc4\x8digunga, skupine kot so falungung ali pa d\xc5\xbeunggung so postale prepovedane in sledilo je celo grobo preganjanje gibanja falungung. Leta 2000 je bila ustanovljeno Zdu\xc5\xbeenje \xc4\x8digunga, da bi uredili podro\xc4\x8dje \xc4\x8digunga.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cigung po svetu\n_START_PARAGRAPH_\nPreko kitajske diaspore, turizma na Kitajskem in globalizacije se je prakticiranje \xc4\x8digunga raz\xc5\xa1irilo tudi po svetu. Izven Kitajske praktikanti lahko vadijo tudi oblike \xc4\x8digunga, katerih vadba je na Kitajskem prepovedana. Tudi danes praktikanti izvirajo iz razli\xc4\x8dnih okolij in \xc4\x8digung prakticirajo iz razli\xc4\x8dnih vzrokov: nekateri za rekreacijo, drugi za preventivno medicino, samozdravljenje, samo-kultiviranje, meditacijo ali pa za izbolj\xc5\xa1anje borilne ve\xc5\xa1\xc4\x8dine.'