b'\n_START_ARTICLE_\nFilip II. Francoski\n_START_SECTION_\nZgodnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nFilip II. je dobil francosko krono od svojega bolehnega o\xc4\x8deta Ludvika VII. 1. novembra 1179 v katedrali v Reimsu. 28. aprila 1180 se je poro\xc4\x8dil z Izabelo Hainautsko, ki mu je kot doto prinesla grofijo Artois.\n_START_SECTION_\nUtrjevajanje dr\xc5\xbeavnih meja\n_START_PARAGRAPH_\nMed vladanjem Filipa I. in Ludvika VI. se je ozemlje kraljestva mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8dalo, med vladanjem Ludvika VII. pa se je nekoliko zmanj\xc5\xa1alo. Aprila 1182 je Filip izgnal Jude in zaplenil njihovo premo\xc5\xbeenje. 5. septembra 1187 se mu je rodil prvi sin Ludvik, ki je leta 1190 po smrti svoje matere nasledil Artois.\n_START_SECTION_\nVojne z vazali\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1181 je Filip za\xc4\x8del vojno s flandrijskim grofom Filipom Alza\xc5\xa1kim in prepre\xc4\x8dil njegov poskus, da bi razdrl francosko zavezni\xc5\xa1rvo s Henrikom I. Brabantskim in k\xc3\xb6lnskim \xc5\xa1kofom Filipom Heinber\xc5\xa1kim. Julija 1185 je z mirovno pogodbo v Bovesu potrdil svojo kraljevo oblast v Vermandoisu, Artiosu in Ami\xc3\xa9noisu._NEWLINE_Leta 1184 je \xc5\xa0tefan I. Sancerrski s svojimi bramansonskimi najemniki uposto\xc5\xa1il Orl\xc3\xa9anais. Filip ga je s pomo\xc4\x8djo Confr\xc3\xa8res de la Paix napadel in porazil.\n_START_SECTION_\nVojna s Henrikom II.\n_START_PARAGRAPH_\nFilip se je vojskoval tudi s Henrikom II. Angle\xc5\xa1kim, ki je bil med drugim grof Anjouja in Akvitanije. Po dveh letih spopadov (1186-1188) se stanje ni prav ni\xc4\x8d spremenilo. Filip se je na za\xc4\x8detku vojne povezal s Henrikovima mladima sinovoma Rihardom in Ivanom, ki sta se uprla svojemu o\xc4\x8detu. Ko je leta 1187 Saladin osvojil Jeruzalem, zatem pa je umrl \xc5\xa1e kralj Henrik, je zanimanje za francosko-angle\xc5\xa1ko vojno pojenjalo._NEWLINE_Filip je bil dober prijatelj vseh Henrikovih sinov in jih je spodbujal k uporu proti o\xc4\x8detu, ko pa sta Rihard in Ivan postala kandida za angle\xc5\xa1ki prestol, je prijateljeval samo \xc5\xa1e s Henrikom Mlaj\xc5\xa1im in Godfrejem Bretanskim. Prijateljstvo je trajalo vse do njune smrti.\n_START_SECTION_\nVojna z Ivanom Brez de\xc5\xbeele\n_START_PARAGRAPH_\nMaja 1200 je Filip v Le Gouletu podpisal mirovno pogodbo z Rihardovim naslednikom Ivanom Agle\xc5\xa1kim, ki je zaradi izgube skoraj vseh fracoskih ozemelj dobil nadimek Brez de\xc5\xbeele, a je bil takrat \xc5\xa1e vedno vojvoda Normandije. Cilj pogodbe je bila vzpostavitev miru v Normandiji, dolo\xc4\x8ditev meja mo\xc4\x8dno okrnjene vojvodine in Ivanovega vazalstva v Normandiji in provincah Anjou, Maine in Touraine. Ivan se je strinjal s trdimi pogoji pogodbe, ker ga je Filip v zameno priznal za kralja. Do takrat je namre\xc4\x8d za kralja in suverena vojvodine Bretanije priznaval in podpiral Arturja I. Bretanskega. Pogodbo so potrdili s poroko Ivanove ne\xc4\x8dakinje Blanke Kastiljske s Filipovim sinom Ludvikom Lionskim._NEWLINE_Mirovna pogodba in poroka vojne nista ustavili. Leta 1202 so nezadovoljni plemi\xc4\x8di od francoskega kralja zahtevali, naj pozove Ivana pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8de, na katerem bo odgovarjal na njihove obto\xc5\xbebe. Agle\xc5\xa1ki kralj je poziv zavrnil, zato mu je Filip odvzel vsa francoska ozemlja. V naslednjih dveh letih je izgubil ve\xc4\x8dino Normandije, Anjou in Akvitanijo. Bouvinska vojna je trajala \xc5\xa1e naslednjih deset let in se kon\xc4\x8dala s Filipovo zmago v bitki pri Bouvinu leta 1214, v kateri je premagal zdru\xc5\xbeene sile cesarja Otona IV. in flandrijskega grofa Ferdinanda. Bitka je bila klju\xc4\x8dnega pomena za urejanje zahodnoevropske politike tako v Franciji kot v Angliji._NEWLINE_Vojna je tako oslabila kralja Ivana Angle\xc5\xa1kega, da se je moral ukloniti zahtevam angle\xc5\xa1kega plemstva in leta 1215 podpisati Veliko listino svobo\xc5\xa1\xc4\x8din. Listina je velevala, da se mora kralj odre\xc4\x8di nekaterim pravicam, spo\xc5\xa1tovati dolo\xc4\x8dene pravne postopke in se strinjati, da njegovo voljo lahko omejuje zakon. Bila je prvi korak v dolgotrajnem zgodovinskem procesu, ki je pripeljal do vladavine zakona.\n_START_SECTION_\nTretja kri\xc5\xbearska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nFilip je od\xc5\xa1el na tretji kri\xc5\xbearski pohod (1189-1192) skupaj z Rihardom I. Angle\xc5\xa1kim in cesarjem Svetega Rimskega cesarstva Friderikom I. Barbarosso. Njegova vojska je od\xc5\xa1la na pot iz V\xc3\xa9zelaya 1. julija 1190. Na za\xc4\x8detku so Francozi in Angle\xc5\xbei potovali skupaj, v Lyonu pa sta se vojski raz\xc5\xa1li: Rihard se je odlo\xc4\x8dil za potovanje po morju, Filip pa za pot preko Alp do Genove. Vojski sta se ponovno zdru\xc5\xbeili v Messini, kjer sta prezimili. Francozi so iz Messine odpluli 30. marca 1191 in 20. maja pripluli v Sveto de\xc5\xbeelo. Po pristanku so od\xc5\xa1li pred Akon, ki ga je \xc5\xbee oblegala manj\xc5\xa1a kri\xc5\xbearska vojska in za\xc4\x8deli graditi te\xc5\xbeke oblegovalne naprave. 8. junija so pred Akon pri\xc5\xa1li \xc5\xa1e Angle\xc5\xbei._NEWLINE_Po prihodu Angle\xc5\xbeev se je zgodilo nekaj nepredvidljivih dogodkov: Filip je resno zbolel za dizenterijo, ki je mo\xc4\x8dno ohladila njegovo kri\xc5\xbearsko gore\xc4\x8dnost, zaradi Rihardove oholosti po osvojitvi mesta so se zelo zaostrili odnosi med kraljema, v Franciji pa je umrl Filip Alza\xc5\xa1ki, ki je posedoval grofijo Vermandois. Njegova smrt je ogrozila mirovno pogodbo iz Gisorsa, s katero je hotel Filip blokirati mo\xc4\x8dno bloi\xc5\xa1ko-\xc5\xa1ampanjsko zvezo. Filip se je zato odlo\xc4\x8dil, da se vrne domov in uredi nasledstvo Fladnrije. Njegovo odlo\xc4\x8ditev je podkrepila tudi mo\xc5\xbenost, da v Rihardovi odsotnosti napade njegove posesti v severni Franciji. Filipov odhod Rihardu ni bil pogodu in je zaradi tega izjavil: "Sramotno in ne\xc4\x8dastno je oditi, preden dokon\xc4\x8da\xc5\xa1 delo, zaradi katerega si pri\xc5\xa1el. \xc4\x8ce pa (Filip) meni, da je slabega zdravja ali se boji, da bo tukaj umrl, naj pa\xc4\x8d gre."_NEWLINE_31. julija 1191 je Filip od\xc5\xa1el. Za seboj je pustil 10.000 mo\xc5\xbe pod poveljstvom burgundijskega vojvode Huga III. in 5.000 srebrnih mark za njihove pla\xc4\x8de. Filip in njegov ne\xc4\x8dak Peter Courtenayski sta odplula v Genovo in od tam od\xc5\xa1la po kopnem v Francijo.\n_START_SECTION_\nZadnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbeeva pro\xc5\xa1nja, naj ukrepa proti heretikom v Languedocu, je pri Filipu naletela na gluha u\xc5\xa1esa. Pape\xc5\xbeevega poziva na kri\xc5\xbearski pohod proti albi\xc5\xbeanom in katarom leta 1208 Filip ni podprl, vendar ga ni tudi ni oviral. Vojna proti katarom je trajala vse do leta 1244, ko so padle njihove zadnje utrdbe. Ozemlje heretikov v ju\xc5\xbeni Franciji je po vojni pripadlo francoski kroni._NEWLINE_Od leta 1216 do 1222 je bil Filip arbiter v nasledstveni vojni v \xc5\xa0ampanji in na koncu podprl burgundijskega grofa Eudesa III. in cesarja Svetega Rimskega cesarstva Friderika II., da se je vojna kon\xc4\x8dala._NEWLINE_Filip II. je bil pomemben kralj, ki je igral veliko vlogo v \xc4\x8dasu najve\xc4\x8djih inovacij v gradbeni\xc5\xa1tvu in \xc5\xa1olstvu v srednjem veku. Najbolj korenite spremembe so se zgodile v njegovi prestolnci Parizu, kjer so zgradili \xc5\xa1iroke ceste, glavno tr\xc5\xbenico Les Halles, nadaljevali z gradnjo mogo\xc4\x8dne gotske katedrale Notre-Dame de Paris, ki so jo za\xc4\x8deli graditi leta 1163, zgradili Louvre in leta 1200 utrli pot pari\xc5\xa1ki univerzi. Pod Filipovim vodstvom je Pariz postal prvo znano srednjeve\xc5\xa1ko mesto u\xc4\x8denosti. Zanimivo je, da je leta 1224 organiziral celo veliko presku\xc5\xa1anje vin, na katerem je bilo preko sedemdeset vrst vin iz cele Evrope. Pesnik Henrik d\'Angeli je o tem napisal pesnitev z naslovom Bitka vin (La Bataille des Vins)._NEWLINE_14. julija 1223 je Filip v Mantesu umrl. Pokopali so ga v baziliki Saint-Denis. Nasledil ga je sin Ludvik VIII.'