b'\n_START_ARTICLE_\nBrazzaville\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nObmo\xc4\x8dje ob bazenu Malebo, kjer se tok reke Kongo raz\xc5\xa1iri v \xc5\xa1iroko jezero pred vstopom v brzice na zahodu, je bilo \xc5\xbee pred prihodom Evropejcev \xc5\xbeivahno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de lokalnih kultur. Francozi, ki so pridobili nadzor nad ozemljem severno od Konga, so na mestu, kjer danes stoji mesto, leta 1883 postavili obmejno postojanko in jo leto kasneje poimenovali Brazzavile, po francosko-italijanskem raziskovalcu Pierru de Brazzi, ki mu je kralj tamkaj\xc5\xa1njega ljudstva Teke podelil ozemlje in s tem omogo\xc4\x8dil \xc5\xa1irjenje francoskega vpliva v regiji. Za\xc4\x8deten razvoj mesta je bil po\xc4\x8dasen in neenakomeren, potekal je v senci belgijske Kin\xc5\xa1ase na drugem bregu Konga. Novi naseljenci niso imeli zadostne podpore mati\xc4\x8dne dr\xc5\xbeave za vzpostavitev nadvlade nad lokalnim prebivalstvom, zato so tudi zahtevnej\xc5\xa1a dela opravljali prete\xc5\xbeno temnopolti delavci in tvorili celo del zgornjega sloja prebivalstva. To se za\xc4\x8delo spreminjati \xc5\xa1ele v za\xc4\x8detku 20. stoletja, ko je Brazzavile od Librevillea (v dana\xc5\xa1njem Gabonu) prevzel vlogo glavnega mesta kolonije Francoski Kongo in nato Francoske ekvatorialne Afrike. Do leta 1915 je bila segregacija \xc5\xbee opazna. Vodilno ekonomsko vlogo so prevzeli lastniki koncesij, ki so izrinili doma\xc4\x8dine._NEWLINE_V za\xc4\x8detku 20. stoletja je Brazzaville postal tudi kulturno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de. Ustanovljenih je bilo ve\xc4\x8d misijonov s \xc5\xa1olami za lokalno prebivalstvo, kasneje pa tudi plesni klubi, slikarska \xc5\xa1ola in podobne ustanove. V 1930. letih se je pri\xc4\x8del pod okriljem misijonov intenzivneje razvijal tudi \xc5\xa1port. Na ra\xc4\x8dun vedno ve\xc4\x8djega politi\xc4\x8dnega in strate\xc5\xa1kega pomena mesta je po okupaciji Francije leta 1940 general Charles de Gaulle proglasil Brazzavile celo za glavno mesto Svobodne Francije. Do leta 1961 je \xc5\xa1tevilo prebivalcev naraslo na skoraj 128.000, trend se je nadaljeval po osamosvojitvi Republike Kongo in leta 1992 je mesto \xc5\xa1telo \xc5\xbee skoraj milijon prebivalcev ali tretjino vseh dr\xc5\xbeavljanov. \xc5\xa0e posebej plodno je bilo obdobje po padcu marksisti\xc4\x8dne oblasti, ko so se v dr\xc5\xbeavo vrnili izseljeni izobra\xc5\xbeenci, umetniki in poslovne\xc5\xbei, leta 1993 pa se je pri\xc4\x8delo obdobje oboro\xc5\xbeenih konfliktov med razli\xc4\x8dnimi etni\xc4\x8dnimi in politi\xc4\x8dnimi skupinami v Kongu, ki so dosegli vrhunec v petmese\xc4\x8dni dr\xc5\xbeavljanski vojni, med katero je bil Brazzaville popolnoma razdejan. Ve\xc4\x8dina prebivalstva je takrat zbe\xc5\xbeala v okoli\xc5\xa1ke kmetijske predele ali sosednjo Kin\xc5\xa1aso, tako da je v samem mestnem obmo\xc4\x8dju ostalo zgolj kak\xc5\xa1nih 200.000 ljudi.'