b'\n_START_ARTICLE_\nMary Whiton Calkins\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nMary Whiton Calkins se je rodila 30. marca 1863 v Hardfordu, Connecticut, mami Charlotte in o\xc4\x8detu Wolcottu Whiton Calkins. Bila je najstarej\xc5\xa1a izmed petih otrok. Njena dru\xc5\xbeina je imela pomembno vlogo v njenem \xc5\xbeivljenju. Leta 1880 se je z dru\xc5\xbeino preselila v Newton, Massachusetts, kjer je za\xc4\x8dela s svojim \xc5\xa1olanjem. Po kon\xc4\x8dani srednji \xc5\xa1oli se je s pomo\xc4\x8djo o\xc4\x8deta vpisala na fakulteto. Po smrti sestre, l. 1883 si je vzela leto dni premora od \xc5\xa1tudija, v tem \xc4\x8dasu se je posvetila u\xc4\x8denju gr\xc5\xa1\xc4\x8dine. Leta 1884 se je vrnila k \xc5\xa1tudiju in diplomirala iz filozofije._NEWLINE_Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju se je z dru\xc5\xbeino odpravila na potovanje po Evropi, kjer je zaradi zanimanja o gr\xc5\xa1ki kulturi le to raziskovala. Po vrnitvi domov ji je o\xc4\x8de uredil razgovor za slu\xc5\xbebo na kolid\xc5\xbeu Wellesley, kjer bi pou\xc4\x8devala staro gr\xc5\xa1\xc4\x8dino. Tri leta je tam delala najprej kot in\xc5\xa1truktorica, nato pa tudi kot u\xc4\x8diteljica gr\xc5\xa1\xc4\x8dine. Kasneje ji je tamkaj\xc5\xa1nji profesor filozofije ponudil mesto profesorice psihologije in filozofije pod pogojem, da dopolni svojo izobrazbo._NEWLINE_Kjub temu, da so v njenem \xc4\x8dasu \xc5\xbeenske za\xc4\x8dele pridobivati ve\xc4\x8d prilo\xc5\xbenosti, se je v svoji karieri morala spoprijeti s \xc5\xa1tevilnimi neenakostmi. Ker si je \xc5\xbeelela \xc5\xa1tudirati na fakulteti z laboratorijem, se je odlo\xc4\x8dila za vpis na Harvard, vendar v tistem \xc4\x8dasu tam niso sprejemali \xc5\xbeensk. O\xc4\x8de je na Harvard poslal pro\xc5\xa1njo za njen sprejem. Ker je bila le ta zavrnjena, vendar ji je bilo dovoljeno se vpisati na Harvard Annexu, iz katerega se je kasneje razvil dekli\xc5\xa1ki kolid\xc5\xbe Radcliffe. Na Harvard Annexu je med drugim pou\xc4\x8deval Josiah Royce, ki ji je omogo\xc4\x8dil obisk predavanj na rednem Harvardu, kjer je u\xc4\x8dil William James. Predstojnik Harvarda je bil proti ideji, da bi se \xc5\xbeenska izobra\xc5\xbeevala v isti sobi kot mo\xc5\xa1ki. Pod pritiskom Jamesa in Roycea in peticije Maryjinega o\xc4\x8deta je dovolil, da obiskuje redna predavanja pod pogojem, da ni registrirana kot \xc5\xa1tudentka.\n_START_SECTION_\nKariera v psihologiji\n_START_PARAGRAPH_\nSvoj poglobljen \xc5\xa1tudij psihologije je za\xc4\x8dela pod mentorstvom Williama Jamesa, leta 1890. Ker je Calkins bolj zanimala eksperimentalna psihologija, kar pa ni bilo Jamesovo podro\xc4\x8dje, je za\xc4\x8dela delati ob Edmundom Sanfordom iz Univerze Clark. Ta ji je kasneje tudi pomagal ustanoviti prvi \xc5\xbeenski psiholo\xc5\xa1ki laboratorij na Wellesleyju. Sanford je Calkins podu\xc4\x8dil o eksperimetalnih laboratorijskih postopkih in ji pomagal zbrati in narediti mnogo laboratorijskih instrumentov za njen laboratorij na Wellesleyu. Leta 1891 se je Calkins vrnila na Wellesley kot in\xc5\xa1truktorica psihologije. Po odprtju laboratorija je le ta hitro pridobil zanimanje in prvega seminarja v njem se je udele\xc5\xbeilo kar petdeset \xc5\xa1tudentov. Calkins je za\xc4\x8dela na\xc4\x8dtovati svoje nadaljnjo izobra\xc5\xbeevanje na podro\xc4\x8dju psihologije. Sanford ji je priporo\xc4\x8dil programe v Evropi, saj univerze v ZDA v tistem \xc4\x8dasu niso sprejemale \xc5\xbeensk. Calkins je za\xc4\x8dela delati s Hugom Munsterbergom, ki je v tistem \xc4\x8dasu pri\xc5\xa1el iz Nem\xc4\x8dije in pri\xc4\x8del z delom na Harvardu. V treh letih \xc5\xa1tudija pod Munsterbergom je bilo izdanih veliko njenih raziskav, med drugimi tudi raziskava o sanjah, katero je naredila skupaj s Sanfordom. V tem \xc4\x8dasu je Calkins raziskovala tudi spomin, kar jo je pripeljalo do iznajdbe metode asociacij. Ta raziskava je bila del njene doktorske disertacije, ki je bila izdana 1896. Ker je bil predstojnik Harvarda Charles William Eliot prepri\xc4\x8dan, da se morata oba spola lo\xc4\x8deno izobra\xc5\xbeevati, ji je zanikal doktorat, \xc4\x8deprav je Calkins opravila vse zahteve in imela priporo\xc4\x8dila vseh svojih profesorjev. Ko je dopolnila svojo izobrazbo, se je leta 1895 vrnila na Wellesley, kjer jo je \xc4\x8dakala slu\xc5\xbeba profesorice psihologije in filozofije.\n_START_SECTION_\nDose\xc5\xbeki\n_START_PARAGRAPH_\nMary Calkins je izdala \xc5\xa1tiri knjige in ve\xc4\x8d kot sto drugih del na podro\xc4\x8dju psihologije in filozofije. Njen prvi u\xc4\x8dbenik z naslovom Uvod v psihologijo (An Introduction to Psychology), je bil objavljen leta 1901. Kasneje je izdala tudi knjigo Vztrajni filozofski problemi (Persistent Problems of Philosophy, ki je iz\xc5\xa1la leta 1907 ter Dobri \xc4\x8dlovek in dobro (The Good Man and The Good), izdano leta 1918. Zanimala se je tudi za spomin ter idejo jaza, vendar je kasneje ugotovila, da pojem jaz ni opredeljiv._NEWLINE_Leta 1905 je bila izvoljena za predsednico Ameri\xc5\xa1kega psiholo\xc5\xa1kega dru\xc5\xa1tva\xc2\xa0in leta 1918 za predsednico Ameri\xc5\xa1kega filozofskega dru\xc5\xa1tva. S tem je postala prva \xc5\xbeenska, ki je imela pomemben polo\xc5\xbeaj v obeh dru\xc5\xa1tvih. Po \xc5\xa1tiridesetih letih u\xc4\x8denja na kolid\xc5\xbeu Wellesley se je leta 1929 upokojila. Najbolj je znana po svojih dose\xc5\xbekih na podro\xc4\x8dju psihologije in za svoje prizadevanje za enakopravnost \xc5\xbeensk.\n_START_SECTION_\nRaziskovanje sanj\n_START_PARAGRAPH_\nMed izobra\xc5\xbeevanjem z Edmundom Stanfordom se ji je ponudila prilo\xc5\xbenost preu\xc4\x8devanja njenih in Sanfordovih sanj. V obdobju enega tedna je sama zabele\xc5\xbeila 205, Sanford pa 107 sanj. Zbujala sta se s pomo\xc4\x8djo budilke ob razli\xc4\x8dnih urah vsako no\xc4\x8d in si takoj sanje zabele\xc5\xbeila._NEWLINE_Vsako jutro sta vse sanje preu\xc4\x8dila, ne glede na njihovo pomembnost. Kot del raziskave sta hotela ugotoviti tudi povezanost sanj z \xe2\x80\x98\xe2\x80\x99budnim\xe2\x80\x99\xe2\x80\x99 \xc5\xbeivljenjem, tako da sta poskusila opredeliti ljudi in okolje njunih sanj. Calkins je kasneje v svoji avtobiografiji razlo\xc5\xbeila, da sanje zgolj reproducirajo osebe in prostore, katerim smo bili nazadnje izpostavljeni in da so le redko povezane z zelo pomembnimi dogodki v na\xc5\xa1em \xc5\xbeivljenju. Njena raziskava sanj je temeljila na konceptu sanj, ki ga je zasnoval Sigmund Freud.\n_START_SECTION_\nSpomin\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu ko je delala z Hugom Munsterbergom je v glavnem preu\xc4\x8devala spomin. Zanimale so jo predvsem asociacije in kako vplivajo na to kako hitro in kako dobro si zapomnimo stvari. V eksperimentu je zbrala nekaj \xc5\xa1tevilk in vsaki dodala razli\xc4\x8dno barvo. \xc5\xbdelela je, da bi udele\xc5\xbeeni ob tem ko se je zopet prikazala ena od barv, povedali \xc5\xa1tevilko katera je spadala zraven. Ugotovila je, da so si bolje zapomnili \xc5\xa1tevilke katere so bile asociirane z \xc5\xbeivimi barvami, kot pa tiste z nevtralnimi. Uporabila je tako metodo za pomnjenje, da je, ko so osebku pokazali neko stimulacijo, on moral to povezati s pravilnim odgovorom. Ta metoda je danes najbolj raz\xc5\xa1irjena metoda za u\xc4\x8denje in pomnjenje. Njene raziskave so bil vklju\xc4\x8dene v mnoga dela drugih psihologov. Raziskave o spominu in asociacijah so prepoznane kot njen najve\xc4\x8dji prispevek k psihologiji.\n_START_SECTION_\nPoskusi pridobitve socialne enakosti za \xc5\xbeenske\n_START_PARAGRAPH_\nMary Whiton Calkins je bila dejavna podpornica \xc5\xbeenskih pravic. Zavzemala se je za \xc5\xbeensko volilno pravico, za izobrazbo \xc5\xbeensk in odpravo neenakosti med spoloma. Nasprotovala je vojni in nasilju ter bila \xc4\x8dlanica organizacije za dr\xc5\xbeavljanske svobo\xc5\xa1\xc4\x8dine\xc2\xa0American Civil Liberties Union. Leta 1902 je kolid\xc5\xbe Radcliff, dekli\xc5\xa1ka fakulteta pod okriljem Harvarda, ponudil doktorate \xc5\xa1tirim \xc5\xbeenskam, ki so dokon\xc4\x8dale \xc5\xa1tudij na Harvardu, vendar jim ga ta zaradi spola ni hotel odobriti. Calkins ga ni sprejela in s tem \xc5\xa1e bolj izpostavila neenakost med mo\xc5\xa1kimi in \xc5\xbeenskami. Calkins je danes znana kot prva \xc5\xbeenska, ki je doktorirala na podro\xc4\x8dju psihologije, \xc4\x8deprav doktorata uradno sploh ni dobila._NEWLINE_Diskriminacija jo je spremljala skozi celo \xc5\xbeivljenje. V svoji avtobiografiji je izpostavila dogodek, ko so ji prepovedali vstop v gostilno. \xc4\x8ceprav se je zdelo, da je imela stalne te\xc5\xbeave kot \xc5\xbeenska na svojem podro\xc4\x8dju, je v avtobiografiji izrazila hvale\xc5\xbenost posameznikom, ki je niso obravnavali druga\xc4\x8de.'