b'\n_START_ARTICLE_\nValentin Mandelc\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nMandelc je obiskoval gimnazijo v Ljubljani, kjer je leta 1855 skupaj s so\xc5\xa1olci vajevci maturiral. \xc5\xbde kot dijak je zbolel za tuberkolozo. Na Dunaju je od leta 1855 do 1859 \xc5\xa1tudiral klasi\xc4\x8dno filologijo in sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju se je zaposlil kot gimnazijski profesor. Slu\xc5\xbeboval je na gimnaziji v Vara\xc5\xbedinu (od 1859 do 1863) in Karlovcu (od 1864 do smrti).\n_START_SECTION_\nLiterarno delo\n_START_PARAGRAPH_\nV rokopisnih Vajah je poleg pesmi in dveh \xc4\x8drtic: Iz \xc5\xbeivljenja \xc5\xa1tudenta in Iz \xc5\xbeivljenja u\xc4\x8denca objavil tudi dalj\xc5\xa1o romanti\xc4\x8dno novelo Tihotapec (1855), ki govori o tragi\xc4\x8dni ljubezni med gra\xc5\xa1\xc4\x8dakovo h\xc4\x8derjo in sinom grajskega vrtnarja. V Slovenskem glasniku pa je objavil noveli Jela (1858) in Ceptec (1859). Prva, ki ima zgodovinsko ozadje, je v slovenskem pripovedni\xc5\xa1tvu primer poznoromanti\xc4\x8dne pripovedi iz protestantskih \xc4\x8dasov o ljubezni med bratom in nepoznano sestro, v drugi pa je uporabljena kme\xc4\x8dka snov z motivom vra\xc5\xbeeverne \xc5\xbeupanove h\xc4\x8derke, ki verjame, da cept\xc3\xa8c (lepi \xc4\x8develjc, lat. Cypripedium calceolus) odstrani vse ovire pri mo\xc5\xbeitvi, a do\xc5\xbeivlja bridkost za bridkostjo, nazadnje pa le dobi svojega ljubega._NEWLINE_Mandelc je prevedel 1. del Goethejevega Fausta, a zanj ni na\xc5\xa1el zalo\xc5\xbenika. Prevajal pa je tudi druga gledali\xc5\xa1ka dela ve\xc4\x8dinoma iz franco\xc5\xa1\xc4\x8dine, za njegovega \xc5\xbeivljenja so iz\xc5\xa1le v zbirki Slovenska Talija 3 igre, posmrtno pa \xc5\xa1e 8.'