b'\n_START_ARTICLE_\nRenesan\xc4\x8dna glasba\n_START_SECTION_\nRenesan\xc4\x8dna glasbena gibanja\n_START_PARAGRAPH_\nV 15. in 16. stoletju se je oblikovalo ve\xc4\x8d zaklju\xc4\x8denih skladateljskih skupin, enotnih tako po de\xc5\xbeeli (ali mestu) kot po umetnostnem nazoru. Imenovane so bile \xc5\xa1ole, njihov bistveni cilj pa je bil razvijanje sozvo\xc4\x8dij (ki jih je kot ideal postavila Ars Nova v 14. stoletju). Vsaka izmed \xc5\xa1ol naredi pomemben korak naprej od melodi\xc4\x8dnega k harmonskemu ve\xc4\x8dglasju, kronolo\xc5\xa1ko zadnja (bene\xc5\xa1ka \xc5\xa1ola) pa \xc5\xbee prodre do prave homofonije. Kronolo\xc5\xa1ko si sledijo:\n_START_SECTION_\nAngle\xc5\xa1ka \xc5\xa1ola\n_START_PARAGRAPH_\nAngle\xc5\xa1ka \xc5\xa1ola (na prehodu iz 14. v 15. stoletje) je vpeljala v umetno glasbo posebno vrsto troglasnega petja v vzporednih tercah in sekstah, imenovano faxbourdon. Razvoj te tehnike korak stran od polifonije, ker v skladbah, kjer vsi glasovi potekajo vzporedno, ne moremo govoriti o razli\xc4\x8dnih melodijah, ampak le o eni). Hkrati se je ta \xc5\xa1ola opredeljevala za homofonijo, tako da so njihove skladbe ve\xc4\x8dinoma sli\xc5\xa1ne kot zaporedje trozvokov.\n_START_SECTION_\nBurgundska \xc5\xa1ola\n_START_PARAGRAPH_\nBurgundija, ki je bila zaveznica Anglije v stoletni vojni, je postala za pol stoletja vodilna politi\xc4\x8dna in mecenska sila v zahodni Evropi. Skladatelji burgundske \xc5\xa1ole (1. polovica 15. stoletja) so se opirali na angle\xc5\xa1ko faxbourdonsko tehniko, njihovi izdelki pa so bolj vrsta sozvo\xc4\x8dij, kot splet melodij. V dotlej veljavnih pojmih o ve\xc4\x8dglasju spremenijo \xc5\xa1tevilo glasov, namesto troglasja vpeljejo \xc5\xa1tiriglasni stavek, z razvrstitvijo glasov, kakr\xc5\xa1na je v uporabi \xc5\xa1e danes (sopran - alt - tenor - bas). Najvidnej\xc5\xa1i predstavnik te \xc5\xa1ole je bil skladatelj Guillaume Dufay.\n_START_SECTION_\nRimska \xc5\xa1ola\n_START_PARAGRAPH_\nMojster glasbenih oblik, napisanih za zasedbo a capella je tudi Giovanni Pierluigi da Palestrina, glavni predstavnik rimske \xc5\xa1ole. Njegova najpomebnej\xc5\xa1a glasbena dela so ma\xc5\xa1e, ki so sicer nastale \xc5\xbee v 14. stoletju, v zgodovinskem razvoju pa so pomembne zaradi svoje cikli\xc4\x8dne oblike (ve\xc4\x8dstav\xc4\x8dno glasbeno delo).\n_START_SECTION_\nBene\xc5\xa1ka \xc5\xa1ola\n_START_PARAGRAPH_\nTo glasbeno gibanje 16. in za\xc4\x8detka 17. stoletja je predstavljalo obdobje med visoko renesanso in barokom. (Po svoji slogovni opredeljenosti je bil predstavnik te \xc5\xa1ole tudi slovenski skladatelj Jakob Gallus). V tem obdobju nastane ve\xc4\x8dzborje (italijansko: cori spezzati), praksa izvajanja ve\xc4\x8dglasne skladbe z zbori, ki so v prostoru lo\xc4\x8deni med seboj (podobno dana\xc5\xa1njemu surround sistemu). Hkrati privede to obdobje do osamosvojitve instrumentalne glasbe, kar pomeni, da glasbila niso ve\xc4\x8d namenjena le nadome\xc5\xa1\xc4\x8danju pevskih glasov, ampak lahko nastopajo samostojno.  Glavni predstavnik te \xc5\xa1ole je Giovanni Gabrielli (1557-1612).'