b"\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Gregor XV.\n_START_SECTION_\nMladost in vzpon\n_START_PARAGRAPH_\nRojen v Bologni 9. januarja 1554 v kot tretji v dru\xc5\xbeini sedmih otrok. O\xc4\x8de je bil plemi\xc4\x8d Pompej Ludvik iz Samoggie (danes Savigno), mati pa Camilla Bianchini. Dru\xc5\xbeina, ki je izhajala iz Firenc, se je naselila v Bologni v 12. stoletju. Pripadala je mestnim senatorjem ter bila povezana z drugimi vplivnimi dru\xc5\xbeinami v mestu.  _NEWLINE_Jeseni 1567 je Aleksander skupaj s pet let starej\xc5\xa1im bratom Ludvikom (Ludovico) vstopil v  jezuitski kolegij Germanicum, kjer je sprva obiskoval klasi\xc4\x8dno gimnazijo, in kjer je leta 1569  diplomiral iz filozofije, leta 1571 pa \xc5\xa1e iz teologije. _NEWLINE_V istem letu se je v doma\xc4\x8dih Firencah posvetil \xc5\xa1tudiju prava in junija 1575 doktoriral iz cerkvenega in civilnega prava. Gregor XIII. mu je med letoma 1582 in 1585 zaupal slu\xc5\xbebo civilnega sodnika na kapitolinskem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du. Klemen VIII. ga je 13. julija 1593 imenoval za poro\xc4\x8devalca pri vrhovnem cerkvenem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du (apostolska signatura) in 13. avgusta 1596 za sodnika na istem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du. V letih 1597 - 1599 je bil namestnik rimskega upravnika, nato pa je 17. avgusta 1599 postal avditorij na prizivnem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du Svetega sede\xc5\xbea (Rimski roti.  _NEWLINE_Leta 1601 je pape\xc5\xbe trem odposlancem v Beneventu, med katerimi je bil tudi Aleksander Ludovisi, zaupal nalogo iskanja re\xc5\xa1itve v mejnih sporih med Neapeljskim kraljestvom in prizadetimi kne\xc5\xbeevinami. _NEWLINE_Pape\xc5\xbe Pape\xc5\xbe Pavel V. ga je 2. aprila 1612 imenoval za Bolognskega nad\xc5\xa1kofa. Posve\xc4\x8den in ume\xc4\x91\xc4\x8den je bil 1. maja 1612._NEWLINE_Gregor je bil kot \xc5\xa1kof skrben du\xc5\xa1ni pastir, zvest Tridentinskemu koncilu. Sklical je \xc5\xa1tiri \xc5\xa1kofijske sinode in spodbujal versko \xc5\xbeivljenje. Marljivo je obiskoval svojo \xc5\xa1kofijo. Uspe\xc5\xa1no je sodeloval pri mirovnih pogajanjih med savojskim kraljem Karlom Emanuelom in \xc5\xa1panskim kraljem Filipom  v sporu zaradi mejne grofije Monferrato (Marchesato e ducato del Monferrato). V znak priznanja za dobro opravljeno nalogo so ga povzdignili v kardinalski zbor. _NEWLINE_19. septembra ga je Pavel V. imenoval za  kardinala duhovnika, kardinalski klobuk pa je prejel \xc5\xa1ele med konsistorijem 20. novembra 1618 in s tem 3. decembra prevzel naslovno cerkev Santa Maria in Trasponstina. 28. januarja 1621 je Pavel umrl, in Ludovisi je sodeloval na konklavah kot resen kandidat z mo\xc5\xbenostjo izvolitve za pape\xc5\xbea.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\n9. februarja 1621 ga je v konklavu izvolilo za pape\xc5\xbea 52 kardinalov od 60-ih \xc5\xbeive\xc4\x8dih in 14. februarja 1621 je bil ustoli\xc4\x8den. _NEWLINE_Med petnajstletnim vladanjem Pavla V. je bil skoraj popolnoma prenovljen kardinalski zbor, \xc4\x8digar najvplivnej\xc5\xa1i \xc4\x8dlan je bil pape\xc5\xbeev sorodnik, kardinal Borghese. Na njegov predlog so kardinali izvolili 67 letnega \xc4\x8dloveka slabotnega zdravja, Aleksandra Ludovisija, ki si je nadel ime Gregor XV., v znamenje hvale\xc5\xbenosti do Gregorja XIII., ki ga je sprejel med uradnike Svetega sede\xc5\xbea. _NEWLINE_Zaradi svoje bolehnosti in starosti se je \xc4\x8dutil preve\xc4\x8d slabotnega za no\xc5\xa1enje bremena vodstvene slu\xc5\xbebe, zato je na samem za\xc4\x8detku pontifikata k sebi poklical svojega 25 letnega prane\xc4\x8daka, Ludvika Ludovisija. Postavil ga je za kardinala in mu poveril ve\xc4\x8dji del nalog. Podrobna presoja njegove osebnosti, dejanj in uspehov ne ka\xc5\xbee, da je \xc5\xa1lo pri tem za nepotizem. V prid Cerkvi je obremenil s \xc5\xa1tevilnimi nalogami mladega, u\xc4\x8denega, pametnega, deloljubnega in plemenitega mo\xc5\xbea. Sicer pa je nepotizmu ve\xc4\x8dinoma botrovala zavest, da pape\xc5\xbe med sorodniki la\xc5\xbeje najde zanesljivih sodelavcev in v tem pogledu Ludvik ni bil edini dele\xc5\xbeen njegove posebne naklonjenosti. Ludvika so prav tako vzgajali jezuiti; z vso du\xc5\xa1o in mladostno zagnanostjo si je prisvojil katoli\xc5\xa1ko obnovo oziroma protireformacijo, ki je krenila na zmagovit pohod po Evropi. Oba sta gojila veliko hvale\xc5\xbenost do svojih vzgojiteljev in glavnih nosilcev obnove \xe2\x80\x93 jezuitov.\n_START_SECTION_\nKonec Tridesetletne vojne\n_START_PARAGRAPH_\nGregor se je zelo veselil uspe\xc5\xa1nega vra\xc4\x8danja protestantov v polno edinost, pisateljskega in pridigarskega delovanja, ki ga je izvajal P\xc3\xa1zm\xc3\xa1ny pod geslom \xc4\x8cisto srce in prav mnogo ljubezni (mad\xc5\xbearsko Tiszta sz\xc3\xadv \xc3\xa9s sok, sok szeretet)  _NEWLINE_Peter je veliko prispeval k temu, da je pri\xc5\xa1lo do mirovnega sporazuma 1622 med kalvinskim vladarjem Transilvanije Bethlenom in katoli\xc5\xa1kim svetorimskim cesarjem Ferdinandom II.. Po tridesetletni vojni so protestantom zagotovili versko svobodo. _NEWLINE_Nikolsbur\xc5\xa1ki mir je bil prvi mir med cesarjem Ferdinandom II. in Gabrijelom Bethlenom v tej dolgotrajni vojni. 11. oktobra 1621 so se za\xc4\x8dela mirovna pogajanja v Nikolsburgu (danesMikulov na ju\xc5\xbenem Moravskem). Bethlena sta zastopala Imre in Stanislav Thurz\xc3\xb3, Ferdinanda pa Peter Pazmanj. Dose\xc5\xbeen je bil tako, da je vsaka stran malo popustila. 6. januarja ga je podpisal Bethlen, 7. januarja 1622 pa cesar Ferdinand. V sporazumu je bila tudi dolo\xc4\x8dba, da morajo podlo\xc5\xbenikom omogo\xc4\x8diti svobodno odlo\xc4\x8danje glede veroizpovedi tako zemlji\xc5\xa1ki godpodarji kot tudi kralj.\n_START_SECTION_\nKanonizacije in potrditve redov\n_START_PARAGRAPH_\nGregor XV. je opravil \xc5\xa1tevilne kanonizacije, hote\xc4\x8d s tem poudariti duhovno rodovitnost in mo\xc4\x8d katoli\xc5\xa1ke vere in dokazati, da se protestantizem moti v zavra\xc4\x8danju \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denja svetnikov. Med poveli\xc4\x8danimi so znane jezuitske osebnosti kot ustanovitelj jezuitov Ignacij Lojolski in njihov najve\xc4\x8dji misijonar Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ek Ksaverij, angelski mladeni\xc4\x8d Alojzij Gonzaga, kakor tudi ustanovitelj oratorijancev Filip Neri, ter obnoviteljica karmeli\xc4\x8danov Terezija Avilska. Istega leta (1622) je pri\xc5\xa1tel k bla\xc5\xbeenim velikega dominikanskega bogoslovca Alberta Velikega in dovolil praznik dominikanca Ambro\xc5\xbea Sienskega . Pobla\xc5\xbeenil je tudi \xc5\xa1panskega minorita Petra Alkantarskega . K svetnikom je pri\xc5\xa1tel ustanovitelja kartuzijanov Bruna, pa tudi zakonskega mo\xc5\xbea Izidorja   _NEWLINE_Prvi\xc4\x8d v zgodovini se je zgodilo, da so bili na en dan \xe2\x80\x93 in sicer 14. maja 1622 \xe2\x80\x93 posve\xc4\x8deni kar \xc5\xa1tirje bla\xc5\xbeeni: Ignacij Lojolski, Filip Neri, Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ek Ksaverij in Terezija Avilska. _NEWLINE_Takrat so v duhu prenove Tridentinskega koncila nastajali in cveteli kar po vrsti novi redovi: jezuite je ustanovil sveti Ignacij Lojolski 1534, a jih je \xc5\xbee 1540 potrdil Pavel III.;  dru\xc5\xbebo oratorijancev je ustanovil  sveti Filip Neri 1557 in pape\xc5\xbe Pavel IV. jo je potrdil \xc5\xa1e istega leta; kapuc\xc3\xadni (latinsko Ordo Fraturum Minorum Capuccinorum = red manj\xc5\xa1ih bratov), so nastali 1525 zaradi razli\xc4\x8dnega gledanja na zahtevo ubo\xc5\xa1tva znotraj fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanov in je njihovo samostojnost 1528 potrdil Klemen VII.; lazariste je ustanovil sveti Vinko Pavelski 1625, a 1632 jih je potrdil pape\xc5\xbe Urban VIII.Urban VIII. _NEWLINE_Vse te obstoje\xc4\x8de in nastajajo\xc4\x8de dru\xc5\xbebe so uspe\xc5\xa1no uresni\xc4\x8devale koncilske smernice ne le v Evropi, ampak tudi v misijonih po Ameriki, Aziji in Afriki.\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8daj, bolezen in smrt\n_START_PARAGRAPH_\nGregorja viri opisujejo kot nizkega, suhega, mol\xc4\x8de\xc4\x8dega, zadr\xc5\xbeanega in flegmati\xc4\x8dnega. Vse od za\xc4\x8detka njegovega pape\xc5\xbeevanja je bolehnost ovirala visoke zahteve njegove slu\xc5\xbebe. Med tem ko za prvo leto pontifikata poro\xc4\x8dajo le o oslabelosti, je do\xc5\xbeivljal 1622 in 1623 hude napade protina; zadnji je bil tako usoden, da mu je povzro\xc4\x8dil smrt, zve\xc4\x8der 8. julija 1623 v  Kvirinalski pala\xc4\x8di v Rimu.\n_START_SECTION_\nPokop in veli\xc4\x8dastno po\xc4\x8divali\xc5\xa1\xc4\x8de\n_START_PARAGRAPH_\nNajprej so ga pokopali v Vatikanu, nato pa prenesli v cerkev Ss. Annunziata, blizu Collegio Romano \xe2\x80\x93 rimskega zavoda, ki ga je obiskoval v prvih rimskih letih. Dokon\xc4\x8dno pa so prenesli njegovo truplo v rimsko cerkev Sant'Ignazio, kjer je dal postaviti veli\xc4\x8dasten spomenik njegov ne\xc4\x8dak, kardinal Ludovisi.  Tam je bila 1717 kon\xc4\x8dana kapela v desni apsidi. _NEWLINE_Desno od prezbiterija je mavzolej rodbine Ludovisi, ki je zaslu\xc5\xbena za gradnjo cerkve. V kapeli se nahaja Nagrobni spomenik pape\xc5\xbea Gregorja XV. in ne\xc4\x8daka kardinala Ludvika Ludovisija, ki je napravljen po na\xc4\x8drtu Le Grosa med 1709 in 1717. Monnot je izdelal dve frfotajo\xc4\x8di osebi s trobento, ki prispodabljata Sloves; ob straneh \xc5\xbeare pa figuri Vere in Dobrodelnosti. Na \xc5\xa1tirih vogelnih stebrih je Rusconi v \xc5\xa1tukaturi 1686 upodobil poglavitne \xc4\x8dednosti: Modrost, Pravi\xc4\x8dnost, Zmernost in Sr\xc4\x8dnost.\n_START_SECTION_\nIn tribulatione pacis\n_START_PARAGRAPH_\nMalahijeva prerokba ga imenuje In tribulatione pacis, tj. V nadlogi miru. _NEWLINE_Alessandro Ludovisi je kot pape\xc5\xbe Gregor XV. preuredil dolo\xc4\x8dbe glede odvijanja konklava in prenovil verske redove. Z vsemi mo\xc4\x8dmi si je uspe\xc5\xa1no prizadeval, da bi vzpostavil mir v kr\xc5\xa1\xc4\x8danskem svetu, ki ga je tako vznemirjala Tridesetletna vojna. V nedostatku ustrezne razlage za ta potislovni izrek ponuja O'Brien pojasnilo: \xc2\xbbPrerok Malahija se od 1590 naprej ne ukvarja s posplo\xc5\xa1itvami.\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nVeliko pape\xc5\xbeev vstopa v svojo sveto slu\xc5\xbebo z zavestjo, da bodo zadr\xc5\xbeali ta sede\xc5\xbe dosmrtno. Nekateri pape\xc5\xbei pa se zavedajo, da to ne bo dolgotrajno. Pape\xc5\xbe Gregor XV. je bil izvoljen v pape\xc5\xa1tvo 1621 pri 67-ih letih in slabega zdravja. Zavedal se je, da njegovo pape\xc5\xbeevanje ne bo predolgo in res, umrl je \xc4\x8dez dve leti. Zavest, da je njegov \xc4\x8das omejen, mu je bila v veliko spodbudo. \xc4\x8ceprav je bilo njegovo pape\xc5\xbeevanje kratko, ni Gregor XV. zapravil niti dneva. _NEWLINE_Kljub svoji starosti in oslabelosti je Gregor pokazal izjemno trdo\xc5\xbeivost. Pomagal je cesarju v Tridesetletni vojni in poljskemu kralju proti Turkom. Potrdil je zahtevo Maksimilijana Bavarskega do \xc4\x8dasti izbornega kneza, in je prejel v dar Heidelber\xc5\xa1ko knji\xc5\xbenico, ki jo je prepeljal v Rim. _NEWLINE_Gregorjev pontifikat je izvr\xc5\xa1il dve pomembni prenovi: uvedel je tajno glasovanje v pape\xc5\xa1ke volitve, in on je uvedel prvi stalni urad za nadzor nad katoli\xc5\xa1kimi zunanjimi misijoni, congregatio de propaganda fide - zdru\xc5\xbebo za \xc5\xa1irjenje vere; njeno misijonsko delovanje je pomagalo Cerkvi, da je pridobila nazaj velik dele\xc5\xbe tega, kar je izgubila zaradi  protestantovske reformacije."