b'\n_START_ARTICLE_\nIvana Orleanska\n_START_SECTION_\nSvetni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nV stoletjih po Ivanini smrti je \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje precej nihalo. V nekaterih obdobjih so jo skoraj docela pozabili. \xc5\xa0ele v 19. stoletju se je celotni francoski narod navdu\xc5\xa1il zanjo. Za\xc4\x8deli so ji postavljati spomenike, ulice in trgi so dobivali njeno ime, proslavljali so jo na mnogih narodnih slovesnostih. Tako je \xc5\xa1kof v Orleansu, F\xc3\xa9lix-Antoine-Philibert Dupanloup, leta 1869 storil prve korake na poti uradne razglasitve svetni\xc5\xa1tva in je posredoval pri pape\xc5\xbeu Piju IX., da bi ji podelil \xc4\x8dasti, ki priti\xc4\x8dejo bla\xc5\xbeenim. \xc5\xa0kofu so se pridru\xc5\xbeili tudi francoski \xc5\xa1kofje in mnogi tuji prelati. Opravili so mnogo raziskav._NEWLINE_Pape\xc5\xbe Leon XIII. je 27. januarja 1894 podpisal prvi akt razprave, ki je potrjevala pot k beatifikaciji. V njej je izjavil:\xc2\xa0\xc2\xbbIvana je na\xc5\xa1a.\xc2\xab\xc2\xa0Pape\xc5\xbe Pij X. je nato 6. januarja 1904 sve\xc4\x8dano proglasil njene juna\xc5\xa1ke kreposti. S tem je postala \xc4\x8dastitljiva Bo\xc5\xbeja slu\xc5\xbeabnica. Tako je bilo njeno krepostno \xc5\xbeivljenje raziskano in potrjeno, ni so pa bili \xc5\xa1e raziskani \xc4\x8dude\xc5\xbei, potrebni za beatifikacijo. Kongregacija za svete obrede je nato potrdila tri \xc4\x8dude\xc5\xbee, ki so se zgodili v letih 1891, 1893 in 1900. To so bile tri ozdravitve treh redovnic iz \xc5\xa1kofij Aras, Evre in Orleans. 13. decembra je 1908 je Pij X. podpisal dekret, ki je potrjeval te tri \xc4\x8dude\xc5\xbee. Nato pa jo je 18. aprila 1909 proglasil za bla\xc5\xbeeno. Pape\xc5\xbe Benedikt XV. je potrdil \xc5\xa1e dva \xc4\x8dude\xc5\xbea in 16. maja 1920 jo je v baziliki svetega Petra v Rimu kanoniziral in jo razglasil za sveto. Njen god je 30. maja.'