b'\n_START_ARTICLE_\nPelagij\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nZgodnje Pelagijevo \xc5\xbeivljenje je po ve\xc4\x8dini skrivnost, vendar se strokovnjaki na splo\xc5\xa1no strinjajo, da se je rodil na Britanskem oto\xc4\x8dju okrog 350 po Kristusovem rojstvu. Star\xc5\xa1i so bili nizkega rodu, vendar so sinu omogo\xc4\x8dili temeljito izobrazbo, tako da je dobro spoznal sveto pismo in preu\xc4\x8dil tudi mnogo klasi\xc4\x8dnih spisov. Pelagij je bil tudi mo\xc5\xbe, ki je se je izuril v podajanju in to lastnost si je morebiti pridobil s pravno izobrazbo; postal je velik sovra\xc5\xbenik pravoverja. \xc4\x8ceprav njegovi sodobniki pogostoma omenjajo, da je bil Pelagij menih, ni jasnih dokazov, da bi pripadal kaki samostanski skupnosti. Glavni viri o zunanjem videzu Pelagija so polemi\xc4\x8dni spisi njegovih najbolj vnetih nasprotnikov: Orozija in Hieronima, ki \xc5\xa1e zdale\xc4\x8d niso laskavi; vendar se zdi, da je bil visoke rasti in po\xc4\x8dasne hoje. Njegovi zgovorni nasprotniki nadalje sku\xc5\xa1ajo pomanj\xc5\xa1ati njegov zna\xc4\x8daj, vendar ni dvoma, da je bil v resnici zelo uspe\xc5\xa1en \xc4\x8dlovek. Tudi sveti Avgu\xc5\xa1tin pravi za Pelagija, da je bil svet \xc4\x8dlovek, ki je zelo napredoval v kr\xc5\xa1\xc4\x8danskem \xc5\xbeivljenju. Nekega dne je Pelagij zapustil Veliko Britanijo, morda iz \xc5\xbeelje po nadaljnjem izobra\xc5\xbeevanju. Njegova prisotnost je v Rimu je prvi\xc4\x8d omenjena leta 405, ko se je za\xc4\x8delo njegovo razpravljenjem z Avgu\xc5\xa1tinom Hiponskim. Pelagij je svoje bivanje v Rimu uporabil predvsem za pou\xc4\x8devanjem \xc4\x8dlanov kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih uglednikov in za pisanje. Svoje komentarje k pismom sveti Pavelapostola Pavla je dokon\xc4\x8dal do 409, ko je pobegnil iz Rima, katerega je oblegal gotski kralj Alarih._NEWLINE_Pelagij je od\xc5\xa1el najprej na Sicilijo s svojim u\xc4\x8dencem Celestij em, nato je pa malo \xc4\x8dasa pre\xc5\xbeivel v Hipon u, vendar je bil \xc5\xa1kof Avgu\xc5\xa1tin \xc5\xbeal ravno takrat odsoten. Preselila sta se v Kartagino, kjer je Celestij ostal in uspe\xc5\xa1no \xc5\xa1iril pelagijanstvo; Pelagij sam pa je nadaljeval pot v Palestino. Tam je ostal do 418, ko ga je \xc5\xa1kofovska sinoda obsodila kot heretika, izob\xc4\x8dila iz Cerkve ter izgnala._NEWLINE_Menih je tedaj izginil iz zgodovine; na splo\xc5\xa1no menijo, da se je zatekel z majhno skupnostjo somi\xc5\xa1ljenikov v Egipt, kjer umrl kmalu po svojem prihodu.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbei in pelagijanstvo\n_START_PARAGRAPH_\nVladanje Inocenca I. ozna\xc4\x8dujejo trije \xc5\xbealostni dogodki: izgnanstvo in smrt Janeza Zlatoustega, razdejanje mesta Rima 410 ter \xc5\xa1irjenje pelagijanstva._NEWLINE_Za kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko enotnost je imelo hude posledice ravnanje naslednjega pape\xc5\xbea Zosima v zvezi s pelagijanstvom. Na Zosima se je namre\xc4\x8d pisno obrnil britanski heretik Pelagij, \xc4\x8de\xc5\xa1 da ne u\xc4\x8di tistega krivega nauka, zaradi katerega je bil izob\xc4\x8den iz Cerkve, ampak da se samo druga\xc4\x8de izra\xc5\xbea. S spretnim govorjenjem in uglajenim nastopom je njegov rimski privr\xc5\xbeenec Celestij pelagijanstvo pape\xc5\xbeu predstavil kot pravoveren nauk: zato je pape\xc5\xbe Pelagija rehabilitiral ter sprejel nazaj v cerkveno skupnost, iz katere so ga bili izob\xc4\x8dili carigrajski patriarh in afri\xc5\xa1ki \xc5\xa1kofje. Ponovno spravo je zahteval tudi od afri\xc5\xa1kih \xc5\xa1kofov. Ti so se pod vodstvom sv. Avgu\xc5\xa1tina leta 418 sestali na sinodi v Kartagini, sestavili devet \xc4\x8dlenov proti pelagianizmu (Epistola Tractoria) ter Pelagija ponovno obsodili. Avgu\xc5\xa1tin je te \xc4\x8dlene poslal pape\xc5\xbeu, ki je medtem tudi sam spregledal zvija\xc4\x8do. Pape\xc5\xbe Zosim je 418 sprejel karta\xc5\xa1ke sklepe ter zavrnil Pelagijevo u\xc4\x8denje in vsem krajevnim Cerkvam poslal razlago pravega nauka._NEWLINE_Kot pape\xc5\xbe je Celestin I. uspe\xc5\xa1no vabil v edinost Cerkve pelagijance, ki so se ohranili po nekaterih delih Britanije, Galije, Ilirika in Afrike. Ukazal je, da se ne sme odre\xc4\x8di odveza tistim heretikom, ki poka\xc5\xbeejo iskreno kesanje._NEWLINE_Nekateri viri menijo glede nauka Siksta III.:\xc2\xa0\xc2\xbbKot duhovnik je nekaj \xc4\x8dasa bil prista\xc5\xa1 Pelagija, kasneje pa se je odlo\xc4\x8dno obrnil proti pelagianizmu, kar spri\xc4\x8duje tudi Avgu\xc5\xa1tin.\xc2\xab\xc2\xa0 Vendar je \xe2\x80\x93 po drugih virih - to bilo le pelagijansko natolcevanje, ki so ga \xc5\xa1irili o njem. Temu so dodajali \xc5\xa1e izmi\xc5\xa1ljotino, da ga je zaradi pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tvovanja obsodila neka rimska sinoda._NEWLINE_Leon Veliki pa pravi o svoje predhodniku Sikstu III., ne samo da ni bil heretik, ampak:_NEWLINE_\xc2\xbbSlavni graditelj svetih zidov, toda \xc5\xa1e slavnej\xc5\xa1i stavbenik du\xc5\xa1, v katere je vcepil klico svoje pobo\xc5\xbenosti \xc5\xa1e za daljno prihodnost, da bi pobo\xc5\xbeni potomci prebivali v tistih stavbah, katere je gradil in delali to, kar je on u\xc4\x8dil.\xc2\xab_NEWLINE_Leonovo uspe\xc5\xa1no versko delovanje je izrazil Quesnel takole: Leon je razlagal nauk o Sveti Trojici zoper priscilijance, o Jezusovem u\xc4\x8dlove\xc4\x8denju zoper Jude, o istobitnosti z O\xc4\x8detom zoper arijance, o njegovi \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki naravi zoper Evtiha, o samostojni osebi zoper nestorijance, o pravici do cerkvene zakonodaje zoper novacijance, o enotnosti zoper donatiste, o potrebnosti in mo\xc4\x8di Bo\xc5\xbeje milosti zoper pelagijance, o resni\xc4\x8dnosti, mo\xc4\x8di in dostojanstvu zakramentov zoper manihejce, o resni\xc4\x8dni pobo\xc5\xbenosti in bogoslu\xc5\xbeju zoper navidezne kristjane; ta nauk je razvijal in branil z Bo\xc5\xbejo modrostjo, izredno pobo\xc5\xbenostjo in neverjetnim pogumom.\xc2\xab\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nDon Bosko o Pelagiju\n_START_PARAGRAPH_\nDon Bosko ocenjuje Pelagija takole:_NEWLINE_Donatisti so \xc5\xbee skoraj izumrli, ko je nastala nova lo\xc4\x8dina, ki je bila mnogo bolj nevarna od prej\xc5\xa1nje. Njen za\xc4\x8detnik je Pelagij. Rojen od star\xc5\xa1ev nizkega stanu se je delal krepostnega in postal redovni brat. Podal se je v Rim, kjer je s svojo hinav\xc5\xa1\xc4\x8dino uspel pridobiti naklonjenost mnogih uglednih osebnosti. Bil je zelo prodoren, prilagodljiv in hinavski: ne da bi spremenil \xc4\x8dustvo, je znal spremeniti govorico. Zanikal je izvirni greh in potrebnost Bo\xc5\xbeje milosti. To posvetno novost je zavrl zagon svetega Avgu\xc5\xa1tina, po \xc4\x8digar prizadevanju so se se\xc5\xa1li na pokrajinski koncil afri\xc5\xa1ki \xc5\xa1kofje in obsodili Pelagija in njegove privr\xc5\xbeence. \xc5\xa0kofje so s tega cerkevnega zbora pisali rimskemu pape\xc5\xbeu svetemu Inocencu I., ki je bil doma iz Albe v Piemontu; on je potrdil njihove sklepe in izob\xc4\x8dil pelagijanske \xc5\xa1kofe leta 418.\n_START_SECTION_\nProtestantizem o Pelagiju\n_START_PARAGRAPH_\nNapis pod starodavno upodobitvijo heretika Pelagija povzema na kratko vsebino njegovega nauka, ki je bolj poznan s strani zavra\xc4\x8danja njegovih nasprotnikov kot iz trditev njegovih malo ohranjenih spisov. Jasno ka\xc5\xbee na to, da so njegovo u\xc4\x8denje in tudi osebo obsojali tudi protestantje kot hereti\xc4\x8dno.\n_START_SECTION_\nPelagijanstvo v nekaterih trditvah nasprotuje kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu\n_START_PARAGRAPH_\nKr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo kot tako torej obsoja pelagijanstvo, ki u\xc4\x8di: da je \xc4\x8dlovek po naravi dober in nagnjen k dobremu in s tem zanika izvirni greh; o Adamu je u\xc4\x8dil ta nauk, da je gre\xc5\xa1il Adam samo osebno, njegovi potomci pa se rojevajo brez izvirnega greha v stanju, kot sta ga imela Adam in Eva pred grehom v zemeljskem raju. O vnaprej\xc5\xa1nji dolo\xc4\x8ditvi ali predestinaciji pa je Pelagij u\xc4\x8dil, da je Bog \xc4\x8dloveka \xc5\xbee vnaprej dolo\xc4\x8dil ali za zveli\xc4\x8danje ali za pogubljenje.'