b"\n_START_ARTICLE_\nAlasia da Sommaripa\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nAlasia da Sommaripa je bil zgodovinar in filolog, ki se je rodil leta 1578 v kraju Sommariva (Sommaripa) del Bosco v pokrajini Cuneo v Piemontu, pod posvetnim imenom Alessandro Alasia. Potomsko je izhajal iz rodu notarjev, kondotjerjev in najemni\xc5\xa1kih vojakov. \xc5\xbde v rojstnem kraju je postal \xc4\x8dlan reda servitov kot brat Gregorio. Servitski red se je ukvarjal predvsem z organiziranjem misijonov. Bratje so ga poslali v Rim, v samostan San Marcello, kjer je napisal biografijo o njihovem tedaj komaj preminulem generalu, naslovljeno Vita del Padre Angelo Montorsoli (\xc5\xbdivljenje o\xc4\x8deta Montorsolija). Iz Rima ga je leta 1601 pripeljal v Devin grof Raimondo della Torre Valsassina, ker je bil zaradi znanja in zmo\xc5\xbenosti izbran za vodstvo nove redovni\xc5\xa1ke skupnosti. Grof je bil tedaj habsbur\xc5\xa1ki odposlanec v Benetkah. Alasia naj bi nadzoroval gradnjo samostana v bli\xc5\xbeini devinskega gradu, skupaj z dvema sobratoma pa naj bi ustanovil \xc5\xa1olo, v kateri bi se sinovi krajevnih plemi\xc4\x8dev u\xc4\x8dili jezikov, znanosti in teologije. Prizadeval si je pridobiti ljudi za pravo kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko vero. V ta namen je dal postaviti Raimondo \xc5\xbee leta 1591 ob devinski gra\xc5\xa1\xc4\x8dini cerkvico Svetega Duha in je 17. septembra podpisal nato v Ferrari z generalom servitov pogodbo za zazidavo samostana. Alasia je kot na\xc4\x8delnik krajevnega samostana za\xc4\x8del nadzorovati njegovo nastajanje vse do zaklju\xc4\x8dka gradbenih del leta 1607. Leta 1612 je Alasia za vselej zapustil devinsko gra\xc5\xa1\xc4\x8dino. Najprej je od\xc5\xa1el do rodne Sommarive, od koder je nadaljeval pot v Genovo in mnoga druga italijanska mesta, dokler se ni ustalil v rimskem samostanu San Marcello. Tu je umrl leta 1626.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nSestavil je servitski molitvenik Navis Religionis Servorum Sanctae Mariae in ga leta 1604 objavil v Benetkah. Kasneje je pripravil \xc5\xa1e dva taka molitvenika in sicer: Corona septem dolorum figurata iz leta 1618, v letu 1625 pa \xc5\xa1e Esercizi spirituali. V delu Catalogo de' capitani, afieri e sargenti di Sommariva govori o krajevni in redovni zgodovini kraja Sommariva. Leta 1622 je izdal \xc5\xa1e leksikon zgledov pobo\xc5\xbenosti, leta 1624 pa katalog vseh samostanov in posve\xc4\x8denih stavb iz obmo\xc4\x8dja, kjer je \xc5\xbeivel._NEWLINE_V Devinu je prvi\xc4\x8d naletel na novo kulturo in povsem neznani jezik, sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino, ki jo je govorila ve\xc4\x8dina okoli\xc5\xa1kih prebivalcev. Zavedal se je, da bo lahko edino s pomo\xc4\x8djo sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine uspe\xc5\xa1no opravljal slu\xc5\xbebo duhovnika na ozemlju Devin\xc4\x8danov. Alasia pred prihodom v Devin ni mogel imeti stikov s slovenskim jezikom in zanj gotovo \xc5\xa1e vedel ni. Tretji sin grofa Raimonda \xe2\x80\x93 Mattias della Torre mu je postal u\xc4\x8ditelj. Tedanje obalnojadransko plemstvo torej ni le poznalo in bralo, ampak mogo\xc4\x8de tudi govorilo in pisalo slovensko. Ta spoznanja so dokon\xc4\x8dno ovrgla do nedavnega ustaljeno mnenje, da je bila sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina v preteklosti izklju\xc4\x8dno jezik ni\xc5\xbejih slojev in da je plemstvo ni uporabljalo. Plemi\xc4\x8di so imeli svoje gradove, dvorce in zemlji\xc5\xa1ke posesti na ozemlju, naseljenem s slovenskimi prebivalci, zato je bil stik z jezikom slednjih mo\xc5\xbeen in naraven. V nekaj letih je slovenski jezik dobro obvladal, tako da je leta 1607 v Vidmu iz\xc5\xa1el njegov prvi italijansko-slovenski slovar Vocabolario Italiano e Schiavo.\n_START_SECTION_\nPesmi\n_START_PARAGRAPH_\nPesmarica je najstarej\xc5\xa1i tiskani dokument slovenskih katoli\xc5\xa1kih cerkvenih pesmi, vendar so tri pesmi objavili \xc5\xbee protestanti v \xc5\xa1tirih pesmaricah. Vse pesmi so tiskane tako, kot so jih ljudje na Primorskem peli, a brez napevov._NEWLINE_V srednjem veku je bil bo\xc5\xbei\xc4\x8dni praznik zelo pomemben, zato je \xc5\xbee kmalu dobil svoje lastne pesmi. Med slovenskimi je najstarej\xc5\xa1a taka pesem Eno je dete rojeno, ki je najbr\xc5\xbe iz 15. stoletja. Prvi\xc4\x8d je bila tiskana pri protestantih, drugi\xc4\x8d pa v Alasijevem slovarju, povezana \xc5\xbee s kolednico Ta svetla zvejzda ta je za\xc5\xa1la. Ta se je raz\xc5\xa1irila po vsem slovenskem ozemlju in \xc5\xa1e \xc4\x8dez mejo v Istro. Pesmi ka\xc5\xbeeta na staro tradicijo bo\xc5\xbei\xc4\x8dnih in trikraljevskih obrednih pesmi. Za njimi so spremljali obredne prizore: najprej kot uvod v ma\xc5\xa1o v cerkvi, potem pa \xc5\xa1e pred cerkvijo in po hi\xc5\xa1ah.\n_START_SECTION_\nHranjenje in izdaje\n_START_PARAGRAPH_\nJernej Kopitar je za slavisti\xc4\x8dno knji\xc5\xbenico barona \xc5\xbdige Zoisa odkupil na dunajski dra\xc5\xbebi danes edini na svetu ohranjen primerek te knji\xc5\xbeice. Po baronovi smrti je pri\xc5\xa1la v tedanjo ljubljansko licejsko knji\xc5\xbenico. Ta izvod danes hrani ljubljanska Narodna in univerzitetna knji\xc5\xbenica. Na notranjo stran platnice je Kopitar zapisal Opus valde rarum, kar pomeni zelo redko delo. Kopitarjeva oznaka je za slovar aktualna predvsem zaradi jezikovnega gradiva v njem. V slovar je namre\xc4\x8d Alasia da Sommaripa zapisal tudi nekatere lekseme, ki niso \xe2\x80\x93 vsaj tako ka\xc5\xbee \xe2\x80\x93 prej in potem evidentirani v nobeni od slovenskih histori\xc4\x8dnih ali nare\xc4\x8dnih zbirk. O Alasijevem slovarju je prvi poro\xc4\x8dal Matija \xc4\x8cop leta 1831 v svoji rokopisni zgodovini slovenskega slovstva, nato pa Jernej Kopitar leta 1840. Skoraj v celoti je besedila iz Alasijevega slovarja objavil leta 1891 Vatroslav Oblak. Dvojezi\xc4\x8dna knji\xc5\xbeica je postala dostopnej\xc5\xa1a, ko jo je Mladinska knjiga leta 1979 vklju\xc4\x8dila v zbirko Monumenta literrarum slovenicarum in izdala v sozalo\xc5\xbeni\xc5\xa1tvu z Ob\xc4\x8dino Devin-Nabre\xc5\xbeina in z Zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1tvom tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega tiska. Dvojezi\xc4\x8dna izdaja vsebuje 225 strani faksimiliranega slovarja in druga besedila. To izdajo je danes te\xc5\xbeko najti, morda le v kaki javni ali zasebni knji\xc5\xbenici. Prav tako je redkost faksimilirana izdaja v izvirnem formatu iz leta 1993, ki je iz\xc5\xa1la pri Dr\xc5\xbeavni zalo\xc5\xbebi Slovenije. Med preu\xc4\x8devalci slovarja v 20. stoletju so na primer France Kidri\xc4\x8d, Anton Breznik in Lino Legi\xc5\xa1a, med novej\xc5\xa1imi pa na primer Kozma Aha\xc4\x8di\xc4\x8d, Rada Cossutta, Metka Furlan, Lojzka Bratu\xc5\xbe, Miran Ko\xc5\xa1uta ter Irena Orel."