b"\n_START_ARTICLE_\nBitka na Ager Sanguinisu\n_START_SECTION_\nZgodovinsko ozadje\n_START_PARAGRAPH_\nKne\xc5\xbeevina Antiohija, pa tudi druge kri\xc5\xbearske dr\xc5\xbeave, so bila stalno v vojni z muslimanskimi dr\xc5\xbeavami iz severne Sirije in severne Mezopotamije (Al D\xc5\xbeazire) ter kne\xc5\xbeevinama Alep in Mosul. Ko je vladar Alepa Ridvan leta 1113 umrl, se je za\xc4\x8delo obdobje miru, ki pa je trajalo samo nekaj let. Rogerij Salernski, ki je vladal Antiohiji kot regent namesto Bohemonda II., Ridvanove smrti ni znal izkoristiti. Enako napako sta naredila tudi Baldvin II. Ede\xc5\xa1ki in grof Pons Tripolijski. Oba sta gledala samo na svoje interese in se nista povezala z Rogerijem v vojni proti Alepu._NEWLINE_Leta 1117 je v Alepu pri\xc5\xa1el na oblast ortokidski atabeg Ilgazi. Naslednje leto je Rogerij zavzel A'z\xc4\x81z v severni Siriji in odprl pot za kri\xc5\xbearski napad na Alep. Ilgazijev povra\xc4\x8dilni ukrep je bil napad na Antiohijo leta 1119. Rogerij in latinski partiarh Antiohije Bernard Valen\xc5\xa1ki sta bila takrat v dobro utrjeni trdnjavi Artah nedale\xc4\x8d od Antiohije. Patriarh je Rogeriju svetoval, naj prosi za pomo\xc4\x8d novega jeruzalemskega kralja Baldvina II. in grofa Ponsa Tripolijskega, Rogerij pa je menil, da ne more \xc4\x8dakati na njun prihod in se je z vojsko umaknil iz trdnjave. _NEWLINE_Ko se je Rogerij utaboril na prelazu Sarmada, je Ilgazi za\xc4\x8del oblegati trdnjavo al At\xc4\x81rib zahodno od Alepa. Manj\xc5\xa1i voja\xc5\xa1ki oddelek pod poveljstvom Roberta Vieux-Pontskega je \xc5\xa1el v napad na oblegovalce, Ilgazi pa se je na videz umaknil. Zna\xc4\x8dilna tur\xc5\xa1ka taktika napadi-in-se-umakni je zopet delovala: Robertovo vojsko so zvabili iz trdnjave in jo po\xc4\x8dakali v zasedi.\n_START_SECTION_\nBitka\n_START_PARAGRAPH_\nIlgazi je pri\xc4\x8dakoval pomo\xc4\x8d Togtekina, buridskega emirja Damaska, vendar je bil tudi sam utrujen od \xc4\x8dakanja, zato je pono\xc4\x8di 27. junija obkolil Rogerijev tabor. Rogerijeva vojska, ki je \xc5\xa1tela kak\xc5\xa1nih 3.700 mo\xc5\xbe (700 vitezov in 3.000 pe\xc5\xa1cev, med katerimi so bili tudi tur\xc5\xa1ki najemniki), se je razdelila na tri oddelke. Spopad se je za\xc4\x8del naslednje jutro 28. junija. Kri\xc5\xbearska vojska je bila na za\xc4\x8detku spopada uspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1a, vendar je Ilgazijeva vojska kmalu prevzeli pobudo. Oddelek Roberta StLojskega in tur\xc5\xa1ke najemnike so potisnili nazaj v Rogerijev oddelek in ga razpr\xc5\xa1ili. Med bojem je bil Rogerij ubit, ostanek vojske pa so muslimani popolnoma uni\xc4\x8dili. Pre\xc5\xbeivela sta samo dva viteza. Eden od njiju je bil Rajnald Mazoiz, ki je uspel ube\xc5\xbeati v trdnjavo Sarmada in je tam \xc4\x8dakal na prihod kralja Baldvina, vendar so ga Turki \xc5\xa1e pred Baldvinovim prihodom ujeli. Drugi pre\xc5\xbeiveli vitez je bil kancler Valter, ki je kasneje opisal potek bitke. Bitki je sledil pokol, ki je dal prizori\xc5\xa1\xc4\x8du ime ager sanguinis \xe2\x80\x93 krvavo polje.\n_START_SECTION_\nPosledice\n_START_PARAGRAPH_\nBitka je bila za muslimane dokaz, da lahko porazijo kri\xc5\xbearje brez pomo\xc4\x8di Seld\xc5\xbeukov. Po bitki je Ilgazi prodiral naprej proti Antiohiji. Obrambo mesta je organiziral regent patriarh Bernard. Zaradi pritiska kralja Baldvina II. in Ponsa Tripolijskega se je moral 14. avgusta umakniti, regentstvo Antiohije pa je prevzel Baldvin. _NEWLINE_Bitka na krvavem polju, je mo\xc4\x8dno oslabila Antiohijo in v naslednjem desetletju je postala stalna tar\xc4\x8da muslimanskih napadov. Kon\xc4\x8dni rezultat stalnih napadov je bil, da je kne\xc5\xbeevina pri\xc5\xa1la pod oblast Bizantinskega cesarstva."