b'\n_START_ARTICLE_\nBogo Tepl\xc3\xbd\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v dru\xc5\xbeini \xc5\xbeelezni\xc5\xa1kega postajnega na\xc4\x8delnika Konrada, ki je bil \xc4\x8de\xc5\xa1kega rodu. Osnovno \xc5\xa1olo je obiskoval v Kranju, kjer je \xc5\xbeivel njegov stari o\xc4\x8de, zadnja dva razreda je opravil v Novem mestu. Vpisal se je na \xc5\xa1tudij slavistike in zgodovine. 1918\xe2\x80\x931919 je \xc5\xa1tudiral na Filozofski fakulteti v Zagrebu, 1919\xe2\x80\x931922 pa v Ljubljani. Diplomiral je leta 1927, profesorski izpit pa je opravil 1930. Pou\xc4\x8deval je na realki v Mariboru, kjer je opravljal delo predmetnega u\xc4\x8ditelja, ter na klasi\xc4\x8dni gimnaziji, kjer je opravljal delo profesorja. Med letoma 1926 in 1928 bil pripravnik na gimnaziji v Murski Soboti, na ljubljanski gimnaziji pa je opravljal delo profesorja. Leta 1946 je prevzel dela ravnatelja mariborskega Pokrajinskega muzeja, v letih 1950\xe2\x80\x931963 je bil ravnatelj. Po upokojitvi je deloval 16 let kot honorarni sodelavec Univerzitetne knji\xc5\xbenice Maribor in ustvaril bogato dokumentacijo o dogajanju v Mariboru (katalog Marburger Zeitung), ki je vir zgodovinskih raziskav.\n_START_SECTION_\nLiterarna publicistika\n_START_PARAGRAPH_\nKot literarni publicist se je po prvi svetovni vojni posve\xc4\x8dal proletarski knji\xc5\xbeevnosti. Za njene pobudnike pri Slovencih je \xc5\xa1tel Anotna A\xc5\xa1kerca, Ivana Cankarja ter Otona \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8da. V delavskem tisku je favoriziral proletarske pisatelje in pesnike, od tujih Jacka Londona, Ignazia Silona, Uptona Sinclaira, Ernsta Tollerja, zlasti pa ruske (Ilye Ehrenburga, Maksima Gorkega, Vyacheslava Ivanova, Alexandra Neverova), od jugoslovanskih pa Ivana Cankarja, Augusta Cesarca, Toneta \xc4\x8cufarja, Mileta Klop\xc4\x8di\xc4\x8da, Franceta Kozarja, Bratka Krefta, Lovra Kuharja in druge. Obve\xc5\xa1\xc4\x8dal je o ameri\xc5\xa1kih, nem\xc5\xa1kih, slova\xc5\xa1kih, ruskih in \xc4\x8de\xc5\xa1kih literarnih novostih ter o socialni literaturi pri Slovencih. Zagovarjal je socialno likovno umetnost. Knjige je opremljal z reprodukcijami grafik Grosza, Kollwitzeve, Kosa, Liebermanna, Masareela, Sedeja. Predaval je v delavskih dru\xc5\xa1tvih, zaradi marksisti\xc4\x8dne vsebine so predavanja v\xc4\x8dasih tudi prepovedali. Sodeloval je v \xc4\x8dasopisih Delavska politika in Svoboda ter urejal Koledar Cankarjeve dru\xc5\xbebe. Uporabljal je psevdonima Talpa in Sigma. Po letu 1945 se je osredoto\xc4\x8dil na zgodovino slovenske literature, podrobneje na obravnavo socialne funkcije knji\xc5\xbeevnega dela.'