b'\n_START_ARTICLE_\nBajeslovna bitja v slovenski ljudski pripovedi\n_START_SECTION_\nBajeslovne \xc5\xbeivali v ljudskem izro\xc4\x8dilu\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde iz zgodovine so ljudem znane pripovedke o bajeslovnih \xc5\xbeivalih. Ljudje so si \xc5\xbee v daljni zgodovini predstavljali mitolo\xc5\xa1ke osebe in poleg teh \xc5\xa1e mitolo\xc5\xa1ke \xc5\xbeivali. Te so upodabljali kot zmaje, ve\xc4\x8dglave ka\xc4\x8de, velikanske ribe, najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1e nenavadne ku\xc5\xa1\xc4\x8darje, polkonje, bele ali \xc4\x8drne konje, enoroge, zlatoroge, ptice, volkove, pse in podobno. S temi \xc5\xbeivalmi so povezane \xc5\xa1tevilne \xc5\xa1ege in navade, pesmi in pripovedi. Ljudje so se morali v preteklosti spopadati z mnogimi naravnimi pojavi, se pogosto spopadati in ohranjati skupno so\xc5\xbeitje, z bajeslovnimi \xc5\xbeivalmi v bajkah in pripovedkah pa so se \xc5\xbeeleli pribli\xc5\xbeati \xc5\xbeivalim in ustvariti skupno, ustrezno harmonijo._NEWLINE_Mnoga bajeslovna bitja poosebljajo neko naravno ali nadnaravno silo in uravnavajo ravnovesje v svetu. Taka bitja so bili zlatorogi, beli konji in gamsi z zlatimi rogovi ali parkeljci, ko\xc5\xa1ute in jeleni z zlatim kri\xc5\xbeem na \xc4\x8delu, ki se pribli\xc5\xbeujejo soncu in nebu in poosebljajo nebesna bo\xc5\xbeanstva. Streljanje in plenjenje teh \xc5\xbeivali je bilo strogo prepovedano. Kljub strelom pa so bila ta bitja neranljiva, saj je tami, kamor, je iz rane prikapljala kri, zrasla ro\xc5\xbea, ki jo je \xc5\xbeival pojedla in se pozdravila. Bajke in pripovedi so u\xc4\x8dile, da se ob nedeljah ali v kvaternih tednih in praznikih ni smelo loviti. Lovec, ki je prekr\xc5\xa1il to pravilo ni ube\xc5\xbeal kazni._NEWLINE_Slovensko bajeslovje lahko prepoznavamo predvsem prek ohranjenih zgodovinskih virov in ljudskega izro\xc4\x8dila. Primarni viri so arheolo\xc5\xa1ka najdi\xc5\xa1\xc4\x8da in najdbe, pisni zgodovinski viri, vendar ti zapisi zahtevajo kriti\xc4\x8dno branje, v kontekstu z okoljem, v katerem so nastajali. Mnogi so pisali o bajeslovnem izro\xc4\x8dilu \xc5\xbee v antiki, kot na primer Prokopij (De bello Gothico, III (6. stoletje)), Hermold (Cronica Slavorum, ca. 1108 \xe2\x80\x93 1177), Saxo Drammaticus (Gesta Danorum, 12. stoletje)) in drugi. Slovenski knji\xc5\xbeevniki, ki so upodabljali bajeslovna bitja v svojih pripovedih, pa so bili Valentin Vodnik (ljudske pesmi in bajeslovno ljudsko izro\xc4\x8dilo), Emil Korytko (Slovenske pesmi kranjskega naroda, 1839), Milko Mati\xc4\x8detov (O bajnih bitjih Slovencev s pristavkom o Kurentu, 1985) in drugi.'