b'\n_START_ARTICLE_\nGilles Deleuze\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje in kariera\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v Paizu, v dru\xc5\xbeini srednjega stanu, in tam \xc5\xbeivel ve\xc4\x8dino svojega \xc5\xbeivljenja. V \xc4\x8dasu 2. svetovne vojne se je \xc5\xa1olal v gimnaziji Lyc\xc3\xa9e Carnot. Poleg tega je tudi eno leto obiskoval kh\xc3\xa2gne (literarni in humanisti\xc4\x8dni program, ki se izvaja po maturi) v pari\xc5\xa1ki srednji \xc5\xa1oli Lyc\xc3\xa9e Henri IV. Leta 1944 je za\xc4\x8del \xc5\xa1tudij filozofije na Sorboni, kjer so tedaj predavali Georges Canguilhem, Jean Hyppolite, Ferdinand Alqui\xc3\xa9 in Maurice de Gandillac._NEWLINE_Po \xc5\xa1tudiju je osem let u\xc4\x8dil filozofijo na razli\xc4\x8dnih licejih, ter od leta 1957 zgodovino filozofije na Sorboni. Nato je bil tudi sodelavec v najve\xc4\x8dji dr\xc5\xbeavni raziskovalni organizaciji v Franciji Narodnem znanstvenem raziskovalnem sredi\xc5\xa1\xc4\x8du (Centre national de la recherche scientifique (CNRS)). Med tem \xc4\x8dasom je izdal izjemno pomembno delo za francosko filozofijo in sicer Nietzsche in filozofija (Nietzsche et la philosophie, 1962). Med letoma 1964 in 1969 je pou\xc4\x8deval zgodovino filozofije na Univerzi v Lyonu. Od leta 1969 do upokojitve leta 1987 pa je predaval na pari\xc5\xa1ki univerzi Pariz VIII, eni od novih pari\xc5\xa1kih univerz, ki je nastala s prenovo Sorbone in na kateri so preskusno izvedli prenovo \xc5\xa1olstva.\n_START_SECTION_\nZasebno \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1956 se je poro\xc4\x8dil s francosko prevajalko Denise Paul\xc2\xa0\xc2\xbbFanny\xc2\xab\xc2\xa0Grandjouan s katero sta imela dva otroka, Juliena in Emily._NEWLINE_Ni imel zanimanja, da bi napisal avtobiografijo, saj je menil, da \xc5\xbeivljenje profesorja ni preve\xc4\x8d zanimivo. Bil je ateist, prav tako kot ve\xc4\x8dina njegovih kolegov. Do medijev je gojil izrazito nezaupljiv odnos, saj je v \xc4\x8dasu svojega \xc5\xbeivljenja pristal le na en dokumentarni pogovor, ki je trajal kar 8 ur._NEWLINE_\xc5\xbde od mladih let je imel te\xc5\xbeave z dihali, ki so se stopnjevale in se leta 1968 razvile v tuberkulozo, zaradi katere je bil potreben te\xc5\xbeak poseg na plju\xc4\x8dih. V zadnjih letih njegovega \xc5\xbeivljenja so mu tudi vsakodnevni opravki predstavljali oviro. Njegovo \xc5\xbeivljenje se je kon\xc4\x8dalo 4. novembra 1995 s samomorom, pri katerem je sko\xc4\x8dil skozi okno iz svojega stanovanja.\n_START_SECTION_\nFilozofija\n_START_PARAGRAPH_\nDeleuzova dela se na grobo razdeli v dve kategoriji, pri katerima se v prvo uvr\xc5\xa1\xc4\x8da interpretacije del drugih filozofov, v drugo pa utemeljevanje nekaj \xc5\xa1e vedno aktualnih, pravzaprav \xc4\x8dedalje aktualnej\xc5\xa1ih filozofskih konceptov, kot so ponavljanje, razlika, postajanje, manj\xc5\xa1inska knji\xc5\xbeevnost, rizom (pojem, ki ga je iz botanike v filozofijo prenesel Deleuze in pomeni splet, ki se mu ne da dolo\xc4\x8diti sredi\xc5\xa1\xc4\x8dne to\xc4\x8dke), nomadstvo, \xc5\xbeele\xc4\x8di stroj, deteritorializacija. Razvil jih je ob nekaterih osebnostih iz zgodovine filozofije, med katerimi so ga najbolj zanimali Spinoza, Leibniz, Kant in Nietzsche, in ob nekaterih predstavnikih svetovne knji\xc5\xbeevnosti: Melville, Kafka, Proust, Artaud, Lewis Carroll, Mallarm\xc3\xa9, Beckett itn._NEWLINE_Deleuze je eden izmed utemeljiteljev tako imenovane filozofije imanence, filozofske usmeritve, ki se zoperstavlja filozofiji transcendence. \xc4\x8ceprav je umrl \xc5\xbee pred iztekom dvajsetega stoletja, je njegova filozofija postala vplivna \xc5\xa1ele na prelomu stoletja. Njegov opus je postal in ostaja pomemben sestavni del akademskih humanisti\xc4\x8dnih kurikulumov po vsem svetu.\n_START_SECTION_\nMetafizika\n_START_PARAGRAPH_\nDeluzeuzove glavne filozofske projekte, ki jih je pisal pred sodelovanjem z Guattarijem, bi lahko povzelo kot inverzijo tradicionalnega metafizi\xc4\x8dnega odnosa med identiteto in raznolikostjo/diferenco. Veljalo je, da je razlika ponarejena identiteta\xc2\xa0\xc2\xbbX se razlikuje od Y\xc2\xab, z druge stani pa je Deleuze trdil, da so identitete pod vplivom razlik (identiteta ozna\xc4\x8dena kot X je sestavljena iz neskon\xc4\x8dna regresa raznolikosti med x in x). Deleuze je to ontologijo poenostavil s paradoksno formulo\xc2\xa0\xc2\xbbpluralizem\xc2\xa0=\xc2\xa0monizem\xc2\xab. Njegovo delo Razlika in ponavljanje (1968) je najbolj sistemati\xc4\x8den poskus, s katerim je \xc5\xbeelel razdelati podrobnosti metafizike, vendar se v njegovih drugih delih prav tako ponavljajo podobne ideje. V delu Nietzsche in filozofija (1962) je na primer resni\xc4\x8dnost igra sil, v Anti-Ojdipu\xc2\xa0\xc2\xbbtelo brez organov\xc2\xab, v Kaj je filozofija? pa\xc2\xa0\xc2\xbbplan imanence\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nEpistemologija\n_START_PARAGRAPH_\nPo Deleuzu tradicionalna podoba misli, ki se jo najde pri filozofih kot so Aristotel, Descartes, in Husserl, napa\xc4\x8dno razumeva mi\xc5\xa1ljenje, kot najmanj problemati\xc4\x8dno zadevo. Resnico naj bi bilo te\xc5\xbeko najti, vendar naj bi na\xc5\xa1e razmi\xc5\xa1ljanje bilo zmo\xc5\xbeno iz\xc4\x8drpati dejstva, oblike in ideje v celoto. Potemtakem resnica spreminja \xc4\x8dlovekovo mi\xc5\xa1ljenje in opozarja na nekaj, kar se zdi mo\xc5\xbeno.\n_START_SECTION_\nVrednote\n_START_PARAGRAPH_\nV klasi\xc4\x8dnem liberalnem modelu dru\xc5\xbebe se moralnost za\xc4\x8dne pri posameznikih, ki posedujejo moralne pravice in dol\xc5\xbenosti postavljene s \xc4\x8dlovekove strani ali s strani Boga. Posameznika in njegove moralne vrednote razumeva kot produkt organizacije in \xc5\xbeelja ter mo\xc4\x8di prej\xc5\xa1njih avtoritetnih oseb. Ta prepri\xc4\x8danja so tudi razvidna v njegovih delih, kot na primer v obeh delih Kapitalizem in shizofrenija (1972).'