b'\n_START_ARTICLE_\nMitohondrijska DNK\n_START_PARAGRAPH_\nMitohondrijska DNK (mtDNA) je DNK, ki se nahaja v mitohondrijih, organelih, ki so v splo\xc5\xa1nem odgovorni za pretvorbo energije iz hranilnih snovi v obliko, uporabno za celice (tj. adenozin trifosfat ali ATP). Ve\xc4\x8dina ostale DNK je pri evkariontih prisotna v celi\xc4\x8dnem jedru._NEWLINE_Za jedrno in mitohondrijsko DNK je glede na endosimbiotsko teorijo domnevano, da imata lo\xc4\x8den evolucijski izvor, pri \xc4\x8demer mtDNA izhaja iz kro\xc5\xbenega genoma bakterij, ki so jih predhodniki evkariontskih celic prevzeli z endocitozo._NEWLINE_Mitohondrijska DNK nosi zapis (kodira) v glavnem beljakovine dihalne verige, dolo\xc4\x8dene prena\xc5\xa1alne RNK (tRNA) ter veliko in majhno podenoto ribosomalne RNK (rRNA). V enem mitohondriju je prisotnih ve\xc4\x8d kopij mtDNA, in sicer od 2 do 10 kopij. Zaradi bli\xc5\xbeine dihalne verige je mtDNA izpostavljena delovanju reaktivnih kisikovih spojin (ROS): v mitohondriju je sicer prisoten DNK popravljalni mehanizem, vendar je veliko manj u\xc4\x8dinkovit v primerjavi s tistim v celi\xc4\x8dnem jedru, kar pomeni, da so mutacije pogoste. Le-te lahko privedejo do razli\xc4\x8dnih obolenj pri \xc4\x8dloveku, kot je kombinacija sladkorne bolezni in okvare sluha._NEWLINE_Mitohondrijska DNK se navadno deduje samo po materini strani ne glede na spol potomca, saj so mitohondriji semen\xc4\x8dic (spermijev) o\xc4\x8deta po oploditvi uni\xc4\x8deni preko ubikvitin-ozna\xc4\x8devalnega sistema, \xc4\x8deprav je mo\xc5\xbeno dedovanje mitohondrijske DNK po o\xc4\x8detovi strani, kar je bilo dokazano pri \xc5\xa1koljkah, vinskih mu\xc5\xa1icah, medonosnih \xc4\x8debelah in \xc5\xa1kr\xc5\xbeatih rodu Magicicada. Zaradi na\xc4\x8dina dedovanja ter visoke stopnje mutacij je mtDNA nepogre\xc5\xa1ljiva pri ugotavljanju sorodstvenih vezi po materini liniji za ve\xc4\x8d generacij nazaj in identifikaciji neznanih starej\xc5\xa1ih trupel, po drugi strani pa lahko potomci podedujejo dolo\xc4\x8dene bolezni od matere.\n_START_SECTION_\nMitohondrijski genom\n_START_PARAGRAPH_\nPri \xc4\x8dloveku in verjetno tudi pri \xc5\xbeivalih nasplo\xc5\xa1no se v vsaki celici nahaja 100-10.000 kopij mitohondrijske DNK. Pri tem sta izjemi jaj\xc4\x8dece in semen\xc4\x8dica, saj se v prvi nahaja od 100.000-1.000.000 kopij, v drugi pa veliko manj, tj. od 100-1000 kopij. Pri sesalcih je dvojnovija\xc4\x8dna mtDNA sestavljena oz 15.000-17.0000 baznih parov (pri \xc4\x8dloveku iz 16.569), ki skupno nosijo zapis za 37 genov. Verigi DNK se razlikujeta glede na prisotne nukleotide: ena od verig, imenovana te\xc5\xbeka veriga, je bogata z deoksigvanozin monofosfati (dGMP) in nosi zapis za 28 genov, druga veriga, imenova lahka veriga, pa je bogata z deoksicitidin monofosfati (dCMP) in nosi zapis za 9 genov. Od skupno 37-ih genov jih 13 nosi zapis za beljakovine dihalne verige (ATP sintaza, NADH dehidrogenaza idr.), 22 za prena\xc5\xa1alne RNK, 2 gena pa kodirata veliko (16S) in majhno (12S) podenoto ribosomov. \xc5\xa0e ve\xc4\x8dji raznolikosti v velikosti mitohondrijskega genoma in kodiranju genov sta prisotni pri rastlinah in glivah. Tako lahko imajo pri nekaterih rastlinah posamezne molekule mtDNK tudi do 2.500.000 baznih parov; navkljub temu vsebujejo slednje enako \xc5\xa1tevilo istih genov kot sorodne rastline z mnogo manj\xc5\xa1imi molekulami mtDNK. Omenjeni geni torej tvorijo osrednjo celoto pri vseh evkariontih.'