b'\n_START_ARTICLE_\nRamanska spektroskopija\n_START_PARAGRAPH_\nRamanska spektroskopija (Po indijskem fiziku \xc4\x8candrasekaru Venkatu Ramanu) je opti\xc4\x8dna spektroskopska metoda za opazovanje spektrov nihajnih na\xc4\x8dinov snovi._NEWLINE_Fotoni se pri prehodu skozi snov ve\xc4\x8dinoma elasti\xc4\x8dno sipljejo, Del fotonov se sipa neelasti\xc4\x8dno, zaradi \xc4\x8desar se jim energija zmanj\xc5\xa1a ali pove\xc4\x8da. Energijski premik spektralnih \xc4\x8drt podaja informacijo o vibracijskih in rotacijskih lastnih frekvencah, kar je nepogre\xc5\xa1ljiv podatek pri\xc2\xa0dolo\xc4\x8danju kemijske strukture snovi, saj so odvisne od kemijskih vezi v snovi._NEWLINE_Prvi spektrometer iz leta 1928, ki sta ga naredila indijska fizika C. V. Raman in K. S. Krishnan, je uporabljal kar monokromirano son\xc4\x8dno svetlobo, danes pa se v ta namen uporabljajo laserji z valovnimi dol\xc5\xbeinami med bli\xc5\xbenjo infrarde\xc4\x8do in bli\xc5\xbenjo ultravijoli\xc4\x8dno. Vzorec se osvetli, navzorcu sipano svetlobo zbere, odfiltrira vpadno svetlobo z valovno dol\xc5\xbeino izvora(ta je bila elasti\xc4\x8dno sipana in za spektroskopijo ni uporabna), preostanek svetlobe pa se razkloni in odvede na detektor._NEWLINE_Ramanski spektri po navadi zelo \xc5\xa1ibki, energijski premik pa majhen. Najve\xc4\x8dja te\xc5\xbeava pri spektroskopiji je zato lo\xc4\x8devanje elasti\xc4\x8dno in neelasti\xc4\x8dno sipane svetlobe. S\xc4\x8dasoma so se razvile metode spektroskopije, ki omogo\xc4\x8dajo ve\xc4\x8djo obutljivost ali lo\xc4\x8dljivost, npr. stimulirana ramanska spektroskopija, resonan\xc4\x8dna spektroskopija, povr\xc5\xa1insko oja\xc4\x8dana spektroskopija, transmisijska spektroskopija in hiperramanska spektroskopija.\n_START_SECTION_\nRamansko sipanje\n_START_PARAGRAPH_\nTemelj ramanske spektroskopije je neelasti\xc4\x8dno sipanje svetlobe na nihanju molekule. Ko foton prileti v snov, se v njej absorbira. Atomi snovi zaradi prejete energije za\xc4\x8dnejo mo\xc4\x8dno nihati. Temu ustreza nastanek fonona. Tak\xc5\xa1no stanje ni dolgo\xc5\xbeivo: molekula se vrne v osnovno stanje in odve\xc4\x8dno energijo odda tako, da izseva foton. V nekaj primerih pa se vrne v enega od vzbujenih stanj in izseva foton, ki ima ni\xc5\xbejo energijo od vpadnega. Ta premik fotonov k ni\xc5\xbeji energiji imenujemo Stokesov premik. \xc4\x8ce je molekula pred sipanjem \xc5\xbee v vzbujenem stanju in se nato vrne v osnovno stanje, imajo izsevani fotoni vi\xc5\xa1jo energijo od vpadnih, kar imenujemo anti-Stokesov premik._NEWLINE_Vpadni foton lahko interagira z dvema ali ve\xc4\x8d fononi (npr. ustvari dva fonona z ni\xc5\xbejo energijo). Tak\xc5\xa1ni ve\xc4\x8dfononski procesi so sicer redkej\xc5\xa1i, vendar je njihov vpliv znaten. K ramanskemu spektru dodajo zvezno ozadje._NEWLINE_V kristalih in molekulah, ki imajo center inverzije, enofononsko ramansko sipanje ni mogo\xc4\x8de, ne dobimo zna\xc4\x8dilnega \xc4\x8drtastega spektra. V tak\xc5\xa1nih materialih se ramanska spektroskopija uporablja skupaj z infrarde\xc4\x8do.\n_START_SECTION_\nInformacija o sestavi snovi\n_START_PARAGRAPH_\nMolekula lahko izseva le foton z energijo, ki je enaka razliki energij kon\xc4\x8dnega in za\xc4\x8detnega nihajnega na\xc4\x8dina. Sipanemu fotonu se energija spremeni za , kjer je  razlika frekvenc za\xc4\x8detnega in kon\xc4\x8dnega nihajnega na\xc4\x8dina molekule,  pa Planckova konstanta. Ker se molekule lahko vra\xc4\x8dajo v razli\xc4\x8dna vzbujena stanja, dobimo v ramanskem spektru ve\xc4\x8d vrhov, ki so razmaknjeni za , kjer je  lastna frekvenca nihanja._NEWLINE_Nihanje molekule si lahko preprosto predstavimo kot par kroglic, ki sta povezani z vzmetjo. Lastna frekvenca tak\xc5\xa1nega sistema je_NEWLINE_,_NEWLINE_kjer je  reducirana masa,  pa efektivna konstanta vzmeti, ki je povezana s potencialom, ki jo \xc4\x8duti eden od atomov, kot_NEWLINE_._NEWLINE_Iz izmerjenega premika frekvenc lahko pridobimo maso molekule, ob poznavanju mase pa lahko iz koeficienta vzmeti izra\xc4\x8dunamo tudi ravnovesno razdaljo med atomi v molekuli.\n_START_SECTION_\nSpektrometer\n_START_PARAGRAPH_\nNa\xc4\x8deloma je postavitev za spektrometrijo lahko zelo preprosta: potrebujemo le vzorec, ustrezni spektrometer in laserski izvor. Vse laserske valovne dol\xc5\xbeine pa niso enako dobre. Laserji z manj\xc5\xa1imi valovnimi dol\xc5\xbeinami dajejo ve\xc4\x8dje intenzitete ramanskih spektralnih \xc4\x8drt, vendar niso primerni za opazovanje organskih snovi, saj te flourescirajo, ko so vzbujene z visokoenergijsko svetlobo. Ta fluorescenca lahko prevlada nad ramanskim spektrom, zato se v praksi najpogosteje uporablja 532 nm laser za preiskave anorganskih snovi in 785 nm ali 1064 nm za preiskave organskih snovi.'