b'\n_START_ARTICLE_\nJean-Pierre Wimille\n_START_SECTION_\nKariera\n_START_PARAGRAPH_\nJean-Pierre Wimille se je rodil 26. februarja 1908 v Parizu. Njegov o\xc4\x8de, novinar \xc4\x8dasnika Petit Parisien za moto\xc5\xa1port, ga je navdu\xc5\xa1il za dirkanje. Na dirkah za Veliko nagrado je prvi\xc4\x8d sodeloval v sezoni 1930, ko je nastopil na dirki za Veliko nagrado Francije, kjer pa je zaradi mehanske okvare dirkalnika odstopil. Prvo zmago je dosegel v sezoni 1932, ko je zmagal na dirki za Veliko nagrado Orana, kasneje v sezoni pa \xc5\xa1e na dirki za Veliko nagrado Lorraina. Zaradi ne ravno konkuren\xc4\x8dnega dirkalnika Bugatti na dirkah, kjer so dominirali dirka\xc4\x8di nem\xc5\xa1kih mo\xc5\xa1tev Mercedes-Benz in Auto Union, poleg zmage na zadnji dirki sezone 1934 za Veliko nagrado Al\xc5\xbeirije ni dosegel ve\xc4\x8djih uspehov na dirkah za Veliko nagrado. Je bil pa zato uspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1i na dirkah \xc5\xa1portnih dirkalnikov. Skupaj z rojakom Raymondom Sommerjem je dobil dirko za Veliko nagrado Francije, ki je v sezoni 1936 potekala pod pravili \xc5\xa1portnih dirkalnikov, v letih 1937 z Robertom Benoistom in 1939 s Pierrom Veyronom pa \xc5\xa1e na presti\xc5\xbeni dirki za 24 ur Le Mansa. V sezoni 1936 je sicer zmagal \xc5\xa1e na treh manj\xc5\xa1ih dirkah Grand Prix de la Marne, Velika nagrada Deauvilla in Grand Prix du Comminges, toda to ni bilo tisto, kar si je Wimille zares \xc5\xbeelel. V naslednji sezoni 1937 je zmagal na dirkah Grand Prix de Pau, Grand Prix de B\xc3\xb6ne in Grand Prix de la Marne, v sezoni 1939 pa na dirkah Velika nagrada Pariza in Velika nagrada Luksemburga._NEWLINE_Druga svetovna vojna mu je prekinila dirka\xc5\xa1ko kariero, med vojno se je pridru\xc5\xbeil francoskemu odporni\xc5\xa1kemu gibanju, po koncu vojne pa je nadaljeval z dirka\xc5\xa1ko kariero z zmago na prvi dirki Paris Cup v sezoni 1945, ko se vojna \xc5\xa1e uradno ni kon\xc4\x8dala. Zaradi poznega prihoda na dirko se ni mogel udele\xc5\xbeiti prostih treningov in je moral \xc5\xa1tartati s povsem zadnjega \xc5\xa1tartnega mesta. Toda to ni ustavilo Wimilla, ki se je prebil celo do zmage. Takrat je imel \xc5\xbee status dirka\xc5\xa1kega zveznika med Francozi, obo\xc5\xbeeval pa ga je celo sam Juan Manuel Fangio, ki je takrat \xc5\xa1ele za\xc4\x8denjal kariero. V sezoni 1946 je dobil dirke Velika nagrada Pariza, Grand Prix de Roussillon in Velika nagrada Bourgogne 1946, v sezoni 1947 pa je poleg ubranitve zmage na dirki Paris Cup, zmagal \xc5\xa1e na dveh dirkah najvi\xc5\xa1jega ranga Grandes \xc3\x89preuves za Veliko nagrado \xc5\xa0vice in Veliko nagrado Belgije. Tudi v sezoni 1948 je dobil dve dirki najvi\xc5\xa1jega ranga Grandes \xc3\x89preuves za Veliko nagrado Francije in Veliko nagrado Italije. Ob tem pa \xc5\xa1e manj\xc5\xa1i dirki Velika nagrada Rosaria in Velika nagrada Monze, ki je bila njegova zadnja zmaga, kajti na prostem treningu pred dirko za Veliko nagrado Generala Juana Per\xc3\xb3na v naslednji sezoni 1949 se je smrtno ponesre\xc4\x8dil. Obstaja dve razlagi za vzrok nesre\xc4\x8de, po prvi ga je zaslepilo sonce, po drugi pa se je umikal gledalcem, ki so tekli \xc4\x8dez progo.'