b'\n_START_ARTICLE_\nProtislovje\n_START_PARAGRAPH_\nProtisl\xc3\xb3vje (s tujko kontrad\xc3\xadkcija in tudi antinom\xc3\xadja, starinsko protir\xc3\xa9\xc4\x8dje) je v klasi\xc4\x8dni logiki pojav ali stanje sestavljeno iz logi\xc4\x8dne nezdru\xc5\xbeljivosti med dvema ali ve\xc4\x8d trditvami (propozicijami). Pojavi se kadar dve trditvi vzeti skupaj vodita do dveh zaklju\xc4\x8dkov (implikacij), ki tvorita logi\xc4\x8dni, po navadi nasprotni inverziji drugega z drugim. Aristotelov zakon o neprotislovju ilustrira splo\xc5\xa1no te\xc5\xbenjo v uporabni logiki in pravi, da je\xc2\xa0\xc2\xbbnemogo\xc4\x8de re\xc4\x8di o ne\xc4\x8dem, da je in da ni v enakem oziru in v enakem \xc4\x8dasu.\xc2\xab_NEWLINE_Raz\xc5\xa1irjeno gledano zunaj klasi\xc4\x8dne logike se lahko govori o protislovjih med akcijami, kadar se predpostavi, da si njihovi vzroki med seboj nasprotujejo.\n_START_SECTION_\nSimboli\xc4\x8dna reprezentacija\n_START_PARAGRAPH_\nV matematiki se simbol, ki predstavlja protislovje znotraj dokaza, razlikuje. Nekateri simboli, ki se lahko rabijo za reprezentacijo protislovja, so: \xe2\x86\xaf, Opq, , \xe2\x8a\xa5, \xe2\x86\xae in \xe2\x80\xbb. V vsakem simbolizmu se lahko protislovje zamenja za resni\xc4\x8dnostno vrednost\xc2\xa0\xc2\xbbnapa\xc4\x8dno,\xc2\xab\xc2\xa0ki ga simbolizira na primer znak\xc2\xa0\xc2\xbb0.\xc2\xab\xc2\xa0Velikokrat se vidi okraj\xc5\xa1ava Q.E.D. ali kak\xc5\xa1na razli\xc4\x8dica takoj za simbolom protislovja \xe2\x80\x93 to se pojavi v dokazu s protislovjem, kjer se nazna\xc4\x8di, da je bila izvirna predpostavka napa\xc4\x8dna in, da mora biti njena negacija pravilna.\n_START_SECTION_\nFilozofija\n_START_PARAGRAPH_\nPrista\xc5\xa1i epistemolo\xc5\xa1ke teorije koherentizma obi\xc4\x8dajno trdijo, da je potreben pogoj za zagovor prepri\xc4\x8danja v tem, da mora biti prepri\xc4\x8danje del logi\xc4\x8dnega neprotislovnega sistema prepri\xc4\x8danj. Nekateri diateleisti, kot tudi Grahan Priest, so razpravljali, da protislovje nujno ne zahteva neprotislovnosti.\n_START_SECTION_\nPragmati\xc4\x8dna protislovja\n_START_PARAGRAPH_\nPragmati\xc4\x8dno protislovje se pojavi kadar vsak stavek argumenta nasprotuje trditvam, ki jih trdi. Neprotislovnost nastane v tem primeru, ker dejanje izraza namesto vsebine izre\xc4\x8denega izpodbija njegov zaklju\xc4\x8dek. Na primer verjetno Nietzschejeva izjava, da nekdo ne sme ubogati drugih, ali Mooreov paradoks. Znotraj analiti\xc4\x8dne tradicije jih vidijo kot samoizpodbijajo\xc4\x8de izjave in izvr\xc5\xa1na protislovja. Druge tradicije jih obravnavajo bolj kot zenovske koane v katerih avtorjevi nameni tvorijo protislovje s pomo\xc4\x8djo tradicionalnega pomena, nato pa se sugerira nov pomen besede, ki ne nasprotuje izjavi.\n_START_SECTION_\nZunaj formalne logike\n_START_PARAGRAPH_\nPogovorna raba lahko ozna\xc4\x8duje akcije ali izjave, ki so si med seboj v naprotju, kadar so (ali so razumljene) kot posledica presupozicij, ki so protislovne v logi\xc4\x8dnem smislu.'