b'\n_START_ARTICLE_\nBribir, Skradin\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1e sledi \xc5\xbeivljenja so bile odkrite na lokaciji Pe\xc4\x87ane, kje so na\xc5\xa1li kamnito orodje iz paleolitika. Na lokaciji Kriva\xc4\x8de, na rodovitnem polju nedale\xc4\x8d od re\xc4\x8dice Bribir\xc4\x8dice, je najdi\xc5\xa1\xc4\x8de ostankov neolitskega naselja. Dale\xc4\x8d najpomembnej\xc5\xa1a arheolo\xc5\xa1ka lokacija pa je kopasto oblikovana Bribirska glavica z nadmorsko vi\xc5\xa1ino 300 m, ki je bila naseljena od eneolitika in zgodnje bronaste dobe. Na njej se je kasneje razvilo utrjeno liburnijsko naselje in po prihodu Rimljanov municipium Varvariae._NEWLINE_Bribir je kot \xc5\xbeupanijo v 10. stoletju prvi\xc4\x8d omenil bizantinski cesar-zgodovinar Konstantin VII. Porfirogenet v popisu hrva\xc5\xa1kih \xc5\xbeupanij z imenom Berbera. Ogrsko-hrva\xc5\xa1ki kralj Bela III. je \xc5\xbee uveljavljeni rodbini biribirskih \xc5\xbeupanov dodelil biribirsko ozemlje kot kraljevi fevd; donacijo je leta 1251 z darovnico potrdil kralj Bela IV. in s tem Bribirske kneze (\xc5\xa0ubi\xc4\x87e) uvrstil med vazale ogrsko-hrva\xc5\xa1ke krone, kar jim je dalo osnovo za nadaljnji razvoj._NEWLINE_Bribirski knezi so vi\xc5\xa1ek svoje gospodarske in politi\xc4\x8dne mo\xc4\x8di dosegli na prelomu iz 13. v 14. stoletje, ko se je knez Pavel I. proglasil za \xc2\xbbbana Hrvatov in gospodarja vse Bosne\xc2\xab\xc2\xa0(banus Croatorum et totius Bosnae dominus). V njegovem \xc4\x8dasu je bil Bribir mo\xc4\x8dno srednjeve\xc5\xa1ko mesto z utrdbami, cerkvami, o \xc4\x8demer pri\xc4\x8dajo bogati arheolo\xc5\xa1ki ostanki. Po njegovi smrti sta mo\xc4\x8d in pomen rodbine hitro upadla. Temu ustrezno je kopnel tudi pomen Bribira. Od sredine 14. stoletja ni bil ve\xc4\x8d sredi\xc5\xa1\xc4\x8de \xc5\xbeupanije (preselilo se je v sosednjo Ostrovico). Leta 1523 so ga zasedli Turki in mu dodelili vlogo obmejnega obrambnega mesta, ki pa je bilo, ob spremenljivi voja\xc5\xa1ki sre\xc4\x8di, v\xc4\x8dasih tudi v rokah njihovih nasprotnikov, Bene\xc4\x8danov._NEWLINE_S prenehanjem tur\xc5\xa1ke nevarnosti so v drugi polovici 17. stoletja za\xc4\x8deli na obmo\xc4\x8dje prihajati pravoslavni pri\xc5\xa1leki iz Bosne, ki so se naselili na pobo\xc4\x8djih in v podno\xc5\xbeju hriba, na Bribirski glavici pa so si ob cerkvici sv. Joakima in Ane, ki stoji \xc5\xa1e danes, uredili pravoslavno pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Med hrva\xc5\xa1ko osamosvojitveno vojno (1991-95) je bilo na Bribirski glavici srbsko topni\xc5\xa1ko opori\xc5\xa1\xc4\x8de, s katerega so Srbi obstreljevali Vodice in \xc5\xa0ibenik.\n_START_SECTION_\nArheolo\xc5\xa1ko najdi\xc5\xa1\xc4\x8de Bribirska glavica\n_START_PARAGRAPH_\nArheolo\xc5\xa1ko najdi\xc5\xa1\xc4\x8de na kopasto oblikovani Bribirski glavici obsega 72.000 m\xc2\xb2. Na zahodni strani je zavarovano z naravno prepadno steno, na ostalih straneh pa z obzidjem, ki je bilo zgrajeno iz velikih megalitskih blokov poldrugo tiso\xc4\x8dletje pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem ali \xc5\xa1e prej in je bilo vzdr\xc5\xbeevano in dopolnjevano v rimskem in srednjeve\xc5\xa1kem obdobju. _NEWLINE_Za arheolo\xc5\xa1ko najdi\xc5\xa1\xc4\x8de se je vedelo \xc5\xbee koncem 19. stoletja. S prvimi deli je leta 1910 za\xc4\x8del fran\xc4\x8di\xc5\xa1kan Lujo Marun in v takratnem vzdu\xc5\xa1ju romanti\xc4\x8dnega navdu\xc5\xa1enja za arheologijo proglasil Bribirsko glavico za hrva\xc5\xa1ko Trojo. Njegovo delo je kmalu zaustavila prva svetovna vojna. Delo je v obdobju 1960-77 nadaljeval vodja zagreb\xc5\xa1kega arheolo\xc5\xa1kega muzeja Stjepan Gunja\xc4\x8da. Odkopal je velik del obzidja in raziskal lokacijo Dol s fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskim samostanom in cerkvijo sv. Marije. Leta 1980 se je izkopavanjem pridru\xc5\xbeil \xc5\xa1ibeni\xc5\xa1ki mestni muzej. Od leta 2014 so izkopavanja v Bribiru del mednarodnega arheolo\xc5\xa1kega projekta Varvaria/Breberium/Bribir, v katerem poleg omenjenih hrva\xc5\xa1kih muzejev sodelujeta Marcquarie University iz Sydneya in Det teologiske Menighetsfakultet iz Osla.\n_START_SECTION_\nBronasta doba\n_START_PARAGRAPH_\nGlavica je bila naseljena od bronaste dobe. Na obmo\xc4\x8dju Dola, ob jugovzhodnem obzidju liburnijske Varvarije, so bili odkopani ostanki naselja. Vzdol\xc5\xbe poti, ki se je vzpenjala po pobo\xc4\x8djih iz doline proti glavnemu vhodu na severozahodu naselja, imenovanem Vratnica, so na\xc5\xa1li \xc5\xa1tevilne grobove in v njih predmete (posode, lon\xc4\x8denino), ki razkrivajo napredno kulturo \xc5\xbeivljenja v liburnijskih \xc4\x8dasih in stike z drugimi de\xc5\xbeelami Sredozemlja. Liburnijska gospodarska mo\xc4\x8d je temeljila na obvladovanju Jadrana z lahkimi galejami in piratstvu. Pod Varvarijo je bilo v ustju Krke idealno pristani\xc5\xa1\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nAntika\n_START_PARAGRAPH_\nLiburni so se s svojo mornarico dokaj hitro vklju\xc4\x8dili v notranje rimske spore (njihove ladje, imenovane liburne , so odlo\xc4\x8dilno pripomogle k zmagi Oktavijana nad Antonijem pri Akciju, leta 31 pr. n. \xc5\xa1t.). Z rimsko vojsko so sodelovali tudi v boju proti sovra\xc5\xbenim jim Dalmatom. Tako so dokaj naravno prevzeli rimsko kulturo in postali del rimskega imperija. Ostanki njihovih in potem rimljanskih hi\xc5\xa1 in vil, pogosto z velikimi vodnimi cisternami, so bili najdeni na skoraj vseh odkopanih delih Glavice. Veliko \xc5\xa1tevilo sob v zgradbah na obmo\xc4\x8dju Dola je bilo okra\xc5\xa1enih s freskami in tlakovanih z mnogobarvnimi geometrijskimi mozaiki. Najdeni so bili dragoceni primerki anti\xc4\x8dne materialne kulture. Vendar je bilo za ugotovitev urbanisti\xc4\x8dne zasnove mesta izkopavanj premalo; domnevno je bil rimski forum na osrednjem zahodnem delu mesta, tam kjer sta bili kasneje domnevno pala\xc4\x8da \xc5\xa0ubi\xc4\x8dev in tur\xc5\xa1ko-bene\xc4\x8danska trdnjava. Kot obi\xc4\x8dajno pri rimskih mestih, so bila pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da zunaj mesta, ob dohodnih cestah. Izgleda, da je Varvaria dokaj zgodaj dobila mestni statut.\n_START_SECTION_\nZgodnje kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo\n_START_PARAGRAPH_\nNajbolj pi\xc4\x8dle so najdbe iz pozne antike in zgodnjega kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Niso bili najdeni ostanki cerkve iz tistega \xc4\x8dasa, ki je morala nekje biti. Na severni strani obstoje\xc4\x8de cerkve sv. Joakima in sv. Ane je bil najden anti\xc4\x8dni grob z oboki, v katerem sta se nahajala dva sarkofaga, kot je bil to obi\xc4\x8daj v Dalmaciji med 4 in 6. stoletjem. Iz pozne antike je verjetno tudi osemlistna rotunda, katere temelji mejijo na omenjeni grob (sprva so mislili, da je bila grajena kasneje).\n_START_SECTION_\nZgodnji srednji vek\n_START_PARAGRAPH_\nOstanke zgodnje srednjeve\xc5\xa1ke arhitekture (v glavnem gre za enostavna enosobna bivali\xc5\xa1\xc4\x8da raztegnjene pravokotne oblike) so na\xc5\xa1li na vseh odkopanih lokacijah Glavice, posebno na lokacijah Dol in Tjeme (na temenu vzpetine). Temelji zgradb so bili postavljeni na zasute rimske ru\xc5\xa1evine in ne sledijo rimski urbanisti\xc4\x8dni zasnovi, iz \xc4\x8desar sklepajo, da je bila Varvaria poru\xc5\xa1ena (z izjemo nekaterih velikih objektov), ko so za\xc4\x8deli graditi srednjeve\xc5\xa1ko mesto. Zaradi pretekle pomembnosti je Brebera, danes Bribir, postal sredi\xc5\xa1\xc4\x8de ene od enajstih zgodnjesrednjeve\xc5\xa1kih starohrva\xc5\xa1kih ozemeljskih administrativnih enot (\xc5\xbeupanij). Za rotundo se zdi, glede na stopnjo ohranjenosti in ostanke kamnite liturgi\xc4\x8dne opreme, s katero je bila prvi\xc4\x8d opremljena v 9. stoletju, da se je ob prehodu iz antike v srednji vek izognila uni\xc4\x8denju. Morda je to opatijska cerkev sv. Janeza Evangelista, sede\xc5\xbe nad\xc5\xa1kofa v Bribiru, ki jo pisni viri prvi\xc4\x8d omenjajo leta 1229.\n_START_SECTION_\nSrednji vek\n_START_PARAGRAPH_\nOd 12. do za\xc4\x8detka 14. stoletja je bil Bribir zelo pomembno in dobro organizirano dru\xc5\xbebeno in politi\xc4\x8dno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Hrva\xc5\xa1ke, iz katerega so vladali knezi \xc5\xa0ubi\xc4\x87i, ki so zaradi dobrih odnosov s hrva\xc5\xa1kimi in ogrskimi kralji postali najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i hrva\xc5\xa1ki plemi\xc4\x8di. Najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i med njimi, Pavel I. (vladal 1274-1312), je bil prakti\xc4\x8dno neodvisen vladar Hrva\xc5\xa1ke in dalmatinskih mest, tako reko\xc4\x8d nekronani kralj Hrva\xc5\xa1ke. V Bribiru je koval svoj denar._NEWLINE_Dosedanja arheolo\xc5\xa1ka izkopavanja tudi za srednjeve\xc5\xa1ko mesto \xc5\xa1e niso razkrila urbanisti\xc4\x8dne strukture mesta. Najbolje je bilo doslej raziskano obmo\xc4\x8dje fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskega samostana s triladijsko cerkvijo sv. Marije na lokaciji Dol. Celo reziden\xc4\x8dni kompleks \xc5\xa0ubi\xc4\x87ev ni bil natan\xc4\x8dno in zanesljivo dolo\xc4\x8den. Obrambni objekti niso bili kaj dosti druga\xc4\x8dni kot v pozni antiki in v zgodnjem srednjem veku. Novost sta le dve manj\xc5\xa1i utrdbi: ena iz 15. stoletja s kvadratnim tlorisom v Dolu in druga iz tur\xc5\xa1kih \xc4\x8dasov, trapezoidne oblike z okroglim stolpom, obrnjena proti zahodu. Mnoge premi\xc4\x8dne arheolo\xc5\xa1ke najdbe dajejo vtis razvitega fevdalnega mesta. Visok standard potrjujejo kerami\xc4\x8dne in steklene posode uvo\xc5\xbeene iz Italije in \xc5\xa0panije in velike in bogate skulpture, ki so krasile samostan in gotsko cerkev sv. Marije; te so dajale mestu poseben kulturni nivo, ki se je ohranil tudi po politi\xc4\x8dnem padcu \xc5\xa0ubi\xc4\x87ev, vse do tur\xc5\xa1kih vpadov v prvih desetletjih 16. stoletja._NEWLINE_V srednjem veku je bila obnovljena rotunda, ki je verjetno slu\xc5\xbeila kot opatijska cerkev sv. Janeza Evangelista. Zgrajenih je bilo nekaj novih cerkva. Med njimi je najstarej\xc5\xa1a enoladijska romanska cerkev s polkro\xc5\xbeno apsido iz 12./13. stoletja na lokaciji Vratnice, kjer je bilo tudi pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de; verjetno je slu\xc5\xbeila kot pokopali\xc5\xa1ka cerkev. Enakemu namenu je bila verjetno namenjena enoladijska gotska cerkev (sv. \xc5\xa0tefana) s kvadratno apsido na lokaciji Tjeme. Najve\xc4\x8dja in edina v celoti raziskana in konservirana pa je triladijska gotska cerkev sv. Marije v sklopu fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskega samostana na lokaciji Dol iz leta okrog 1300. V 15. stoletju je bila ve\xc4\x8dkrat pove\xc4\x8dana in popravljena. Brez dvoma je bila odli\xc4\x8dno opremljena, kar ka\xc5\xbeejo mnogi najdeni fragmenti. Bila je pokopna cerkev rodbine \xc5\xa0ubi\xc4\x87. Dragocenosti iz cerkva, dokumenti in del knji\xc5\xbenice iz samostana so pred tur\xc5\xa1kim zavzetjem prenesli na varno v fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanski samostan v \xc5\xa0ibeniku. Turki so cerkev uporabili za skladi\xc5\xa1\xc4\x8de municije._NEWLINE_Dana\xc5\xa1nja cerkev sv. Joakima in Ane, ki jo uporabljajo pravoslavci, je bila zgrajena po odhodu Turkov, najprej kot skromna gradnja, kasneje pa je bila podalj\xc5\xa1ana preko razvalin rotunde. Na vzhodu se zaklju\xc4\x8duje s polkro\xc5\xbeno apsido. V 19. stoletju ji je bil dodan tridelni zvonik. Pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de, ki se je razvilo ob cerkvi, danes uporabljajo prebivalci Bribira._NEWLINE_Pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da iz srednjeve\xc5\xa1kega obdobja so doslej na\xc5\xa1li na petih mestih. Sode\xc4\x8d po okrasju, najdenem v njih, so od 9. do 12. stoletja pokopavali zunaj mesta, na lokacijah Vratnice in Novi put (vzhodno od mesta, ob dovozni cesti). V 12. in 13. stoletju so pokopavali znotraj obzidja, ob cerkvi sv. Janeza Evangelista, kjer so pokopavali \xc5\xbee v pozni antiki. V tamkaj\xc5\xa1njih grobovih so bili najdeni okrasni predmeti iz romanskega in gotskega obdobja (prstani s tremi \xc4\x8dleni, t. i. S-prstani, in prstani z oblikami iz prej\xc5\xa1njih obdobij). V 14. stoletju so ustanovil \xc5\xa1e dve pokopali\xc5\xa1\xc4\x8di, eno ob cerkvi sv. \xc5\xa0tefana in drugo ob cerkvi sv. Marije. Okrasje, najdeno na teh pokopali\xc5\xa1\xc4\x8dih, je gotsko (tribiserni uhani, kovani pe\xc4\x8datni prstani, v\xc4\x8dasih z vgrajenimi kamni, \xc5\xbeelezne pasne sponke, ostroge, me\xc4\x8d). Gradili so rodbinske grobnice z dvema pokrovoma. Na te\xc5\xbeki kamniti nagrobni plo\xc5\xa1\xc4\x8di v cerkvi sv. Marije je bilo vklesano angelsko krilo na na\xc4\x8din, kot je to v grbu \xc5\xa0ubi\xc4\x87ev. _NEWLINE_V letu 2015 je mednarodna skupina arheologov izkopavala in dokumentirala ostanke osemlistne rotudne pod cerkvijo sv. Joakima in Ane.'