b'\n_START_ARTICLE_\nGibraltarska o\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nGibraltarska o\xc5\xbeina ali Gibraltarski preliv je ozek morski preliv, ki predstavlja edino povezavo med Atlantskim oceanom in Sredozemskim morjem ter lo\xc4\x8duje Iberski polotok od Severne Afrike. Dolg je 58 km, na najo\xc5\xbeji to\xc4\x8dki je \xc5\xa1irok 13 km in razmeroma plitev - najve\xc4\x8dja globina je 900 m, povpre\xc4\x8dna pa 365 m._NEWLINE_Ime preliva izvira iz Gibraltarske skale, 426 metrov visokega apnen\xc4\x8dastega monolita na severni strani, ime te pa iz arabskega Gibel Tariq (\xc2\xbbTarikova gora\xc2\xab). Od za\xc4\x8detka 18. stoletja je ozemlje Gibraltarja pod nadzorom Zdru\xc5\xbeenega kraljestva, ki ga je zavzelo med \xc5\xa1pansko nasledstveno vojno in obdr\xc5\xbealo zaradi strate\xc5\xa1kih interesov. O\xc5\xbeina ima kot edina povezava med Atlantikom in Sredozemskim morjem \xc5\xbee od antike izjemen strate\xc5\xa1ki pomen. Do leta 1869, ko je bil odprt Sue\xc5\xa1ki prekop, je bila sploh edini morski izhod iz Sredozemlja. Med drugo svetovno vojno je bil prehod trdno pod nadzorom zavezni\xc5\xa1kih sil; od 62 bojnih podmornic, ki so jih Nemci poslali v Sredozemlje, je bilo ob poskusu prehoda uni\xc4\x8denih ali po\xc5\xa1kodovanih 19 in nobena od preostalih se ni vrnila v Atlantik. Nadzor je med drugim omogo\xc4\x8dil tudi zavezni\xc5\xa1ko ofenzivo v Severni Afriki. Danes je preliv razdeljen na teritorialne vode Maroka, \xc5\xa0panije in Zdru\xc5\xbeenega kraljestva. Po dolo\xc4\x8dilih konvencije ZN o pomorskem pravu je dovoljen prost prehod vsem, tudi bojnim plovilom. Za dolo\xc4\x8dilo, sprejeto na tretji konferenci ZN o pomorskem pravu leta 1982, so lobirali predvsem predstavniki Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeav Amerike, v veliki meri zaradi trgovskih in voja\xc5\xa1kih interesov v Sredozemlju._NEWLINE_Na oceanske tokove skozi Gibraltarsko o\xc5\xbeino vpliva bibavica, ve\xc4\x8dino \xc4\x8dasa pa so dvosmerni. Zaradi razlike v slanosti obeh vodnih mas so plasti jasno lo\xc4\x8dene - na povr\xc5\xa1ju te\xc4\x8de voda iz Atlantskega oceana proti Sredozemskemu morju, pri dnu pa v obratni smeri, proti zahodu. Do danes je nastalo ve\xc4\x8d bolj ali manj konkretnih zamisli za izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje energije morskih tokov, ki te\xc4\x8dejo skozi preliv. Ve\xc4\x8dina vode te\xc4\x8de v smeri proti Sredozemskemu morju. Reke, ki se vanj stekajo s celine, ne nadomestijo vse izgube zaradi izhlapevanja, in na leto prite\xc4\x8de iz Atlantskega oceana okrog 4000 kubi\xc4\x8dnih kilometrov vode; brez tega vira bi se gladina Sredozemskega morja letno zni\xc5\xbeala za 1,7 metra. Dale\xc4\x8d najambicioznej\xc5\xa1i je bil in\xc5\xbeenirski projekt\xc2\xa0\xc2\xbbAtlantropa\xc2\xab, ki ga je v 20. in 30. letih 20. stoletja zasnoval nem\xc5\xa1ki arhitekt Herman S\xc3\xb6rgel in ga aktivno promoviral do svoje smrti leta 1952. \xc5\xa0lo je za zamisel, da bi zagradili preliv z jezom. Zaradi izhlapevanja bi se zni\xc5\xbeala gladina Sredozemskega morja, kar bi omogo\xc4\x8dilo izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje ogromne energije toka iz Atlantskega oceana. Hkrati bi se nad gladino dvignilo mnogo ozemlja, ki se lahko uporabilo za obdelavo ali poselitev in zdru\xc5\xbeilo Evropo ter Afriko v novo celino, Atlantropo. Na\xc4\x8drtu vlada Tretjega rajha ni posvetila pozornosti, kljub temu, da se je skladal s konceptom Lebensrauma. Ob izvedbi bi imel poseg verjetno drasti\xc4\x8dne posledice za geologijo in podnebje celotnega obmo\xc4\x8dja. Obstaja ve\xc4\x8d predlogov prometne povezave, ki bi pre\xc4\x8dkala o\xc5\xbeino, vendar do danes \xc5\xa1e noben ni bil realiziran.'