b'\n_START_ARTICLE_\nJohn von Neumann\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde od malih nog ga je zanimala matematika, narava \xc5\xa1tevil in logika sveta. Pri 6 letih je pokazal naravno afiniteto do \xc5\xa1tevil, ko je vpra\xc5\xa1al mamo, ki je gledala zamaknjeno: \xe2\x80\x98\xe2\x80\x99Kaj prera\xc4\x8dunava\xc5\xa1?\xe2\x80\x99\xe2\x80\x99_NEWLINE_Ko je bil star komaj 6 let je znal deliti osemmestna \xc5\xa1tevila na pamet. Kljub velikemu talentu za matematiko, so ga zanimale tudi druge stvari. Pri osmih letih se je zelo zanimal za zgodovino in prebral je veliko knjig o splo\xc5\xa1ni zgodovini.Star\xc5\xa1a sta ga spodbujala pri vsakem koraku, vendar ga nista preve\xc4\x8d pritiskala k delu, kar je mu je izoblikovalo v\xc5\xa1e\xc4\x8den zna\xc4\x8daj._NEWLINE_\xc5\xa0olanje je za\xc4\x8del v Budinpe\xc5\xa1ti pod mentorstvom M. Fekete, s katerim sta leta 1921 izdala njegovo prvo znanstveno razpravo. Istega leta se je vpisal na univerzo v Budinpe\xc5\xa1ti, kjer je \xc5\xa1tudiral kemijo. Do leta 1925, ko je je kon\xc4\x8dal \xc5\xa1tudij kemije in postal kemijski in\xc5\xbeenir, je svoj \xc5\xa1tudij dvakrat prenesel, najprej v Berlin in nato \xc5\xa1e v Zurich. Nato se je posvetil svoji prvi ljubezni - matematiki in leta 1928 dokon\xc4\x8dal doktorat v matematiki._NEWLINE_Leta 1930 je bil povabljen na univerzo Princeton, kjer so mu ponudili mesto med \xc5\xa1estimi profesorji matematike. Delovnega mesta nikoli ni zapustil. Potem se je preselil v Ameriko zaradi prihajajo\xc4\x8de vojne in dobil dr\xc5\xbeavljanstvo. Finan\xc4\x8dno mu je pomagal Oskar Morganstern._NEWLINE_Leta 1929 se je poro\xc4\x8dil z Marietto Kovesi, ki jo je poznal \xc5\xbee od otro\xc5\xa1tva.\xc5\xa0est let kasneje sta dobil h\xc4\x8derko. Gospod von Neumann ni prispeval k vzgoji h\xc4\x8dere ali hi\xc5\xa1nih opravilih, ker je to delo pripisoval \xc5\xbeeni. Zaradi razlike v \xc5\xbeivahni \xc5\xbeeni in uglajenemu mo\xc5\xbeu so se stopnjevale do lo\xc4\x8ditve leta 1936. \xc5\xbde dve leti pozneje se je poro\xc4\x8dil z Klaro Dan._NEWLINE_Njegovo zanimanje do ra\xc4\x8dunalnikov se je razlikovalo od vrstnikov predvsem v tem da je on pri specifi\xc4\x8dnih problemih hitro uporabil matematiko za re\xc5\xa1itev problema pri ra\xc4\x8dunalniku. Med vojno se je izu\xc4\x8dil hidrodinamike, meteorologije, statistike in teorijo igre. To mu je omogo\xc4\x8dilo sodelovanje pri veliko projektih in smatranje uporabe mehani\xc4\x8dnih naprav za ra\xc4\x8dunanje. Prvi\xc4\x8d se je izpostavil s Howard Aiken\'s Harvard Mark I (ASCC) kalkulatorjem._NEWLINE_Tudi v obdobju prihajajo\xc4\x8de 2. svetovne vojne je igral veliko vlogo kot poslovni svetovalec v ve\xc4\x8d dr\xc5\xbeavah in s pridom uporabljal svojo zmo\xc5\xbenost re\xc5\xa1evanja problemov._NEWLINE_Po vojni pa se je koncentriral na ustanavljanje in\xc5\xa1titutov za napredne \xc5\xa1tudije ( Institute for Advanced Studies-IAS) po celem svetu._NEWLINE_Ko so mu diagnosticirali raka, je delal kot je le mogel. Na vozi\xc4\x8dku za invalide se je udele\xc5\xbeeval slovesnosti v njegovo \xc4\x8dast. Kljub temu da je v svojem \xc5\xbeivljenju dosegel veliko, si ni mogel predstavljati sveta ne da bi njegove misli stalno nekaj mislile in re\xc5\xa1evale. Umrl je 8.2.1957, 18 mesecev po diagnozi raka.[2]\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nNjegove analize, struktur samo-podvojevanja so bili za\xc4\x8detki odkrivanja strukture molekule DNA._NEWLINE_V \xc4\x8dasu Druge svetovne vojne je deloval v \xe2\x80\x9cManhattan project-u\xe2\x80\x9d. Izumil je matemati\xc4\x8dni model za \xe2\x80\x9ceksplozivne le\xc4\x8de\xe2\x80\x9d, uporabljene v jedrskem or\xc5\xbeju. Po vojni je slu\xc5\xbeil \xe2\x80\x9cGeneral Advisory Committee of the United States Atomic Energy Commission\xe2\x80\x9d in kasneje postal eden izmed komisarjev. Bil je svetovalec mnogim organizacijam, vklju\xc4\x8dno z zra\xc4\x8dno posadko Zdru\xc5\xbeenih narodov. Skupaj z teoreti\xc4\x8dnim fizikom, Edwardom Tellerjem, matematikom Stanislavom Ulamovom in ostalimi je sodeloval pri klju\xc4\x8dnih korakih v jedrski fiziki, povezani z termojedrskimi reakcijami in vodikovo bombo.[3]\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nErgodska teorija:\n_START_PARAGRAPH_\nVon Neumann je temeljno prispeval k Ergodski teoriji in seriji \xc4\x8dlankov objavljenih leta 1932. K tem \xc4\x8dlankom o Ergosdki teoriji je Paul Halmos zapisal, da tudi \xc4\x8de ne bi von Neumann naredil ni\xc4\x8desar ve\xc4\x8d, bi\xc2\xa0 njegova matematika zagotovo postala nesmrtna. Za prispevek tej teoriji si je pomagal tudi z lastnim \xc4\x8dlankom o operatorski teoriji. [3]\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nOperatorska teorija:\n_START_PARAGRAPH_\nVon Neumann je predstavil \xc5\xa1tudijo obro\xc4\x8dev operatorjev v von Neumannovi algebri. To je *-algebra omejenih operaterjev v Hilbertovem prostoru, ki je zaprt v \xc5\xa1ibkem topolognem operaterju in vsebuje identiteto operaterja. Direktni integral je bil predstavljen leta 1949 s strani von Neumanna. [3]\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nMerska teorija:\n_START_PARAGRAPH_\nTudi pri tej teoriji je prispeval velik del, saj je \xc5\xbee znani dodal nove re\xc5\xa1itve. "Tako po von Neumannu, sprememba skupin naredi razliiko in ne sprememba prostora.\xe2\x80\x99\xe2\x80\x99V svoji znanstveni razpravi iz leta 1936 o analiti\xc4\x8dni merski teoriji je uporabil Haarov izrek in z njim re\xc5\xa1itev Hilbertovega petega problema. Dve leti pozneje je prejel Bocherhevo nagrado za delo v analitiki.[3]\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nMre\xc5\xbena teorija:\n_START_PARAGRAPH_\nMed letoma 1937 in 1939 je von Neumann delal na mre\xc5\xbeni teoriji. Teoriji o delni urejenosti mno\xc5\xbeic, v katerih imata vsaka 2 elementa najmanj\xc5\xa1o in manj\xc5\xa1o vi\xc5\xa1jo mejo.[3]\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nMatemati\xc4\x8dno oblikovanje kvantne mehanike:\n_START_PARAGRAPH_\nVon Neumann je bil prvi, ki je natan\xc4\x8dno dokazal matemati\xc4\x8dne temelje kvantne mehanike, poznane kot aksiomi Dirac\xe2\x80\x93von Neumann (opisani v delu \xe2\x80\x9cMathematical Foundations of Quantum Mechanics). Ko je kon\xc4\x8dal aksomizavijo teorije mno\xc5\xbeic, je za\xc4\x8del aksomizacijo kvantne mehanike. Dojel je da je trditev kvantnega sistema lahko predstavljena s to\xc4\x8dko v Hilbertovem prostoru, ki je v splo\xc5\xa1nem neskon\xc4\x8dno smeren celo za en delec._NEWLINE_V tem formalizmu kvantne mehanike, je opazovana koli\xc4\x8dina kot sta na primer pozicija ali moment predstavljena kot linearni operator v Hilbertovem prostoru v sodelovanju z kvantnim sistemom.[3]_NEWLINE_\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nKvantna logika:\n_START_PARAGRAPH_\nV znani znanstveni razpravi leta 1936 v sodelovanju z Garrettom Birkhoffom je bila prvi\xc4\x8d predstavljena kvantna logika. Prvi\xc4\x8d sta dokazala, da kvantna mehanika potrebuje propozicijsko logiko precej druga\xc4\x8de od vseh obi\xc4\x8dajnih logik za kvantno logiko. Primer: fotoni ne morejo skozi dva zaporedna filtra, pri \xc4\x8demer je eden postavljen vodoravno in drugi navpi\xc4\x8dno. Torej foton ne more skozi filtre tudi \xc4\x8de dodamo enega diagonalno pred ali po ostalih dveh. Ampak \xc4\x8de postavimo diagonalni filter med prej\xc5\xa1nja dva, bo proton \xc5\xa1el skozi. Ta poskus je vpeljan v logiko kot nekomutitativnost konjunkcije.[3]\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nTeorija igre:\n_START_PARAGRAPH_\nVon Neumann je zasnoval podro\xc4\x8dje teorije igre kot matemati\xc4\x8dno disciplino. Leta 1928 je dokazal svojo minimax teorijo. ta teorija dokazuje, da v igri vsote ni\xc4\x8d z odli\xc4\x8dnimi informacijami (to pomeni, da igralec v vsakem trenutku pozna vse poteze do tega trenutka), obstaja par strategij za oba igralca, ki omogo\xc4\x8da vsakemu, da minimalizira svoje maksimalne izgube._NEWLINE_Ko preu\xc4\x8dujemo vse mo\xc5\xbene strategije, moramo upo\xc5\xa1tevati vse mo\xc5\xbene nasprotnikove odgovore, potem lahko igralec odigra potezo, ki mu bo prinesla najmanj\xc5\xa1e izgube.[3]\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nMatemati\xc4\x8dna ekonimija:\n_START_PARAGRAPH_\nVon Neumann je preko mnogih publicisti\xc4\x8dnih delih dvignil intelektualni in matemati\xc4\x8dni nivo ekonomije. Za njegov model nara\xc5\xa1\xc4\x8dujo\xc4\x8de ekonomije, je von Neumann dokazal edinstvenost in obstoj ravnote\xc5\xbeja, s pomo\xc4\x8djo generalizacije \xe2\x80\x9cBrouwer fixed-point theorem\xe2\x80\x9d. Model obravnava tako imenovano \xe2\x80\x9cmatrix pencil\xe2\x80\x9d._NEWLINE_Von Neumann je iskal vektorje p in q\xc2\xa0 in pozitivno \xc5\xa1tevilo \xce\xbb, ki bi re\xc5\xa1ila komplementarno ena\xc4\x8dbo.[3]\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nLinearno programiranje:\n_START_PARAGRAPH_\nGrajenje njegovega programa na podlagi igre kalupov in na njegovih modelih nara\xc5\xa1\xc4\x8dujo\xc4\x8de ekonimije, je von Neumann razvil teorijo dvojnosti in linearnega programiranja. Po tem, ko je Georg Dantzig opisal svoje delo v parih minutah, je von Neumann neu\xc4\x8dakano prosil naj preide k bistvu. Dantzig je osuplo poslu\xc5\xa1al, ko je von Neumann izvedel eno urno lekcijo o konveksni seriji, teoriji fiksne to\xc4\x8dke in teorijo dvojnosti, domneval enakovrednost med\xc2\xa0 igro kalupov in linearnim programiranjem. [3]\n_START_SECTION_\nMatematika v statistiki:\n_START_PARAGRAPH_\nVon Neumann je naredil temeljne prispevke k \xe2\x80\x9cmatemati\xc4\x8dni statistiki\xe2\x80\x9d. Leta 1941, je izpeljal to\xc4\x8dno porazdelitev razmerja povpre\xc4\x8dnega kvadrata zaporednih razlik, varianco vzorca neodvisne spremenljivke in normalno porazdeljenih spremenljivk.[3]\n_START_SECTION_\nDinamika teko\xc4\x8din:\n_START_PARAGRAPH_\nVon Neumann je naredil temeljne prispevke v odkrivanju problemov v numeri\xc4\x8dni hidrodinamiki. V_NEWLINE_tridesetih letih 19. stoletja je postal \xe2\x80\x9co\xc4\x8de\xe2\x80\x9d matematike eksplozivnih nabojev (ang. shaped charge)._NEWLINE_Obvladovanje matematike:_NEWLINE_Stan Ulman, ki je dobro poznal von Neumanna, je opisal njegovo obladovanje matematike tako: \xe2\x80\x9cVe\xc4\x8dino matematikov pozna eno metodo. Na primer, Norbert Wiener je obvladal \xe2\x80\x9cang. fourier transformation\xe2\x80\x9d. Drugi matematiki so osvoji dve teoriji in so res impresionirali, ki pozna le eno od dveh. Von Neumann je obvladal tri metode\xe2\x80\x9d. [3]\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nManhattanski projekt:\n_START_PARAGRAPH_\nV za\xc4\x8detkih tridesetih 18. stoletja je von Neumann iznajdel ekspertizo v eksplozibih- pojav, ki je ga je te\xc5\xbeko razlo\xc5\xbeiti matemati\xc4\x8dno. V tem \xc4\x8dasu je bil v glavni vlogi pri razvoju eksplozivnih nabojev. To ga je vodilo k \xc5\xa1tevilnim svetovanjem, v ve\xc4\x8dino za Navy, ki je kasneje vodilo v Manhattanski projekt. Vpletenost je vsebovala pogosta potovanja z vlakom v skrivna raziskovalna poslopja v Los Alamosu._NEWLINE_\xc2\xa0\xc5\xa0lo za skrivni voja\xc5\xa1ki projekt med drugo svetovno vojno. Namen tega projekta je bil, da ZDA v sodelovanju z Zdru\xc5\xbeenim kraljestvom in Kanado kot prve na svetu izdelajo atomsko bombo. V tem \xc4\x8dasu so se zavezniki bali, da bi Nemci in njihovi strokovnjaki izdelali podobno uni\xc4\x8devalno oro\xc5\xbeje. Vodje raziskav so bili fizik Julius Robert Oppenheimer, vodja fizikalnega oddelka, Hans Albrecht Bethe, vodja teoreti\xc4\x8dnega dela, in general Leslie R. Groves. Po vojni se je izkazalo, da je bila bojazen zaveznikov odve\xc4\x8d, saj so uspeli Nemci usposobiti le majhen jedrski reaktor in tudi \xc5\xa1e niso na veliko razmi\xc5\xa1ljali o jedrskem oro\xc5\xbeju, saj naj bi bilo tedaj to le zapravljanje energije in dragih surovin._NEWLINE_Rezultat Projekta Manhattan je bil na\xc4\x8drtovanje, izdelava in spro\xc5\xbeitev treh atomskih bomb leta 1945. Prvo, iz plutonija, z imenom Trojstvo (Trinity) so spro\xc5\xbeili 16. julija v pu\xc5\xa1\xc4\x8davi blizu Alamogordo v Novi Mehiki. Drugo, uranovo, De\xc4\x8dek (Little Boy) so odvrgli in spro\xc5\xbeili 6. avgusta nad Hiro\xc5\xa1imo na Japonskem. Tretja, spet plutonijeva, Debeluh (Fat Man), je eksplodirala nad Nagasakijem (Japonska), samo tri dni po eksploziji v Hiro\xc5\xa1imi._NEWLINE_Za voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbeenje pri projektu je bil nagrajen z medaljo za zasluge, s strani Navy Distinguished Civilian Service Award.[3]\n_START_SECTION_\nKomisija atomske energije:\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1950 je von Neumann postal svetovalec Weapons Systems Evaluation Group (WSEG), \xc4\x8digar funkcija je bila, da je svetoval Joint Chiefs of Staff in United States Secretary of Defense na podro\xc4\x8dju razvoja in uporabi novih tehnologij._NEWLINE_Leta 1955 pa je postal komisar AEC. Sprejel je pozicijo in jo kasneje uporabil za proizvodnjo kompaktne vodikove bombe ustrezne za Intercontinental ballistic missile po\xc5\xa1iljko. Vklju\xc4\x8dil se je v popravljanje hudega pomankanja tritija in litija, ki so bili klju\xc4\x8dni za kompaktna oro\xc5\xbeja.[3]\n_START_SECTION_\nModel ra\xc4\x8dunalnika\n_START_PARAGRAPH_\nJohn von Neumann je v prvi polovici prej\xc5\xa1njega stoletja zasnoval osnovno zgradbo ra\xc4\x8dunalnika in ga povezal z njegovimi osnovnimi funkcijami. Te so:_NEWLINE_vnos podatkov v ra\xc4\x8dunalnik,_NEWLINE_obdelava podatkov,_NEWLINE_pomnjenje podatkov,_NEWLINE_izhod podatkov iz ra\xc4\x8dunalnika._NEWLINE_Ko te enote, povezane z osnovnimi funkcijami ra\xc4\x8dunalnika zdru\xc5\xbeimo v model ra\xc4\x8dunalnika dobimo tako imenovani Von Neumannov model ra\xc4\x8dunalnika._NEWLINE_Osnovne sestavne dele ra\xc4\x8dunalnika lahko razdelimo na \xc5\xa1tiri skupine. To so_NEWLINE_CPE, vhodne enote, pomnilnik in izhodne enote. Vse enote so medsebojno povezane z vodili._NEWLINE_Glavni problem Von Neumannovega ra\xc4\x8dunalnika je vodilo med CPE in pomnilnikom, ki v tem sistemu predstavlja ozko grlo. Ra\xc4\x8dunalnik ne more delovati hitreje, kot to dopu\xc5\xa1\xc4\x8da vodilo. Hkrati na vodilu ne more biti ve\xc4\x8d podatkov._NEWLINE_Ta problem je re\xc5\xa1ila alternativna arhitektura, ki so jo poimenovali Harvardska arhitektura ra\xc4\x8dunalnika. Ta je pomnilnik razbila na dva dela:_NEWLINE_V enem delu so bili samo podatki._NEWLINE_V drugem delu so bili ukazi (program)._NEWLINE_Tako je tak ra\xc4\x8dunalnik lahko hkrati zajemal en ukaz (komunikacija z ukaznim pomnilnikom) in izvr\xc5\xa1eval drug ukaz (komunikacija s podatkovnim pomnilnikom)._NEWLINE_Dana\xc5\xa1nji ra\xc4\x8dunalniki so v glavnem zgrajeni v\xc2\xa0 Von Neumannovi arhitekturi z elementi Harwardskega sistema. Harwardski sistem se v glavnem uporablja pri mikrokrmilnikih.[1]\n_START_SECTION_\nVremenski sistem\n_START_PARAGRAPH_\nVon Neumanova ekipa je s pomo\xc4\x8djo ENIAC ra\xc4\x8dunalnika, predstavila prvo numeri\xc4\x8dno vremensko napoved. Njegovi interesi v vremenski sistem in meterolo\xc5\xa1ke napovedi so ga vodile v predlog manipulacije okolja. To bi dosegel s pomo\xc4\x8djo \xc5\xa1iritve barvil\xc2\xa0na \xe2\x80\x9cpolarne vrhove\xe2\x80\x9d, da bi izbolj\xc5\xa1al absorbacijo son\xc4\x8dne radiacije in s tem vzpodbujal globalno segrevanje._NEWLINE_Bil je prvi znanstvenik, ki je omenil teorijo globalnega segrevanja. Predvideval je, da bo prekomerno kurjenje premoga vodilo v \xe2\x80\x9cgeneralno pregrevanje zemeljskega povr\xc5\xa1ja\xe2\x80\x9d.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xa0Objavil je preko 150 bru\xc5\xa1ur: 60 o \xc4\x8dist matematiki, 20 o fiziki, 60 o uporabi matematike\xe2\x80\xa6 Njegovo zadnje delo, nedokon\xc4\x8dan rokopis, napisan, med \xc4\x8dasom ko je bil v bolnici, je bilo zbrano in objavljeno v knjigi \xe2\x80\x9cThe Computer and the brain\xe2\x80\x9d._NEWLINE_\xc2\xb7\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa01923.\xc2\xa0On the introduction of transfinite numbers, 346\xe2\x80\x9354._NEWLINE_\xc2\xb7\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa01925.\xc2\xa0An axiomatization of set theory, 393\xe2\x80\x93413._NEWLINE_\xc2\xb7\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa01932.Mathematical Foundations of Quantum Mechanics, Beyer, R. T., trans., Princeton Univ. Press. 1996 edition:\xc2\xa0_NEWLINE_\xc2\xb7\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa01937.\xc2\xa0von Neumann, John (1981). Halperin, Israel, ed.\xc2\xa0Continuous geometries with a transition probability.\xc2\xa0Memoirs of the American Mathematical Society.\xc2\xa034.\xc2\xa0_NEWLINE_\xc2\xb7\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa01944. Theory of Games and Economic Behaviour, with Morgenstern, O., Princeton Univ. Press_NEWLINE_\xc2\xb7\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa01945.\xc2\xa0First Draft of a Report on the EDVAC\xc2\xa0TheFirstDraft.pdf_NEWLINE_\xc2\xb7\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa01948. "The general and logical theory of automata," in\xc2\xa0Cerebral Mechanisms in Behavior: The Hixon Symposium,\xc2\xa0Jeffress, L.A.\xc2\xa0ed., John Wiley & Sons, New York, N. Y, 1951_NEWLINE_\xc2\xb7\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa01960.\xc2\xa0von Neumann, John (1998).\xc2\xa0Continuous geometry. Princeton Landmarks in Mathematics.\xc2\xa0Princeton University Press_NEWLINE_\xc2\xb7\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa0\xc2\xa01963.\xc2\xa0Collected Works of John von Neumann, Taub, A. H., ed., Pergamon 1966.\xc2\xa0Theory of Self-Reproducing Automata,\xc2\xa0Burks, A. W., ed., University of Illinois Press. \xc2\xa0[3]\n_START_SECTION_\nOdlikovanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo njem je poimenovana nagrada In\xc5\xa1titut za operacijske raziskave in znanosti upravljanja za teorijo. Poleg te pa tudi nekaj drugih, tako kot \xc5\xa1tevilni centri in zdru\xc5\xbeenja._NEWLINE_Po njem je poimenovan krater na luni: von Neumann.[3]'