b'\n_START_ARTICLE_\nEp o Gilgame\xc5\xa1u\n_START_PARAGRAPH_\nEp o Gilgame\xc5\xa1u je najpomembnej\xc5\xa1i ep babilonsko-asirske knji\xc5\xbeevnosti in najstarej\xc5\xa1a juna\xc5\xa1ko-mitolo\xc5\xa1ka pesnitev nasploh. Napisan je bil v akadskem jeziku na glinene plo\xc5\xa1\xc4\x8dice, nastajal je med letoma 2000 in 1600 pr. n. \xc5\xa1t. na osnovi sumerskih epskih pesmi. Obsega 3400 verzov. Glavna tema je, kako premagati smrt in dose\xc4\x8di ve\xc4\x8dno \xc5\xbeivljenje. Najden je bil leta 1849, ohranjen na 12 glinenih plo\xc5\xa1\xc4\x8dicah.\n_START_SECTION_\nNastanek in pomen\n_START_PARAGRAPH_\nGilgame\xc5\xa1 je bil legendarni kralj Uruka iz Babilonije, ki naj bi tudi v resnici \xc5\xbeivel, predvidoma okoli leta 2700 pr. \xc5\xa1t._NEWLINE_Ep o Gilgame\xc5\xa1u predstavlja vrh mezopotamske dvorne epike; zanj je zna\xc4\x8dilna tipi\xc4\x8dna mitolo\xc5\xa1ka zgodba, ki je sklenjena in narativno oblikovana, opeva pa nadnaravne dogodke. Govori o iskanju nesmrtnosti in vzpostavljanju stika med \xc4\x8dlove\xc5\xa1kim ter nadnaravnim svetom. Sprva je obstajalo ve\xc4\x8d verzij zgodbe, danes je ohranjena samo \xc5\xa1e ena, ki je bila zapisana nekje v 12. oz. 13. stoletju pr. \xc5\xa1t. Ep je sestavljen iz pribli\xc5\xbeno 3500 verzov (uvodni spev iz 22 verzov), zapisanih na dvanajstih glinenih plo\xc5\xa1\xc4\x8dicah. Najpomembnej\xc5\xa1a je enajsta plo\xc5\xa1\xc4\x8da, saj vsebuje mit o vesoljnem potopu, zadnja plo\xc5\xa1\xc4\x8da pa je najverjetneje kasnej\xc5\xa1i dodatek._NEWLINE_Obstajata dve znani razli\xc4\x8dici epa; obe sta pisani v akadskem jeziku. Starej\xc5\xa1a t. i. stara babilonska razli\xc4\x8dica naj bi nastala okoli leta 1700 pr. n. \xc5\xa1t., po nekaterih virih med 2150 in 2000 pr. n. \xc5\xa1t., vendar zanjo ni povsem jasno, koliko pripovednih epizod iz Gilgame\xc5\xa1eve tradicionalne snovi je dejansko zdru\xc5\xbeila v epsko celoto, saj so bili doslej najdeni le posamezni, ve\xc4\x8dinoma nepovezani odlomki, ki predvidoma pripadajo \xc5\xa1tirim razli\xc4\x8dnim plo\xc5\xa1\xc4\x8dam. Mlaj\xc5\xa1a, t. i. standardna ali tudi asirska razli\xc4\x8dica pa naj bi nastala med 1300 in 1000 pr. n. \xc5\xa1t. Avtor mlaj\xc5\xa1e verzije je predvidoma babilonski sve\xc4\x8denik Sin-leqe-unnini, ohranjena pa je v prepisih v Asurbanipalovi ninivski knji\xc5\xbenici (650 pr. n. \xc5\xa1t.). Napisana je bila v standardni babilon\xc5\xa1\xc4\x8dini, akadskem dialektu, ki se je uporabljal samo za literarne namene.\n_START_SECTION_\nUvodni spev in prva plo\xc5\xa1\xc4\x8da\n_START_PARAGRAPH_\nGilgame\xc5\xa1 je kralju Enmekarju, o\xc4\x8detu svoje matere, prevzel kraljevski prestol, s \xc4\x8dimer se je uresni\xc4\x8dila napovedana prerokba. Postal je mogo\xc4\x8den kralj Uruka, silovit in s prekrasnim stasom, vendar je izvr\xc5\xa1eval tiranijo nad prebivalci, nad \xc4\x8demer so se ti mo\xc4\x8dno prito\xc5\xbeevali. Bogovi so usli\xc5\xa1ali pro\xc5\xa1nje ljudstva in boginja Aruru je iz gline ustvarila bitje, ki bi lahko premagalo in poni\xc5\xbealo Gilgame\xc5\xa1a. To je bil silni Engidu, divji \xc4\x8dlovek iz oddaljenih step, popolno nasprotje velikemu kralju. V prostrano divjino njegovega domovanja mu po naro\xc4\x8dilu prestra\xc5\xa1enega lovca po\xc5\xa1ljejo tempeljsko sve\xc4\x8denico boginje I\xc5\xa1tar oz. hotnico. Z razkritjem svojih \xc4\x8darov ga slednja uspe spremeni iz divjega mo\xc5\xbea, \xc5\xbeive\xc4\x8dega med \xc5\xbeivalmi, v kultiviranega mo\xc5\xa1kega in ga prepri\xc4\x8da, da pride v Uruk. Engidujev prihod Gilgame\xc5\xa1u razodene mati Ninsun, ki mu razlo\xc5\xbei njegove sanje. Po prihodu v mesto Engidu prepre\xc4\x8di Gilgame\xc5\xa1u zdru\xc5\xbeitev z eno izmed \xc5\xbeensk, vendar med bo\xc5\xbeanskima stvaritvama ne pride do pravega spopada, marve\xc4\x8d se med njima ustvari zvesto in trdno prijateljstvo ter bratska ljubezen.\n_START_SECTION_\nDruga plo\xc5\xa1\xc4\x8da \xe2\x80\x93 osma plo\xc5\xa1\xc4\x8da\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc5\xbeelji, da bi iz de\xc5\xbeele pregnal sleherno zlo in proslavil svoje ime, Gilgame\xc5\xa1 sklene oditi v cedrov gozd in se zoperstaviti velikanu Humbabi. Pridru\xc5\xbei se mu tudi Engidu; junaka po dolgih urah hoda in priporo\xc4\x8ditvah bogovom ubijeta velikana, \xc5\xbeive\xc4\x8dega na Gori bogov in njegove pomo\xc4\x8dnike. Kmalu zatem Gilgame\xc5\xa1 zavrne ljubezen boginje I\xc5\xa1tar, o\xc4\x8ditajo\xc4\x8d ji pogubljenja prej\xc5\xa1njih izbrancev. Vendar mu u\xc5\xbealjena boginja od o\xc4\x8deta Anuja izprosi in na zemljo po\xc5\xa1lje nebe\xc5\xa1kega bika. Skupaj z Engidujem premagata tudi slednjega, s \xc4\x8dimer vzbudita ob\xc4\x8dudovanje uru\xc5\xa1kih prebivalcev in Gilgame\xc5\xa1 na dvoru priredi slavje. Tedaj se bogovi odlo\xc4\x8dijo, da ju bodo kaznovali, ker sta se preve\xc4\x8d pribli\xc5\xbeala njihovemu bo\xc5\xbeanskemu svetu in Engidu bolan oble\xc5\xbei. Po dvanajstih dneh vro\xc4\x8dice ga zadane usoda vseh ljudi \xe2\x80\x93 smrt. Gilgame\xc5\xa1 \xc5\xa1est dni in \xc5\xa1est no\xc4\x8di objokuje prijateljevo smrt in mu naro\xc4\x8di postaviti kip, sedmi dan pa ga pokoplje ter daruje daritve bogovom.\n_START_SECTION_\nDeveta plo\xc5\xa1\xc4\x8da \xe2\x80\x93 dvanajsta plo\xc5\xa1\xc4\x8da\n_START_PARAGRAPH_\nGilgame\xc5\xa1 se ob smrti prijatelja zave lastne smrtnosti; v strahu pred tem zbe\xc5\xbei v divjino in se v iskanju ve\xc4\x8dnega \xc5\xbeivljenja napoti k rojaku Utnapi\xc5\xa1timu. Slednjemu in njegovi \xc5\xbeeni so bogovi po pre\xc5\xbeivetju vesoljnega potopa podelili nesmrtnost. Po prekora\xc4\x8ditvi visokega gorovja Ma\xc5\xa1u stopi na vrt bogov ter prispe do to\xc4\x8dajke Siduri. Ta mu pove, da je nesmrtnost le za bogove in mu svetuje, naj u\xc5\xbeiva \xc5\xbeivljenje. Vseeno ga napoti do brodnika Ur\xc5\xa1anabija, ki ga prepelje preko vode smrti pred Utnapi\xc5\xa1timovo obli\xc4\x8dje. Po Gilgame\xc5\xa1evem vztrajnem prigovarjanju se ga Utnapi\xc5\xa1tim usmili: pripoveduje mu zgodbo o vesoljnem potopu in mu pove, kako priti do dru\xc5\xbebe bogov in ve\xc4\x8dnega \xc5\xbeivljenja. Moral bi se vzdr\xc5\xbeati spanja \xc5\xa1est dni in sedem no\xc4\x8di, vendar Gilgame\xc5\xa1 zaspi \xc5\xbee v prvem trenutku. A ponudi se mu \xc5\xa1e ena prilo\xc5\xbenost: uspe mu utrgati \xc4\x8dudodelno rastlino, rasto\xc4\x8do na dnu oceana, a po poti domov mu zeli\xc5\xa1\xc4\x8de zaradi nepazljivosti ukrade ka\xc4\x8da. Tako se star in obupan vrne do uru\xc5\xa1kega obzidja. Na koncu se prika\xc5\xbee Engidujev duh, ki mu razkrije resnico o posmrtnem \xc5\xbeivljenju in naposled tudi Gilgame\xc5\xa1 odkrije vhod v podzemni svet.\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nEp o Gilgame\xc5\xa1u je tipi\xc4\x8dni primer herojske epike in je v marsi\xc4\x8dem primerljiv s kasnej\xc5\xa1o Homerjevo Iliado, predvsem zato, ker obe pesnitvi kot osrednji izpostavljata vpra\xc5\xa1anje smrtnosti in obsojenost glavnih junakov, Gilgame\xc5\xa1a in Ahila, da v nasprotju z nesmrtnimi bogovi ostajata smrtna \xc4\x8dloveka. V povezavi z nesmrtnostjo se v Epu o Gilgame\xc5\xa1u pojavita motiv herojstva, pa tudi dva zna\xc4\x8dilna mitolo\xc5\xa1ka motiva: mit o vesoljnem potopu in orfejski motiv.\n_START_SECTION_\nHerojstvo\n_START_PARAGRAPH_\nEp o Gilgame\xc5\xa1u sledi starodavni vzhodnja\xc5\xa1ki herojski tradiciji, ki je po mnenju \xc4\x8cedomila Velja\xc4\x8di\xc4\x87a, poznala dve, med seboj razli\xc4\x8dni tradiciji oziroma pojmovanji herojstva. Velja\xc4\x8di\xc4\x87 koncepta poimenuje, uporabljajo\xc4\x8d Nietzschejevo izrazoslovje, kot dionizi\xc4\x8dno in apolini\xc4\x8dno. Apolini\xc4\x8dni tip herojstva, izhajajo\xc4\x8d iz primata razuma, skladnosti, zlasti pa iz primata asketskega ideala nad\xc4\x8dloveka, se navzen izkazuje v sposobnosti nadzora nad lastnim telesom, mislimi in nagoni, in sicer s ciljem, dose\xc4\x8di skrajni in poslednji uvid v pravo naravo sveta in stvari. Dionizi\xc4\x8dni tip herojstva, povezan z magi\xc4\x8dnimi kulti, kasneje pa z vegetacijskimi ritualnimi vzorci, pa naj bi izhajal iz zunanje sprostitve telesnega, zato se izkazuje v zunanji telesni mo\xc4\x8di, ki je sposobna nadvladati okolico._NEWLINE_Gilgame\xc5\xa1 je na za\xc4\x8detku predstavljen kot\xc2\xa0\xc2\xbbdionizi\xc4\x8dni\xc2\xab\xc2\xa0tip heroja. Primerjan je z levom, kar je tipi\xc4\x8dni dionizi\xc4\x8dni atribut. Z njim se spopade Engidu, ki kot popolnoma naraven \xc4\x8dlovek telesa, kot divjak brez razuma izkazuje dionizi\xc4\x8dno naravo. Po boju z Gilgame\xc5\xa1em Engidu ohrani svojo dionizi\xc4\x8dno plat, medtem ko se pri Gligame\xc5\xa1u pri\xc4\x8dne transformacija. Engidu deluje kot Gilgame\xc5\xa1ev ritualni dvojnik, zato nase prevzame Gilgame\xc5\xa1evo dionizi\xc4\x8dno plat, v epizodi z boginjo I\xc5\xa1tar pa tudi smrt kot posledico dionizi\xc4\x8dnega herojstva. Gilgame\xc5\xa1, ki je opisan kot dve tretjini bog in eno tretjino \xc4\x8dlovek in je tako podoben staroindijskemu Jami, se po Engidujevi smrti lahko posveti drugemu, asketskemu herojskemu naporu, premagati \xc5\xa1ibkosti svojega telesa in s tem smrtnost.\n_START_SECTION_\nMit o vesoljnem potopu\n_START_PARAGRAPH_\nMit o vesoljnem potopu je eden najstarej\xc5\xa1ih, ki ga zasledimo \xc5\xbee v starih orientalskih knji\xc5\xbeevnostih: sumersko-akadski knji\xc5\xbeevnosti v t. i. Genezi Eridu in Epu o Atrahasisu; v Bibliji, staroindijskih Vedah in v perzijski oz. staroiranski Avesti, v starogr\xc5\xa1ki in latinski knji\xc5\xbeevnosti pa v mitu o Devkalionu in Piri. Njegova najbolj znana upodobitev je prav razli\xc4\x8dica v Epu o Gilgame\xc5\xa1u. V njem se jasno poka\xc5\xbee razlika med Gilgame\xc5\xa1em in Utnapi\xc5\xa1timom. Utnapi\xc5\xa1tim s svojo asketsko zmo\xc5\xbenostjo pre\xc5\xbeivi vesoljni potop, kar pomeni, da je zmogel obvladati svoje telo v naporu \xc5\xa1estdnevnega bedenja. Podobno kot drugi junaki vesoljnih potopov je bil sposoben modrosti in spoznanja, povezanih s skrajnim asketskim naporom, za kar je bil nagrajen z nesmrtnostjo. V nasprotje s tem je postavljena Gilgame\xc5\xa1eva nezmo\xc5\xbenost obvladovanja lastne pozornosti, zlasti v trenutku, ko ne zmore prebedeti \xc5\xa1est dni in sedem no\xc4\x8di, marve\xc4\x8d v trenutku zaspi._NEWLINE_Mit o vesoljnem potopu poudarja tudi dvoumno vlogo vode \xe2\x80\x93 ob stiku z vodo in energijo sonca se vse rojeva, hkrati pa ima voda tudi kaoti\xc4\x8dno, destruktivno mo\xc4\x8d. Vendar je ta vselej tudi v funkciji vira \xc5\xbeivljenja. Tako tudi vesoljni potop predstavlja o\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje in obenem uni\xc4\x8denje slabih tendenc. Vesoljni potop ima vselej funkcijo prerojevanja ope\xc5\xa1anega ali gre\xc5\xa1nega sveta.\n_START_SECTION_\nOrfejski motiv\n_START_PARAGRAPH_\nV zadnji plo\xc5\xa1\xc4\x8di epa se prvi\xc4\x8d v svetovni knji\xc5\xbeevnosti pojavi motiv potovanja v podzemlje. Motiv imenujemo kot orfejski po najzna\xc4\x8dilnej\xc5\xa1i upodobitvi iz starogr\xc5\xa1ke mitologije, kjer se Orfej napoti v Had po umrlo Evridiko. Ker je Gilgame\xc5\xa1 dosegel nesmrtno slavo, si je \xc5\xbeelel tudi telesne nesmrtnosti. Njegovo pot v onostranstvo v epu nazna\xc4\x8duje pot k in vrnitev od nesmrtnega Utnapi\xc5\xa1tima. Podobno pot kasneje v Vedah ponovi mladeni\xc5\xa1ki heroj Na\xc4\x8dik\xc3\xa9tas ob sre\xc4\x8danju s kraljem smrti Jamo. Ker Gilgame\xc5\xa1 ni sposoben popolne askeze, se iz nadnaravne sfere vrne nazaj v tostranskost, in sicer kot smrtni \xc4\x8dlovek. Podobno Orfeju zaradi nesposobnosti obvladanja lastnega uma ne uspe iz sveta smrti spet pridobiti Evridike.\n_START_SECTION_\nVpliv v Evropi in na Slovenskem\n_START_PARAGRAPH_\nLiterarni znanstveniki domnevajo, da je Ep o Gilgame\xc5\xa1u preko Male Azije prodrl do Grkov in morebiti vplival na Homerske pesnitve, s katerimi ga dru\xc5\xbeijo nekatere podobnosti (npr. motiv juna\xc5\xa1kega prijateljstva, ki je v Iliadi med Ahilom in Patroklom, tema obsojenosti na smrt, potovanje v podzemlje v Odiseji itd. Delo je Evropi postalo bolj znano \xc5\xa1ele v 19. stoletju, natan\xc4\x8dneje leta 1872. V londonskem Britanskem muzeju ga je takrat odkril asirolog G. Smith._NEWLINE_Na Slovenskem bele\xc5\xbeimo celoten prevod Epa o Gilgame\xc5\xa1u, ki ga je leta 1963 prevedel M. Avsenak. Nekaj let za tem je v Gledali\xc5\xa1\xc4\x8du Pekarna do\xc5\xbeivel tudi odrsko uprizoritev v eksperimentalni obliki, v re\xc5\xbeiji Iva Svetine. Nekateri idejni in motivni drobci dela se pojavljajo tudi v poeziji in dramatiki modernej\xc5\xa1ih avtorjev: Daneta Zajca, Gregorja Strni\xc5\xa1e, Francija Zagori\xc4\x8dnika in drugih.'