b'\n_START_ARTICLE_\nMarjan Kozina\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nV Ljubljani je Kozina pri\xc4\x8del \xc5\xa1tudirati filozofijo in matematiko, so\xc4\x8dasno je \xc5\xa1tudiral tudi klavir in violino, pozneje pa se je usmeril v \xc5\xa1tudij glasbe na Dunaju in v Pragi. Leta 1943 se je pridru\xc5\xbeil partizanom, po osvoboditvi je postal prvi upravnik Slovenske filharmonije. Deloval je tudi kot pedagog na Akademiji za glasbo v Ljubljani._NEWLINE_\xc5\xbde med vojno je dokon\xc4\x8dal partituro opere Ekvinokcij in jo zakopal na vrtu svojih star\xc5\xa1ev. Prvi\xc4\x8d je bila izvedena leta 1946 v ljubljanski Operi, leta 1948 pa je zanjo prejel Pre\xc5\xa1ernovo nagrado. Ob stoletnici delovanja Slovenske filharmonije, 13. januarja 2008, je bila po njem poimenovana Velika dvorana Slovenske filhamrnonije: dvorana Marjana Kozine._NEWLINE_K slovenski simfoni\xc4\x8dni glasbi je veliko prispeval svojo Simfonijo v \xc5\xa1tirih stavkih, ki so pravzaprav posamezne simfoni\xc4\x8dne pesnitve in komponirane lo\xc4\x8deno. Nosijo programske naslove Proti morju, Padlim, Ilova Gora in Bela krajina. Slednji stavek je bil v povojnih \xc4\x8dasih koncertno najve\xc4\x8dkrat izvedena slovenska simfoni\xc4\x8dna skladba, saj so Simfonijo orkestri redkeje izvajali v celoti. Bela krajina je postala simbol vojnih in povojnih \xc4\x8dasov, s svojim optimizmom pa je predstavljala voljo do \xc5\xbeivljenja vsega naroda. Glasbeniki so jo izvajali v vseh mogo\xc4\x8dih glasbenih zasedbah, vklju\xc4\x8dujo\xc4\x8d harmonikarske in pihalne ansamble. Skomponiral je \xc5\xa1e baleta Bajke o Gorjancih in Diptihon, glasbo za filme (Kekec, Na svoji zemlji). Kozina se je posve\xc4\x8dal tudi pisanju in prevajanju. Posegel je na podro\xc4\x8dje knjige o glasbi, glasbene teorije in estetike, vloge umetnosti in umetnika v sodobni dru\xc5\xbebi, prevedel vrsto romanov, pisal je potopise, kritike in polemi\xc4\x8dne sestavke ter poljudnostrokovne spise.'