b'\n_START_ARTICLE_\nBoris Zarnik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nKlasi\xc4\x8dno gimnazijo  je obiskoval v Ljubljani (1893-1901). Od 1901 je \xc5\xa1tudiral medicino na univerzi v Jeni (Nem\xc4\x8dija), 1903 od\xc5\xa1el za 2 in pol meseca na univerzo v Cluj (Romunija), da bi se seznanil z najnovej\xc5\xa1o mikroskopsko tehniko. Nato se je vrnil v Nem\xc4\x8dijo, v W\xc3\xbcrzburg, kamor so ga pritegnila predvsem citolo\xc5\xa1ka raziskovanja biologa Theodorja Boverija. Vpisal se je na medicinsko fakulteto, a hkrati raziskovalno delal na zoolo\xc5\xa1kem in\xc5\xa1titutu Boverija in 1904  doktoriral iz  naravoslovnih ved. Oktobra 1904 ga je Boveri izbral za asistenta na svojem in\xc5\xa1titutu. \xc4\x8ceprav je bil \xc5\xbee absolvent medicinske fakultete, je na prigovarjanje Boverija \xc5\xa1tudij medicine opustil, se posvetil raziskovalnemu delu in ostal 11 let Boverijev prvi asistent. V po\xc4\x8ditni\xc5\xa1kih mesecih se je izpopolnjeval na zoolo\xc5\xa1kih postajah (Trst 1905, Villefranche-sur-mer 1906) ter na in\xc5\xa1titutih in v muzejih v Nem\xc4\x8diji, Italiji, \xc5\xa0vici, Franciji, Avstriji, \xc4\x8ce\xc5\xa1ki, Poljski, Rusiji in Mad\xc5\xbearski. Leta 1910 je postal privatni docent za zoologijo in primerjalno anatomijo ter ve\xc4\x8dkrat nadome\xc5\xa1\xc4\x8dal Boverija, ko je odhajal na ve\xc4\x8dmese\xc4\x8dna znanstvena potovanja. V zimskih semestrih 1910/1911 in 1912/1913 je bil na raziskovalnem delu na zoolo\xc5\xa1ki postaji v Neaplju. Januarja 1915 je bil izvoljen na univerzi v W\xc3\xbcrzburgu za izrednega profesorja. Zaradi Boverijevega slabega zdravja je prevzel poleg predavanj tudi upravo in\xc5\xa1tituta, ki so ga prav tedaj na novo gradili. Oktobra 1915 se je poro\xc4\x8dil s Heleno Verenkamp iz D\xc3\xbcsseldorfa. Nato je bil do 1918 redni profesor zoologije in primerjalne anatomije na univerzi v Istanbulu, tam je ustanovil tudi biolo\xc5\xa1ki in\xc5\xa1titut, od 1918-1942 pa je na MF v Zagrebu predaval splo\xc5\xa1no biologijo, histologijo in embrilogijo. Tu se je posve\xc4\x8dal tudi organizacijskemu delu. Zgradil je sodoben morfolo\xc5\xa1ko-biolo\xc5\xa1ki in\xc5\xa1titut in reorganiziral \xc5\xa1tudij biologije na Medicinski fakulteti. Bil je med pobudniki ustanovitve ocenografskega in\xc5\xa1tituta v Splitu. Med drugim je bil tudi predsednik Hrvatskega prirodoslovnega dru\xc5\xa1tva in slovenskega dru\xc5\xa1tva Narodni dom. \xc4\x8ceprav je vse \xc5\xbeivljenje slu\xc5\xbeboval zunaj o\xc5\xbeje domovine, je zelo ljubil Gorenjsko in slovenske planine. Kot desetletni de\xc4\x8dek je izprosil, da se je lahko priklju\xc4\x8dil gorskemu vodniku Lovrencu \xc5\xa0kantarju na pot na Triglav. Ta dogodek je \xc5\xbeivo in podrobno opisal v Planinskem vestniku (1944, ponatis 1973). Navezanost na domovino je kazal tudi s tem, da je od \xc5\xa1tudentskih let naprej objavljal \xc4\x8dlanke in razprave v slovenskem \xc4\x8dasopisju._NEWLINE_Strokovne \xc4\x8dlanke o svojih raziskovanjih je najprej objavljal v nem\xc5\xa1kih revijah, pionirska dognanja o drobni zgradbi \xc5\xa1krgoustke (Strunarji) /spolni organi in ledvice/ je obdelal v knjigi Handbuch der Zoologie (Berlin, 1914). V zagreb\xc5\xa1kem \xc4\x8dasopisu Priroda je objavljal poljudne \xc4\x8dlanke, v Hrvatski enciklopediji (Zagreb, 1942) je v prispevku o \xc4\x8dloveku in njegovih rasah zavrnil nacisti\xc4\x8dni rasizem kot neznanstven. V naprednih slovenskih revijah (Na\xc5\xa1i zapiski, Carniola, Veda) in liberalnem \xc4\x8dasopisju je objavljal poljudne in polemi\xc4\x8dne prispevke. Njegova knjiga O bistvu \xc5\xbeivljenja (Gorica, 1913) je bila zelo odmevna in se uvr\xc5\xa1\xc4\x8da v slovensko filozofsko literaturo.'