b'\n_START_ARTICLE_\nPehotni juri\xc5\xa1ni znak\n_START_PARAGRAPH_\nPehotni juri\xc5\xa1ni znak (nem\xc5\xa1ko Infanterie-Sturmabzeichen) je bilo nem\xc5\xa1ko voja\xc5\xa1ko odlikovanje druge svetovne vojne.\n_START_SECTION_\nZgodovina odlikovanja\n_START_PARAGRAPH_\nOdlikovanje je ustanovil feldmar\xc5\xa1al Walther von Brauchitsch 20. decembra 1939, oblikoval pa ga je C. E. Junker iz Berlina. Prvotno je bil znak podeljevan samo v srebrni barvi, dobil pa ga je vsak vojak pehote, ki je dosegel dolo\xc4\x8denjo stopnjo usposobljenosti. Kasneje, po izbruhu vojne, pa so ustanovili \xc5\xa1e bronasti znak z enakimi kriteriji za pripadnike tankovskih in enot motorizirane pehote. Skozi celotno vojno je bilo podeljenih okrog 941.000 znakov obeh razli\xc4\x8dic.\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nZnak je sestavljen iz ovalnega venca hrastovega listja (po \xc5\xa1tirje listi na vsaki strani loka), ki ju na dnu povezuje trak s petimi vertikalno razporejenimi gumbi, na vrhu pa orel, ki v krempljih dr\xc5\xbei svastiko. Vsak list ima ob peclju po dva \xc5\xbeeloda. Diagonalno po sredini znaka je pritrjena miniatura pu\xc5\xa1ke Mauser K98 z nasajenim bajonetom. Kopito pu\xc5\xa1ke je pritrjeno na spodnjem desnem, bajonet pa na zgornjem levem robu venca in segata rahlo preko roba. Jermen pu\xc5\xa1ke, ki visi tako, da tvori lok, ki lepo zapolnjuje spodnji prazen prostor znaka. Znak je izdelan izjemno natan\xc4\x8dno od listov do poslednjega detajla na pu\xc5\xa1ki._NEWLINE_Znak meri 46 mm v \xc5\xa1irino in 63\xc2\xa0mm v vi\xc5\xa1ino ter je rahlo konveksne oblike. Izdelovan je bil v dveh razli\xc4\x8dicah, v reliefni (z "votlo" zadnjo stranjo) ali v polni. Na zadnji strani je na zgornji strani pritrjena igla, na spodnji pa kovinsko zadr\xc5\xbeevalo zanjo. Oblika in patent zapiranja sta bila odvisna od izdelovalca.\n_START_SECTION_\nMateriali uporabljeni pri izdelavi\n_START_PARAGRAPH_\nMateriali uporabljeni pri izdelovanju znaka so zelo razli\xc4\x8dni. Zgodnje razli\xc4\x8dice so bile izdelane iz kvalitetnih zlitin, ki so bile bodisi vlivane v kalupe pod pritiskom ali pa izdelane s tehniko kovanja in kasneje pocinkane ali brunirane. Kasneje v vojni so zaradi pomanjkanja kvalitetnih materialov za\xc4\x8deli uporabljati manj kvalitetne zlitine, ki so jih samo prebarvali na ustrezno barvo.\n_START_SECTION_\nPodeljevanje in no\xc5\xa1enje znaka\n_START_PARAGRAPH_\nOba znaka sta bila podeljena samo na podlagi bojnih izku\xc5\xa1enj in ju je potrdil in podelil najmanj polkovnik oziroma namestnik poveljnika polka, kateremu so pripadali predlagani vojaki. Znak se je podeljeval na boji\xc5\xa1\xc4\x8du in je bil izdan skupaj z uradnim dokumentom, na katerem je bilo napisano ime in priimek prejemnika ter datum izdaje in enota kateri je pripadal. Na dokumentu ni bilo podatka o razlogu prejema znaka. Sam znak je bil podeljen v rjavi papirnati vre\xc4\x8dki, na kateri je bilo napisano ime znaka._NEWLINE_Znak se je, kot ve\xc4\x8dina nem\xc5\xa1kih bojnih znakov, nosil na levem prsnem \xc5\xbeepu, obstajala pa je tudi miniaturna zna\xc4\x8dka znaka, za no\xc5\xa1enje na civilnih obla\xc4\x8dilih._NEWLINE_Z zakonom iz leta 1957 so smeli odlikovanci s tem znakom to odlikovanje nositi v denacificirani razli\xc4\x8dici, ki je bila povsem enaka originalu le, da je imela odstranjeno svastiko.'