b'\n_START_ARTICLE_\nCaccia\n_START_PARAGRAPH_\nCaccia (italijansko: lov) je polifono vokalno oz. vokalno-instrumentalno glasbeno delo, ki je svoj razmah do\xc5\xbeivelo v obdobju Ars novae v 14. stoletju. Tako z besedilom kot z glasbenimi sredstvi je v tovrstnih delih prikazan lov (lovski prizori), sicer pa se je caccia najprej pojavila v Franciji kot pesni\xc5\xa1ka oblika (okrog leta 1300). Francoska glasbena razli\xc4\x8dica caccie, imenovana chace, je ve\xc4\x8dinoma dvoglasna, italijanska pa triglasna: dva glasova pojeta v kanonski imitaciji, tretji glas pa je od tega kanona neodvisen, izvaja ga instrument, ki ve\xc4\x8dinoma igra dalj\xc5\xa1e notne vrednosti ali podporo zgornjemu vokalu._NEWLINE_V caccii so z glasbenimi in knji\xc5\xbeevnimi sredstvi imitirani razli\xc4\x8dni lovski prizori, npr. pasji laje\xc5\xbe, kriki lovcev, streli ipd., sam lov pa predstavlja \xc5\xbee tehnika imitacije (en glas za\xc4\x8dne, drugi pa mu sledi oz. ga lovi). Besedila so po vzoru madrigala mestoma tudi silabi\xc4\x8dno in melizmati\xc4\x8dno deklamirana in ne samo p\xc3\xa9ta. Najpomembnej\xc5\xa1a pesnika caccie sta bila brata Giannozzo in Franco Sacchetti. Podobno kot pri madrigalu, je tudi shema caccie dvodelna: prvi, dalj\xc5\xa1i del, je komponiran po postopku kanonske imitacije, drugi (refren) pa je svobodnej\xc5\xa1i. Lahko je pravtako komponiran v obliki kanona, lahko je homofon ali pa ga izvaja samo en glas. Tovrstna shema je bila v uporabi do 15. stoletja, ko se je za\xc4\x8dela polagoma spreminjati in izgubljati zna\xc4\x8dilnosti kanona._NEWLINE_V 14. stoletju so sicer s pojmom caccia ozna\xc4\x8devali tudi \xc5\xa1tevilne druge skladbe, ki so bile skomponirane po postopku kanonske imitacije, \xc4\x8deprav niso bile dvodelne ali pa njihovo besedilo ni vsebovalo jambskega enajsterca, pesni\xc5\xa1kega ritma caccie.'