b'\n_START_ARTICLE_\nMarcel Proust\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in mladost\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v premo\xc5\xbeni in ugledni me\xc5\xa1\xc4\x8danski dru\xc5\xbeini v pari\xc5\xa1kem predmestju. Njegov o\xc4\x8de Adrien je bil zdravnik in rimokatoli\xc4\x8dan. Mati Jeanne, rojena Weil, je bila judovskega rodu. Po\xc4\x8ditnice je pre\xc5\xbeivljal v Normandiji, v vasi Illiers. Tam je \xc5\xbeivela njegova babica po materini strani. Illiers in Auteuil je prikazal kot domi\xc5\xa1ljijsko pode\xc5\xbeelsko mestece Combray v romanesknem ciklu V iskanju izgubljenega \xc4\x8dasa. Leta 1880 je do\xc5\xbeivel prvi astmati\xc4\x8dni napad. Ta bolezen ga je spremljala celo \xc5\xbeivljenje._NEWLINE_V letih od 1882 do 1889 je obiskoval Lyc\xc3\xa9e Condorcet, kjer je nanj mo\xc4\x8dno vplival u\xc4\x8ditelj filozofije Alphonse Darlu._NEWLINE_V Orleansu je odslu\xc5\xbeil voja\xc5\xa1ki rok. \xc5\xa0tudiral je pravo, knji\xc5\xbeevnost in filozofijo. Nanj so vplivali Henri Bergson, Paul Desjardins in zgodovinar Albert Sorel. Zadr\xc5\xbeeval se je v me\xc5\xa1\xc4\x8danskih salonih in postal redni gost v sprejemnicah plemstva, kjer je bil pozoren opazovalec. Postal je spreten sogovornik in znal opona\xc5\xa1ati druge. Nekateri so ga do\xc5\xbeivljali kot snoba in povzpetnika.\n_START_SECTION_\nPrva dela\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1896 je objavil zbirko kratkih zgodb U\xc5\xbeitki in dnevi (francosko Les Plaisirs et les jours). To je izbor portretov umetnikov, ki jih je objavljal v letih 1892 in 1893 v revijah Le Banquet in La Revue Blanche._NEWLINE_V letih od 1895 do 1899 je pisal avtobiografski roman Jean Santeuil, ki ga ni dokon\xc4\x8dal. Umik iz dru\xc5\xbeabnega \xc5\xbeivljenja je sovpadal s slab\xc5\xa1anjem zdravstvenega stanja in z aktivnim udejstvovanjem v Aferi Dreyfus. Proust je pomagal organizirati peticijo in pomagal je Dreyfusovemu odvetniku. S tem je tvegal izlo\xc4\x8ditev iz dru\xc5\xbebe. To se ni zgodilo, vendar mu je dogodek pomagal pre\xc4\x8distiti razo\xc4\x8daranje nad plemstvom, kar se je odrazilo v njegovih romanih._NEWLINE_Ko je leta 1899 odkril umetnostnega kritika Johna Ruskina, je opustil pisanje Jeana Santeuila. Nove navdihe je iskal v naravi in gotiki. Do\xc5\xbeivljal ju je kot simbola \xc4\x8dloveka, ki se soo\xc4\x8di z ve\xc4\x8dnostjo. Obiskal je Benetke in mnogo francoskih cerkva ter prevedel Ruskinovi knjigi Biblija iz Amiensa in Sezam in lilije.\n_START_SECTION_\nZrelo obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nSmrti o\xc4\x8deta leta 1903 in matere leta 1905 sta bili zanj te\xc5\xbeki preizku\xc5\xa1nji. Leta 1905 je bil sprejet na zdravljenje v sanatorij, vendar je ostal manj kot dva meseca. Ker je bil finan\xc4\x8dno neodvisen, se je lahko lotil pisanja svojega velikega romana. Pred tem je v \xc4\x8dasopisu Le Figaro objavil ve\xc4\x8d parodij. Pre\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8devanje svojih pogledov na umetnost in kritiko je zaklju\xc4\x8dil z esejem Proti Sainte-Beuveju (francosko Contre Sainte-Beuve), ki je iz\xc5\xa1el leta 1954._NEWLINE_Na Proustovo umetni\xc5\xa1ko ustvarjanje je mo\xc4\x8dno vplival Lev Nikolajevi\xc4\x8d Tolstoj. Predvsem ga je posnemal v pogledu na umetnost in v na\xc4\x8dinu uporabe psiholo\xc5\xa1kih in socialnih prvin._NEWLINE_Nje v gove ljubezenske zveze so bile najprej heteroseksualne. Nato so postale homoseksualne. Eden izmed njegovih ljubimcev je bil tudi Alfred Agostelli, ki je bil poro\xc4\x8den. Po nekaterih virih je \xc5\xa1el Proust v mo\xc5\xa1ki bordel Le Cuziat, vendar to ni bilo nikoli potrjeno. Vse do svojega 35. leta je Proust \xc5\xbeivel \xc5\xbeivljenje snoba in obiskovalca salonov._NEWLINE_Zanj je skrbela njegova mati, na katero je bil nevroti\xc4\x8dno navezan. Po smrti svojega o\xc4\x8deta leta 1903 in matere 1905 se je Proust postopoma umaknil iz krogov visoke dru\xc5\xbebe. Do leta 1919 je \xc5\xbeivel v zvo\xc4\x8dno izoliranem stanovanju, kjer se je posvetil pisanju in introspekciji. Ko je James Joyce spoznal Prousta maja 1922, sta pisatelja izmenjala le nekaj besed. \xc2\xbbSeveda je bil polo\xc5\xbeaj nevzdr\xc5\xbeen,\xc2\xab\xc2\xa0je rekel Joyce. \xc2\xbbProustov dan se je \xc5\xa1ele za\xc4\x8denjal, moj pa je \xc5\xa1el h koncu.\xc2\xab_NEWLINE_Proust je bil na ra\xc4\x8dun bogate zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine finan\xc4\x8dno neodvisen, zato je lahko za\xc4\x8del pisati roman Iskanje izgubljenega \xc4\x8dasa, na katerega sta vplivala Johann Wolfgang von Goethe in Fran\xc3\xa7ois Chateaubriand. Od leta 1910 je bil veliko \xc4\x8dasa v svoji spalnici, \xc4\x8dez dan je spal, pono\xc4\x8di je pisal._NEWLINE_Njegovo zdravstveno stanje se je vztrajno slab\xc5\xa1alo. Zadnja tri leta \xc5\xbeivljenja je prakti\xc4\x8dno ves \xc4\x8das pre\xc5\xbeivel v spalnici, kjer je kon\xc4\x8deval svoj roman. Umrl je za plju\xc4\x8dnico in plju\xc4\x8dnim abscesom leta 1922, pokopan je na pari\xc5\xa1kem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du P\xc3\xa8re-Lachaise.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nZa Prousta pravijo, da je pionir sodobnega romana. Naredil je jasno razliko med \xc4\x8dlovekom in delom. \xc2\xbbKnjiga je izdelek razli\xc4\x8dnega jaz, ki ga imamo kot manifestacijo v na\xc5\xa1ih navadah, na\xc5\xa1em dru\xc5\xbeabnem \xc5\xbeivljenju ali na\xc5\xa1ih grehot,\xc2\xab\xc2\xa0je napisal Proust kot odgovor francoskemu kritiku Sainte-Beuveu, ki je poskusil razumeti pisatelje tako, da je preu\xc4\x8deval njihova \xc5\xbeivljenja in okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine. Proustovo delo je vplivalo na \xc5\xa1tevilne avtorje v razli\xc4\x8dnih dr\xc5\xbeavah, kot sta npr. Virginia Woolf in James Joyce. Njegovi zelo dolgi stavki (nekateri celo nekaj strani) so odpri pot za narativne invencije Clauda Simona. Proust je kasneje povedal, da je imel fiksno strukturo za celoten roman od samega za\xc4\x8detka. V konstrukciji je uporabljal fotografije; avtor je imel navado, da se je pogosto fotografiral v uniformi._NEWLINE_Proustov literarni kriticizem ni dobil ve\xc4\x8dje pozornosti do leta 1954, ko je bil objavljen Contre Sainte-Beuve (\xc2\xbbproti Sainte-Beuveju\xc2\xab). Ob\xc4\x8dudoval je Vignyja, Hugoja ter Leconta de Lisla. Proust je zanikal Bergsonov vpliv na svoje delo, \xc4\x8deprav je oba zanimalo vpra\xc5\xa1anje \xc4\x8dasa in spomina. Najbolj znani Proustovi eseji so eseji o Flaubertovem stilu, kjer Flaubertovo uporabo \xc4\x8dasa primerja s Kantovo revolucijo v filozofiji.'