b"\n_START_ARTICLE_\nPrese\xc5\xbena vrednost\n_START_PARAGRAPH_\nPrese\xc5\xbena vrednost in profit strogo gledano nista sopomenki. Profit je prese\xc5\xbeek prihodkov nad izdatki, pri \xc4\x8demer pa izvor profita ni jasno definiran; ugodne tr\xc5\xbene razmere, na primer, vplivajo na individualni profit, ampak nimajo neposrednega vpliva na prese\xc5\xbeno vrednost. _NEWLINE_Prese\xc5\xbena vrednost je vezana na kapitalizem; profit ni. Profit je na primer obstajal \xc5\xbee pri srednjeve\xc5\xa1kih trgovcih, ki pa ga ne moremo ena\xc4\x8diti s kapitalisti\xc4\x8dnim profitom, ki izhaja iz prese\xc5\xbene vrednosti. \xc5\xbde sam polo\xc5\xbeaj trgovskega kapitala je, na primer, druga\xc4\x8den; v srednjem veku je bil glavni povezovalni element med oddaljenimi kraji; glede na produkcijske obrate je bil relativno samostojna sila. Pod kapitalizmom je obstoj trgovskega kapitala posledica delitve dela znotraj kapitalisti\xc4\x8dnega razreda.\n_START_SECTION_\nCirkulacija kapitala\n_START_PARAGRAPH_\nCirkulacija kapitala se od cirkulacije blaga razlikuje, da njen za\xc4\x8detni in kon\xc4\x8dni \xc4\x8dlen ni blago, ampak denar. Klju\xc4\x8den podatek je \xc5\xa1e, da je vsota tega denarja po koncu cirkulacije kapitala ve\xc4\x8dja kot pred njenim za\xc4\x8detkom. _NEWLINE_Cirkulacijo blago opi\xc5\xa1emo z izrazom B(1)-D-B(2) (B \xe2\x80\x93 blago, D \xe2\x80\x93 denar); njen glavni smoter je pridobiti blago B(2), ker to vsebuje uporabno vrednost, ki jo kupec potrebuje. Cirkulacija kapitala ima nasprotno shemo D-B-D', pri \xc4\x8demer pa \xc5\xa1e velja D'>D. Glavni smoter cirkulacije kapitala za razliko od blagovne cirkulacije ni uporabna, ampak menjalna vrednost. Kapital je torej definiran kot vrednost (v denarni obliki), ki se jo vr\xc5\xbee v cirkulacijo z namenom, da se pridobi \xc5\xa1e ve\xc4\x8dja koli\xc4\x8dina vrednosti._NEWLINE_Cirkulacija kapitala ima glede na blagovno cirkulacijo pomembno razliko; tekom cirkulacije kapitala se koli\xc4\x8dina vrednosti pove\xc4\x8da, pri blagovni cirkulaciji pa se ne. Naslednje pomembno vpra\xc5\xa1anje je tako, kaj je izvor te nove vrednosti.\n_START_SECTION_\nAlternativne razlage izvora profita\n_START_PARAGRAPH_\nV Kapitalu Marx poda dve alternativni razlagi za izvor profita, za obe pa poka\xc5\xbee, da na nivoju dru\xc5\xbebene ekonomij ne uspejo obrazlo\xc5\xbeiti izvora profita. Obe razlagi imata namre\xc4\x8d klju\xc4\x8dno pomanjkljivost, da profit izpeljujeta iz porazdelitve \xc5\xbee obstoje\xc4\x8de vrednosti, zaobideta pa vpra\xc5\xa1anje, od kod izhaja nova vrednost.\n_START_SECTION_\nMenjava ne-ekvivalentov\n_START_PARAGRAPH_\nPrva razlaga je v menjavi ne-ekvivalentov (odstopanja od zakonov blagovne menjave, ki predpostavljajo menjavo ekvivalentov); ta razlaga ima dve razli\xc4\x8dici. _NEWLINE_Prva razli\xc4\x8dica obravnava mo\xc5\xbenost kupovanja pod vrednostjo ali prodajanja nad vrednostjo. Ta razlaga odpove, \xc4\x8de ne opazujemo samo ene transakcije, ampak celotno cirkulacijo kapitala. Ta namre\xc4\x8d sestoji tako iz nakupa kot prodaje, kar pomeni, da isti kapitalist opravlja obe vlogi; kar mu koristi kot prodajalcu, mu bo \xc5\xa1kodovalo kot kupcu (tj. prodajanje nad vrednostjo) in obratno. _NEWLINE_Druga razli\xc4\x8dica upo\xc5\xa1teva to protislovje, a vseeno vztraja pri menjavi ne-ekvivalentov. To verzijo lahko enostavno povzamemo kot poslovno goljufanje; kapitalist obere svojega poslovnega partnerja \xc2\xbbdo kosti\xc2\xab, ta pa mu \xc2\xbbusluge\xc2\xab\xc2\xa0na nikakr\xc5\xa1en na\xc4\x8din ne more povrniti. Tak\xc5\xa1en pristop lahko pojasni izvor profita na nivoju individualnega kapitalista, ne pojasni pa izvora profita na nivoju celotne dru\xc5\xbebe Kar na\xc5\xa1 kapitalist pridobi z goljufijo, njegov poslovni partner izgubi; neto razlika je enaka ni\xc4\x8d, obstoj dru\xc5\xbebenega profita pa je \xc5\xa1e vedno nepojasnjen. \xc4\x8ce se tak\xc5\xa1en pristop uporabi na nivoju vsakega kapitala, je to le na druga\xc4\x8den na\xc4\x8din izra\xc5\xbeena prvotna razli\xc4\x8dica; prodajanje nad vrednostjo/kupovanje pod vrednostjo.\n_START_SECTION_\nZunanji vir  nove vrednosti\n_START_PARAGRAPH_\nDruga razlaga vira nove vrednosti je, da je ta vir zunanji. Ta vir lahko na hitro povzamemo kot razred, ki ni\xc4\x8desar ne proizvaja, je pa njegova funkcija, da tro\xc5\xa1i, s to potro\xc5\xa1njo pa vna\xc5\xa1a novo vrednost v cirkulacijo (Marx kot primer tak\xc5\xa1nega razreda navede aristokracijo). Temeljni problem pri tem zunanjem viru pa je, da ta \xc5\xa1e vedno ne pojasni vira te zunanje vrednosti. \xc4\x8ce imamo, na primer, aristokracijo, ki zgolj tro\xc5\xa1i, s tem \xc5\xa1e vedno nismo pojasnili, od kod aristokraciji njen dohodek (\xc4\x8de lahko tro\xc5\xa1i, mora imeti tudi dohodek). \xc2\xbbIzvoz\xc2\xab\xc2\xa0vira vrednosti na zunanji dejavnik tako \xc5\xa1e vedno ne pojasni izvora profita, saj je v tem primeru potrebno razjasniti sam zunanji vir. Zunanji vir vrednosti ima tako enak problem kot menjava ne-ekvivalentov; oba obravnavata redistribucijo \xc5\xbee obstoje\xc4\x8de vrednosti, ne pojasnita pa, kako se ustvari nova vrednost.\n_START_SECTION_\nIzvor prese\xc5\xbene vrednosti\n_START_PARAGRAPH_\nPrese\xc5\xbena vrednost, ki v najbolj prvotnem pomeni to razliko med za\xc4\x8detno in kon\xc4\x8dno velikostjo kapitala (torej med D' in D), je za svojo realizacijo sicer vezana na cirkulacijo, ampak iz te cirkulacije ne izhaja. Izvor prese\xc5\xbene vrednosti Marx pojasni z naslanjanjem na definicijo menjalne vrednosti blaga, ki je definirana kot povpre\xc4\x8dna koli\xc4\x8dina \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega dela, potrebnega za proizvodnjo danega blaga (natan\xc4\x8dneje: je izraz tega dela). \xc4\x8ce se tekom cirkulacije kapitala pove\xc4\x8da koli\xc4\x8dina vrednosti v obtoku, je to potem zato, ker je v tej cirkulaciji kapitala bilo realizirano novo delo._NEWLINE_To pa pojasni le pove\xc4\x8dano koli\xc4\x8dino vrednosti; izvor profita je \xc5\xa1e vedno nepojasnjen. Pri tem spomnimo, da ta profit ne izhaja iz lastnega dela kapitalista, ampak iz njegovega lastni\xc5\xa1tva kapitala (vrednosti, ki s tem postane kapital).\n_START_SECTION_\nMezdno delo\n_START_PARAGRAPH_\nV osr\xc4\x8dju produkcije vrednosti je delovna sila oziroma sposobnost \xc4\x8dloveka, da z delom proizvede nek produkt (\xc4\x8de se ta proda na trgu je blago). V osr\xc4\x8dju produkcije prese\xc5\xbene vrednosti je razlika med vrednostjo delovne sile in koli\xc4\x8dino dela, ki ga ta delovna sila realizira v produkcijskem procesu._NEWLINE_Kapitalist ima v lasti produkcijska sredstva, a za cirkulacijo kapitala, da se dejansko ustvari nova vrednost, potrebuje delovno silo. To na trgu v obliki mezdnega delavca; ta je osebno svoboden, a hkrati nima v lasti produkcijskih sredstev, zato se mora za pre\xc5\xbeivetje zaposliti pri kapitalistu. Mezdni delavec torej kapitalistu daje svojo delovno silo v najem, v zameno pa dobi mezdo. _NEWLINE_Ta mezda pa ni dolo\xc4\x8dena glede na delo, ki ga delavec realizira, ampak glede na vrednost delovne sile. Ta vrednost ima enako definicijo kot vsako drugo blago; koli\xc4\x8dina dela, potrebnega za njeno reprodukcijo, da torej delavec ostane \xc5\xbeiv in dovolj pri mo\xc4\x8deh, da ostane delovno sposoben (ter stro\xc5\xa1ki vzdr\xc5\xbeevanja potomstva). _NEWLINE_Druga\xc4\x8de re\xc4\x8deno: mezda ni pla\xc4\x8dilo za delo, ampak za delovno silo. Razlika med realiziranim delom, torej vrednostjo, ki jo je delavec ustvaril, ter vrednostjo delovne sile (mezdo), kapitalist pospravi v lastni \xc5\xbeep. To lahko stori, ker je lastnik produkcijskih sredstev (kot na primer, orodja, tovarne, surovin...), zaradi \xc4\x8desar si kapitalist tudi prilasti vso proizvedeno blago.\n_START_SECTION_\nPotrebno in prese\xc5\xbeno delo\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdivo delo, realizirano tekom cirkulacije kapitala, se tako deli na dva dela; potrebno in prese\xc5\xbeno delo. Potrebno delo ustvari vrednost, ki jo delavec dobi nazaj v obliki mezde (to se imenuje tudi variabilni kapital, z oznako v); vrednost, ki jo ustvari prese\xc5\xbeno delo, si kapitalist prisvoji kot prese\xc5\xbeno vrednost (oznaka pv), ne da bi mu za to bilo treba dati karkoli v zameno. _NEWLINE_Tako kot se celotno \xc5\xbeivo delo deli na potrebno in prese\xc5\xbeno delo, tako se tudi delovni \xc4\x8das deli na potrebni in prese\xc5\xbeni delovni \xc4\x8das (alternativni izraz je delovni dan). Tekom potrebnega delovnega dneva mezdni delavec tako ustvari vrednost, ki jo v obliki mezde dobi za lastno reprodukcijo; prese\xc5\xbeni delovni dan brezpla\xc4\x8dno nameni kapitalistu. _NEWLINE_Potrebni in prese\xc5\xbeni delovni dan pa nista \xc4\x8dasovno lo\xc4\x8dena, kot je na primer veljalo za tlako pod fevdalizmom, ampak sta v samem produkcijskem procesu nelo\xc4\x8dljiva; delavec ne more razlo\xc4\x8diti, kdaj dela zase, kdaj pa za kapitalista; v vsakem trenutku se potrebno in prese\xc5\xbeno delo prepletata. Razlika med njima pride do najbolj jasnega izraza \xc5\xa1ele v denarni obliki, ko je produkcijski proces \xc5\xbee zaklju\xc4\x8den. Razmerja med potrebnim in prese\xc5\xbenim delovnim dnevom je izklju\xc4\x8dno kvantitativno, to razmerje pa tvori osnovo za mero prese\xc5\xbene vrednosti, ki dolo\xc4\x8da stopnjo izkori\xc5\xa1\xc4\x8danja delovne sile.\n_START_SECTION_\nMera prese\xc5\xbene vrednosti\n_START_PARAGRAPH_\nOpisano razmerje med potrebnim in prese\xc5\xbenim delom je osnova za dolo\xc4\x8danje mere prese\xc5\xbene vrednosti; slednjo Marx imenuje tudi stopnja eksploatacije delovne sile, saj nam pove, kolik\xc5\xa1en dele\xc5\xbe ustvarjene vrednosti si prisvoji kapitalist kot prese\xc5\xbeno vrednost. Natan\xc4\x8dneje: ta je definirana kot razmerje prese\xc5\xbenega dela nasproti potrebnemu delu. Matemati\xc4\x8dno se to izrazi kot Mera prese\xc5\xbene vrednosti = (prese\xc5\xbeno delo)/(potrebno delo)._NEWLINE_Mero prese\xc5\xbene vrednosti lahko izrazimo tudi z vrednostmi. V tem primeru se ena\xc4\x8dba za mero prese\xc5\xbene vrednosti (pv') glasi . Ve\xc4\x8dja kot je mera prese\xc5\xbene vrednosti, ve\xc4\x8dji del novo ustvarjene vrednosti ostane kapitalistu kot prese\xc5\xbena vrednost. Ponazorjeno na nekaj primerih: pv'= 100% pomeni, da polovica vse ustvarjene vrednosti ostane kapitalistu kot prese\xc5\xbena vrednost; ob pv'= 200% sta to dve tretjini, ob pv'=50% pa ena tretjina. _NEWLINE_\xc4\x8ce je pv'=\xe2\x88\x9e, si vso vrednost prisvoji kapitalist kot prese\xc5\xbeno vrednost; ob pv'=0 vsa vrednost ostane delavcu (\xc5\xbeivo delo je enako veliko kot variabilni kapital). Oba stanja pa sta le hipoteti\xc4\x8dna; zgornje meje izkori\xc5\xa1\xc4\x8danja so opisane pod poglavjem absolutna in relativna prese\xc5\xbena vrednost, spodnjo mejo pa je v kapitalizmu nemogo\xc4\x8de dose\xc4\x8di, ker bi s tem izginila tudi prese\xc5\xbena vrednost, ki je za funkcioniranje kapitala klju\xc4\x8dna.\n_START_SECTION_\nMera prese\xc5\xbene vrednosti in profitna mera\n_START_PARAGRAPH_\nMera prese\xc5\xbene vrednosti ni sopomenka za profitno mero. Glavna razlika med obema je, da v meri prese\xc5\xbene vrednosti nastopa izklju\xc4\x8dno \xc5\xbeivo delo, medtem ko profitna mera vklju\xc4\x8duje tudi vrednost, ki se v cirkulaciji kapitala le reproducira (tj. konstantni kapital, oznaka k). Nastopa pa v profitni meri (p'), ki ima ena\xc4\x8dbo , je profitna mera ni\xc5\xbeja od mere prese\xc5\xbene vrednosti. _NEWLINE_Za mero prese\xc5\xbene vrednosti velikost konstantnega kapitala ni pomembna; zanima jo le delitev \xc5\xbeivega dela na potrebno in prese\xc5\xbeno delo. Na to delitev velikost \xc5\xbee obstoje\xc4\x8de vrednosti (konstantnega kapitala) ne vpliva, saj kapitalist \xc4\x8drpa prese\xc5\xbeno vrednost izklju\xc4\x8dno iz \xc5\xbeivega dela. Iz tega razloga Marx za stopnjo eksploatacije delovne sile ne uporabi profitne mere, temve\xc4\x8d mero prese\xc5\xbene vrednosti.\n_START_SECTION_\nAbsolutna in relativna prese\xc5\xbena vrednost\n_START_PARAGRAPH_\nRazlika med absolutno in relativno produkcijo prese\xc5\xbene vrednosti je v njenem vplivu na velikost potrebnega dela. Absolutna produkcija pove\xc4\x8da maso prese\xc5\xbene vrednosti tako, da neposredno podalj\xc5\xa1a prese\xc5\xbeni delovni \xc4\x8das; najbolj tipi\xc4\x8den primer absolutne produkcije prese\xc5\xbene vrednosti je tako podalj\xc5\xa1evanje delovnega dneva (ali druge poljubne enote, kot npr. delovnega tedna). Relativna produkcija prese\xc5\xbene vrednosti nasprotno pove\xc4\x8da obseg prese\xc5\xbene vrednosti tako, da zmanj\xc5\xa1a potrebni delovni \xc4\x8das, razlika pa se premakne v prid prese\xc5\xbenemu delovnemu \xc4\x8dasu._NEWLINE_\xc4\x8ce povedano ponazorimo na primeru. Recimo, da delovni dan traja 8 ur in je razdeljen na 4 ure potrebnega in 4 ure prese\xc5\xbenega delovnega \xc4\x8dasa. _NEWLINE_Primer absolutne produkcije prese\xc5\xbene vrednosti bi bilo podalj\xc5\xa1anje delovnega dneva na 10 ur; v tem primeru bi delavec v 4 urah proizvedel toliko, kolikor dobi pla\xc4\x8dano, preostalih 6 ur pa bi opravil zastonj za kapitalista. _NEWLINE_Produkcija relativne prese\xc5\xbene vrednosti bi ohranila 8-urni delovni dan, ampak bi zmanj\xc5\xa1ala obseg potrebnega dela, recimo iz 4 na 3 ure; preostalih 5 ur bi delavec proizvajal prese\xc5\xbeno vrednost za kapitalista. Tak\xc5\xa1no kraj\xc5\xa1anje delovnega dneva se da dose\xc4\x8di na tri na\xc4\x8dine; z zbijanjem cene delovne sile (tudi pod njeno vrednost), s pove\xc4\x8dano produktivnostjo delo ali pa s pove\xc4\x8danjem njegove intenzivnosti.\n_START_SECTION_\nOmejitve produkcije prese\xc5\xbene vrednosti\n_START_PARAGRAPH_\nAbsolutna kot relativna produkcija prese\xc5\xbene vrednosti imata zgornje meje. Pri absolutni produkciji prese\xc5\xbene vrednosti je najvi\xc5\xa1ja omejitev fizikalna, da je dan omejen na 24 ur, kar omejuje dol\xc5\xbeino delovnega dneva, ki ga kapitalist lahko nalo\xc5\xbei delavcu. Tudi relativna produkcija prese\xc5\xbene vrednosti ima materialne omejitve. Glavna omejitev je podana produktivnost dela, ki dolo\xc4\x8da obseg (potencialnega) prese\xc5\xbenega delovnega \xc4\x8dasa. Ve\xc4\x8dja kot je produktivnost delavca, manj \xc4\x8dasa ta potrebuje za izdelavo posameznega izdelka; posledi\xc4\x8dno se zmanj\xc5\xa1a tudi delovni \xc4\x8das, potreben za njegovo lastno reprodukcijo oziroma potrebni delovni \xc4\x8das._NEWLINE_Tako relativna kot absolutna produkcija prese\xc5\xbene vrednosti imata dodatno omejitev v organiziranosti delavskega odpora. Podalj\xc5\xa1evanje delovnega dneva vodi v odpor delavcev, kar omejuje vsakr\xc5\xa1no nadaljnjo ve\xc4\x8danje absolutne produkcije prese\xc5\xbene vrednosti (tj. dalj\xc5\xa1anja delovnega dneva). Enako velja za pove\xc4\x8danje intenzivnosti dela pri relativni produkciji prese\xc5\xbene vrednosti; ob organiziranem delavskemu odporu bo kapitalist prisiljen opustiti namere.\n_START_SECTION_\nAbsolutna in relativna prese\xc5\xbena vrednost \xe2\x80\x93 medsebojni vpliv\n_START_PARAGRAPH_\nProdukcija absolutne in relativne prese\xc5\xbene vrednosti nista medsebojno izklju\xc4\x8dujo\xc4\x8di ali neodvisni spremenljivki. Nasprotno je povsem realen scenarij, da se pove\xc4\x8dujeta produkcija tako absolutne kot relativne prese\xc5\xbenosti. To pomeni, da se isto\xc4\x8dasno pove\xc4\x8dujeta tako delovni dan kot delovna intenzivnosti; z drugimi besedami, da se dela dlje in hitreje. Dalj\xc5\xa1anje delovnega dneva in ve\xc4\x8danje intenzivnosti produkcije pa se medsebojno omejujeta (pojavi se izbira \xc2\xbbali dolg ali intenzivni delovni dan\xc2\xab). Na dolgi rok se med njima vzpostavi obratno sorazmerje. Tako kraj\xc5\xa1anje delovnega dneva vodi v ve\xc4\x8djo intenzivnost dela; to je namre\xc4\x8d eden izmed proti-ukrepov kapitala, s katerim si prizadeva vzdr\xc5\xbeevati profitno mero ob izgubi, ki jo utrpi s kraj\xc5\xa1anjem delovnega dneva (izgube v absolutni kompenzira z relativno prese\xc5\xbeno vrednostjo).\n_START_SECTION_\nPrese\xc5\xbena vrednost in posebni profit\n_START_PARAGRAPH_\nMarx s konceptom prese\xc5\xbene vrednosti kot izvorom profita ne zanika vpliva ponudbe in povpra\xc5\xa1evanja in s tem nihanja cen. Stanju konkurence pripisuje funkcijo, da ta povzro\xc4\x8di odstopanja v profitnih merah posameznih kapitalov; ob popolni konkurenci bi profit \xc5\xa1e vedno obstajal, iz tega pa tudi zaklju\xc4\x8di, da konkurenca ni mehanizem, ki bi zadovoljivo (ali sploh) obrazlo\xc5\xbeil izvor profita._NEWLINE_Po Marxu na makro nivoju, torej iz vidika celotnega dru\xc5\xbebenega kapitala, profita ni mogo\xc4\x8de pojasniti druga\xc4\x8de kot s prese\xc5\xbeno vrednostjo. Za profit, ki ga individualni kapital realizira zaradi ugodnih tr\xc5\xbenih okoli\xc5\xa1\xc4\x8din (npr. preko \xc5\xa1pekulacije ali monopola), Marx tako uporabi izraz posebni profit. Posebni profit je \xc5\xa1e vedno prese\xc5\xbena vrednost, s to razliko, da ni bila producirana pod obravnavanim kapitalom. Posebni profit je torej vpra\xc5\xa1anje porazdelitve prese\xc5\xbene vrednosti znotraj kapitalisti\xc4\x8dnega razreda (vklju\xc4\x8dno z zemlji\xc5\xa1kimi posestniki); je relevanten na nivoju posameznih kapitalov in pri opisovanju njihovih medsebojnih odnosov (npr. monopolov), ni pa relevanten za izvor dru\xc5\xbebenega profita kot takega.\n_START_SECTION_\nViri in literatura\n_START_PARAGRAPH_\nMarx, Karl. 1961. Kapital: kritika politi\xc4\x8dne ekonomije (prvi zvezek). Ljubljana: Cankarjeva zalo\xc5\xbeba. Dostopno na (v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini): https://www.marxists.org/archive/marx/works/download/pdf/Capital-Volume-I.pdf. Zadnji dostop ob: 14.02.2018._NEWLINE_Marx, Karl. 1973. Kapital: kritika politi\xc4\x8dne ekonomije (tretji zvezek). Ljubljana: Cankarjeva zalo\xc5\xbeba. Dostopno na (v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini): https://www.marxists.org/archive/marx/works/1894-c3/index.htm. Zadnji dostop ob: 14.02.2018_NEWLINE_Hilferding, Rudolf. 1980. Finan\xc4\x8dni kapital. Ljubljana: Cankarjeva zalo\xc5\xbeba. Dostop na (v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini): https://www.marxists.org/archive/hilferding/1910/finkap/index.htm. Zadnji dostop ob: 10.02.2018."