b'\n_START_ARTICLE_\nProterozoik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje v proterozoiku\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8casovno se s pojavom kisika v atmosferi ujema razvoj prvih oblik naprednega eno- in ve\xc4\x8dceli\xc4\x8dnega \xc5\xbeivljenja. S tem se za\xc4\x8dne lo\xc4\x8den razvoj rastlinskega in \xc5\xbeivalskega kraljestva. V tem \xc4\x8dasu se pojavi tudi prva simbioza, med mitohondriji in kloroplasti ter njihovimi gostitelji. Kljub vzponu tovrstnih oblik \xc5\xbeivljenja se je v tem \xc4\x8dasu \xc5\xa1e naprej nadaljeval razvoj primitivnej\xc5\xa1ih v \xc4\x8dasu arhaika nastalih stromatolitov, ki so prav v proterozoiku dosegli svoj vi\xc5\xa1ek._NEWLINE_Proterozoik je vse do druge polovice 20. stoletja veljal za zadnje zemeljsko obdobje brez \xc5\xbeivljenja, saj so bili tedaj znani le fosili iz kambrijskih oziroma poproterozoi\xc4\x8dnih kamnin. Ko so kasneje v globljih plasteh (v kamninah iz proterozoika) na\xc5\xa1li fosilne ostanke \xc5\xbeivali, naj bi se meja proterozoika praviloma premaknila globlje v zgodovino Zemlje, a je do danes v strokovnih krogih ostala ista, tj. na spodnjem robu kambrija oziroma pred 542 milijoni let.'