b'\n_START_ARTICLE_\nAlojzij Matija Zorn\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPo ljudski \xc5\xa1oli in gimnaziji v Gorici je 1852 vstopil v tamkaj\xc5\xa1nje semeni\xc5\xa1\xc4\x8de in bil 1857 posve\xc4\x8den v duhovnika. Nato je \xc5\xa1tudij teologije nadaljeval kot gojenec Avgu\xc5\xa1tineja na Dunaju in prav tam doktoriral. Leta 1861 se je vrnil v Gorico, postal nad\xc5\xa1kofov tajnik, v semeni\xc5\xa1\xc4\x8du podravnatelj, ekonom in 1874 ravnatelj. Od 1864 je tu predaval dogmatiko in osnovno bogoslovje. Leta 1875 je bil imenovan za \xc4\x8dastnega, 1879 pa za rednega kanonika gori\xc5\xa1kega kapitlja; bil je \xc5\xa1e prosinodalni izpra\xc5\xa1evalec, sodnik nad\xc5\xa1kofijskega sodi\xc5\xa1\xc4\x8da, cerkveni in\xc5\xa1pektor ljudskih \xc5\xa1ol, \xc4\x8dlan de\xc5\xbeelne \xc5\xa1olske komisije in gori\xc5\xa1kega de\xc5\xbeelnega zbora ter dunajskega parlamenta._NEWLINE_Leta 1882 je bil imenovan za pore\xc5\xa1ko-puljskega \xc5\xa1kofa, \xc5\xa1kofovsko posve\xc4\x8denje je prejel januarja 1883. \xc5\xbde junija 1883 pa je pri\xc5\xa1lo imenovanje za gori\xc5\xa1kega nad\xc5\xa1kofa. Ume\xc5\xa1\xc4\x8den je bil oktobra 1883 kot naslednik Andreja Gollmayerja in predhodnik Jakoba Missie._NEWLINE_Ob imenovanju za nad\xc5\xa1kofa so poudarjali njegovo temeljito teolo\xc5\xa1ko izobrazbo in spretnost pri javnih nastopih, o\xc4\x8ditali pa, da je bil kot vodja semeni\xc5\xa1\xc4\x8da prerahel in predober. Za pore\xc5\xa1ko-puljskega \xc5\xa1kofa se je zdel primeren zaradi znanja jezikov in zlasti, ker se ni vme\xc5\xa1aval v politi\xc4\x8dne zadeve ter imel nevtralno stali\xc5\xa1\xc4\x8de do narodnostnega vpra\xc5\xa1anja._NEWLINE_Notranji spori v katoli\xc5\xa1kem taboru, razcepljenost duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine med stranke in ostro proticerkveno stali\xc5\xa1\xc4\x8de liberalcev so vedno bolj stopnjevali Zornovo negotovost in o\xc4\x8dital si je, da je za ves nered v \xc5\xa1kofiji kriv sam. Pape\xc5\xbeu Leonu XIII. je ponudil odstop, a ga ta ni sprejel. Zadnje mesece \xc5\xbeivljenja se ga je polastila akutna melanholija. 25. junija 1897 so ga prepeljali v privatni sanatorij za du\xc5\xa1evno bolne na Dunaj, kjer je \xc4\x8dez nekaj dni umrl za mo\xc5\xbegansko kapjo.'