b'\n_START_ARTICLE_\nGr\xc5\xa1ki tempelj\n_START_PARAGRAPH_\nGr\xc5\xa1ki tempelj (starogr\xc5\xa1ko n\xce\xb1\xcf\x8c\xcf\x82, na\xc3\xb3s \'bivali\xc5\xa1\xc4\x8de, dom\', pomensko razli\xc4\x8dno od latinske besede templum), je bil zgradba, ki so ga zgradili za kipe anti\xc4\x8dnih gr\xc5\xa1kih bo\xc5\xbeanstev v gr\xc5\xa1kih sveti\xc5\xa1\xc4\x8dih. \xc5\xbdrtvovanje in obredi, posve\xc4\x8deni posameznemu bo\xc5\xbeanstvu, so se odvijali zunaj njih. Templji so se pogosto uporabljali za shranjevanje votivnih daritev in so najpomembnej\xc5\xa1a in najbolj raz\xc5\xa1irjena vrsta zgradbe v starogr\xc5\xa1ki arhitekturi. V helenisti\xc4\x8dnih kraljestvih jugozahodne Azije in severne Afrike so zgradili stavbe za izpolnjevanje naloge templja, a so pogosto \xc5\xa1e naprej sledili lokalnim tradicijam. Tudi tam, kjer je viden gr\xc5\xa1ki vpliv, take strukture obi\xc4\x8dajno ne veljajo za gr\xc5\xa1ke templje. To velja na primer za gr\xc5\xa1ko-partske in baktrijske templje ali ptolemajske, ki so se zgledovali po egip\xc4\x8danski tradiciji. Ve\xc4\x8dina gr\xc5\xa1kih templjev je bila astronomsko usmerjena.\n_START_SECTION_\nSplo\xc5\xa1no\n_START_PARAGRAPH_\nMed 9. in 6. stoletjem pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem so se stari gr\xc5\xa1ki templji razvili iz majhnih struktur, zgrajenih iz ne\xc5\xbegane opeke, v dvoprostorne veli\xc4\x8dastne stavbe s kolonado na vseh straneh, pogosto vi\xc5\xa1ine ve\xc4\x8d kot 20 metrov (brez strehe). Slogovno so prevladovali regionalno zna\xc4\x8dilni  arhitekturni slogi (redi). Medtem ko so najprej razlikovali med dorskim in jonskim slogom, je tretja mo\xc5\xbenost nastala v poznem 3. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. s korintskim redom. Razvili so mno\xc5\xbeico razli\xc4\x8dnih tlorisnih na\xc4\x8drtov, ki jih je bilo mogo\xc4\x8de kombinirati glede na razli\xc4\x8dne naro\xc4\x8dnike. Od 3. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem je gradnja velikih templjev postala manj pogosta; po kraj\xc5\xa1em razcvetu v 2. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. je gradnja v 1. stoletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem skoraj v celoti prenehala. Na novo so se gradile le manj\xc5\xa1e strukture, medtem ko so starej\xc5\xa1e templje obnovili ali dokon\xc4\x8dali._NEWLINE_Gr\xc5\xa1ki templji so bili zasnovani in izdelani v skladu s predpisanimi sorazmerji, ve\xc4\x8dinoma dolo\xc4\x8denimi z ni\xc5\xbejim premerom stebrov ali z velikostjo ravni temeljev. Skoraj matemati\xc4\x8dna strogost tako zasnovanih osnovnih modelov je bila izpopolnjena z opti\xc4\x8dnimi izbolj\xc5\xa1avami. Kljub \xc5\xa1e vedno raz\xc5\xa1irjeni idealizirani podobi so bili gr\xc5\xa1ki templji poslikani, tako da so bile svetle rde\xc4\x8de in modre barve v nasprotju z belim kamnom ali \xc5\xa1tukom. Bolj izdelani templji so imeli zelo bogato figuralno dekoracijo v obliki reliefov in pedimentnih skulptur. Za gradnjo templjev so obi\xc4\x8dajno poskrbela in jih financirala mesta ali uprave sveti\xc5\xa1\xc4\x8d. Posamezniki, zlasti helenisti\xc4\x8dni vladarji, so sponzorirali take zgradbe. V poznem helenisti\xc4\x8dnem obdobju je zmanj\xc5\xa1evanje bogastva skupaj s postopnim vklju\xc4\x8devanjem gr\xc5\xa1kega sveta v rimsko dr\xc5\xbeavo, katerih uradniki in vladarji so prevzeli sponzorstvo, pripeljalo do konca gradnje gr\xc5\xa1kih templjev. Novi templji so zdaj pripadali tradiciji rimske arhitekture, ki jih je kljub gr\xc5\xa1kim vplivom namenila razli\xc4\x8dnim ciljem, in sledila razli\xc4\x8dnim estetskim na\xc4\x8delom.\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nMikenski megaron (od 15. do 13. stoletja pr. n. \xc5\xa1t.) je bil predhodnik kasnej\xc5\xa1ih arhai\xc4\x8dnih in klasi\xc4\x8dnih gr\xc5\xa1kih templjev, vendar so v gr\xc5\xa1kem temnem obdobju zgradbe postale manj\xc5\xa1e in manj veli\xc4\x8dastne.  Osnovna na\xc4\x8dela za razvoj gr\xc5\xa1ke tempeljske arhitekture imajo korenine med 10. in 7. stoletjem pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. V najpreprostej\xc5\xa1i obliki kot naos je bil tempelj preprosto pravokotno sveti\xc5\xa1\xc4\x8de s \xc5\xa1trle\xc4\x8dimi stranskimi stenami (anta), ki je sestavljala majhno verando. Do 8. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem so obstajale tudi apsidne strukture z ve\xc4\x8d ali manj polkro\xc5\xbenimi hrbtnimi zidovi, vendar je pravokotna oblika prevladala. Z dodajanjem stebrov tej majhni osnovni strukturi so Grki spro\xc5\xbeili razvoj in raznovrstnost svoje tempeljske arhitekture._NEWLINE_Tempelj v Istmiji, posve\xc4\x8den Pozejdonu, ki je bil zgrajen leta 690\xe2\x80\x93650 pr. n. \xc5\xa1t. v Korintski o\xc5\xbeini, je bil morda prvi pravi arhai\xc4\x8dni tempelj s svojo veli\xc4\x8dastno velikostjo, masivno kolonado stebrov in s stre\xc5\xa1no kritino, ki se je razlikoval od sodobnih stavb.\n_START_SECTION_\nLesena arhitektura: zgodnji arhaik\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi templji so bili ve\xc4\x8dinoma iz ne\xc5\xbegane opeke (\xc4\x8derpi\xc4\x8d), opeke in marmorne strukture na kamnitih temeljih. Stebri in ogredje so bili leseni, vratne odprtine in ante so bile za\xc5\xa1\xc4\x8ditene z lesenimi deskami. Ope\xc4\x8dne stene so bile pogosto okrepljene z lesenimi stebri v obliki pollesenih konstrukcij. Strehe so bile strme in krite s slamo. Elementi te preproste in jasno strukturirane lesene arhitekture so bili izdelani po vseh pomembnih na\xc4\x8delih oblikovanja, ki so dolo\xc4\x8dala razvoj gr\xc5\xa1kih templjev v stoletjih._NEWLINE_Ob koncu 7. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem so se velikosti teh preprostih struktur precej pove\xc4\x8dale.  Tempelj C pri Termonu v Ajtoliji je prvi hekatompedon, dolg 30 m. Ker tehni\xc4\x8dno ni bilo mogo\xc4\x8de premo\xc5\xa1\xc4\x8dati ve\xc4\x8djih razpetin, so ti templji ostali zelo ozki, \xc5\xa1iroki 6 do 10 metrov._NEWLINE_Da bi bil poudarjen pomen kultnega kipa in stavbe, je bil naos opremljen z nadstre\xc5\xa1kom, ki so ga podpirali stebri. Nastali niz portikov, ki so obkro\xc5\xbeali tempelj na vseh straneh (peristaza), je bil uporabljen izklju\xc4\x8dno pri templjih v gr\xc5\xa1ki arhitekturi ._NEWLINE_Kombinacija templja s portiki (ptera) na vseh straneh je postavila nov estetski izziv za arhitekte in pokrovitelje: zgradbe je bilo treba zgraditi, da jih je mogo\xc4\x8de gledati z vseh smeri. To je pripeljalo do razvoja peripterja s frontalnim pronaosom, ki je bil podoben razporeditvi na zadnji strani stavbe opistodom, ki je postal potreben zaradi popolnoma estetskih razlogov.\n_START_SECTION_\nUvajanje kamnite arhitekture: arhaik in klasi\xc4\x8dno obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nPo ponovni uvedbi kamnite arhitekture so se bistveni elementi in oblike vsakega templja, kot so \xc5\xa1tevilo in vrst stebrov, v gr\xc5\xa1ki antiki stalno spreminjali._NEWLINE_V 6. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. je jonski Samos razvil dipter z dvojno kolonado kot drugo mo\xc5\xbenostjo enojnemu peripterju. Ta zamisel je bila kasneje preslikana v Didimi, Efezu in Atenah. Med 6. in koncem 4. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem so zgradili ne\xc5\xa1teto templjev. Skoraj vsak polis, vsaka kolonija je imela enega ali ve\xc4\x8d. Obstajajo tudi templji zunaj mestnih obmo\xc4\x8dij in v velikih sveti\xc5\xa1\xc4\x8dih, kot sta Olimpija in Delfi._NEWLINE_Opazna sprememba oblike ozna\xc4\x8duje iskanje usklajene oblike vseh arhitekturnih elementov: preprostej\xc5\xa1e zgodnje oblike, ki so bile pogosto grobe in nerodne, so se razvile do estetske popolnosti in izpopolnitve kasnej\xc5\xa1ih struktur; od preprostega eksperimentiranja do stroge matemati\xc4\x8dne zapletenosti tlorisov in nadgradenj.\n_START_SECTION_\nNazadovanje gradnje gr\xc5\xa1kih templjev: helenisti\xc4\x8dno obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nOd zgodnjega helenisti\xc4\x8dnega obdobja naprej je gr\xc5\xa1ki peripterski tempelj izgubil velik pomen. Z redkimi izjemami je klasi\xc4\x8dna zgradba templja prenehala v helenisti\xc4\x8dni Gr\xc4\x8diji in v gr\xc5\xa1kih kolonijah  Magne Graecie. Le zahodno od Male Azije je ohranjal nizko raven tempeljske gradnje \xc5\xa1e v 3. stoletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Gradnja velikih projektov, kot sta Apolonov tempelj pri Didimi blizu Mileta in Artemidin tempelj v Sardah, niso napredovali._NEWLINE_V 2. stoletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem je o\xc5\xbeivela tempeljska arhitektura vklju\xc4\x8dno s peripterskimi templji. To je deloma posledica vpliva arhitekta Hermogena iz Priene, ki je prakti\xc4\x8dno in s teoreti\xc4\x8dnim delom ponovno opredelil na\xc4\x8dela gradnje jonskih templjev . Isto\xc4\x8dasno so vladarji razli\xc4\x8dnih helenisti\xc4\x8dnih kraljestev zagotavljali obse\xc5\xbene finan\xc4\x8dne vire. Njihova samozadostnost, tekmovalnost, \xc5\xbeelja, da stabilizirajo svoja podro\xc4\x8dja vpliva in nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8de spore z Rimom (deloma na kulturnem podro\xc4\x8dju), so sprostile veliko energije za o\xc5\xbeivitev kompleksne arhitekture gr\xc5\xa1kega templja.  V tej fazi so se v ju\xc5\xbeni Aziji, Egiptu in severni Afriki raz\xc5\xa1irili gr\xc5\xa1ki templji._NEWLINE_Toda kljub takim primerom in dobrim razmeram, ki sta jih povzro\xc4\x8dala gospodarska rast in visoka stopnja tehni\xc4\x8dnih inovacij v 3. in 2. stoletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem , je helenisti\xc4\x8dna verska arhitektura ve\xc4\x8dinoma dala mno\xc5\xbeico majhnih templjev ante in stebri\xc5\xa1\xc4\x8da, pa tudi majhna sveti\xc5\xa1\xc4\x8da (naiski). Slednje so postavljali na pomembnih krajih, na trgih, v bli\xc5\xbeini izvirov in ob cestah od arhai\xc4\x8dnega obdobja in so postala zelo raz\xc5\xa1irjena. Ta omejitev na manj\xc5\xa1e strukture je pripeljala do razvoja posebne oblike, psevdoperipterja, ki uporablja zapletene stebre vzdol\xc5\xbe zidov cele, da bi ustvaril iluzijo peripterskega templja. Zgodnji primer je tempelj L v Epidavru, ki mu sledijo \xc5\xa1tevilni ugledni rimski primeri, kot je Maison Carr\xc3\xa9e v N\xc3\xaemesu.\n_START_SECTION_\nKonec gradnje gr\xc5\xa1kih templjev: rimska Gr\xc4\x8dija\n_START_PARAGRAPH_\nV za\xc4\x8detku 1. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. so mitridatske vojne privedle do sprememb v arhitekturni praksi. Vlogo sponzorja so vse bolj prevzemali rimski upravniki iz vzhodnih provinc , ki so redko pokazali svojo velikodu\xc5\xa1nost za gradnjo templjev . Kljub temu so bili v tem \xc4\x8dasu postavljeni nekateri templji, npr. Afroditin tempelj pri Afrodiziji. _NEWLINE_Z uvedbo principata je bilo zgrajenih tudi nekaj novih stavb, ve\xc4\x8dinoma templjev za cesarski kult ali rimska bo\xc5\xbeanstva, npr. Jupitrov tempelj pri Baalbeku. \xc4\x8ceprav so \xc5\xa1e vedno gradili nove templje gr\xc5\xa1kih bo\xc5\xbeanstev, npr. za boginjo Tihe v kraju Selge, so obi\xc4\x8dajno sledili kanoni\xc4\x8dnim oblikam rimskega imperialnega arhitekturnega sloga ali ohranjali lokalne negr\xc5\xa1ke zna\xc4\x8dilnosti, kot je tempelj v Petri ali Palmiri. Nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8da romanizacija vzhoda je pomenila konec gr\xc5\xa1ke tempeljske arhitekture, \xc4\x8deprav se je delo nadaljevalo in so bile dokon\xc4\x8dane nedokon\xc4\x8dane velike strukture \xc5\xa1e v poznem 2. stoletju n. \xc5\xa1t.\n_START_SECTION_\nOpu\xc5\xa1\xc4\x8danje in spreminjanje templjev: pozna antika\n_START_PARAGRAPH_\nUkazi Teodozija I. in njegovih naslednikov na prestolu rimskega cesarstva, ki prepovedujejo poganske obrede, so povzro\xc4\x8dili postopno zapiranje gr\xc5\xa1kih templjev ali njihovega preoblikovanja v kr\xc5\xa1\xc4\x8danske cerkve._NEWLINE_Tako se je kon\xc4\x8dala zgodovina gr\xc5\xa1kega templja, \xc4\x8deprav so se mnogi od njih \xc5\xa1e dolgo uporabljali. Na primer atenski Partenon, ki je bil prvi\xc4\x8d ponovno spoznan kot cerkev, se je po osmanski osvojitvi spremenil v mo\xc5\xa1ejo in ostal strukturno nepo\xc5\xa1kodovan do 17. stoletja. Samo nesre\xc4\x8dna bene\xc5\xa1ka topovska krogla v zgradbi, ki je bila nato uporabljena za shranjevanje smodnika, je uni\xc4\x8dila ve\xc4\x8dji del tega pomembnega templja ve\xc4\x8d kot 2000 let po njegovi izgradnji.\n_START_SECTION_\nZgradba\n_START_PARAGRAPH_\nSkladno s kanonom so v stoletjih gr\xc5\xa1ki templji ohranjali enako osnovno strukturo. Grki so uporabili omejeno \xc5\xa1tevilo prostorov, ki so vplivali na tloris, in arhitekturnih \xc4\x8dlenov, ki so dolo\xc4\x8dali vi\xc5\xa1ino._NEWLINE_Kanon je bilo idealno harmoni\xc4\x8dno razmerje. Grki so imeli radi red. Vedeli so tudi, da urejen videz arhitekture zaradi deformacij, ki jih povzro\xc4\x8da perspektiva, potrebuje popravke matemati\xc4\x8dne ali geometrijske zasnove. Uporabljali so opti\xc4\x8dne korekture stebrov, razli\xc4\x8dne razdalje med stebri in konkavno uslo\xc4\x8denost horizontal. Med znanostjo in umetnostjo ni bilo lo\xc4\x8dnice, saj je moral arhitekt obvladati tudi matematiko. Evklidova geometrija pa je bila osnova gr\xc5\xa1ki kompoziciji.\n_START_SECTION_\nNaos\n_START_PARAGRAPH_\nGlavna kultna zgradba templja je naos ali cela, v katerem je na podstavku stal kultni kip bo\xc5\xbeanstva, navadno iz marmorja ali brona. V arhai\xc4\x8dnih templjih je bila za to namenjena lo\xc4\x8dena soba, tako imenovani aditon. Na Siciliji se je ta navada nadaljevala v klasi\xc4\x8dnem obdobju.\n_START_SECTION_\nPronaos in opistodom\n_START_PARAGRAPH_\nPred celo je trem, pronaos, ki ga ustvarjajo \xc5\xa1trle\xc4\x8de stranske stene cele (ante) in dva stebra, name\xc5\xa1\xc4\x8dena med njimi. Vrata omogo\xc4\x8dajo dostop do cele iz pronaosa. Podobna soba na zadnji strani cele se imenuje opistodom. Ni vrat, ki bi povezovala opistodom s celo. Njegov obstoj je v celoti potreben za estetski premislek: za ohranitev skladnosti peripterskega templja in zagotovitev njegove vidnosti z vseh strani je treba izvedbo sprednje strani ponoviti na zadnji strani. Omejen prostor, aditon, je lahko vklju\xc4\x8den na skrajni konec cele, ki podpira opistodom.\n_START_SECTION_\nPeristaza\n_START_PARAGRAPH_\nKompleks, ki ga sestavljajo naos, pronaos, opistodom in po mo\xc5\xbenosti aditon, je na vseh \xc5\xa1tirih straneh obkro\xc5\xbeen s peristazami, navadno eno vrsto, redko dvojno, stebrov. Tako nastane pteron, ki je ponujal zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de obiskovalcem sveti\xc5\xa1\xc4\x8da in bil prostor za obredne procesije.\n_START_SECTION_\nTipi tlorisov\n_START_PARAGRAPH_\nTe sestavine so omogo\xc4\x8dile uresni\xc4\x8ditev razli\xc4\x8dnih tipov na\xc4\x8drtov v arhitekturi gr\xc5\xa1kega templja. Najpreprostej\xc5\xa1i primer gr\xc5\xa1kega templja je templum in antis, majhna pravokotna struktura, ki je hranila kultni kip. Pred celo je bila majhna veranda ali pronaos, oblikovana s \xc5\xa1trle\xc4\x8dimi stenami cele, anta, ki so se kon\xc4\x8dale s pilastri ustreznega stebrnega reda. Pronaos je bil povezan s celo skozi vrata. Za podporo nadgradnje sta bila med antami (distil in antis) postavljena dva stebra. Kadar je opremljen z opistodomom (zakladnica) s podobnim distilom v antis oblikovanju, se imenuje tempelj z dvema antama. Razli\xc4\x8dica te vrste ima opistodom na zadnji strani cele, ki je ozna\xc4\x8dena zgolj s polstebrom in skraj\xc5\xa1ano anto, tako da jo lahko opi\xc5\xa1emo kot psevdo opistodom._NEWLINE_\xc4\x8ce ima veranda anti\xc4\x8dnega templja \xc5\xa1tiri ali \xc5\xa1est stebrov pred celotno \xc5\xa1irino, je tempelj opisan kot prostil ali prostilski tempelj. V tem primeru so se lahko v celoti izpustile ali pa pustile ante brez stebrov. Amfiprostil je imel enako postavitev stebrov na hrbtni strani._NEWLINE_V nasprotju s tem izraz peripter ali peripteral ozna\xc4\x8duje tempelj, ki ga obdajajo stebri na vseh \xc5\xa1tirih straneh, pri \xc4\x8demer je to praviloma ena vrsta stebrov. Tako nastane neoviran portik, pteron, na vseh \xc5\xa1tirih straneh templja. Helenisti\xc4\x8dna in rimska oblika je psevdoperipter, kjer so stranski stebri pterona ozna\xc4\x8deni le s pilastri, ki so neposredno pritrjeni na zunanje stene cele._NEWLINE_Dipter ali dipteral je opremljen z dvojno kolonado na vseh \xc5\xa1tirih straneh, v\xc4\x8dasih z nadaljnjimi vrstami stebrov spredaj in zadaj. Psevdodipter ima vrsto stebrov na zunanjem obodu, druga vrsta pa je del zidu._NEWLINE_Kro\xc5\xbeni templji, tolos, so posebni tipi templjev. \xc4\x8ce so obkro\xc5\xbeeni s kolonado, so znani kot peripteralni tolosi. \xc4\x8ceprav so svete narave, se njihova vloga templja pogosto ni mogla uveljavljati. Primerljiva struktura je monopteros ali cikloplast, ki pa nima cele._NEWLINE_Sveti\xc5\xa1\xc4\x8da z ve\xc4\x8d celami ali posve\xc4\x8dena ve\xc4\x8d bogovom so bila izjema (Erehtejon).\n_START_SECTION_\nZgradba po vi\xc5\xa1ini\n_START_PARAGRAPH_\nPo vi\xc5\xa1ini so gr\xc5\xa1ki templji vedno razdeljeni na tri podro\xc4\x8dja: krepidom, stebri in ogredje.\n_START_SECTION_\nTemelji in krepidom\n_START_PARAGRAPH_\nStereobat, evtinterija in krepidom sestavljajo podstrukturo templja. Podzemni temelj gr\xc5\xa1kega templja je znan kot stereobat. Sestavljen je iz ve\xc4\x8d plasti kvadratnih kamnitih blokov. Najvi\xc5\xa1ja plast, evtinterija, delno \xc5\xa1trli nad tlemi. Njegova povr\xc5\xa1ina je skrbno gladka in izravnana. Podpira nadaljnji temelj treh stopenj, krepidom. Najvi\xc5\xa1ja raven krepidoma zagotavlja povr\xc5\xa1ino, na kateri so postavljeni stebri in zidovi in se imenuje stilobat.\n_START_SECTION_\nStebri\n_START_PARAGRAPH_\nPostavljeni na stilobat so vertikalni stebri nagnjeni proti vrhu. Obi\xc4\x8dajno so izdelani iz ve\xc4\x8d lo\xc4\x8denih bobnov. Odvisno od arhitekturnega reda (sloga) je na steblu izdolbenih razli\xc4\x8dno \xc5\xa1tevilo kanelur: dorski stebri jih imajo od 18 do 20, jonski in korintski obi\xc4\x8dajno 24. Zgodnji jonski stebri so imeli do 48 kanelur. Medtem ko dorski stebri stojijo neposredno na stilobatu, imajo jonski in korintski bazo, ki je v\xc4\x8dasih dodatno postavljena na plinto._NEWLINE_V dorskih stebrih je zgornji del zasnovan z zaobljenim zakrivljenim vratom, hipotrahelij in kapitel, v jonskih stebrih kapitel sedi neposredno na stebru. V dorskem redu je kapitel sestavljen iz kro\xc5\xbene izbokline torusa, prvotno zelo ravnega, tako imenovanega ehinusa in kvadratne plo\xc5\xa1\xc4\x8de, abakusa. S\xc4\x8dasoma se je ehinus bolj in bolj \xc5\xa1iril in se zaklju\xc4\x8dil z linearno diagonalo, pri 45 \xc2\xb0 glede na vertikalo. Ehinus jonskih stebrov je okra\xc5\xa1en z jaj\xc4\x8dastim pasom, ki mu sledi okra\xc5\xa1ena blazina z dvema volutama in podpira tanek abakus. Korintski kapitel je okronan s stiliziranimi listi akanta, ki setavljajo vitice in volute, ki segajo do vogalov abakusa.\n_START_SECTION_\nOgredje\n_START_PARAGRAPH_\nKapiteli podpirajo ogredje. V dorskem redu je ogredje vedno sestavljeno iz dveh delov, arhitrava in dorskega friza (ali triglifnega friza). Jonski red Aten in Kikladov sta tudi uporabljala frize nad arhitravom, medtem ko je friz v arhitekturi Male Azije ostal do 4. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Tam je arhitravu neposredno sledil dentil. Friz je bil prvotno name\xc5\xa1\xc4\x8den pred stre\xc5\xa1nimi \xc5\xa1pirovci, ki so bili zunaj vidni samo v zgodnjih templjih Male Azije. Dorski friz je bil strukturiran s triglifi. Ti so bili postavljeni nad osjo vsakega stebra in nad sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem vsakega interkolumnija. Prostori med triglifi so vsebovali metope, v\xc4\x8dasih pobarvane ali okra\xc5\xa1ene z reliefno skulpturo. V jonskih ali korintskih redih frizi nimajo nobenih triglifov in so preprosto prazni, v\xc4\x8dasih okra\xc5\xa1eni s slikami ali reliefi. Z uvedbo kamnite arhitekture je bila za\xc5\xa1\xc4\x8dita portika in podpora stre\xc5\xa1ne konstrukcije premaknjena navzgor do nivoja gejzona, kar je onemogo\xc4\x8dilo frizu njegovo strukturno vlogo in ga spremenil v popolnoma dekorativno. Pogosto je cela tudi okra\xc5\xa1ena z arhitravom in frizom, \xc5\xa1e posebej na sprednji strani pronaosa.\n_START_SECTION_\nVenec in gejzon\n_START_PARAGRAPH_\nNad frizom ali vmesnim \xc4\x8dlenom, npr. dentilom jonskih ali korintskih redov, je bil venec. Sestavljen je iz gejzona (na po\xc5\xa1evnih straneh ali pedimentnih stenah z nagibom) in sima. Na dalj\xc5\xa1i strani je bila pogosto razko\xc5\xa1no okra\xc5\xa1ena, opremljena z bruhalniki, pogosto v obliki levje glave. Pedimentni trikotnik ali timpanon na o\xc5\xbejih straneh templja je nastal z dorsko uvedbo dvokapne strehe, pri \xc4\x8demer so prej\xc5\xa1nji templji pogosto imeli \xc4\x8dopaste strehe. Timpanon je bil obi\xc4\x8dajno bogato okra\xc5\xa1en s skulpturami mitskih prizorov ali bitk. Vogali in slemena strehe so bili okra\xc5\xa1eni z akroteriji, prvotno geometrijskimi, kasneje s cvetnimi ali figuralnimi okraski.\n_START_SECTION_\nVidnost\n_START_PARAGRAPH_\nKolikor je bilo topografsko mogo\xc4\x8de, so bili gr\xc5\xa1ki templji samostojne strukture sredi pokrajine in zasnovani tako, da jih je mogo\xc4\x8de videti z vseh strani ali del posebnega kompleksa ali redkeje del urbane strukture. To je velika razlika od rimskih templjev, ki so bili pogosto zasnovani kot del na\xc4\x8drtovane urbane povr\xc5\xa1ine ali mestne \xc4\x8detrti in bili mo\xc4\x8dno poudarjeni na prednji strani.\n_START_SECTION_\nProporci\n_START_PARAGRAPH_\nTemelji gr\xc5\xa1kih templjev bi lahko dosegli velikost 115 do 55 m, to je velikost povpre\xc4\x8dnega nogometnega igri\xc5\xa1\xc4\x8da. Stebri bi lahko dosegli vi\xc5\xa1ino 20 m. Za tolik\xc5\xa1no zasnovo velikih arhitekturnih teles je bilo \xc5\xbee na manj\xc5\xa1ih templjih razvitih in preizku\xc5\xa1enih ve\xc4\x8d osnovnih estetskih na\xc4\x8del. Glavna mera je bila \xc4\x8develj, ki se je gibal med 29 in 34 cm od regije do regije. Ta za\xc4\x8detna mera je bila podlaga za vse enote, ki so dolo\xc4\x8dale obliko templja. _NEWLINE_Modularna zasnova izhaja iz osnovne mere ali modula, za kar se je uporabljal premer stebra pri dnu. Bil je mnogokratnik ali ena od standardnih mer. Vitruvij (3, 3, 1 ff) posebej omenja razmike in vi\xc5\xa1ine stebrov, ki so dolo\xc4\x8dali vrsto templja. Piknostil ima razmik med stebri 1,5 D in vi\xc5\xa1ino 10 D. Sistil ima razmik 2 D in vi\xc5\xa1ino 9,5 D. Diastil ima razmik 3 D in vi\xc5\xa1ino 8,5 D, aerostil ima razmik 3,5 D in vi\xc5\xa1ino 8D. Najprimernej\xc5\xa1i je bil evstil z razmikom 2,75 D in vi\xc5\xa1ino 9,5 D._NEWLINE_Odlo\xc4\x8ditev in razprava o teh osnovnih na\xc4\x8delih se je vrnila s Hermogenom, ki mu Vitruvij priznava izum evstila. Dionizov tempelj v Teonu, ki je obi\xc4\x8dajno pripisan Hermogenu, ima resni\xc4\x8dno interkolumnij, ki meri 2 in frac16; spodnji premer stebrov. _NEWLINE_Tudi razdalja med osmi stebrov (interkolumnij) se je lahko uporabila kot osnovna enota. Te mere so bile v dolo\xc4\x8denih razmerjih z drugimi elementi oblikovanja, kot so vi\xc5\xa1ina stebra in razdalja med njimi. V povezavi s \xc5\xa1tevilom stebrov na stranico, so dolo\xc4\x8dili tudi velikost stilobata in peristaza, prav tako pa tudi naos. Pravila v zvezi z vertikalnimi razmerji, zlasti v dorskem slogu, so dopu\xc5\xa1\xc4\x8dale tudi odmik od osnovnih mo\xc5\xbenosti na\xc4\x8drtovanja glede na vsebino. Alternativa temu zelo racionalnemu sistemu je v templjih v poznih 7. in v za\xc4\x8detku 6. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, ko so posku\xc5\xa1ali razviti osnovne mere iz na\xc4\x8drtovanih mer cele ali stilobata, tj. obrniti zgoraj opisani sistem in ugotoviti manj\xc5\xa1e enote iz ve\xc4\x8djih. Tako je bila na primer dol\xc5\xbeina cele v\xc4\x8dasih nastavljena na 100 \xc4\x8devljev (30 m) (100 je sveto \xc5\xa1tevilo, znano tudi iz hekatomb, \xc5\xbertev 100 \xc5\xbeivali), vse nadaljnje mere pa so morale biti glede na to \xc5\xa1tevilko, kar je vodilo do estetsko precej nezadovoljivih re\xc5\xa1itev.\n_START_SECTION_\nRazmerje naos \xe2\x80\x93 peristaza\n_START_PARAGRAPH_\nDruga odlo\xc4\x8dilna zna\xc4\x8dilnost oblikovanja je bil odnos, ki povezuje naos in peristazo. V prvih templjih bi to bil popolnoma predmet prakti\xc4\x8dnih potreb in je vedno temeljil na aksialnih povezavah med stenami cele in stebri, vendar je uvedba kamnite arhitekture prekinila to povezavo. Kljub temu je pre\xc5\xbeivela z  jonsko arhitekturo. V dorskih templjih pa se je lesena stre\xc5\xa1na konstrukcija, ki je bila prvotno postavljena na friz, zdaj za\xc4\x8dela na vi\xc5\xa1ji ravni, za gejzonom. S tem se je kon\xc4\x8dala strukturna vez med frizom in streho. Strukturni elementi slednjega so zdaj bili lahko postavljeni neodvisno od aksialnih razmerij. Zaradi tega so stene cele dolgotrajno izgubile fiksno povezavo s stebri in jih je mogo\xc4\x8de prosto postaviti v peristazo. \xc5\xa0ele po dolgi fazi razvoja so arhitekti izbrali poravnavo zunanje stene s sosednjo osjo stebra kot obvezno na\xc4\x8delo za dorske templje. Dorski templji v Veliki Gr\xc4\x8diji redko sledijo temu sistemu.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tevilo stebrov\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovni proporci stavbe so bili dolo\xc4\x8deni s \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnim razmerjem stebrov na sprednji in zadnji strani s tistimi ob straneh. Klasi\xc4\x8dna re\xc5\xa1itev, ki so jo izbrali gr\xc5\xa1ki arhitekti, je formula "\xc4\x8delni stebri: stranski stebri = n: (2n + 1)", in jih lahko uporabimo tudi za \xc5\xa1tevilo interkolumijev. Tako so \xc5\xa1tevilni templji v klasi\xc4\x8dnem obdobju v Gr\xc4\x8diji (okoli 500 do 336 pr. n. \xc5\xa1t.) imeli 6 x 13 stebrov ali 5 x 11 interkulumnijev. Enake razse\xc5\xbenosti v bolj abstraktni obliki dolo\xc4\x8dajo ve\xc4\x8dino Partenona ne samo v 8 x 17  stebrov peristaze, temve\xc4\x8d tudi na 4\xc2\xa0: 9 pri vseh drugih osnovnih merah, vklju\xc4\x8dno z interkolumniji, stilobatom, razmerjem med \xc5\xa1irino in vi\xc5\xa1ino celotne stavbe in gejzona (tu se je obrnil na 9\xc2\xa0: 4).\n_START_SECTION_\nOpti\xc4\x8dne izbolj\xc5\xa1ave\n_START_PARAGRAPH_\nZa zmanj\xc5\xa1anje matemati\xc4\x8dne strogosti in prepre\xc4\x8devanje izkrivljanja \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke vizualne percepcije je bila uvedena rahla ukrivljenost celotne zgradbe, ki je komaj vidna s prostim o\xc4\x8desom. Starodavni arhitekti so spoznali, da so dolge vodoravne \xc4\x8drte nagnjene k temu, da se opti\xc4\x8dni vtis pribli\xc5\xbeevanja usmeri proti njihovemu sredi\xc5\xa1\xc4\x8du. Da bi prepre\xc4\x8dili ta u\xc4\x8dinek, so bile vodoravne linije stilobata in/ali pritrditve dvignjene za nekaj centimetrov proti sredini stavbe. Temu izogibanju matemati\xc4\x8dnih ravnih linij so bili dodani tudi stebri, ki se niso linearno zo\xc5\xbeili, ampak so jih izbolj\xc5\xa1ali z izrazito "oteklino" (entaza) trupa stebra. Poleg tega so bili stebri postavljeni z rahlim naklonom proti sredi\xc5\xa1\xc4\x8du stavbe. Ukrivljenost in entaza se pojavljata od sredine 6. stoletja naprej. Najdoslednej\xc5\xa1a uporaba teh na\xc4\x8del je prikazana v klasi\xc4\x8dnem Partenonu na Atenski akropoli. Njegova ukrivljenost vpliva na vse vodoravne elemente do sime, celo stene cele jo ka\xc5\xbeejo po svoji vi\xc5\xa1ini. Nagib stebrov (ki imajo tudi jasno entazo), se nadaljuje z arhitravom in triglifi friza, tudi zunanji steni cele. Niti en blok zgradbe, niti en sam arhitrav ali element friza ni preprost pravokoten blok. Vsi elementi arhitekture prikazujejo majhne razlike od pravega kota, ki so posamezno izra\xc4\x8dunani za vsak blok. Kot ne\xc5\xbeeleni u\xc4\x8dinek lahko vsak ohranjen gradbeni blok iz Partenona, njegovih stebrov, sten cele ali ogredja danes dobi natan\xc4\x8den polo\xc5\xbeaj. Kljub ogromnemu dodatnemu naporu, ki je nastal v tej popolnosti, je bil Partenon, vklju\xc4\x8dno s kiparsko dekoracijo, kon\xc4\x8dan v rekordnem \xc4\x8dasu 16 let (447 do 431 pr. n. \xc5\xa1t.).\n_START_SECTION_\nBarve\n_START_PARAGRAPH_\nUporabljene so bile le tri osnovne barve: bela, modra in rde\xc4\x8da, ob\xc4\x8dasno tudi \xc4\x8drna. Krepidom, stebri in arhitrav so bili ve\xc4\x8dinoma beli. V razli\xc4\x8dnih barvah so lahko poslikane samo podrobnosti, kot so vodoravno razrezani utori na dorskih kapitelih (anuli) ali dekorativni elementi dorskih arhitravov (npr. tenija in guta). Friz je bil jasno strukturiran z uporabo barv. V dorskem triglifnem frizu se modri triglifi izmenjavajo z rde\xc4\x8dimi metopami, slednje pa se pogosto uporabljajo kot ozadje za posami\xc4\x8dno poslikane skulpture. Reliefi, okraski in pedimentne skulpture so bili izvedeni z ve\xc4\x8d razli\xc4\x8dnimi barvami in odtenki. Vbokli ali druga\xc4\x8de zasen\xc4\x8deni elementi, kot so mutule ali re\xc5\xbee za triglife, so bile lahko pobarvane v \xc4\x8drni barvi. Barva se je ve\xc4\x8dinoma nana\xc5\xa1ala na dele, ki niso nosili, medtem ko so bili strukturni deli, kot so stebri ali vodoravni elementi arhitrava in gejzona, neobdelani (\xc4\x8de so bili izdelani iz visokokakovostnih apnencev ali marmorja) ali prekriti z belo \xc5\xa1tukaturo.\n_START_SECTION_\nArhitekturno kiparstvo\n_START_PARAGRAPH_\nGr\xc5\xa1ki templji so bili pogosto opremljeni s figuralnimi dekoracijami. \xc5\xa0e posebej frizi so dajali prostor za reliefe in reliefne plo\xc5\xa1\xc4\x8de; pedimentni trikotniki so pogosto vsebovali prizore s prostostoje\xc4\x8dimi kipi. V arhai\xc4\x8dnih \xc4\x8dasih je bil na jonskih templjih celo arhitrav lahko reliefno okra\xc5\xa1en, kar je razvidno iz zgodnjega Apolonovega templja pri Didimi. Tu so arhitravovi vogali nosili gorgone, obkro\xc5\xbeene z levi in morda drugimi \xc5\xbeivalmi. Po drugi strani pa jonski templji Male Azije niso imeli lo\xc4\x8denega friza, da bi omogo\xc4\x8dili prostor za reliefno dekoracijo. Najpogostej\xc5\xa1e obmo\xc4\x8dje za reliefno dekoracijo je ostal friz kot zna\xc4\x8dilen dorski friz s kiparskimi metopami ali kot kontinuiran friz na Kikladih in pozneje na vzhodnih jonskih templjih.\n_START_SECTION_\nMetope\n_START_PARAGRAPH_\nMetode, lo\xc4\x8dene posamezne table, ki obi\xc4\x8dajno ne vsebujejo ve\xc4\x8d kot tri figure, po navadi prikazujejo posamezne prizore, ki spadajo v \xc5\xa1ir\xc5\xa1i kontekst. Redko je, da se prizori razdelijo na ve\xc4\x8d metop. Namesto tega je splo\xc5\xa1ni pripovedni kontekst, obi\xc4\x8dajno bitka, narejen s kombinacijo ve\xc4\x8d izoliranih prizorov. Na to temo bi lahko predstavili tudi druge tematske kontekste. Na primer, metopi na sprednji in zadnji strani Zevsovega templja v Olimpiji sta prikazovali dvanajst Heraklejevih del. Posamezne mitolo\xc5\xa1ke prizore, kot je ugrabitev Evrope ali Kastorja in Polidevka, bi lahko bili tako upodobljeni, kot bi lahko izhajali iz potovanja Argonavtov ali trojanske vojne. Boj med Kentavri in Amazonkami, kot tudi gigantomahija, vsi trije upodobljeni na Partenonu, so se ponavljali na mnogih templjih.\n_START_SECTION_\nFrizi\n_START_PARAGRAPH_\nPrizori bitk vseh vrst so bili obi\xc4\x8dajna tema jonskih frizov, npr. gigantomahija na templju Hekate v Lagini ali amazonomahija na Artemidinem templju pri Magneziji ob Maeandru, oba iz poznega 2. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Kompleksne scene so vizualizirale tiste, ki se borijo za gledalca. Taki prizori so bili v nasprotju z bolj tihimi ali miroljubnimi: zbor bogov in procesija prevladujejo 160-milimetrski friz, ki je postavljen na vrhu sten Partenona.\n_START_SECTION_\nPediment\n_START_PARAGRAPH_\nPosebna pozornost je bila namenjena dekoriranju pedimentnih trikotnikov, ne nazadnje zaradi njihove velikosti in prednjega polo\xc5\xbeaja. Prvotno so bili pedimenti napolnjeni z masivnimi reliefi, npr. kmalu po letu 600 pr. n. \xc5\xa1t. Na Artemidinem templju v Kerkiri, kjer je zahodni pediment zavzela gorgona Meduza s svojimi otroki v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du, in spremljavo panterjev. Manj\xc5\xa1i prizori so prikazani v nizkih kotih pedimenta, npr. Zevs s strelo, boj Gigantov. Pedimentna skulptura prvega peripternega templja na atenski akropoli, pribli\xc5\xbeno 570 pr. n. \xc5\xa1t., je skoraj samostojna skulptura, vendar jo \xc5\xa1e vedno obvladuje osrednja scena bore\xc4\x8dih levov._NEWLINE_Tudi vogali vsebujejo lo\xc4\x8dene prizore, vklju\xc4\x8dno s Heraklejem, ki se bori proti Tritonu. Po sredini 6. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. se spreminja sestava: \xc5\xbeivalski prizori so sedaj postavljeni v kote, kmalu pa popolnoma izginejo. Osrednjo kompozicijo zdaj prevzamejo mitolo\xc5\xa1ke bitke ali vrste \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih figur. Kako veliko spo\xc5\xa1tovanje so imeli Grki do pedimentnih skulptur, se je pokazalo ob odkritju skulptur iz poznega arhai\xc4\x8dnega Apolonovega templja v Delfih, ki so ga po po\xc5\xbeigu leta 373 pr. n. \xc5\xa1t. dejansko pokopali.  V temah posameznih pedimentnih prizorov vse bolj prevladujejo miti, povezani z lokacijo. Tako je na vzhodu v Olimpiji prikazana priprava na dirko vozov med Pelopsom in Ojnomaom, mitskim kraljem bli\xc5\xbenje Pise. To je osnovni mit sveti\xc5\xa1\xc4\x8da, ki je prikazan tukaj v svojem najbolj pomembnem polo\xc5\xbeaju. Podobno neposredno povezovanje je zagotovljeno tudi z rojstvom Atene na vzhodnem robu Partenona ali z bojem za Atiko med njo in Pozejdonom na njegovem zahodnem robu. Pediment poznej\xc5\xa1ega templja Kabiri pri Samotraki, konec 3. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, je predstavljal verjetno povsem lokalno legendo, ki ni bila pomembna za Gr\xc4\x8dijo kot celoto.\n_START_SECTION_\nStreha\n_START_PARAGRAPH_\nStrehe so krasili akroteriji, prvotno v obliki pobarvanih glinastih diskov, od 6. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem naprej, kot popolnoma izrezane figure na vogalih in grebenih pedimentov. Prikazovali bi lahko sklede in trino\xc5\xbenike, grifine, sfinge in \xc5\xa1e posebej mitske figure in bo\xc5\xbeanstva. Na primer prikaz teka\xc4\x8dice Nike, ki krona Alkmajonidov Apolonov tempelj v Delfih, jahajo\xc4\x8de Amazonke pa so oblikovane kot akroterija Asklepijevega templja v Epidavru. Pavzanias (5, 10, 8) opisuje bronasta stojala, ki sestavljajo kot akroterija in kip Nike, ki jih je oblikoval Pajonij na grebenu Zevsovega templja v Olimpiji.\n_START_SECTION_\nStebri\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi celovitosti je treba omeniti \xc5\xa1e nadaljnje kiparske dekoracije nosilnih delov: columnae celetae jonskih templjev v Efezu in Didimi. Tukaj so bili \xc5\xbee na arhai\xc4\x8dnih templjih spodnji deli stebrov okra\xc5\xa1eni z izstopajo\xc4\x8dimi reliefnimi dekoracijami, ki so prvotno prikazovale vrste figur, in so jih zamenjali pozni klasi\xc4\x8dni in helenisti\xc4\x8dni nasledniki z mitolo\xc5\xa1kimi prizori in bitkami.\n_START_SECTION_\nKult kipa in cela\n_START_PARAGRAPH_\nVloge templja so ve\xc4\x8dinoma osredoto\xc4\x8dene v celi, prostoru kultnega kipa. Razvoj tempeljskih zunanjih vidikov je pripomogel k dostojanstvu cele. Nasprotno pa je bila sama cela pogosto narejena z nekaj zmernosti. Edini vir lu\xc4\x8di za celo in kultni kip so bila \xc4\x8delna vrata. Tako je notranjost dobila samo omejeno koli\xc4\x8dino svetlobe. Izjeme najdemo v templjih Apolona v Basi in Atene v Tegei, kjer so na ju\xc5\xbeni steni cele obstajala vrata, ki bi v notranjost lahko dopu\xc5\xa1\xc4\x8dala ve\xc4\x8d svetlobe. Posebne razmere veljajo za templje na Kikladih, kjer je bila streha navadno iz marmornih plo\xc5\xa1\xc4\x8d. Marmorne strehe so pokrivale tudi sveti\xc5\xa1\xc4\x8de Zevsa v Olimpiji in Partenon v Atenah. Ker marmor ni popolnoma neprozoren, so bile te cele morda pre\xc5\xbeete z zna\xc4\x8dilno razpr\xc5\xa1eno svetlobo. Zaradi kultnih razlogov, pa tudi zaradi uporabe svetlobe vzhajajo\xc4\x8dega sonca, so bili skoraj vsi gr\xc5\xa1ki templji usmerjeni na vzhod. Nekatere izjeme so obstajale, npr. na zahod obrnjen Artemidin tempelj v Efezu in v Magneziji ali na sever\xe2\x80\x93jug usmerjeni templji Arkadije. Take izjeme so verjetno povezane s kultno prakso. \xc5\xa0tudija tal okoli templja je dokaz, da so bile lokacije izbrane glede na posamezna bo\xc5\xbeanstva: na primer med travnimi povr\xc5\xa1inami za kmetijska bo\xc5\xbeanstva Dioniza in Demetre ter v bli\xc5\xbeini kamnitih tal za lovske bogove Apolona in Artemido.\n_START_SECTION_\nIzbolj\xc5\xa1ave\n_START_PARAGRAPH_\nKultni kip je bil pogosto usmerjen proti oltarju, v osi glavnega pro\xc4\x8delja templja. Da bi ohranili to povezavo, je bila ena sama vrsta stebrov, ki je bila pogosto vzdol\xc5\xbe osrednje osi cele v zgodnjih templjih, zamenjana z dvema lo\xc4\x8denima vrstama ob straneh. Osrednji od treh prehodov, ki so se s tem ustvarili, je bil pogosto poudarjen kot glavni. Dostojanstvo osrednjega prehoda cele je mogo\xc4\x8de poudariti z uporabo posebnih elementov oblikovanja. Na primer, najstarej\xc5\xa1i znani korintski kapiteli so z majhnih dorskih templjev. Natan\xc4\x8dnost notranjega hodnika bi bilo mogo\xc4\x8de dodatno poudariti s tretjo vrsto stebrov vzdol\xc5\xbe hrbta, kot je to v Partenonu in Zevsovem templju v Nemeji. Partenonova cela je imela tudi drugo impresivno zna\xc4\x8dilnost, in sicer dve vrsti stebrov enega vrh drugega, prav tako pa tudi Afajin tempelj v Ajgini. Tempelj Atene pri Tegei ka\xc5\xbee drugo spremembo, kjer sta dve vrsti stebrov ozna\xc4\x8deni s polstebri, ki \xc5\xa1trlijo s stranskih sten in so kronani s korintskimi kapiteli. Zgodnjo obliko te re\xc5\xa1itve je mogo\xc4\x8de videti pri Basi, kjer osrednji steber hrbtnega portika ostaja samostoje\xc4\x8d, medtem ko so stebri vzdol\xc5\xbe stranic v bistvu polstebri, ki so povezani s stenami z zaobljenimi izboklinami.\n_START_SECTION_\nOmejen dostop\n_START_PARAGRAPH_\nCela gr\xc5\xa1kega templja je imela le redko in zelo malo obiskovalcev. Na splo\xc5\xa1no je bil vstop v sobo, razen ob pomembnih festivalih ali drugih posebnih prireditvah, omejen na duhovnike. V\xc4\x8dasih je bila bo\xc5\xbeanska narava kultne podobe \xc5\xa1e bolj poudarjena, tako da so jo je \xc5\xa1e dodatno odstranili v poseben prostor znotraj cele, aditon. \xc5\xa0e posebej v Magni Graecii se je ta tradicija obdr\xc5\xbeala dlje \xc4\x8dasa. V desetletjih in stoletjih so v celo lahko postavili \xc5\xa1tevilne votivne darove, ki so ji dale muzejsko podobo (Pavzanias 5, 17).\n_START_SECTION_\nOpistodom\n_START_PARAGRAPH_\nZadnji prostor v templju, opistodom, se je obi\xc4\x8dajno uporabljal kot prostor za shranjevanje kultne opreme. Prav tako bi lahko imeli tempeljsko zakladnico. Nekaj \xc4\x8dasa je opistodom atenskega Partenona vseboval zakladnico Delske zveze, ki jo je neposredno \xc5\xa1\xc4\x8ditilo bo\xc5\xbeanstvo. Pronaos in opistodom sta bila pogosto zaprta iz peristaze z lesenimi pregradami ali ograjo.\n_START_SECTION_\nPeristaza\n_START_PARAGRAPH_\nKot cela bi se peristaza lahko uporabljala za prikaz in shranjevanje votivnih darov, ki so pogosto med stebri. V nekaterih primerih bi lahko bile tudi votivne podobe neposredno pritrjene na steber, kot je vidno npr. v Herinem templju v Olimpiji. Peristazo so lahko uporabili tudi za kultne procesije ali preprosto kot zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de pred naravnimi nesre\xc4\x8dami, kar poudarja Vitruvij (III 3, 8f).\n_START_SECTION_\nJavni in zasebni sponzorji\n_START_PARAGRAPH_\nSponzorji gr\xc5\xa1kih templjev so obi\xc4\x8dajno pripadali eni od dveh skupin: na eni strani javni sponzorji z organi in institucijami, ki so upravljali pomembna sveti\xc5\xa1\xc4\x8da, na drugi strani vplivni in premo\xc5\xbeni zasebni sponzorji, zlasti helenisti\xc4\x8dni kralji. Finan\xc4\x8dne potrebe so krili s prihodki iz davkov ali posebnih dajatev ali s prodajo surovin, kot je srebro. Prav tako so zbirali donacije zlasti za nadregionalna sveti\xc5\xa1\xc4\x8da, kot so bili Delfi ali Olimpija. Helenisti\xc4\x8dni monarhi so bili lahko zasebni donatorji v mestih zunaj njihovega neposrednega podro\xc4\x8dja vpliva in sponzorirali javne zgradbe, kot je bil Antioh IV., ki je odredil obnovo Olimpejona v Atenah. V takih primerih je denar izhajal iz zasebne zakladnice donatorja [28\n_START_SECTION_\nOrganizacija gradnje\n_START_PARAGRAPH_\nGradbene pogodbe so bile objavljene, potem ko je ljudska ali izvoljena skup\xc5\xa1\xc4\x8dina pregledala predlog. Imenovani odbor je izbral zmagovalca med predlaganimi na\xc4\x8drti. Nato je nadzorni organ nadzoroval postopek gradnje. Odgovornost je vklju\xc4\x8devala izbiro in dodeljevanje posameznih pogodb, prakti\xc4\x8dni nadzor nad gradnjo, in\xc5\xa1pekcijski pregled in sprejem dokon\xc4\x8danih delov ter pla\xc4\x8devanje izvedenih del. Prvi oglas je vseboval vse potrebne podatke, da bi izvajalcu omogo\xc4\x8dili pripraviti realno ponudbo za izvedbo naloge. Pogodbe so bile obi\xc4\x8dajno dodeljene kandidatu, ki je ponujal najbolj popolno storitev za najni\xc5\xbejo ceno. Pri gradnji javnih zgradb je gradivo obi\xc4\x8dajno zagotovil javni sponzor, izjeme so bile pojasnjene v pogodbi. Izvajalci so bili obi\xc4\x8dajno odgovorni samo za dolo\xc4\x8dene dele celotne konstrukcije, saj je bila ve\xc4\x8dina podjetij majhna. V za\xc4\x8detku so pla\xc4\x8devali po osebi in dnevu, od 5. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem dalje pa se je pogosto pla\xc4\x8devalo po delih ali gradbeni fazi.\n_START_SECTION_\nStro\xc5\xa1ki\n_START_PARAGRAPH_\nStro\xc5\xa1ki so bili lahko ogromni. Ohranjene listine ka\xc5\xbeejo, da je pri obnovi Artemidinega templja v Efezu en steber stal 40.000 drahem. Glede na to, da je bil delavec pla\xc4\x8dan pribli\xc5\xbeno dve drahmi, to zna\xc5\xa1a skoraj 2 milijona evrov (na sodobni zahodnoevropski ravni pla\xc4\x8d). Ker je bilo skupno \xc5\xa1tevilo stebrov, potrebnih za konstrukcijo, 120, je tudi ta stavba povzro\xc4\x8dila stro\xc5\xa1ke, primerljive dana\xc5\xa1njim velikim projektom (pribli\xc5\xbeno 360 milijonov EUR).'