b'\n_START_ARTICLE_\nEduard Bernstein\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nBernstein se je rodil \xc5\xbeidovski dru\xc5\xbeini v Sch\xc3\xb6nebergu (dana\xc5\xa1nji del Berlina). Njegov o\xc4\x8de je bil po poklicu voznik lokomotive. Po tem, ko je Eduard zapustil \xc5\xa1olo, je med letoma 1866 in 1878 delal kot ban\xc4\x8dni uradnik. Njegova politi\xc4\x8dna kariera se je za\xc4\x8dela v letu 1872, ko se je pridru\xc5\xbeil socialisti\xc4\x8dni stranki z marksisti\xc4\x8dnimi te\xc5\xbenjami, ki je bila bolj znana kot Sozialdemokratische Arbeiterpartei Eisenacher Programms- zagovornica einsenach\xc5\xa1kega (poimenovan po nem\xc5\xa1kem mestu Einsenach) nem\xc5\xa1kega socializma. Kmalu je postal poznan kot njen aktivist. Bernsteinova stranka je bila na dveh volitvah tekmica socialisti\xc4\x8dni stranki, Lassalleansom (Allgemeiner Deutscher Arbeiterverein Ferdinanda Lassalle), vendar te volitve niso bile pomembne. Zato je Bernstein skupaj z Avgustom Bebelom in Wilhelmom Liebknechtom pripravila Einigungsparteitag (kongres zdru\xc5\xbeevanja stranke) z lassalleajci v Gothi leta 1875. Kritiziral je znani program Karl Marxove kritike o Gothi, ker je videl v lassalleanski zmagi nad Eisenacherji prednost. Zanimivo je, da je Bernstein kasneje poudaril, da je Liebknecht, katerega imajo mnogi za najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ega marksisti\xc4\x8dnega zagovornika znotraj frakcije Eisenacherjev, predlagal vklju\xc4\x8ditev \xc5\xa1tevilnih idej, ki so motile Marxa._NEWLINE_Na volitvah v Reichstagu leta 1877 je nem\xc5\xa1ka socialdemokratska stranka dobila 493.000 glasov. Vendar pa sta dva poskusa atentata na cesarja Viljema II v naslednjem letu podarila kanclerju Ottu von Bismarcku izgovor za uvedbo zakona, ki prepoveduje vse socialisti\xc4\x8dne organizacije, skup\xc5\xa1\xc4\x8dine in publikacije. V poskusu atentata pa ni bil vpleten nih\xc4\x8de od socialdemokratov, kljub temu pa je mno\xc5\xbei\xc4\x8dna reakcija proti "sovra\xc5\xbenikom Reicha" povzro\xc4\x8dila odobravanje Bismarckovega Socialisti\xc4\x8dnega zakona._NEWLINE_Bismarckova stroga protisocialisti\xc4\x8dna zakonodaja je bila sprejeta 12. oktobra 1878. Za skoraj vse prakti\xc4\x8dne namene je bila Socialdemokratska stranka prepovedana in je bila po Nem\xc4\x8diji aktivno zatrta. Vendar pa je bilo socialnim demokratom \xc5\xa1e vedno dovoljeno kandidirati za v Reichstag in to so tudi storili. Kljub resnem preganjanju, ki mu je bila stranka podvr\xc5\xbeena, je pove\xc4\x8dala svoj volilni uspeh. Tako pa je dobila 550.000 glasov leta 1884 in 763.000 leta 1887._NEWLINE_Zaradi odlo\xc4\x8dnosti Bernsteinove opozicije Bismarckovi vladi, je moral Bernstein zapustiti Nem\xc4\x8dijo. Tik preden je pri\xc5\xa1el v veljavo zakon "Socialist Law", je od\xc5\xa1el v izgnanstvo v Z\xc3\xbcrich in sprejel polo\xc5\xbeaj, kot zasebni tajnik za socialdemokratskega zavetnika Karla H\xc3\xb6chberga, bogatega zagovornika socialdemokracije. Izdan je bil nalog za njegovo aretacijo v Nem\xc4\x8diji, kar je prepre\xc4\x8dilo njegovo vrnitev. Leta 1888 je Bismarck prepri\xc4\x8dal \xc5\xa1vicarsko vlado, naj iz\xc5\xbeene dolo\xc4\x8deno \xc5\xa1tevilo uglednih \xc4\x8dlanov nem\xc5\xa1ke socialndemokratske stranke. Zato se je moral Bernstein preseliti v London, kjer se je povezal z Friedrichom Engelsom in Karlom Kautskyem. Kmalu se je imel za marksista. Leta 1880 je spremljal Bebela v Londonu, da razre\xc5\xa1i nesporazum, ki se ti\xc4\x8de njegove vpletenosti v \xc4\x8dlanek, ki ga je objavil H\xc3\xb6chberg in sta ga Engels in Marx ozna\xc4\x8dila za: "Poln kup bur\xc5\xbeoazije in njenih lepih idej. A obisk je bil uspe\xc5\xa1en. Zlasti Engels je bil navdu\xc5\xa1en nad Bernsteinovo zavzetostjo in njegovimi idejami._NEWLINE_Z vrnitvijo v Z\xc3\xbcrich je Bernstein vedno bolj delal za stranko Der Sozialdemokrat (socialni demokrati) in kasneje nadomestil Georga von Vollmarta, ki je delal kot urednik \xc4\x8dasopisa. Leta 1887 je nem\xc5\xa1ka vlada prepri\xc4\x8dala \xc5\xa1vicarske oblasti naj zavrnejo stranko. Bernstein se je preselil v London kjer je nadaljeval z objavljanjem. Njegov odnos z Engelsom pa se je kmalu razvil v prijateljstvo._NEWLINE_Leta 1895, je bil Engels globoko razo\xc4\x8daran, ko je odkril, da sta Bernstein in Kautsky njegov uvod, v novo izdajo The Class Struggles-a v Franciji, ki ga je napisal Marx leta 1850, preuredila tako, da je pustil vtis, da je postal zagovornik mirne poti do socializma. Kasneje, 1. aprila 1895 je Engels pisal Kautskyu:_NEWLINE_"Bil sem presene\xc4\x8den, ko sem danes videl izvle\xc4\x8dek mojega uvoda, da je bil izdan brez mojega vedenja in prikazan tako, da me je prikazal kot miroljubnega zagovornika zakonodaje. To je pa \xc5\xa1e eden razlog, zakaj bi se moral ta uvod pojaviti v Neue Zeit-u v celoti, da bi se lahko ta sramotni vtis izbrisal."_NEWLINE_Leta 1891 je bil eden od avtorjev programa Erfurt. Od 1896 do 1898 pa je objavil vrsto \xc4\x8dlankov z naslovom Probleme des Sozialismus (Problemi socializma), ki so spro\xc5\xbeili razpravo o revizionizmu v EPD. Leta 1899 je objavil tudi knjigo z naslovom Die Voraussetzungen des Sozialismus und die Aufgaben der Sozialdemokratie (Predpogoji za socializem in naloge socialne demokracije). Knjiga je bila v veliki meri v nasprotju z njegovimi stali\xc5\xa1\xc4\x8di. Bila je tudi polemika proti Bernsteinovemu polo\xc5\xbeaju. Leta 1900 je Bernstein objavil Zur Geschichte und Theory des Sozialismus (Zgodovina in teorija socializma, 1900)._NEWLINE_Po koncu prepovedi, ki mu je prepovedovala vstop v dr\xc5\xbeavo, se je leta 1901 vrnil v Nem\xc4\x8dijo. To leto je postal urednik \xc4\x8dasopisa Vorw\xc3\xa4rts in \xc4\x8dlan Reichstaga v katerem je sodeloval od leta 1902 do 1918. Glasoval je proti predlogi o oboro\xc5\xbeitvi leta 1913 skupaj z levim krilom SPD-ja. Kljub temu, da je glasoval za vojne zasluge avgusta 1914, je julija 1915 nasprotoval prvi svetovni vojni in je bil leta 1917 eden od ustanoviteljev samostojne socialisti\xc4\x8dno-demokrati\xc4\x8dne partije Nem\xc4\x8dije (USPD), ki je zdru\xc5\xbeila socialiste, ki so nasprotovali vojni (vklju\xc4\x8dno reformatorje kot Bernstein, \xc2\xbbcentriste\xc2\xab\xc2\xa0kot Kautskya in revolucionarne marksiste kot Karla Liebknechta). Ko se je pridru\xc5\xbeil SPD-ju je bil leta 1919 \xc5\xa1e vedno \xc4\x8dlan USDP. Od leta 1920 do 1928 pa je bil ponovno \xc4\x8dlan Reichstaga. Leta 1928 se je popolnoma upokojil od politi\xc4\x8dnega \xc5\xbeivljenja._NEWLINE_Bernstein je umrl 18. decembra 1932 v Berlinu. Spominsko plo\xc5\xa1\xc4\x8do ima postavljeno v Bozener ulici 18, Berlin-Schoneberg, kjer je \xc5\xbeivel od leta 1918 do svoje smrti. Njegov grob na Eisackestrasse pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du je postal za\xc5\xa1\xc4\x8diten pod mestom Berlin.\n_START_SECTION_\nIdeja\n_START_PARAGRAPH_\nBernsteinovo najpomembnej\xc5\xa1e delo je Die Voraussetzungen des Sozialismus (1899). Na za\xc4\x8detku je bil zaskrbljen z Marxovim predvidevanjem o neizbe\xc5\xbenem koncu kapitalizma. Pokazal je dejstva, ki nakazujejo, da se Marxova predvidevanja ne bodo uresni\xc4\x8dila. Opozoril je, da centralizacija kapitalisti\xc4\x8dne industrije, \xc4\x8deprav je pomembna, ne prinese delitve lastni\xc5\xa1tva kapitala, ampak ga \xc5\xa1e bolj koncentrira._NEWLINE_Bernstein je izjavil, da se v podjetni\xc5\xa1ki razred stalno zaposluje iz proletariata. Zato je treba vse ukrepe, kot so dr\xc5\xbeavna ureditev ur dela in dolo\xc4\x8dbe o pokojninah, spodbujati. Zato si je \xc5\xbeelel, da se bi delavski razred vklju\xc4\x8dil v politiko._NEWLINE_Bernsteina so napadali tako ortodoksni marksisti, kot tudi radikalni tok, ki ga je vodila Rosa Luxembourg, zaradi njegovega revizionizma. Bernstein pa je ostal revizionist. Verjel je, da se lahko socializem dose\xc5\xbee s kapitalizmom in ne z njegovim uni\xc4\x8denjem (z postopnim uveljavljanjem delavskih pravic, bo posledi\xc4\x8dno izginila njihova motivacija do revolucije)._NEWLINE_Socializem, je trdila Rosa Luxembourg, se kon\xc4\x8da s socialno revolucijo. Revizionizem, pa pomeni, da opustimo socialno revolucijo (cilj socialne demokracije) in svoj kon\xc4\x8dni cilj spremenimo v dru\xc5\xbebeno reformo, v boj med delavci in kapitalisti. Pravi, da je revizionizem izgubil socializem in se vrnil k idealizmu, in da revizionisti podcenjujejo anarhijo kapitalizma, kar bo pripeljalo v njegov propad. Odvrgli so nujnost socializma in upanje o socialisti\xc4\x8dni prihodnosti. Sindikalisti, ki so videli uspeh kapitalizma in izbolj\xc5\xa1anje delovnih pogojev, so ve\xc4\x8dinoma sledili Bernsteinu, medtem ko so se predani intelektualci strinjali z Roso Luxembourg._NEWLINE_\xc4\x8ceprav se je Marx strinjal, da bi bil prost trg najhitrej\xc5\xa1a uresni\xc4\x8ditev kapitalisti\xc4\x8dnega sistema, je hkrati menil da bi bil to tudi njegov konec, \xc4\x8de ne bi bilo protekcionizma . Bernstein pa je menil, da bi protekcionizem prinesel prednost samo pe\xc5\xa1\xc4\x8dici ljudi, saj bi bil anti-progresiven, ker bi imel negativen vpliv na mno\xc5\xbeice ljudi. Nem\xc5\xa1ki protekcionizem je bil osnovan le na avtarkiji od sveta (posebej Zdru\xc5\xbeenega kraljestva), ki pa bi samo ustvaril konflikt med Nem\xc4\x8dijo in svetom.'