b"\n_START_ARTICLE_\nBitka pri Malem velikem rogu\n_START_SECTION_\nUstanovitev rezervatov\n_START_PARAGRAPH_\nNomadski na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja ameri\xc5\xa1kih staroselcev ni sovpadal z ameri\xc5\xa1kim namenom poselitve osrednjega dela ZDA. Spopadi med staroselskimi plemeni in novimi naseljenci, ki so iz ameri\xc5\xa1kega vzhoda poseljevali obse\xc5\xbene predele takratnega staroselskega ozemlja, so postajali v drugi polovici 19. stoletja vse bolj pogosti. Za za\xc5\xa1\xc4\x8dito lastnih interesov je ameri\xc5\xa1ka vlada za\xc4\x8dela z ustanavljanjem rezervatov, v katere je za\xc4\x8dela nasilno zapirati staroselce. Hkrati je ustanavljala tudi agencije, ki so bile zadol\xc5\xbeene za oskrbo rezervatov s hrano in ostalimi potreb\xc5\xa1\xc4\x8dinami._NEWLINE_Leta 1875 sta se na Plesu sonca zdru\xc5\xbeili plemeni Lakota in \xc4\x8cejeni. Zvezo je ustanovil Sede\xc4\x8di bik, ki je v zapiranju staroselcev v rezervate videl kr\xc5\xa1itev starodavnih pravic. V za\xc4\x8detku 1876 sta tako na novo zdru\xc5\xbeeni plemeni za\xc4\x8deli na skrivaj zapu\xc5\xa1\xc4\x8dati rezervate._NEWLINE_Voja\xc5\xa1ke oblasti so zaradi teh kr\xc5\xa1itev in nadaljevanja spopadov z naseljenci za\xc4\x8dele s taktiko napadanja staroselskih taborov, pri \xc4\x8demer so izvajale genocid, saj njihove akcije niso imele drugega cilja kot iztrebljanje avtohtonega prebivalstva. Pri tovrstnih akcijah je kot poveljnik 7. konjeni\xc5\xa1kega polka ve\xc4\x8dkrat sodeloval tudi polkovnik Custer, ki se ga je zaradi njegovih dolgih, svetlih in kodrastih las med staroselci prijelo ime Zlatolaska.\n_START_SECTION_\nDogodki pred bitko\n_START_PARAGRAPH_\nRazlog za kampanjo proti staroselcem, ki se je za\xc4\x8dela leta 1876, je le\xc5\xbeal v hribih Black Hills v Wyomingu in Ju\xc5\xbeni Dakoti. To obmo\xc4\x8dje je vlada ZDA namre\xc4\x8d leta 1868 dodelila staroselcem kot del njihovega rezervata. Kasneje so v teh hribih odkrili zlato, staroselci pa ozemlja niso \xc5\xbeeleli prodati pod nobenimi pogoji. Vojska je sicer posku\xc5\xa1ala prepre\xc4\x8diti dotok iskalcev zlata na to podro\xc4\x8dje, kar pa jim ni uspevalo. Iz tega razloga so Suji in \xc4\x8cejeni vladni odlok smatrali za ni\xc4\x8dnega in so za\xc4\x8deli konec leta 1875 loviti tudi izven obmo\xc4\x8dja, ki jim je bilo dodeljeno. Vlada se je na to odzvala 3. decembra 1875, ko je razglasila odlok, da bodo vsakega staroselca, ki bo po 31. januarju 1876 opa\xc5\xbeen izven obmo\xc4\x8dja rezervata, imeli za sovra\xc5\xbenika. Staroselci so odlok ignorirali, zaradi \xc4\x8desar se je marca 1876 za\xc4\x8dela kampanja, ki je imela za cilj vrniti Suje in \xc4\x8cejene v rezervate. Kmalu je vojska spoznala, da se staroselci niso pripravljeni umakniti, kar je postalo \xc5\xa1e bolj o\xc4\x8ditno po nekaj manj\xc5\xa1ih spopadih v marcu in aprilu istega leta._NEWLINE_Maja 1876 so generali prejeli poro\xc4\x8dila, ki so nakazovala, da je na obmo\xc4\x8dju med reko Yellowstone in gorovjem Veliki rog nekaj staroselskih taborov, v katerih je bilo okoli 800 bojevnikov. Poro\xc4\x8dila so tudi nakazovala, da se plemena selijo za divjadjo in da ni verjetnosti, da bi bilo v bli\xc5\xbenji okolici na kupu tolik\xc5\xa1ne formacije bojevnikov._NEWLINE_Arhitekt kampanje je bil brigadni general Alfred Terry, ki je predvidel napredovanje konjenice in pehote v treh kolonah, od katerih je bila vsaka dovolj mo\xc4\x8dna, da bi se samostojno spopadla s predvidenim \xc5\xa1tevilom staroselskih bojevnikov. Cilj kampanje je bil zajeti vse pripadnike plemen in jih odpeljati nazaj v rezervat.\n_START_SECTION_\nAmeri\xc5\xa1ke sile\n_START_PARAGRAPH_\nNa \xc4\x8delu prve kolone je bil polkovnik John Gibbon. Pod njegovim vodstvom je 30. marca \xc5\xa1est \xc4\x8det (A, B, E, H, I in K) 7. pehotnega polka in \xc5\xa1tiri \xc4\x8dete (F, G, H ter L) 2. konjeni\xc5\xa1kega polka odrinilo iz Fort Ellisa v zahodni Montani na vzhod proti reki Yellowstone. Kolona je bila sestavljena iz 450 vojakov._NEWLINE_Drugi koloni je poveljeval brigadir George Crook. Pod njegovim vodstvom je deset \xc4\x8det (A, B, C, D, E, F, G, I, L in M) 3. konjeni\xc5\xa1kega polka, pet \xc4\x8det (A, B, D, E in I) 2. konjeni\xc5\xa1ke divizije, dve \xc4\x8deti (D in F) 4. pehotnega polka ter tri \xc4\x8dete (C, G in H) 9. pehotnega polka krenilo iz Fort Fettermana v Wyomingu. Kolona je na pot odrinila 29. maja, njen cilj pa je bil obmo\xc4\x8dje okoli reke Powder. V tej koloni je bilo zbranih okoli 1000 vojakov._NEWLINE_Tretji koloni je poveljeval sam Terry. Pod njegovim vodstvom so bile manj\xc5\xa1e skupine \xc4\x8det, ki so jih vodili njegovi najo\xc5\xbeji sodelavci. \xc4\x8cetam C, E, F, I in L, 7. konjeni\xc5\xa1kega polka je poveljeval George Armstrong Custer, \xc4\x8detam A, G in M major Marcus A. Reno, \xc4\x8detam D, H in K stotnik Frederick W. Benteen, \xc4\x8deto B pa je vodil stotnik Thomas M. McDougall. \xc4\x8ceti B je bil podrejen tudi polkovni oddelek pod poveljstvom poro\xc4\x8dnika Edwarda G. Matheya; \xc4\x8ceti C in G 17. pehotnega polka ter oddelek mitraljezov Gatling 20. pehotnega polka je 17. maja odrinil na zahod iz Fort Abraham Lincolna v Dakoti. Spremljalo jih je 150 vozov in velik oddelek tovornih mul. \xc4\x8cete C, D in I, 6. pehotnega polka so na pot odrinile iz Fort Buforda na reki Missouri, njihov cilj pa je bil vzpostavitev oskrbovalne postaje ob reki Yellowstone. Te enote so se s Terryjem zdru\xc5\xbeile na ustju reke Powder 29. maja 1876. Zdru\xc5\xbeena kolona je bila tako sestavljena iz 925 vojakov.\n_START_SECTION_\nCusterjev na\xc4\x8drt\n_START_PARAGRAPH_\nObvestila o mo\xc4\x8di staroselskih enot so bila ob prihodu to\xc4\x8dna, vendar pa so se staroselci iz rezervata nekaj tednov pred bitko zdru\xc5\xbeili z bojevniki pod vodstvom Sede\xc4\x8dega bika, da bi skupaj od\xc5\xa1li na lov na bizone. Agenti naj bi torej napravili klju\xc4\x8dno napako, ko vojske niso obvestili o velikih skupinah bojevnikov, ki so zapustili naselja in od\xc5\xa1li na lov. Agenti prav tako pri svojih obvestilih niso upo\xc5\xa1tevali tiso\xc4\x8dev staroselcev, ki so protestno zapustili rezervat in se pridru\xc5\xbeili upornikom pod vodstvom Sede\xc4\x8dega bika. Tako je kasneje nasproti Custerjevim vojakom stalo na tiso\xc4\x8de staroselskih bojevnikov in ne le tistih 800, ki so bili v naseljih znotraj rezervata. Kritike na ra\xc4\x8dun Custerja, ki ni sprejel okrepitev in je svoje enote celo razdelil, so tako deloma neupravi\xc4\x8dene, saj je glede na informacije, ki jih je imel, ravnal takti\xc4\x8dno pravilno. Glede na to, da sta obvestila o mo\xc4\x8di nasprotnika sprejela za uradne tudi Terry in Gibbon, je Custerjeva poteza \xc5\xa1e toliko bolj razumljiva._NEWLINE_Takti\xc4\x8dna poteza Custerja je tudi nakazovala, da je imel za cilj zajetje vseh nasprotnikov. Razdelitev lastnih enot nakazuje na to, da je \xc5\xbeelel staroselcem prepre\xc4\x8diti umik, boj z njimi pa je bil pri tem drugotnega pomena. To je kasneje potrdil tudi Custrov trobenta\xc4\x8d John Martin (Martini), ki je \xc5\xa1e povedal, da je Custer pred bitko predvideval, da staroselski bojevniki \xc5\xa1e spijo. Ob prihodu na Crow's Nest, hrib na nasprotni strani reke Yellowstone, so namre\xc4\x8d Custrovi opazovalci z razdalje okoli 4\xc2\xa0km v naselju videli samo \xc5\xbeenske in otroke, ki so pripravljali konje, da jih odpeljejo na pa\xc5\xa1o. Tako je Custer pri\xc5\xa1el do napa\xc4\x8dnega zaklju\xc4\x8dka, da bojevniki \xc5\xa1e spijo po \xc5\xa1otorih in, da je njihovo \xc5\xa1tevilo tolik\xc5\xa1no, kot so ga sporo\xc4\x8dili agenti._NEWLINE_Custerjev na\xc4\x8drt je temeljil tudi na predvidevanju, da bo v primeru spopada z bojevniki dobil takoj\xc5\xa1njo podporo Benteenovih enot. V tistih \xc4\x8dasih je bila namre\xc4\x8d praksa, da so vse bli\xc5\xbenje ameri\xc5\xa1ke voja\xc5\xa1ke enote takoj odreagirale na plotunski ogenj in se vme\xc5\xa1ale v boj. Leta 1879 se je na uradni preiskavi, ki jo je zahteval major Reno, izkazalo, da so Benteenovi in Renovi vojaki sli\xc5\xa1ali salve vse do 16 ure in 30 minut, vendar pa se njihovi poveljniki nanje niso odzvali\n_START_SECTION_\nRenov napad\n_START_PARAGRAPH_\nPrva skupina, ki je napadla tabor, je bil Renov drugi oddelek, sestavljen iz treh \xc4\x8det (M, A in G). Napad je stekel po navodilih polkovnika Custra, ukaz za premik pa je izdal poro\xc4\x8dnik William W. Cooke. Custer se je za napad odlo\xc4\x8dil po tem, ko so ga ogledniki opozorili, da so jih Suji opazili in zbirajo bojevnike. Renu je bilo tako ukazano naj napade in za\xc4\x8dne bitko. Ukaz je bil izdan kljub nezadostnemu poznavanju oblike, velikosti in na\xc4\x8dina obrambe tabora. Renova naloga je bila zasledovati staroselce in jih prisiliti k umiku proti Custrovim enotam, ki so se premaknile na severni del tabora. Reno je prebredel reko Mali veliki rog na njenem izlivu v dana\xc5\xa1nji Reno Creek ob 15. uri in se pognal v napad . Kmalu je spoznal, da so Lakote in Severni \xc4\x8cejeni zbrani za boj in se niso pripravljeni umakniti._NEWLINE_Reno je s svojimi enotami hitro napredoval po ravnici proti severozahodu, njihove premike pa je prikrivala go\xc5\xa1\xc4\x8dava na ju\xc5\xbenem bregu reke Mali veliki rog. Ista go\xc5\xa1\xc4\x8dava je hkrati tudi Renovim enotam zakrivala pogled na indijanski tabor. Tabor so njegovi mo\xc5\xbeje zagledali \xc5\xa1ele, ko so objahali okljuk reke tik pred prvimi \xc5\xa1otori. Te so naseljevali Suji iz plemena Hunkpapa. Pred napadom si ne Reno ne Custer nista predstavljala velikosti in razporeditve \xc5\xa1otorov, saj jih je z njihove ogledne to\xc4\x8dke zakrival gozd. Reno je takoj zaustavil svoje enote in na svoj izpostavljeni levi bok poslal svoje staroselske izvidnike iz plemen Arikara/Ree in Vran. \xc5\xa0ele po spoznanju, kolik\xc5\xa1en je tabor v resnici, je Reno ustavil svoje enote nekaj sto metrov pred prvimi \xc5\xa1otori ter ukazal vojakom sestop s konj in razporeditev v bojno linijo v skladu s takratno voja\xc5\xa1ko taktiko._NEWLINE_V tej formaciji je vsak \xc4\x8detrti vojak pridr\xc5\xbeal konje vojakov v strelski liniji, ki so bili eden od drugega oddaljeni med 6 in 11 metrov. Za prvo strelsko linijo so stali \xc4\x8dastniki, nekoliko za njimi pa vojaki s konji. Ta formacija je zmanj\xc5\xa1ala strelsko mo\xc4\x8d Renovih enot za \xc4\x8detrtino. Reno je ukazal prvi liniji, naj strelja na \xc5\xa1otore, kar so vojaki tudi storili. V prvi salvi so pobili in ranili nekaj \xc5\xbeena in otrok poglavarja Galla. Na ogenj so se takoj odzvali bojevniki, ki so v galopu odhiteli preko ravnine v boj z vojsko. Renove vojake je na desni \xc5\xa1\xc4\x8ditila go\xc5\xa1\xc4\x8dava in reka, zaradi \xc4\x8desar so se indijanski bojevniki usmerili na njegov izpostavljen bok na levi strani planjave. Po dvajsetih minutah obstreljevanja na ve\xc4\x8dji razdalji je imel Reno eno \xc5\xbertev, spoznal pa je, da je bojevnikov petkrat ve\xc4\x8d od njegovih vojakov in da mu Custrove enote ne bodo prisko\xc4\x8dile na pomo\xc4\x8d. Vojak Billy Jackson je kasneje tudi poro\xc4\x8dal, da so se Suji in \xc4\x8cejeni za kratek \xc4\x8das umaknili na ravnico, ki jo je zakrival nizek gri\xc4\x8d desno od naselja in tam organizirali nov napad. Kmalu se je okoli 500 bojevnikov na konjih pognalo v Renov levi bok ter ga posku\xc5\xa1alo obkoliti. S tem so Rena prisilili, da je ukazal umik v go\xc5\xa1\xc4\x8davo vzdol\xc5\xbe reke. Indijanci so nato posku\xc5\xa1ali vojake pregnati iz zavetja go\xc5\xa1\xc4\x8dave s tem, da so posku\xc5\xa1ali zanetiti po\xc5\xbear v grmovju. Reno se je zna\xc5\xa1el v situaciji, ko ni ve\xc4\x8d videl drugega izhoda kot hiter umik. Vojsko je v neurejenem umiku vodil preko reke, be\xc5\xbee\xc4\x8de vojake pa je kmalu napadla mno\xc5\xbeica \xc4\x8dejenskih bojevnikov. Med umikom so padli trije \xc4\x8dastniki in 29 vojakov, pogre\xc5\xa1an pa je bil \xc5\xa1e en \xc4\x8dastnik in 13-18 vojakov. Ve\xc4\x8dina teh vojakov je ostala skritih v grmovju in so se kasneje vrnili k svojim enotam._NEWLINE_Za neurejen pobeg Renovih vojakov je morda kriva smrt indijanskega izvidnika Krvavega no\xc5\xbea iz plemena Vran, ki je bil ustreljen v glavo v neposredni bli\xc5\xbeini Rena. Kri in mo\xc5\xbegani naj bi takrat po\xc5\xa1kropili ameri\xc5\xa1kega poveljnika, zaradi \xc4\x8desar je ta do\xc5\xbeivel napad panike.\n_START_SECTION_\nReno in Benteen na hribu Reno\n_START_PARAGRAPH_\nNa vrhu gri\xc4\x8dev, ki so danes znani pod imenom hrib Reno, so se umikajo\xc4\x8dim Ameri\xc4\x8danom pridru\xc5\xbeili vojaki pod poveljstvom stotnika Benteena (\xc4\x8dete D, H in K), ki so tja prispele z juga. Te \xc4\x8dete so bile do trenutka, ko jih je preko posebnega sla sklical Custer, na izvidni\xc5\xa1ki nalogi. Kurir, Italijan John Martin (Giovanni Martini), je Benteenu prinesel Custerjevo ro\xc4\x8dno napisano sporo\xc4\x8dilo, v katerem je pisalo: \xc2\xbbPridite...velika vas, podvizajte se...prinesite zavitke\xc2\xab\xc2\xa0(z \xc2\xbbzavitki\xc2\xab\xc2\xa0je Custer mislil strelivo, kar nakazuje, da je v trenutku, ko je pisal sporo\xc4\x8dilo, Custer \xc5\xbee spoznal, da se bo moral spopasti z velikim \xc5\xa1tevilom nasprotnikov). Zgolj slu\xc4\x8daj, po katerem so se Benteenovi vojaki zna\xc5\xa1li na istem hribu kot Renovi umikajo\xc4\x8di vojaki, je Renove enote re\xc5\xa1il pred najverjetnej\xc5\xa1im uni\xc4\x8denjem. Kasneje so se jim pridru\xc5\xbeili \xc5\xa1e McDougallovi vojaki \xc4\x8dete B in \xc5\xa1olski oddelek. 14 \xc4\x8dastnikov in 340 vojakov je na gri\xc4\x8du organiziralo kro\xc5\xbeni utrjen obrambni polo\xc5\xbeaj. V trenutkih premora so si vojaki celo izkopali zasilne strelske polo\xc5\xbeaje._NEWLINE_Kljub temu, da so s severa sli\xc5\xa1ali streljanje ter salve \xc5\xa1e od 16:20, so se Benteen in njegovi vojaki posvetili obrambi Renovih polo\xc5\xbeajev in niso nadaljevali poti na sever. Kasneje so Benteenu o\xc4\x8ditali, da ni sledil ukazom. Okoli 17. ure je stotnik Thomas Weir s \xc4\x8deto D posku\xc5\xa1al na lastno pest dose\xc4\x8di Custerjeve polo\xc5\xbeaje. Pod njegovim vodstvom so vojaki napredovali kak\xc5\xa1no miljo proti severu do kraja, danes imenovanega Weirov greben, od koder so v daljavi jasno videli staroselske bojevnike, ki so s konjev napadali ljudi na tleh. To je bilo okoli 17:25 ure. Ve\xc4\x8dina zgodovinarjev je danes mnenja, da je bilo Custrove obrambe takrat \xc5\xbee konec in da so bojevniki takrat le \xc5\xa1e streljali na ranjence in mrtva trupla premaganih ameri\xc5\xa1kih vojakov. Drugi zgodovinarji so mnenja, da je Weir videl spopad na kraju, ki se danes imenuje hrib Calhoun, kjer so staroselci razbili Keoghov bataljon in na tistem kraju uni\xc4\x8dili \xc4\x8dete L, I in C. Ta spopad naj bi se kasneje nadaljeval, bojevniki pod poveljstvi Norega konja, Belega bika Humpa, Galla in ostalih pa so bataljon kasneje uni\xc4\x8dili do konca. \xc4\x8cez nekaj \xc4\x8dasa so se tudi ostale Renove in Benteenove \xc4\x8dete pridru\xc5\xbeile Weiru, a so jih staroselski bojevniki prisilili k umiku na prej\xc5\xa1nje utrjene polo\xc5\xbeaje. Tam so ostali prikovani \xc5\xa1e cel naslednji dan, a jih staroselci niso uspeli premagati._NEWLINE_Benteen je v boju dokazal svojo hladnokrvnost in pogum, saj se je ve\xc4\x8dkrat dvignil iz svoje luknje in se spopadel z napadalci, pri \xc4\x8demer ga je ena od krogel zadela v peto \xc5\xa1kornja. Enkrat je celo sam vodil protinapad proti napadajo\xc4\x8dim bojevnikom, ki so se v visoki travi plazili proti obrambnim polo\xc5\xbeajem.\n_START_SECTION_\nCusterjev boj\n_START_PARAGRAPH_\nDogodki iz tega poslednjega Custerjevega boja so nejasni in delno dvomljivi, saj med Ameri\xc4\x8dani ni bilo pre\xc5\xbeivelih, pri\xc4\x8devanja staroselskih bojevnikov pa so nejasna in ve\xc4\x8dkrat nasprotujo\xc4\x8da._NEWLINE_Kljub temu, da je streljanje, ki so ga na svojih polo\xc5\xbeajih sli\xc5\xa1ali vojaki Rena in Benteena, najverjetneje prihajalo s polo\xc5\xbeajev obkoljenega Custerja in njegovih mo\xc5\xbe, pa ta dva poveljnika nista vedela za usodo rojakov, dokler ju o tem ni obvestil general Terry, ki je na prizori\xc5\xa1\xc4\x8de prispel 26. junija. Terry je takoj ukazal preiskavo Custerjevega boji\xc5\xa1\xc4\x8da, vendar pa vojaki niso mogli ugotoviti, kaj to\xc4\x8dno se je tam dogajalo. Custerjeva skupina, sestavljena iz okoli 210 mo\xc5\xbe, je bila napadena okoli \xc5\xa1est kilometrov severno od Rena in Benteena. Napadlo jih je ve\xc4\x8dje \xc5\xa1tevilo Lakot in severnih \xc4\x8cejenov, na prizori\xc5\xa1\xc4\x8du pa je bilo opaziti znake organizirane obrambe. Na prizori\xc5\xa1\xc4\x8du so vojaki namre\xc4\x8d na\xc5\xa1li v kroge razporejene pobite konje, ki so vojakom najverjetneje slu\xc5\xbeili kot prsobrani. Trupla staroselskih bojevnikov so bila po ve\xc4\x8dini odstranjena, ameri\xc5\xa1ke vojake pa so po hitrem postopku identificirali in pokopali na kraju samem._NEWLINE_Custra so na\xc5\xa1li z ranama na levi strani prsi in na levih sencah. Obe rani bi bili smrtni, vendar se je izkazalo, da je Custer krvavel samo iz rane v prsih, kar nakazuje, da je bila rana na glavi najverjetneje prizadejana po smrti. Poleg tega je imel Custer rano tudi na roki. Ustno izro\xc4\x8dilo, ki je po bitki kro\xc5\xbeilo med pripadniki Lakot, pripoveduje, da je Custer pred zajetjem storil samomor, da bi se izognil mu\xc4\x8denju. Kljub temu, da obstajajo dokazi in govorice o samomorih med ameri\xc5\xa1kimi vojaki pred koncem bitke, pa na splo\xc5\xa1no zgodovinarji ne verjamejo, da je Custer storil samomor, saj je bil desni\xc4\x8dar, rana na glavi pa je bila na levi strani. Truplo ameri\xc5\xa1kega poveljnika so na\xc5\xa1li na vrhu hriba, ki se danes imenuje hrib Custer, znan pa je tudi pod imenom \xc2\xbbhrib zadnje obrambe\xc2\xab. Na tistem kraju je danes postavljen spomenik v obliki obeliska, na katerem so vklesana imena \xc5\xbertev iz vrst 7. konjeni\xc5\xa1kega polka. Trupla ve\xc4\x8dine vojakov so bila sle\xc4\x8dena in izmali\xc4\x8dena. Ob prihodu Terryjevih vojakov so trupla tudi \xc5\xbee za\xc4\x8dela razpadati, zaradi \xc4\x8desar je bila identifikacija mo\xc4\x8dno ote\xc5\xbeko\xc4\x8dena in v ve\xc4\x8dini primerov prakti\xc4\x8dno nemogo\xc4\x8da .\n_START_SECTION_\nCuster pri Minneconjou Fordu\n_START_PARAGRAPH_\nPo tem, ko so staroselski bojevniki odgnali Renove vojake in jih izolirali dale\xc4\x8d od tabora, je bila glavnina staroselskih bojevnikov pripravljena na nadaljnje akcije. Ti bojevniki so nato sledili Custerju in njegovim mo\xc5\xbeem. Custerjeva pot do hriba, na katerem se je odvijala poslednja bitka, ni povsem jasna._NEWLINE_Po eni razli\xc4\x8dici naj bi Custer po tem, ko je ukazal napad Renovim vojakom, nadaljeval pot vzdol\xc5\xbe Renovega potoka. Okoli 800 metrov pred reko Mali veliki rog naj bi se obrnil na sever in se vzpel na gri\xc4\x8de, na katere se je kmalu zatem umaknil Reno. Od tam je Custer lahko videl za\xc4\x8detek Renovega napada na indijansko naselje, nato pa je njegov kontingent vojakov nadaljeval pot na sever. Nekoliko vi\xc5\xa1je se je morda nato spustil do reke. Nekateri zgodovinarji so mnenja, da je majhen del Custrovih vojakov tam sku\xc5\xa1al prebroditi reko in napasti naselje. Nekateri viri namre\xc4\x8d pri\xc4\x8dajo, da so staroselski ostrostrelci prepre\xc4\x8dili enega od tak\xc5\xa1nih poskusov._NEWLINE_Staroselec po imenu Bik bele krave je po bitki trdil, da je sam zadel vodjo tega poskusa bredenja reke, ki naj bi bil oble\xc4\x8den v usnjen pla\xc5\xa1\xc4\x8d in ga ranil, da je padel v reko. To pri\xc4\x8devanje je nekatere zgodovinarje prepri\xc4\x8dalo, da je bil zadeti vodja sam Custer, ki je bil verjetno takrat ranjen. \xc5\xa0e nekaj drugih staroselskih bojevnikov je kasneje pri\xc4\x8dalo, da je bil pri poskusu pre\xc4\x8dkanja reke poleg voditelja zadet tudi prapor\xc5\xa1\xc4\x8dak. Zadetima vojakoma naj bi nazaj na konja pomagali sovojaki, ki so morali ponju v reko. Dejstvo, ki pri\xc4\x8da o tem, da zadeti voditelj ni mogel biti Custer, pa sta rani, ki so ju kasneje na\xc5\xa1li na Custrovem truplu. Tako rana pod srcem, kot tista na levih sencih, bi namre\xc4\x8d bili smrtni._NEWLINE_Poskus pre\xc4\x8dkanja reke lahko pojasni namen napada Renovih vojakov. Custer je namre\xc4\x8d verjetno posku\xc5\xa1al s taktiko kladiva in nakovala, saj bi Reno staroselce zadr\xc5\xbeeval na ju\xc5\xbenem delu tabora, Custer pa bi jim s tem manevrom pri\xc5\xa1el za hrbet s severa. Nekateri drugi zgodovinarji so mnenja, da je Custer posku\xc5\xa1al s pre\xc4\x8dkanjem reke tam, kjer je mislil, da je severni konec staroselskega naselja in se pri tem u\xc5\xa1tel, saj je v resnici posku\xc5\xa1al reko pre\xc4\x8dkati na sredini tabora. Ravno na tem mestu naj bi se namre\xc4\x8d kon\xc4\x8dal le ju\xc5\xbeni del tabora, \xc4\x8deprav natan\xc4\x8dna lega severnega dela ni zgodovinsko jasna . Razlog za mnenje, da je bila Custrova poteza takti\xc4\x8dne narave, je v tem, da je podoben manever izvedel leta 1868 v bitki pri Washiti.\n_START_SECTION_\nDrugi pogledi na Custerjeva dejanja pri Minneconjou Fordu\n_START_PARAGRAPH_\nDrugi zgodovinarji so mnenja, da se Custer reki ni nikoli pribli\xc5\xbeal, temve\xc4\x8d je pot na sever nadaljeval preko gri\xc4\x8dev, kjer je bil na koncu napaden. Po tej teoriji je Custer nasprotnikovo premo\xc4\x8d opazil \xc5\xa1ele, ko je bilo zanj prepozno, da bi se obrnil in se umaknil na jug, kjer bi mu na pomo\xc4\x8d lahko prisko\xc4\x8dili Renovi in Benteenovi vojaki. To teorijo potrjujejo arheolo\xc5\xa1ka izkopavanja, ki so potekala v dvajsetih letih 20. stoletja vzdol\xc5\xbe grebena, ki danes nosi ime Nye-Cartwrightov greben. Vzdol\xc5\xbe te nami\xc5\xa1ljene \xc4\x8drte so namre\xc4\x8d arheologi na\xc5\xa1li na stotine tulcev kalibra .45-70, ki so bili v \xc4\x8dasu bitke standardni v ameri\xc5\xa1ki vojski. Tako zgodovinarji namigujejo, da je Custer svoje vojake razdelil na dva dela. En del vojakov naj bi vodil naprej sam, drugemu pa naj bi poveljeval stotnik George W. Yates._NEWLINE_Ti dokazi podpirajo teorijo, da je vsaj ena \xc4\x8deta izvedla slepilni napad jugovzhodno od grebena Nye-Cartwright, da bi s tem omilila pritisk na Renove vojake, ki so se ravno takrat bojevali s \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1im nasprotnikom. Dejstvo, da sta Mitch Bouyer in Custer videla boj Rena z nasprotnikom, potrjuje pri\xc4\x8devanje enega od Custerjevih staroselskih izvidnikov. Tudi pri\xc4\x8devanja \xc4\x8dejenskih bojevnikov omenjajo, da so vojaki z belimi konji (zna\xc4\x8dilna barva konj \xc4\x8dete E) z gri\xc4\x8dev na nasprotni strani reke izvedli napad, pri \xc4\x8demer jim je ena \xc4\x8deta z vi\xc5\xa1ine dajala ognjeno podporo. \xc4\x8cejeni naj bi na napad takrat odgovorili in prisilili bataljon k umiku. Tulce, ki so bili izvr\xc5\xbeeni med tem napadom, naj bi na\xc5\xa1li v dvajsetih letih pri izkopavanjih na tem podro\xc4\x8dju.\n_START_SECTION_\nNapad Norega konja, Belega bika in ostalih bojevnikov na osrednji del Custerjeve obrambne \xc4\x8drte\n_START_PARAGRAPH_\nOd te to\xc4\x8dke naprej je usoda Custra in njegovih vojakov \xc5\xa1e bolj nejasna. Poglavar Sujev Gall je po bitki povedal, da so njegovi bojevniki opazili Custrove vojake, ko so se za\xc4\x8deli spu\xc5\xa1\xc4\x8dati z gri\xc4\x8dev proti reki. Takrat je Gall osebno svoje bojevnike popeljal preko reke in se ob vzno\xc5\xbeju gri\xc4\x8devja za\xc4\x8del pritajeno pomikati na jugozahod. Nekoliko ni\xc5\xbeje so se Custru pribli\xc5\xbeali na strelno razdaljo in ga napadli. Po umiku ameri\xc5\xa1kih \xc4\x8det naj bi nato spet pre\xc4\x8dkali Mali veliki rog in opozorili bojevnike, ki so se ravno vra\xc4\x8dali iz boja z Renovimi vojaki._NEWLINE_Gallovi vojaki, ki so prisilili Custerja k umiku, so se zdaj pridru\xc5\xbeili bojevnikom pod vodstvom Norega konja. Po nagovoru Sede\xc4\x8dega bika, ki je bojevnike pozval k za\xc5\xa1\xc4\x8diti svojih \xc5\xa1otorov in dru\xc5\xbein, se je okrepljena staroselska vojska podala v lov za Custrom. Pot naj bi jih vodila preko gri\xc4\x8dev in vzdol\xc5\xbe grebena, ki je danes znan pod imenom Findleyev greben._NEWLINE_Ameri\xc5\xa1ki zgodovinarji danes pripisujejo napad, ki je odgnal Custrove vojake, poglavarju Gallu, nekatera pri\xc4\x8devanja staroselskih pri\xc4\x8d pa se s tem ne strinjajo. Michnovo raziskovanje je privedlo do spoznanja, da so Custrove vojake opazili \xc5\xa1tirje staroselski de\xc4\x8dki. Ameri\xc5\xa1ki vojaki naj bi pri sre\xc4\x8danju enega od de\xc4\x8dkov ubili, ostali trije pa so se vrnili v tabor in opozorili prebivalce. Sestra ubitega de\xc4\x8dka, Lepa ptica, naj bi po pri\xc4\x8devanjih takrat pokazala veliko zavzetost za napad na ameri\xc4\x8dane, sama pa naj bi celo sodelovala pri njem v prvih vrstah._NEWLINE_Bojevniki naj bi se razdelili v dve skupini. Ena skupina naj bi zasedla polo\xc5\xbeaje severno od Custerja in za\xc4\x8dela s pu\xc5\xa1\xc4\x8dicami obstreljevati \xc4\x8dete C, I ter L. Medtem je druga skupina pod vodstvom Norega konja in Belega bika, ki jo je spodbudil naskok Lepe ptice, pritisnila na vrzel med \xc4\x8detama L in I. Pritisk je obe \xc4\x8deti lo\xc4\x8dil in ustvaril vrzel v obrambni liniji Custrovih sil. Zaradi tega se je morala \xc4\x8deta L najverjetneje umakniti z grebena v poskusu ponovne zdru\xc5\xbeitve s \xc4\x8deto I. Med tem manevrom sta morali \xc4\x8deti C in L ustaviti ogenj, da ne bi streljali po lastnih mo\xc5\xbeeh. To prekinitev so izkoristili staroselci, ki so udarili z vzhoda, drugi del bojevnikov pa je z juga in vzhoda pritisnil na posamezne oddelke \xc4\x8dete C. Kmalu so zaradi \xc5\xa1tevil\xc4\x8dne premo\xc4\x8di staroselci pregazili \xc4\x8deti C in L ter prisilili pre\xc5\xbeivele vojake ter pripadnike \xc4\x8dete I k umiku proti Custrovim obrambnim polo\xc5\xbeajem na \xc2\xbbhribu zadnje obrambe\xc2\xab. Sprva organiziran umik se je po besedah Banteena kmalu spremenil v pani\xc4\x8den beg, \xc4\x8dejenski in sujski bojevniki pa so ga kasneje poimenovali kar stampedo bizonov. Pri\xc4\x8devanja staroselcev govorijo tudi o tem, da je do poimenovanja pri\xc5\xa1lo zato, ker so se bojevniki be\xc5\xbee\xc4\x8dih Ameri\xc4\x8danov lotili enako kot \xc4\x8drede bizonov. Na konjskih hrbtih so namre\xc4\x8d po bokih sledili ube\xc5\xbenikom in jih enega za drugim pobijali, nato pa zakro\xc5\xbeili okoli njih in se vra\xc4\x8dali s \xc4\x8dela._NEWLINE_Glede na polo\xc5\xbeaj trupel je razvidno, da sta \xc4\x8deti I in L pod vodstvom stotnika Keogha o\xc4\x8ditno sestavljali zadnjo za\xc5\xa1\xc4\x8ditno linijo glavnine Custrovih sil. Dolo\xc4\x8deni indici namigujejo tudi na to, da je bilo osr\xc4\x8dje te obrambne skupine tudi poslednja to\xc4\x8dka organizirane obrambe Custrovih sil. Na truplu stotnika Keogha so na\xc5\xa1li strelno rano, ki mu je zdrobila gle\xc5\xbeenj, zaradi \xc4\x8desar se niti ni mogel umakniti. Rano iz enakega oro\xc5\xbeja so na\xc5\xa1li tudi v Keoghovem konju. Okoli njegovega trupla so na\xc5\xa1li veliko \xc5\xa1tevilo padlih \xc4\x8dastnikov in vojakov, kar nakazuje, da so ti vojaki posku\xc5\xa1ali za\xc5\xa1\xc4\x8dititi svojega poveljnika. Edini pre\xc5\xbeiveli pripadnik 7. polka, Henry Benien, je poro\xc4\x8dal, da so v neposredni bli\xc5\xbeini trupla stotnika Keogha na\xc5\xa1li 38 drugih trupel, ki so bila tako blizu skupaj, da so spominjala na kopico sena. Poslednji pre\xc5\xbeiveli pripadniki treh \xc4\x8det so pod Keoghovim vodstvom posku\xc5\xa1ali pobegniti na severozahod proti vrhu Custrovega hriba. Pre\xc5\xbeiveli staroselski bojevniki so kasneje pripovedovali o tem, da je Custer na vrh tega hriba poslal vojake, da bi od tam krili umik pre\xc5\xbeivelih Keoghovih vojakov. Obrambni ogenj je za nekaj \xc4\x8dasa upo\xc4\x8dasnil zasledovalce, hkrati pa naj bi manj\xc5\xa1i oddelki \xc4\x8det C, L in I takrat poskusili s prebojem in pobegom proti reki ter v smeri zadnjega Custrovega obrambnega polo\xc5\xbeaja. To bi pojasnilo najdbe trupel posameznih vojakov, ki so jih na\xc5\xa1li le\xc5\xbeati po travnikih jugovzhodno od glavnega boji\xc5\xa1\xc4\x8da. Nobenemu od vojakov ni uspelo priti do reke, kar je videti iz oznak na prizori\xc5\xa1\xc4\x8du, ki so jih tja namestili po bitki.\n_START_SECTION_\nZadnja obramba na Custrovem hribu\n_START_PARAGRAPH_\nOb koncu bitke je bil vrh hriba najverjetneje premajhen za vse pre\xc5\xbeivele in ranjence 7. konjeni\xc5\xa1kega polka. Ogenj z jugovzhoda je hkrati prepre\xc4\x8dil mo\xc5\xbeem sklenitev obrambnega obro\xc4\x8da, kljub temu pa je bila na tem mestu obramba najbolje organizirana in najbolj sklenjena. Po pri\xc4\x8devanju staroselcev naj bi bilo med njimi najve\xc4\x8d \xc5\xbertev prav v teh poslednjih trenutkih bitke. Vzrok za to je prav gotovo spoznanje med vojaki, da nimajo mo\xc5\xbenosti pre\xc5\xbeivetja. Kljub temu pa naj bi po besedah staroselcev poveljni\xc5\xa1ka struktura Ameri\xc4\x8danov hitro razpadla. Tako naj bi se ustvarilo nekaj manj\xc5\xa1ih \xc5\xbeepov obrambe, ki pa so se branili z veliko vnemo in izjemno u\xc4\x8dinkovito. V kratkem \xc4\x8dasu so bile uni\xc4\x8dene \xc4\x8dete C, E in K, zadnjih 28 pre\xc5\xbeivelih vojakov pa naj bi ob koncu bitke poskusilo s prebojem in begom proti reki. Pre\xc5\xbeivele naj bi staroselci ujeli v ozkem kanjonu pred reko in jih pobili. S tem je bilo bitke dokon\xc4\x8dno konec, v njej pa so padli vsi vojaki razen enega._NEWLINE_Custrov boj naj bi po vseh pri\xc4\x8devanjih trajal manj kot eno uro. David Humphreys Miller, ki je med letoma 1935 in 1955 opravil razgovore z zadnjimi pre\xc5\xbeivelimi pripadniki staroselskih bojevnikov, ki so bili udele\xc5\xbeeni v bitki, pa je zapisal, da je poslednji Custrov boj trajal celo manj kot pol ure. Lakote so pri\xc4\x8dale, da je veliko skupino staroselcev vodil Nori konj osebno, ta skupina pa naj bi preplavila ameri\xc5\xa1ke vojake v nenadnem napadu s severovzhoda, kar je povzro\xc4\x8dilo razpad obrambe in paniko med vojaki. Mnogo vojakov naj bi takrat odvrglo oro\xc5\xbeje, staroselci pa naj bi jih pobili s kopji in drugim oro\xc5\xbejem, ki so ga po navadi uporabljali za lov na bizone.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tevilo staroselskih udele\xc5\xbeencev v bitki\n_START_PARAGRAPH_\nNatan\xc4\x8dno \xc5\xa1tevilo staroselskih bojevnikov, ki so sodelovali v bitki, ni bilo nikoli ugotovljeno in ostaja vpra\xc5\xa1ljivo. Po predvidevanjih naj bi imeli staroselci premo\xc4\x8d nad 7. konjeni\xc5\xa1kim polkom v razmerju 1:3, kar v \xc5\xa1tevilkah pomeni 1800 staroselcev proti 600 ameri\xc5\xa1kim vojakom. V zaklju\xc4\x8dnih napadih na Custerjevo obrambo je lahko razmerje naraslo na 1:9 (1800 proti 200) saj so boji\xc5\xa1\xc4\x8de na Custerjevem hribu staroselci obravnavali prioritetno. Kljub temu so nekateri zgodovinarji mnenja, da je bilo razmerje na tem delu boji\xc5\xa1\xc4\x8da precej manj\xc5\xa1e in naj bi zna\xc5\xa1alo 3:1. Vsi zgodovinarji pa so si enotni, da je bilo \xc5\xa1tevilo staroselcev ve\xc4\x8dje od \xc5\xa1tevila Custerjevih vojakov, ti pa so se zna\xc5\xa1li na neznanem in odprtem terenu.\n_START_SECTION_\nRazprave o u\xc4\x8dinkovitosti oboro\xc5\xbeitve konjenice\n_START_PARAGRAPH_\nPo nekaterih podatkih naj bi bili staroselski bojevniki v bitki opremljeni z repetirkami Spencer, \xc2\xbbwinchesterkami\xc2\xab in \xc2\xbbhenryjevkami\xc2\xab, 7. konjeni\xc5\xa1ki polk pa naj bi imel takrat v svoji oboro\xc5\xbeitvi le enostrelne pu\xc5\xa1ke Springfield Model 1873 v kalibru .45-70. Te pu\xc5\xa1ke so imele ni\xc5\xbejo kadenco od prej omenjenih repetirk, poleg tega pa so bile tudi precej nagnjene k zastojem, ko so se pregrele. Za uporabo v teh pu\xc5\xa1kah so bili v oboro\xc5\xbeitvi konjenice naboji z bakrenimi tulci, ki so se v pregretem le\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8du raztegnili in povzro\xc4\x8dili zastoj oro\xc5\xbeja, saj strelec po izstreljenem naboju tulca ni mogel izvle\xc4\x8di. Edini na\xc4\x8din izvla\xc4\x8denja takega tulca je bil z uporabo bajoneta ali kakega drugega no\xc5\xbea, kar pa je lahko pu\xc5\xa1ko tako po\xc5\xa1kodovalo, da ni ve\xc4\x8d delovala. Med Renovim bojem naj bi stotnika Frencha videli, kako je sredi travnika na odprtem izvla\xc4\x8dil tulce iz pu\xc5\xa1k svojih vojakov z no\xc5\xbeem, nato pa usposobljene pu\xc5\xa1ke podajal nazaj._NEWLINE_Springfield Model 1873 je bila izbrana na nate\xc4\x8daju po dolgotrajnem testiranju in primerjanju z drugimi pu\xc5\xa1kami. Po ve\xc4\x8d izvedenih testih je bila izbrana kot najbolj zanesljiva, eden od dodatnih razlogov za izbor enostrelne pu\xc5\xa1ke pred repetirko pa je bilo mnenje odbora za oboro\xc5\xbeitev, da bodo s tem zmanj\xc5\xa1ali prekomerno in nepotrebno porabo streliva. V tistem \xc4\x8dasu so v vojski ZDA velik poudarek dajali preciznemu streljanju, s tem pa so posku\xc5\xa1ali zmanj\xc5\xa1ati velike stro\xc5\xa1ke, ki jih je prina\xc5\xa1ala oskrba s strelivom. Le-to je namre\xc4\x8d moralo prepotovati povpre\xc4\x8dno 1600 kilometrov da je doseglo kon\xc4\x8dnega uporabnika. Kljub temu, da so staroselska pri\xc4\x8devanja iz bitke pri Little Bighornu govorila o tem, da so ameri\xc5\xa1ki vojaki iz jeze in nemo\xc4\x8di odmetavali okvarjeno oro\xc5\xbeje, pa o podobnih primerih v drugih bitkah Staroselskih vojn ni podatkov._NEWLINE_Zgodbe o bitki, ki so jih na\xc5\xa1li narisane na bizonjih ko\xc5\xbeah, prikazujejo boj staroselcev in ameri\xc5\xa1kih vojakov, na katerih je videti, da so staroselci napadali z loki in pu\xc5\xa1\xc4\x8dicami, vojaki pa so se branili z revolverji. To sicer do neke mere potrjuje tezo o velikem \xc5\xa1tevilu zastojev in okvar ameri\xc5\xa1kih pu\xc5\xa1k, dejstvo pa je, da so imele pu\xc5\xa1ke Springfield veliko ve\xc4\x8dji doseg od pu\xc5\xa1k Winchester in Henryjevih repetirk. Torej bi v primeru, da bi se vojaki dr\xc5\xbeali ustaljenega na\xc4\x8dina boja - streljanja v ve\xc4\x8d strelskih linijah - lahko staroselce precej \xc4\x8dasa zadr\xc5\xbeali na varni razdalji. Najverjetneje se je nekaj podobnega vsaj v za\xc4\x8detku bitke tudi dogajalo, saj so staroselski vodje kasneje poro\xc4\x8dali o tem, da so nekaj organiziranih juri\xc5\xa1ev na obrambne polo\xc5\xbeaje ameri\xc5\xa1kih vojakov le-ti odbili._NEWLINE_\xc5\xa0ele ko se je \xc5\xa1tevilo staroselskih bojevnikov pove\xc4\x8dalo, se je z njihove strani stopnjeval ogenj na polo\xc5\xbeaje \xc4\x8det L in C. Staroselska pri\xc4\x8devanja tudi govorijo o tem, da so bojevniki ve\xc4\x8dkrat stekli proti obrambnim polo\xc5\xbeajem Ameri\xc4\x8danov mahajo\xc4\x8d z \xc5\xbeivobarvnimi odejami, da bi ustvarili zmedo in paniko med vojaki in konji. O tem, da so vojake (najverjetneje pripadnike \xc4\x8dete I, ki je bila sprva kot rezerva umaknjena na drugi strani grebena Finley) ve\xc4\x8dkrat presenetili staroselski bojevniki, ki so mahajo\xc4\x8d s pisanimi odejami ustvarjali zmedo med vojaki, prav tako govori neko drugo pri\xc4\x8devanje. Vojaki so bili s tem postavljeni pred preizku\xc5\xa1njo: za strel na staroselce so morali iz rok izpustiti povodce svojih konj, pri \xc4\x8demer so tvegali, da jim bodo prestra\xc5\xa1ene \xc5\xbeivali pobegnile. Med poskusi streljanja s povodci v rokah so jih \xc5\xbeivali v paniki ve\xc4\x8dkrat pocukale in jih tresle, da niso mogli natan\xc4\x8dno streljati. Vsako pobeglo \xc5\xbeival, natovorjeno s strelivom, so staroselci hitro ujeli in umaknili, s \xc4\x8dimer so Ameri\xc4\x8dani ostali brez \xc5\xbee tako omejenih bojnih sredstev._NEWLINE_Kljub temu, da so bili nekateri staroselski bojevniki oboro\xc5\xbeeni s pu\xc5\xa1kami (med katerimi so bile tudi zastarele prednja\xc4\x8de in pu\xc5\xa1ke Army Sharp, ki so jih kupili od zgodnjih belih priseljencev Ju\xc5\xbenega platoja), je bila ve\xc4\x8dina bojevnikov oboro\xc5\xbeena s primitivnim oro\xc5\xbejem (lokom in pu\xc5\xa1\xc4\x8dicami ter mnogo razli\xc4\x8dnimi bojnimi kiji, bojnimi sekirami ter kopji). Po staroselskih virih naj bi bilo z lokom in pu\xc5\xa1\xc4\x8dicami opremljenih ve\xc4\x8d kot polovica bojevnikov. Mnogo staroselskih bojevnikov, med katerimi je bil tudi trinajstletni \xc4\x8crni jelen, je kasneje zatrdilo, da so prve pu\xc5\xa1ke dobili v bitki od padlih ameri\xc5\xa1kih vojakov. Sujski bojevnik Beli bik je kasneje pripovedoval, da so staroselski bojevniki trupla padlih vojakov oropali oro\xc5\xbeja in streliva, zaradi \xc4\x8desar je bil ameri\xc5\xa1ki ogenj vedno manj skoncentriran, indijanski pa se je skozi bitko zgolj pove\xc4\x8deval. Podobna pri\xc4\x8devanja so podali tudi \xc4\x8cejeni, ki so sodelovali v boju._NEWLINE_Izpostavljen teren je prav tako nudil prednost lakotskim in \xc4\x8dejenskim lokostrelcem, saj so ob\xc5\xa1irni travniki neprimerni za konjenico, ki se bojuje proti tako okretnemu nasprotniku kot so bili staroselski bojevniki. Custrovi mo\xc5\xbeje so bili prakti\xc4\x8dno ujeti na dvignjenem terenu in tako izpostavljeni pu\xc5\xa1\xc4\x8dicam, ki bi jih v zara\xc5\xa1\xc4\x8deni pokrajini ovirala drevesa. V takem polo\xc5\xbeaju so namre\xc4\x8d bojevniki svoje pu\xc5\xa1\xc4\x8dice usmerili v zrak, da so padale z vi\xc5\xa1ine, pri \xc4\x8demer prsobrani vojakom niso mogli nuditi zavetja. To so potrdile rane na mnogo truplih padlih ameri\xc5\xa1kih vojakov. Mnogo vojakov je imelo tudi razbite lobanje, kar so najverjetneje povzro\xc4\x8dili udarci z bojnimi kiji in sekirami. Ni povsem jasno, ali so te rane Indijanci zadali vojakom pred ali po smrti. Nekatera pri\xc4\x8devanja namre\xc4\x8d opisujejo staroselske \xc5\xbeenske, ki naj bi po bitki sistemati\xc4\x8dno pre\xc4\x8desavale teren in pobijale ranjence.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdrtve med staroselci\n_START_PARAGRAPH_\nNatan\xc4\x8dno \xc5\xa1tevilo padlih in ranjenih staroselskih bojevnikov ni znano. Pri\xc4\x8devanja razli\xc4\x8dnih udele\xc5\xbeencev namre\xc4\x8d navajajo zelo razli\xc4\x8dne \xc5\xa1tevilke. Najmanj\xc5\xa1a omenjena \xc5\xa1tevilka je poimenski seznam padlih bojevnikov, ki obsega 36 imen, kot najvi\xc5\xa1je \xc5\xa1tevilo pa je navedena \xc5\xa1tevilka 300 padlih. Edino natan\xc4\x8dno \xc5\xa1tevilko je v pri\xc4\x8devanju navedel Rde\xc4\x8di konj, ki je polkovniku W. H Woodu po bitki povedal, da so staroselci izgubili 136 bojevnikov in imeli 160 ranjenih.\n_START_SECTION_\nPo bitki\n_START_PARAGRAPH_\nPo uni\xc4\x8denju Custrove obrambe so se Lakote in Severni \xc4\x8cejeni reorganizirali in se vrnili pred polo\xc5\xbeaje obkoljenih vojakov Rena in Benteena. Boj na tem delu boji\xc5\xa1\xc4\x8da se je nadaljeval do 21. ure tega dne, nadaljeval pa se je \xc5\xa1e naslednji dan. Reno je po bitki pohvalil Benteena za odli\xc4\x8dno vodenje. Benteen je s svojima \xc4\x8detama H in M namre\xc4\x8d mo\xc4\x8dan napad staroselcev odbil. 26. junija se je polo\xc5\xbeajem s severa pribli\xc5\xbeala Terryjeva kolona, kar je prisililo staroselce k umiku na jug. Izvidnik iz plemena Vran Z njim upravlja beli \xc4\x8dlovek je bil prvi, ki je generalu Terryju poro\xc4\x8dal o uni\xc4\x8denju Custerjevih enot. Terryjevi vojaki so takoj za\xc4\x8deli oskrbovati ranjence, za posledicami ran pa je kasneje umrlo pet vojakov. Eden od treh polkovnih kirurgov je padel s Custrom, drugi, dr. DeWolf, pa je padel med Renovim umikom. Edini preostali zdravnik, pomo\xc5\xbeni kirurg Henry R. Porter, je ob pomo\xc4\x8di prevajalca Freda Gerrarda edini lahko u\xc4\x8dinkovito oskrbel ranjence.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdrtve 7. konjeni\xc5\xa1kega polka\n_START_PARAGRAPH_\n7. konjeni\xc5\xa1ki polk je v bitki pri Little Bighornu utrpel 52% izgube: 16 \xc4\x8dastnikov in 242 vojakov je bilo v bitki ubitih ali so umrli za posledicami ran, 1 \xc4\x8dastnik in 51 vojakov pa je bilo ranjenih. Popolnoma uni\xc4\x8denih je bilo pet \xc4\x8det polka, med katerimi je bil tudi njihov poveljnik Custer. Padli so vsi pripadniki, le nekaj vojakov in trije izvidniki, ki so se od Custrove kolone lo\xc4\x8dili tik pred bitko, je pre\xc5\xbeivelo; staroselski izvidnik Curly je bil edini, ki je prizori\xc5\xa1\xc4\x8de zapustil po izbruhu spopadov. Kljub temu se je \xc5\xa1e nekaj let po bitki govorilo o pre\xc5\xbeivelih pripadnikih ameri\xc5\xa1kih sil, za kar pa ni dokazov. Edina pre\xc5\xbeivela \xc5\xbeival na boji\xc5\xa1\xc4\x8du je bil konj stotnika Keogha, Comanche._NEWLINE_Leta 1878 je bilo za hrabrost podeljenih 24 medalj \xc4\x8dasti pripadnikom 7. konjeni\xc5\xa1kega polka. Najve\xc4\x8d medalj so podelili mo\xc5\xbeem, ki so med bojem brez strahu za lastno \xc5\xbeivljenje od reke prina\xc5\xa1ali vodo ranjencem. Le malo belih Ameri\xc4\x8danov je izrazilo dvome o vojakih 7. polka, veliko pa se jih je spra\xc5\xa1evalo o taktiki, strategiji in poveljevanju \xc4\x8dastnikov. Staroselska poro\xc4\x8dila pa govorijo o tem, da je veliko ameri\xc5\xa1kih vojakov v paniki storilo samomor, ko so videli kak\xc5\xa1na usoda je doletela tiste, ki so pri\xc5\xa1li \xc5\xbeivi v roke sovra\xc5\xbenim bojevnikom.\n_START_SECTION_\nPonovna izgradnja 7. konjeni\xc5\xa1kega polka julija 1876\n_START_PARAGRAPH_\nJulija je bil 7. konjeni\xc5\xa1ki polk reorganiziran, dodeljeni pa so mu bili novi \xc4\x8dastniki, isto\xc4\x8dasno pa je stekla \xc5\xa1e akcija rekrutiranja v oslabljen polk. Polk je bil reorganiziran, sestavljalo pa ga je osem \xc4\x8det, ki so ostale na terenu kot del Terryjevih ekspedicijskih sil. Te so imele nov sede\xc5\xbe ob reki Yellowstone na ustju reke Big Horn. Terryjeve sile je dopolnila Gibbonova kolona, 8. avgusta 1876 pa se jim je pridru\xc5\xbeil \xc5\xa1e 5. pehotni polk. Ekspedicijske sile so se nato premaknile proti zgornjemu toku potoka Rosebud in za\xc4\x8dele zasledovati Lakote. Tam so se zdru\xc5\xbeile z enotami pod Crookovim poveljstvom. Skupna mo\xc4\x8d Terryjevih ekspedicijskih sil je tako narasla na skoraj 4000 vojakov. Tako okrepljen je Terry za\xc4\x8del zasledovati Lakote v smeri proti reki Little Missouri. Ekspedicija je zaradi dolgotrajnega de\xc5\xbeja in pomanjkljive oskrbe propadla, enote pa so se vrnile vsaka na svojo izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dno to\xc4\x8dko. Isto\xc4\x8dasno je bil 7. konjeni\xc5\xa1ki polk poslan v Fort Lincoln na reorganizacijo.\n_START_SECTION_\nPove\xc4\x8dana mo\xc4\x8d ameri\xc5\xa1ke vojske za zatrtje odpora staroselcev\n_START_PARAGRAPH_\nVojska ZDA je bila po bitki pove\xc4\x8dana za 2500 pripadnikov, spodnji dom ameri\xc5\xa1kega kongresa pod vodstvom demokratov pa je za\xc4\x8dasno celo odstopil od svojega stali\xc5\xa1\xc4\x8da o zmanj\xc5\xa1anju vojske. Vest o uni\xc4\x8denju Custerjevih sil je namre\xc4\x8d dosegla spodnji dom ravno v \xc4\x8dasu, ko so na 44. seji hoteli razpravljati o zmanj\xc5\xa1anju vojske in nasprotovati senatu, ki je pred tem na predlog republikanske stranke potrdil zakon o spremembi zakona o vojski. Predlog je pred tem podal predstavnik Teksasa, ki se je zavzemal za pove\xc4\x8danje \xc5\xa1tevila vojakov v konjeni\xc5\xa1kih \xc4\x8detah na 100 vojakov. Predlog o pove\xc4\x8danju je bil nato 24. julija 1876 tudi sprejet, mo\xc4\x8d vojske pa je bila 15. avgusta istega leta za\xc4\x8dasno pove\xc4\x8dana na 2500 pripadnikov."