b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Aleksander VIII.\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nPietro Vito Ottoboni se je rodil 22. aprila 1610 v plemi\xc5\xa1ki bene\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeini, ki je bila rodom iz Padove.  in je bil najmlaj\xc5\xa1i od devetih otrok, ki sta jih rodila Vittoria Tornielli in Marco Ottoboni, veliki kancler Bene\xc5\xa1ke republike - oba patricija. _NEWLINE_Najprej je \xc5\xa1tudiral izredno uspe\xc5\xa1no na Univerzi v Padovi, kjer je 1627 doktoriral iz cerkvenega in civilnega prava. Ottoboni je od\xc5\xa1el v Rim za vladanja Urbana VIII. in je slu\xc5\xbeil kot poro\xc4\x8devalec (referendarij) pri Apostolski signaturi, in pozneje kot upravnik mest Terni, Rieti, Citta di Castello in Spoleto. Bil je tudi sodnik (auditore) pri Rimski roti.\n_START_SECTION_\nOdnos do sorodnikov in rojstnega kraja\n_START_PARAGRAPH_\nPrav zaradi svojih visokih let je zaupal vladarske posle svojim mlaj\xc5\xa1im sorodnikom, ki so kar pridrli v Rim.  Za njegovega pape\xc5\xbeevanja opazimo torej bohoten razcvet ravno tistega nepotizma, ki ga je njegov prednik hotel s posebno bulo enkrat za vselej zatreti; moramo pa priznati, da je on tudi poslednji velik nepotist med pape\xc5\xbei. Komaj je bil izvoljen za pape\xc5\xbea, je imenoval sina ene od svojih sester, Giambattista Rubinija , za dr\xc5\xbeavnega tajnika;  komaj devetnajstletni Pietro Ottoboni, sin ne\xc4\x8daka Antonia, je postal kardinal-ne\xc4\x8dak ter \xc5\xa1kof v Frascatiju, podkancler Rimske Cerkve, odposlanec v Avignonu itd. Njegov o\xc4\x8de Antonio, sin pape\xc5\xbeevega brata Agostina, je postal general Cerkve in poveljnik pape\xc5\xa1kih krdel; Antonijev brat Marko  \xe2\x80\x93 \xc4\x8deprav grbast in kruljav -  je postal vojvoda v Fianu ter nadzornik pape\xc5\xa1kega ladjevja. _NEWLINE_Aleksander VIII. pa se je hvale\xc5\xbeno spominjal tudi svojega rojstnega kraja - Benetk. Do\xc5\xbeu Morosiniju je poslal simbola, ki ju je Sveti sede\xc5\xbe navadno izro\xc4\x8dal posebno zaslu\xc5\xbenim junakom, ki so se izkazali v obrambi kr\xc5\xa1\xc4\x8danske vere: pileus in rapier, tj. bogato okra\xc5\xa1eno pokrivalo iz klobu\xc4\x8devine in posebne vrste me\xc4\x8d, ki ga je blagoslovil isti pape\xc5\xbe. Za to prilo\xc5\xbenost je bila Bazilika sv. Marka veli\xc4\x8dastno okra\xc5\xa1ena, in sicer je potekala slovesnot na dan 7. maja 1690. Morosini se je iz do\xc5\xbeeve pala\xc4\x8de (Palazzo Ducale) v spremstvu senatorjev in sodnikov odpravil v cerkev, kjer je bila nevidena slovesnost. S tem dejanjem je pape\xc5\xbe hotel dati priznanje ne le do\xc5\xbeu, ki je kot zadnji vztrajal v brezupnih bojih za Kandijo, ampak \xc5\xa1e posebej Benetkam za njihov nemajhen prispevek v bitkah za Dunaj, Budimpe\xc5\xa1to in Beograd. Te \xc4\x8dastitljive simbole so do\xc5\xbei slovesno sprejemali vse do Napoleonovih vojn.\n_START_SECTION_\nPobla\xc5\xbeenja (beatifikacije) in posve\xc4\x8denja (kanonizacije)\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander VIII. je 11. junija 1690 potrdil \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje Kunigunde, kar je veljalo za pobla\xc5\xbeenje (beatifikacijo). 16. oktobra 1690 pa so bili posve\xc4\x8deni (pri\xc5\xa1teti k svetnikom) peterica bla\xc5\xbeencev: Pashal Bajlonski (1540-1592), prvi patriarh Benetk Lovrenc Giustiniani (1360-1456), Janez Sahagunski (1430-1479),  Janez od Boga (1495-1560), in Janez Kapistran (1366-1456), ki je spodbujal kristjane za boj proti Turkom.\n_START_SECTION_\nNovi kardinali\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe je imenoval 14 kardinalov v treh konzistorijih, med katerimi je bilo kar nekaj sorodnikov, kot njegov prane\xc4\x8dak Pietro Ottoboni. Tako je zopet zapadel nepotizmu, ki ga je tako dosledno preganjal njegov predhodnik ne le pri sebi, ampak tudi pri kardinalih in \xc5\xa1kofih. Veliko naklonjenost si je pridobil pri Ludviku XIV., ker je povzdignil v kardinalsko \xc4\x8dast tudi francoskega kandidata.\n_START_SECTION_\nMisijoni\n_START_PARAGRAPH_\n30. marca 1690 je pape\xc5\xbe z brevom Animarum saluti potrdil pravice novokr\xc5\xa1\xc4\x8dencev v jugo-vzhodni Aziji._NEWLINE_1690 je ustanovil prvi \xc5\xa1kofiji na Kitajskem: v Nankingu in Pekingu.\n_START_SECTION_\nSmrt in pogreb\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander VIII. je umrl 1. februarja 1691 zaradi \xc5\xa1ena na nogi, ki se je kmalu sprevrgel v gangreno.\n_START_SECTION_\nSpomenik\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov veli\xc4\x8dasten nagrobnik pri Sv. Petru je naro\xc4\x8dil njegov prane\xc4\x8dak, kardinal Pietro Ottoboni, po na\xc4\x8drtih grofa Arriga. Temeljni reljef in obkro\xc5\xbeujo\xc4\x8da ga lika Modrosti in Vere (1704) je izklesal Angelo de\' Rossi; bronasti kip je oblikoval Giuseppe Bertosi.  Spomenik je napravljen iz izredno dragocenih in redkih vrst raznobarvnega marmorja. _NEWLINE_Reljef prikazuje Kanonizacijo petih svetnikov 16. oktobra 1690 in darove, ki so jih prinesli tega dne pape\xc5\xbeu. To rezbarijo na osnovi spomenika je Ludvik XIV. tako ob\xc4\x8dudoval, da je kopijo v mavcu dal namestiti v Francoski akademiji kod zgled za \xc5\xa1tudente. Pape\xc5\xbe sedi na prestolu v sredini in blagoslavlja; trije liki vstajajo ob strani, drugi so v ozadju; tisti z lasuljo je najbr\xc5\xbe sam Rossi. Pet svetnikov stoji pri oltarjih: Lovrenc Justiniani, bene\xc5\xa1ki patriarh; fran\xc4\x8di\xc5\xa1kan Janez Kapistran, ki se je odlikoval po zmagi nad Turki; Janez od Boga, ki je ustanovil red skrbi za bolnike; Pashala Bajlonskega pa so imenovali Nori svetnik, medtem ko je bil Janez Sahagunski kot mirotvorec zgled poni\xc5\xbenosti in dobrodelnosti. _NEWLINE_Aleksander VIII. je sledil zgledu treh predhodnih pape\xc5\xbeev: Klemena X., Gregorja XV. in Siksta IV. \xe2\x80\x93 ter je tudi on posvetil (kanoniziral) pet svetnikov na en dan. Kanonizacija, ki jo je mojstrsko upodobil Rossi na njegovem spomeniku, je bila vrhunec njegovega kratkega pape\xc5\xbeevanja. Na ta dan so za sve\xc4\x8dno razsvetljavo uporabili 14.000 funtov, tj. 6350 kg voska. Naval mno\xc5\xbeice v Vatikansko baziliko je bil tako velik, da so enega fran\xc4\x8di\xc5\xa1kana zadu\xc5\xa1ili, drugega pa skoraj ubili. Za darovanje sta dva kardinale prinesla darove: kruh, golobe in vino \xe2\x80\x93 kar je upodobil Rossi na reljefu spomenika. _NEWLINE_Kardinal Pietro Ottobnoni je vsako leto obhajal zadu\xc5\xa1nice na dan 1. februarja. Na 15-letnico smrti, leta 1706, je dal prenesti truplo svojega velikega prastrica od dotedanjega po\xc4\x8divali\xc5\xa1\xc4\x8da v \xc5\xa1e ne dokon\xc4\x8dan nagrobnik. Ko so odprli tri truge iz svinca, starega lesa in ciprese, je izgledalo truplo nestrohnjeno. Ottoboni je ganjen do solz poljubil pape\xc5\xbeevo roko in zamenjal pape\xc5\xa1ki prstan s sijajnej\xc5\xa1im, ki je vseboval velik safir. Na koncu zadu\xc5\xa1nice so prenesli truplo v novo grobnico ob petju In paradisum te deducant angeli. Grob je postavljen na poveljni\xc5\xa1kem polo\xc5\xbeaju med obredi na poti od pape\xc5\xa1kega vhoda do glavnega oltarja.\n_START_SECTION_\nPoenitentia gloriosa\n_START_PARAGRAPH_\nMalahijeva prerokba pravi o njem, da je \xc4\x8castna pokora (latinsko Poenitentia gloriosa; angle\xc5\xa1ko Glorious penitence). Reklo "\xc4\x8castna pokora" ali "Slavna sprava" razlagajo glede na uspelo podreditev francoskih \xc5\xa1kofov, kakor tudi na pomirljivo dr\xc5\xbeo njihovega kralja Ludvika XIV. O\'Brien pripominja: "\xc4\x8castne pokore obstajajo med vsakim pape\xc5\xbeevanjem."'