b'\n_START_ARTICLE_\nOto\xc5\xa1ka keltska umetnost\n_START_PARAGRAPH_\nOto\xc5\xa1na keltska umetnost, znan tudi pod imenom hiberno-saksonska umetnost, je slog v umetnosti, ki je nastal v post-rimski zgodovini Irske in Velike Britanije. Izraz izhaja iz insula, latinskega izraza za "otok"; v tem obdobju sta Britanija in Irska imeli v precej druga\xc4\x8den slog od preostale Evrope. Umetnostni zgodovinarji obi\xc4\x8dajno sestavljajo oto\xc5\xa1ko umetnost kot del umetni\xc5\xa1kega gibanja migracijskega obdobja in zgodnje srednjeve\xc5\xa1ke zahodne umetnosti in je kombinacija teh dveh tradicij, ki slogu dajejo poseben zna\xc4\x8daj. _NEWLINE_Ve\xc4\x8dina oto\xc5\xa1ke umetnosti izvira iz irskega samostanskega gibanja keltskega kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva ali kovinskih izdelkov za sekularno elito in obdobje se za\xc4\x8dne okoli leta 600 z zdru\xc5\xbeevanjem keltskih in anglosaksonskih slogov. Ena glavnih zna\xc4\x8dilnosti je dekoracija preplet, zlasti dekoracija prepleta kot je bila najdena v Sutton Hoo, v vzhodni Angliji, ki se zdaj uporablja za okrasitev novih vrst predmetov, ve\xc4\x8dinoma kopiranih iz mediteranskega sveta, predvsem kodeksa ali knjige. _NEWLINE_Najbolj\xc5\xa1e obdobje sloga je prenehalo z vikin\xc5\xa1kimi napadi na samostanska sredi\xc5\xa1\xc4\x8da in aristokracijo, ki so se za\xc4\x8deli konec 8. stoletja. Predpostavlja se, da so prekinili delo na Knjigi iz Kellsa in kasnej\xc5\xa1e knjige evangelijev niso bile ve\xc4\x8d tako imenitno iluminirane kot mojstrovine 8. stoletja.  V Angliji se je slog zdru\xc5\xbeil v anglosaksonsko umetnostjo okoli leta 900, medtem ko se je na Irskem nadaljeval do 12. stoletja, ko se je zdru\xc5\xbeil v romansko umetnostjo. Irska, \xc5\xa0kotska in kraljevina Northumbrija v severni Angliji so najpomembnej\xc5\xa1a sredi\xc5\xa1\xc4\x8da, primeri pa so bili najdeni tudi v ju\xc5\xbeni Angliji, Walesu in v celinski Evropi, zlasti v Galiji (danes v Franciji), v centrih, ki so jih ustanovili Irsko-\xc5\xa1kotski misijoni in anglosaksonski misijoni. Oto\xc5\xa1ka umetnost je vplivala na vse naslednje evropske srednjeve\xc5\xa1ke umetnosti, zlasti v dekorativnih elementih romanskih in gotskih rokopisov._NEWLINE_Ohranjeni primeri oto\xc5\xa1ke umetnosti so v glavnem iluminirani rokopisi, rezbarije v kovini in kamnu, zlasti kamniti kri\xc5\xbei. Povr\xc5\xa1ine so zelo okra\xc5\xa1ene z zapletenimi vzorci, brez poskusa dati vtis globine, volumna ali recesije. Najbolj\xc5\xa1i primeri so Knjiga iz Kellsa, Lindisfarnski evangeliji, Knjiga iz Durrowa, bro\xc5\xa1ke kot je Bro\xc5\xa1ka iz Tare in Ruthwellski kri\xc5\xbe. Strani kot preproga so posebna zna\xc4\x8dilnost oto\xc5\xa1kih rokopisov, \xc4\x8deprav so tudi okra\xc5\xa1ena za\xc4\x8detnica (oto\xc5\xa1ki izum), kanonske table in figurativne miniature, zlasti portreti evangelistov, pogosti.\n_START_SECTION_\nUporaba izrazov\n_START_PARAGRAPH_\nIzraz je izhajal iz njene uporabe za oto\xc5\xa1ko gelsko pisavo, ki ga je OED (Oxford English Dictionary) prvi\xc4\x8d navedel leta 1908 in se uporablja tudi za skupino oto\xc5\xa1kih keltskih jezikov s strani jezikoslovcev. Sprva se uporablja predvsem za opis sloga dekoracije iluminiranih rokopisov, ki so zagotovo naj\xc5\xa1tevilnej\xc5\xa1i tip ve\xc4\x8djih ohranjenih predmetov, ki uporabljajo slog, se zdaj bolj uporablja v vseh umetnostih. Prednost je prepoznati enotnost slogov po vsej Britaniji in na Irskem, pri \xc4\x8demer se je treba izogibati uporabi pojma Britanski otoki, ob\xc4\x8dutljive teme na Irskem, pa tudi izogibanja argumentom o izvoru sloga in mestu ustvarjanja specifi\xc4\x8dnih del, ki so v 20. stoletju pogosto ostra.  Nekateri viri razlikujejo med \xc2\xbb\xc5\xa1ir\xc5\xa1im obdobjem med 5. in 11. stoletjem, od odhoda Rimljanov do za\xc4\x8detkov romanskega sloga\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbbolj specifi\xc4\x8dno fazo od 6. do 9. stoletja, med preoblikovanjem v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo in naseljevanjem Vikingov\xc2\xab. C. R. Dodwell, nasprotno pravi, da je na Irskem \xc2\xbboto\xc5\xa1ki slog nadaljeval skoraj nesporno do invazije Anglo-normanov leta 1170, primeri pa se pojavljajo celo v 13. in 14. stoletju\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nOto\xc5\xa1ka dekoracija\n_START_PARAGRAPH_\nIzvirni slog je najbolj znan po svoji gosti, zapleteni in domiselni dekoraciji, ki ima elemente ve\xc4\x8d zgodnej\xc5\xa1ih slogov. Pozna \xc5\xbeeleznodobna keltska umetnost ali "Ultimate La T\xc3\xa8ne", je priljubil spirale, triskelione, kroge in druge geometrijske motive. Ti so bili zdru\xc5\xbeeni z \xc5\xbeivalskimi oblikami, ki naj bi izhajale predvsem iz germanske verzije splo\xc5\xa1nega evroazijskega \xc5\xbeivalskega sloga, \xc4\x8deprav tudi iz keltske umetnosti, kjer so bile glave, ki so kon\xc4\x8dale zvitke, pogosti. Preplet sta uporabljali obe tradiciji, pa tudi rimska umetnost (na primer v tleh mozaikov) in drugi mo\xc5\xbeni vplivi, kot je koptska umetnost, je bila v oto\xc5\xa1ki umetnosti uporabljena na novi ravni, kjer je bila kombinirana z drugimi \xc5\xbee omenjenimi elementi. Nobenega poskusa ni bilo, da bi predstavljali globino v slikanju rokopisov, poudarek je bil na briljantno oblikovani povr\xc5\xa1ini. \xc4\x8clove\xc5\xa1ka figura je bila v zgodnjih delih prikazana na isti geometri\xc4\x8dni na\xc4\x8din kot \xc5\xbeivalske figure, vendar so se razmere klasi\xc4\x8dnega slikovnega sloga raz\xc5\xa1irile tekom obdobja, verjetno ve\xc4\x8dinoma iz ju\xc5\xbenih anglosa\xc5\xa1kih regij, \xc4\x8deprav so severna obmo\xc4\x8dja imela tudi neposredne stike s celino . Izvor celotne oblike strani preproge so se pogosto povezovale z rimskimi talnimi mozaiki , koptskimi preprogami in slikami iz rokopisov  brez splo\xc5\xa1nega dogovora med u\xc4\x8denjaki.\n_START_SECTION_\nOzadje\n_START_PARAGRAPH_\nZa razliko od sodobne bizantinske umetnosti in ve\xc4\x8dine ve\xc4\x8djih obdobij, oto\xc5\xa1ka umetnost ne izhaja iz dru\xc5\xbebe, v kateri so se skupni slogovni vplivi raz\xc5\xa1irili po \xc5\xa1tevilnih vrstah predmetov v umetnosti, uporabnosti in dekorativni umetnosti. Na vseh otokih je bila dru\xc5\xbeba v celoti pode\xc5\xbeelska, stavbe so bile rudimentarne in arhitektura nima oto\xc5\xa1kega sloga. \xc4\x8ceprav so sorodni predmeti v mnogih pokvarljivih medijih zagotovo obstajali in (\xc5\xa1e) niso ohranjeni je jasno, da tako verski kot sekularni oto\xc5\xa1ki pokrovitelji pri\xc4\x8dakujejo posamezne predmete ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8de virtuoznosti, ki so bili \xc5\xa1e bolj ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8di zaradi pomanjkanja vizualne prefinjenosti v svetu, v katerem so jih videli. _NEWLINE_Kr\xc5\xa1\xc4\x8danske in sekularne elite so bile zlasti na Irskem pogosto zelo tesno povezane. Nekateri irski opati so bili generacije med majhnimi sorodniki. Irska je bila razdeljena na zelo majhna "kraljestva", skoraj preve\xc4\x8d za zgodovinarje, da bi jih lahko spremljali, medtem ko je bilo v Britaniji manj\xc5\xa1e \xc5\xa1tevilo ve\xc4\x8djih kraljestev. Obe, keltska (irska in piktska) in anglosaksonska elita, sta imeli dolgoletne tradicije obdelovanja kovin najbolj\xc5\xa1e kakovosti, veliko predmetov pa je bilo namenjeno osebnemu okrasju obeh spolov elite. Izvirni slog izhaja iz sre\xc4\x8danja njihovih dveh slogov, keltskega in anglosaksonskega \xc5\xbeivalskega sloga, v kr\xc5\xa1\xc4\x8danskem kontekstu in z nekaj zavedanja poznega anti\xc4\x8dnega sloga. To \xc5\xa1e posebej velja pri njihovi uporabi v knjigah, ki je bila nova vrsta obeh teh tradicij, pa tudi kovine. _NEWLINE_Vloga kraljevine Northumbrija pri oblikovanju novega sloga je bila klju\xc4\x8dna. Najsevernej\xc5\xa1e anglo-saksonsko kraljestvo se je \xc5\xa1e naprej \xc5\xa1irilo na obmo\xc4\x8dja s keltskimi prebivalci, vendar je pogosto pustilo te prebivalce ve\xc4\x8dinoma nepo\xc5\xa1kodovane na obmo\xc4\x8djih, kot so D\xc3\xa1l Riata, Elmet in kraljestvo Strathclyde. Irski samostan na otoku Iona je leta 563 ustanovil sv. Columba (Colum Cille), ko je bil Iona del D\xc3\xa1l Riata, in je vklju\xc4\x8deval ozemlje na Irskem in dana\xc5\xa1nji \xc5\xa0kotski. \xc4\x8ceprav je prvo pretvorbo nekega norumbrijskega kralja, Edvina leta 627, opravljala duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina iz Gregorijanske misijona v Kentu, je bilo keltsko kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo Ione, ki je bilo na za\xc4\x8detku bolj vplivno v Northumbriji, leta  635 ustanovilo Lindisfarne na vzhodni obali kot satelit. Vendar je Northumbria ostala v neposrednem stiku z Rimom, druge pomembne samostanske centre pa sta ustanovila \xc5\xa1kofa Wilfrid in Benedikt Biscop, ki sta pogledala v Rim in na sinodi v Whitbyju podprla rimske obrede, medtem ko je Iona sinodo zapustila in ni sprejela rimskega velikono\xc4\x8dnega obdobja do leta 715.\n_START_SECTION_\nOto\xc5\xa1ki kovinski izdelki\n_START_PARAGRAPH_\nKr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo je odvra\xc4\x8dalo od pokopa grobnih pridatkov, tako da imamo vsaj od Anglosasov ve\xc4\x8dje \xc5\xa1tevilo predkr\xc5\xa1\xc4\x8danskih ohranjenih kot tistih iz poznej\xc5\xa1ih obdobij. Ve\xc4\x8dina primerov, ki so se ohranili iz kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega obdobja, je bila najdena v arheolo\xc5\xa1kih najdi\xc5\xa1\xc4\x8dih, ki nakazujejo, da so bili na hitro skriti, izgubljeni ali opu\xc5\xa1\xc4\x8deni. Obstaja nekaj izjem, zlasti prenosnih sveti\xc5\xa1\xc4\x8d ("cumdachs" \xe2\x80\x93 knjiga sveti\xc5\xa1\xc4\x8de) za knjige ali relikvije, od katerih so bila nekatera nenehno v lasti, ve\xc4\x8dinoma cerkev na celini - \xc4\x8deprav je bil relikviarij Monymusk vedno na \xc5\xa0kotskem. Na splo\xc5\xa1no je jasno, da je ve\xc4\x8dina ohranjenih le naklju\xc4\x8dno in da imamo samo nekaj vrst predmetov, \xc5\xa1e posebej najve\xc4\x8dje in najmanj prenosljive. Najvi\xc5\xa1jo kakovost imajo bodisi la\xc5\xbeni nakit, najve\xc4\x8dji in najbolj izdelani deli verjetno za mo\xc5\xa1ke uporabnike ali namizni pribor ali oltarni predmeti v o\xc4\x8ditnih zelo podobnih slogih - nekaj kosov ni mogo\xc4\x8de samozavestno dodeliti med oltarne in za kraljevsko jedilno mizo. Zdi se celo verjetno, da so najlep\xc5\xa1e cerkvene predmete izdelale sekularne delavnice, ki so bile pogosto povezane s kraljevskim gospodinjstvom, \xc4\x8deprav so druge kose izdelale samostanske delavnice. Dokazi ka\xc5\xbeejo, da so irski kovinarji proizvedli ve\xc4\x8dino najbolj\xc5\xa1ih del, vendar so najdbe iz kraljevega groba v Suttonu Hoo, od dale\xc4\x8d iz vzhoda Anglije in za\xc4\x8detka obdobja, tako fini pri oblikovanju kot izdelavi kot kateri koli Irski kosi._NEWLINE_Obstajajo \xc5\xa1tevilne velike bro\xc5\xa1ke, vklju\xc4\x8dno \xc5\xa1tevilne primerljive s kakovostjo  bro\xc5\xa1ke iz Tare. Skoraj vse so v Narodnem muzeju Irske, Britanskem muzeju, Narodnem muzeju \xc5\xa0kotske ali v lokalnih muzejih na otokih. Vsaka od njih je popolnoma individualno podrobna in izdelava raznolika v tehniki in odli\xc4\x8dne kakovosti. \xc5\xa0tevilni elementi so lahko oblikovno neposredno povezani z elementi, ki se uporabljajo v rokopisih. Skoraj vse tehnike, znane v obdelavi kovin, najdemo v oto\xc5\xa1kih izdelkih. Ohranjeni kamni, ki so se uporabljali pri dekoraciji, so poldragi, med najobi\xc4\x8dajnej\xc5\xa1imi je jantar in kamenimi kristali, tudi granat. Uporabljeno je tudi barvno steklo, emajl in millefiori steklo, verjetno uvo\xc5\xbeeno. _NEWLINE_Kelih iz Ardagha in kelih Derrynaflan Hoard, ki sta bila postavljena s pateno, cedilom in bazenom (odkrita \xc5\xa1ele leta 1980), sta najbolj izstopajo\xc4\x8da kosov cerkvenih kovinskih predmetov (ohranjeni samo trije drugi kelihi in nobena druga patena). Ti deli naj bi izhajali iz 8. ali 9. stoletja, vendar je ve\xc4\x8dina datacij kovinskih izdelkov negotova in v veliki meri izhaja iz primerjave z rokopisi. Samo fragmenti ostajajo od tistih, ki so bili verjetno veliki deli cerkvenega pohi\xc5\xa1tva, verjetno s kovinskimi deli na lesenih okvirih, kot so relikviariji, kri\xc5\xbei in drugi predmeti. Kri\xc5\xbe iz Conga je irski procesijski kri\xc5\xbe in relikviarij iz 12. stoletja, ki prikazuje oto\xc5\xa1ke dekoracije, ki so jih morda dodali v revivalisti\xc4\x8dnem duhu. Pozla\xc4\x8dena bronasta Athlonska plo\xc5\xa1\xc4\x8da s kri\xc5\xbeanjem (Athlone Crucifixion Plaque) (Narodni muzej Irske, morda 8. stoletje) je najbolj znana iz skupine devetih opisanih irskih kovinskih plo\xc5\xa1\xc4\x8d s kri\xc5\xbeanjem in je primerljiva v slogu, ki prikazuje \xc5\xa1tevilne visoke kri\xc5\xbee. Lahko je pri\xc5\xa1la iz platnice knjige. _NEWLINE_Ostanki velike opatijske cerkve v oto\xc5\xa1kem obdobju ostajajo te\xc5\xbeko predstavljivi. Ena stvar, ki se zdi jasna je, da so najbolj polno okra\xc5\xa1eni rokopisi obravnavani kot dekorativni predmeti za prikaz in ne kot knjige za \xc5\xa1tudij. Najbolj polno okra\xc5\xa1ena med vsemi, Knjiga iz Kellsa, ima ve\xc4\x8d napak, ki so ostale nepopravljene, ni bilo dodanih besedilnih naslovov, potrebnih za uporabo kanonskih tabel in ko je bil leta 1006 ukraden pokrov iz plemenitih kovin, je bil vzet iz zakristije, ne iz knji\xc5\xbenice. Knjiga je bila obnovljena, ne pa platnice, kot se je zgodilo tudi s knjigo iz Lindisfarne. Nobeden od glavnih oto\xc5\xa1kih rokopisov ni ohranil svojih z dragulji izdelanih kovinskih patnic, vendar iz dokumentarnih dokazov vemo, da so bile tako spektakularne kot nekaj preostalih kontinentalnih primerov . Ponovno uporabljena kovinska zadnja platnica Lindauskih evangelijev (zdaj v knji\xc5\xbenici Morgan, New York ]) je bila narejena v ju\xc5\xbeni Nem\xc4\x8diji konec 8. ali 9.\xc2\xa0? stoletja, pod velikim oto\xc5\xa1kim vplivom in je morda najbolj\xc5\xa1i pokazatelj, kako so izgledale originalne platnice velikih oto\xc5\xa1kih rokopisov, \xc4\x8deprav je en primer zlate platnice z granati iz anglosaksonskega Staffordshire Hoarda, najden leta 2009, morda kos platnice. Obliko Lindau obvladuje kri\xc5\xbe, vendar je celotna povr\xc5\xa1ina platnice okra\xc5\xa1ena s prepletenimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami med kraki kri\xc5\xbea. Cloisonn\xc3\xa9 emajl ka\xc5\xbee italijanski vpliv in ga ni mogo\xc4\x8de najti pri oto\xc4\x8dnih primerih, vendar je celoten u\xc4\x8dinek zelo podoben strani kot preproga.\n_START_SECTION_\nOto\xc5\xa1ki rokopisi\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav veliko ve\xc4\x8d primerov ohranjenih kot velika dela iz kovine, je razvoj sloga po navadi opisan z naslednjimi izjemnimi primeri:_NEWLINE_Cathach sv. Columba. Irski latinski psalter iz zgodnjega 7. stoletja, [32] je morda najstarej\xc5\xa1i znani irski rokopis katere koli vrste. Vsebuje samo okra\xc5\xa1ene \xc4\x8drke na za\xc4\x8detku vsakega psalma, vendar ti \xc5\xbee ka\xc5\xbeejo zna\xc4\x8dilne lastnosti. Ne le za\xc4\x8detne, ampak prvih nekaj \xc4\x8drk so okra\xc5\xa1ene, v manj\xc5\xa1ih velikostih. Okras vpliva na obliko \xc4\x8drk in razli\xc4\x8dne dekorativne oblike se me\xc5\xa1ajo na zelo neklasi\xc4\x8den na\xc4\x8din. Linije so \xc5\xbee nagnjene k spiralam in metamorfizaciji, kot v prikazanem primeru. Poleg \xc4\x8drne barve se za pik\xc4\x8dasto dekoracijo uporablja tudi oran\xc5\xbeno \xc4\x8drnilo. Klasi\xc4\x8dna tradicija je zamujala z velikimi za\xc4\x8detnimi \xc4\x8drkami (v rimskih besedilih je pogosto zelo te\xc5\xbeko lo\xc4\x8diti besede) in \xc4\x8deprav se je v tem \xc4\x8dasu pogosto uporabljala v Italiji, so bila pogosto postavljena na levi rob, kot da bi jih odrezali od ostalega besedila. Oto\xc5\xa1ka te\xc5\xbenja, da se dekoracija zaviha v besedilo in jo vedno bolj prevzame, je bila radikalna novost.  Bobbio Jerome, ki po napis datiral pred leto 622, iz samostana Bobbio, irskega misijonskega centra v severni Italiji, ima bolj zapleteno za\xc4\x8detnico z barvanjem, ki ka\xc5\xbee \xc5\xa1e bolj razvite oto\xc5\xa1ke zna\xc4\x8dilnosti, tudi na tak\xc5\xa1ni lokaciji. Iz istega skriptorija in podobnega datuma ima Bobbio Orosius prvo stran preproge, \xc4\x8deprav je sorazmerno preprosta. _NEWLINE_Fragment iz knjige evangelijev iz Durhama. Najzgodnej\xc5\xa1i ohranjen pobarvan oto\xc5\xa1ki rokopis, proizveden v Lindisfarne okoli leta 650, vendar ostaja le \xc5\xa1e sedem listov knjige, ne pa vsi z iluminacijo. Uvaja preplet in uporablja tudi keltske motive iz kovine. Oblika dveh preostalih strani jih ozna\xc4\x8duje kot raz\xc5\xa1iritev na dveh straneh. _NEWLINE_Knjiga iz Durrowa. Najstarej\xc5\xa1a ohranjena evangeljska knjiga s popolnim dekoracijskim programom (\xc4\x8deprav ni vse ohranjeno): \xc5\xa1estih stranskih preprog, \xc5\xa1tiri celostranske miniature simbolov evangelistov, \xc5\xa1tiri strani z zelo velikimi za\xc4\x8detnicami in okra\xc5\xa1eno besedilo na drugih straneh. Okra\xc5\xa1ene so \xc5\xa1tevilne manj\xc5\xa1e skupine za\xc4\x8detnic. Datacija in kraj izvora ostajajo predmet razprave, pri \xc4\x8demer so obi\xc4\x8dajni kandidati leto 650-690 in Durrow na Irskem, Iona ali Lindisfarne. Vplivi na dekoracijo so prav tako zelo sporni, zlasti glede koptskega ali drugega iz Bli\xc5\xbenjega vzhoda. _NEWLINE_Po velikih za\xc4\x8detnicah se naslednje \xc4\x8drke v isti vrstici ali v nekaterih vrsticah izven teh \xc5\xa1e naprej okra\xc5\xa1ujejo z manj\xc5\xa1o velikostjo. Veliko se uporabljajo pike okrog zunanjih velikih za\xc4\x8detnic. Figure so zelo stilizirane in nekatere strani uporabljajo germanski preplet \xc5\xbeivalskega okrasja, medtem ko druge uporabljajo celoten repertoar keltskih geometrijskih spiral. Vsaka stran uporablja druga\xc4\x8den in skladen nabor dekorativnih motivov. Uporabljajo se le \xc5\xa1tiri barve, gledalec pa se skoraj ne zaveda kakr\xc5\xa1ne koli omejitve od tega. Vsi elementi oto\xc5\xa1kega sloga rokopisa so \xc5\xbee vzpostavljeni. Usmrtitev, \xc4\x8deprav visoke kakovosti, ni tako rafinirana kot v najbolj\xc5\xa1ih kasnej\xc5\xa1ih knjigah, prav tako pa merilo podrobnosti ni tako majhno. _NEWLINE__NEWLINE_ _NEWLINE_Lindisfarnski evangeliarij, ki jih je v Lindisfarnu izdelal Eidfrit, tamkaj\xc5\xa1nji \xc5\xa1kof, med okoli 690 in svojo smrtjo leta 721 (morda proti koncu tega obdobja), je evangeliarijska knjiga v slogu knjige iz Durrowa, vendar bolj zapletena in kompleksna. Vse \xc4\x8drke na straneh, ki se za\xc4\x8dnejo z evangelijem, so zelo okra\xc5\xa1ene v eni sami sestavi, \xc5\xa1tevilne odprtine na dveh straneh pa so zasnovane kot enota, s tlemi, ki so obrnjene navzgor (za\xc4\x8detek ...) na za\xc4\x8detku vsakega evangelija. Eadfrith je bil skoraj zagotovo pisar in umetnik. Obstajajo \xc5\xa1tirje portreti evangelistov, ki izhajajo iz klasi\xc4\x8dne tradicije, vendar so brez kakr\xc5\xa1nega koli ob\xc4\x8dutka globlje obdelani. Meje okoli njih so veliko bolj jasne od okrasa besedilnih strani, o\xc4\x8ditno pa je ob\xc4\x8dutek dveh slogov, ki jih Eadfrit ne posku\xc5\xa1a v celoti vklju\xc4\x8diti. Strani preprog so izjemno zapletene in izjemno izvedene. _NEWLINE_Lichfieldski evangeliariji, ki so bili verjetno narejeni v Lichfieldu okrog leta 730, imajo v tej izjemni evangelarijski knjigi osem glavnih okra\xc5\xa1enih strani, vklju\xc4\x8dno z osupljivo stranjo kri\xc5\xbea na preprogi in portreti evangelistov Marka in Luke. Evangeliji po Mateju in Marku ter za\xc4\x8detek Luke so ohranjeni. Iz tistega \xc4\x8dasa v Walesu, strani vklju\xc4\x8dujejo marginalije, ki predstavljajo prve primere starega vali\xc5\xbeanskega pisanja. Rokopis je bil v stolnici v Lichfieldu od poznega 10. stoletja, razen za kratek \xc4\x8das med angle\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavljansko vojno._NEWLINE_Sanktpetersbur\xc5\xa1ki Bede. Pribli\xc5\xbeno 730-746 se nana\xc5\xa1a na samostan Monkwearmouth-Jarrow v Northumbriji, in vsebuje velike odprte za\xc4\x8detne \xc4\x8drke, v katerih so jasno vidne kokile iz kovine. Znotraj \xc4\x8drk so tanki trakovi prepleta. Vsebuje tudi najzgodnej\xc5\xa1i zgodovinske za\xc4\x8detnice s poprsjem verjetno pape\xc5\xbea Gregorja I., ki kot nekateri drugi elementi dekoracije o\xc4\x8ditno izhaja iz sredozemskega modela. Uporablja se barva, \xc4\x8deprav na razmeroma omejen na\xc4\x8din. _NEWLINE_Knjiga iz Kellsa. Obi\xc4\x8dajno datirana pribli\xc5\xbeno okoli leta 800, \xc4\x8deprav v\xc4\x8dasih ve\xc4\x8d kot stoletje prej, kraj porekla med Iono in Kellsom ali drugimi kraji je sporen. Prav tako se pogosto \xc5\xa1teje, da se je za\xc4\x8del v Ioni, nato pa nadaljeval na Irskem, potem ko je pri\xc5\xa1lo do napadov Vikingov. Knjiga je ohranjena skoraj nepo\xc5\xa1kodovana, vendar dekoracija ni kon\xc4\x8dana, nekateri deli pa so le okvirni. Je veliko bolj celovito urejena kot kateri koli prej\xc5\xa1nji rokopis v kateri koli tradiciji, pri \xc4\x8demer ima vsaka stran (razen dveh) veliko majhnih okra\xc5\xa1enih \xc4\x8drk. \xc4\x8ceprav je samo ena stran s preprogo, so incipit za\xc4\x8detnice tako gosto okra\xc5\xa1ene, s samo nekaj \xc4\x8drkami na strani, da prevzamejo to funkcijo. \xc4\x8clove\xc5\xa1ke figure so \xc5\xa1tevilnej\xc5\xa1e kot prej, \xc4\x8deprav so temeljito stilizirane in so bile obkro\xc5\xbeene, celo obrobljene, z dekoracijo kot na za\xc4\x8detnih straneh. Vklju\xc4\x8denih je tudi nekaj prizorov, kot sta Sku\xc5\xa1njava in Prijetje Kristusa, kakor tudi Marija in otrok obkro\xc5\xbeena z angeli (najstarej\xc5\xa1a Marija v zahodni knjigi). Ve\xc4\x8d miniatur je bilo morda na\xc4\x8drtovano ali izvedeno in izgubljeno. Barve so zelo svetle, dekoracija ima ogromno energije, pri \xc4\x8demer prevladujejo spiralne oblike. Zlato in srebro se ne uporabljata.\n_START_SECTION_\nDruge knjige\n_START_PARAGRAPH_\nPosebna oto\xc5\xa1ka vrsta knjige je \xc5\xbeepna knjiga evangelija, neizogibno precej manj okra\xc5\xa1ena, vendar v ve\xc4\x8d primerih s portreti evangelistov in drugimi dekoracijami. Primeri so Knjiga iz Mullinga, Deer Book, Book of Dimma in najmanj\xc5\xa1a od vseh Stonyhurstov evangeliarij (zdaj v British Library), anglosa\xc5\xa1ko besedilo Janezovega evangelija iz 7. stoletja, ki je pripadal sv. Cuthbertu, je bil z njim pokopan. Njegove lepe usnjene platnice so najstarej\xc5\xa1i primer zahodnega knjigove\xc5\xa1tva, ki je mogo\xc4\x8de ohranjeno in skoraj edinstven primer oto\xc5\xa1kega usnja v odli\xc4\x8dnem stanju konzerviranja. _NEWLINE_Oba anglosa\xc5\xa1ka in irska rokopisa imata zna\xc4\x8dilno krhkost pergamenta v primerjavi z gladko poliranimi povr\xc5\xa1inami sodobnega celinskega in vseh pozno srednjeve\xc5\xa1kih pergamentov. Zdi se, da so pisci, v nasprotju s poznej\xc5\xa1imi obdobji, ki so kopirali besedilo, pogosto tudi umetniki iluminacij.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina oto\xc5\xa1ke umetnosti\n_START_PARAGRAPH_\nResni\xc4\x8dna zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina oto\xc5\xa1ke umetnosti ne le\xc5\xbei v posebnih stilisti\xc4\x8dnih zna\xc4\x8dilnostih, ki so opisane zgoraj, temve\xc4\x8d v temeljnem odklonu od klasi\xc4\x8dnega pristopa do dekoracije, bodisi knjig ali drugih umetni\xc5\xa1kih del. Komaj kontrolirana energija oto\xc5\xa1kega okrasja, ki spiralno prehaja skozi formalne dele, postane zna\xc4\x8dilnost kasnej\xc5\xa1ih srednjeve\xc5\xa1kih umetnosti, zlasti gotske umetnosti, na obmo\xc4\x8djih, kjer se specifi\xc4\x8dni oto\xc5\xa1ki motivi te\xc5\xbeko uporabljajo, kot je arhitektura. Me\xc5\xa1anje figurativnega z ornamentom je tudi ostalo zna\xc4\x8dilno za vse kasnej\xc5\xa1e srednjeve\xc5\xa1ke iluminacije. Po kompleksnosti in jakosti me\xc5\xa1anice, so z oto\xc5\xa1kimi rokopisi tekmovala le nekatera dela iz 15. stoletja pozne flamske iluminacije. Prav tako je opazno, da so te zna\xc4\x8dilnosti vedno bolj izrazite na severu Evrope kot na jugu; italijanska umetnost, tudi v gotskem obdobju, vedno ohranja dolo\xc4\x8deno klasi\xc4\x8dno jasnost v obliki._NEWLINE_Nepogre\xc5\xa1ljiv oto\xc5\xa1ki vpliv je mogo\xc4\x8de videti v karolin\xc5\xa1kih rokopisih, \xc4\x8deprav so ti posku\xc5\xa1ali kopirati tudi cesarske sloge Rima in Bizanca. Znatno pove\xc4\x8dane za\xc4\x8detnice pa so bile tudi bolj abstraktna dekoracija kot v klasi\xc4\x8dnih modelih. Te zna\xc4\x8dilnosti se nadaljujejo v otonski in sodobni francoski iluminaciji in obdelavi kovin, preden je romansko obdobje \xc5\xa1e bolj odstopilo od klasi\xc4\x8dnih omejitev, zlasti v rokopisih in kapitelih na stebrih. [50'