b'\n_START_ARTICLE_\nNevil Maskelyne\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nMaskelyne je od leta 1749 \xc5\xa1tudiral matematiko na Univerzi v Cambridgeu in diplomiral leta 1754. Leta 1758 so ga sprejeli v Kraljevo dru\xc5\xbebo._NEWLINE_Kraljeva dru\xc5\xbeba ga je leta 1761 poslala na otok Sveto Heleno opazovat prehod Venere preko Son\xc4\x8deve ploskve._NEWLINE_Leta 1764 je spremljal ladjo na Barbados in presku\xc5\xa1al postopek z Lunsko uro Tobiasa Mayerja. Po vrnitvi so ga izvolili za petega kraljevega astronoma. Potrdil je, da je Harrisonov prenosni kronometer H4 bolj\xc5\xa1i od Mayerjeve Lunske ure. Ko je britanska vlada razpisala nagrado 20.000 funtov za tistega, ki bi re\xc5\xa1il vpra\xc5\xa1anje merjenja zemljepisnih dol\xc5\xbein na morju, je moral odlo\xc4\x8diti kako naj se nagrada porazdeli. Odlo\xc4\x8dil je, naj se enako nagradita oba postopka. To je bilo pravi\xc4\x8dno. Manj pravi\xc4\x8dno je bilo, da je Euler od polovice nagrade za Lunino uro prejel prav malo. Ker pa je ve\xc4\x8dji del te polovice dobila Mayerjeva vdova, je treba to manj ob\xc5\xbealovati. Leta 1766 je objavil prvi del Pomorskega almanaha (Nautical Almanac) in pomagal pri izdajah vse do svoje smrti._NEWLINE_Maskelyne je leta 1772 pri Dollondovem nasledniku Ramsdenu naro\xc4\x8dil akromati\xc4\x8dne objektive za Bradleyeve in\xc5\xa1trumente. Pri tem je vpeljal \xc5\xa1e ve\xc4\x8d navpi\xc4\x8dnih niti v gori\xc5\xa1\xc4\x8dno ravnino okularja in dosegel pri dolo\xc4\x8danju prehodov zvezd \xc4\x8dez meridian natan\xc4\x8dnost 0,2 lo\xc4\x8dne sekunde._NEWLINE_Istega leta je predlo\xc5\xbeil Kraljevi dru\xc5\xbebi preskus, s katerim bi dolo\xc4\x8dili gostoto Zemlje z uporabo svin\xc4\x8dnice. Gravitacijska privla\xc4\x8dnost gore naj bi odklonila nihalo iz ravnovesne lege. Preskus je izvedel na gori Schiehallion v Perthshireu na \xc5\xa0kotskem. Maskelyne je izra\xc4\x8dunal gostoto Zemlje pribli\xc5\xbeno 4,5 krat ve\xc4\x8djo od gostote vode._NEWLINE_William Herschel mu je leta 1781 pisal o svojem odkritju telesa v Dvoj\xc4\x8dkih, ki se je izkazalo, da je novoodkriti planet Uran. Maskelyne je opazil Uran, ni pa mogel izmeriti njegovega navideznega gibanja med zvezdami. Zvezde v njegovem daljnogledu v Greenwichu so bile namre\xc4\x8d tako \xc5\xa1ibke in razmazane, da jih je lahko opazoval le v popolnoma zatemnjenem okularju. Takoj ko je osvetlil nitni kri\xc5\xbe, da bi lahko meril premik telesa, zvezd ni bilo ve\xc4\x8d videti. 23. aprila je odpisal Herschlu, ki je menil, da je telo le komet. Maskelyne je menil, da je telo najverjetneje planet, ki se giblje po skoraj kro\xc5\xbenem tiru okoli Sonca. Njegovo domnevo je z ra\xc4\x8duni potrdil Lexell na Observatoriju Pulkovo pri Sankt Peterburgu.\n_START_SECTION_\nNagrade\n_START_PARAGRAPH_\nZa svoje znanstvene dose\xc5\xbeke je Maskelyne leta 1775 prejel Copleyjevo medaljo Kraljeve dru\xc5\xbebe.\n_START_SECTION_\nPoimenovanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo njem se imenuje udarni krater Maskelyne na Luni.'