b"\n_START_ARTICLE_\nPleistocen\n_START_SECTION_\nDatiranje\n_START_PARAGRAPH_\nPleistocen je datiran od 2.588.000 (\xc2\xb1 0,005) do 11.700 let pred sedanjim \xc4\x8dasom, z datumom zaklju\xc4\x8dka, izra\xc5\xbeenim v radiokarbonskih letih kot 10.000 ogljik-14 let pred sedanjim \xc4\x8dasom . Zajema ve\xc4\x8dino zadnjega obdobja ponovne poledenitve, katere konec je datiran okoli 9640 pr. n. \xc5\xa1t. (11.654 koledarskih let pred sedanjim \xc4\x8dasom). to je bilo \xc5\xa1ele po razvoju radiokarbonskega datiranja, kljub temu, da so se pleistocenska arheolo\xc5\xa1ka izkopavanja preusmerila na stratificirane jame in skalna zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8da za razliko na prostem mest Reka-teraso. _NEWLINE_Leta 2009 je Mednarodna zveza za geolo\xc5\xa1ke znanosti (International Union of Geological Sciences -IUGS) potrdila spremembo roka za pleistocen, spreminjanje datuma za\xc4\x8detka 1,806-2,588 milijonov let pred sedanjostjo in sprejela osnovo Gelasian kot osnovo pleistocena in sicer osnovo Monte San Nicola GSSP . IUGS mora \xc5\xa1e odobriti tip oddelka, Global Boundary Stratotype Section and Point (GSSP), za zgornji pleistocen / holocen (tj zgornjo mejo). Predlagan odsek North Greenland Ice Core Project 75 \xc2\xb0 06 'N 42 \xc2\xb0 18' W.  Spodnja meja pleistocena je formalno magnetostratigrafsko opredeljena kot osnova Matuyama (C2r) kronocona, izotopska stopnja 103. Nad to to\xc4\x8dko obstajajo pomembne izumrtja apnen\xc4\x8dastih nanofosilov: Discoaster pentaradiatus in Discoaster surculus. _NEWLINE_Pleistocene zajema nedavna ponavljajo\xc4\x8da obdobja poledenitev. Ime Plio-pleistocen je bil v preteklosti uporabljen za zadnjo ledeno dobo. Spremenjena je opredelitev kvartarja, ki potiska nazaj datum za\xc4\x8detka pleistocena do 2,58 Ma.\n_START_SECTION_\nPaleogeografija in klima\n_START_PARAGRAPH_\nDana\xc5\xa1nji kontinenti so bili v \xc4\x8dasu pleistocena v glavnem na svojih sedanjih polo\xc5\xbeajih, plo\xc5\xa1\xc4\x8de, na katerih sedijo, so se verjetno potem premaknile ne ve\xc4\x8d kot 100 km medsebojno od za\xc4\x8detka obdobja._NEWLINE_Po Marku Lynasu (prek zbranih podatkov), bi pleistocensko skupno podnebje ozna\xc4\x8dili kot neprekinjen El Ni\xc3\xb1o s pasatnimi vetrovi v ju\xc5\xbenem Pacifiku, ki slabijo ali se dvigajo proti vzhodu, topel zrak se dviga blizu Peruja, topla voda se \xc5\xa1iri od zahodnega Pacifika in Indijskega oceana proti vzhodnemu Pacifiku in druge zna\xc4\x8dilnosti El Ni\xc3\xb1a.\n_START_SECTION_\nPoledenitve\n_START_PARAGRAPH_\nPleistocensko podnebje je bilo zaznamovano z ve\xc4\x8dkratnimi ledeni\xc5\xa1kimi cikli, v katerih so kontinentalni ledeniki na nekaterih mestih dosegli 40. vzporednik. Ocenjuje se, da je bilo pri najve\xc4\x8djem obsegu 30% zemeljske povr\xc5\xa1ine pokrite z ledom. Poleg tega je obmo\xc4\x8dje permafrosta segalo ju\xc5\xbeno od roba ledeni\xc5\xa1ke ploskve, nekaj sto kilometrov v Severni Ameriki in nekaj sto v Evraziji. Povpre\xc4\x8dna letna temperatura na robu ledu je bila -6 \xc2\xb0C, na robu permafrosta 0 \xc2\xb0C._NEWLINE_Vsak ledenik je zadr\xc5\xbeeval ogromne koli\xc4\x8dine vode v kontinentalnih ledenih plo\xc5\xa1\xc4\x8dah, ki so bile 1.500 do 3.000 metrov debele, zaradi \xc4\x8desar je bila morska gladina za 100 metrov ali ve\xc4\x8d po celotni povr\xc5\xa1ini Zemlje ni\xc5\xbeja. V medledenih dobah, kot je sedaj, so bile obale pogosto poplavljene._NEWLINE_U\xc4\x8dinki poledenitve so bili globalni. Antarktika je bila v led vezana v vsem pleistocenu, kot tudi v preteklem pliocenu. Andi so bili zajeti na jugu v patagonski ledeni pokrov. Ledeniki so bili v Novi Zelandiji in na Tasmaniji. Trenutni razpadajo\xc4\x8di ledeniki na Mount Kenyji, Kilimand\xc5\xbearu in gorovju Rwenzori so dosegli vzhodno in osrednjo Afriko, ko so bili ve\xc4\x8dji. Obstajali so ledeniki v gorah Etiopije in na zahodnem Atlasu._NEWLINE_Na severni polobli so bili mnogi ledeniki zdru\xc5\xbeeni v eno. Kordiljerski ledeni pokrov je zajel severnoameri\xc5\xa1ki severozahod; vzhod je bil pokrit z Laurentidskim pokrovom. Ledeni pokrov Fenno-Scandian je pokrival sever Evrope, vklju\xc4\x8dno z Veliko Britanijo; Alpski pokrov je bil na obmo\xc4\x8dju Alp. Razpr\xc5\xa1ene povr\xc5\xa1ine so se raztezale \xc4\x8dez Sibirijo in Arkti\xc4\x8dno polico. Severna morja so bila prekrita z ledom._NEWLINE_Ju\xc5\xbeno od ledenih povr\xc5\xa1in velikih jezer je bil odtok blokiran in hladen zrak je upo\xc4\x8dasnil izhlapevanje. Ko se je Laurentidski ledeni pokrov umaknil, je bil sever osrednje Severne Amerike popolnoma prekrit z jezerom Agassiz. Ve\xc4\x8d kot sto kotlin v severnoameri\xc5\xa1kem zahodu, zdaj suhe ali skoraj suhe, so bile polne vode. Jezero Bonneville na primer, je bilo, kjer je zdaj Great Salt Lake. V Evraziji so se velika jezera razvila kot posledica odtoka iz ledenikov. Reke so bile ve\xc4\x8dje, imele so bolj obilen pretok in bile prepletene. Afri\xc5\xa1ka jezera so bila bolj polna, o\xc4\x8ditno zaradi zmanj\xc5\xa1anega izhlapevanja. Pu\xc5\xa1\xc4\x8dave, na drugi strani pa so bile suhe in bolj obse\xc5\xbene. Padavin je bilo manj zaradi zmanj\xc5\xa1anja oceanov in drugega izhlapevanja._NEWLINE_Ocenjeno je bilo, da je bil v \xc4\x8dasu pleistocena vzhodni antarkti\xc4\x8dni ledeni pokrov tanj\xc5\xa1i za najmanj 500 metrov in da je tanj\xc5\xa1anje od zadnjega ledeni\xc5\xa1kega maksimuma manj kot 50 metrov in verjetno za\xc4\x8del po pribli\xc5\xbeno 14 ka.\n_START_SECTION_\nGlavni dogodki\n_START_PARAGRAPH_\nUgotovili so ve\xc4\x8d kot 11 ve\xc4\x8djih ledeni\xc5\xa1kih dogodkov, kot tudi \xc5\xa1tevilne manj\xc5\xa1e.  Glavni dogodek je bila seveda splo\xc5\xa1na poledenitev._NEWLINE_Dogodki so razli\xc4\x8dno opredeljeni v razli\xc4\x8dnih regijah, imajo svojo ledeni\xc5\xa1ko zgodovino odvisno od \xc5\xa1irine, lege in podnebja. Obstaja splo\xc5\xa1na korespondenca med ledeniki v razli\xc4\x8dnih regijah. Raziskovalci si pogosto izmenjujejo imena, \xc4\x8de je koncentracija geologije regije v postopku definirana. Vendar pa se na splo\xc5\xa1no napa\xc4\x8dno uporablja ime ledenik v eni regiji glede na drugo._NEWLINE_Za ve\xc4\x8dino 20. stoletja je bilo le nekaj regij raziskanih in imen je razmeroma malo. Danes se geologi razli\xc4\x8dnih narodov bolj zanimajo za glaciologijo pleistocena. Posledica so \xc5\xa1tevilna nova imena, ki se hitro \xc5\xa1irijo. Prav tako so bila nekatera od njih izbrisana ali prekrita z drugimi, vendar dokazi in \xc5\xa1tudije cikli\xc4\x8dnih podnebnih sprememb \xc5\xa1e potekajo.\n_START_SECTION_\nFavna\n_START_PARAGRAPH_\nTako morska kot kontinentalna favna je bila v bistvu moderna in mnoge \xc5\xbeivali, posebej sesalci so bili veliko ve\xc4\x8dji po obliki telesa od njihovih sodobnih sorodnikov._NEWLINE_Hude podnebne spremembe med ledeno dobo so imele velik vpliv na \xc5\xbeivalski in rastlinski svet. Z vsakim novim ledenim obdobjem so velika obmo\xc4\x8dja celin postala popolnoma izpraznjena, rastline in \xc5\xbeivali so se umikale pred napredujo\xc4\x8dimi ledeniki in do\xc5\xbeivljale velik stres. Najhuj\xc5\xa1a posledica drasti\xc4\x8dnih podnebnih sprememb je bil zmanj\xc5\xa1an \xc5\xbeivljenjski prostor in kraj\xc5\xa1a doba oskrbe s hrano. Glavni dogodek izumrtja velikih sesalcev (megafavna), ki je vklju\xc4\x8devala mamute, mastodonte, sabljezobe ma\xc4\x8dke, gliptodone, talne lenivce, irske lose, jamskega in ozkoglavega medveda, se je za\xc4\x8del pozno v pleistocenu in nadaljeval v holocenu. Neandertalci so tudi izumrli v tem obdobju. Na koncu zadnje ledene dobe so hladnokrvne \xc5\xbeivali, manj\xc5\xa1i sesalci, kot so lesne mi\xc5\xa1i, ptice selivke in hitrej\xc5\xa1e \xc5\xbeivali, kot jelen zamenjali megafavno._NEWLINE_Izumiranje je bilo \xc5\xa1e posebej hudo v Severni Ameriki, kjer so izginili avtohtoni konji in kamele.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8clovek\n_START_PARAGRAPH_\nZnanstveni dokazi ka\xc5\xbeejo, da se je \xc4\x8dlovek razvil v sedanji obliki med pleistocenom.  V za\xc4\x8detku pleistocena je bila vrsta Paranthropus \xc5\xa1e vedno prisotna, kot tudi zgodnje \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki predniki, a so v mlaj\xc5\xa1em paleolitiku izginili in le vrste Hominidov najdemo v fosilnih evidencah Homo erectus v pleistocenu. V srednjem in starej\xc5\xa1em paleolitiku so se pojavljale nove vrste ljudi, kot tudi bolj dodelan razvoj orodij. Po mitohondrijalnih tehnikah ugotavljanja \xc4\x8dasa, so se moderni ljudje selili iz Afrike po RISS poledenitvi v srednjem paleolitiku, v \xc4\x8dasu medledene dobe, in se \xc5\xa1irili po vsem svetu brez ledu v \xc4\x8dasu poznega pleistocena. .\n_START_SECTION_\nSedimenti\n_START_PARAGRAPH_\nPleistocenske ne-morske sedimente najdemo predvsem v re\xc4\x8dnih sedimentih, na jezerskem dnu, na pobo\xc4\x8djih in kot sedimente puhlice, pa tudi v velikih koli\xc4\x8dinah materiala, ki so ga prenesli ledeniki. Manj pogosti so jamski sedimenti, travertini in vulkanski materiali (lava, vulkanski pepel). Pleistocenske morske sedimente najdemo predvsem v plitvih morskih bazenih, ve\xc4\x8dinoma (vendar s pomembnimi izjemami) na podro\xc4\x8djih nekaj deset kilometrov od dana\xc5\xa1njih obal. V geolo\xc5\xa1ko bolj aktivnih podro\xc4\x8djih, kot je ju\xc5\xbena kalifornijska obala, lahko pleistocenske morske sedimente najdemo na ve\xc4\x8d sto metrov vi\xc5\xa1jih obmo\xc4\x8djih."