b"\n_START_ARTICLE_\nD\xc3\xbc\xc5\xa1evni list\n_START_SECTION_\nPrva leta\n_START_PARAGRAPH_\nZ novimi dr\xc5\xbeavnimi razdelitvami po razglasitvi Kraljevine SHS se je spremenila tudi cerkveno-teritorialna organiziranost, ministrstvo za vere je z 12. marcem 1921. leta odobrilo ustanovitev evangelijskega cerkvenega distrikta augsbur\xc5\xa1ke konfesije v Kraljevini SHS. Iz protesta do nove dr\xc5\xbeave in dokon\xc4\x8dne odlo\xc4\x8ditve mednarodne skupnosti, da je Prekmurje po podpisu in obojestranski ratifikaciji Trianonske pogodbe (podpisana komaj 4. junija 1920, Mad\xc5\xbeari so jo ratificirali \xc5\xa1ele 15. novembra istega leta) del Kraljevine SHS, so prekmurski evangeli\xc4\x8dani leta 1922 za\xc4\x8deli izdajati verski mese\xc4\x8dnik D\xc3\xbc\xc5\xa1evni list, kjer so \xc5\xa1e naprej gojili 'svoj' jezik ter protislovenska in protijugoslovanska \xc4\x8dustva. Ob postavljanju mejnikov in tromejnika na Trdkovi je uspela mad\xc5\xbearska propaganda za svoje interese pridobiti evangeli\xc4\x8dansko prebivalstvo na Gori\xc4\x8dkem, ki je ob obiskih mednarodnih komisij nenehno agitirala in protestirala proti vklju\xc4\x8ditvi v Kraljevino SHS. Leta 1919 je po Trianonski pogodbi bilo Prekmurje (Slovenska krajina) priklju\xc4\x8deno Kraljevini SHS. Evangeli\xc4\x8danski Prekmurci niso hoteli sprejeti te odlo\xc4\x8ditve in so z demonstriranjem posku\xc5\xa1ali dose\xc4\x8di, da tudi oni govorijo prekmurski (vendski, vendi\xc5\xa1ki) jezik. 20. decembra 1922 je Adam Luthar v Murski Soboti izdal \xe2\x80\x9eM\xc3\xaasecsne verszke novine\xe2\x80\x9d (\xe2\x80\x9ePr\xc3\xaakmurszka evangelicsanszka sinyorija\xe2\x80\x9d). V prvih \xc5\xa1tevilkah je bilo glasilo napisano z mad\xc5\xbearskim \xc4\x8drkopisom. Tudi Flisar je leta 1922 napisal prekmurski slovar v tovrstnem \xc4\x8drkopisu._NEWLINE_Do 20. maja 1927 je mese\xc4\x8dnik urejal Luthar, sledila sta mu Flisar in Kovat\xc5\xa1 (do 20. marca 1941). Konec leta 1931 so mad\xc5\xbearski \xc4\x8drkopis zamenjali z gajico, ker so jo do takrat sprejeli \xc5\xbee vsi ju\xc5\xbenoslovanski jeziki in tudi prekmurska mlade\xc5\xbe se je v \xc5\xa1olah u\xc4\x8dila samo \xc5\xa1e s tem \xc4\x8drkopisom.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nD\xc3\xbc\xc5\xa1evni list je posegel tudi na splo\xc5\xa1no kulturno podro\xc4\x8dje, kljub primarno verski usmerjenosti. \xc4\x8casopis je na novo objavil spise Jano\xc5\xa1a Kardo\xc5\xa1a, predvsem njegov prevod epa Toldi mad\xc5\xbearskega romanti\xc4\x8dnega ustvarjalca J\xc3\xa1nosa Aranya in prevod prvih \xc5\xa1est knjig Stare zaveze v prekmurskem jeziku Moses i Josua. Flisar je publiciral in prevedel nekaj pesmi S\xc3\xa1ndora Pet\xc5\x91fija. Med raznovrstimi prispevki o cerkvenih in konfesionalnih stvareh, o \xc5\xbeivljenju evangeli\xc4\x8danskih skupnosti v svetu in \xc5\xa1e posebej iz doma\xc4\x8dega okraja, so bili tudi taki z leposlovnimi lastnostmi, ki pa praviloma ne izkazujejo ve\xc4\x8djih literarnih ambicij. Tudi med leposlovnimi prevodi prevladuje nabo\xc5\xbeno gradivo. Ob njem pa so prevajali \xe2\x80\x93 predvsem iz nem\xc5\xa1\xc4\x8dine in mad\xc5\xbear\xc5\xa1\xc4\x8dine \xe2\x80\x93 tudi posvetna besedila. Avtorji D\xc3\xbc\xc5\xa1evnega lista so se s svojim literarnim delom oddaljevali tako od \xc5\xbeivega govora, kot od jezika starej\xc5\xa1ih prekmurskih knjig, za katerega so trdili, da ga nadaljujejo.\n_START_SECTION_\nPrenehanje\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1941 je mad\xc5\xbearska vojska ponovno zavzela Prekmurje. Tedaj je D\xc3\xbc\xc5\xa1evni list nazaj prevzel mad\xc5\xbearsko abecedo (vogrszko litero). Z 20. majem so mu izdajatelji nadeli novo ime: \xe2\x80\x9eEvangelicsanszka Sinyorija Vendszke krajine\xe2\x80\x9d. 20. junija je glasilo dobilo \xc5\xa1e mad\xc5\xbearski nadpis Lelki harmat (Du\xc5\xa1evna rosa). Od leta 1941 je bil odgovorni urednik \xc5\xa0tevan Kovat\xc5\xa1, saj so to zahtevale takratne oblasti._NEWLINE_V socialisti\xc4\x8dni Jugoslaviji je bilo od leta 1945 tudi v Prekmurju prepovedano izdajati nabo\xc5\xbena dela, tako je D\xc3\xbc\xc5\xa1evni list prenehal izhajati."