b'\n_START_ARTICLE_\nUluburunski brodolom\n_START_SECTION_\nOdkritje\n_START_PARAGRAPH_\nMesto ladijskih razbitin je bilo odkrito poleti leta 1982, ker je Mehmet \xc4\x8cakir skiciral\xc2\xa0\xc2\xbbkovinske pi\xc5\xa1kote z u\xc5\xa1esi\xc2\xab, ki so bili prepoznani kot kovinske ingote. Tur\xc5\xa1ki potaplja\xc4\x8di za spu\xc5\xbeve so se \xc4\x8desto posvetovali z ekipo In\xc5\xa1tituta za navti\xc4\x8dno arheologijo (INA) o tem, kako identificirati starodavne razbitine med potapljanjem za spu\xc5\xbevami.  \xc4\x8cakirjeve najdbe so izzvale O\xc4\x9fuza Alp\xc3\xb6zena, direktorja muzeja podvodne arheologije v Bodrumju, da je poslal in\xc5\xa1pekcijsko skupino muzejev in arheologov INA, da najdejo razbitino. In\xc5\xa1pekcijska skupina je lahko odkrila ve\xc4\x8d koli\xc4\x8din bakrenih palic le 50 metrov od obale Uluburuna.\n_START_SECTION_\nMo\xc5\xbena pot\n_START_PARAGRAPH_\nZ dokazi iz tovora na ladji se lahko domneva, da je ladja plula iz ciprskega ali sirsko-palestinskega pristani\xc5\xa1\xc4\x8da. Ladja Uluburun je nedvomno plula v regijo zahodno od Cipra, vendar je njen kon\xc4\x8dni cilj mogo\xc4\x8de zaklju\xc4\x8diti samo z distribucijo predmetov, ki ustrezajo tipom, ki so se nahajali na krovu. Predlagano je, da je bil ladijski cilj nekje v Egejskem morju.  Kot mo\xc5\xbeen cilj je bil predlagan Rodos , v tistem \xc4\x8dasu pomemben center za prerazporejanje v Egejskem morju. Po mnenju najditeljev razbitin je bila verjetna kon\xc4\x8dna destinacija ladje ena od mikenskih pala\xc4\x8d v celinski Gr\xc4\x8diji.\n_START_SECTION_\nDatacija\n_START_PARAGRAPH_\nPeter Kuniholm, univerza Cornell, je dobil nalogo dendrokronolo\xc5\xa1ke datacije, da bi dobili absolutni datum za ladjo. Rezultati izvirajo iz lesa starega 1305 pr. n. \xc5\xa1t., vendar glede na to, da ni bilo nobenega lubja, je nemogo\xc4\x8de dolo\xc4\x8diti to\xc4\x8den datum in se lahko domneva, da se je ladja potopila po tem datumu. Na podlagi kerami\xc4\x8dnih dokazov se zdi, da se je Uluburunski brodolom zgodil proti koncu obdobja Amarne, vendar se pred \xc4\x8dasom Nefretete ni mogel zgoditi zaradi edinstvenega zlata, ki je bil graviran z njenim imenom, najden na ladji. Za zdaj je sprejet sklep, da se je ladja potopila konec 14. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem._NEWLINE_Poreklo predmetov na ladji se geografsko giblje od severne Evrope do Afrike, tako zahodno kot Sicilije in Sardinije in dale\xc4\x8d vzhodno do Mezopotamije. Zdi se, da so proizvodi devet ali deset kultur. Te provenijence ka\xc5\xbeejo, da je bilo pozno bronasto egejsko obdobje medij mednarodne trgovine, ki je morda temeljila na kraljevem darovanju na Bli\xc5\xbenjem vzhodu._NEWLINE_Po rekonstrukciji razli\xc4\x8dnih znanstvenikov Uluburunski brodolom ponazarja uspe\xc5\xa1no gospodarsko pomorsko mre\xc5\xbeo Sredozemlja pozne bronaste dobe, saj gre v tem primeru za velik me\xc5\xa1ani tovor luksuznih predmetov, kraljevskih daril in surovin. Glede na najdbe je bilo predlagano, da so bili na krovu tudi mikenski uradniki, ki so spremljali darila.\n_START_SECTION_\nLadja\n_START_PARAGRAPH_\nRazporeditev razbitin in raztresenega tovora ka\xc5\xbee, da je bila ladja dolga od 15 do 16 metrov. Oblikovana je bila po metodi najprej lupine nato okvirja, s spoji, ki so bili podobni tistim na gr\xc5\xa1ko-rimskih ladjah poznej\xc5\xa1ih stoletij. _NEWLINE_\xc4\x8ceprav je bil trup podrobno pregledan, ni nobenega dokaza o okvirju. Gredelj se zdi, da je bil enostaven, morda bolj deska kot gredelj v tradicionalnem smislu. Ladja in gredelj sta bila zgrajena iz desk libanonske cedre in hrastovih zati\xc4\x8dev. Libanonska cedra je avtohtona na gorah Libanona, na jugu Tur\xc4\x8dije in v osrednjem Cipru. Ladja je nosila 24 kamnitih sider. Kamen je skorajda neznan na Egejskem morju, vendar je pogosto vgrajen v templjih Sirije-Palestine in na Cipru. Dra\xc4\x8dje in palice so slu\xc5\xbeili kot ovojnina, da bi za\xc5\xa1\xc4\x8ditili ladijske plo\xc5\xa1\xc4\x8de iz kovinskih ingotov in drug te\xc5\xbeek tovor.\n_START_SECTION_\nIzkopavanje\n_START_PARAGRAPH_\nIn\xc5\xa1titut za navti\xc4\x8dno arheologijo (INA) je za\xc4\x8del izkopavati julija 1984 pod vodstvom svojega ustanovitelja Georgea F. Bassa, nato pa ga je zamenjal podpredsednik INA za Tur\xc4\x8dijo Cemal Pulak, ki je vodil izkopavanje od leta 1985 do leta 1994.  Razbitina je le\xc5\xbeala med 44 in 52 metri globoko na strmem, skalnatem pobo\xc4\x8dju, s pe\xc5\xa1\xc4\x8denimi \xc5\xbeepi. Polovica uslu\xc5\xbebencev, ki so sodelovali pri izkopavanjih, je \xc5\xbeivela v taboru, zgrajenem na jugovzhodni strani pobo\xc4\x8dja, ki ga je ladja najverjetneje zadela, medtem ko je druga polovica \xc5\xbeivela na raziskovalni ladji Virazon. Uporabljali so podvodno telefonsko kabino in zra\xc4\x8dna dvigala. Kartiranje mesta je potekalo s triangulacijo. Merilni trakovi in kovinski kvadrati so bili uporabljeni kot orientacijska pomo\xc4\x8d za kopa\xc4\x8de. Od zaklju\xc4\x8dka izkopavanj septembra 1994 so bila vsa prizadevanja osredoto\xc4\x8dena na zavarovanje, \xc5\xa1tudije in vzor\xc4\x8denje za analizo v konzervatorskem laboratoriju Bodrumskega muzeja podvodne arheologije v Tur\xc4\x8diji.'