b'\n_START_ARTICLE_\nAnthonis van Dyck\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0olanje\n_START_PARAGRAPH_\nAntoon van Dyck (njegovo flamska ime) se je rodil uspe\xc5\xa1nim star\xc5\xa1em v Antwerpnu. Njegov talent je bil o\xc4\x8diten \xc5\xbee zelo zgodaj, zato je \xc5\xa1tudiral slikarstvo z Hendrickom van Balenom v letu 1609 in postala neodvisen slikar okoli leta 1615 s ustanovitvijo delavnice s svojim mlaj\xc5\xa1im prijateljem  Janom Brueghelom mlaj\xc5\xa1im.  S petnajstimi leti je bil \xc5\xbee zelo priznan umetnik, kot ka\xc5\xbee njegov Avtoportret iz leta 1613-14.  Bil je sprejet v slikarski ceh Svetega Luke v Antwerpnu kot mojster v februarju 1618.  V nekaj letih je postal glavni pomo\xc4\x8dnik dominantnega mojstra Antwerpna in celotne Severne Evrope, Petra Paula Rubensa, ki je v svoji veliki delavnici izu\xc4\x8dil precej uporabnih umetnikov - podizvajalcev. Njegov vpliv na mladega umetnika je bil velik; Rubens je rekel, da je bil devetnajstletni van Dyck \xc2\xbbeden najbolj\xc5\xa1ih mojih u\xc4\x8dencev\xc2\xab.  Za\xc4\x8detki in natan\xc4\x8dna narava njunega odnosa so nejasni; \xc5\xa1pekulira se, da je bil van Dyck Rubensov u\xc4\x8denec od okoli 1613, saj njegovo zgodnje delo ka\xc5\xbee le malo sledi sloga van Balena, vendar ni jasnih dokazov za to.  Hkrati dominantni Rubens v majhnem in nazadujo\xc4\x8dem mestu Antwerpen verjetno pojasnjuje, zakaj je, kljub njegovim rednim vra\xc4\x8danjem v mesto, van Dyck pre\xc5\xbeivel ve\xc4\x8dino svoje kariere v tujini. Leta 1620, v Rubensovem glavnem naro\xc4\x8dilu za strop Carolus Borromeuskerk, jezuitski cerkvi v Antwerpnu (izgubljena v po\xc5\xbearu leta 1718), je van Dyck kot eden od u\xc4\x8dencev, izdelal slike po Rubensovem modelu.\n_START_SECTION_\nItalija\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1620, na pobudo Georga Villiersa, markiza Buckinghamskega, van Dyck odide prvi\xc4\x8d v Anglijo, kjer je delal za kralja Jakoba I., in prejel 100 \xc2\xa3. Bil je v Londonu v zbirki grofa Arundela, ko je prvi\xc4\x8d videl delo Tiziana, katerega uporaba barve in subtilno modeliranje se je izkazalo za preoblikovalno, in mu ponudilo nov slogovni jezik, ki bi obogatil spoznanja glede kompozicije, ki se jo je nau\xc4\x8dili od Rubensa. _NEWLINE_Po pribli\xc5\xbeno \xc5\xa1tirih mesecih se je vrnil v Flandrijo, vendar se je konec leta 1621 preselil v Italijo, kjer je ostal 6 let, \xc5\xa1tudiral italijanske mojstre in za\xc4\x8denjal svojo kariero kot uspe\xc5\xa1en portretist. Sebe je predstavljal kot pomembno figuro, zoprno bohemskim umetnikom severne kolonije v Rimu, je rekel Bellori, ... njegovo ravnanje je bilo, kot da je plemi\xc4\x8d namesto navadna oseba, pojavljal se je s \xc2\xbbpompom Zeuksida in sijal v bogatih obla\xc4\x8dil, saj je bil vajen v plemi\xc5\xa1kega kroga okoli Rubensa, in pa seveda vzvi\xc5\xa1enih mislih, nosil je tudi svilen klobuk s perjem in bro\xc5\xa1ko, zlato veri\xc5\xbeico \xc4\x8dez prsi in v dru\xc5\xbebi s slu\xc5\xbeabniki.\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE_V glavnem je deloval v Genovi, \xc4\x8deprav je veliko potoval tudi po drugih mestih in ostal nekaj \xc4\x8dasa v Palermu na Siciliji. Za genovsko aristokracijo je razvil celopostaven portretni slog in v obdobju v Genovi slikal na Veronesejev in Tizianov, kot tudi Rubensov na\xc4\x8din, kjer izredno visoke, vendar elegantne figure gledajo na gledalca z velike vi\xc5\xa1ine. Leta 1627 se je vrnil v Antwerpen, kjer je ostal pet let, slikal bolj prijazne portretov, na katerih so njegovi flamski pokrovitelji videti tako elegantni kot je le mogo\xc4\x8de. Skupinski portreti v naravni velikosti \xc5\xa1tiriindvajset mestnih svetnikov Bruslja je naslikal za svetni\xc5\xa1ko dvorano. Bila je uni\xc4\x8dena leta 1695. Bil je o\xc4\x8ditno zelo o\xc4\x8darljiv so pokroviteljev in imel, tako kot Rubens, mo\xc5\xbenost, da pridobi v plemi\xc5\xa1kih in dvornih krogih naro\xc4\x8dila. Leta 1630 je bil opisan kot dvorni slikar habsbur\xc5\xa1kega guvernerja Flandrije, nadvojvodinje Isabelle. V tem obdobju je naredil tudi \xc5\xa1tevilna verska dela, vklju\xc4\x8dno velike slike in za\xc4\x8del z grafiko.\n_START_SECTION_\nLondon\n_START_PARAGRAPH_\nKralj Karel I. je bil najbolj strasten in velikodu\xc5\xa1en zbiratelj umetnosti med britanskimi monarhi in je videl umetnost kot na\xc4\x8din za spodbujanje svojega veli\xc4\x8dastnega pogleda na monarhijo. Leta 1628 je kupil \xc4\x8dudovito zbirko, ki so jo prodali Gonzage iz Mantove in si prizadeval od svojega kronanja leta 1625 privabiti tuje slikarje v Anglijo. Leta 1626 mu je uspelo prepri\xc4\x8dati Orazio Gentileschija, kasneje se mu je pridru\xc5\xbeila \xc5\xa1e h\xc4\x8di Artemisia in nekaj njegovih sinov. Rubens je bil poseben cilj, ki je na koncu leta 1630 pri\xc5\xa1el na diplomatsko misijo, ki je obsegala slikarstvo, in kasneje prinesel ve\xc4\x8d slik iz Antwerpna. V njegovem devetmese\xc4\x8dnem obisku je bil zelo dobro preskrbljen, tudi povzdignjen v viteza. Karlov dvorni portretist, Dani\xc3\xabl Mijtens, je bil ob tem le ubogi Nizozemec. Karel je bil zelo majhen (manj kot 1,5 m visok) in predstavljal izziv za portretista._NEWLINE_Van Dyck je ostal v stiku z angle\xc5\xa1kim dvorom in je pomagal Karlovim agentom iskati slike. Poslal je tudi nazaj svojih del, med drugim portret (1623) sebe z Endymionom Porterjem,  enim od Karlovih agentov, v mitologiji (Rinaldo in Armida, 1629, sedaj v Baltimore Museum of Art) in versko delo za kraljico. Naslikal je tudi Karlovo sestro, \xc4\x8de\xc5\xa1ko kraljico Elizabeto Stuart v Haagu leta 1632. Aprila istega leta se je van Dyck vrnil v London in bil takoj sprejet pod okrilje dvora, v juliju sprejet v vite\xc5\xa1ki red in hkrati dobil pokojnino 200 \xc2\xa3 na leto, pri dodeljevanju katerega je bil opisan kot principalle Paynter in ordinary to their majesties (glavni kraljev slikar). Bil je dobro pla\xc4\x8dan slikar vsaj v teoriji, saj kralj Karel dejansko ni pla\xc4\x8dal ve\xc4\x8d kot pokojnino za obdobje petih let, in zni\xc5\xbeali cene ve\xc4\x8d slikam. Imel je hi\xc5\xa1o ob reki v Blackfriars, tik zunaj mestnega sredi\xc5\xa1\xc4\x8da in s tem prepre\xc4\x8dil monopol cehovskih mojstrov. Zbirka sob v pala\xc4\x8di Eltham, ki jih kraljeva dru\xc5\xbeina ni ve\xc4\x8d uporabljala, je bila predvidena tudi kot pode\xc5\xbeelski umik. Njegov studio v Blackfriarsu sta pogosto obiskala kralj in kraljica (kasneje je bil zgrajen poseben plo\xc4\x8dnik za la\xc5\xbeji dostop), kar je komaj veljalo za druge slikarje, medtem ko je \xc5\xbeivel van Dyck._NEWLINE__NEWLINE_ _NEWLINE_V Angliji je takoj uspel, hitro naslikal veliko \xc5\xa1tevilo portretov kralja in kraljice Henriete Marije, kot tudi njune otroke. \xc5\xa0tevilni portreti so bili narejeni v ve\xc4\x8d razli\xc4\x8dicah, ki jih je po\xc5\xa1iljal kot diplomatska darila ali dajal svojim podpornikom. Ocenjeno je bilo, da je van Dyck naslikal \xc5\xa1tirideset portretov samega Karla, kot tudi okoli trideset kraljice, devet grofa Strafforda in ve\xc4\x8d drugih dvorjanov.  Naslikal je veliko dvora in tudi sebe in njegove ljubice, Margaret Lemon._NEWLINE_V Angliji je razvil razli\xc4\x8dico svojega sloga, ki bila kombinacija spro\xc5\xa1\xc4\x8dene elegance in lahkotne  nevpadljive avtoritete do njegovih predmetov, ki naj bi prevladoval v angle\xc5\xa1kem portretnem slikarstvu do konca 18. stoletja. Mnogi od teh portretov imajo bogato krajinsko ozadje. Njegovi portreti Karla na konju je posodobljena veli\xc4\x8dina Tizianovega cesarja Karla V., a bolj u\xc4\x8dinkovit in izviren je njegov portret Karla odstopljena Louvru: \xc2\xbbKarel ima povsem naraven videz nagonske suverenosti, v namerno neformalnem okolju, kjer pohajkuje tako malomarno, da se zdi na prvi pogled obi\xc4\x8dajen gospod in ne angle\xc5\xa1ki kralj\xc2\xab.  \xc4\x8ceprav so njegovi portreti ustvarili klasi\xc4\x8dno idejo Cavalier sloga in obleke, je v resnici ve\xc4\x8dina njegovih najpomembnej\xc5\xa1ih pokroviteljev iz plemstva, kot so lord Wharton in grofje Bedford, Northumberland in Pembroke, parlamentarci v angle\xc5\xa1ki  dr\xc5\xbeavljanski vojni, ki je izbruhnila kmalu po njegovi smrti._NEWLINE_Kralj v Svetu leta 1638 podeli Van Dycku patentno pismo denizenship. Poro\xc4\x8di se z Marijo, h\xc4\x8derko Patricka Ruthvena, ki je sebe, \xc4\x8deprav mu je bil naslov odvzet, imenoval lord Ruthven.  Med letoma 1639-40 je bila dvorna dama pri kraljici; to je morda spro\xc5\xbeil kralj v poskusu, da bi ga obdr\xc5\xbeali v Angliji. Ve\xc4\x8dino leta 1634 je pre\xc5\xbeivel v Antwerpnu, se naslednje leto vrnil in  1640-41, kot je grozila dr\xc5\xbeavljanska vojna, ve\xc4\x8d mesecev pre\xc5\xbeivel v Flandriji in Franciji. Leta 1640 je spremljal princa Janeza Kazimirja Poljskega, ko je bil osvobojen iz francoskega zapora. Spet jo je zapustil poleti leta 1641, vendar je v Parizu hudo zbolel, se v naglici vrnil v London, kjer je kmalu umrl v svoji hi\xc5\xa1i v Blackfriarsu. Njegova vdova se je pozneje poro\xc4\x8dila s sirom Richardom Pryse, 1. baronetom Gogerddanskim. Van Dyck je zapustil h\xc4\x8derko s svojo \xc5\xbeeno in ljubico, prvo staro le deset dni. Obe sta bili preskrbljeni in obe na koncu \xc5\xbeiveli v Flandriji. _NEWLINE_Pokopali so ga v stari stolnici svetega Pavla v Londonu, kjer je kralj postavil spomenik v njegov spomin._NEWLINE_Leta 1666 je veliki londonski po\xc5\xbear uni\xc4\x8dil staro stolnico in z njo van Dyckov grob. Njegovo ime je navedeno na moderni spominski plo\xc5\xa1\xc4\x8di v kripti, ki na\xc5\xa1teva pomembne grobove izgubljene v po\xc5\xbearu.\n_START_SECTION_\nPortreti in druga dela\n_START_PARAGRAPH_\nZ delno izjemo Holbeina, sta bila van Dyck in njegov sodobnik Diego Vel\xc3\xa1zquez prva slikarja in vrhunska talenta za delo, predvsem dvornih portretov. Nekoliko mlaj\xc5\xa1i Rembrandt je prav tako deloval predvsem kot portretist v svojem obdobju. V sodobni teoriji hierarhije \xc5\xbeanrov je portretno slikarstvo precej pod zgodovinskim slikarstvom (ki zajema tudi verske prizore), in za ve\xc4\x8dino velikih slikarjev portretov so bili ti relativno majhen del njihove proizvodnje, glede na \xc4\x8das, porabljen zanje. Rubens na primer, je ve\xc4\x8dinoma slikal portrete le za njegov bli\xc5\xbenji krog, toda \xc4\x8deprav je delal za ve\xc4\x8dino evropskih dvorov, se je izogibal izklju\xc4\x8dno navezati na katerega  od njih._NEWLINE_Razli\xc4\x8dni dejavniki so povzro\xc4\x8dili, da je bilo povpra\xc5\xa1evanja za portrete v 17. stoletju mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e kot za druge vrste del. Van Dyck je posku\xc5\xa1al prepri\xc4\x8dati Karla da mu naro\xc4\x8di vrsto obse\xc5\xbenih del o zgodovini Reda hla\xc4\x8dne podveze za banketno dvorano Whitehalla, za katero je Rubens prej naredil velike stropne poslikave (po\xc5\xa1iljal jih je iz Antwerpna) ._NEWLINE_Ostaja skica za eno steno, ampak leta 1638 je Karlu preve\xc4\x8d primanjkovalo denarja za nadaljevanje. Tega problema Vel\xc3\xa1zquez ni imel, ampak tudi van Dyckovo vsakdanje \xc5\xbeivljenje ni bilo obremenjeno z nepomembnimi dvornimi nalogami, kot je bilo Vel\xc3\xa1zquezovo. Na svojih obiskih v Parizu, v svojih zadnjih letih je van Dyck brez uspeha posku\xc5\xa1al pridobiti naro\xc4\x8dilo za poslikavo Grande Gallerie v Louvre. _NEWLINE_Seznam zgodovinskih slik, ki jih je van Dyck izdelal v Angliji je ohranjen na podlagi informacij sira Kenelma Digbyja; nobena od njih se zdi ni ohranjena, \xc4\x8deprav Eros in Psiha ni bila narejena za kralja. \xc5\xa0tevilna druga dela, tako verska kot mitolo\xc5\xa1ka, niso ohranjena. Zgodnej\xc5\xa1e ohranjene so tiste v slogu Rubensa, \xc4\x8deprav so nekatera posamezna siciljanska dela zanimiv._NEWLINE_Van Dyckovi portreti so zagotovo bolj \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8deni kot Vel\xc3\xa1zquezovi; ko Sofija, kasnej\xc5\xa1a volilna kneginja Hannovra, leta 1641 prvi\xc4\x8d sre\xc4\x8dala kraljico Henrieto Marijo v izgnanstvu na Nizozemskem, je zapisala: \xc2\xbblepi portreti Van Dycka so mi pokazali tako fino idejo lepote vseh angle\xc5\xa1kih dam, da sem bila presene\xc4\x8dena, da so na\xc5\xa1li kraljico, ki je videti tako lepa na sliki, saj je bila majhna \xc5\xbeenska dvignjena na stolu, z dolgimi tankimi rokami in zobmi, ki so kot obrambni del \xc5\xa1trleli iz ust ...\xc2\xab_NEWLINE_Nekateri kritiki so krivi za van Dyckovo preusmerjanje tradicije slikarjev angle\xc5\xa1kega portreta, kot so William Dobson, Robert Walker in Isaac Fuller v to, kar prav gotovo postala elegantna plehkost v rokah veliko van Dyckovih naslednikov, kot sta Lely ali Kneller. Konvencionalni pogled je bil bolj naklonjen: \xc2\xbbKo je van Dyck pri\xc5\xa1el sem, je prinesel slikanje obrazov k nam; v tem \xc4\x8dasu ... Anglija je prevladovala v tej veliki veji umetnosti (Jonathan Richardson: An Essay on the Theory of Painting, 1715, 41). Thomas Gainsborough je rekel na smrtni postelji \xc2\xbbMi vsi bomo v nebesih in Van Dyck bo dru\xc5\xbeba.\xc2\xab_NEWLINE_Dokaj majhno \xc5\xa1tevilo krajin v perorisbi in akvarelu narejenih v Angliji je igralo pomembno vlogo pri predstavljanju flamskega akvarela krajine v angle\xc5\xa1ki tradiciji. Nekatere so \xc5\xa1tudije, ki so se ponovno pojavile v ozadju slik, mnoge pa so podpisane in datirane in so verjetno \xc5\xa1tele za kon\xc4\x8dna dela namenjena za darilo. Med najbolj podrobnimi je Rye, pristani\xc5\xa1\xc4\x8de za ladje na celino, kar pomeni, da jih je van Dyck naredil mimogrede, medtem ko je \xc4\x8dakal na veter ali izbolj\xc5\xa1anje plime.\n_START_SECTION_\nGrafika\n_START_PARAGRAPH_\nVerjetno je med obdobjem v Antwerpnu, po vrnitvi iz Italije, je van Dyck za\xc4\x8del svojo Iconography, na koncu zelo veliko serijo grafik s pol dolgih portretov uglednih sodobnikov. Van Dyck je delal risbe in osemnajst od portretov sam jedkal z veliko natan\xc4\x8dnostjo glave in glavnih obrisov, za delo graverja: \xc2\xbbPortretno jedkanje je komaj obstajalo pred tem in pri svojem delu se nenadoma pojavi na najvi\xc5\xa1ji stopnji doslej dose\xc5\xbeeni v stroki\xc2\xab. _NEWLINE_Za ve\xc4\x8dino serije je pustil celotno grafi\xc4\x8dno delo strokovnjakom, ki so ve\xc4\x8dinoma gravirali vse po njegovih risbah. Njegove jedkane plo\xc5\xa1\xc4\x8de so bile objavljene na trgu \xc5\xa1ele po njegovi smrti in zgodnje so zelo redke.  Ve\xc4\x8dina njegovih plo\xc5\xa1\xc4\x8d je bila natisnjena \xc5\xbee po njegovem delu; nekatere obstajajo v raznih dr\xc5\xbeavah, potem ko so bile gravirane, v\xc4\x8dasih so zakrile njegovo jedkanje. Nadaljeval je na seriji vsaj do odhoda v Anglijo in verjetno dodal Inigo Jonesa, medtem ko je bil v Londonu._NEWLINE_Serija je bila zelo uspe\xc5\xa1na, vendar je bila njegovo edino delo v grafiki; portreti so bili verjetno bolje pla\xc4\x8dani, povpra\xc5\xa1evanje po njih pa veliko. Ob njegovi smrti je bilo osemdeset plo\xc5\xa1\xc4\x8d od drugih, od tega dvainpetdeset umetnikov, osemnajst pa osebnih. Plo\xc5\xa1\xc4\x8de je kupil izdajatelj;  plo\xc5\xa1\xc4\x8de so redno predelali, kot so jih izdajali in \xc5\xa1e stoletja tiskali, dodali serije, da je konec 18. stoletja dosegla ve\xc4\x8d kot dvesto portretov. Leta 1851 je plo\xc5\xa1\xc4\x8de kupil Calcographie du Louvre._NEWLINE_Iconography je bil zelo vplivna kot komercialni model za reproduktivno grafiko; zdaj pozabljena serija portretov je bila zelo priljubljena vse do prihoda fotografije: \xc2\xbbpomen te serije je bil velik in je zagotavljal repertoar podob, ki so ga plenili portretni slikarji po vsej Evropi v naslednjih nekaj stoletjih\xc2\xab. Van Dyckov briljantni slog jedkanja, odvisen od odprtih linij in pik, je v o\xc4\x8ditnem nasprotju s tistim drugega velikega portretista grafik v tistem obdobju, Rembrandta, ki je imel malo vpliva vse do 19. stoletja, ko je imel velik vpliv na umetnike kot je Whistler v zadnji ve\xc4\x8dji fazi portretnega jedkanja. Hyatt Mayor je zapisal:_NEWLINE_Jedkanico je preu\xc4\x8deval Van Dyck odtlej, ko je lahko upal pribli\xc5\xbeati svojo briljantno neposrednost, saj nih\xc4\x8de ne more upati, da se bo pribli\xc5\xbeal kompleksnosti Rembrandtovih portretov\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nStudio\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov velik uspeh je prisilil van Dycka k ohranjanju velike delavnice v Londonu, studio, ki je postal \xc2\xbbprakti\xc4\x8dno proizvodna linija za portrete\xc2\xab. Po obisku njegovega ateljeja je ostala le risba na papirju, ki je bila nato prenesena na platno, ki ga je naslika pomo\xc4\x8dnik; sam je naslikal glave. Obla\xc4\x8dila so ostala v studiu in bila pogosto poslana k specialistu. V svojih zadnjih letih je ta studio deloval na upadu kakovosti dela.  Poleg tega se veliko kopij ni dotaknil, kar je skoraj tako, kot da so bile proizvedene v delavnici, ali tudi pri poklicnih kopistih in kasnej\xc5\xa1ih slikarjih; \xc5\xa1tevilo slik, ki mu jih pripisujejo v 19. stoletju je postalo veliko, podobno kot pri Rembrandtu, Tizianu in drugih. Ve\xc4\x8dina njegovih pomo\xc4\x8dnikov in kopistov se ni mogla pribli\xc5\xbeati izpopolnitvi njegovega na\xc4\x8dina. V primerjavi z mnogimi mojstri, med umetnostnimi zgodovinarji velja, da mu je pripisovanje relativno enostavno dose\xc4\x8di in muzej so zdaj ve\xc4\x8dinoma \xc5\xbee posodobljeni (v pode\xc5\xbeelskih dvorcih je lahko to bolj dvomljivo). Razmeroma malo imen je njegovih pomo\xc4\x8dnikov, ki so znani in so nizozemski in flamski; verjetno je raje uporabljal usposobljene Flamce, saj enakovredni angle\xc5\xa1ki \xc5\xa1e niso obstajali. Adriaen Hanneman (1604-1671) se je vrnil v rodni Haag leta 1638 in postal tam vodilni portretist.\n_START_SECTION_\nZbirke\n_START_PARAGRAPH_\nBritanska Royal Collection, ki \xc5\xa1e vedno vsebuje veliko njegovih slik kraljeve dru\xc5\xbeine in drugih ima skupaj 26 slik.  Narodna galerija v Londonu (\xc5\xa1tirinajst del), Museo del Prado (\xc5\xa0panija) (petindvajset del), Louvre v Parizu (osemnajst del), Alte Pinakothek v M\xc3\xbcnchnu, National Gallery of Art v Washingtonu in Frick Collection imajo primere njegovih portretnih slogov. Wilton House ima \xc5\xa1e vedno dela, ko je delal za enega od svojih glavnih pokroviteljev, grofa Pembroka, vklju\xc4\x8dno z njegovim najve\xc4\x8djim delom, velik dru\xc5\xbeinski skupinski portret z desetimi glavnimi figurami._NEWLINE_Tate Britain je imela leta 2009 razstavo Van Dyck v Britaniji.'