b"\n_START_ARTICLE_\nJurij Japelj\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil v Kamniku 11. aprila 1744 o\xc4\x8detu Primo\xc5\xbeu Apelu in materi Jeri. V Kamniku ga je \xc5\xa1olal Miha Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ek Paglovec. Po kon\xc4\x8danem zasebnem \xc5\xa1olanju se je \xc5\xa1olal pri jezuitih v Ljubljani. \xc5\xa0tudij je nadaljeval v Gorici in Gradcu. Leta 1769 je bil posve\xc4\x8den v Trstu, leta 1771 je bil kaplan v Trstu pri sv. Antonu. V letih 1773\xe2\x80\x931786 je slu\xc5\xbeboval kot tajnik in notar \xc5\xa1kofa Herbersteina v Ljubljani. Leta 1787 je postal kurat na novoustanovljeni fari na Je\xc5\xbeici pri Ljubljani. Leta 1789 so ga sprejeli kot \xc4\x8dlana gori\xc5\xa1ko-tr\xc5\xbea\xc5\xa1ke kolonije rimske akademije Silvanide Driado, bil je \xc4\x8dlan omizja \xc5\xbdige Zoisa. Leta 1795 je za \xc5\xa1tiri leta postal \xc5\xbeupnik in dekan v Naklem. Leta 1799 je postal vodja celov\xc5\xa1kega semeni\xc5\xa1\xc4\x8da. Sodeloval je pri obnavljanju Akademije delavnih (Academie operosorum) in postal njen tajnik. Leta 1800 ga je \xc5\xa1kof imenoval za kanonika in konzistorijalnega svetnika, leta 1806 pa je postal \xc5\xa1olski nadzornik in referent za \xc5\xa1olstvo. Pred smrtjo so ga imenovali za tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa. Umrl je v Celovcu 11. oktobra 1807.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nPo navodilu \xc5\xa1kofa Herbersteina je leta 1777 za\xc4\x8del prevajati Ta velki catekismus s' prashanjami inu odgovormi, ki je iz\xc5\xa1el leta 1779 in do\xc5\xbeivel \xc5\xa1e pet izdaj. Leta 1784 je iz\xc5\xa1la zbirka cerkvenih pesmi Zerkovne pesmi, litanie, inu molitve, per boshji slushbi. Leta 1783 je skupaj z Bla\xc5\xbeem Kumerdejem organiziral prevod Svetega pisma. Svetu pismu noviga testamenta je iz\xc5\xa1lo v dveh delih leta 1784 in 1786. Iz nem\xc5\xa1\xc4\x8dine je leta 1786 prevedel Sbrane molitve. Leta 1787 je izdal knjigo Lysti inu evangelia, na vse nedele, inu prasnike zhes lejtu, ki je imela 382 strani. Sodeloval je pri prevajanju Stare zaveze, kjer pa je bil njegov dele\xc5\xbe manj\xc5\xa1i. Z Bla\xc5\xbeem Kumerdejem sta prevedla prve \xc5\xa1tiri Mojzesove knjige, peto pa je prevedel sam. Pentatevh je iz\xc5\xa1el leta 1791. Leta 1794 je izdal Pridige sa vse nedele skusi lejtu. Pri prevajanju drugega dela Stare zaveze je vodstvo prevzel \xc5\xa0krinjar in iz\xc5\xa1la je leta 1804. V spomin baronu Wulfenu je leta 1805 napisal elegijo. Zadnje njegovo tiskano delo je bil slavospev v slovo cesarju Francu I. Napisal je slovensko slovnico, ki pa ni bila objavljena zaradi njegove smrti. Od leta 1807 je shranjena v Licejski knji\xc5\xbenici (od leta 1945 se imenuje Narodna in univerzitetna knji\xc5\xbenica) v Ljubljani. Znanstveniki domnevajo, da se je veliko njegovih del izgubilo ali pa so ostala nedokon\xc4\x8dana zaradi njegove smrti."