b"\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Martin V.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Martin se je rodil (po mnenju zgodovinarjev 1368) v odli\xc4\x8dni rimski plemi\xc5\xa1ki rodbini Colonna, ki je dala skozi zgodovino veliko - in sicer kar 23 - kardinalov, pa samo enega \xe2\x80\x93 torej njega \xe2\x80\x93 pape\xc5\xbea. Znana je bila po podpiranju pape\xc5\xbeem nasprotne stranke gibelinov, in zato nih\xc4\x8de od njenih pripadnikov ni ra\xc4\x8dunal na tako \xc4\x8dast. _NEWLINE__NEWLINE_V neki listini Bonifacija IX. z dne 25. I. 1391 je omenjeno, da se je rodil med 25. januarjem 1369 in 25. januarjem 1370. Postal je \xc2\xbbmagister\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbnotarius pape\xc2\xab\xc2\xa0\xc2\xbbin vicesimo secundo etatis constitutus\xc2\xab\xc2\xa0(ko je vstopil v 22. leto starosti). Kost sin Agapita in Katarine r. Conti je pripadal k eni od najbolj vplivnih rimskih dru\xc5\xbein, voja\xc5\xa1kemu krilu Colonnovih v Genanzzanu, ki je imel premo\xc5\xbeenja po mestih Genazzano, Cave, Capranica, San Vito in Pisoniano. Ozna\xc4\x8dba \xc2\xbbnotarius pape\xc2\xab\xc2\xa0(=pape\xc5\xbeev pisar) je omenjena \xc5\xbee v listini z dne 9. XI. 1389; \xc2\xbbmagister\xc2\xab\xc2\xa0pa na doktorat iz cerkvenega prava, ki ga je obiskoval po vsej verjetnosti v Perugii, kamor je hodila \xc5\xa1tudirat ve\xc4\x8dina rimske mlade\xc5\xbei. _NEWLINE_Oto Colonna je bil pod Urbanom VI. kurijski protonotar, Inocenc VII. pa ga je 1405 imenoval za kardinala. 12. junija 1405 je postal kardinal-diakon pri S. Giorgio in Velabro. Sodeloval je pri volitvah Gregorja XII.  1407 in se skupaj s pape\xc5\xbeem zatekel v Angelski grad; pape\xc5\xbe mu je potem zaupal razli\xc4\x8dne mirovne naloge kot pape\xc5\xa1kemu odposlancu, ki jih je uspe\xc5\xa1no opravil, saj je bil miroljubne in ljubeznive narave. Od 1408 do 1417 je bil kardinal-zavetnik reda Marijinih slu\xc5\xbeabnikov (servi di Maria). _NEWLINE__NEWLINE_29. junija 1408 se je skupaj z \xc2\xbbrimskimi\xc2\xab\xc2\xa0kardinali se\xc5\xa1el z \xc2\xbbavinjonskimi\xc2\xab\xc2\xa0kardinali zaradi sklicevanja vesoljnega cerkvenega zbora, ki naj bi odpravil dvojno pape\xc5\xbeevanje, kar je privedlo do Pizanskega cerkvenega zbora . Tukaj je Oto zapustil Gregorja XII. in skupaj z drugimi 26. Junija 1409 izvolil Aleksandra V. , ki je Oddonovima bratoma Giordanu in Lorenzu prepustil upravo krajev Castro in Ripi. Koje Aleksander V. umrl, je v Bologni sodeloval 17. maja 1410  pri konklavu , ki je izvolil Janeza XXIII.; le-temu je bil zaradi svojih rimskih rodbinskih zvez v veliko oporo. Ker je podpiral pizanskega pape\xc5\xbea, ga je rimski pape\xc5\xbe Gregor XII. 1411 izob\xc4\x8dil in mu odvzel vse \xc4\x8dastne naslove ter nadarbine; prejel pa je obilo drugih od Janeza XXIII. Februarja 1411 ga je imenoval za generalnega vikarja v ve\xc4\x8d okoli\xc5\xa1kih mestih. Sledil je Janezu na Konsta\xc5\xa1ki koncil, kakor tudi njegovemu begu v Sciaffuso 21. marca 1415; kmalu a se je vrnil v Konstanco, kjer je bil pri\xc4\x8da postopku zoper Janeza, povezanim s hudimi obto\xc5\xbebami in njegovo odstavitvijo.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nJanez XXIII. je na pritisk kralja \xe2\x80\x93 prihodnjega cesarja - Sigismunda kon\xc4\x8dno le sklical ekumenski koncil v nem\xc5\xa1kem mestu Konstanci, ki je \xc5\xa1e bilo na kraljevem ozemlju; Janeza je podpirala italijanska ve\xc4\x8dina, ki pa je izgubila svoj pomen, ko so lahko glasovali na koncilu le narodi \xe2\x80\x93 od katerih je imel vsak po en glas. Konstan\xc5\xa1ki koncil je \xe2\x80\x93 kljub njegovemu pobegu \xe2\x80\x93 odstavil Janeza XXIII., ki se je pape\xc5\xa1tvu zaradi hudih obto\xc5\xbeb moral odpovedati. Koncil je ponovno sklical Gregor XII. (rimska veja) \xe2\x80\x93 in mu s tem zagotovil zakonitost; obenem pa se je pape\xc5\xa1tvu tudi on odpovedal. Trmastega Benedikta XIII.  (avinjonska veja) \xe2\x80\x93 je koncil sicer odstavil, vendar je \xe2\x80\x93 tudi ko so ga zapustili dotlej zvesti \xc5\xa0kotje in \xc5\xa0panci \xe2\x80\x93 ki so poleg Angle\xc5\xbeev, Francozev, Nemcev in Italijanov tako postali peti narod na koncilu \xe2\x80\x93 vztrajal kot \xc2\xbbpape\xc5\xbe brez Cerkve\xc2\xab\xc2\xa0v pape\xc5\xbeevanju vse do smrti 1423, ko mu je smrt iztrgala tiaro na utrjeni in nedostopniPe\xc3\xb1\xc3\xadscoli. Tako je bila odprta pot za volitve novega, edinega in enotnega katoli\xc5\xa1kega pape\xc5\xbea. _NEWLINE_11. novembra 1417 je bil torej v Konstanci ob Bodenskem jezeru  na Konstan\xc5\xa1kem koncilu kon\xc4\x8dno izvoljen za pape\xc5\xbea ob 10h, kakor je pisal v pismu z dne 22. novembra bratu Lovrencu (Lorenzo) \xe2\x80\x93 na koncu konklava, ki se je za\xc4\x8del 8. novembra. Ker je bil le subdiakon, je naslednjega dne, 12. novembra, postal diakon Rima, 13. novembra kardinal-duhovnik Rima in 14. novembra \xc5\xa1kof Rima. 21. novembra 1417 je uradno prevzel polo\xc5\xbeaj pape\xc5\xbea, ko je bilo njegovo ustoli\xc4\x8denje in kronanje. Z njegovo izvolitvijo je bil kon\xc4\x8dan \xc5\xa1tiridesetletni zahodni razkol._NEWLINE__NEWLINE_Oton si je po svetniku tega dne privzel ime Martin V. Pape\xc5\xbe je takoj prevzel vodstvo koncila, ki je izdal ve\xc4\x8d reformnih odlokov, \xc5\xbeelel prenoviti pape\xc5\xa1ko kurijo in sklenil konkordate z nekaterimi narodi-dr\xc5\xbeavami. V Konstanci je 22. februarja 1418 izdal bulo Inter cunctas, v kateri je potrdil koncilska odloka, ki sta se nana\xc5\xa1ala na obsodbo 45 to\xc4\x8dk Wyclifovega in 30 to\xc4\x8dk Husovega nauka; dodal je stavke, ki izpovedujejo katoli\xc5\xa1ki nauk in ki jih morajo osumljenci sprejeti kot dokaz, da ne podpirajo herezije. Poleg tega je 10. marca 1418   prepovedal sklicevanje na koncil zoper pape\xc5\xbea; s tem je dejansko zavrnil konstan\xc5\xa1ki nauk o nadrejenosti koncila nad pape\xc5\xbeem, kakor ga je u\xc4\x8dil odlok Sacrosancta. Jeseni 1420 se je vrnil v Rim. Odlo\xc4\x8dno je nastopil proti najemni\xc5\xa1kim vojakom in razbojnikom, ki so \xc5\xbee dalj \xc4\x8dasa povzro\xc4\x8dali hude nemire okoli Rima in ropali ter uni\xc4\x8devali \xc5\xa1e tisto malega, kar je v Rimu ostalo med avinjonskim pape\xc5\xa1tvom in \xc5\xa1tiridesetletnim razkolom.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nV duhu konstan\xc5\xa1kega odloka Frequens je sklical sinodo v Pavii, ki jo je potem zaradi slabega obiska in razsajajo\xc4\x8de kuge prenesel v Sieno. Odlo\xc4\x8dil se je tudi za sklic novega koncila, ki naj bi se 1431 se\xc5\xa1el v Bazlu \xe2\x80\x93 vendar je smrt pretrgala njegovo plodonosno delovanje. _NEWLINE__NEWLINE_Resno se je lotil izvajanja cerkvene obnove \xc2\xbbin capita et in membris\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbv glavi in v udih\xc2\xab), ki jo je zahteval koncil. Zato je zmanj\xc5\xa1al \xc5\xa1tevilo uslu\xc5\xbebencev v rimski kuriji, omejil podeljevanje nadarbin, raznih spregledov, izjem in odpustkov, zahteval je ve\xc4\x8d doslednosti in hitrosti v poslovanju kurije. Osebno je bil preprost in neopore\xc4\x8den. Dohodke cerkvene dr\xc5\xbeave je uporabil za njeno obnovo. Posebno v Rimu je dal prenoviti \xc5\xa1tevilne cerkve, javna poslopja, ceste in mostove. Kardinalom je ukazal, da popravijo in obnovijo cerkev, katere \xc2\xbbtitulus\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbnaslov\xc2\xab) nosijo. Rim je spremenil podobo: iz razpadajo\xc4\x8dega in propadajo\xc4\x8dega, nevarnega in mo\xc4\x8dvirnatega naselja je postal zopet obnovljeno in cveto\xc4\x8de, varno in zdravo mesto; zato ga zgodovinarji imenujejo \xc2\xbbtretjega ustanovitelja Cerkvene dr\xc5\xbeave\xc2\xab._NEWLINE_1429 je sprejel spravo z Gil de Mu\xc3\xb1oz-om, ki je bil dotlej njegov nasprotnik iz avinjonske oziroma aragonske veje protipape\xc5\xbeev, ki so pa \xc5\xbee sicer imeli skromno \xc5\xa1tevilo prista\xc5\xa1ev. Usoda Klemena VIII. je povezana s prizadevanjem kralja Alfonza V., ki se je potegoval za neapeljsko krono ter je prav zato podpiral Klemena VIII. Njegova kraljica Marija Kastiljska in aragonski \xc5\xa1kofje so podprli Martina V.. Poleti 1423 je Alfonz prepri\xc4\x8dal Siensko republiko, da je priznala Klemena, kar je zagotovilo priznanje avinjonske pape\xc5\xa1ke veje tudi v mestu Pavia, ki je spadalo k tej republiki; tam je rimski pape\xc5\xbe Martin V. sklical cerkveni  zbor. Ko je kralj Alfonz dosegel svoje politi\xc4\x8dne namene, je poslal 1428 delegacijo pod vodstvom Alfonza Borgia, prihodnjega Kalista III., da bi prepri\xc4\x8dala Klemena, naj prizna rimskega pape\xc5\xbea Martina. Klemen je razglasil svoj odstop 26. julija 1429. Zbral je svoje kardinale, naj izvolijo tudi oni za pape\xc5\xbea Oda Colonna, da bi s tem potrdili njegovo apostolsko nasledstvo, kar se je tudi zgodilo sredi avgusta. Klemen se je moral \xc2\xbbin forma\xc2\xab\xc2\xa0podvre\xc4\x8di spokorno Martinu V., ki mu je zajam\xc4\x8dil \xc5\xa1kofijo na Mallorci.  _NEWLINE_Konstan\xc5\xa1ki koncil je odstavil vse tri pape\xc5\xbee, med katerimi se je Benedikt XII. edini prostovoljno odpovedal pape\xc5\xa1tvu, ko so sprejeli njegov predlog, da ponovno skli\xc4\x8de Konstan\xc5\xa1ki koncil, ki je od tega dne postal tudi cerkveno-pravno veljaven. _NEWLINE_Janez XXIII. se je moral zagovarjati zaradi mnogih hudih obto\xc5\xbeb, preden ga je koncil odstavil. Cosso so prepustili v varstvo od nekdaj mu sovra\xc5\xbenemu palatinskemu grofu Ludviku III., ki ga je dr\xc5\xbeal zaprtega v svojih gradovih ob Renu. 11. novembra 1417 so za novega pape\xc5\xbea izvolili Colonna, ki si je nadel ime Martin V., potem ko je malo prej umrl prej\xc5\xa1nji rimski pape\xc5\xbe Gregor XII.; a palatinski knez je hudo bolnega Cosso izpustil \xc5\xa1ele naslednje leto, potem ko je bila zanj izpla\xc4\x8dana visoka odkupnina. Cossa se je zatekel v Florenco, kjer mu je Giovanni di Bicci de' Medici nudil zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de in posredoval pri pape\xc5\xbeu Martinu V., da ga je, potem ko se mu je le-ta poklonil, ponovno imenoval za kardinala-\xc5\xa1kofa v mestu Tusculum. _NEWLINE_Pape\xc5\xbe Martin si je prizadeval tudi za ekumenizem, oziroma zedinjenje kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva ter je v ta namen sklical ekumenski koncil v Bazlu, vendar ga je sredi dela ugrabila smrt.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tetje\n_START_PARAGRAPH_\nKo si je izvolil ime Martin drugi pape\xc5\xbe po vrsti s tem imenom 1281, ni bilo jasno, koliko pape\xc5\xbeev s tem imenom je bilo poprej. Menili so, da so bili trije, in tako je 1281 postal Martin IV.. Temu pa ni bilo tako: kar so smatrali za Martina II. in Martina III., je bil pravzaprav Marin I.  in Marin II. ; ta dva pa v\xc4\x8dasih poimenujejo \xc2\xbbMartin II.\xc2\xab\xc2\xa0ter \xc2\xbbMartin III.\xc2\xab\xc2\xa0To je pomaknilo \xc5\xa1tetje vseh naslednjih Martinov za dve mesti. Pape\xc5\xbea \xc2\xbbMartin IV.\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbMartin V.\xc2\xab\xc2\xa0sta bila pravzaprav v resnici drugi in tretji z imenom Martin."