b'\n_START_ARTICLE_\nKraljevina Zdru\xc5\xbeene Nizozemske\n_START_PARAGRAPH_\nKraljevina Zdru\xc5\xbeene Nizozemske je nastala po sklepu dunajskega kongresa (1815) z zdru\xc5\xbeitvijo ozemelj nekdanjih Republike Nizozemske in \xc5\xa0panske Nizozemske._NEWLINE_Zaradi kulturne, politi\xc4\x8dne in gospodarske razli\xc4\x8dnosti sta se de\xc5\xbeeli po t. i. belgijski revoluciji leta 1831 spet raz\xc5\xa1li; nastali sta Kraljevina Nizozemska in Kraljevina Belgija.\n_START_SECTION_\nRazli\xc4\x8dnost de\xc5\xbeel\n_START_PARAGRAPH_\nDunajski kongres je po Napoleonu, ki je dodobra razburkal Evropo, vzpostavil stari sistem monarhij, ki naj bi zagotavljal \xc4\x8dim bolj stabilno politi\xc4\x8dno ravnote\xc5\xbeje. Nekdanji Republiko Nizozemsko in \xc5\xa0pansko Nizozemsko je zdru\xc5\xbeil v eno kraljevino. S tem je sledil 250 let stari ideji kneza Viljema I. Oranskega o enotni Nizozemski in na \xc4\x8delo postavil njegovega potomca, kralja Viljema I. (sina zadnjega dednega stadhouderja Republike Nizozemske, Viljema V.). Novi kralj je bil po du\xc5\xa1i razsvetljeni despot. V gospodarskih vpra\xc5\xa1anjih je bil naprednej\xc5\xa1i od ve\xc4\x8dine svojih dr\xc5\xbeavljanov in je dobro vedel, kaj dr\xc5\xbeava potrebuje za uspe\xc5\xa1en gospodarski razvoj. Zaviral pa je politi\xc4\x8dno modernizacijo dr\xc5\xbeave, razvoj parlamentarizma in liberalne ideje._NEWLINE_Dve Nizozemski, ki sta bila do sredine 16. stoletja skupaj pod oblastjo Habsbur\xc5\xbeanov, sta se v vmesnih stoletjih razvijali povsem razli\xc4\x8dno in ob\xc4\x8dutek skupne pripadnosti je bil med prebivalstvom zelo \xc5\xa1ibek. Sever je bil prete\xc5\xbeno protestantski, govoril je nizozem\xc5\xa1\xc4\x8dino, najpomembnej\xc5\xa1a gospodarska dejavnost je bila trgovina. Jug je bil katoli\xc5\xa1ki, velik del prebivalstva je govoril francosko, elita v celoti, pa tudi flamska nizozem\xc5\xa1\xc4\x8dina se je razlikovala od uradne; v gospodarstvu je prevladovala industrija; jug ni bil voljan sodelovati pri vra\xc4\x8danju holandskih dolgov iz \xc4\x8dasa Republike Nizozemske. Vedelo se je, da bo rodbina Oranskih dajala prednost severu._NEWLINE_Po zdru\xc5\xbeitvi je postala nizozem\xc5\xa1\xc4\x8dina uradni jezik. Ustava je dala severu in jugu enako \xc5\xa1tevilo poslancev v skup\xc5\xa1\xc4\x8dini, \xc4\x8deprav je bilo prebivalstva na jugu skoraj dvakrat toliko kot na severu. Kralj je razglasil ustavo, kljub temu da so jo predstavniki juga, pripadniki plemstva, zavrnili. Pristojnosti skup\xc5\xa1\xc4\x8dine so bile omejene, ministri so bili odgovorni kralju in ne skup\xc5\xa1\xc4\x8dini.\n_START_SECTION_\nObetaven za\xc4\x8detek\n_START_PARAGRAPH_\nKljub temu si je Viljem I. v prvih letih pridobil naklonjenost juga z ukrepi, ki so pospe\xc5\xa1ili gospodarstvo. Podpiral je industrializacijo na jugu, spodbudil gradnjo novih cest in kanalov in ustanavljal nove trgovske in finan\xc4\x8dne dru\xc5\xbebe. Pove\xc4\x8dal je podporo za obetajo\xc4\x8de novosti v industriji, pogosto tudi s svojim privatnim imetjem. S tem si je pridobil priljubljenost predvsem med srednjim slojem prebivalstva. Mehanizirana tekstilna industrija v Ghentu in Verviersu se je obetavno razvijala, moderni rudniki in kova\xc4\x8dije v Liegu in Hainaultu so uspevali. Reorganizirana trgovina z Nizozemsko vzhodno Indijo je hitro ve\xc4\x8dala vlogo Antwerpna v mednarodni trgovini._NEWLINE_Kralj je na jugu ustanovil dve novi dr\xc5\xbeavni univerzi, v Ghentu in Liegu, staro univerzo v Leuvnu pa je postavil pod nadzor dr\xc5\xbeave, da bi jo odtegnil katoli\xc5\xa1kemu vplivu. Ustanovljene so bile necerkvene nadaljevalne \xc5\xa1ole, nad \xc5\xa1olami, ki jih je vodila cerkev, pa je bil vpeljan dr\xc5\xbeavni nadzor. S tem seveda cerkev ni bila zadovoljna. Poskus vtikanja v u\xc4\x8dni na\xc4\x8drt izobra\xc5\xbeevanja duhovnikov je nezadovoljstvo katoli\xc5\xa1ke cerkve leta 1825 prignal na vrhunec. Duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina in tradicionalne katoli\xc5\xa1ke elite so dvignile vik in krik za svobodo vere, izobra\xc5\xbeevanja in zdru\xc5\xbeevanja. To pa je pri\xc5\xa1lo prav tudi delu gospodarstva, ki je bil tedaj tudi \xc5\xbee vse bolj kriti\xc4\x8den do kraljeve gospodarske politike.\n_START_SECTION_\nNasprotja prevladajo\n_START_PARAGRAPH_\nPo letu 1821 so postali razli\xc4\x8dni gospodarski interesi severa in juga vse bolj o\xc4\x8ditni. Trgovski sever, ki je imel malo industrije, je zahteval bolj svobodno trgovanje. Industrijski jug je, nasprotno, zahteval ve\xc4\x8djo carinsko za\xc5\xa1\xc4\x8dito, da bi lahko tekmoval z vse ni\xc5\xbejimi britanskimi izvoznimi cenami. Kraljeva nepripravljenost, da bi zve\xc4\x8dal carinsko za\xc5\xa1\xc4\x8dito, je pove\xc4\x8dala zamero industrijalcev. K temu se je pridru\xc5\xbeilo nezadovoljstvo liberalcev nad avtoritarnimi postopki Viljemove vlade, predvsem nad cenzuro tiska na jugu. Napredni in klerikalci so zdru\xc5\xbeili sile. Oboji so hoteli omejiti osebno oblast kralja v korist pravega parlamentarnega sistema, temelje\xc4\x8dega na \xc5\xa1ir\xc5\xa1ih civilnih in politi\xc4\x8dnih pravicah. V tem novem ozra\xc4\x8dju so se na jugu leta 1827 povezali mladi katoliki in liberalci v mo\xc4\x8dno protivladno koalicijo. Kralj je bil pripravljen popustiti pri verskih vpra\xc5\xa1anjih in uradnemu jeziku, ni pa se hotel odre\xc4\x8di svoji najvi\xc5\xa1ji oblasti. Njegova odklonitev je v avgustu in septembru 1830 (v vzdu\xc5\xa1ju pari\xc5\xa1ke julijske revolucije malo prej) povzro\xc4\x8dila t. i. belgijsko revolucijo._NEWLINE_Revolucionarji so najprej zahtevali lo\xc4\x8deno upravo za sever in jug Nizozemske. Akcije radikalnih domoljubov v Liegu pa so kmalu zaostrile polo\xc5\xbeaj. Nepopustljivost kralja je sedaj vodila v popolno prekinitev pogajanj. 25 septembra je bila ustanovljena za\xc4\x8dasna belgijska vlada in 4. oktobra je bila progla\xc5\xa1ena belgijska neodvisnost, ki jo je 10. novembra potrdil nacionalni kongres. Viljem I. se je pripravljal na vojno, ko so 20. decembra intervenirale velike sile in obema stranema vsilile premirje. 20. januarja 1831 je mednarodna konferenca v Londonu (pod vplivom liberalnih vlad Francije in Velike Britanije) priznala Belgijo kot neodvisno nevtralno dr\xc5\xbeavo, katere nevtralnost so zagotavljale velike evropske sile.\n_START_SECTION_\nNeodvisna Belgija v \xc4\x8dasu do priznanja s strani Nizozemske\n_START_PARAGRAPH_\nNacionalni kongres je odlo\xc4\x8dil, da bo Belgija monarhija, toda te\xc5\xbeko je bilo najti kralja, ki bi ga sprejele vse vpletene strani. Kon\xc4\x8dno je bil tako za Francijo kot Veliko Britanijo sprejemljiv sa\xc5\xa1ki knez Leopold (iz veje Sa\xc5\xa1ka- Coburg in Gotha), ki je bil sorodnik britanske kraljeve dru\xc5\xbeine in zaro\xc4\x8den s h\xc4\x8derko francoskega kralja. 21. julija je zasedel prestol kot Leopold I. Belgijski in obljubil, da bo podprl liberalno ustavo, ki je dala ve\xc4\x8dji del oblasti parlamentu, ki so ga volili lastniki imetja._NEWLINE_Nekaj dni kasneje je Nizozemska vojska vdrla v Belgijo. Belgijci, ki niso imeli redne vojske, se niso mogli braniti, toda londonska konferenca je sogla\xc5\xa1ala, naj posreduje francoska vojska, ki je prisilila Nizozemce, da so se umaknili._NEWLINE_Konferenca v Londonu je potem odlo\xc4\x8dila, da se provinci Limburg in Luksemburg razdelita in priklju\xc4\x8dita deloma Belgiji, deloma Nizozemski. Viljem I. je odklonil tak\xc5\xa1no re\xc5\xa1itev. Belgijci so tako \xc5\xa1e naprej zasedali Nizozemski dodeljena dela Luksemburga in Limburga, dokler se Viljem leta 1838 kon\xc4\x8dno ni uklonil._NEWLINE_Leta 1839 je nizozemska vlada uradno priznala Belgijo v mejah iz leta 1838._NEWLINE_Z mirom v Londonu leta 1839 sta bili dve tretjini nekdanjega ozemlja Velike vojvodine Luksemburg priklju\xc4\x8deni Belgiji, preostala (vzhodna) tretjina ozemlja (s polovico prebivalstva) pa je postala nova Velika vojvodina Luksemburg, ki je bila v personalni uniji s kraljevino Nizozemsko. Zahodni del Limburga je bil priklju\xc4\x8den Belgiji, vzhodni del z Maastrichtom je pripadel Nizozemski.'