b'\n_START_ARTICLE_\nGalun\n_START_PARAGRAPH_\nGalun je kemijska spojina, obi\xc4\x8dajno hidrirani dvojni aluminijev sulfat s splo\xc5\xa1no formulo  XAl(SO\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x82\xe2\x80\xa212H\xe2\x82\x82O, v kateri je X enovalentni kation, na primer kalij, natrij ali amonij. Izraz "galun" se pogosto nana\xc5\xa1a na kalijev galun s kemijsko formulo KAl(SO\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x82\xe2\x80\xa212H\xe2\x82\x82O. Drugi galuni so imenovani po enovalentnem kationu, na primer natrijev galun ali amonijev galun._NEWLINE_Naziv "galun" se \xc5\xa1ir\xc5\xa1e uporablja tudi za soli z enako formulo in strukturo, samo da je aluminij zamenjan s kak\xc5\xa1nim drugim trovalentnim kovinskim ionom, na primer s kromom(III) in/ali \xc5\xbeveplo zamenjano z nekim drugim halkogenim kationom, na primer s selenom.  Najpogostej\xc5\xa1i analog je (kalijev)  kromov galun KCr(SO\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x82\xe2\x80\xa212H\xe2\x82\x82O._NEWLINE_V nekaterih industrijah se naziv "galun" (ali "papirni\xc5\xa1ki galun") uporablja za aluminijev sulfat_NEWLINE_ Al\xe2\x82\x82(SO\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x83\xe2\x80\xa2nH\xe2\x82\x82O. Ve\xc4\x8dina industrijskih flokulacij se opravlja z "galunom", ki je v resnici aluminijev sulfat. V medicini se naziv  "galun" obi\xc4\x8djno nana\xc5\xa1a na gel aluminijeveg hidroksida, ki se uporablja kot pomagalo pri cepivih.\n_START_SECTION_\nGalun, odkrit v arheolo\xc5\xa1kih najdi\xc5\xa1\xc4\x8dih\n_START_PARAGRAPH_\nV starem veku je bil glavni vir substitutov galuna zahodna pu\xc5\xa1\xc4\x8dava v Egiptu. Evaporiti so vsebovali ve\xc4\x8dinoma FeAl\xe2\x82\x82(SO\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x84\xe2\x80\xa222H\xe2\x82\x82O, MgAl\xe2\x82\x82(SO\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x84\xe2\x80\xa222H\xe2\x82\x82O, NaAl(SO\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x82\xe2\x80\xa26H\xe2\x82\x82O, MgSO\xe2\x82\x84\xe2\x80\xa27H\xe2\x82\x82O and Al\xe2\x82\x82(SO\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x83\xe2\x80\xa217H\xe2\x82\x82O._NEWLINE_Proizvodnja kalijevega galuna iz alunita je arheolo\xc5\xa1ko dokazana na otoku Lesbosu.  Najdi\xc5\xa1\xc4\x8de je bilo opu\xc5\xa1\xc4\x8deno v 7. stoletju, za\xc4\x8detek pa sega najmanj v 2 stoletje n. \xc5\xa1t. Naravni alumin z otoka Melosa je bil zmes predvsem galunogena (Al\xe2\x82\x82(SO\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x83\xe2\x80\xa217H\xe2\x82\x82O) s primesmi kalijevega galuna in drugih sulfatov.\n_START_SECTION_\nAlumin v Plinijevih in Dioskoridovih spisih\n_START_PARAGRAPH_\nPopoln opis snovi z imenom alumin je v Naravni zgodovini Plinija starej\xc5\xa1ega._NEWLINE_Primerjava Plinijevega opisa alumina in Dioskoridovega opisa stupterie poka\xc5\xbee, da gre o\xc4\x8ditno za isto snov. Plinij pojasnjuje da se alumin v naravi najde v zemlji in ga imenuje salsugoterrae._NEWLINE_Plinij pi\xc5\xa1e, da se ime alumin uporablja za ve\xc4\x8d razli\xc4\x8dnih snovi, vse pa bolj ali manj ve\xc5\xbeejo usta in se uporabljajo pri barvanju tkanin in v medicini. Plinij pravi tudi to, da obstaja \xc5\xa1e neka druga vrsta alumina, ki ga Grki imenujejo \xc5\xa1iston in se cepi v vlakna belkaste barve. Iz imena \xc5\xa1iston in opisane lastnosti je mogo\xc4\x8de sklepati, da gre za sol, ki nastaja spontano na dolo\xc4\x8denih slanih mineralih kot sta galunov skrilavec in bituminozni skrilavec in vsebuje predvsem \xc5\xbeelezov in aluminijev sulfat. Eden od galunov je bil teko\xc4\x8d in se je spretno ponarejal. V \xc4\x8distem stanju je ob dodatku soka granatnega jabolka po\xc4\x8drnil. Ta lastnost je zna\xc4\x8dilna za vodno raztopino \xc5\xbeelezovega sulfata. Z raztopino pravega (kalijevega) galuna do te reakcije ne pride. Kontaminacija galuna z \xc5\xbeelezovim sulfatom ni bila za\xc5\xbeelena, ker je potemnil in pomotnil barve. Nekateri naravni galuni so bili brez \xc5\xbeelezovega sulfata in so se lahko uporabljali za barvanje svetlih nians._NEWLINE_Plinij je opisal tudi nekaj drugih vrst galuna, vendar ni jasno, za katere spojine gre. Anti\xc4\x8dni galun torej ni bil vedno kalijev galun in v\xc4\x8dasih ni bil niti alkalni aluminijev sulfat.\n_START_SECTION_\nGalun, opisan v srednjeve\xc5\xa1kih besedilih\n_START_PARAGRAPH_\nGalun in zeleni vitriol (\xc5\xbeelezov(II) sulfat) imata sladkoben okus in ve\xc5\xbeeta usta, njuna uporabnost pa se prekriva. Zgleda, da srednjeve\xc5\xa1ki alkimisti in drugi pisci zato med njima niso delali posebnih razlik. V zapisih alkimistov se za obe spojini najdejo nazivi misi, sori in halkantum. Za obe spojini se brez razlik uporablja tudi ime atramentum sutorium, za katero bi pri\xc4\x8dakovali, da se nana\xc5\xa1a izklju\xc4\x8dno na zeleni vitriol.\n_START_SECTION_\nSodobno razumevanje galunov\n_START_PARAGRAPH_\nV zgodnjih 1700. letih je nem\xc5\xa1ki kemik Georg Ernst Stahl objavil, da v reakciji \xc5\xbeveplove kisline z apnencem nastaja neke vrste galun. Napako sta kmalu popravila Johann Pott in Andreas Marggraf. Slednji je zapisal, da je oborina, ki nastane z dodajanjem alkalij v raztopino galuna, povsem druga\xc4\x8dna od apna in krede in je ena od sestavin obi\xc4\x8dajne gline._NEWLINE_Marggraf je dokazal tudi to, da se popolne kristale z lastnostmi galuna lahko pridobi z raztapljanjem glinice v \xc5\xbeveplovi kislini in dodajanjem pepelike ali amonijaka v koncentrirano raztopino. Leta 1767 je Torbern Bergman opazil, da kalijev ali amonijev sulfat pretvorita aluminijev sulfat v galun, natrijev ali kalcijev pa ne._NEWLINE_Sestavo obi\xc4\x8djnega (kalijevega) galuna je uspelo dolo\xc4\x8diti Louisu Vauquelinu leta 1797. Takoj ko je Martin Klaproth odkril prisotnost kalija v levcitu in lepidolitu, je Vauquelin dokazal, da je galun dvojna sol, sestavljane iz \xc5\xbeveplove kisline, glinice in kalija. V isti izdaji \xc4\x8dasopisa je Jean-Antoine Chaptal objavil analize \xc5\xa1tirih razli\xc4\x8dnih vrst galunov: rimskega, levantskega, britanskega in svojega, s \xc4\x8dimer je potrdil Vauquelinove rezultate.\n_START_SECTION_\nProizvodnja\n_START_PARAGRAPH_\nNekateri galuni se pojavljajo v mineralih, med katerimi je najpomembnej\xc5\xa1i alunit._NEWLINE_Najpomembnej\xc5\xa1i galuni so kalijev, natrijev in amonijev galun, ki se proizvajajo industrijsko. Tipi\xc4\x8den proizvodni postopek vklju\xc4\x8duje reakcijo aluminijevega sulfata in sulfata enovalentnega kationa. Aluminijev sulfat se obi\xc4\x8dajno proizvaja z obdelavo mineralov, na primer aluminijevega skrilavca, boksita in kriolita z \xc5\xbeveplovo kislino.\n_START_SECTION_\nKemijske lastnoti\n_START_PARAGRAPH_\nAluminijevi galuni imajo ve\xc4\x8d skupnih kemijskih lastnosti. Topni so v vodi, imajo sladkoben okus, so kisli, ve\xc5\xbeejo usta in kristalizirajo kot pravilni oktaedri. V kristalu je vsak aluminijev ion obdan s \xc5\xa1estimi molekulami vode. Galuni se med segrevanjem uteko\xc4\x8dinijo, ker se raztopijo v lastni kristalni vodi. \xc4\x8ce se segrevanje nadaljuje, voda izpari. Kristal se speni in nabrekne in se nazadnje spremeni v amorfen prah.\n_START_SECTION_\nKristalna struktura\n_START_PARAGRAPH_\nGaluni kristalizirajo v eni od treh razli\xc4\x8dnih kristalnih strukturah: \xce\xb1-, \xce\xb2- in \xce\xb3-galuni.\n_START_SECTION_\nRaba\n_START_PARAGRAPH_\nAluminijevi galuni se uporabljajo od antike in so v nekaterih industrijah \xc5\xa1e vedno pomembni._NEWLINE_Najbolj uporaben je kalijev galun, ki se od antike uporablja kot flokulant za \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje motnih teko\xc4\x8din in lu\xc5\xbeilo pri barvanju tkanin in strojenju usnja. \xc5\xa0e vedno se uporablja za obdelavo vode, v medicini, kozmetiki (deodorant), pripravi hrane (v pecilnih pra\xc5\xa1kih in salamurah) in proizvodnji negorljivega papirja in tkanin._NEWLINE_Natrijev galun se uporablja kot nadomestek za kalijev galun v pecilnih pra\xc5\xa1kih. Amonijev galun ima nekaj ni\xc5\xa1nih uporabnosti. Drugi galuni so predvsem predmet raziskav._NEWLINE_V tradicionalni japonski umetnosti se glaun in \xc5\xbeivalski klej raztopita v vodi. Nastala raztopina, imenovana dousa (japonsko \xe7\xa4\xac\xe6\xb0\xb4) se uporablja za prvi premaz pred apretiranjem papirja._NEWLINE_Koncentrirano vro\xc4\x8do raztopino kalijevega ali amonijevega sulfata uporabljajo zlatarji in strojniki za jedkanje konic svedrov, ki so se zalomili med vrtanjem v aluminij, baker, medenino, zlato in srebro. Galun namre\xc4\x8d samo neznatno reagira z omenjnimi kovinami, korodira pa jeklo. Konice svedrov majhnih premerov se obi\xc4\x8dajno lahko izvle\xc4\x8dejo \xc5\xbee po nekaj urah namakanja.\n_START_SECTION_\nSorodne spojine\n_START_PARAGRAPH_\nGalune lahko tvori veliko trivalentnih kovin. Njihova splo\xc5\xa1na formula je XM(SO\xe2\x82\x84)2\xe2\x80\xa2nH\xe2\x82\x82O, pri \xc4\x8demer je X enovalentna kovina ali amonij, M trivalentna kovina, n pa je pogosto 12. Najpomembnej\xc5\xa1i je kromov galun KCr(SO\xe2\x82\x84)2\xe2\x80\xa212H\xe2\x82\x82O, temno vijoli\xc4\x8den kristalini\xc4\x8den dvojni sulfat kroma in kalija, ki se je uporabljal za strojenje usnja._NEWLINE_Na splo\xc5\xa1no velja, da galune la\xc5\xbee tvorijo alkalne kovine z ve\xc4\x8djimi atomi. Pravilo je prvi postavil Locke leta 1902, ki je odkril, da \xc4\x8de trivalentna kovina ne tvori galuna s cezijem, ga ne tvori z nobeno drugo alkalijsko kovino ali amonijem.\n_START_SECTION_\nSelenatni galuni\n_START_PARAGRAPH_\nSelenovi ali selenatni galuni vsebujejo namesto \xc5\xbevepla selen oziroma namesto sulfatnega iona selenatni ion (SeO2\xe2\x88\x92_NEWLINE_4). Spojine so mo\xc4\x8dni oksidanti.\n_START_SECTION_\nMe\xc5\xa1ani galuni\n_START_PARAGRAPH_\nV nekaterih primerih lahko nastanejo trdne raztopine galunov z razli\xc4\x8dnimi enovalentnimi in trovolentnimi kovinskimi ioni.\n_START_SECTION_\nDrugi hidrati\n_START_PARAGRAPH_\nGaluni imajo obi\xc4\x8dajno vezanih dvanajst molekul kristalne vode, obstajajo pa tudi dvojni sulfati in selenati z drugs\xc4\x8dno stopnjo hidracije. Enajst molekul vode vsebujeta na primer minerala mendozit in kalinit, \xc5\xa1est molekul guanidinijevi (CH\xe2\x82\x86N+_NEWLINE_3) in dimetilamonijevi ((CH\xe2\x82\x83)\xe2\x82\x82NH+_NEWLINE_2)  "galuni", \xc5\xa1tiri molekule na primer goldihit, eno talijev plutonijev sulfat, brezvodni pa so javapaiiti. Ti razredi vkju\xc4\x8dujejo razli\xc4\x8dne, vendar prekrivajo\xc4\x8de se kombinacije ionov.\n_START_SECTION_\nDrugi dvojni sulfati\n_START_PARAGRAPH_\nPsevdo galun je dvojni sulfat s tipi\xc4\x8dno formulo ASO\xe2\x82\x84\xe2\x80\xa2B\xe2\x82\x82(SO\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x83\xe2\x80\xa222H\xe2\x82\x82O, v kateri je A dvovalentni kovinski ion, na primer kobalt (vupatkiite), mangan (apjohnite), magnezij (pikingerit) ali \xc5\xbeelezo (halotrihit ali peresni galun), B pa trovalentni kovinski ion._NEWLINE_Znani so tudi dvojni sulfati s splo\xc5\xa1no formulo A\xe2\x82\x82SO\xe2\x82\x84\xe2\x80\xa2B\xe2\x82\x82(SO\xe2\x82\x84)\xe2\x82\x83\xe2\x80\xa224H\xe2\x82\x82O, v katerih je A enovalentni kation, n primer natrij, kalij, rubidij, cezij, talij(I) ali kompleksen kation, na primer amonij (NH+_NEWLINE_4), metilamonij (CH\xe2\x82\x83NH+_NEWLINE_3), hidroksilmonij (HONH+_NEWLINE_3)  ali hidrazinij (N\xe2\x82\x82H+_NEWLINE_5). B je trovelentni kovinski ion, na primer aluminij, krom, titan, mangan, vanadij, \xc5\xbeelezo(III), kobalt(III), galij, molibden, indij, rutenij, rodij ali iridij.  Obstajajo tudi analogni selenati. Kombinacije enovalentnega in trovalentnega kationa in aniona so odvisne od velikosti ionov._NEWLINE_Tuttonova sol je dvojni sulfat s tipi\xc4\x8dno formulo A\xe2\x82\x82SO\xe2\x82\x84\xc2\xb7BSO\xe2\x82\x84\xc2\xb76H\xe2\x82\x82O, v kateri je A enovalentni kation, B pa dvovalentni kovinski ion._NEWLINE_Dvojni sulfati s formulo A\xe2\x82\x82SO\xe2\x82\x84\xc2\xb72BSO\xe2\x82\x84, v kateri je A enovalenten kation, B pa dvovalentrn kovinski ion, se imenujejo langbeiniti po prototipskem kalijevem magnezijevem sulfatu.'