b'\n_START_ARTICLE_\nVidni spekter\n_START_PARAGRAPH_\nVidni spekter (ali opti\xc4\x8dni spekter) je del elektromagnetnega spektra, ki ga vidi \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko oko. Elektromagnetno sevanje v tem razponu valovnih dol\xc5\xbein se imenuje vidna svetloba ali pa preprosto svetloba. V zraku se tipi\xc4\x8dno \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko oko odziva na valovne dol\xc5\xbeine pribli\xc5\xbeno 380 do 750 nm. Ustrezne valovne dol\xc5\xbeine se v vodi in drugih snoveh zmanj\xc5\xa1ajo s faktorjem lomnega koli\xc4\x8dnika. V smislu frekvence, vidni spekter ustreza pasu v obmo\xc4\x8dju 400-790 terahertzev. Svetlobi vajeno oko je, v splo\xc5\xa1nem, najbolj ob\xc4\x8dutljivo pri pribli\xc5\xbeno 555\xc2\xa0nm (540 THz), kar ustreza zelenemu delu vidnega spektra. Spekter pa ne vsebuje vseh barv katere lahko \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki mo\xc5\xbegani in oko razlikujejo. Na primer nenasi\xc4\x8de barve, kot je ro\xc5\xbenata, in vijoli\xc4\x8dne barve, kot je \xc5\xa1krlatna, niso prisotne, saj so mo\xc5\xbene le s kombinacijo ve\xc4\x8d valovnih dol\xc5\xbein._NEWLINE_Valovne dol\xc5\xbeine, katere oko zazna, potujejo tudi skozi \xc2\xbbopti\xc4\x8dna okna\xc2\xab, obmo\xc4\x8dje elektromagnetnega spektra, ki potuje skozi Zemljino ozra\xc4\x8dje skoraj nedu\xc5\xa1eno (kljub temu se modra svetloba bolj sipa kot rde\xc4\x8da svetloba - razlog zakaj se nebo vidi modro). \xc4\x8ceprav je odziv \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega o\xc4\x8desa opredeljen s subjektivnim presku\xc5\xa1anjem, so ozra\xc4\x8dna okna opredeljena s fizikalnimi meritvami. \xc2\xbbVidno okno\xc2\xab\xc2\xa0se tako imenuje, ker sovpada s \xc4\x8dloveku vidnem delu spektra; bli\xc5\xbenje infrarde\xc4\x8de okno le\xc5\xbei tik izven okna \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega odziva, srednje in dolge valovne dol\xc5\xbeine IR pa so, na primer, mnogo dlje._NEWLINE_O\xc4\x8di mnogih drugih \xc5\xbeivih vrst dojemajo razli\xc4\x8dne druge valovne dol\xc5\xbeine kot svoj vidni spekter. Za primer, mnoge \xc5\xbeu\xc5\xbeelke, kot so \xc4\x8debele, vidijo svetlobo v ultravijoli\xc4\x8dnem spektru, kar je recimo koristno za iskanje cvetnega nektarja. Iz tega razloga, rastlinske vrste, katerih \xc5\xbeivljenjski cikli so vezani na opra\xc5\xa1evanje \xc5\xbeu\xc5\xbeelk, lahko dolgujejo svoj reprodukcijski uspeh svojemu izgledu v ultravijoli\xc4\x8dni svetlobi, in ne temu, kako barvite jih na\xc5\xa1e o\xc4\x8di dojemajo. Za ptice naj bi prav tako veljalo, da vidijo ultravijoli\xc4\x8dni spekter (300-400\xc2\xa0nm). Nenavadno je, da se nekatere vrste ptic med spoloma lo\xc4\x8dijo le po oznakah perja, katere so vidne le v ultravijoli\xc4\x8dnem spektru.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi dve razlagi vidnega spektra sta napisala Newton, v knjigi Optika (Opticks), in Goethe, v Teoriji barv. Kljub temu, je prva opa\xc5\xbeanja, v kozarcu vode, zabele\xc5\xbeil Roger Bacon, kar \xc5\xa1tiri stoletja preden je Newton odkril, da je s pomo\xc4\x8djo prizme mo\xc5\xbeno razstaviti in nazaj sestaviti belo svetlobo. Newton je leta 1671 prvi\xc4\x8d v tiskani obliki uporabil besedo \xc2\xbbspectrum\xc2\xab\xc2\xa0(latinsko videz/prikaz), ko je opisoval svoje poizkuse na podro\xc4\x8dju optike. Ob usmerjanju ozkega snopa son\xc4\x8dne svetlobe skozi prizmo, je opazil da se ve\xc4\x8dina svetlobe odbije, del pa potuje skozi steklo, pri tem pa se na drugi strani pojavi ve\xc4\x8d barvnih pasov. Njegova domneva je temeljila na predpostavki, da svetlobo tvorijo delci razli\xc4\x8dnih barv ter da se delci razli\xc4\x8dnih barv gibljejo skozi prosojno telo z razli\xc4\x8dnimi hitrostmi; rde\xc4\x8di delci naj bi hitreje potovali skozi steklo kot pa vijoli\xc4\x8dni. Kot rezultat je vklon rde\xc4\x8de svetlobe manj\xc5\xa1i kot vklon vijoli\xc4\x8dne, ko potujejo skozi prizmo. Tako nastanejo barvni pasovi._NEWLINE_Newton je spekter razdelil na sedem osnovnih barv: rde\xc4\x8da, oran\xc5\xbena, rumena, zelena, modra, indigo, vijoli\xc4\x8dna. Izbral jih je natanko sedem zaradi starodavnega gr\xc5\xa1kega prepri\xc4\x8danja, da obstajajo povezave med barvami, glasbenimi notami, znanimi nebesnimi telesi Oson\xc4\x8dja in dnevi v tednu. \xc4\x8clove\xc5\xa1ko oko je relativno neob\xc4\x8dutljivo na frekvence ustrezne \xc2\xbbindigo\xc2\xab\xc2\xa0barvi, in tudi mnogi ljudje z nadpovpre\xc4\x8dnim vidom pogosto te\xc5\xbeko lo\xc4\x8dijo indigo od modre in vijoli\xc4\x8dne. S tem razlogom so mnogi komentatorji, med njimi Asimov, predlagali naj se indigo ne smatra za svojo barvo, temve\xc4\x8d zgolj kot odtenek modre ali vijoli\xc4\x8dne._NEWLINE_Goethe je ugovarjal, da je zvezni spekter sestavljen pojav. Ko je Newton opazoval ozek snop svetlobe, da je lahko razlo\xc4\x8dil pojav, je Goethe uporabljal \xc5\xa1ir\xc5\xa1o zaslonko (\xc5\xa1ir\xc5\xa1i snop). Tako je opazil, da ni dobil spektra barv, temve\xc4\x8d zgolj rde\xc4\x8de-rumene in turkizno-modre robove z belo med njimi. Do pojava spektra je pri\xc5\xa1lo le v primerih, ko so robovi pri\xc5\xa1li dovolj skupaj, da so se lahko prekrivali._NEWLINE_Vsa svetloba potuje v vakumu s konstantno hitrostjo, hitrostjo svetlobe. Ko svetloba potuje skozi neko snov, je njena hitrost manj\xc5\xa1a kot v vakumu. Razmerje med tema hitrostima imenujemo lomni koli\xc4\x8dnik snovi. Zaradi tega koli\xc4\x8dnika (torej hitrosti) je valovanje v snovi odvisno od frekvence. Zaradi tega se sestavljene svetlobe, kot je bela, ukrivijo na stikih snovi z razli\xc4\x8dnimi lomnimi koli\xc4\x8dniki. Tako voda kot steklo lahko nazorno prika\xc5\xbeeta disperzijo; bela svetloba se skozi prizmo razpr\xc5\xa1i v vidni spekter, mavrica pa je idealni naravni prikaz loma vidnega spektra.\n_START_SECTION_\nSpektroskopija\n_START_PARAGRAPH_\nVejo znanosti, ki raziskuje predmete na temelju spektra svetlobe katerega predmeti oddajajo, imenujemo spektroskopija. Uporaba spektroskopije je zlasti pomembna v astronomiji, kjer je klju\xc4\x8dna pri analizi lastnosti oddaljenih teles. Pri astronomski spektroskopiji je zna\xc4\x8dilno izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje visoko-razpr\xc5\xa1enih difrakcijskih re\xc5\xa1etk, s katerimi se opazuje spektre na zelo visoki spektralni lo\xc4\x8dljivosti. Helij je bil prvi\xc4\x8d odkrit s pomo\xc4\x8djo analize oddanega spektra Sonca; kemi\xc4\x8dne elemente v astronomskih telesih se lahko razlo\xc4\x8di preko emisijskih vodov in absorpcijskih \xc4\x8drt; spektralne \xc4\x8drte se spreminjajo iz dneva v dan in z merjenjem odklona rde\xc4\x8dega in/ali modrega pasu se lahko opazuje oddaljena ali hitro premikajo\xc4\x8da telesa. Prvi eksoplanet je bil odkrit z analizo Dopplerjevega premika zvezd pri tako visoki lo\xc4\x8dljivosti, da se bile zazne razlike v njihovih radialnih hitrostih zgolj nekaj metrov na sekundo: prisotnost planetov je bila pokazana z njihovim gravitacijskim vplivom na opazovane zvezde, kjer je planetova gravitacija vplivala na njihove poti gibanja.'