b'\n_START_ARTICLE_\nZrinski\n_START_PARAGRAPH_\nZrinski, vplivna hrva\xc5\xa1ka plemi\xc5\xa1ka rodbina._NEWLINE_Rodbina Zrinskih je od leta 1347 gospodarila na gradu Zrin na Zrinski gori in od tam z nakupi in dedovanji \xc5\xa1irila svoje posesti na ozemlje med Uno in spodnjo Kolpo. \xc4\x8clani rodbine so se skozi ve\xc4\x8d generacij odlikovali v bojih proti Turkom, ki so po zavzetju Bosne (1463) za\xc4\x8deli vpadati na njihove posesti. Pri tem se je najbolj izkazal knez Nikola IV., ki mu je za zasluge in povra\xc4\x8dilo vlo\xc5\xbeenih lastnih sredstev kralj Ferdinand I. podelil Med\xc5\xbeimurje. Nikola IV. je postal glavni voja\xc5\xa1ki poveljnik jugozahodnem delu Ogrske (desno od Donave). Z vztrajno obrambo Sigeta (s katero je zaustavil tur\xc5\xa1ko prodiranje proti Dunaju) in z juna\xc5\xa1ko smrtjo si je pridobil svetovno slavo. Pomen in vpliv rodbine na dru\xc5\xbebena dogajanja na Hrva\xc5\xa1kem je kasneje \xc5\xa1e nara\xc5\xa1\xc4\x8dal in dosegel vi\xc5\xa1ek sredi 17. stoletja z bratoma Nikolo VII. in Petrom IV. Slednji je zaradi sodelovanja v neuspeli zaroti proti dunajskemu dvoru padel v nemilost pri habsbur\xc5\xa1kih oblasteh; bil je obsojen na smrt in usmr\xc4\x8den. Imetje vse rodbine Zrinskih je bilo zaplenjeno; dunajske oblasti so poskrbele, da sta v kratkem \xc4\x8dasu umrla tudi preostala dva mo\xc5\xa1ka potomca rodbine.\n_START_SECTION_\nUvod\n_START_PARAGRAPH_\nKnezi Zrinski so potomci tistih knezov \xc5\xa0ubi\xc4\x87-Bribirskih, ki so ob za\xc4\x8detku vladanja ogrsko-hrva\xc5\xa1kega kralja Ludvika I. gospodarili na gradu Ostrovica v zaledju Zadra. Ludvik I. je na vsak na\xc4\x8din hotel pridobiti utrdbo zase, da bi jo vklju\xc4\x8dil v obrambni sistem proti Bene\xc5\xa1ki republiki. Prisilil je Grgurja V. \xc5\xa0ubi\xc4\x87-Bribirskega, ki je ostrovi\xc5\xa1ko posest upravljal v imenu svojega mladoletnega ne\xc4\x8daka Juraja (Jurija) III., da je v ne\xc4\x8dakovem imenu trdnjavo odstopil kralju, v zameno pa sprejel v dedno last (s privilegijem z dne 31. julija 1347) utrjeno trdnjavo Zrin na Zrinski gori v spodnjem Pounju (v tedanji srednjeve\xc5\xa1ki Slavoniji). Juraj III. \xc5\xa0ubi\xc4\x87-Bribirski je tako postal kot Juraj I. Zrinski prao\xc4\x8de knezov Zrinskih._NEWLINE_Zrinski so ohranili svoje ime tudi potem, ko so jih Turki pregnali iz Zrina in so vladali iz \xc4\x8cakovca v Med\xc5\xbeimurju, ki so ga dobili od kralja Ferdinanda I. za zasluge v bojih proti Turkom in kot povra\xc4\x8dilo za lastna sredstva, ki so jih vlo\xc5\xbeili v ta boj.\n_START_SECTION_\nDelovanje z gradu Zrin\n_START_PARAGRAPH_\nZrinski so iz Zrina \xc5\xa1irili svoje posesti na obmo\xc4\x8dje med Uno in spodnjo Kolpo. V \xc5\xa1ir\xc5\xa1em okolju so se za\xc4\x8deli ponovno uveljavljati dobrih sto let kasneje, ko so Turki leta 1463 zavzeli Bosno in za\xc4\x8deli vpadati na njihova ozemlja. Skozi ve\xc4\x8d rodov so se izkazali kot hrabri borci proti Turkom, vendar teh zaradi nezadostne podpore iz cesarstva niso mogli zaustaviti._NEWLINE_Obenem so gradili svoje gospodarstvo v Gvozdanskem pod Zrinsko goro, kjer so na\xc5\xa1li rudo z dragocenimi kovinami iz za\xc4\x8deli pridobivati predvsem srebro. Nikola III. (*1489, \xe2\x80\xa01534) je od leta 1521 koval lasten srebrn denar. Leta 1509 je sklenil dedno pogodbo s svojim svakom Ivanom Karlovi\xc4\x87em (ve\xc4\x8dkratnim hrva\xc5\xa1kim banom iz rodu knezov Krbavskih) in po njej leta 1531 podedoval vse njegove posesti, ki jih dotlej \xc5\xa1e niso zavzeli Turki. Tak\xc5\xa1na raz\xc5\xa1iritev zemlji\xc5\xa1kih posesti, z velikim \xc5\xa1tevilom utrdb, ga je uvrstila med pomembne hrva\xc5\xa1ke plemi\xc4\x8de, prista\xc5\xa1e Ferdinanda I. Habsbur\xc5\xa1kega, ki je bil leta 1527 izvoljen za hrva\xc5\xa1kega kralja._NEWLINE_Nikola IV. (*1508, \xe2\x80\xa01566), sin Nikole III., kljub temu da je bil hraber bojevnik, ni uspel pred tur\xc5\xa1kimi napadi ubraniti svojega imetja v spodnjem Pounju. Najpomembnej\xc5\xa1a trdnjava v obrambnem sistemu meje, Kostajnica, je padla leta 1556. Na osnovi darilne listine Ferdinanda I. je leta 1541 skupaj z bratom Ivanom prevzel posesti Vranskega priorata in leta 1546, kot povra\xc4\x8dilo za lastna sredstva vlo\xc5\xbeena v obrambo de\xc5\xbeele, \xc5\xa1e Med\xc5\xbeimurje, ki mu je od vseh posesti prina\xc5\xa1alo najve\xc4\x8dje dohodke. Poro\xc4\x8den s Katarino, sestro Stjepana Ozaljskega, je postal dedi\xc4\x8d zadnjega potomca ozaljskege veje Fankopanov in s tem gospodar Ozalja in nekaterih mest v Hrva\xc5\xa1kem Primorju, od katerih se je Bakar kmalu razvil v najpomembnej\xc5\xa1e zunanjetrgovinsko pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Zrinskih._NEWLINE_Nikola IV. je bil v letih 1542-57 hrva\xc5\xa1ki ban in se kot tak ve\xc4\x8dkrat izkazal v bojih s Turki. Leta 1561 je prevzel polo\xc5\xbeaj poveljnika Sigeta in kmalu za tem polo\xc5\xbeaj glavnega ogrskega voja\xc5\xa1kega poveljnika na desni strani Donave. Z enomese\xc4\x8dnim branjenjem obleganega Sigeta je zaustavil Turke na poti proti Dunaju. 7. septembra 1566 je s preostankom posadke napadel oblegovalce in skupaj s svojimi ljudmi padel. Kasneje so ga poimenovali "slovanski Leonidas".\n_START_SECTION_\nDelovanje iz \xc4\x8cakovca in Ozalja\n_START_PARAGRAPH_\nPo tur\xc5\xa1kem zavzetju Biha\xc4\x87a (1592) se je hrva\xc5\xa1ko-tur\xc5\xa1ka razmejitvena \xc4\x8drta prenesla z Une na Kolpo  Zrinski so izgubili vse svoje stare posesti med Uno in Kolpo z rudniki srebra vred. Z nakupi in dru\xc5\xbeinskimi vezmi so si hitro pridobivali nova, tako da so bile njihove posesti v za\xc4\x8detku 17. stoletja po obsegu, \xc5\xa1tevilu prebivalcev, gospodarski in voja\xc5\xa1ki mo\xc4\x8di prava dr\xc5\xbeava v dr\xc5\xbeavi. Velikanske dajatve tla\xc4\x8danov v denarju so prina\xc5\xa1ale bogastvo; Zrinski pa so razvili tudi mo\xc4\x8dno gospodarstvo: ob poljedelskih dejavnostih so posedovali \xc5\xbeage, livarno in kovnico \xc5\xbeeleza z 200 kova\xc4\x8di, \xc5\xa1tevilne mline, trgovine, kobilarno; preko pristani\xc5\xa1\xc4\x8da Baker so se neposredno vklju\xc4\x8dili v evropske trgovske tokove. Svojo rezidenco so prenesli v \xc4\x8cakovec in Ozalj na Kolpi._NEWLINE_Sin sigetskega junaka, Juraj IV. (*1549, \xe2\x80\xa01603), je bil glavni hrva\xc5\xa1ko-ogrski kraljevi zakladnik. Prestopil je v protestantizem in razen pavlincev v Sveti Jeleni, kjer se je nahajala dru\xc5\xbeinska grobnica Zrinskih, pregnal iz Med\xc5\xbeimurja vse katoli\xc5\xa1ke duhovnike. Izdal je tudi nekaj protestantskih knjig._NEWLINE_Protestantizmu sta bila sprva naklonjena tudi Jurajeva sinova Nikola VI. (*~1570, \xe2\x80\xa01625) in Juraj V. (*1599, \xe2\x80\xa01626), od katerih se je prvi v hrva\xc5\xa1kem saboru zavzemal za svobodo veroizpovedi in bil leta 1620 v ogrskem parlamentu izbran za "branilca" protestantov med Donavo in Dravo. A je ogrskemu primasu Petru P\xc3\xa1zm\xc3\xa1nyju uspelo oba spreobrniti nazaj v katoli\xc5\xa1ko vero. Juraj V. je bil v letih 1622-26 hrva\xc5\xa1ki ban in je s 1200 konjeniki sodeloval v tridesetletni vojni. Umrl je decembra 1626 v Bratislavi, menda zastrupljen zaradi zavisti glavnega cesarskega poveljnika Albrechta von Wallensteina. Zapustil je dva mladoletna sinova, Nikolo VII. (*1620, \xe2\x80\xa01664) in Petra IV. (*1621, \xe2\x80\xa01671)._NEWLINE_Oba sinova sta v tujini \xc5\xa1tudirala humanisti\xc4\x8dne vede, razvila dobre odnose z ogrskim plemstvom in se odlikovala v bojih proti Turkom. Nikola VII. je na cesarjev poziv leta 1646 sodeloval in se odlikoval v zaklju\xc4\x8dnih bitkah tridesetletne vojne proti \xc5\xa0vedom. Oba sta bila pesnika in hrva\xc5\xa1ka bana. Nikola je na soto\xc4\x8dju Mure in Drave zgradil trdnjavo Novi Zrin, ki naj bi varovala Med\xc5\xbeimurje pred tur\xc5\xa1kimi napadi.\n_START_SECTION_\nVi\xc5\xa1ek vpliva na dru\xc5\xbebeno \xc5\xbeivljenje Hrva\xc5\xa1ke\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu Nikole VII. in Petra IV. je bila rodbina Zrinskih (ob zadnjem potomcu nekdaj razvejane rodbine Frankopanov, Franu Krstu Frankopanu, katerega sestra Ana Katarina je bila poro\xc4\x8dena s Petrom Zrinskim) \xc5\xa1e edina preostala rodbina starega hrva\xc5\xa1kega plemstva. Ker je imela velike posesti tudi na Ogrskem, je imela izjemno pomembno vlogo v javnem \xc5\xbeivljenju na Hrva\xc5\xa1kem in Ogrskem. Za tedanjo hrva\xc5\xa1ko dru\xc5\xbebo sta bila Nikola in Peter tako simbolna kot dejanska nosilca dr\xc5\xbeavnopravnih izro\xc4\x8dil Hrva\xc5\xa1ke, te\xc5\xbeenj njenih politi\xc4\x8dnih ljudi, torej plemstva, po \xc4\x8dim popolnej\xc5\xa1i samostojnosti. Nezadovoljna sta bila s politiko Dunaja, ki je zlasti od prihoda Leopolda I. na prestol te\xc5\xbeila k vse ve\xc4\x8dji centralizaciji in na\xc4\x8drtno omejevala banovo oblast. Dunajski dvor je kljub temu, da so imele zdru\xc5\xbeene voja\xc5\xa1ke sile cesarstva (vklju\xc4\x8dno z zrinskimi) na boji\xc5\xa1\xc4\x8du pobudo, avgusta 1664 brez njunega sodelovanja in znanja sklenil s Turki v Vasv\xc3\xa1rju mir, ki je Turkom zagotavljal ozemeljsko stanje izpred za\xc4\x8detka vojskovanja. Nikola se je kmalu po tem, v novembru, smrtno ponesre\xc4\x8dil na lovu.\n_START_SECTION_\nPropad rodbine kot posledica sodelovanja v neuspeli zaroti\n_START_PARAGRAPH_\nS sklenitvijo "sramotnega miru" je dvor ponovno pokazal brezbri\xc5\xbenost do problemov Hrvatov in Mad\xc5\xbearov, kar je Petra, ki je po bratovi smrti postal hrva\xc5\xa1ki ban, \xc5\xa1e utrdilo v vztrajanju pri zaroti, ki sta jo proti dunajskemu dvoru pletla skupaj s svakom Franom Krsto Frankopanom in nekaterimi ogrskimi enako misle\xc4\x8dimi plemi\xc4\x8di. Uporni plemi\xc4\x8di so iskali podporo pri francoskem kralju Ludviku XIV. in se sku\xc5\xa1ali pogovarjati tudi s Turki. Ko so se vse mo\xc5\xbenosti pomo\xc4\x8di pokazale za ni\xc4\x8dne, so se sklenil upreti sami. Toda osamljena \xc5\xbeari\xc5\xa1\xc4\x8da zarote je dvor, ki je bil o pripravah sproti obve\xc5\xa1\xc4\x8dan, v kali zatrl. Peter in Krsto Frankopan sta sama od\xc5\xa1la prosit na Dunaj za milost, a tam so ju prijeli in po dolgotrajni preiskavi obsodili na smrt; smrtno obsodbo so izvr\xc5\xa1ili 30. aprila 1671 v Dunajskem Novem mestu. Vse njune velike posesti, t. j. velik del banske Hrva\xc5\xa1ke s celim Hrva\xc5\xa1kim Primorjem, so tedaj pri\xc5\xa1le pod upravo krone. Usmrtili so tudi vse ogrske udele\xc5\xbeence zarote.  _NEWLINE_Habsbur\xc5\xa1ka oblast je poskrbela, da so kmalu umrli tudi zadnji \xc4\x8dlane rodbine Zrinskih. Petrovo \xc5\xbeeno in sestro Frana Krste Frankopana, Ano Katarino, ki je od vsega za\xc4\x8detka aktivno sodelovala pri pripravljanju zarote, so zaprli v samostan v Grazu, kjer je umrla \xc5\xbee novembra 1673. Petrov in Katarinin sin, Ivan IV. Anton Baltazar (*1651), je ostal na svobodi, vendar so ga avstrijske oblasti ves \xc4\x8das nadzorovale. Na za\xc4\x8detku nove vojne proti Turkom leta 1683 so ga obto\xc5\xbeili, da se skrivaj povezuje s sovra\xc5\xbenikom. Vrgli so ga v temnico na Schlossbergu v Grazu, kjer je novembra 1703 umrl. Ker je bil Fran Krsto Frankopan zadnji v svojem rodu, je od mo\xc5\xa1kih obeh rodbin ostal samo \xc5\xa1e Adam Zrinski, sin Nikole VII., ki je umrl v bitki pri Slankamnu leta 1691, ubit s strelom v hrbet.'