b'\n_START_ARTICLE_\nGliste\n_START_SECTION_\nTelesna zgradba\n_START_PARAGRAPH_\nVse gliste so valjaste oblike, dvobo\xc4\x8dno somerno telo se proti vsakem koncu zlagoma o\xc5\xbea. Ve\xc4\x8dina je milimetrskih velikosti, najve\xc4\x8dje prosto\xc5\xbeive\xc4\x8de morske gliste dose\xc5\xbeejo 5 cm v dol\xc5\xbeino, najve\xc4\x8dja znana glista, ki zajeda v kitih glava\xc4\x8dih, pa je dolga celo 13 m._NEWLINE_Samice so obi\xc4\x8dajno nekoliko ve\xc4\x8dje od samcev. Telo pokriva kutikula, ki je lahko gladka ali ornamentirana in se nadaljuje tudi v ustno votlino ter rektum. Na sprednjem, nekoliko bolj zaokro\xc5\xbeenem koncu so usta z omi\xc5\xa1i\xc4\x8denimi ustnicami, \xc4\x8dutili in drugimi strukturami, zadnjik pa se odpira malo pred konico repa. Ta se pri mnogih prosto\xc5\xbeive\xc4\x8dih vrstah zaklju\xc4\x8duje s t. i. kavdalno \xc5\xbelezo, ki izlo\xc4\x8da svili podobno snov za pritrjevanje.\n_START_SECTION_\nPrebavila\n_START_PARAGRAPH_\nUsta se odpirajo v ustno votlino, pokrito s kutikulo, strukturirano odvisno od prehranjevalnih navad dolo\xc4\x8dene vrste. Plenilske vrste glist imajo pogosto zobce, druge plenilske in rastlinojede vrste pa polno ali votlo bodalce, s katerim prebodejo steno rastlinskih celic. Gliste z bodalci izlo\xc4\x8dajo \xc5\xberelne encime, ki pri\xc4\x8dnejo s prebavo. Ustna votlina se nadaljuje v omi\xc5\xa1i\xc4\x8deno \xc5\xberelo, ki je v pre\xc4\x8dnem prerezu trikrako in opremljeno z \xc5\xbeleznimi celicami ter pogosto tudi zaklopkami._NEWLINE_Prebavna cev je nerazvejana in poteka vzdol\xc5\xbe celotnega telesa. Pokriva jo epitel, ki je pri primitivnih predstavnikih omigetal\xc4\x8den, ostali pa imajo apikalno stran pokrito z mikrovili. Poleg prebavne vloge imajo epitelne celice vlogo skladi\xc5\xa1\xc4\x8denja hranilnih snovi \xe2\x80\x93  delujejo tudi kot vreten\xc4\x8darska jetra. Na vsaki strani srednjega \xc4\x8drevesa je omi\xc5\xa1i\xc4\x8dena zaklopka, ki prepre\xc4\x8duje, da bi pritisk iztisnil vsebino. Prebavilo se zaklju\xc4\x8duje s kratkim rektumom. Pri nekaterih zajedavskih glistah srednje \xc4\x8drevo nima lumna in ne sodeluje pri prebavi, saj te \xc5\xbeivali absorbirajo hranilne snovi kar preko telesne stene. Celice prebavil imajo pri njih le vlogo skladi\xc5\xa1\xc4\x8denja.\n_START_SECTION_\nIzlo\xc4\x8dala\n_START_PARAGRAPH_\nGliste izlo\xc4\x8dajo odve\xc4\x8den du\xc5\xa1ik v obliki amonijevih ionov kar skozi povrhnjico. Za ostale izlo\xc4\x8dalne funkcije ima ve\xc4\x8dina vrst po eno ali dve dodatni strukturi, ki jih nima nobena druga skupina \xc5\xbeivali. Prva taka struktura je votel sistem izlo\xc4\x8dalnih kanalov, ki ga imajo vsi predstavniki razreda Secernentea in ima obliko \xc4\x8drke H. Sestavlja ga ena sama kompleksno oblikovana celica, ki je obi\xc4\x8dajno najve\xc4\x8dja celica v glistinem telesu. Kanal\xc4\x8dek vodi od pre\xc4\x8dnega kanala navzdol in naprej in se odpira navzven s poro na sprednjem trebu\xc5\xa1nem delu telesa. Njegovo delovanje \xc5\xa1e ni popolnoma pojasnjeno, do sedaj pa je znano, da sodeluje pri osmoregulaciji, saj se skozenj izlo\xc4\x8da voda. Predstavniki skupine Adenophorea in nekateri predstavniki razreda Secernentea imajo veliko izlo\xc4\x8dalno \xc5\xbelezno celico na hrbtni strani, ki prav tako tvori kanal\xc4\x8dek, ki se odpira skozi poro na trebu\xc5\xa1ni strani telesa (pri vrstah, ki imajo obe strukturi, je pora skupna), vendar je o njeni morebitni izlo\xc4\x8dalni vlogi \xc5\xa1e manj znanega. Namesto tega naj bi izlo\xc4\x8dala \xc5\xbeelatinast ovoj za jaj\xc4\x8deca ali prebavne encime.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdiv\xc4\x8dno-mi\xc5\xa1i\xc4\x8dni sistem\n_START_PARAGRAPH_\nOsrednje \xc5\xbeiv\xc4\x8devje glist predstavlja ob\xc5\xberelni \xc5\xbeiv\xc4\x8dni obro\xc4\x8d, iz katerega izra\xc5\xa1\xc4\x8dajo posami\xc4\x8dni \xc5\xbeivci, ki potekajo vzdol\xc5\xbe telesa dorzalno (hrbtno), ventralno (trebu\xc5\xa1no) in lateralno (ob strani). Dorzalni in ventralni \xc5\xbeivec o\xc5\xbeiv\xc4\x8dujeta mi\xc5\xa1ice, lateralna pa se povezujeta z izlo\xc4\x8dalnimi kanali, kadar so prisotni. Vse mi\xc5\xa1i\xc4\x8dne celice so orientirane vzdol\xc5\xbe telesa tik pod epidermisom, kar pomeni, da se lahko \xc5\xbeival premika le z zvijanjem v eni ravnini. Njihova posebnost je, da imajo razvejitve, ki izra\xc5\xa1\xc4\x8dajo proti nevronom, namesto obratno._NEWLINE_Opisanih je ve\xc4\x8d tipov \xc4\x8dutnic, ki delujejo kot mehano- ali kemoreceptorji. Vse tipe sestavljajo omigetal\xc4\x8deni senzori\xc4\x8dni dendriti. Posebej zna\xc4\x8dilne so t. i. amfidne in fazmidne senzile, ki se odpirajo skozi poro v povrhnjici in imajo direkten stik z zunanjostjo, zato domnevajo, da delujejo kot kemoreceptorji. Nekatere morske in sladkovodne gliste imajo poleg njih \xc5\xa1e par enostavnih o\xc4\x8desc, a zanje zaenkrat \xc5\xa1e ni znano, ali slu\xc5\xbeijo zaznavanju svetlobe.\n_START_SECTION_\nRazmno\xc5\xbeevanje in razvoj\n_START_PARAGRAPH_\nGliste imajo parne spolne \xc5\xbeleze, najve\xc4\x8dkrat dve, ki sta orientirani v ravnini telesa (ena spredaj in ena zadaj). Pri samicah se odpirata z vulvo na spodnji strani pribli\xc5\xbeno na sredini telesa, pri samcih pa s kloako, ki je namenjena tudi iztrebljanju. Spolno zrele samice izlo\xc4\x8dajo feromon, ki privablja samce. Parjenje poteka tako, da se samec z repnim delom telesa ovije okrog sami\xc4\x8dinega in pristavi svojo kloako k njeni vulvi, pri \xc4\x8demer sodelujejo pomo\xc5\xbene strukture (bodi\xc4\x8daste spikule). Posebnost glist je, da semen\xc4\x8dice nimajo bi\xc4\x8dka, temve\xc4\x8d se z ameboidnim gibanjem premaknejo v sami\xc4\x8dina spolovila, kjer pote\xc4\x8de oploditev._NEWLINE_Za skupino glist kot celoto je znan \xc5\xa1irok nabor na\xc4\x8dinov razmno\xc5\xbeevanja. Ve\xc4\x8dinoma je razmno\xc5\xbeevanje spolno, predstavniki nekaterih vrst, kot je Caenorhabditis elegans, pa so prete\xc5\xbeno hermafroditi in se samooplodijo. Posebej pri kopenskih vrstah je znana tudi partenogeneza in pri nekaterih vrtah samci sploh \xc5\xa1e niso bili odkriti. Med glistami so tako jajcerodne kot \xc5\xbeivorodne vrste. Pri slednjih se lahko zgodi, da izleganje li\xc4\x8dink povzro\xc4\x8di smrt matere. V tem primeru gre verjetno za prilagoditev na pomanjkanje hranilnih snovi v okolju, saj li\xc4\x8dinke po\xc5\xberejo ostanke matere okrog sebe. Odlaganje jaj\xc4\x8dec pri jajcerodnih vrstah je zaenkrat \xc5\xa1e slabo poznano. Morske gliste izle\xc5\xbeejo najve\xc4\x8d po 50 jaj\xc4\x8dec v skupku, kopenske pa lahko producirajo tudi po ve\xc4\x8d sto jaj\xc4\x8dec, ki jih odlagajo v prst._NEWLINE_Pravkar izlegle li\xc4\x8dinke so skoraj enake kot odrasle gliste, nerazvitih imajo le nekaj delov razmno\xc5\xbeevalnega sistema. Zna\xc4\x8dilnost glist je, da je ontogenetski razvoj prakti\xc4\x8dno fiksen \xe2\x80\x93 li\xc4\x8dinke imajo \xc5\xbee skoraj vse celice, ki jih bodo imele tudi kot odrasle \xc5\xbeivali; vloga vsake celice je to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8dena in enaka pri vseh predstavnikih vrste. Pri glisti C. elegans, ki je v tem pogledu eden najbolje preu\xc4\x8denih organizmov na svetu, so tako poznane razvojne linije vseh 959 somatskih celic pri odraslih hermafroditih in 1031 pri odraslih samcih. Pove\xc4\x8devanje velikosti s staranjem gre predvsem na ra\xc4\x8dun pove\xc4\x8devanja velikosti posameznih celic in le v manj\xc5\xa1i meri na ra\xc4\x8dun delitve. Li\xc4\x8dinke do preobrazbe v odraslo \xc5\xbeival \xc5\xa1tirikrat levijo kutikulo, kot odrasle pa se ne levijo ve\xc4\x8d, le pri nekaterih vrstah \xc5\xa1e nekoliko zrastejo.\n_START_SECTION_\nEkologija\n_START_PARAGRAPH_\nGliste so z ve\xc4\x8d vidikov izjemno pomemben takson. Zajedavske gliste napadajo prakti\xc4\x8dno vse druge skupine vi\xc5\xa1jih organizmov, prosto\xc5\xbeive\xc4\x8de pa poseljujejo prakti\xc4\x8dno vse mo\xc5\xbene habitate na Zemlji, od visokogorja do oceanskih jarkov. Ameri\xc5\xa1ki nematolog Nathan Cobb je njihovo vseprisotnost \xc5\xbee v za\xc4\x8detku 20. stoletja parafraziral tako:_NEWLINE_\xc2\xbbNa kratko, \xc4\x8de bi bila odstranjena vsa materija v Vesolju razen glist, bi bil na\xc5\xa1 planet \xc5\xa1e vedno be\xc5\xbeno prepoznaven in \xc4\x8de bi ga lahko preu\xc4\x8dili kot breztelesni duhovi, bi opazili, da gore, hribe, doline, reke, jezera in oceane predstavlja tanka plast glist. Lokacije mest bi bile razlo\xc4\x8dljive, saj bi vsaki mno\xc5\xbei\xc4\x8dni naselbini ljudi odgovarjala mno\xc5\xbeica dolo\xc4\x8denih glist na ustreznem mestu. Drevesa bi \xc5\xa1e vedno stala v vrstah kot prikazni in bi predstavljala na\xc5\xa1e ulice ter avtoceste. Lokacije razli\xc4\x8dnih \xc5\xbeivali in rastlin bi se \xc5\xa1e vedno dalo razlo\xc4\x8diti in z dovolj\xc5\xa1njim znanjem bi bilo mogo\xc4\x8de dostikrat dolo\xc4\x8diti celo njihovo vrsto, \xc4\x8de bi preu\xc4\x8dili gliste, ki so jih zajedale.\xc2\xab_NEWLINE_V grobem delimo gliste na dve glavni skupini, prosto\xc5\xbeive\xc4\x8de in zajedavske, vendar nekateri taksoni zdru\xc5\xbeujejo oba tipa, zato domnevajo, da se je zajedavstvo razvilo ve\xc4\x8dkrat neodvisno znotraj debla glist. V slovenskem jeziku so uveljavljena razli\xc4\x8dna poimenovanja za gliste po na\xc4\x8dinu \xc5\xbeivljenja: beseda gliste se najve\xc4\x8dkrat nana\xc5\xa1a na zajedavce v \xc4\x8dloveku in \xc5\xbeivalih, rastlinskim zajedavcem pravijo pridelovalci in agronomi ogor\xc4\x8dice, prosto\xc5\xbeive\xc4\x8de gliste pa v\xc4\x8dasih imenujemo kar nematodi. Pogovorno v\xc4\x8dasih pravimo \xc2\xbbglista\xc2\xab\xc2\xa0tudi de\xc5\xbeevnikom, ki pa so povsem druga skupina \xc5\xbeivali.\n_START_SECTION_\nProsto\xc5\xbeive\xc4\x8de gliste\n_START_PARAGRAPH_\nProsto\xc5\xbeive\xc4\x8de gliste najdemo v izjemno raznolikih habitatih, od morskih in sladkovodnih do tal v pu\xc5\xa1\xc4\x8davah, v visokogorju in z vodo napolnjenih \xc5\xa1pranjah globoko pod zemljo ter v vro\xc4\x8dih vrelcih._NEWLINE_So dominantni predstavniki favne ve\xc4\x8dceli\xc4\x8dnih \xc5\xbeivali na globokomorskem dnu in njihova \xc5\xa1tevil\xc4\x8dna prevlada v bento\xc5\xa1ki skupnosti se obi\xc4\x8dajno pove\xc4\x8duje z globino, vendar lahko tudi v dnu plitvej\xc5\xa1ih morij gostota osebkov dose\xc5\xbee ve\xc4\x8d milijonov na kvadratni meter. Kopenske gliste \xc5\xbeivijo v tanki plasti vode med delci tal \xe2\x80\x93 zato so vodni organizmi in nekatere vrste najdemo tako na kopnem kot v sladkovodnih habitatih. Tudi te so izjemno \xc5\xa1tevil\xc4\x8dne \xe2\x80\x93 po eni od ocen naj bi aker kmetijske zemlje vseboval ve\xc4\x8d milijard glist. Najve\xc4\x8djo gostoto dosegajo v okolici rastlinskih korenin in pri povr\xc5\xa1ju zemlje, z globino pa gostota hitro upada. Med bolj \xc2\xbbeksoti\xc4\x8dne\xc2\xab\xc2\xa0habitate glist sodijo vro\xc4\x8di vrelci s temperaturo nad 50 \xc2\xbaC in vodni \xc5\xbeepi v skalnih razpokah globoko pod zemljo; leta 2011 opisano glisto vrste Halicephalobus mephisto so na\xc5\xa1li v vzorcih iz rudnikov 3,6 km pod povr\xc5\xa1jem, kar je dale\xc4\x8d najve\xc4\x8dja globina med ve\xc4\x8dceli\xc4\x8dnimi organizmi._NEWLINE_Prehranjujejo se ve\xc4\x8dinoma z odmrlim organskim materialom (detritom), bakterijami, glivami in drugimi mikroorganizmi, mnogo pa je tudi rastlinojedih ali plenilskih vrst. Slednje lovijo druge organizme podobne velikosti, lahko tudi druge gliste. Gliste, ki se prehranjujejo z razkrojevalskimi glivami in bakterijami, predstavljajo zaradi svoje \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnosti pomemben \xc4\x8dlen v prehranjevalni verigi. Po drugi strani so nekatere glive specializirane za lov na gliste, saj imajo posebej oblikovane hife, ki jih zadrgnejo okrog telesa gliste, ko ta pokuka skoznje in jo prebavijo. Poleg gliv jih plenijo razli\xc4\x8dne talne \xc5\xbeivali, kot so de\xc5\xbeevniki, stonoge in \xc5\xbeu\xc5\xbeel\xc4\x8dje li\xc4\x8dinke._NEWLINE_Gliste iz vro\xc4\x8dih vrelcev in skalnih razpok so ekstremofili, saj so zmo\xc5\xbene pre\xc5\xbeiveti v okolju z visoko temperaturo in tlakom ter nizko koncentracijo kisika. Drug ekstrem predstavljajo vrste, ki \xc5\xbeivijo v prsti ali v plasti vode v blazinicah mahov in li\xc5\xa1ajev. Te prenesejo ob\xc4\x8dasna obdobja popolne izsu\xc5\xa1itve v stanju kriptobioze.\n_START_SECTION_\nZajedavske gliste\n_START_PARAGRAPH_\nZnotraj skupine glist so se razvili vsi tipi zajedavstva. Ve\xc4\x8dina rastlinskih zajedavcev pripada redovoma Tylenchida in Aphelenchida, lahko so zunanji (te lahko ozna\xc4\x8dimo tudi za rastlinojede) ali notranji. Slednji se prerijejo v rastlinsko tkivo kot li\xc4\x8dinke in tvorijo \xc5\xa1i\xc5\xa1kam podobne strukture ali pa razgrajujejo tkiva okrog sebe in se prehranjujejo z ostanki. Zooparaziti lahko (odvisno od vrste) zajedajo le kot li\xc4\x8dinke in so kot odrasle \xc5\xbeivali prosto\xc5\xbeive\xc4\x8de, lahko so zajedavske le odrasle samice, ki v gostitelju razvijejo jaj\xc4\x8deca, imajo li\xc4\x8dinke vmesnega gostitelja in ponovno oku\xc5\xbeijo primarnega ko odrastejo, ali pa so vsi odrasli osebki zajedavski. Med slednje sodi ve\xc4\x8dina medicinsko pomembnih glist, npr. navadna \xc4\x8dlove\xc5\xa1ka glista (Ascaris lumbricoides). Med gostitelji se prena\xc5\xa1ajo z jaj\xc4\x8deci ali pravkar izleglimi li\xc4\x8dinkami, ki so lahko del svojega \xc5\xbeivljenja prosto\xc5\xbeive\xc4\x8de. Gostitelja li\xc4\x8dinke in odrasle gliste sta lahko povsem razli\xc4\x8dna. Li\xc4\x8dinke nekaterih vrst zajedajo v rastlinah in kon\xc4\x8dajo razvoj v \xc5\xbeu\xc5\xbeelkah, ki \xc5\xbeivijo na teh rastlinah, ali pa obratno \xe2\x80\x93 razvoj se za\xc4\x8dne v telesu nevreten\xc4\x8darja, odrasla \xc5\xbeival pa se prehranjuje z rastlinskim tkivom in se razmno\xc5\xbei na gostiteljski rastlini. Saprofagni zajedavci vstopijo v gostitelja tik preden odrastejo in se prehranjujejo z njegovimi ostanki, ko pogine.'