b'\n_START_ARTICLE_\nEnobesedna figura\n_START_PARAGRAPH_\nEnobesedne figure so v  pesni\xc5\xa1kem jeziku tiste figure, pri katerih se u\xc4\x8dinek izraza dose\xc5\xbee z nenavadno rabo posameznih besed ali besednih vez. Sem spadajo predvsem: ponavljanje (iteracija), besedna igra (paronomazija), mnogovezje (polisindeton), brezvezje (asindeton), izpust (elipsa), zamolk (aposiopeza), nagovor (apostrofa), vzklik (eksklamacija). Tudi nekatere figure, ki jih obi\xc4\x8dajno pri\xc5\xa1tevamo k stav\xc4\x8dnim, se dajo v\xc4\x8dasih izraziti z eno samo besedo ali manj\xc5\xa1o skupino besed, na primer olep\xc5\xa1evanje (evfemizem), pretiravanje (hiperbola), skromnost (litota), podsmeh (ironija), nasprotna stava (antiteza) in zanos (emfaza) (glej Stav\xc4\x8dne besedne figure).\n_START_SECTION_\nBesedna igra\n_START_PARAGRAPH_\nBesedna igra ali paronomazija (gr\xc5\xa1. paronomasia = pribli\xc5\xbena beseda) je raba besed, ki se enako ali vsaj podobno pi\xc5\xa1ejo, a imajo popolnoma drug pomen. Figura se najve\xc4\x8dkrat uporablja v pregovorih in ugankah, pa tudi v pogovornem jeziku. Primeri: Slepec vodi barko samo v svoji vodi. Tri leta \xc5\xbee za mano leta.\n_START_SECTION_\nMnogovezje\n_START_PARAGRAPH_\nMnogovezje ali polisindeton (gr\xc5\xa1. polisindetos = mnogoterno povezan) je prekomerna raba veznikov za vtis stopnjevanja ali opis velikih koli\xc4\x8din. V vsakdanjem pogovoru se tako izra\xc5\xbeajo ljudje, ki nimajo velikega besednega zaklada ali ko so v stresnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah. Primer: Pa je pri\xc5\xa1el in me pogledal in mi za\xc4\x8del govoriti in kri\xc4\x8dati. Ta figura, ki v vsakdanji govorici precej neprijetno zveni, je v poeziji zelo prijetna; Gregor\xc4\x8di\xc4\x8d na primer tako opisuje bitko: Krog tebe pa svin\xc4\x8dena to\xc4\x8da in de\xc5\xbe krvav in solz potok in blisk in grom...\n_START_SECTION_\nBrezvezje\n_START_PARAGRAPH_\nBrezvezje ali asindeton (gr\xc5\xa1. asindeton = pomanjkanje zveze) je opu\xc5\xa1\xc4\x8danje veznikov in v vsakdanji govorici pride v po\xc5\xa1tev, ko v zanosu jeze ali obupa kopi\xc4\x8dimo besede v hitrem zaporedju. Spada pravzaprav v stav\xc4\x8dne besedne figure, a se obravnava med besednimi zaradi sorodnosti z mnogovezjem. Na primer: Nisem poznal kraja, no\xc4\x8d je bila, truden sem bil, mesto je spalo, kam naj se obrnem?\n_START_SECTION_\nIzpust\n_START_PARAGRAPH_\nIzpust ali elipsa (gr\xc5\xa1. elleipsis = opustitev) je odstranitev besede, ki je \xc5\xbee itak sama po sebi razumljiva. Navadna govorica to figuro zelo pogostoma uporablja, \xc5\xbee sam pozdrav Dober dan na primer predpostavlja glagol \xc5\xbeelim. Tako tudi vpra\xc5\xa1alnice Zares? A tako? stojijo namesto stavkov kot Zares to dela? A tako misli\xc5\xa1? ali podobnih. Tudi pregovori se poslu\xc5\xbeujejo te okraj\xc5\xa1ave, ki smisel \xc5\xa1e poudarja, na primer: Danes meni jutri tebi pomeni Danes se to dogaja meni, jutri se bo dogodilo tebi._NEWLINE_Pesniki in pisatelji v\xc4\x8dasih z izpusti opisujejo okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine dejanja in zna\xc4\x8daje ljudi. Pri tem radi nadome\xc5\xa1\xc4\x8dajo izpu\xc5\xa1\xc4\x8deno besedo s pomi\xc5\xa1ljajem. Tako na primer: Tedaj pa - nenaden \xc5\xa1um. Z izpustom besede sli\xc5\xa1im je bilo ustvarjeno bolj napeto vzdu\xc5\xa1je. Ali: Ona pa \xe2\x80\x93 solnat steber, ni odgovorila. Tudi tukaj izpust besed je bila kot bolj prepri\xc4\x8dljivo opi\xc5\xa1e njen zna\xc4\x8daj.\n_START_SECTION_\nZamolk\n_START_PARAGRAPH_\nZamolk ali aposiopeza (gr\xc5\xa1. aposiopao = zamol\xc4\x8dim) je podoben izpustu, le da so zamol\xc4\x8dane besede bolj nedolo\xc4\x8denega zna\xc4\x8daja, saj navadno predstavljajo gro\xc5\xbenjo ali pri\xc4\x8dakovanje, ki ni bilo trenutno \xc5\xa1e niti popolnoma premi\xc5\xa1ljeno. Zato se navadno zamolk ozna\xc4\x8di s tropi\xc4\x8djem, redko s pomi\xc5\xa1ljajem. Tako v\xc4\x8dasih koga nahrulimo: Pojdi odtod, \xc4\x8de ne ..., pa \xc5\xa1e sami ne vemo, kaj bi storili, \xc4\x8de se \xc4\x8dlovek ne pobere. Ali: E, da bi te...! (A\xc5\xa1kerc) Izpu\xc5\xa1\xc4\x8dene besede lahko samo slutimo, morda da bi te grom, da bi te vrag odnesel, da bi te koklja brcnila. Prav zaradi te neodlo\xc4\x8denosti, ki dovoljuje nadaljevanje po osebnem okusu, je zamolk izredno u\xc4\x8dinkovita figura.\n_START_SECTION_\nNagovor\n_START_PARAGRAPH_\nNagovor ali apostrofa (gr\xc5\xa1. apostrofe = obra\xc4\x8danje) nastane, ko se pisec ali govornik obrne naravnost na odsotno osebo ali na predmet. Medtem ko se to najpogosteje dogaja pri otrocih, ki se pogovarjajo z igra\xc4\x8dami, se pesniki poslu\xc5\xbeujejo te figure ve\xc4\x8dinoma pri nagrobnih napisih in sploh pri spominskih govorih. Zato je njena raba danes omejena na prete\xc5\xbeno \xc5\xbealostne okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine. V preteklih \xc4\x8dasih je bila pa normalna v vseh politi\xc4\x8dnih debatah, ko je predstavnik dolo\xc4\x8dene stranke pred ob\xc4\x8dinstvom nagovarjal nasprotnika._NEWLINE_Pesniki uporabljajo nagovor velikokrat skozi ve\xc4\x8d verzov ali celo skozi vso pesnitev, na primer Gregor\xc4\x8di\xc4\x8d v So\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\nVzklik\n_START_PARAGRAPH_\nVzklik ali eksklamacija (lat. exclamare = vzklikniti) je zelo pogosta figura tudi v vsakdanji govorici. Je beseda ali skupina besed, ki jo ho\xc4\x8de pisec \xc2\xbbzakri\xc4\x8dati\xc2\xab, da zbudi vso pozornost bralca, zato se vedno pi\xc5\xa1e s klicajem na koncu. Tako na primer Na pomo\xc4\x8d! ali Bodi tiho! Velikokrat je to le izraz presene\xc4\x8denja ali strahu: Kaj ho\xc4\x8de\xc5\xa1 na to! (\xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d) ali Jezus Marija! (Me\xc5\xa1ko) ali Bes! D\xc5\xbeaur! (A\xc5\xa1kerc).'