b'\n_START_ARTICLE_\nAntihemofilni globulin\n_START_PARAGRAPH_\nAntihemofilni globulin, faktor VIII ali antihemofilni faktor je plazemski globulin, ki kot koagulacijski faktor (dejavnik strjevanja krvi) intrinzi\xc4\x8dne poti v prisotnosti trombocitnega faktorja in kalcijevih ionov tvori kompleks s faktorjem IXa, ta pa aktivira Stuartov faktor (faktor X) v faktor Xa. Pomanjkanje antihemofilnega globulina povzro\xc4\x8di hemofilijo A, ki je recesivna dedna bolezen, vezana na kromosom X. Pri \xc4\x8dloveku nosi zapis za antihemofilni globulin gen F8.\n_START_SECTION_\nGenetika\n_START_PARAGRAPH_\nGen za antihemofilni globulin se nahaja na koncu dolge ro\xc4\x8dice kromosoma X, na polo\xc5\xbeaju Xq28. V dol\xc5\xbeino meri 186 kb in je sestavljen iz 26 eksonov, ki nosijo zapis za 9000 bp dolgo mRNK. Le-ta se prevede v 2351 aminokislin dolg polipeptid. Posebnost gena za antihemofilni globulin je zaporedje za dodatni manj\xc5\xa1i gen, ki se imenuje gen A (F8A, int22h-1) in se nahaja v intronu 22. Dodatni kopiji tega gena (F8A,int22h-2 in int22h-3) sta zapisani na telomernem koncu kromosoma X in sta od gena za antihemofilni globulin oddaljeni 500 kb. Vloga gena F8A \xc5\xa1e ni pojasnjena, vendar je gen F8A vpleten v pogoste inverzijske mutacije pri bolnikih s te\xc5\xbeko obliko hemofilije A._NEWLINE_Transkript gena za antihemofilni globulin zapisuje dve alternativni spojitveni razli\xc4\x8dici. Prva spojitvena razli\xc4\x8dica zapisuje velik glikoprotein, izoobliko a, ki kro\xc5\xbei po plazmi in se zdru\xc5\xbeuje s Willebrandovim faktorjem v nekovalentno vezan kompleks. Na tej beljakovini pride nato do \xc5\xa1tevilnih cepitev. Druga spojitvena razli\xc4\x8dica pa domnevno zapisuje majhno beljakovino, izoobliko b, ki sestoji predvsem iz domene faktorja VIIc, ki nase ve\xc5\xbee fosfolipid. Ta vezavna domena je bistvena za koagulacijsko aktivnost.\n_START_SECTION_\nFiziologija\n_START_PARAGRAPH_\nAntihemofilni globulin je glikoprotein. Sintetizira in v krvni obtok ga spro\xc5\xa1\xc4\x8dajo endotelijske celice \xc5\xbeilja, glomerulov in tubulovter  sinusoidne celice v jetrih, vendar primarno mesto nastajanja \xc5\xa1e vedno ni enoumno dolo\xc4\x8deno. V krvnem obtoku se ve\xc4\x8dinoma nahaja v obliki, vezani na Willebrandov faktor (vWF), s katerim tvori obstojen kompleks. Po aktivaciji s trombinom pride do disociacije kompleksa in antihemofilni globulin interagira s faktorjem IXa, pri katerem predstavlja kofaktor za aktivacijo Stuartovega faktorja (faktor X). Slednji pa nato s svojim kofaktorjem, faktorjem Va, aktivira \xc5\xa1e ve\xc4\x8d trombina. Trombin cepi fibrinogen na fibrin, ki polimerizira in se pre\xc4\x8dno pove\xc5\xbee s pomo\xc4\x8djo faktorja XIII, da nastane krvni strdek._NEWLINE_Aktivirani antihemofilni globulin, ki ni ve\xc4\x8d vezan na vWF, se proteoliti\xc4\x8dno inaktivira s pomo\xc4\x8djo aktivirane beljakovine C in faktorja IXa ter hitro iz\xc4\x8disti iz krvnega obtoka._NEWLINE_Ravni antihemofilnega globulina pri jetrnih obolenjih niso zmanj\xc5\xa1ane; po navadi so celo povi\xc5\xa1ane.\n_START_SECTION_\nTerapijska uporaba\n_START_PARAGRAPH_\nKoncentrat faktorja VIII, pridobljen iz krvne plazme darovalcev, in rekombinantni antihemofilni globulin se uporabljata pri hemofilikih za ohranjenja normalne hemostaze. Pred uvedbo ustreznih pre\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8devalnih postopkov je pri dajanju pripravkov iz krvne plazme hemofilikom pogosto prihajalo do prenosa bolezni, kot so hepatitis B in C ter HIV._NEWLINE_Te\xc5\xbeavo predstavlja bolnikom, ki prejemajo antihemofilni globulin, tudi pojav protiteles proti njemu.'