b'\n_START_ARTICLE_\nAlanya\n_START_SECTION_\nImena\n_START_PARAGRAPH_\nAlanya je ve\xc4\x8dkrat zamenjala svoje oblastnike, kar se odra\xc5\xbea tudi v njenem imenu. V gr\xc5\xa1kih in rimskih \xc4\x8dasih se je imenovala Korakesion oziroma Coracesium. Ime izhaja iz luvijskega Korakassa, kar pomeni konica ali \xc5\xa1trle\xc4\x8de mesto. To ime \xc5\xa1e vedno uporablja Rimskokatoli\xc5\xa1ka cerkev za svoj naslovni sede\xc5\xbe. V Bizantinskem cesarstvu je bila znana kot  Kalonoros ali Kalon Oros, kar v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini pomeni \xc4\x8dudovite/mogo\xc4\x8dne gore. Seld\xc5\xbeuki so jo  preimenovali v Alaiye (\xd8\xb9\xd9\x84\xd8\xa7\xd8\xa6\xdb\x8c\xd9\x87), izpeljanko iz imena sultana Alaedina Kejkubada I.. V 13. in 14. stoletju so italijanski trgovci mesto imenovali Candelore ali Cardelloro. Mustafa Kemal Atat\xc3\xbcrk je na svojem obisku leta 1935 ime mesta pre\xc4\x8drkoval v tur\xc5\xa1ko latinico kot Alanya.  \xc4\x8crki \xc2\xbbi\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbe\xc2\xab\xc2\xa0 v imenu Alaiye je spremenil  domnevno zaradi napa\xc4\x8dno prebranega telegrama.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nNajdbe v bli\xc5\xbenji podzemni jami Karain dokazujejo, da je bila Alanya naseljena \xc5\xbee v kameni dobi pred 20.000 leti. Arheolo\xc5\xa1ka izkopavanja ka\xc5\xbeejo, da je bilo v Sujedri ju\xc5\xbeno od Alanye pristani\xc5\xa1\xc4\x8de \xc5\xbee v bronasti dobi okoli leta 3000 pr. n. \xc5\xa1t.. V okolici mesta so na\xc5\xa1li tablice iz leta 625 pr. n. \xc5\xa1t., pisane v feni\xc4\x8danskem jeziku. Mesto je prvi\xc4\x8d eksplicitno omenjeno v gr\xc5\xa1kem geografskem rokopisu iz 4. stoletja pr. n. \xc5\xa1t..  Grajski gri\xc4\x8d  je bil verjetno naseljen \xc5\xbee v Hetitskem in Ahemenidskem cesarstvu. V helenisti\xc4\x8dnem obdobju po prihodu Aleksandra Velikega je bil dodatno utrjen. Po Aleksandrovi smrti lete 323 pr. n. \xc5\xa1t. je  Alanya pripadla Aleksandrovemu generalu Ptolemeju I. Sotru. Njegova dinastija je slabo obvladovala regijo s prete\xc5\xbeno izavrijskim prebivalstvom in alanjsko pristani\xc5\xa1\xc4\x8de je postalo priljubljeno zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de sredozemskih piratov. Leta 199 pr. n. \xc5\xa1t. se je uspe\xc5\xa1no uprla Antiohu III. iz bli\xc5\xbenjega Selevkidskega cesarstva in bila lojalna piratu Diodotu Trifonu, ki si je leta 142 do 138 pr. n. \xc5\xa1t. prilastil selevkidsko krono. Gradnjo pristani\xc5\xa1\xc4\x8da in gradu, ki se je za\xc4\x8dela pod Diodotom, je dokon\xc4\x8dal njegov rival Antioh VII. Sidet. _NEWLINE_Rimska republika se je s kilikijskimi pirati spopadla leta 102 pr. n. \xc5\xa1t., ko je Mark Antonij Orator ustanovil prokonzulat v bli\xc5\xbenjih Sidah, in leta 78 pr. n. \xc5\xa1t. pod poveljstvom Servilija Vacija, ki je sklenil podjarmiti izavrijska plemena. Obdobje piratstva se je dokon\xc4\x8dno kon\xc4\x8dalo,  ko  je Pompej Veliki po bitki v mestnem pristani\xc5\xa1\xc4\x8du  leta 67 pr. n. \xc5\xa1t.   mesto vklju\xc4\x8dil v rimsko provinco Pamfilijo. Izavrijsko razbojni\xc5\xa1tvo se je rimskem obdobju ohranilo. Izavrijska plemena so se v 4. in 5. stoletju n. \xc5\xa1t. ve\xc4\x8dkrat uprla rimski nadoblasti. Najve\xc4\x8dji upor je trajal od leta 404 do 408._NEWLINE_S \xc5\xa1irjenjem kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva je Antalya (Coracesium) postala sede\xc5\xbe \xc5\xa1kofije. Prvega konstantinopelskega cerkvenega zbora leta 381 se je udele\xc5\xbeil \xc5\xa1kof Teodul, zbora v Efezu leta 431 Matidijan,  zbora v Kalcedonu leta 451 Obrim in Tretjega konstantinopelskega zbora leta 680 \xc5\xa1kof Nikifor (Niketas).  Coracesium je bil sufragan metropolije Side v upravnem sredi\xc5\xa1\xc4\x8du rimske province Pamfilije Prime. V Notitiae Episcopatuum je omenjana vse do poznega 12. ali 13. stoletja. Coracesium zdaj ni ve\xc4\x8d reziden\xc4\x8dni ampak naslovni sede\xc5\xbe katoli\xc5\xa1ke \xc5\xa1kofije. _NEWLINE_Arabski vojni pohodi in \xc5\xa1irjenje islama v 7. stoletju je spro\xc5\xbeilo gradnjo novih utrdb. Po porazu Bizantincev v bitki s Seld\xc5\xbeuki pri Manzikertu leta 1071 so regijo zasedla seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ka plemena, dokler je ni leta 1120 osvojil Ivan II. Komnen._NEWLINE_Po \xc4\x8detrti kri\xc5\xbearski vojni in padcu Konstantinopla je pristani\xc5\xa1\xc4\x8de ob\xc4\x8dasno zasedlo kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko Kilikijsko kraljestvo. Do leta 1221 je v mestu vladal armenski plemi\xc4\x8d Kir Fard, potem pa je mesto zasedel anatolski seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ki sultan Kejkubad I.. Za guvernerja je imenoval prej\xc5\xa1njega vladarja, se poro\xc4\x8dil z njegovo h\xc4\x8derko in mesto podredil upravi v Ak\xc5\x9fehirju. Seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ko obdobje je bilo za mesto zlata doba. Alanya je postala zimska prestolnica cesarstva. Zgradila se je nova citadela, mestno obzidje, arzenal in K\xc4\xb1z\xc4\xb1l Kule (Rde\xc4\x8di stolp). Postala je zelo pomembno pristani\xc5\xa1\xc4\x8de za trgovanje z zahodnim Sredozemljem,  zlasti med ajubidskim Egiptom in italskimi mestnimi dr\xc5\xbeavami. Kejkubad I. je zgradil tudi \xc5\xa1tevilne vrtove in paviljone izven mestnega obzidja.  Veliko tega se je ohranilo.  Gradnjo, ki se je financirala iz dr\xc5\xbeavne blagajne in z denarjem lokalnih emirjev, je vodil Abu Ali al-Katani al-Halabi.  Kejkubadov sin Kejhusrev II. je leta 1240 zgradil \xc5\xa1e novo cisterno za vodo. _NEWLINE_V bitki pri Kose Dagu leta 1242 so mongolske horde  zlomile oblast Seld\xc5\xbeukov v Anatoliji in Alanya je postala cilj napadov anatolskih bejlikov.  Leta 1371 so Luzinjani s Cipra za nekaj \xc4\x8dasa strmoglavili vladajo\xc4\x8do Hamidsko dinastijo. Leta 1421 so Karamanidi prodali mesto Mamelu\xc5\xa1kemu sultanatu v Egiptu za 5.000 zlatnikov. Mameluki so ga obdr\xc5\xbeali do leta 1471, ko ga je Gedlik Ahmed Pa\xc5\xa1a priklju\xc4\x8dil k Osmanskemu cesarstvu. Mesto je postalo upravno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de lokalnega sand\xc5\xbeaka v I\xc3\xa7elskem vilajetu. Po letu 1477 je postalo glavno pristani\xc5\xa1\xc4\x8de za trgovanje z lesom, ki so ga opravljali predvsem Bene\xc4\x8dani, vendar pod dr\xc5\xbeavnim nadzorom. 6. septembra 1608 je mesto odbilo napad Reda svetega \xc5\xa0tefana iz Bene\xc5\xa1ke republike._NEWLINE_Odprtje trgovske poti med Evropo in Indijo okoli Afrike je zelo negativno vplivalo na gospodarstvo v vzhodnem Sredozemlju, zato se Alanya v poznem 16. stoletju ni ve\xc4\x8d uvrstila na dav\xc4\x8dni seznam urbanih sredi\xc5\xa1\xc4\x8d. Osmansko cesarstvo jo je leta  1571 priklju\xc4\x8dilo k novo osvojeni provinci Ciper,  kar je \xc5\xa1e zmanj\xc5\xa1alo gospodarski polo\xc5\xbeaj njenega pristani\xc5\xa1\xc4\x8da. Ko je Alanyo leta 1671/1672 obiskal svetovni potnik Evliya \xc3\x87elebi, ni pisal samo o ohranjanju  njenega gradu, ampak tudi o propadanju njenih predmestij. Mesto je leta 1864 pripadlo provinci Konyi, leta 1868 pa provinci Antalyi in tam ostalo do danes.  V 18. in 19. stoletju je osmansko plemstvo v mestu zgradilo veliko vil. Gradnja se je nadaljevala tudi med vladavino lokalne dinastije Karamanidov. Sredi 19. stoletja se je v Antaljski provinci spet pojavilo razbojnii\xc5\xa1tvo._NEWLINE_Po prvi svetovni vojni je bila Alanya s St. Jean-de-Maurienneskim mirovnim sporazumom, podpisanim leta 1917, dodeljena Italiji. Po ustanovitvi Tur\xc5\xa1ke republike je bila z Lausannsko pogodbo  leta 1923 priklju\xc4\x8dena k Tur\xc4\x8diji. Po priklju\xc4\x8ditvi je tudi Alanya do\xc5\xbeivela mno\xc5\xbei\xc4\x8dno preseljevanje netur\xc5\xa1kega prebivalstva.  Osmanski popis prebivalstva leta 1893 je pokazal, da je bilo v mestu od 37.914 prebivalcev 964 Grkov.  Ve\xc4\x8dina Grkov je bila preseljena v Neo Ionio pri Atenah._NEWLINE_Turizem  v regiji so  za\xc4\x8deli razvijati Turki, ki so pri\xc5\xa1li tja v 1960. letih zaradi domnevno zdravilnih lastnosti podzemne jame Damlata\xc5\x9f.  Dostop v regijo je zelo olaj\xc5\xa1ala izgradnja Antalyskega letali\xc5\xa1\xc4\x8da leta 1988. Razvoj turizma in modernizacija infrastrukture sta v 1990. letih spro\xc5\xbeila velik val priseljevanje.\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nAnzalya le\xc5\xbei na anatolski obalni ravnici Pamfilije med gorovjem Taurus na severu in Sredozemskim morjem na jugu.  Je del tur\xc5\xa1ke riviere, dolge pribli\xc5\xbeno 70 kilometrov. Pamfilijska ravnina je izoliran primer vzhodnosredozemskega  iglasto-sklerofitno-listnatega gozda, v katerem rastejo libanonska cedra, zimzeleno grmovje, figovci in \xc4\x8drni bor. _NEWLINE_Vzhodni in zahodni del mesta deli skalnat polotok. Pristani\xc5\xa1\xc4\x8de, mestno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de in Kejkubadova pla\xc5\xbea so vzhodno od polotoka. Pla\xc5\xbei Damlata\xc5\x9f, ki je dobila ime podzemni jami, in Kleopatra, ki je dobila ime morda po egiptovski kraljici, sta zahodno od polotoka.  Glavna mestna avenija je  Atat\xc3\xbcrk Bulvar\xc4\xb1, ki poteka vzporedno z morjem in deli ju\xc5\xbeni bolj turisti\xc4\x8dni od severnega bolj domorodnega dela mesta. Druga glavna ulica je \xc3\x87evre Yolu Caddesi, ki je nekak\xc5\xa1na severna obvoznica.\n_START_SECTION_\nMestne znamenitosti\n_START_PARAGRAPH_\nNa polotoku je Alanjski grad, zgrajen leta 1226, ki je slu\xc5\xbeil kot pala\xc4\x8da lokalnega vladarja in trdnjava za obrambo pred sovra\xc5\xbenikom. Leta 2007 ga je mesto za\xc4\x8delo obnavljati. Znotraj grajskega obzidja so  bizantinska cerkev, ki je bila duhovno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de mestne kr\xc5\xa1\xc4\x8danske skupnosti, ter mo\xc5\xa1eja S\xc3\xbcleymaniye in karavanseraj, ki ju je zgradil sultan Sulejman Veli\xc4\x8dastni. Staro mestno obzidje obdaja ve\xc4\x8dino vzhodnega dela polotoka in je prehodno. Znotraj obzidja je tudi veliko lepo ohranjenih zgodovinskih vil iz klasi\xc4\x8dnega obdobja osmanske arhitekture, zgrajenih ve\xc4\x8dinoma na za\xc4\x8detku 19. stoletja._NEWLINE_K\xc4\xb1z\xc4\xb1l Kule (Rde\xc4\x8di stolp) je 33 metrov visoka osemstrani\xc4\x8dna  ope\xc4\x8dnata zgradba v pristani\xc5\xa1\xc4\x8du pod gradom, v kateri je etnografski muzej. Stolp je zasnoval arhitekt Abu Ali, katerega je Kejkubad I. pripeljal iz Alepa v Siriji. Je edini ohranjeni stolp (od 83)  Alanjskega gradu in izreden primer srednjeve\xc5\xa1ke voja\xc5\xa1ke arhitekture.  Njegova glavna naloga je bila braniti mestno ladjedelnico Tersane. _NEWLINE_Suhi dok Tersane, ki meri 57 krat 40 m, so zgradili Seld\xc5\xbeuki leta 1221. Razdeljen je na pet enakih obokanih prekatov. Med Kejkubadovo vladavino sta bila zgrajena tudi grad Alara in karavanseraj pri Mavangatu zahodno od Alanye, ki sta preurejena v muzej in center kulturne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine._NEWLINE_Atat\xc3\xbcrkova hi\xc5\xa1a in muzej, v kateri je bival med obiskom 18. februarja 1935, je lep primer notranjosti tradicionalne osmanske vile, opremljen  z ro\xc4\x8dnimi izdelki iz 1930. let. Zgrajena je bila med letoma 1880 in 1885 v slogu karniyarik (dobesedno polnjeni jaj\xc4\x8devci). _NEWLINE_Alanya je zaradi svoje bogate kulturna dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine \xc4\x8dlanica Evropskega zdru\xc5\xbeenja zgodovinskih mest in regij s sede\xc5\xbeem v Norwichu. Leta 2009 so se mestne oblasti odlo\xc4\x8dile, da bodo Alanjski grad in Tersane posku\xc5\xa1ale uvrstiti na UNESCOv Seznam svetovne kulturne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nGlavna gospodarska panoga v Alanyi je turizem. Druga najpomembnej\xc5\xa1a panoga je poljedelstvo, zlasti pridelava limon, pomaran\xc4\x8d, banan, paradi\xc5\xbenika in kumar. Zaradi zmanj\xc5\xa1evanja donosnosti pridelave citrusov sta se za\xc4\x8dela razvijati pridelava zgodnjega sadja, ringloja in avokada. Ribi\xc5\xa1tvo kljub obmorski legi mesta ni razvito.\n_START_SECTION_\nTransport\n_START_PARAGRAPH_\nAvtocesta D 400 povezuje Alanyo z mesti vzhodno in zahodno od nje. Speljana je severno od mesta, en krak pa poteka po Atat\xc3\xbcrk Bulvar\xc4\xb1 skozi sredi\xc5\xa1\xc4\x8de mesta. Letali\xc5\xa1\xc4\x8de Antalya Gazipa\xc5\x9fa je od mesta oddaljeno  14,5 km. Skozi mesto ni speljana nobena \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ka proga.'