b'\n_START_ARTICLE_\nNikolaj II. Ruski\n_START_SECTION_\nPogled na carja z druge strani\n_START_PARAGRAPH_\nNekoliko druga\xc4\x8den pogled na Nikolaja kot osebo in vladarja ponuja, morda nekoliko nenavadno, Lev Trocki v svoji knjigi \xc2\xbbZgodovina ruske revolucije\xc2\xab\xc2\xa0(1930). Njegova pripoved je ena izmed redkih poglobljenih analiz \xc4\x8dasovnega sopotnika carja in njegove vladavine._NEWLINE_"Nikolaj II. od svojih prednikov ni podedoval zgolj ogromnega imperija, temve\xc4\x8d tudi revolucijo. Njegovi predniki ga niso obdarili s sposobnostjo vladati cesarstvu, niti ne s sposobnostjo vladati kateri izmed provinc ali mestu. Proti zgodovinskemu valu, ki se je z dneva v dan bolj in bolj pribli\xc5\xbeeval vratom njegove pala\xc4\x8de, je zadnji Romanov odgovoril z nerazumljivo brezbri\xc5\xbenostjo. Izgledalo je, kakor da bi med njegovo zavestjo in \xc4\x8dasom, v katerem je \xc5\xbeivel, obstajala prozorna, a povsem neprebojna stena._NEWLINE_Ljudje, ki so obdajali carja so se po revoluciji pogosto spominjali, da je v obdobjoih kriz in napetosti, edini ohranil mirno kri; naj si je \xc5\xa1lo za vdajo Port Arthurja in potopitev ladjevja pri Tsu-\xc5\xa1imi-ju ali deset let kasneje, v \xc4\x8dasu umika ruske vojske iz Galicije, in dve leti zatem v zadnjih dneh pred njegovim sestopom s prestola. Kot vedno, je tudi takrat spra\xc5\xa1eval koliko verst (dol\xc5\xbeinska mera) je prepotoval po Rusiji, se spominjal preteklih izhodov na lov, anekdot z uradnih sprejemov in se sploh zanimal za nepomembne malenkosti vsakdanjega \xc5\xbeivljenja, medtem ko je nad njim bliskalo in grmelo. \xc2\xbbKaj je to,\xc2\xab\xc2\xa0je vpra\xc5\xa1al eden izmed njegovih generalov, \xc2\xbbizjemen, skoraj nedojemljiv samonadzor, produkt vzreje, skoraj nepredstavljive vere v bo\xc5\xbejo usodo? Ali morda nezadostna zavest?\xc2\xab\xc2\xa0V tem vpra\xc5\xa1anju je skrita ve\xc4\x8d kot polovica odgovora. Tako imenovane carjeve \xc2\xbbvzreje\xc2\xab, njegove sposobnosti samonadzora v najbolj nenavadnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah, ni mogo\xc4\x8de razlo\xc5\xbeiti zgolj kot posledico zunanjega treninga; njegovo bistvo je v notranji brezbri\xc5\xbenosti, duhovni rev\xc5\xa1\xc4\x8dini, \xc5\xa1ibkosti impulzov volje. Ta maska brezbri\xc5\xbenosti, ki so ji v dolo\xc4\x8denih krogih rekli vzgoja, je bila sestavni del Nikolajeve narave \xc5\xbee ob njegovem rojstvu."\n_START_SECTION_\nOdnosi z dumo\n_START_PARAGRAPH_\nNikolajevi odnosi z dumo niso bili dobri. Prva duma, v kateri so imeli ve\xc4\x8dino kadeti, se je z njim takoj zapletla v nesoglasja. \xc4\x8ceprav je imel Nikolaj v za\xc4\x8detku dober odnos s sorazmerno liberalnim predsednikom vlade Sergejem Wittejem, mu Aleksandra ni zaupala, in ko so se politi\xc4\x8dne razmere pri\xc4\x8dele slab\xc5\xa1ati, je Nikolaj dumo razpustil. Witte, ki ni razumel dozdevno nepremostljivih te\xc5\xbeav pri reformiranju Rusije in monarhije je v pismu, naslovljenem na carja Nikolaja II., z dne 14. aprila 1906, odstopil, \xc4\x8deprav nekateri trdijo, da ga je car v to prisilil. Nikolaj je Witteja 22. aprila istega leta odlikoval z vite\xc5\xa1kim redom sv. Aleksandra Nevskega.  _NEWLINE_Ko je tudi druga duma za\xc5\xa1la v podobne te\xc5\xbeave, jo je razpustil kar sam predsednik vlade Pjotr Stolipin, ki ga je Witte opisal kot \'nazadnja\xc5\xa1kega\'. Stolipin je tudi spremenil volilne zakone, ki so prihodnjim dumam vlili nekoliko bolj konzervativno vsebino. Tako je zavladala Stranka liberalnih konzervativcev - oktobrska stranka, ki jo je vodil Aleksander Gu\xc4\x8dkov. Stolipin, ki je bil spreten politik, je imel ambiciozne reformne na\xc4\x8drte. Ni\xc5\xbejim slojem je hotel omogo\xc4\x8diti dostop do kreditov, s katerimi bi lahko kupili zemljo, kar bi omogo\xc4\x8dilo vzpon carju lojalnega kme\xc4\x8dkega razreda. Njegove na\xc4\x8drte so prepre\xc4\x8dili konzervativci na sodi\xc5\xa1\xc4\x8du, ki so imeli ve\xc4\x8d vpliva pri carju. Ko je 18. septembra 1911 v Kijevskem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du judovski \xc5\xa1tudent Dimitrij Bogrov ubil Stolipin, sta s carjem komaj spregovorila besedo in njegov padec je bil \xc5\xbee dolgo pri\xc4\x8dakovan.\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nKo je Gavrilo Princip, \xc4\x8dlan srbske nacionalisti\xc4\x8dne organizacije, imenovane Mlada Bosna, 28. junija 1914 ubil avstrijskega prestolonaslednika Franca Ferdinanda, je Nikolaj v tem videl Rusko prekletstvo. Rusija je Srbiji izdala protekcijske deklaracije. Nikolaj ni hotel Srbije prepustiti Avstro-Ogrski, niti zanetiti splo\xc5\xa1ne vojne. V pismih, ki sta jih izmenjala z nem\xc5\xa1kim cesarjem sta se oba zavzela za mirno re\xc5\xa1itev spora, a pri tem je vsaki izmed njiju posku\xc5\xa1al drugega ukloniti. Nikolaj je v zvezi s tem naredil konkretne korake in zahteval mobilizacijo ruske vojske zgolj proti avstrijski meji, z namero prepre\xc4\x8diti vojno z Nem\xc4\x8dijo. A bilo je prepozno, da bi lahko osebna pisma dolo\xc4\x8dila potek dogodkov. 31. julija 1914 je moral Nikolaj, tudi zaradi zunanjega politi\xc4\x8dnega pritiska in voja\xc5\xa1kega pritiska doma, potrditi zahtevo za splo\xc5\xa1no mobilizacijo. Ker sta Avstroogrska in Nem\xc5\xa1ko cesarstvo imeli vzajemni pogodbi o voja\xc5\xa1ki za\xc5\xa1\xc4\x8diti, je to avtomati\xc4\x8dno spro\xc5\xbeilo nem\xc5\xa1ko splo\xc5\xa1no mobilizacijo in objavo vojne ter izbruh Prve svetovne vojne 1. avgusta 1914, ki je Rusijo doletela nepripravljeno. Kljub temu je bil takoj izdan ukaz za takoj\xc5\xa1en napad na nem\xc5\xa1ko provinco Vzhodna Prusija. Nemci so mobilizirali fante zelo temeljito, tako da je Nem\xc5\xa1ka vojska povsem premagala obe Ruski armadi, ki sta jo napadli. Kljub temu, je Ruska armada imela kasneje vidne uspehe v boju proti avstroogrski in otomanski armadi.     _NEWLINE_Postopoma se je vojna premaknila na prostrano Vzhodno fronto, kjer so se morali Rusi soo\xc4\x8diti z zdru\xc5\xbeeno mo\xc4\x8djo Avstroogrske in Nem\xc4\x8dije in kjer so do\xc5\xbeiveli uni\xc4\x8dujo\xc4\x8de izgube. Nikolaj je menil, da bo njegova osebna navzo\xc4\x8dnost vzpodbudila njegove vojake in zato osebno prevzel vodenje svoje vojske. Prevzel je polo\xc5\xbeaj vrhovnega poveljnika, potem ko je (septembra 1915), z njega odstranil svojega bratranca, uglednega in izku\xc5\xa1enega Nikolaja Nikolajevi\xc4\x8da, ko je slednji izgubil Rusko kraljestvo Poljske.  _NEWLINE_Ker je bil Nikolaj na fronti, se je z notranjimi zadevami v bistvu ukvarjala Aleksandra. A ker je bila Nemka, ni bila priljubljena. Ob tem je Duma neprenehoma zahtevala politi\xc4\x8dne reforme. Politi\xc4\x8dna nestabilnost se je nadaljevala tudi med vojno. Ker je bil Nikolaj odrezan od javnega mnenja, ni razumel, kako nezaupljivi so postali navadni ljudje do njegove \xc5\xbeene, ki je bila tudi tar\xc4\x8da uni\xc4\x8dujo\xc4\x8dih govoric o njeni odvisnosti od sibirskega mistika Grigorija Rasputina. Nikolaj je zavrnil mo\xc5\xbenost cenzure tiska, zato so \xc4\x8dasopisi skoraj vsakodnevno objavljali govorice in obto\xc5\xbebe o Aleksandri in Rasputinu. Jeza nad uni\xc4\x8dujo\xc4\x8dim vplivom Rasputina na moralo vojakov na fronti in ljudi doma, je vodila do njegovega umora, ki ga je 16. decembra 1916 izvedel princ Feliks Jusupov s skupino plemi\xc4\x8dev v kleti svoje pala\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nSestop z oblasti\n_START_PARAGRAPH_\nKer carska vlada ni mogla zagotoviti gospodarskega razvoja in kvalitetne oskrbe prebivalstva v \xc4\x8dasu vojne, je prihajalo do vse pogostej\xc5\xa1ih uporov in razzra\xc5\xa1\xc4\x8danja rev\xc5\xa1\xc4\x8dine in bede. Ker tudi vojska do junija leta 1916 ni zabele\xc5\xbeila vidnej\xc5\xa1ih uspehov, je v Sankt Petersburgu za\xc4\x8delo prihajati do stavk in oboro\xc5\xbeenih napadov. Ker je bil Nikolaj na fronti, je v prestolnici umanjkalo vodstvo, ki bi zatrlo upore in umirilo ljudi. Carica Aleksandra je vodila vlado iz Moskve od leta 1915, skupaj z Rasputinom, dokler ga niso umorili. _NEWLINE_Sankt Petersburg so zato dnevno pretresale stavke in zborovanja upornih vojakov. Ob koncu\xc2\xa0\xc2\xbbFebruarske revolucije\xc2\xab\xc2\xa0leta 1917 (februar po starem ruskem koledarju), 2. marca (po julijanskem koledarju) ali 15. marca gregorijanskem koledarju, so carja Nikolaja II. prisilili k odstopu s prestola. V ta nemen je podpisal naslednjo odstopno izjavo, v kateri je prestol odstopil v svojem imenu in v imenu svojega sina carjevi\xc4\x8da Alekseja svojemu bratu, velikemu knezu Mihaelu Aleksandrovi\xc4\x8du. A Mihael je zavrnil  prestol, s \xc4\x8dimer je le-ta postal prazen in je \xc4\x8dakal na odlo\xc4\x8ditev oz. dolo\xc4\x8ditev naslednjega vladarja s strani predstavnikov ljudstva.    _NEWLINE_Odstopna izjava carja Nikolaja II._NEWLINE_V dneh velikih bojev proti tujim sovra\xc5\xbenikom, ki \xc5\xbee skoraj tri leta posku\xc5\xa1ajo zasu\xc5\xbenjiti na\xc5\xa1o domovino, se je Gospod Bog odlo\xc4\x8dil postaviti Rusijo pred novo te\xc5\xbeko preizku\xc5\xa1njo. Tudi notranji pretresi nam grozijo z uni\xc4\x8dujo\xc4\x8dimi posledicami v \xc5\xa1e vedno trajajo\xc4\x8di vojni. Usoda Rusije, \xc4\x8dast na\xc5\xa1e juna\xc5\xa1ke vojske, dobrobit ljudi in  prihodnost na\xc5\xa1e ljubljene domovine zahtevajo, da privedemo vojno do zmagovitega konca, ne glede na ceno. Kruti sovra\xc5\xbenik vlaga svoje zadnje napore in \xc5\xbee se bli\xc5\xbea ura, ko ga bo na\xc5\xa1a veli\xc4\x8dastna vojska, skupaj z na\xc5\xa1imi trdnimi zavezniki, zdrobila. _NEWLINE_V teh odlo\xc4\x8dilnih dneh \xc5\xbeivljenja Rusije, Smo menili, da je Na\xc5\xa1a zavestna dol\xc5\xbenost omogo\xc4\x8diti Na\xc5\xa1im ljudem kar se da trdno zvezo med njimi samimi in konsolidacijo vseh narodnih sil, ki bosta omogo\xc4\x8dili hitro dosego zmage. V soglasju s Carsko Dumo smo menili, da se je najbolje odpovedati prestolu Ruskega imperija in odstopiti z oblasti. Ker se Mi ne \xc5\xbeelimo lo\xc4\x8diti od na\xc5\xa1ega ljubljenega sina, predajamo prestol na\xc5\xa1emu bratu, velikemu knezu Mihaelu Aleksandrovi\xc4\x8du in mu podeljujemo Na\xc5\xa1 blagoslov ob prevzemu prestola Ruskega cesarstva. Na\xc5\xa1emu bratu naro\xc4\x8damo, da vodi dr\xc5\xbeavne zadeve v polni in neprekinjeni zvezi s predstavniki ljudi in zakonodajnimi organi, po na\xc4\x8delih, ki jih bodo postavili oni in na katerih bo izrekel svojo zaprisego. V imenu Na\xc5\xa1e vro\xc4\x8de ljubljene domovine, naro\xc4\x8damo Na\xc5\xa1im vernim sinom domovine, da izpolnijo svojo sveto dol\xc5\xbenost do domovine, da ubogajo carja v te\xc5\xbekih trenutkih dr\xc5\xbeavnih preizku\xc5\xa1enj in mu pomagajo, skupaj s predtavniki ljudi, da vodijo Ruski imeprij na pota zmage, blaginje in slave. Naj Gospod Bog pomaga Rusiji! _NEWLINE_Kraj Pskov_NEWLINE_2. marca ob 15 uri 5 min. 1917 leta. _NEWLINE_Nikolaj._NEWLINE_Minister carskega dvora_NEWLINE_General-polkovnik Grof Frederiks.\n_START_SECTION_\nIzgon\n_START_PARAGRAPH_\nProvizori\xc4\x8dna vlada v Sankt Petersburgu, ki jo je vodil Aleksander Kerenski (1881\xe2\x80\x931970) je carja Nikolaja, njegovo \xc5\xbeeno Aleksandro in njihove otroke najprej zadr\xc5\xbeevala na njihovem domu, v Aleksandrijski pala\xc4\x8di v Carskem selu, oddaljem 20 kilometrov od Sankt Petersburga. Da bi jih odstranili od morebitnih te\xc5\xbeav in napadov, se je vlada Kerenskega odlo\xc4\x8dila za premestitev carske dru\xc5\xbeine na vzhod, v sibirski Tobolsk avgusta 1917, kjer so ostali v \xc4\x8dasu Oktobrske revolucije. Po njej so jih premestili v Jekaterinburg, ki je bil pod nadzorom Rde\xc4\x8de armade in Bolj\xc5\xa1evikov. Bili so zaprti v hi\xc5\xa1i trgovca Ipatieva, ki jo je dal v sedemdesetih letih prej\xc5\xa1njega stoletja poru\xc5\xa1iti upravnik tamkaj\xc5\xa1nje pokrajine in kasnej\xc5\xa1i prvi ruski predsednik Boris Nikolajevi\xc4\x8d Jelcin.\n_START_SECTION_\nUmor\n_START_PARAGRAPH_\nKmalu po premestitvi carske dru\xc5\xbeine v Jekaterinburg so jih Bolj\xc5\xa1eviki 17. julija 1918 umorili. O dogodkih v no\xc4\x8di iz 16. na 17. julij obstajata dve temeljni in najbolj verodostojni poro\xc4\x8dili, in sicer poro\xc4\x8dilo eksekutorja Jurovskega in poro\xc4\x8dilo sodnika Sokolova. _NEWLINE_V zvezi z eksekucijo so se pojavljala \xc5\xa1tevilna ugibanja, vklju\xc4\x8dno s tem, ali so bili umorjeni vsi \xc4\x8dlani carske dru\xc5\xbeine. Tudi Bolj\xc5\xa1eviki so sami sprva zatrjevali, da so umorili zgolj Nikolaja, druge \xc4\x8dlane dru\xc5\xbeine pa predhodno premestili na drugi kraj. _NEWLINE_Leta 1989 je bilo objavljeno poro\xc4\x8dilo vodilnega eksekutorja Jakova Jurovskega, ki je kot prvi ustrelil carja, in ki govori o tem, kaj se je dogajalo tiste no\xc4\x8di. Poro\xc4\x8dilo v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini je mo\xc5\xbeno prebrati  tukaj. Po tem poro\xc4\x8dilu so je mestu bli\xc5\xbeala \xc4\x8ce\xc5\xa1ka legija med svojim umikom iz Rusije. V bojazni, da jih bodo \xc4\x8cehi premagali in osvobodili carja in njegovo dru\xc5\xbeino, so se Bolj\xc5\xa1eviki odlo\xc4\x8dili za takoj\xc5\xa1njo usmrtitev, z utemeljitvijo, da \xc2\xbbni poti nazaj\xc2\xab. Dovoljenje je dal Vrhovni sovjet (Vrhovni svet) v Moskvi po telegramu. Pod dovoljenje VS je bil podpisan Jakob Sverdlov, po katerem so mesto Jekaterinburg kasneje tudi poimenovali. _NEWLINE_Trupla carja Nikolaja in njegove dru\xc5\xbeine so po usmrtitvi namo\xc4\x8dili v kislino, za\xc5\xbegali ter vrgli v zapu\xc5\xa1\xc4\x8den ja\xc5\xa1ek, a jih je naslednje jutro Jurovski ponovno izvlekel zaradi \xc5\xa1irjenja govoric o umoru in mestu pokopa. Ker se je tovornjak, s katerim so trupla preme\xc5\xa1\xc4\x8dali na novo mesto pokopa na poti pokvaril, jih je dal Jurovski pokopati ob poti, v zaprto in zakrito votlino ob Koptijakovi cesti, 16 kilometrov iz Jekaterinburga._NEWLINE_Toda \xc5\xbee veliko pred objavo poro\xc4\x8dila Jurovskega, natan\xc4\x8dneje leta 1920, je na dan pri\xc5\xa1lo poro\xc4\x8dilo o umoru carja in njegove dru\xc5\xbeine. V \xc4\x8dasu dr\xc5\xbeavljanske vojne je namre\xc4\x8d mesto zavzela Bela armada in magistrat Sokolov je bil poobla\xc5\xa1\xc4\x8den, da razi\xc5\xa1\xc4\x8de umor carske dru\xc5\xbeine. Po padcu vlade Aleksandra Kol\xc4\x8daka, leta 1920 je Sokolovo poro\xc4\x8dilo pri\xc5\xa1lo v roke nekdanjega carjevi\xc4\x8devega u\xc4\x8ditelja, Francoza Gillarda, ki je vsebino objavil v svoji knjigi Tragi\xc4\x8dna usoda Nikolaja II. _NEWLINE_Iz Sokolovega poro\xc4\x8dila o preiskavi izhaja, da je odlo\xc4\x8ditev o eksekuciji sprejel jud Jakov Sverdlov (pravo ime: Jak\xc3\xa9l Solomon), in da je Lenin zanjo vedel. Eksekucijo je izvedla posobna skupina tajne bolj\xc5\xa1evisti\xc4\x8dne policije, ki jo je vodil Jakov Jurovski. Predsednik lokalnega sovjeta v Jekaterinburgu je bil Beloborodov (pravo ime: Waisbart), ki je bil tudi obve\xc5\xa1\xc4\x8den. Sokolovo poro\xc4\x8dilo se skoraj v vsem ujema s poro\xc4\x8dilom Jurovskega, razen v dveh podrobnostih. V kletni sobi Ipatieve hi\xc5\xa1e je Sokolov odkril dva nenavadna zapisa. Prvi je bil v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini, in sicer 21. verz Heinejeve pesnitve Besazar (Baltazar): \xc2\xbbBelsatzar wurd in selbiger Nacht / Von seinen Knechten umgebracht (\'Baltazarja so v isti no\xc4\x8di ubili njegovi slu\xc5\xbeabniki\'). Verz se nana\xc5\xa1a na 5. poglavje knjige preroka Danijela v Svetem pismu in govori o edinem nejudovskem Babilonskem kralju Baltazarju, ki je u\xc5\xbealil boga Jehovo in bil zato umorjen. Njegov umor in razpad njegovega kraljestva je napovedala nevidna roka, ki je prerokbo napisla na steno. Zapis v Ipatievi hi\xc5\xa1i je pomenljiv tudi zato, ker je beseda Baltazar zapisana kot Belsatzar (torej car) in ne Belsazar, kot je zapisal Heine._NEWLINE_Drugi nepojasnjeni zapis, ki ga je odkril Nikolaj Sokolov so \xc5\xa1tiri \xc4\x8drke, zapisane na steno kletnega prostora pri oknu. Ugotovil je, da gre za hebrejske znake, ki pomenijo: Tukaj je bila zaklana glava dr\xc5\xbeave in cerkve. Ukaz je bil izpolnjen._NEWLINE_Zanimivo je tudi to, da je Rusko cesarstvo, ki so mu rekli tudi Tretji Rim, uradno prenehalo obstajati na 15. marec, dan Mar\xc4\x8devih id, ko je bil v Rimu umorjen Julij Cezar.\n_START_SECTION_\nPogreb Nikolaja II.\n_START_PARAGRAPH_\n17. julija 1998, natan\xc4\x8dno 80 let po umoru, so bila trupla zadnjega ruskega carja Nikolaja II., njegove \xc5\xbeene in otrok ter najo\xc5\xbejega spremstva, pokopana v Sankt Petersburgu, v katedrali sv. Petra in Pavla.\n_START_SECTION_\nRazglasitev svetni\xc5\xa1tva\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1981 je Ruska pravoslavna cerkev zunaj Rusije kanonizirala Nikolaja in njegovo neposredno dru\xc5\xbeino kot mu\xc4\x8denike. 14. avgusta 2000 jih je kanonizirala tudi Sinoda ruske pravoslavne cerkve, vendar jih ni imenovala za mu\xc4\x8denike, kajti njihova smrt ni bila neposredna posledica njihove kr\xc5\xa1\xc4\x8danske vere. Zato so bili kanonizirani kot za\xc5\xa1\xc4\x8ditniki vere. V izjavi Moskovske sinode, so bili povzdignjeni v svetnike iz naslednjih razlogov:_NEWLINE_"V zadnjem pravoslavnem ruskem vladarju in \xc4\x8dlanih njegove dru\xc5\xbeine vidimo ljudi, ki so si resni\xc4\x8dno prizadevali \xc5\xbeiveti po pravilih evangelijev. V trpljenju, ki ga je prena\xc5\xa1ala kraljeva dru\xc5\xbeina v zaporu s poni\xc5\xbenostjo, potrpljenjem in vztrajnostjo in v njihovi mu\xc4\x8deni\xc5\xa1ki smrti v Jekaterinburgu v no\xc4\x8di 17. julija 1918 se je razkrila lu\xc4\x8d vere v Kristusa, ki premaguje zlo."'