b'\n_START_ARTICLE_\nSamuel Pepys\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPepys je bil sin kroja\xc4\x8da. \xc5\xa0tudiral je na \xc5\xa0oli svetega Pavla v Londonu in na Magdalenskem kolid\xc5\xbeu v Cambridgeu. Leta 1655 se je poro\xc4\x8dil in za\xc4\x8del delati za svojega bratranca admirala Edwarda Montaguja, drugega Manchestrskega grofa. 1. januarja 1660 je za\xc4\x8del pisati dnevnik, ki je njegovo glavno delo. Istega leta je postal uradnik Admiralitete. Na tem polo\xc5\xbeaju je ostal pet let, v teku katerih je napredoval do najvi\xc5\xa1jih stopenj tedanje dru\xc5\xbebe._NEWLINE_Maja 1669 je zaradi slabega vida prenehal s pisanjem, kar ga pa ni odvrnilo od politi\xc4\x8dne dejavnosti. Leta 1673 je bil imenovan za tajnika admiralitete in izvoljen v parlament kot predstavnik okro\xc5\xbeja Norfolk. Leta 1676 je bil izvoljen za masterja v Trinity House. Leta 1679 je bil izvoljen v parlament kot predstavnik okro\xc5\xbeja Harwich, a je zaradi politi\xc4\x8dnih nasprotovanj odstopil s polo\xc5\xbeaja pri Admiraliteti. Bil je celo obto\xc5\xbeen izdajstva in vohunjenja v korist Francije in za dva meseca zaprt v towerju. \xc4\x8ceprav se je izkazal za nedol\xc5\xbenega, je naslednja leta deloval predvsem v tujini. \xc5\xa0ele leta 1684 je spet pri\xc5\xa1el na polo\xc5\xbeaj kraljevega tajnika za pomorske zadeve in nato parlamentarca. Ko je bil leta 1688 odstavljen kralj Jakob II. Angle\xc5\xa1ki, je bilo konec tudi kariere njegovega zvestega sodelavca Pepysa, ki je bil naslednjega leta pora\xc5\xbeen na volitvah in je odstopil. Po nekaj mesecih je bil v kratkem presledku dvakrat zaprt kot prista\xc5\xa1 biv\xc5\xa1ega kralja, a ni bilo dokazov v tem smislu. Po teh dogodkih se je Pepys odpovedal vsakemu javnemu delovanju. Leta 1701 se je umaknil iz Londona na pode\xc5\xbeelje, v Clapham, kjer je po dveh letih umrl._NEWLINE_Pepys se po \xc5\xbeenini smrti leta 1669 ni ve\xc4\x8d poro\xc4\x8dil in ni imel otrok._NEWLINE_Poleg svoje dr\xc5\xbeavne slu\xc5\xbebe se je Pepys zelo zanimal za glasbo, gledali\xc5\xa1\xc4\x8de in znanost. Leta 1665 so ga izbrali za \xc4\x8dlana Kraljeve dru\xc5\xbebe in med letoma 1684 in 1686 je bil njen sedmi predsednik. Pepys ni imel otrok. Njegov sodobnik pisatelj John Evelyn se ga je spominjal kot\xc2\xa0\xc2\xbbsplo\xc5\xa1no ljubljenega, gostoljubnega, plemenitega, u\xc4\x8denega v mnogih stvareh\xc2\xab. Njegova osebnost je razvidna iz njegovega osebnega mota mens cujusque is est quisque, kar lahko prevedemo kot Razum je bistvo \xc4\x8dloveka.\n_START_SECTION_\nDnevnik\n_START_PARAGRAPH_\nGlavno Pepysovo delo je dnevnik, ki ga je pisal od 1. januarja 1660 do maja 1669. Vsebuje opis najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih privatnih do\xc5\xbeivljajev in je zato prava slika Londonskega \xc5\xbeivljenja v tistem obdobju. Najbolj zanimivi so opisi politi\xc4\x8dnega vzdu\xc5\xa1ja v \xc4\x8dasu povratka monarhije po Cromwellovi republiki, razsajanja kuge leta 1665, velikega Londonskega po\xc5\xbeara leta 1666, kakor tudi natan\xc4\x8dno poro\xc4\x8dilo raznih dogodkov med drugo angle\xc5\xa1ko-nizozemsko vojno (1665-1667)._NEWLINE_\xc4\x8ceprav je Pepys pisal dnevnik samo za lastno veselje in ga ni nameraval objaviti, je verjetno v dolo\xc4\x8denem trenutku uvidel, da bi njegovi zapiski utegnili zanimati \xc5\xa1ir\xc5\xa1o javnost. Zato je vse skupaj prepisal "na \xc4\x8disto" in posamezne liste dal vezati v \xc5\xa1est knjig. Te je potem dodal v svojo obse\xc5\xbeno knji\xc5\xbenico in jih katalogiziral kot ostale volumne. Kot je bila takrat navada, je bil dnevnik spisan v stenografiji, zato so ga ve\xc4\x8dkrat prepisali v besedilo in nato dali v tisk. Razne izdaje so se med seboj precej razlikovale prav zaradi razli\xc4\x8dnih interpretacij stenografskih znakov. Dokon\xc4\x8dna izdaja, ki je slonela na preu\xc4\x8ditvi vseh prej\xc5\xa1njih del, je iz\xc5\xa1la v letih 1893 do 1899 in je bila izpopolnjena z indeksi leta 1926. Zadnji\xc4\x8d so bili dnevniki v celoti natisnjeni od leta 1970 do leta 1983, v enajstih knjigah.\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbenica\n_START_PARAGRAPH_\nOriginali Pepysovih dnevnikov so ohranjeni v njegovi zbirki knjig, ki je danes vklju\xc4\x8dena v knji\xc5\xbenico Magdalenskega kolid\xc5\xbea v Kembrid\xc5\xbeu. Pepys je bil namre\xc4\x8d vse \xc5\xbeivljenje velik ljubitelj in zbiralec knjig. Zapustil je preko 3000 del, med katerimi ve\xc4\x8d rokopisov in inkunabul, kar predstavlja najve\xc4\x8djo ohranjeno knji\xc5\xbenico 17. stoletja. Gradivo je shranjeno v originalnih knji\xc5\xbenih policah in vsebuje tudi komplicirana Pepysova navodila za pravilno ravnanje s knjigami in za njihovo pravilno razvrstitev, na primer nasvet,\xc2\xa0\xc2\xbbnaj se natan\xc4\x8dno postavijo v red po vi\xc5\xa1ini in ob potrebi naj se ta red \xc4\x8dedno popravi\xc2\xab.'