b'\n_START_ARTICLE_\nKapadokija (rimska provinca)\n_START_SECTION_\nRimska zaveznica\n_START_PARAGRAPH_\nV predrimskem obdobju je bila Kapadokija eno od nasledstvenih kraljestev Aleksandra Velikega, v katerem je od leta 331 pr. n. \xc5\xa1t. do 95 pr. n. \xc5\xa1t. vladala dinastija Arijaratidov. Z Rimsko republiko se je prvi\xc4\x8d sre\xc4\x8dala med vladanjem Arijarata IV. kot zaveznica selevkidskega kralja Antioha Velikega v rimsko-sirijski vojni 192-188 pr. n. \xc5\xa1t.. Po rimski zmagi nad Antiohom in poroki Arijaratove h\xc4\x8derke Stratonike z rimskim zaveznikom, pergamonskim kraljem Evmenom II., je Arijarat postal glavni zaveznik Rima na Vzhodu. Rimska republika ga je podpirala predvsem zato, ker se je upiral zahtevam Selevkidskega cesarstva po nadoblasti v Kapado\xc5\xa1kem kraljestvu. Kapadokija je podprla Rim tudi v tretji makedonski vojni proti Perzeju Makedonskemu leta 171-166 pr. n. \xc5\xa1t.. Rimska republika je po zmagi nad Selevkidskim cesarstvom in Makedonskim kraljestvom postala najve\xc4\x8dja sila v vzhodnem Sredozemlju._NEWLINE_Ko je pergamonski kralj Atal III. Filometor (vladal 138-133 pr. n. \xc5\xa1t.) leta 133 pr. n. \xc5\xa1t. umrl brez naslednika, je svoje kraljestvo zapustil Rimu. Evmen III. se je temu uprl in zasedel Pergamon. Leta 130 pr. n. \xc5\xa1t. je kapado\xc5\xa1ki kralj Arijarat V. ob podpori rimskega konzula Publija Licinija Krasa poskusil strmoglaviti Evmena, vendar mu to ni uspelo. V bitki z Evmenom sta Kras in Arijarat V. padla. Po smrti Arijarata V. je kapado\xc5\xa1ki prestol zasedel njegov mladoletni sin Arijarat VI.. Pontski kralj Mitridat V., ki je nameraval vzpostaviti svojo nadoblast v Kapadokiji, je z mladim kraljem zaro\xc4\x8dil svojo h\xc4\x8derko Laodiko, kasneje pa ga je napadel in Kapadokijo pretvoril v protektorat Pontskega kraljestva. Tak\xc5\xa1no stanje se je nadaljevalo tudi med vladanjem njegovega sina Mitridata VI. Pontskega._NEWLINE_Leta 116 pr. n. \xc5\xa1t. je kapado\xc5\xa1ki plemi\xc4\x8d Gordij na ukaz Mitridata VI. Pontskega umoril kralja Arijarata VI.. Mitridat je zatem za regentko za mladoletnega kralja Arijarata VII. imenoval svojo sestro Laodiko in s tem \xc5\xa1e bolj utrdil pontsko nadoblast v Kapadokiji. Po Laodikini poroki z bitinijskim kraljem Nikomedom III., je Nikomed odstavil Arijarata VII. in posku\xc5\xa1al Kapadokijo priklju\xc4\x8diti k svojemu kraljestvu. Mitridat VI. ga je zato napadel in pregnal in na prestol vrnil svojega ne\xc4\x8daka Arijarata VII.. Pontski kralj je leta 101 pr. n. \xc5\xa1t. naro\xc4\x8dil umor Arijarata VII. in na njegovo mesto za marionetnega kralja imenoval svojega osemletnega sina Arijarata IX.. Otro\xc5\xa1ki kralj ni obvladoval dogajanj v svojem kraljestvu, zato se mu je plemstvo uprlo in ga odstavilo in na njegovo mesto imenovalo Arijarata VIII., sina umorjenega kralja Arijarata VI.. Mitridat je upor hitro zatrl in izgnal Arijararata VIII. in na kapado\xc5\xa1ki prestol vrnil Arijarata IX..\n_START_SECTION_\nMitridatske vojne\n_START_PARAGRAPH_\nBitinijski kralj Nikomed III. je zaradi nemirov v Kapadokiji leta 95 pr. n. \xc5\xa1t. poslal v Rim delegacijo z zahtevo, da mu podeli oblast v Kapadokiji. Delegacijo z enako zahtevo je v Rim poslal tudi Mitridat VI. Pontski. Rimski senat ni ugodil nobenemu od njih, ampak zahteval njun umik iz Kapadokije in odstavitev Arijarata IX.. Za kapado\xc5\xa1kega kralja je bil zatem z voja\xc5\xa1ko podporo kilikijskega guvernerja Lucija Kornelija Sula imenovan Arijobarzan I.. Z njegovim imenovanjem je Kapadokija leta 95. pr. n. \xc5\xa1t. postala od Rima odvisno kraljestvo._NEWLINE_Leta 93 pr. n. \xc5\xa1t. je v imenu pontskega kralja Mitridata VI. Pontskega Kapadokijo napadla vojska njegovega zeta, armenskega kralja Tigrana Velikega. Tigran je odstavil Arijobarzana I., ki je nato pobegnil v Rim, in za novega kapado\xc5\xa1kega kralja okronal Gordija. Z njegovim imenovanjem je vzpostavil tamponsko ozemlje med Armenijo in vedno bolj agresivno Rimsko republiko. Tigran je po utrditvi oblasti v Kapadokiji napadel Bitinijsko kraljestvo in leta 90 pr. n. \xc5\xa1t. porazil kralja Nikomeda IV.. Nikomed je po porazu pobegnil v Rim, rimski senat pa je na vzhod poslal svojo delegacijo z nalogo, da na bitinijski in kapado\xc5\xa1ki prestol vrne Nikomeda IV. oziroma Arijobarzana I.. Delegaciji je zaradi nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8dega rimskega vpliva kljub socialni vojni, ki je \xc5\xa1e divjala v Italiji, oboje tudi uspelo._NEWLINE_Ko je bil leta 89 pr. n. \xc5\xa1t. sklenjen mirovni sporazum in se je Arijobarzan I. vrnil na kapado\xc5\xa1ki prestol, je Mitridat VI. ponovno napadel Kapadokijo in za marionetnega kralja imenoval svojega sina Arijarata IX.. Njegovo dejanje je spro\xc5\xbeilo prvo mitridatsko vojno (89-85 pr. n. \xc5\xa1t.) med Rimom in Pontom in njegovo zaveznico Armenijo. Poveljstvo rimske vojske je leta 87 pr. n. \xc5\xa1t. prevzel Lucij Kornelij Sula in leta 85 pr. n. \xc5\xa1t. prepri\xc4\x8dljivo porazil Mitridata VI. in njegove zaveznike. Sula je zaradi politi\xc4\x8dnih interesov Rima Mitridatu vsilil blage mirovne pogoje: odre\xc4\x8di se je moral svojih zahtev v Bitiniji in Kapadokiji in vrniti na prestol Arijobarzana I. in Nikomeda IV. kot rimska vazalna kralja. V zameno je lahko obdr\xc5\xbeal oblast v Pontskem kraljestvu._NEWLINE_Ko je Nikomed IV. leta 74 pr. n. \xc5\xa1t. umrl, je svoje Bitinijsko kraljestvo prepustil Rimski republiki. Njegova smrt je poru\xc5\xa1ila ravnote\xc5\xbeje sil v Mali Aziji in omogo\xc4\x8dila Mitridatu VI., da napade in pokori svoje nekdanje vazalno kraljestvo. Njegov napad je spro\xc5\xbeil tretjo mitridatsko vojno. Rim je v Malo Azijo poslal konzula Lucija Licinija Lukula, ki je iz Male Azije pregnal Mitridata VI. in njegove zaveznike. Do leta 71 pr. n. \xc5\xa1t. je postopoma osvojil celo Pontsko kraljestvo in leta 69 pr. n. \xc5\xa1t. napadel Armenijo._NEWLINE_Lukul kljub za\xc4\x8detnim uspehom v vojni ni dosegel odlo\xc4\x8dilne zmage. Do leta 66 pr. n. \xc5\xa1t. sta Tigran in Mitridat VI. ponovno osvojila svoji kraljestvi, Lukula pa so odpoklicali v Rim. Senat je namesto njega na Vzhod poslal Pompeja Velikega z nalogo, da dokon\xc4\x8da vojno. Pompej je porazil Mitridata VI., ki je po porazu posku\xc5\xa1al pobegniti v Armenijo, vendar ga Tigran ni hotel sprejeti. Mitridat je zato pobegnil preko \xc4\x8crnega morja v Bosporsko kraljestvo, v katerem je vladal njegov sin Mahar, in vojna se je leta 65 pr. n. \xc5\xa1t. kon\xc4\x8dala. Ker je Mahar zavrnil o\xc4\x8detovo zahtevo po novi vojni z Rimom, ga je Mitridat VI. ubil in sam zasedel bosporski prestol. Ker je Mitridat \xc5\xa1e vedno na\xc4\x8drtoval vojno z Rimom, ga je najmlaj\xc5\xa1i sin Farnak II. Pontski posku\xc5\xa1al odstaviti. Njegov na\xc4\x8drt so odkrili. Vojska, ki se ni \xc5\xbeelela spopasti s Pompejem in njegovo armado, je stopila na Farnakovo stran, napadla Mitridata VI. in ga leta 63. pr. n. \xc5\xa1t. prisilila, da je naredil samomor. Farnak II. je zatem k Pompeju poslal svojo delegacijo in mu ponudil svojo pokornost. Pompej je njegovo ponudbo sprejel in ga imenoval za rimskega vazalnega kralja Bosporskega kraljestva._NEWLINE_Pompej je med Mitridatovo odsotnostjo v Mali Aziji k Rimski republiki kot rimske province priklju\xc4\x8di Bitinijo, Pont in Kilikijo in leta 64 pr. n. \xc5\xa1t. napadel Armenijo. Tigran se mu je vdal in postal rimski vazalni kralj. Pompej se je nato obrnil proti jugu. Odstavil je sirijskega kralja Antioha XIII. Azijatika in Sirijo kot provinco priklju\xc4\x8dil k Rimski republiki. Pred vrnitvijo v Rim je kot svoje sklepno dejanje po smrti Arijobrazana I. na kapado\xc5\xa1ki prestol posadil svojega sina Arijobarzana II.._NEWLINE_Arijobarzan II. je kot rimski vazalni kralj vladal do leta 51 pr. n. \xc5\xa1t., ko so ga simpatizerji sosednjega Partskega cesarstva ubili. Rimski senat je z voja\xc5\xa1ko podporo kilikijskega guvernerja Marka Tulija Cicera za njegovega zakonitega naslednika imenoval njegovega sina Arijobarzana III.. Leta 50 pr. n. \xc5\xa1t. je Arijobarzan s Cicerovo pomo\xc4\x8djo odkril zaroto, v kateri ga je njegova mati Atenaja nameravala vre\xc4\x8di s prestola in na njegovo mesto postaviti njegovega mlaj\xc5\xa1ega brata Arijarata X.. Arijobarzan III. je zato svojo mater izgnal iz Kapadokije.\n_START_SECTION_\nRimske dr\xc5\xbeavljanske vojne\n_START_PARAGRAPH_\nKapadokija je postala pomembna med rimskimi dr\xc5\xbeavljanskimi vojnami. Ko je Julij Cezar leta 49 pr. n. \xc5\xa1t. prestopil reko Rubikon in za\xc4\x8del svojo dr\xc5\xbeavljansko vojno, je mnogo rimskih senatorjev pod Pompejevim vodstvom pobegnilo na Vzhod. Kapado\xc5\xa1ki kralj Arijobarzan III. je zaradi Pompejeve podpore njegovemu o\xc4\x8detu Arijobarzanu II. na za\xc4\x8detku Pompeja podprl, po Cezarjevi zmagi v bitki pri Farzalu in kasnej\xc5\xa1em Pompejevem umoru pa je prestopil na Cezarjevo stran. Cezar je na pohodu v Egipt za rimskega guvernerja in vrhovnega poveljnika Azije imenoval Gneja Domicija Kalvina._NEWLINE_Zaradi zmede, ki jo je v Rimski republiki povzro\xc4\x8dila dr\xc5\xbeavljanska vojna, je kralj rimskega vazalnega Bosporskega kraljestva Farnak II. izkoristil prilo\xc5\xbenost in osvojil Kolhido in Malo Armenijo, ki sta spadali v rimsko provinco Pont. Vladarja Kapadokije in Galatije, Arijobarzan III. in Dejotar, sta zaprosila za pomo\xc4\x8d rimskega guvernerja Kalvina in Rimljani so kmalu zatem napadli Farnaka II.. V bitki pri Nikopolu v vzhodni Mali Aziji je bil Farnak II. leta 48 pr. n. \xc5\xa1t. pora\xc5\xbeen in Rimljani so zasedli ve\xc4\x8dino Kapadokije, Ponta in Bitinije._NEWLINE_Po porazu ptolemejske vojske v bitki ob Nilu je Cezar leta 47 pr. n. \xc5\xa1t. zapustil Egipt in se preko Sirije, Kilikije in Kapadokije odpravil na pohod proti Farnaku II.. Ko je Farnak II. izvedel, da ga namerava Cezar napasti s svojo vojsko veteranov, mu je poslal delegacijo s pro\xc5\xa1njo za mir. Cezar je njegovo pro\xc5\xa1njo zavrnil in se z njim spopadel v bitki pri Zeli, v kateri ga je popolnoma porazil in ponovno vzpostavil rimsko oblast v Mali Aziji. Farnaka II. je po vrnitvi v domovino umoril njegov zet Asander, ki je bil za nagrado imenovan za novega rimskega vazalnega kralja Bosporskega kraljestva. Cezar je Malo Armenijo priklju\xc4\x8dil h Kapadokiji in s tem ustvaril tamponsko ozemlje med Rimsko republiko in agresorji z vzhoda._NEWLINE_Cezarja so 15. marca 44 pr. n. \xc5\xa1t. umorili zarotniki, med katerimi sta izstopala Mark Juniij Brut in Gaj Kasij Longin. Zarotniki so po umoru pobegnili iz Italije in leta 43 pr. n. \xc5\xa1t. prevzeli oblast v rimskih vzhodnih provincah, vklju\xc4\x8dno s Kapadokijo. Arijobarzana III., ki je negodoval zaradi rimske intervencije, je dal Kasij usmrtiti. Na njegovo mesto je leta 42 pr. n. \xc5\xa1t. imenoval njegovega mlaj\xc5\xa1ega brata Arijarata X.. Kasneje istega leta sta bila Brut in Kasij v bitki pri Filipih pora\xc5\xbeena. Oblast v vzhodnih provincah in odvisnih kraljestvih je prevzel triumvir Mark Antonij. Leta 36 pr. n. \xc5\xa1t. je usmrtil Arijarata X. in za novega kapado\xc5\xa1kega kralja imenoval Arhelaja._NEWLINE_Drugi triumvirat se je leta 33. pr. n. \xc5\xa1t. iztekel, s \xc4\x8dimer se je kon\xc4\x8dala Antonijeva zakonita pravica do vladanja v vzhodni polovici Rimske republike. Borba za oblast med Markom Antonijem in Oktavijanom se je zaostrila. Oktavijanu je uspelo dobiti podporo Zahoda, medtem ko se je Mark Antonij \xc5\xa1e bolj zbli\xc5\xbeal s ptolemejsko kraljico Egipta Kleopatro. Ko je Oktavijan Egiptu napovedal vojno, se je Mark Antonij s podporo vzhodnih odvisnih kraljestev, med njimi tudi Kapadokije, odpravil na pomo\xc4\x8d Egiptu. Oktavijan ga je v bitki pri Akciju leta 31 pr. n. \xc5\xa1t. premagal in si zagotovil polo\xc5\xbeaj nespornega vladarja rimskega sveta. Na poti iz Gr\xc4\x8dije skozi Malo Azijo in Levant v Egipt, so mu kapado\xc5\xa1ki kralj Arhelaj in drugi maloazjski vladarji izrekli svojo zvestobo. Oktavijan jim je v zameno dovolil ostati na njihovih prestolih._NEWLINE_Ko je Oktavijan leta 27 pr. n. \xc5\xa1t. postal prvi rimski cesar - Augustus, je Kapadokija postala pomembno in zaupanja vredno odvisno kraljestvo, ki je obdr\xc5\xbealo dvojo tributarno neodvisnost tudi v reorganiziranem Rimskem cesarstvu. Arhelaj je postal pomemben igralec v Oktavijanovi vzhodni politiki, zato ni bilo nobenih potreb, da bi Kapadokijo pretvoril v rimsko provinco. Arhelaj je v znak zaupanja leta 25 pr. n. \xc5\xa1t. pod svojo oblast dobil tudi Kilikijo ob vzhodni sredozemski obali in Malo Armenijo ob \xc4\x8crnem morju, v zameno pa bi moral izkoreninil piratstvo v vzhodnem Sredozemlju in utrdil tamponsko ozemlje med Rimskim in Partskim cesarstvom.\n_START_SECTION_\nPrincipat\n_START_PARAGRAPH_\nKapadokija je med vladanjem cesarja Avgusta ostala pomembno odvisno kraljestvo. Po njegovi smrti leta 14 n. \xc5\xa1t. se je med vladanjem cesarja Tiberija rimska politika do nje spremenila. Arhelaj je \xc5\xbee ve\xc4\x8d let pred tem podcenjeval Tiberija in podpiral Avgustovega vnuka in njegovega izbranega naslednika Gaja Cezarja. Ko se je Tiberij od leta 6 pr. n. \xc5\xa1t. do 2 n. \xc5\xa1t. kljub temu, da je bil uradno vladar vzhodne polovice cesarstva, umaknil na gr\xc5\xa1ki otok Rodos, je Arhelaj leta 1 n. \xc5\xa1t. za svojega vladarja priznal Gaja Cezarja, ki je bil sicer voja\xc5\xa1ko podrejen Tiberiju. Po Gajevi smrti na vojnem pohodu proti Armeniji leta 4 n. \xc5\xa1t. ni imel Avgust nobene druge izbire, kot da za svojega naslednika imenuje Tiberija._NEWLINE_Tiberij je po prihodu na prestol leta 14 n. \xc5\xa1t. spremenil rimsko vzhodno politiko. Ker se je \xc5\xbeelel dokopati do kapado\xc5\xa1kih virov in zmanj\xc5\xa1ati Arhelajevo mo\xc4\x8d, ga je leta 17 n. \xc5\xa1t. povabil v Rim. V tistem \xc4\x8dasu je Arhelaj vladal \xc5\xbee ve\xc4\x8d kot petdeset let. Po prihodu v Rim ga je Tiberij obto\xc5\xbeil zarotni\xc5\xa1tva in ga vrgel v je\xc4\x8do, kjer je kmalu zatem umrl naravne smrti. Tiberij je oblast na Vzhodu predal svojemu posinovljencu Germaniku in leta 18 Kapado\xc5\xa1ko kraljestvo kot provinco priklju\xc4\x8dil k Rimskemu cesarstvu. Oblast v odvisnem Armenskem kraljestvu je predal Arhelajevemu pastorku Artaksiju III., oblast v Kilikiji pa Arhelajevemu sinu Arhelaju II.. Germanik je na Tiberijev ukaz k cesarstvu priklju\xc4\x8dil tudi ju\xc5\xbeno kapado\xc5\xa1ko sosedo Komageno in jo vklju\xc4\x8dil v provinco Sirijo._NEWLINE_V ostanku nekdanjega Pontskega kraljestva, se pravi v Mali Armeniji in Kolhidi, je ve\xc4\x8dino 1. stoletja kot rimski odvisni kralj vladal Polemon II. Pontski. Leta 62 ga je cesar Neron odstavil in sam prevzel oblast, njegovo kraljestvo pa priklju\xc4\x8dil h Kapadokiji._NEWLINE_Kapadokija je bila s svojo vzhodno mejo na Evfratu najbolj vzhodna provinca Rimskega cesarstva. Njeno upravno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Cezareja, sadanji Kayseri, je bilo v osrednji Mali Aziji in zato precej odmaknjeno od meje s Partskim cesarstvom. Provinco je upravljal guverner iz konjeni\xc5\xa1kega reda z nazivom prokurator. Prokuratorji so poveljevali samo pomo\xc5\xbenim voja\xc5\xa1kim enotam po navodilih guvernerja Sirije. Po rimski dr\xc5\xbeavljanski vojni leta 69 je cesar Vespazijan Kapadokijo povzdignil na polo\xc5\xbeaj cesarske province in njenega guvernerja izena\xc4\x8dil s polo\xc5\xbeajem guvernerja Sirije. V Kapadokiji je bila zato sredi 2. stoletja stalna voja\xc5\xa1ka garnizija, sestavljena iz treh legij in ve\xc4\x8d pomo\xc5\xbenih enot, skupno 28.000 mo\xc5\xbe. Armada v Kapadokiji je bila glavna obramba proti napadom iz Partskega cesarstva in omogo\xc4\x8dala hitre rimske posege v dogajanja v odvisnem Armenskem kraljestvu._NEWLINE_Prvi Kapado\xc4\x8dan, ki je bil sprejet v rimski senat, je bil Tiberij Klavdij Gordijan med vladanjem cesarja Marka Avrelija sredi 2. stoletja n. \xc5\xa1t..\n_START_SECTION_\nDominat\n_START_PARAGRAPH_\nDioklecijan je med svojimi dr\xc5\xbeavnimi reformami okoli leta 300 odcepil ozemlji Armenije in Ponta, tako da je od province Kapadokije ostalo samo \xc5\xa1e ozemlje prave Kapadokije pod upravo konzula. Spadala je v Pontsko diocezo. Takratna zakonodaja dokazuje, da je bilo v provinci veliko cesarskih posesti. V drugi polovici 330. let se je vzhodna polovica Kapadokije odcepila in razdelila na provinci in Druga Armenija. Cesar Valens je leta 371 odcepil \xc5\xa1e jugozahodni del Kapadokije okoli Tijane in ga pretvoril v provinco Druga Kapadokija (Cappadocia Secunda) na \xc4\x8delu s praesesom. Ostali del Kapadokije se je preimenoval v Prvo Kapadokijo (Cappadocia Prima), ki je ostala v pristojnosti konzula.\n_START_SECTION_\nBizantinsko cesarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nV obdobju 535-553 je cesar Justinijan I. obe provinci ponovno zdru\xc5\xbeil pod upravo prokonzula. V poznem rimskem obdobju so v regijo stalno vdirali Izavrijci, kar je spro\xc5\xbeilo proces utrjevanja obmejnh mest. V zgodnjem 7. stoletju se regijo za nekaj \xc4\x8dasa zasedli Sasanidi. Med muslimanskimi osvajanji so stalni voja\xc5\xa1ki vdori popolnoma opusto\xc5\xa1ili vzhodno Malo Azijo, ki je postala bizantinsko mejno ozemlje, razdeljeno na Anatolsko (Anatolikon) in Armensko temo (Armeniakon).'