b'\n_START_ARTICLE_\nNovofundlandec\n_START_SECTION_\nSplo\xc5\xa1en videz\n_START_PARAGRAPH_\nNovofunlandec je velik in mo\xc4\x8dan pes pravokotne postave s \xc5\xa1irokimi prsmi in dokaj ravnim trebuhom. Ima mogo\xc4\x8dno glavo s kratkim, precej kvadratastim gobcem in srednje velikim stopalom. Majhne, globoko vsajene o\xc4\x8di so temno rjave barve. Visoko nastavljeni uhlji so majhni in pobe\xc5\xa1eni. Debela, ravna in gosta, mastna in nepremo\xc4\x8dljiva krovna dlaka pokriva gosto podlako. Ko\xc5\xbeuh je lahko \xc4\x8drn, bronast ali bel s \xc4\x8drnimi polji. Psa s tak\xc5\xa1nim ko\xc5\xbeuhom imenujemo tudi landseer; ne smemo ga zamenjevati s pravim landseerjem, posebno evropskokontinentalno pasmo (ki je v Angliji ne priznavajo). Precej debel rep je mo\xc4\x8dan odlakan in rahlo zavit; med po\xc4\x8divanjem pobe\xc5\xa1en, med gibanjem dvignjen.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nO izvoru te pasme so mnenja deljena. Po eni domnevi naj bi bil potomec psov, ki so jih v 10. stoletju pripeljali na Novo Fundlandijo Vikingi, po drugi pa naj bi bil njegov prednik planinski pirenejski pes, ki je na otok pri\xc5\xa1el z iseljenimi francoskimi ribi\xc4\x8di. Vsekakor pa se je pasma razvila na Novi Fundlandiji, kjer so jo uporabljali za re\xc5\xa1evanje iz morja ter za vleko ribi\xc5\xa1kih mre\xc5\xbe in \xc4\x8dolnov na kopno. V 18. stoletju so pse te pasme pripeljali v Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo in Francijo, kjer so \xc5\xbee kmalu postali najbolj priljubljeni ladijski psi. Danes jih najdemo v enotah civilne za\xc5\xa1\xc4\x8dite po vsem svetu.'