b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xa0tefan Nemanja\n_START_SECTION_\nZgodnja mladost\n_START_PARAGRAPH_\nNemanja je bil rojen okoli leta 1113 v Ribnici, Zeta, nedale\xc4\x8d od sedanje Podgorice, \xc4\x8crna Gora. Bil je najmlaj\xc5\xa1i sin zahumskega kneza Zavida, ki je bil po sporu z brati z naslovom gospodar poslan v Ribnico. Zavida (Beli Uro\xc5\xa1) je bil najverjetneje sin Uro\xc5\xa1a I. ali Vukana. Ker je bila zahodna Zeta takrat pod rimskokatoli\xc5\xa1ko jurisdikcijo, je Nemanja prejel latinski krst, kasneje pa je nihal med katoli\xc5\xa1ko in pravoslavno obliko kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva._NEWLINE_Po porazu Nemanjevih sorodnikov \xc4\x90or\xc4\x91a Dukljanskega in Dese Uro\xc5\xa1evi\xc4\x87a v vojni z Bizantinskim cesarstvom je njuna veja rodbine  Vojislavljevi\xc4\x87 oslabela in Zavida se je svojo dru\xc5\xbeino preselil na svoje nasledstvene posesti v Ra\xc5\xa1ki. Nemanja se je po prihodu v ra\xc5\xa1ko prestolnico Ras v \xc5\xa1kofijski cerkvi apostolov Petra in Pavla prekrstil v pravoslavno vero.\n_START_SECTION_\nKnez\n_START_PARAGRAPH_\nKo je Nemanja odrasel, je postal "\xc5\xbeupan (knez) Ibarja,  Toplice, Rasine in Reke" in od bizantinskega cesarja Manuela I. Komnena (vladal 1143\xe2\x80\x931180) dobil del bizantinskega ozemlja (\xc4\x8desti). Cesar je Nemanjevega najstarej\xc5\xa1ega brata Tihomirja imenoval za "velikega kneza srbskih de\xc5\xbeel", brata Stracimirja pa za vladarja Zahodne Morave, Miroslava pa za vladarja Zahumja in Travunije. _NEWLINE_Leta 1163 je Manuel I. Tihomirja  imenoval za "velikega \xc5\xbeupana Ra\xc5\xa1ke", kar je Nemanjo zelo razo\xc4\x8daralo, ker je pri\xc4\x8dakoval, da bo za velikega kneza imenovan on sam. Nemanja se je s cesarjem Manuelom I. sre\xc4\x8dal leta 1162 v Ni\xc5\xa1u, kjer je od cesarja dobil pokrajino Dubo\xc4\x8dica in razglasitev za neodvisnega vladarja. Cesar mu je podelil visok dvorni naslov, ker mu je bilo veliko do tega, da v obmejnih delih cesarstva vladajo njemu zvesti vladarji. Nemanjevi srbski voja\xc5\xa1ki oddelki so se na cesarjevi strani bojevali v Sremu v vojni proti Ogrskemu kraljestvu. Nemanja je vladal neodvisno in brez Tihomirjeve odobritve zgradil samostan sv. Nikolaja v Kur\xc5\xa1umliji in samostan Svete matere Bo\xc5\xbeje pri Kosanica-Toplici. Bratje so ga zatem povabili na zbor v Ras, domnevno zato, da bi raz\xc4\x8distili medsebojne odnose, vendar so ga namesto tega zaprli v bli\xc5\xbenjo jamo. Nemanjevi prista\xc5\xa1i so cerkvenim voditeljem svetovali, naj razglasijo, da ga je Tihomir zaprl zato, ker ni odobraval gradnje cerkva. Zapor je Nemanji kasneje zelo pripomogel k njegovi karieri. Ena od legend pravi, da  ga je iz jame osvobodil sam sv. Jurij. _NEWLINE_Leta 1166-1168 se je uprl bratu Tihomirju in ga skupaj z bratoma Miroslavom in Stracimirjem odstavil. Bizantinski cesar je za Tihomirja zbral gr\xc5\xa1ke, frankovske in tur\xc5\xa1ke najemnike, ki jih je Nemanja v bitki pri Pantinu ju\xc5\xbeno od Zve\xc4\x8dana porazil. Tihomir je utonil v reki Sitnici, brata pa sta se vdala. Nemanja jima je dovolil, da \xc5\xa1e naprej vladata v svojih domenah. Nemanja je privzel naslov "veliki \xc5\xbeupan cele Srbije" in ime Stefan (iz gr\xc5\xa1kega stefanos \xe2\x80\x93 kronani). Poro\xc4\x8dil se je s srbsko plemkinjo Ano, s katero je imel sinove Vukana, \xc5\xa0tefana in Rastka in tri h\xc4\x8derke.\n_START_SECTION_\nVeliki knez\n_START_PARAGRAPH_\nStefan Nemanja je leta 1171 v Rasu zgradil Jurijevi stebri. Po legendi jo je zgradil v zahvalo sv. Juriju, ker ga je osvobodil iz jame, v katero so ga zaprli bratje, in mu pomagal priti na oblast. _NEWLINE_Leta 1171 se je v sporu med Bene\xc5\xa1ko republiko in Bizantinskim cesarstvom postavil na bene\xc5\xa1ko stran in z njeno pomo\xc4\x8djo dosegel popolno neodvisnost od Bizantincev. Nemanja se je pridru\xc5\xbeil Bene\xc4\x8danom v napadu na Kotor. Nem\xc5\xa1ko ladjevje, ki naj bi v Kotorju zamenjalo bene\xc5\xa1ko, je septembra 1171 osvojilo Dubrovnik. Nemanja je sklenil zavezni\xc5\xa1tvo tudi z Ogrskim kraljestvom in verjetno z Vojvodino Avstrijo in leta 1172  poslal svojo vojsko v dolino Morave, da bi prekinila bizantinske komunikacije med Ni\xc5\xa1em in Beogradom in zanetila upor med lokalnimi Srbi v Ravnu. Srbi iz Ravna sa\xc5\xa1kemu kralju Henriku Levu niso dovolili prehoda in organizirali napad na nem\xc5\xa1ki tabor in nato \xc5\xa1e na Nemanjo. _NEWLINE_Leta 1172 je protibizantinska koalicija Ogrskega kraljestva, Bene\xc5\xa1ke republike in Svetege rimskega cesarstva, kateri se je priklju\xc4\x8dil Nemanja, razpadla. Benetke so se soo\xc4\x8dale z uporom in izbruhom kuge, ki je opusto\xc5\xa1ila njihovo ladjevje, na Ogrskem pa je umrl kralj \xc5\xa0tefan IV. Ogrski, katerega je nasledil probizantinski naslednik Bela III. Bizantinski cesar Manuel I. Komnen je organiziral vojni pohod, v kateremu je bil Nemanjev poraz neizbe\xc5\xbeen. Nemanja se je zato sklenil pogajati in se sestal s cesarjem v Ni\xc5\xa1u. Na pogajanja je pri\xc5\xa1el gologlav in bosonog in s povodcem okoli vratu, tako kot Reginald Chatillonski, ki se je trinajst let pred razglasil za kneza Antiohije in na ta na\xc4\x8din dosegel ponovno postavitev na oblast. Nemanjo so kljub temu, da se je poni\xc5\xbeal in prisegel cesarju zvestobo,  aretirali in odpeljali v Konstantinopel. Tam so ga kot pora\xc5\xbeenega barbara v triumfalnem sprevodu vodili po mestu. Kasneje mu je cesar po prisegi, da ga ne bo nikoli ve\xc4\x8d napadel, vrnil oblast in mu podelil dedni naslov "veliki \xc5\xbeupan srbskih de\xc5\xbeel"._NEWLINE_\xc5\xa0tefan Nemanja je prisilil svoja brata Stracimirja iz Zahodne Moravske in Miroslava  iz Zahumja in Lima, da sta v zameno za odpu\xc5\xa1\xc4\x8danje priznala njegovo nadoblast. Tihomirjevega sina Stefana Prvoslava je prisilil, da se je odrekel zahtevi po prestolu. Nemanjeva vojska je na cesarjevo zahtevo samo enkrat sodelovala v spopadu v Mali Aziji. _NEWLINE_Nemanja se je v naslednjem desetletju ukvarjal predvsem z zatiranjem bogomilstva, ki se je \xc5\xa1irilo iz Bolgarije, in utrjevanju pravoslavja. Se\xc5\xbegal je vse  bogomilske knjige in zasegel premo\xc5\xbeenje bogomilov. Nekaj bogomilov je se\xc5\xbegal na grmadi, druge pa izgnal. Ve\xc4\x8dina izgnancev je od\xc5\xa1la v Bosno pod za\xc5\xa1\xc4\x8dito bana Kulina.  Nemanja je do konca svoje vladavine popolnoma izkoreninil bogomilstvo. Njemu navkljub je knez Stracimir v svoji prestolnici Moravski Grac (sedanji \xc4\x8ca\xc4\x8dak) zgradil samostan Matere Bo\xc5\xbeje, knez Miroslav pa samostan Svetega Petra na Limu. Miroslav se je celo poro\xc4\x8dil s sestro Kulina Bana in povezal vladajo\xc4\x8di dinastiji.\n_START_SECTION_\nSmrt Manuela I. Komnena\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti cesarja Manuela I. Komnena leta 1180  je bil \xc5\xa0tefan Nemanja prepri\xc4\x8dan, da so njegove obveznosti do Bizantincev  prenehale, ker je zvestobo prisegel cesarju in ne cesarstvu. Izkoristil je krizo v Bizantinskem cesarstvu in to omogo\xc4\x8dil tudi bratoma. Brat Miroslav je za\xc5\xa1\xc4\x8ditil neretvansko dru\xc5\xbeino Ka\xc4\x8di\xc4\x87, ki je oropala in umorila splitskega \xc5\xa1kofa Rainerja (Arnerija). Pape\xc5\xbe je od kneza  zahteval, da se morilci usmrtijo in plen vrne, kar je Miroslav zavrnil, \xc5\xa1kofa pa izgnal v Ston. Pape\xc5\xbe je Miroslava izob\xc4\x8dil, zato je Miroslav zasegel opu\xc5\xa1\xc4\x8dene cerkvene zgradbe v okolici Stona._NEWLINE_\xc5\xa0tefan Nemanja je leta 1183 sklenil novo zavezni\xc5\xa1tvo, tokrat z Belo III. Ogrskim in vdrl na bizantinsko ozemlje. Tisto leto je bizantinski prestol zasedel Andronik I. Komnen, ki ga niso priznali. Pokol Latincev v Konstantinoplu aprila 1182 je razvnel \xc5\xbee tako ali tako napeto stanje v mestu. Nemanji se je pridru\xc5\xbeil ban Kulin. Bizantinskim silam na vzhodni srbski meji sta poveljevala Aleksej Vrana in Andronik Lapard. Med njima so se vneli spopadi, ker je Vrana podpiral novega cesarja, Lapard pa ne. Ogrsko-srbska vojska je oslabljeno bizantinsko  vojsko izgnala iz doline Morave in jo zasledovala vse do Sofije. Na poti je opusto\xc5\xa1ila Beograd, Brani\xc4\x8devo, Ravno in Ni\xc5\xa1. Ogri so se kmalu zatem umaknili, Nemanja pa je nadaljeval pohod \xc4\x8dez zahodno Bolgarijo. _NEWLINE_Leta 1184 je knez Miroslav posku\xc5\xa1al osvojiti izgubljena otoka Kor\xc4\x8dula in Vis, vendar so Dubrov\xc4\x8dani 18. avgusta pri Poljicah blizu Kolo\xc4\x8depa uni\xc4\x8dili njegovo ladjevje. Miroslav je bil prisiljen z Dubrovni\xc5\xa1ko republiko podpisati mirovni sporazum. Brat  Stracimir se za poraz ni zmenil in sklenil naslednje leto z dukeljskim ladjevjem napasti Kor\xc4\x8dulo. Med zbiranjem ladij se je premislil in se pridru\xc5\xbeil Miroslavovim poskusom sklenitve miru, ker so Bizantinci medtem izvedli protinapad na Srbijo. Bizantinsko ofenzivo je prepre\xc4\x8dil upor Bolgarov v Donavski regiji. Nemanja je izkoristil zapleteno stanje v Bizantinskem cesarstvu in osvojil Timo\xc5\xa1ko krajino z Ni\xc5\xa1em in izropal Svrljig, Ravno in Ko\xc5\xbeelj. Osvojeni Ni\xc5\xa1 je postal Nemanjeva prestolnica in baza za vojne operacije.\n_START_SECTION_\nTretja kri\xc5\xbearska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1188 je \xc5\xa0tefan Nemanja poslal k cesarju Frideriku I. Barbarossi delegacijo z vabilom, da se lahko na svojem kri\xc5\xbearskem pohodu v Sveto de\xc5\xbeelo ustavi v Srbiji. Sveti rimski cesar je z vojsko 100.000 kri\xc5\xbearjev pri\xc5\xa1el 27. julija 1189 v Ni\xc5\xa1, kjer sta ga sprejela Nemanja in Stracimir. V Ni\xc5\xa1u so se dogovorili za poroko h\xc4\x8derke meranskega grofa Bertolda IV. z Miroslavovim sinom Toljenom, kar naj bi utrdilo srbsko-nem\xc5\xa1ke vezi. Nemanja je Barbarossi predlagal, da bi skupaj z Bene\xc4\x8dani napadli Bizantinsko cesarstvo, vendar je cesar vztrajal pri kri\xc5\xbearskem pohodu. Barbarossa se je zavedal, da potrebuje bizantinsko pomo\xc4\x8d pri prevozu vojske in Evrope v Malo Azijo, ko so Bizantinci ustavili njegovo vojsko pred njeno naslednjo postajo Sofijo, pa je na\xc4\x8drte spremenil. Bizantinski napadi na njegovo vojsko so postali tako agresivni, da je za\xc4\x8del na\xc4\x8drtovati napad na Konstantinopel. Nemanja mu je za podporo ponudil 20.000 mo\xc5\xbe in Bolgari ve\xc4\x8d kot 40.000. Nemanja je kljub temu, da je bil v 70. letih, spremljal kri\xc5\xbearsko vojsko do meje na Trajanovih vratih. Medtem ko so se Nemanjevi odposlanci pogajali z Barbarossovim poobla\xc4\x8dencem Bertoldom, je Namanja zasedel Pernik, Zemen, Velbu\xc5\xbed, \xc5\xbditomisk, Stobi, Prizren in ostali del Kosova in Metohije in celo Skopje. Barbarossa ni nikoli izkoristil zavezni\xc5\xa1tva z Nemanjem in 14. februarja 1190 v Odrinu sklenil mirovni sporazum z Bizantinskim cesarstvom.\n_START_SECTION_\nKonflikt z Bizantinci in nasledstva\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1190 ne novi bizantinski cesar Izak II. Angel zbral veliko in izku\xc5\xa1eno vojsko, da bi napadel Nemanjo. Isto leto je Nemanja kon\xc4\x8dal gradnjo mogo\xc4\x8dne cerkve Device Marije v samostanu Studenica.  Zgrajena je bila iz belega marmorja in kasneje postala simbol dinastije Nemanji\xc4\x87. Leta 1190 je v visoki starosti umrl Nemanjev brat Miroslav, zato je Nemanja za novega kneza Zahumja in Stona za\xc4\x8dasno imenoval  svojega pobo\xc5\xbenega najmlaj\xc5\xa1ega sina Rastka. _NEWLINE_Konec leta 1191 je dobro pripravljena bizantinska vojska na \xc4\x8delu s samim cesarjem ob gornjem toku Morave strla Nemanjevo vojsko. \xc5\xa0tefan Nemanja se je umaknil v hribe, medtem ko je bizantinska vojska pusto\xc5\xa1ila po dolini Morave. Ko je Nemanjeva vojska za\xc4\x8dela napadati bizantinsko, se je cesar sklenil pogajati za dokon\xc4\x8den mir. Nemanja je prepustil cesarstvu  velik del osvojenih ozemelj vzhodno od Morave in priznal bizantinsko nadoblast, cesar pa ga je priznal za zakonitega velikega kneza. Nemanjev sin \xc5\xa1tefan se je poro\xc4\x8dil s cesarjevo h\xc4\x8derko Evdokijo Angelino in dobil naslov sebastokrator, ki so ga dobili samo najo\xc5\xbeji \xc4\x8dlani cesarjeve dru\xc5\xbeine.  Da bi lo\xc4\x8dil Srbe in Bolgare, je cesar obdr\xc5\xbeal Ni\xc5\xa1 in Ravno in hkrati priznal Nemanji oblast v Zeti (sedanje Kosovo) in Pilotu, ki je pred tem pripadal kne\xc5\xbeevini Arbanon._NEWLINE_Leta 1192 se je Nemanjev najmlaj\xc5\xa1i sin Rastko umaknil na Atos in kot Sava opravil meni\xc5\xa1ke zaobljube. Njegova odlo\xc4\x8ditev je Nemanjo zelo raz\xc5\xbealostila. Za kneza Zahumja je namesto njega imenoval Miroslavovega sina Toljena, ki je ustanovil svojo dinastijo. Srbijo je za\xc4\x8del ogro\xc5\xbeati njen nekdanji zaveznik kralj Bela III. Ogrski. Njegov vdor  v Srbijo je Nemanja zadr\xc5\xbeal in ogrsko vojsko leta 1193 potisnil nazaj \xc4\x8dez mejo. _NEWLINE_Leta 1195 je bizantinski prestol nasledil Nemanjev svak Aleksej III. Angel. Nemanja, utrujen  od vladanja, je oblast prenesel na najstarej\xc5\xa1ega sina Vukana. Pod sinovo absolutno oblast je priklju\xc4\x8dil Zeto s Trebinjem (Travuvnija), Hvosno (Metohija) in svojo prestolnico Toplico.\n_START_SECTION_\nAbdikacija in meni\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\n25. marca 1196 je \xc5\xa1tefan Nemanja sklical skup\xc5\xa1\xc4\x8dino v Rasu, kjer je uradno abdiciral v korist svojega srednjega sina \xc5\xa1tefana in mu prepustil vse svoje posvetne posesti. Eden od razlogov, da je izbral prav njega in ne najstarej\xc5\xa1ega sina Vukana, je bila \xc5\xa1tefanov zakon z bizantinsko princeso Evdokijo. Vukan se je na o\xc4\x8detovo odlo\xc4\x8ditev v znak protesta razglasil za kralja Duklje. _NEWLINE_Nemanja in soproga Ana  sta meni\xc5\xa1ke zaobljube opravila skupaj v cerkvi sv. Petra in Pavla v Rasu. Preimenoval se je v Simeona, soproga pa v Anastazijo, in se takoj umaknil v samostan Studenica, Ana pa v samostan Kristusove matere v Kur\xc5\xa1umliji. Po pribli\xc5\xbeno osemnajst mesecih je odpotoval na Atos in se pridru\xc5\xbeil svojemu sinu Savi (Rastku) v samostanu Vatoped. Leta 1199 sta s sinom obnovila poru\xc5\xa1eni pravoslavni samostan Hilandar, ki ga je Srbom poklonil bizantinski cesar Aleksej III. Angel. Samostan je postal srce srbske duhovnosti.\n_START_SECTION_\nSmrt in zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nSimeon se je pri 86 letih zavedal, da bo kmalu umrl, in prosil, naj ga polo\xc5\xbeijo na rogoznico pred ikono Odigitrijo s kamnom za vzglavje. Umrl je v prisotnosti sina Save in drugih menihov  13. februarja 1200. Pokopan je bil znotraj samostana Hilandar. Njegova zadnja \xc5\xbeelja je bila, naj Sava njegove posmrtne ostanke prenese v Srbijo, "\xc4\x8dez nekaj \xc4\x8dasa, ko bo Bog to dovolil". Sava je njemu v \xc4\x8dast napisal Liturgijo svetega Simeona. _NEWLINE_Sava je leta 1206 njegove posmrtne ostanke prenesel v Srbijo, kjer sta se brata med seboj vojskovala za razdelitev Srbije, ki jo je njun o\xc4\x8de z veliko te\xc5\xbeavo zdru\xc5\xbeil. Brata sta se s Savinim posredovanjem spravila. Simeona so ponovno pokopali leta 1207 v samostanu Studenica, ki ga je sam ustanovil. Iz njegovega novega groba se je, po legendi,  za\xc4\x8delo cediti sveto olje (mira). \xc4\x8cetudi  se \xc4\x8dude\xc5\xbe v tristo letih ni ponovil, za njegove posmrtne ostanke \xc5\xa1e danes pravijo, da  oddajajo "prijeten vonj po vijolicah". Zaradi tega in \xc5\xa1tevilnih drugih \xc4\x8dude\xc5\xbeev, ga je Srbska pravoslavna cerkev leta 1200 kanonizirala n za njegov praznik dolo\xc4\x8dila   26. februar (po starem koledarju 13. februar). Kult svetega Simeona je pomagal utrditi srbsko nacionalno identiteto in je \xc5\xa1e \xc5\xbeiv v samostanu Studenica in na gori Atos.\n_START_SECTION_\nIme in naslov\n_START_PARAGRAPH_\nZa \xc5\xa0tefana Nemanjo so se uporabljala razli\xc4\x8dna imena, med njimi \xc5\xa0tefan I. in latinsko  Stefanus Nemania.  Po vstopu v samostan se omenja kot menih Simeon. Po smrti in kanonizaciji je postal sv. Simeon Miroto\xc4\x8dni, ker je iz njegovega groba curljalo sveto olje. Njegov sin in naslednik \xc5\xa0tefan Prvoven\xc4\x8dani (Prvokronani) ga je imenoval Zbiralec izgubljenih ko\xc5\xa1\xc4\x8dkov de\xc5\xbeele njegovih dedov in njihov sestavljavec. Njegov drugi sin, Sava, ga je imenoval Na\xc5\xa1 gospod in avtokrat in vladar cele  srbske  dr\xc5\xbeave. Sinova sta vpeljala kult svojega o\xc4\x8deta in s tem ustvarila idealno sliko vladarja-svetnika brez primere v Bizantinskem cesarstvu.'