b'\n_START_ARTICLE_\nEdwin G. Krebs\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v dru\xc5\xbeini prezbiterijanskega duhovnika in u\xc4\x8diteljice na pode\xc5\xbeelju Iowe. Dru\xc5\xbeina se je zaradi o\xc4\x8detovih zadol\xc5\xbeitev pogosto selila, nato pa so se ustalili v kraju Greenville (Illinois), kjer se je Edwin \xc5\xa1olal. Ko je bil star 16 let, je njegov o\xc4\x8de nenadoma umrl, zaradi \xc4\x8desar je dru\xc5\xbeina za\xc5\xa1la v finan\xc4\x8dne te\xc5\xbeave. Preselili so se v mesto Urbana, kjer sta njegova starej\xc5\xa1a brata \xc5\xbee obiskovala tamkaj\xc5\xa1njo univerzo in kamor se je po kon\xc4\x8dani srednji \xc5\xa1oli vpisal tudi on. To je bil \xc4\x8das velike gospodarske krize, zato se je odlo\xc4\x8dil za kariero znanstvenika, ki je takrat nudila dolo\xc4\x8deno mero varnosti. Najbolj ga je zanimala kemija in \xc5\xbee med \xc5\xa1tudijem je sodeloval pri laboratorijskem delu, za nadaljevanje pa se je odlo\xc4\x8dal med dvema podro\xc4\x8djema: organsko kemijo in medicino. Po diplomi je naposled vpisal \xc5\xa1tudij medicine na Washingtonovi univerzi v St. Louisu, za katerega mu je uspelo dobiti \xc5\xa1tipendijo. Njegov kratkoro\xc4\x8dni cilj je bil \xc4\x8dim prej kon\xc4\x8dati \xc5\xa1tudij da bi lahko sodeloval v vojni, se je pa tam navdu\xc5\xa1il nad medicinskim raziskovanjem, kar je vplivalo na njegovo nadaljnjo kariero. Po pridobitvi naziva doktor medicine leta 1943 je opravil osemnajstmese\xc4\x8dno pripravni\xc5\xa1tvo v bolni\xc5\xa1nici v St. Louisu, nato pa vstopil v vojno mornarico, kjer je slu\xc5\xbeil do leta 1946. Pred tem se je poro\xc4\x8dil s \xc5\xa1tudentko zdravstvene nege Virginia Frech, ki jo je bil spoznal med pripravni\xc5\xa1tvom._NEWLINE_Delo zdravnika mu je bilo v\xc5\xa1e\xc4\x8d in je \xc5\xbeelel nadaljevati kot raziskovalec na podro\xc4\x8dju interne medicine, a bi moral \xc4\x8dakati dve leti na prosto mesto na fakulteti, zato je namesto tega sprejel polo\xc5\xbeaj podoktorskega raziskovalca pri Carlu in Gerty Cori, pri katerih se je dokon\xc4\x8dno usmeril v biokemijo in se pri\xc4\x8del ukvarjati z reakcijami fosfatov v celicah. Dve leti kasneje je postal docent na Univerzi Washingtona. Ko se je leta 1953 oddelku pridru\xc5\xbeil Edmond Fischer, ki je pred tem preu\xc4\x8deval dinamiko encima fosforilaze v drugih organizmih, sta se skupaj lotila vpra\xc5\xa1anje regulacije delovanja tega encima. Hipoteze o vlogi AMP jima ni uspelo potrditi, odkrila in dokazala pa sta povsem nov mehanizem: dodajanje in odvzemanje fosfatne skupine, ki aktivira oz. inaktivira fosforilazo, z encimoma fosforilaza kinaza ter fosfataza. Pred njunim odkritjem je veljalo prepri\xc4\x8danje, da so beljakovine s fosfatnimi skupinami pomembne samo v prehrani (na primer kazein v mleku). Krebs in Fischer pa sta \xc5\xa1la \xc5\xa1e dlje: gradila sta na odkritju skupine Earla Sutherlanda in pokazala, da gre za celo kaskado aktivacije encimov, ki s fosforiliranjem regulirajo drug drugega, pri tem pa sodeluje cikli\xc4\x8dni AMP kot sekundarni obve\xc5\xa1\xc4\x8devalec._NEWLINE_Kasneje se je njuna skupina pri\xc4\x8dela s fosforilacijo ukvarjati bolj sistemati\xc4\x8dno in ugotovili so, da je pravzaprav vseprisotna v organizmih, udele\xc5\xbeena v regulaciji prakti\xc4\x8dno vseh celi\xc4\x8dnih procesov. Spoznali so tudi, da so imeli z izbiro modelnega sistema \xe2\x80\x93 fosforilazo glikogena v zaj\xc4\x8djih mi\xc5\xa1icah \xe2\x80\x93 neverjetno sre\xc4\x8do, saj gre za preprost enostopenjski proces. \xc4\x8ce bi se denimo lotili glikogen sintaze, ki jo fosforilira osem razli\xc4\x8dnih kinaz v natan\xc4\x8dnem zaporedju, ne bi mogli s takrat dostopnimi metodami nikoli razvozlati mehanizma._NEWLINE_Leta 1968 je Krebs v \xc5\xbeelji raz\xc5\xa1iriti svojo akademsko aktivnost sprejel polo\xc5\xbeaj ustanovnega predstojnika oddelka za biolo\xc5\xa1ko kemijo na novi medicinski fakulteti Univerze Kalifornije v Davisu. Tam je vzpostavil raziskovalno skupino in sodeloval pri oblikovanju \xc5\xa1tudijskega programa, aktivneje pa je za\xc4\x8del delovati tudi kot svetovalec ter \xc4\x8dlan uredni\xc5\xa1kih odborov raznih strokovnih revij, kot je Journal of Biological Chemistry. Njegova raziskovalna skupina se je takrat ukvarjala s specifi\xc4\x8dnostjo tar\xc4\x8dnih mest za aktivnost beljakovinskih kinaz in njihovo regulacijo s cAMP._NEWLINE_V Seattle se je vrnil leta 1977 kot predstojnik oddelka za farmakologijo in raziskovalec Medicinskega in\xc5\xa1tituta Howarda Hughesa, ki je sodeloval z univerzo. Tu je deloval nadaljnjih 30 let in se posve\xc4\x8dal raziskavam \xc5\xa1ir\xc5\xa1ega podro\xc4\x8dja celi\xc4\x8dnega signaliziranja ter regulacije celi\xc4\x8dnih procesov._NEWLINE_V prostem \xc4\x8dasu se je ukvarjal z zbiranjem starin, z \xc5\xbeeno Virginio (\xc2\xbbDeedy\xc2\xab) sta imela tri otroke. Umrl je v 92. letu starosti v domu za ostarele v Seattlu zaradi progresivne odpovedi srca.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nV znanstvenih krogih se je njegovo delo le po\xc4\x8dasi uveljavljalo, zato so pomembnej\xc5\xa1a priznanja sledila ve\xc4\x8d deset let po prvih odkritjih. S\xc4\x8dasoma se je namre\xc4\x8d izkazalo, da so motnje v procesu fosforilacije odgovorne za \xc5\xa1tevilne patolo\xc5\xa1ke procese v organizmu, od onkogeneze, motenj imunskega odziva in presnovnih motenj do virusnih ter bakterijskih oku\xc5\xbeb, kar je vzbudilo zanimanje farmacevtov in \xc5\xa1ir\xc5\xa1e strokovne javnosti._NEWLINE_V za\xc4\x8detku 1970. let je bil Krebs sprejet za \xc4\x8dlana Ameri\xc5\xa1ke akademije umetnosti in znanosti ter Nacionalne akademije znanosti ZDA. Konec osemdesetih so njegovo delo prepoznali tudi na najvi\xc5\xa1ji ravni in prejel je nekaj najuglednej\xc5\xa1ih nagrad s podro\xc4\x8dja biologije: nagrado Alberta Laskerja za temeljne medicinske raziskave (1989), nagrado Louise Gross Horwitz (1989) in leta 1992 \xc5\xa1e Nobelovo nagrado za fiziologijo ali medicino, skupaj s Fischerjem._NEWLINE_Poleg tema mu je osem univerz podelilo \xc4\x8dastne doktorate.'