b"\n_START_ARTICLE_\nFuriettijevi Kentavri\n_START_PARAGRAPH_\nFuriettijeva Kentavra (znana kot Stari Kentaver in Mladi Kentaver ali Starej\xc5\xa1i Kentaver in Mlaj\xc5\xa1i Kentaver, ko se obravnavata lo\xc4\x8deno) sta par helenisti\xc4\x8dnih ali rimskih sivo-\xc4\x8drnih marmornih kipov Kentavrov, ki temeljita na helenisti\xc4\x8dnih modelih. Eden je zrel, bradat Kentaver, z bole\xc4\x8dim izrazom, drugi pa mlad, nasmejan Kentaver z dvignjeno roko. Amor\xc4\x8dki, ki so neko\xc4\x8d jahali na hrbtih teh Kentavrov manjkajo. Sta izjemna primera skupine skulptur, ki spreminjajo motiv._NEWLINE_Mo\xc4\x8dno nasprotje razpolo\xc5\xbeenja je bilo namenjeno opozorilu du\xc5\xa1i rimskega gledalca, ki je bila z bo\xc5\xbejo ljubeznijo navdu\xc5\xa1ena ali vznemirjena v veselju, temi Platonovega Phaedrusa in helenisti\xc4\x8dne poezije.\n_START_SECTION_\nKapitolski Kentaver\n_START_PARAGRAPH_\nKipa so na\xc5\xa1li v Hadrijanovi vili v Tivoliju \xc4\x8dastitega Giuseppea Alessandra Furiettija, decembra 1736; bila sta izjemna primera njegove zbirke starin, ki jih je zavrnil dati pape\xc5\xbeu Benediktu XIV. - za ceno kardinalskega klobuka. Furietti je morda postal kardinal pape\xc5\xbea Klemena XIII. na konsistoriju 24. septembra 1759. Po njegovi smrti so njegovi dedi\xc4\x8di prodali Kentavra in Furiettijev mozaik \xc5\xa1tirih golobov za 14.000 scudov in so bili postavljeni v Kapitolskih muzejih. _NEWLINE_Oba kipa nosita podpis Aristej in Papij iz [Afrodizij]]a, mest v Mali Aziji - ne moremo biti prepri\xc4\x8dani o natan\xc4\x8dnem odnosu podpisov s skulpturami, bodisi kot izvorna modela ali kiparja teh razli\xc4\x8dic. Kje sta bila kipa izdelana tudi ni prepri\xc4\x8dljivo: bodisi v Afrodiziji ali so od tod v Rim pri\xc5\xa1li umetniki, od katerih ni znano ni\xc4\x8d drugega. Da bi sodili po slogu, segajo te Hadrijanove kopije dale\xc4\x8d v pozno 1. ali 2. stoletje n. \xc5\xa1t.. Na splo\xc5\xa1no se domneva, da sta bronasti kopiji helenisti\xc4\x8dnih izvirnikov iz 2. stoletja pr. n. \xc5\xa1t, \xc4\x8deprav nedavna kriti\xc4\x8dna \xc5\xa1tudija, zlasti Brunilde Sismondo Ridgway ka\xc5\xbee, da je veliko kiparskih tipov, za katere obi\xc4\x8dajno velja da so helenisti\xc4\x8dni, v resnici rimska imitacija ali izum.\n_START_SECTION_\nLouvre\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0e en izvod istega tipa, kot je bil Stari Kentaver, tokrat v belem marmorju, je bil izkopan v Rimu v 17. stoletju (izgubil je verjetni par Mladega Kentavra). Pri\xc5\xa1el je v zbirko Borghese, vendar jo je leta 1807 kupil od Camillo Filippo Ludovico Borgheseja Napoleon in je zdaj v muzeju Louvre.  Kentaver ima na hrbtu Erosa, ki ga je dra\xc5\xbeil, ki ni ohranjen na kapitolskem primeru, \xc4\x8deprav sta Erosova roka in noga ter leva roka Kentavra na tem primeru restavrirana, osnova in podpora pod kentavrom pa so sodobni dodatki. Prvotna desna roka Kentavra se mo\xc4\x8dno potegne nazaj, kar ka\xc5\xbee, da mu roke tesno zaostajajo za hrbtom in\xc2\xa0\xc2\xbbgrimase bole\xc4\x8dine in \xc5\xbealosti, ker amor\xc4\x8dek vle\xc4\x8de Kentavrovo glavo pod ostrim kotom.\xc2\xab\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nOdziv\n_START_PARAGRAPH_\nPar je bil priljubljen v 18. stoletju, kot ilustracija Kentavrov, ki so jih predstavljali kot civilizirane pokrovitelje gostoljubja in u\xc4\x8denja, kot je Hiron, namesto zverinskih pol-\xc5\xbeivali (kot v bitki Kentavrov). S svojimi eroti so bili simbol radosti mlade ljubezni in kontrastne zrelosti do ljubezni, teme, na katere bi rokokojsko ob\xc4\x8dinstvo zlahka odgovorilo. Opazovalec Ennio Quirino Visconti je opozoril na zna\xc4\x8dilnosti Borghese / Louvre Kentavra, \xc4\x8digar amor\xc4\x8dek je okronan s privezano vinsko trto, kar ka\xc5\xbee, da so bile sile v igri tiste, ki so bile zastrupljene in ne ljubezen. Jon van de Grift je preu\xc4\x8deval ikonografijo para zgodnjih rimskih srebrnih skifov (skodelic za pitje), vtisnjenih z motivi Kentavrov, ki so jih jahali eroti, del zaklada Berthouville in ugotavljal, da\xc2\xa0\xc2\xbbmotiv mu\xc4\x8denja amor\xc4\x8dkov starih Kentavrov, po navadi v \xc5\xbeivahni Dionizijski procesiji, se sre\xc4\x8dujejo v rimskih mozaikih in dionizijskih sarkofagih\xc2\xab; ponuja Furiettijeve Kentavre kot ikonografske vzporednice._NEWLINE_Odlitki so bili zbrani po Evropi - na primer par v Royal Academy v Londonu, eden na obeh straneh glavnega stopni\xc5\xa1\xc4\x8da, ki sta \xc5\xa1e danes (kar je danes Galeriji Courtauld Institute); ali tistih ki jih je kupil Joseph Nollekens od Bartolomea Cavaceppija, ki jih je \xc5\xa1e vedno mogo\xc4\x8de videti v dvorani Shugborough, Staffordshire. V velikem \xc5\xa1tevilu so bile proizvedene tudi marmorne kopije, ki jih je izdelal Cavaceppi; Pietro Della Valle pa je v Rimu izkopal enega za grofa Grimoda d'Orsaya - nameraval je biti postavljen na vodnjak na dvori\xc5\xa1\xc4\x8du muzeja leta 1795, vendar je bil dejansko postavljen v Saint-Cloudu julija 1802 (kasneje, 23. marca 1872, je bil prinesen v Versailles in se 24. septembra 1924 preselil v Veliki Trianonski vrt."