b'\n_START_ARTICLE_\nJosip Pelikan\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nV Pelikanovi dru\xc5\xbeini so bili skozi tri rodove fotografi. Star\xc5\xa1a sta bila po rodu \xc4\x8ceha. S fotografijo sta pri\xc4\x8dela v Pragi, ki je takrat veljala za fotografsko zelo razvito mesto. Odselila sta se v Trbi\xc5\xbe, kjer je bilo takrat prosto mesto za fotografsko obrt. Tu se je mladi Josip pri o\xc4\x8detu Antonu nau\xc4\x8dil fotografske abecede. Po materini smrti leta 1892 in o\xc4\x8detovi ponovni poroki se je dru\xc5\xbeina 1894 preselila v Idrijo, sin pa se je za\xc4\x8del podrobneje seznanjati z o\xc4\x8detovo umetnostjo fotografije, ki ni zajemala le tehnike s suhimi, tovarni\xc5\xa1ko narejenimi, ampak tudi z doma izdelanimi, mokrimi fotografskimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami (kolodijski postopek), ki so dajale fotografiji lep\xc5\xa1e tone. V letih 1905\xe2\x88\x921908 je znanje obogatil \xc5\xa1e pri vrhunskih mojstrih fotografije v Gradcu, na Dunaju in Pragi. Po odslu\xc5\xbeeni voja\xc5\xa1\xc4\x8dini je na sokolskem nastopu v Bre\xc5\xbeicah spoznal dekle, s katerim se je leta 1910 poro\xc4\x8dil in v Bre\xc5\xbeicah osnoval skromen fotografski atelje. Istega leta je v Idriji pripravil samostojno fotografsko razstavo, in tu se je za\xc4\x8dela njegova uspe\xc5\xa1na kariera. \xc5\xbde dve leti kasneje si je v Idriji postavil novo hi\xc5\xa1o z ateljejem in se osamosvojil. Med 1. svetovno vojno je bil mobiliziran, po kon\xc4\x8dani vojni se je vrnil v Idrijo, toda zaradi nesoglasij s fa\xc5\xa1isti se je preko dr\xc5\xbeavne meje preselil v Kraljevino Srbov, Hrvatov in Slovencev, najprej v \xc5\xbdiri, od tam pa v Osijek. Po neuspe\xc5\xa1nem za\xc4\x8detku v Osjeku je nekaj mesecev delal v Bre\xc5\xbeicah, leta 1920 pa se je za stalno naselil v Celje, v hi\xc5\xa1o prof. Jarca, kateri se je z dvori\xc5\xa1\xc4\x8dne strani dr\xc5\xbeal stekleni atelje biv\xc5\xa1ega celjskega fotografa Johanna Martina Lenza. Hi\xc5\xa1o z ateljejem je odkupil in tako je Celje postalo sredi\xc5\xa1\xc4\x8de njegove fotografske ustvarjalnosti vse do smrti._NEWLINE_\xc5\xbde 4. maja 1910 so mu izstavili fotografsko obrtno dovoljenje in tako je 67 let opravljal vlogo vizualnega spomina svojega okolja, ve\xc4\x8dino tega \xc4\x8dasa v Celju, sredi 20-tih let 20. stoletja je svojo dejavnost raz\xc5\xa1iril \xc5\xa1e v Roga\xc5\xa1ko Slatino, Dobrno in Rimske Toplice. Izobrazil je \xc5\xa1tevilne odli\xc4\x8dne fotografe, njegov obse\xc5\xbeen fotografski opus pa zajema vse pomembnej\xc5\xa1e dogodke njegovega \xc4\x8dasa; dve svetovni vojni, rojstvo in propad dr\xc5\xbeav in druge dogodke, v mirnej\xc5\xa1ih \xc4\x8dasih pa se je velikokrat posvetil lepotam narave \xe2\x80\x93 zlasti planinskega sveta. Ustvaril je portrete uglednih kulturnih delavcev, njegovi motivi so izhajali kot razglednice in kot reprodukcije v knjigah in revijah. Pelikan je tudi  za\xc4\x8detnik industrijske in reklamne fotografije na Slovenskem. Njegova obse\xc5\xbena fotografska zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina, ki jo po delih hranijo \xc5\xa1tevilne celjske ustanove, predvsem pa Muzej novej\xc5\xa1e zgodovine Celje, predstavlja pravo legendo celjske fotografije in slovi po izredni kvaliteti. Pelikanov atelje je edini v celoti ohranjen v Sloveniji. Je muzejsko urejen in v njem je mogo\xc4\x8de \xc5\xa1e naro\xc4\x8diti klasi\xc4\x8dno fotografiranje ob posebnih prilo\xc5\xbenostih.'