b'\n_START_ARTICLE_\nTanagrijske figurice\n_START_PARAGRAPH_\nTanagrijske figurice so v kalup ulite gr\xc5\xa1ke terakotne figurice iz poznega 4. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, nastale v glavnem v beocijskem mestu Tanagra. Pred \xc5\xbeganjem so bile prevle\xc4\x8dene s teko\xc4\x8do belo glino in v\xc4\x8dasih kasneje poslikane v naturalisti\xc4\x8dnih odtenkih z vodnimi barvami, kot je znamenita \'Dama v modrem\' (Dame en Bleu) v Louvru. Strokovnjaki za gr\xc5\xa1ko kulturo so se \xc4\x8dudili, zakaj je v pode\xc5\xbeelskem mestu, kot je Tanagra, nastajal tako fin in precej mestni slog terakotnih figuric._NEWLINE_Figurice prikazujejo obi\xc4\x8dajne \xc5\xbeenske, tudi nekaj mo\xc5\xbe in fantov, v vsakdanjih obla\xc4\x8dilih z znanimi dodatki, kot so klobuk, venec ali pahlja\xc4\x8da. Nekateri zna\xc4\x8dilni kosi  lahko predstavljajo like iz Menandrovih komedij, ki je glavni predstavnik gr\xc5\xa1ke nove komedije, in del drugih pisateljev. Drugi kipci pa so skladni z zgodnej\xc5\xa1o tradicijo oblikovanja terakotnih figuric, ki so se uporabljali kot kultne podobe ali votivni predmeti. Obi\xc4\x8dajno so veliki pribli\xc5\xbeno 10 do 20 centimetrov._NEWLINE_Kiparji modelov, ki so delali po kalupu, navdu\xc5\xa1eno razkrivajo telo pod gubami imationa, vr\xc5\xbeenega okrog ramen kot ogrinjalo, pokrivajo glavo nad hitonom in prikazujejo draperijo v gibanju.\n_START_SECTION_\nOdkritje\n_START_PARAGRAPH_\nTanagrijske figurice so postale znane pred koncem 1860, ko so ora\xc4\x8di iz Vratsija v Beociji v Gr\xc4\x8diji odkrili grobnice iz ve\xc4\x8d stoletij. Glavne najdbe predvsem iz 4. in 3. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem so bile varne do leta 1874. Znotraj in zunaj grobnice iz helenisti\xc4\x8dnega obdobja \xe2\x80\x93 3. do 1. stoletje pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem \xe2\x80\x93 je bilo veliko majhnih terakotnih figuric. Tako mno\xc5\xbei\xc4\x8dno \xc5\xa1tevilo kipcev na arheolo\xc5\xa1kem najdi\xc5\xa1\xc4\x8du v Tanagri dolo\xc4\x8da mesto kot vir figur, ki so bile izvo\xc5\xbeene na oddaljene trge. Poleg tega so bile figure najdene v mnogih drugih sredozemskih mestih, tudi v Aleksandriji, Tarantu v Magni Graecii, kraju Centuripe na Siciliji in Mirini v Miziji.\n_START_SECTION_\nOpis, pomen, izdelava\n_START_PARAGRAPH_\nMajhne terakotne figure skoraj vedno predstavljajo ugledne \xc5\xbeenske, ki so predstavljale ideal lepote in mode tiste dobe. Obla\xc4\x8dila z veli\xc4\x8dastnimi gubami so elegantne in pogosto zavite tesno okrog telesa, pri\xc4\x8deska je, \xc4\x8deprav je v\xc4\x8dasih zastrta, aristokratska in dovr\xc5\xa1eno urejena. Dodatki, kot so na primer dragi uhani ali pahlja\xc4\x8da, tudi klobuk, so zagotovili popolno sliko. Bilo je tudi nekaj idolov med njimi, kot je Afrodita._NEWLINE_Danes ne vemo, zakaj so bile glede na lokalne \xc5\xbeivljenjske razmere tako zgodaj v zgodovini te nenavadne figure ustvarjene samo v Tanagri. V majhnem, bolj pode\xc5\xbeelskem mestu, so bili prebivalci zagotovo oble\xc4\x8deni in po\xc4\x8desani enostavneje od mestnih \xc5\xbeensk v Atenah in Aleksandriji._NEWLINE_Ker so bile prvotno mi\xc5\xa1ljene kot grobni pridatki predvsem mladim umrlim \xc5\xbeenskam, so verjeli, da je vsaka figura delovala kot znak idealne ali \xc5\xbeelene podobe popolne \xc5\xbeenske \xe2\x80\x93 lepa, pametna in nadarjena za umetnost \xe2\x80\x93 in mrtvim je bilo treba pomagati na drugem svetu. Verjetno so bile tudi votivna darila. V gr\xc5\xa1kem svetu je boginja Afrodita \xc5\xbeenski ideal lepote, muza, prispodoba za glasbo, znanost, retoriko, kiparstvo, slikarstvo, kaligrafijo in za bogat, aristokratski atenski modni videz, pri\xc4\x8desko in obla\xc4\x8dila. Tudi \xc5\xbeive \xc5\xbeenske, \xc5\xa1e posebej v Atenah, so figure imele za talisman, prina\xc5\xa1ale so jim sre\xc4\x8do, in so jih imele vedno pri sebi. Izguba in uni\xc4\x8denje sta napovedovala nesre\xc4\x8do._NEWLINE_Tanagrijske figurice so bile strokovno narejene, polindustrijsko, umetniki (gr\xc5\xa1ko \xce\xba\xce\xbf\xcf\x81\xce\xbf\xcf\x80\xce\xbb\xce\xac\xcf\x83\xcf\x84\xce\xb7\xcf\x82 \xe2\x80\x93 oblikovalec figuric) so si pomagali z monta\xc5\xbenimi kalupi, narejenimi iz lesa, po mo\xc5\xbenosti po \xc5\xbeivih modelih. Kot za velike figure (primerjava s kitajskimi terakotnimi vojaki) so glave pripravili lo\xc4\x8deno in jih \xc5\xbegali ter kasneje dodali telesu in jih povezali z glino. V nekaterih primerih so \xc5\xbegali tudi telo. Po ohlajanju so figure premazali z belo osnovno barvo, kar je po su\xc5\xa1enju dalo umetni\xc5\xa1ko podobo. Barve pigmenta so se v mnogih primerih ohranile v skoraj prvotnem sijaju. Nekateri veliki muzeji, kot so Louvre, Britanski muzej v Londonu, Berlinska zbirka antikvitet (Antikensammlung), Berlin, Ermita\xc5\xbe v Sankt Peterburgu in Gr\xc5\xa1ko-rimski muzej v Aleksandriji hranijo nekaj figur.\n_START_SECTION_\nVpliv\n_START_PARAGRAPH_\nFigurice so bile v 19. stoletju me\xc5\xa1\xc4\x8danski ideal realizma in so pri Evropejcih postale zelo priljubljene. Jean-L\xc3\xa9on Gerome je ustvaril polikromati\xc4\x8dno skulpturo, ki upodablja duh Tanagre , francoski kritik je opisal modne \xc5\xbeenske portrete v kipcih kot "Pari\xc5\xbeanke anti\xc4\x8dnega sveta".  Oscar Wilde je tanagrijski kipec omenil v svojem romanu Slika Doriana Graya, nato pa tudi v svoji komediji Idealni soprog (An Ideal Husband), 1895, ko je napisal, da je zna\xc4\x8daj Mabel Chiltern (med dodatnimi opisi) "kot tanagrijski kipec, a bi bila precej nejevoljna, \xc4\x8de bi ji to kdo rekel"._NEWLINE_Zaradi zahtev zbirateljev so za\xc4\x8deli delati ponaredke.'