b'\n_START_ARTICLE_\nMorris Viteles\n_START_SECTION_\nZgodnja leta in \xc5\xa1olanje\n_START_PARAGRAPH_\nMorris Viteles se je rodil 21.3.1898 v Rusiji. Njegova dru\xc5\xbeina se je kmalu izselila najprej v Anglijo in potem v Filadelfijo. De\xc4\x8dkov potencial je bil hitro opa\xc5\xbeen in diplomiral je pri 16ih letih. Leta 1915 je postal \xc4\x8dlan univerze v Pensilvaniji in diplomiral iz zgodovine. Magistriral je leta 1918 prav tako iz zgodovine in nadaljeval delo na univerzi, tokrat na psiholo\xc5\xa1kem oddelku. Njegov mentor je bil Lightner Witmer. Doktoriral je leta 1921, pri 23ih letih. _NEWLINE_Kmalu po opravljenem doktoratu je bil vpoklican v \xc5\xa1tudentsko voja\xc5\xa1ko organizacijo (angl. Student Army Training Corps), katere glavni namen je bil treniranje vojske. To je bila najbolj\xc5\xa1a popotnica za razvoj njegove profesionalne kariere, saj je lahko nadaljeval s svojimi \xc5\xa1tudijami. Univerzitetni oddelek za psihologijo je bil usmerjen precej eksperimentalno, kar je \xc5\xa1e bolj poglobilo Vitelesovo zanimanje za industrijsko psihologijo. K temu je pripomoglo tudi to, da se je oddelek osredoto\xc4\x8dal bolj na posameznika kot na celoto. Witmer, ki so ga ozna\xc4\x8dili za o\xc4\x8deta klini\xc4\x8dne psihologije, je predaval s tega vidika. Prav ta usmeritev je Vitelesu pomagala, da je \xc5\xa1e bolj poglobil svoje zanimanje za posameznike znotraj organizacije, zaradi \xc4\x8desar se je, kot je sam dejal:_NEWLINE_"Zavedel razburljive privla\xc4\x8dnosti industrijske psihologije."\n_START_SECTION_\nDelo izven univerze\n_START_PARAGRAPH_\nPrva izmed treh prilo\xc5\xbenosti za delo na terenu se je pojavila leta 1919 v sodelovanju z Zveznim uradom za poklicno rehabilitacijo (angl. Federal Bureau of Vocational Rehabilitation), druga pa je pri\xc5\xa1la v obliki sodelovanja v skupini, ki je raziskovala karierno svetovanje. Ti dve izku\xc5\xa1nji sta Vitelesu omogo\xc4\x8dili, da je leta 1921 ustanovil Kliniko za poklicno usmerjanje. Viteles je deloval kot direktor klinike do poznih 50ih let. Tretja prilo\xc5\xbenost se je ponudila leta 1920 in sicer je bil to raziskovalni projekt, ki ga je Viteles opravil za tovarno letal ameri\xc5\xa1ke mornari\xc5\xa1ke ladjedelnice v Filadelfiji. _NEWLINE_Leta 1920 je Viteles prejel prvo ponudbo za slu\xc5\xbebo pla\xc4\x8danega svetovalca. Elektri\xc4\x8dno podjetje iz Milwakueeja, (angl. The Milwaukee Electric Railway and Light company) ga je najelo za razvoj in validacijo selekcijskega instrumenta za voznika tramvaja, ki je kasneje tudi nosil njegovo ime (angl. Viteles Motorman Selection Test ) in so ga uporabljali vrsto let. Viteles je na tem mestu opravil tudi pionirsko delo v analizi svoje psihografske metode za analizo dela. _NEWLINE_Ti dogodki ozna\xc4\x8dujejo za\xc4\x8detek desetletja (1923-1934), ki ga Viteles poimenuje za najbolj produktivnega v svoji karieri. Zelo si je prizadeval za raz\xc5\xa1iritev zavedanja o industrijski psihologiji in izpostavitev \xc5\xa1tevilnih vidikov. Po prvih izku\xc5\xa1njah v industriji in doktoratu je bil nagrajen s \xc5\xa1tipendijo organizacije American Field Service za preu\xc4\x8devanje v Evropi med letoma 1922 in 1923. To je bil precej vznemirljiv \xc4\x8das za industrijskega psihologa, saj je podro\xc4\x8dje dela napredovalo z razmeroma hitro hitrostjo, k \xc4\x8demur je deloma pripomogla tudi prva svetovna vojna. Po vrnitvi iz Evrope se je ponovno posvetil pou\xc4\x8devanju na univerzi v Pensilvaniji. Kljub temu pa je bila njegova predanost do industrije tista, ki se je razcvetela v tem \xc4\x8dasu. Leta 1924 je za\xc4\x8del sodelovati s podjetjem Yellow Cab iz Filadelfije. Ve\xc4\x8dina njegovega dela je obsegala selekcijske postopke. Deloval pa je \xc5\xa1e na dveh podro\xc4\x8djih in sicer prepre\xc4\x8devanje nesre\xc4\x8d in delovna razmerja. Leta 1927 pa je s podjetjem prekinil sodelovanje. _NEWLINE_Ena izmed Vitelesovih ve\xc4\x8djih predanosti je bilo delo za filadelfijsko elektri\xc4\x8dno podjetje (angl. Philadelphia Electric Company). Z njimi je sodeloval od leta 1927 in se upokojil leta 1964. V skoraj 40ih letih dela z organizacijo, je Viteles razvil in potrdil ve\xc4\x8dino selekcijskih testov, ki jih je podjetje uporabljalo, poleg tega pa je tudi razvil, upravljal in ocenil intenzivne programe usposabljanja za razli\xc4\x8dna delovna mesta v podjetju. Skozi ves ta \xc4\x8das pa Viteles ni deloval samo v industriji in na univerzi, ampak je napisal tudi nekoliko publikacij, ki so postale prvinske na podro\xc4\x8dju poklicnega usmerjanja in industrijske psihologije. Napisal je ve\xc4\x8d u\xc4\x8dbenikov o poklicnem usmerjanju, pri \xc4\x8demer je bil najbolj opazen u\xc4\x8dbenik Poklicno usmerjanje po vsem svetu (angl. Vocational Guidance Throughout the World), ki ga je leta 1938 napisal skupaj s Franklinom Kellerjem. V sredini 30ih let pa se je njegovo zanimanje za karierno svetovanje za\xc4\x8delo postopoma zmanj\xc5\xa1evati in njegove raziskave, ter objave, so se usmerile na podro\xc4\x8dje industrijske psihologije.\n_START_SECTION_\nNajpomembnej\xc5\xa1e delo\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1932 so objavili Vitelesov najbolj znan u\xc4\x8dbenik, Industrijska psihologija, ki je tri desetletja veljal za biblijo na podro\xc4\x8dju industrijske psihologije. U\xc4\x8dbenik izrecno obravnava teme in pomembna vpra\xc5\xa1anja, ki so bila v prej\xc5\xa1njih besedilih zanemarjena.\n_START_SECTION_\nRaziskovalno delo v tujini\n_START_PARAGRAPH_\nMed letoma 1934 in 1935 je Viteles prejel \xc5\xa1tipendijo dru\xc5\xbeboslovnega raziskovalnega sveta (angl. Social Science Research Council Fellowship) za \xc5\xa1tudijo v ZSSR (Zveza sovjetskih socialisti\xc4\x8dnih republik). V svojem \xc4\x8dasu pre\xc5\xbeivetem v ZSSR je pridobil veliko, saj je bilo raziskovanje bolj osredoto\xc4\x8deno na prepletanje dru\xc5\xbebenih, ter politi\xc4\x8dnih zadev z industrijsko psihologijo. Viteles je zelo cenil svoje izku\xc5\xa1nje, ne samo v ZSSR, ampak tudi drugje po Evropi. Vinchur and Koppes ga ozna\xc4\x8dujeta za pionirja v internalizaciji psihologije dela in organizacije, in res je, da je zelo trdno delal za premostitve razlik, ne samo med razli\xc4\x8dnimi vidiki psihologije (klini\xc4\x8dni, metodolo\xc5\xa1ki), ampak tudi med razli\xc4\x8dnimi kulturami in pristopi narodov na tem podro\xc4\x8dju.\n_START_SECTION_\nVrnitev v ZDA\n_START_PARAGRAPH_\nPo vrnitvi v ZDA je Viteles nadaljeval delo na svojih prej\xc5\xa1njih zadol\xc5\xbeitvah: v podjetju Yellow Cab, v podjetju Philadelphia Electric, in na univerzi v Pensilvaniji. Poleg tega je z za\xc4\x8detkom leta 1940 postal vpleten tudi v \xc5\xa1tevilne voja\xc5\xa1ke projekte, ki so trajali po drugi svetovni vojni. V tem \xc4\x8dasu je svetoval razli\xc4\x8dnim voja\xc5\xa1kim enotam ZDA v okviru Nacionalnega raziskovalnega odbora za obrambo (angl. National Defense Research Committee (NDRC)) in Urada za znanstveno raziskovanje in razvoj (angl. Office of Scientific Research and Development (OSRD)). Vitelesovo najbolj trajno sodelovanje z vojsko je bilo z Nacionalnim odborom za raziskave (angl. National Research Council Committee). V kasnej\xc5\xa1ih letih je Viteles svoje delo z vojsko opisoval z velikim ponosom, saj je \xc4\x8dutil, da je v okviru svojega poklica nekaj prispeval k dr\xc5\xbeavi. _NEWLINE_Ob koncu svojega slu\xc5\xbeenja je nadaljeval s polnim delovnim \xc4\x8dasomv akademski sferi in praksi. Za\xc4\x8del je tudi revizijo u\xc4\x8dbenika Industrijska psihologija. Menil je, da je treba dodati \xc5\xa1e dodatno poglavje, ki bi obravnavalo temo motivacije, za kar so se v tistem \xc4\x8dasu precej zanimali. Vendar pa se je v procesu raziskovanja za knjigo odlo\xc4\x8dil, da bo izdal novo knjigo z naslovom Motivacija in morala v industriji. Nastalo besedilo je bilo kar tri desetletja prva celovita in samostojna publikacija, ki obravnava motiviranje zaposlenih.\n_START_SECTION_\nHumanisti\xc4\x8dni pristop\n_START_PARAGRAPH_\nSvoje zanimanje za humanizem je pripisal delu s podjetjem Bell Telephone v za\xc4\x8detku 50ih let. Najeli so ga za svetovanje zaradi vse ve\xc4\x8djega porasta dolg\xc4\x8dasa zaposlenih. Te\xc5\xbeavo je odpravil s tehnikami \xc5\xa1iritve mest in ve\xc4\x8djega sodelovanja, ter vlaganja v delo zaposlenih. Sodeloval je tudi pri projektu prek katerega je \xc5\xa1e dodatno vklju\xc4\x8dil zaposlene v sprejemanje odlo\xc4\x8ditev za upravljanje. Poleg tega pa je uprava podjetja ponudila \xc5\xa1e usposabljanje drugih vodstvenih kadrov v sodelovanju z univerzo. Vitelesu se je dodatno izobra\xc5\xbeevanje zdelo zelo smiselno in dobrodo\xc5\xa1lo, saj je velikokrat dejal, da je pogosta in upravi\xc4\x8dena kritika visokega \xc5\xa1olstvo ta, da pove\xc4\x8danje znanja ne vodi k pove\xc4\x8danju modrosti. Napredek k modrosti torej ni odvisen izklju\xc4\x8dno od predmeta, ampak se morda nana\xc5\xa1a bolj na duh in cilje pou\xc4\x8devanja. Iz teh izjav je razvidna Vitelesova nagnjenost k holisti\xc4\x8dnemu oz. celostnemu pristopu k pou\xc4\x8devanju in ka\xc5\xbee na njegovo progresivno mi\xc5\xa1ljenje. Zelo je poudarjal tudi pomen upravljanja s \xc4\x8dlove\xc5\xa1kimi viri.\n_START_SECTION_\nUpokojitev\n_START_PARAGRAPH_\nUniverzi je posvetil pol stoletja in se leta 1968 pri 70ih letih upokojil. Prav tako je opustil predsedstvo Mednarodne zveze za aplikativno psihologijo (IAAP). V zadnjih letih svojega \xc5\xbeivljenja se je posve\xc4\x8dal pisanju in izdal prenovljeno izdajo u\xc4\x8dbenika Industrijska psihologija. Prav tako so ga prosili, da bi napisal dva avtobiografska eseja o svojem \xc5\xbeivljenju in delu, ki so ju objavili leta 1967 in 1974. Kmalu po njegovi upokojitvi je Viteles prejel \xc5\xa1tevilne pohvale, tudi zlato medaljo APA-e in \xc4\x8dastno \xc4\x8dlanstvo v razli\xc4\x8dnih evropskih psiholo\xc5\xa1kih zdru\xc5\xbeenjih. Viteles je preostanek \xc5\xbeivljenja pre\xc5\xbeivel s svojo \xc5\xbeeno Rebecco in umrl 7.12.1996, pri 98ih letih.'