b'\n_START_ARTICLE_\nArhitekturni slog\n_START_PARAGRAPH_\nZa arhitekturni slog so zna\xc4\x8dilni elementi, zaradi katerih je zgradba ali druga struktura opazna ali zgodovinsko prepoznavna. Slog lahko vklju\xc4\x8duje elemente, kot so oblika, na\xc4\x8din gradnje, gradbeni materiali in regionalni zna\xc4\x8daj. Ve\xc4\x8dino arhitekture lahko uvr\xc5\xa1\xc4\x8damo v kronologijo slogov, ki se s\xc4\x8dasoma spreminjajo in odra\xc5\xbeajo spreminjajo\xc4\x8de se modne trende, prepri\xc4\x8danja in religije ali pojav novih idej, tehnologij ali materialov, ki omogo\xc4\x8dajo nove sloge._NEWLINE_Slogi torej izhajajo iz zgodovine dru\xc5\xbebe. Dokumentirani so na temo  zgodovine arhitekture. V vsakem trenutku je lahko ve\xc4\x8d modnih slogov in ko se slog spremeni, to obi\xc4\x8dajno po\xc4\x8dne postopoma, saj se arhitekti u\xc4\x8dijo in prilagajajo novim idejam. Novi slog je v\xc4\x8dasih samo upor proti obstoje\xc4\x8demu slogu, kot je postmodernizem (kar pomeni "po modernizmu"), ki je v zadnjem \xc4\x8dasu na\xc5\xa1el svoj jezik in se razdelil na ve\xc4\x8d slogov, ki so pridobili nova imena._NEWLINE_Slogi se pogosto \xc5\xa1irijo v druge kraje, tako da se slog na izvoru \xc5\xa1e naprej razvija na nove na\xc4\x8dine, medtem ko druge dr\xc5\xbeave sledijo svojemu zasuku. Na primer, renesan\xc4\x8dne ideje so se pojavile v Italiji okoli leta 1425 in se raz\xc5\xa1irile po vsej Evropi v naslednjih 200 letih, v francosko, belgijsko, nem\xc5\xa1ko, angle\xc5\xa1ko in \xc5\xa1pansko renesanso, ki so prepoznavne po istem slogu, vendar z edinstvenimi zna\xc4\x8dilnostmi. Slog se \xc5\xa1iri tudi skozi kolonializem, bodisi v tuje kolonije, ki se u\xc4\x8dijo od mati\xc4\x8dne dr\xc5\xbeave, bodisi s priseljenci, ki se preselijo v novo de\xc5\xbeelo. Primer za to je \xc5\xa1panska arhitektura v Amerikah, ki so jo \xc5\xa1panski zavojevalci prinesli v poznem 18. stoletju in gradili v edinstvenem slogu._NEWLINE_Ko je slog pre\xc5\xa1el iz mode, se lahko pojavijo o\xc5\xbeivitve in ponovne interpretacije. Na primer, klasicizem je bil mnogokrat o\xc5\xbeivljen in je na\xc5\xa1el novo \xc5\xbeivljenje kot neoklasicizem. Vsaki\xc4\x8d, ko je o\xc5\xbeivljen, je druga\xc4\x8den. _NEWLINE_Ljudska arhitektura je navedena posebej. Ker je ta bolje razumljena kot sugestivna za dolo\xc4\x8deno kulturo, \xc5\xa1iroko pisanje (kot tudi teorija in proces, ne pa stvar-v-sebi), lahko tehni\xc4\x8dno zajame vsak arhitekturni slog - ali sploh ne. Sama po sebi ljudska arhitektura ni slog.\n_START_SECTION_\nZgodovina koncepta arhitekturnega sloga\n_START_PARAGRAPH_\nKonstruiranje shem \xc4\x8dasovnih slogov zgodovine umetnosti in arhitekture je bila glavna skrb znanstvenikov 19. stoletja v novem in sprva prete\xc5\xbeno nem\xc5\xa1ko govore\xc4\x8dem podro\xc4\x8dju umetnostne zgodovine. Pomembni pisci o \xc5\xa1iroki teoriji sloga, vklju\xc4\x8dno s Carlom Friedrichom von Rumohrom, Gottfriedom Semperjem in Aloisom Rieglom v njegovem Stilfragen iz leta 1893, skupaj s Heinrichom W\xc3\xb6lfflinom in Paulom Franklom nadaljujejo razpravo v 20. stoletju. Paul Jacobsthal in Josef Strzygowski sodita med umetnostne zgodovinarje, ki so sledili Rieglu in predlagali velike sheme, ki so spremljale prenos elementov slogov v velike razpone v \xc4\x8dasu in prostoru. Ta vrsta umetnostne zgodovine je znana tudi kot formalizem ali \xc5\xa1tudija oblik ali oblik v umetnosti._NEWLINE_Semper, W\xc3\xb6lfflin in Frankl, kasneje pa Ackerman, so imeli ozadje v zgodovini arhitekture, tako kot mnogi drugi izrazi za obdobja, so bili romanski in gotski prvotno namenjeni opisu arhitekturnih slogov, kjer so lahko velike spremembe med slogi jasnej\xc5\xa1i in enostavnej\xc5\xa1i za definiranje, nenazadnje tudi zato, ker je slog v arhitekturi la\xc5\xbeje ponoviti z upo\xc5\xa1tevanjem niza pravil kot slog v figurativni umetnosti, kot je slikanje. Pogoji, ki so nastali za opis arhitekturnih obdobij, so bili pogosto uporabljeni tudi na drugih podro\xc4\x8djih vizualnih umetnosti, nato pa \xc5\xa1e bolj na glasbi, literaturi in splo\xc5\xa1ni kulturi. V arhitekturi pogosto sledi slogovna sprememba, ki jo omogo\xc4\x8da odkritje novih tehnik ali materialov, od gotskega rebrastega oboka do moderne kovinske in armiranobetonske konstrukcije. Glavna tema razprave tako v zgodovini umetnosti kot v arheologiji je bila stopnja, do katere so slogovne spremembe na drugih podro\xc4\x8djih, kot so slikarstvo ali lon\xc4\x8darstvo, tudi odziv na nove tehni\xc4\x8dne mo\xc5\xbenosti ali pa ima svoj zagon (kunstwollen, Riegl) ali spremembe v odzivu na dru\xc5\xbebene in gospodarske dejavnike, ki vplivajo na pokroviteljstvo in na razmere umetnika, kot to poudarjajo sedanja razmi\xc5\xa1ljanja, z manj strogimi razli\xc4\x8dicami marksisti\xc4\x8dne umetnostne zgodovine. _NEWLINE_\xc4\x8ceprav je bil slog dobro uveljavljen kot osrednja komponenta umetnostnozgodovinske analize, je vidik kot prevladujo\xc4\x8di dejavnik v zgodovini umetnosti padel iz mode po drugi svetovni vojni, saj so se razvijali drugi na\xc4\x8dini gledanja na umetnost in odziv na poudarek na razvoju sloga; za Svetlano Alpers je \xc2\xbbnormalno pozivanje sloga v zgodovini umetnosti resni\xc4\x8dno depresivno\xc2\xab\xc2\xa0. James Elkins pravi: \xc2\xbbV poznej\xc5\xa1em 20. stoletju so bile kritike sloga usmerjene v nadaljnje zmanj\xc5\xa1evanje heglovskih elementov koncepta, hkrati pa so ga ohranile v obliki, ki bi jo bilo la\xc5\xbeje nadzorovati\xc2\xab.'