b"\n_START_ARTICLE_\nRoland Barthes\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je 12. novembra 1915 v Cherbourgu v Normandiji. Njegov o\xc4\x8de Louis Barthes je bil mornari\xc5\xa1ki podporo\xc4\x8dnik, ki je med prvo svetovno vojno (1916) umrl v pomorski bitki na Severnem morju. Mati Henriette, ga je tako skupaj s starimi star\xc5\xa1i sama vzgajala._NEWLINE_Roland je otro\xc5\xa1tvo pre\xc5\xbeivljal v Bayonnu (1916-1924). Pri enajstih letih se je z dru\xc5\xbeino preselil v Pariz, kjer je od 1924 do 1930 obiskoval gimnazijo Montaigne, nato pa od leta 1930 do 1934 gimnazijo Louis-le-Grand. Mati je leta 1927 rodila nezakonskega sina, Rolandovega polbrata. Dru\xc5\xbeina Barthes jih zaradi tega ni ve\xc4\x8d hotela finan\xc4\x8dno podpirati in mati je za\xc4\x8dela oba sinova pre\xc5\xbeivljati kot knjigovezinja._NEWLINE_Kot \xc5\xa1tudent je veliko obetal in od leta 1935 do 1939 obiskoval Sorbono (Univerzo v Parizu), kjer je diplomiral iz klasi\xc4\x8dne knji\xc5\xbeevnosti. V tem \xc4\x8dasu je ustanovil Skupino za anti\xc4\x8dno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de, s katero je leta 1938 potoval po Gr\xc4\x8diji._NEWLINE_Njegovo \xc5\xbeivljenje je hudo zaznamovala tuberkuloza, za katero je zbolel kar trikrat (1934, 1941 in 1943), kar je zahtevalo dolgotrajna zdravljenja in ga oviralo pri njegovi karieri. Opro\xc5\xa1\xc4\x8den je bil tudi slu\xc5\xbeenja voja\xc5\xa1\xc4\x8dine._NEWLINE_V letih 1939-1941 je bil profesor na gimnaziji v Biarritzu ter na pari\xc5\xa1kih gimnazijah Voltaire inn Carnot. Leta 1941 pa je diplomiral na podiplomskem \xc5\xa1tudiju s temo gr\xc5\xa1ke tragedije._NEWLINE_Med leti 1942 in 1947, ki so bila zaznamovana z zdravstvenimi te\xc5\xbeavami, je leta 1943 dobil licenco v slovnici in filologiji. Leta 1948 se je vrnil k akademskemu delu in za kratko obdobje deloval kot profesor na Francoskem in\xc5\xa1titutu v Bukare\xc5\xa1ti in lektor na Bukare\xc5\xa1ki univerzi (1948-1949), nato pa \xc5\xa1e za eno leto na Aleksandrijski univerzi v Egiptu. V tem \xc4\x8dasu je pisal za levi\xc4\x8darski pari\xc5\xa1ki \xc4\x8dasopis Combat, iz \xc4\x8desar je zraslo njegovo prvo dalj\xc5\xa1e delo literarno kritiko Le degr\xc3\xa9 z\xc3\xa9ro de l'\xc3\xa9criture (1953)._NEWLINE_Med letoma 1950 in 1952 je bil zaposlen na Glavni upravi za kulturne odnose, v slu\xc5\xbebi za izobra\xc5\xbeevanje. Po letu 1952 se je ustalil na CNRS (Centre National de la Recherche Scientifique), kjer je prou\xc4\x8deval leksikologijo in sociologijo. V obdobju sedmih let na CNRS je za\xc4\x8del pisati \xc5\xa1tevilne tekste, v katerih je analiziral vsakdanje mite sodobne dru\xc5\xbebe. Izhajali so dvakrat mese\xc4\x8dno v reviji Les Lettres Nouvelles. Iz njih je nastala zbirka tekstov z naslovom Mitologije(Mythologies), ki je iz\xc5\xa1la leta 1957._NEWLINE_V za\xc4\x8detku \xc5\xa1estdesetih let je raziskoval podro\xc4\x8dja semiotike in strukturalizma, stal na pomembnih pozicijah na francoskih fakultetah in pisal veliko dalj\xc5\xa1ih del. \xc5\xa0tevilna njegova dela so po robu postavila tradicionalne akademske poglede na literarno kritiko. Barthesovo delo Kritika in resnica (Critique et v\xc3\xa9rit\xc3\xa9, 1966) je obto\xc5\xbeilo takratno kritiko pomanjkanja poglabljanja v podrobnosti jezika in ignoriranja nekaterih teorij, kot je marksizem._NEWLINE_Konec \xc5\xa1estdesetih let je potoval v ZDA in predaval na Univerzi Johna Hopkinsa. Leta 1967 je napisal svoj najbolj znani esej Smrt avtorja (La mort de l'auteur). V sedemdesetih je nadaljeval z razvojem svoje literarne kritike._NEWLINE_Leta 1975 je napisal avtobiografijo z naslovom Roland Barthes, naslednjega leta pa je postal profesor na Coll\xc3\xa8ge de France (katedra za knji\xc5\xbeevno semiotiko). Oktobra 1977 mu je umrla mati Henriette, na katero je bil zelo navezan, saj sta skupaj \xc5\xbeivela okoli 60 let. Dogodek ga je popolnoma pretresel, pod temi vplivi pa je napisal svoje zadnje veliko delo Camera Lucida (La chambre claire\xc2\xa0: note sur la photographie), v katerem razpravlja o fotografiji kot nosilcu komunikacije (1980)._NEWLINE_Umrl je 26. marca 1980, ko ga je v Parizu povozil avto.\n_START_SECTION_\nZgodnja misel\n_START_PARAGRAPH_\nBarthesove najzgodnej\xc5\xa1e teorije so bile odziv na eksistencialno filozofijo, ki se je okoli leta 1940 \xc5\xa1irila po Franciji. Jean-Paul Sartre v svojem delu Kaj je literatura? (1940) izra\xc5\xbea razo\xc4\x8daranje nad do sedaj uveljavljenimi oblikami pisanja, ki so bolj ustvarjalne in avantgardne, saj se mu zdijo bralcu preve\xc4\x8d tuje. Barthesov odgovor je bil, da bi posku\xc5\xa1ali odkriti tisto, kar se lahko \xc5\xa1teje za edinstveno in izvirno pri pisanju. V delu Le degr\xc3\xa9 z\xc3\xa9ro de l'\xc3\xa9criture (1953), Barthes trdi, da bi morali zdru\xc5\xbeiti oboje, tako jezik kot tudi slog oz. stil pisanja. Barthes pisanje razlaga kot edinstveno in kreativno umetnost vsakega posameznika. To pomeni, da je ustvarjalnost stalen proces nenehnih sprememb in reakcije. Dopolnil je tudi misli francoskega zgodovinarja iz 19. stol. Julesa Micheleta, celo povzdignil je avantgardno pisanje, reko\xc4\x8d da bi moralo biti povzdignjeno zaradi ohranjanja take razdalje med javnostjo in pisanjem. Prav tako je Barthes verjel, da bi morala biti umetnost bolj kriti\xc4\x8dna, ne pa kot je razlagal Michelet.\n_START_SECTION_\nSemiotika in miti\n_START_PARAGRAPH_\nBarthesovi mese\xc4\x8dni prispevki in \xc4\x8dlanki so bili zbrani v Mitologijah (1957). Pogosto so zajemali posebna kulturna gradiva, ki so pomagala k izpostavitvi uveljavljanja vrednot bur\xc5\xbeoazne dru\xc5\xbebe. Semiotika, veda znakov in simbolov, se mu je zdela uporabna, predvsem ko je raziskoval, kako mite uporablja in izkori\xc5\xa1\xc4\x8da bur\xc5\xbeoazna dru\xc5\xbeba. Ta miselnost je Barthesa pripeljala do podobne teorije kot je bila Marxova.\n_START_SECTION_\nStrukturalizem\n_START_PARAGRAPH_\nBarthesovo ukvarjanje s strukturalizmom je do\xc5\xbeivelo razcvet v \xc4\x8dasu razprav s Raymondom Picardom, njegova preiskava strukture je bila osredoto\xc4\x8dena na pomen jezika v pisni obliki, za katero meni da so jo kritiki spregledali. Barthesovo delo Introduction \xc3\xa0 l'analyse structurale des r\xc3\xa9cits se nana\xc5\xa1a na preu\xc4\x8ditev sovisnosti med strukturo stavka in ve\xc4\x8dje pripovedi. Medtem ko se mu je strukturalizem zdel priro\xc4\x8den in je vedel, da bi bil diskurz literature lahko oblikovan, ni verjel da bi to lahko postal znanstveni napredek oz. podvig. V poznih 60-ih letih so se v literarni vedi prav tako dogajali radikalni premiki."