b'\n_START_ARTICLE_\nIvan Ivanovi\xc4\x8d Agajnc\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je duhovniku Hovhanesu Agajncu (Armenska apostolska cerkev) v armenskem mestu Elizavetpol. Oba njegova starej\xc5\xa1a brata sta vstopila v tajno policijo, kamor jima je sledil tudi Ivan. Leta 1930 se je preselil v Moskvo, kjer je pri\xc4\x8del delati v ekonomskem oddelku OGPU. \xc4\x8cez \xc5\xa1est let (1936), v \xc4\x8dasu Stalinovih \xc4\x8dist, je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v zunanjo obve\xc5\xa1\xc4\x8devalno slu\xc5\xbebo zaradi dejstva da je govoril ve\xc4\x8d tujih jezikov (tur\xc5\xa1ko, perzijsko, francosko, \xc5\xa1pansko, italijansko in angle\xc5\xa1ko)._NEWLINE_Naslednje leto je bil poslan v Pariz, sprva pod krinko trgovinskega predstavnika, nato pa kot \xc4\x8dlan konzularnega oddelka na sovjetskem veleposlani\xc5\xa1tvu. V Moskvo se je vrnil leta 1940 in avgusta naslednjega leta je bil poslan v Teheran kot rezident. Tam naj bi pomagal prepre\xc4\x8diti nem\xc5\xa1ki na\xc4\x8drt napada na teheransko konferenco. \xc5\xa0e istega leta se je vrnil v Moskvo._NEWLINE_Med letoma 1947 in 1949 je bil ponovno v Parizu; tokrat se je predstavljal kot Avalov. V tem \xc4\x8dasu naj bi rektrutiral \xc5\xa1tevilne vohune za Sovjetsko zvezo, a se je bil zaradi tuberkuloze prisiljen vrniti domov._NEWLINE_Ob vrnitvi je postal vodja zahodnoevropskega oddelka KGB; v tem funkciji je med drugim pomagal ponarejati spomine sovjetskih nasprotnikov (z namenom deskreditacije) ter producirati dramo Namestnik. Potem je postal prvi vodja oddelka D (deinformacija) v 1. glavnem direktoratu KGB._NEWLINE_Leta 1965 je bil povi\xc5\xa1an v generalmajorja KGB._NEWLINE_Leta 1967 je postal namestnik vodje celotnega direktorata, a je \xc5\xbee kmalu umrl (12. maja 1968). Pokopan je na moskovskem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du Novodevi\xc4\x8di.'