b'\n_START_ARTICLE_\nCisalpska Galija\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nProvinca je na severu in zahodu segala do Alp, na jugu do Placentie ob reki Pad, Apeninov in reke Rubikon, na vzhodu pa do Jadranskega morja. Leta 49 pr. n. \xc5\xa1t. so vsi prebivalci Cisalpske Galije dobili rimsko dr\xc5\xbealjanstvo. Provinca je bila na koncu razdeljena med \xc5\xa1tiri od enajstih italijanskih regij: VIII. regijo Cispadsko Galijo (Gallia Cispadana), IX. regijo Ligurijo (Liguria), X. regijo Bene\xc4\x8dijo in Istro (Venetia et Histria) in XI. regijo Transpadsko Galijo (Gallia Transpadana).\n_START_SECTION_\nRimska provinca\n_START_PARAGRAPH_\nCisalpska Galija se v\xc4\x8dasih omenja tudi kot Gallia Citerior (Bli\xc5\xbenja Galija), Provincia Ariminum in Gallia Togata (Galija, v kateri Galci nosijo toge, kar ka\xc5\xbee na zgodnjo romanizacijo pokrajine). Ime Transpadska Galija se je nana\xc5\xa1alo na del province med reko Pad in Alpami, medtem ko se je ime Cispadska Galija nana\xc5\xa1alo na njeno ozemlje ju\xc5\xbeno od Pada._NEWLINE_Provinca je bila uradno ustanovljena verjeto leta 81 pr. n. \xc5\xa1t.. Njeno glavno mesto je bila Mutina, sedanja Modena, kjer je Spartak leta 73 pr. n. \xc5\xa1t. porazil legijo provincijskega guvernerja Gaja Kasija Longina Vara._NEWLINE_Ju\xc5\xbeno mejo province je tvorila reka Rubikon, ki jo je lo\xc4\x8devala od Italije v o\xc5\xbejem smislu. S prekora\xc4\x8denjem reke leta 49 pr. n. \xc5\xa1t. je Julij Cezar, ki se je s svojimi prekaljenimi legijami vra\xc4\x8dal iz pokorjene Galije, za\xc4\x8del dr\xc5\xbeavljansko vojno v Rimski republiki, ki se je kon\xc4\x8dala z ustanovitvijo Rimskega cesarstva. Izraz "prestopiti Rubikon" danes pomeni "dose\xc4\x8di to\xc4\x8dko, s katere ni povratka"._NEWLINE_Provinca se je v obdobju drugega triumvirata v okviru Oktavijanovega programa italizacije okoli leta 42 pr. n. \xc5\xa1t. zdru\xc5\xbeila z Italijo. Za razpustitev province je bil potreben poseben zakon (lex), katerega naslov na \xc5\xbealost ni znan. Ureditvi njenega sodstva so v celoti posve\xc4\x8deni deli napisa na bronasti plo\xc5\xa1\xc4\x8di, ki jo hrani muzej v Parmi: zakon je dolo\xc4\x8dal dva duumvira in \xc5\xa1tiri vrhovne sodnike (viri juri dicundo), omenja pa tudi prefekta Mutine._NEWLINE_Med najslavnej\xc5\xa1imi Rimljani, rojenimi v Cisalpski Galiji, sta bila pesnika Vergilij in Katul in zgodovinar Livij.\n_START_SECTION_\nPrebivalci\n_START_PARAGRAPH_\nV 1. tiso\xc4\x8dletju pr. n. \xc5\xa1t. so v Cisalpski Galiji prevladovala \xc5\xa1tiri ljudstva: Veneti in Liguri v Transpadani, Etru\xc5\xa1\xc4\x8dani v Emiliji in Kelti na osvojenih etru\xc5\xa1\xc4\x8danskih in retskih ozemljih. Reti bi lahko bili ilirsko ali keltsko pleme, lingvisti\xc4\x8dne \xc5\xa1tudije pa ka\xc5\xbeejo, da bi lahko bilo tudi etru\xc5\xa1\xc4\x8dansko.\n_START_SECTION_\nKelti in Kelto-Liguri\n_START_PARAGRAPH_\nGr\xc5\xa1ki zgodovinar Polibij pi\xc5\xa1e, da so v severni Italiji v obdobju pred upusto\xc5\xa1enjem Rima leta 390 pr. n. \xc5\xa1t. sobivali Kelti in Etru\xc5\xa1\xc4\x8dani. Po pisanju rimskega zgodovinarja Livija so Kelti pri\xc5\xa1li v severne italijanske pokrajine okoli 6. stoletja pr. v. \xc5\xa1t.._NEWLINE_Arheolo\xc5\xa1ki viri, Livijev odlomkek, ki govori o prihodu legendarnega galskega kralja Beloveza in njegovih Insubrov v \xc4\x8dasu vladavine Lucija Tarkvinija Priska (616-579 pr. n. \xc5\xa1t.), in najdbe v Milanu, ki je \xc5\xbee bil naseljen z Insubri, je italijanske in francoske arheologe in druge znanstvenike privedlo do zaklju\xc4\x8dka, da so bili Kelti prisotni v Italiji vsaj \xc5\xbee v 6. stoletju pr. n. \xc5\xa1t..\n_START_SECTION_\nPrisotnost Keltov po klasi\xc4\x8dnih virih\n_START_PARAGRAPH_\nLivij opisuje, kako so okoli leta 600 pr. n. \xc5\xa1t. preko Alp vdrle horde Galcev kralja Beloveza in zasedle ozemlje med sedanjim Milanom in Kremono. Lokalne prebivalce svojega \xc4\x8dasa imenuje Insumbri in jih ena\xc4\x8di z osvajalskimi Galci._NEWLINE_Karijski raziskovalec in geograf Skilaks iz Karianda, ki je ustvarjal med letoma 522 in 485 pr. n. \xc5\xa1t. v svojem Periplu omenja, da so v severni Italiji naseljeni keltsko govore\xc4\x8di prebivalci. Bedilo, ki je bilo kak\xc5\xa1no stoletje kasneje prepisano in je izgubilo svojo izvirnost, pravi, da so bila ob obali (Jadranskega morja) ju\xc5\xbeno od Venetov naseljena keltska plemena.\n_START_SECTION_\nKanegratska kultura\n_START_PARAGRAPH_\nKanegratska kultura je bila kultura, ki se je razvila v 13. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. na prehodu iz bronaste v \xc5\xbeelezno dobo v gornjem toku reke Pad v sedanjem Piemontu, zahodni Lombardiji in \xc5\xa1vicarskem kantonu Ticino._NEWLINE_Kanegratska kultura pri\xc4\x8da o prvem migracijskem valu prakeltskih ljudstev s severozahodnega dela Alp. Prvi priseljenci se \xc5\xa1e niso prebili do jezer Maggiore in Como. Pri\xc5\xa1leki so bili nosilci nove kulture pokopov, ki je namesto pokopavanja uvedla kremiranja pokojnikov._NEWLINE_Novo prebivalstvo je svojo homogenost obdr\xc5\xbealo samo kak\xc5\xa1no stoletje, potem pa se je pome\xc5\xa1alo s prvotnim prebivalstvom Ligurije. Nastala je nova, tako imenovana golase\xc5\xa1ka kultura.\n_START_SECTION_\nGolase\xc5\xa1ka kultura\n_START_PARAGRAPH_\nGolase\xc5\xa1ka kultura, ki je trajala od 9. do 4. stoletja pr. n. \xc5\xa1t., se je za\xc4\x8dela razvijati proti koncu bronaste dobe in na za\xc4\x8detku \xc5\xbeelezne dobe na podro\xc4\x8dju severozahodne Lombardije, Piemonta in kantona Ticino. Na koncu prazgodovinskega obdobja je imela na zahodu stik s hal\xc5\xa1tatsko kulturo, ne severu s kulturo \xc5\xbearnih grobi\xc5\xa1\xc4\x8d in na jugu z vilanovsko kulturo. Golase\xc5\xa1ka kultura je bila sprva omejena na obmo\xc4\x8dje ju\xc5\xbeno od Alp, kasneje pa se je raz\xc5\xa1irila proti velikom jezerom in ustanovila mnogo izvirnih naselij. Najstarej\xc5\xa1i odkriti ostanki kulture so iz 9. stoletja pr. n. \xc5\xa1t..\n_START_SECTION_\nGalska ekspanzija in propad\n_START_PARAGRAPH_\nDiodor Sicilski pi\xc5\xa1e, da so leta 391 pr. n. \xc5\xa1t. "Kelti, ki so imeli svoje domove na drugi strani Alp, z veliko mo\xc4\x8djo pridrli skozi gorske prelaze in zasedli ozemlje med Apenini in Alpami". Senoni so v bitki pri Aliji prepri\xc4\x8dljivo porazili rimsko vojsko in leta 390 pr. n. \xc5\xa1t. opusto\xc5\xa1ili Rim._NEWLINE_Rimljani so v tretji samnitski vojni, ki se je kon\xc4\x8dala leta 290 pr. n. \xc5\xa1t., porazili zvezo Samnitov, Keltov in Etru\xc5\xa1\xc4\x8danov. Poraz je pomenil za\xc4\x8detek konca keltske nadvlade v celinski Evropi. V bitki pri Telamonu leta 225 pr. n. \xc5\xa1t. se je velika keltska vojska ujela v past med dvema rimskima armadama in bila popolnoma uni\xc4\x8dena. Rimske armade so kljub zmagi osvojile zadnje neodvisno keltsko kraljestvo v Italiji \xc5\xa1ele leta 192 pr. n. \xc5\xa1t..\n_START_SECTION_\nJezik\n_START_PARAGRAPH_\nKeltski napisi v Cisalpski Galiji so pogosto zdru\xc5\xbeeni z lepontskimi in se skupaj z njimi obravnavajo kot "ostanki keltskega jezika v severni Italiji". Leponti so bili verjetno domorodno ljudstvo severne Italije, ki je tam prebivalo \xc5\xbee od konca 2. tiso\xc4\x8dletja pr. n. \xc5\xa1t.. Ko so Galci od 5. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. dalje v ve\xc4\x8d valovih preplavili severno Italijo, so od njih o\xc4\x8ditno prevzeli umetnost pisanja, vklju\xc4\x8dno z nekaterimi pravopisnimi posebnostmi.'