b'\n_START_ARTICLE_\nSocialna reforma ali revolucija?\n_START_PARAGRAPH_\nSocialna reforma ali revolucija? je pamflet poljske marksistke Rose Luxemburg, pisan kot odgovor reformisti\xc4\x8dnemu \xc4\x8dlanu nem\xc5\xa1ke socialdemokratske stranke Eduardu Bernsteinu. V delu Rosa Luxemburg zavzema pozicijo, da so socialne reforme pomembne za izbolj\xc5\xa1anje polo\xc5\xbeaja delavskega razreda, a niso zadostne in je nasprotno potreben tudi revolucionaren prevrat starega (bur\xc5\xbeoaznega) dru\xc5\xbebenega reda. Primeri reformisti\xc4\x8dnega delovanja so sindikalni boji (te obravnava Rosa Luxemburg tudi v delu "Mno\xc5\xbei\xc4\x8dna stavka, partija in sindikati"), delavske zadruge in parlamentarno delovanje, delo pa naslavlja tudi argumente, da naj bi se kapitalizem uspel prilagoditi na svoja protislovja in s tem odpraviti zanj zna\xc4\x8dilne periodi\xc4\x8dne gospodarske krize.\n_START_SECTION_\nPovzetek vsebine\n_START_PARAGRAPH_\nRosa Luxemburg Bernsteina ter revizionizem in oportunizem nasploh kritizira iz treh ve\xc4\x8djih vidikov; adatacije kapitalizma na krize, vloge reformisi\xc4\x8dnih orodij boja (kot npr. sindikatov in zadrug), kot si jih zami\xc5\xa1lja Bernstein, ter opu\xc5\xa1\xc4\x8danja cilja revolucionarne preobrazbe dru\xc5\xbebe v komunizem.\n_START_SECTION_\nAdaptacija kapitalizma na krize\n_START_PARAGRAPH_\nRosa Luxemburg v delu navaja tri pomembnej\xc5\xa1e dejavnike, ki naj bi po Bernsteinu pomenili adaptacijo kapitalizma in njegovo odpornost na krize: kreditni sistem, kartelna in monopolna zdru\xc5\xbeenja, zmo\xc5\xbenost adaptacije kapitalizma pa naj bi dokazoval tudi nadaljnji obstoj malega kapitala._NEWLINE_Za kreditni sistem Rosa Luxemburg argumentira, da ne odpravlja kriz, ampak nasprotno dodatno pove\xc4\x8da njihove razse\xc5\xbenosti. Poudari, da kredit v kapitalisti\xc4\x8dni ekonomiji opravlja dve temeljni funkciji: je sredstvo \xc5\xa1iritve produkcije (ker igra vlogo finan\xc4\x8dnega vzvoda), hkrati pa slu\xc5\xbei kot menjalno sredstvo. V obeh primerih je posledica kreditnega sistema dodatno pove\xc4\x8danje nesorazmerja med dru\xc5\xbebeno produkcijo in konsumpcijo. To tudi sicer vodi v krizo, kjer pride do prisilne izravnave obojega, tudi z uni\xc4\x8devanjem produkcijskih sredstev (tj. s propadom dela kapitalisti\xc4\x8dnega razreda); kredit pove\xc4\x8da obseg hiperprodukcije, s tem pa tudi obseg kapitala, ki bo v krizi propadel._NEWLINE_Pri kartelih Luxemburg izpostavi, da tak\xc5\xa1ne organizacije temeljijo ravno na tem, da ne vklju\xc4\x8dujejo celotnega dru\xc5\xbebenega kapitala; \xc4\x8dlani kartelnega zdru\xc5\xbeenja realizirajo vi\xc5\xa1ji profit na ra\xc4\x8dun preostalega dru\xc5\xbebenega kapitala. Nadalje Luxemburg \xc5\xa1e poudari, da je za monopolni kapitalizem zna\xc4\x8dilen pristop prodajanja blaga po monopolni ceni na doma\xc4\x8dem trgu in po zelo nizkih cenah na tujem trgu (tj. dumping); na slednjem se tako konkurenca in tr\xc5\xbena anarhija s karteli ne odpravi, ampak stopnjuje. To je tudi podlaga za ekonomsko politiko monopolnega kapitalizma, kot na primer uvozne carine._NEWLINE_Pri \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnosti malega kapitala Rosa Luxemburg zavzema stali\xc5\xa1\xc4\x8de, da ta nima tendence enosmernega in nepovratnega padanja, ampak je njihova \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnost cikli\xc4\x8dna, saj nanjo vpliva ve\xc4\x8d faktorjev. Na eni strani se zaradi ve\xc4\x8danje organske sestave kapitala pove\xc4\x8duje minimalni znesek, ki ga mali kapitalist potrebuje, da sploh postane kapitalist; v obratno smer deluje devalvacija strojev. Nadalje prisotnost malega kapitala izhaja iz njegove vloge v kapitalisti\xc4\x8dni produkciji; uvajanja novih tehnolo\xc5\xa1kih procesov v \xc5\xbee obstoje\xc4\x8dih ter prodor na nove produkcijske sfere (obema sledi tudi veliki kapital)._NEWLINE_Luxemburg Bernsteinu \xc5\xa1e o\xc4\x8dita, da ne razume marksisti\xc4\x8dnega pojmovanja kapitalisti\xc4\x8dnih kriz. Poleg tega, da zame\xc5\xa1a med velikimi in rednimi gospodarskimi krizami, ne upo\xc5\xa1teva, da je Marxova in Engelsova opazka, da se krize pojavljajo na 10 let, empiri\xc4\x8dna opazka, relevantna za njuno zgodovinsko obdobje, ne splo\xc5\xa1ni zakon kapitalisti\xc4\x8dne ekonomije.\n_START_SECTION_\nReformisti\xc4\x8dne metode boja\n_START_PARAGRAPH_\nBernstein glavni orodji razrednega boja in dru\xc5\xbebene preobrazbe vidi v sindikalnem boju in delavskih zadrugah. Po reformisti\xc4\x8dnem modelu oboje zmanj\xc5\xa1uje vlogo bur\xc5\xbeoazije v dru\xc5\xbebeni produkcije s tem, da omejuje profitno mero kapitala; s\xc4\x8dasoma bi kapitalist imel tako majhen nadzor nad lastnim kapitalom, da bi njegova razlastitev bila le \xc5\xa1e formalnost. Delavske zadruge naj bi ta cilj uresni\xc4\x8dile preko tr\xc5\xbene konkurence, sindikalizem pa z mezdnim bojem._NEWLINE_Za Roso Luxemburg je sindikalno organiziranje (pa tudi parlamentarno delovanje) velikega pomena, a ne kot pot do kon\xc4\x8dnega cilja, temve\xc4\x8d kot okolje za razvoj razredne zavesti proletariata. Zanjo so dose\xc5\xbeki reformisti\xc4\x8dnega boja pomembni, a njihova najve\xc4\x8dja pridobitev je v pripravljanju proletariata na prevzem politi\xc4\x8dne oblasti. Sindikalni boj kot tak pa ni revolucionaren, ker so njegovi cilji postavljeni v okvir mezdnega dela in tr\xc5\xbenega gospodarstva. Naloga sindikata je namre\xc4\x8d omejiti stopnjo kapitalisti\xc4\x8dnega izkori\xc5\xa1\xc4\x8danja na dva na\xc4\x8dina: z bojem za vi\xc5\xa1je mezde ter z vplivanjem na polo\xc5\xbeaj delovne sile na trgu. Odprava izkori\xc5\xa1\xc4\x8danja bi zahtevala nadzor tako nad produkcijskimi sredstvi kot razvojem produktivnih sil, kar pa ni del sindikalnega boja._NEWLINE_Za delavske zadruge Rosa Luxemburg postavi, da so te male enote socializirane produkcije v kapitalisti\xc4\x8dnem tr\xc5\xbenem gospodarstvu. Zaradi tak\xc5\xa1nega polo\xc5\xbeaja pa imajo delavske zadruge ve\xc4\x8d problemov. Najpomembnej\xc5\xa1i je ta, da so podrejene istemu zakonu konkurence kot vsi preostali kapitalisti; v praksi to vodi do tega, da zaposleni v zadrugi sami nad seboj izvajajo kapitalisti\xc4\x8dno oblast, poslu\xc5\xbeujejo pa se tudi pristopov, kot odpu\xc5\xa1\xc4\x8danje delovne sile. Kon\xc4\x8dni rezultat je, da morajo delavske zadruge za pre\xc5\xbeivetje na kapitalisti\xc4\x8dnem trgu funkcionirati kot kapitalisti\xc4\x8dna produkcija; \xc4\x8de tega ne storijo, propadejo. Temu se lahko izognejo le, \xc4\x8de nastopajo na lo\xc4\x8denem trgu, da torej ne tekmujejo neposredno s kapitalom. V tem primeru pa so produkcijske zadruge odvisne od potro\xc5\xa1ni\xc5\xa1ke baze, vpra\xc5\xa1anje razredne dru\xc5\xbebe pa se s tem premakne na vpra\xc5\xa1anje distribucije, ne produkcije (za Roso Luxemburg je to velika napaka). Delavske zadruge imajo dodaten problem, da ne spodkopavajo kapitalisti\xc4\x8dnega monopola nad produkcijskimi sredstvi. Zasedajo majhen tr\xc5\xbeni dele\xc5\xbe, ki ne vklju\xc4\x8duje klju\xc4\x8dnih gospodarskih panog (kot npr. gradbeni\xc5\xa1tvo in te\xc5\xbeke industrije, kot na primer metalurgije); ta ostaja v rokah bur\xc5\xbeoazije.\n_START_SECTION_\nOpustitev dolgoro\xc4\x8dnih ciljev komunizma\n_START_PARAGRAPH_\nRosa Luxemburg Bernsteinu, pa tudi ostalim oportunistom, kot Konradu Schmidtu, o\xc4\x8dita zanikanje nujnosti revolucije. Bernsteinu o\xc4\x8dita, da je opustil dolgoro\xc4\x8dni cilj revolucionarne dru\xc5\xbebene preobrazbe, s \xc4\x8dimer se je de facto omejil na delovanje le znotraj kapitalizma, da se je torej omejil izklju\xc4\x8dno na reformisti\xc4\x8dno delovanje. Tak\xc5\xa1no politiko povzame z Bernsteinovim citatom "Kon\xc4\x8dni cilj, pa naj bo ta karkoli, mi ne pomeni ni\xc4\x8d, gibanje pa vse". Luxemburg pripomne, da je to pogosta argumentacijska linija oportunistov, saj usklajevanje kratkoro\xc4\x8dnega delovanja z dolgoro\xc4\x8dnimi cilji prvega tudi omejuje; poudari pa, da je tak\xc5\xa1na uskladitev klju\xc4\x8dnega pomena, saj je v nasprotnem primeru delavsko gibanje omejeno le na kratkoro\xc4\x8dno uresni\xc4\x8dljive pridobitve in zatorej obsojeno na delovanje v okviru kapitalizma._NEWLINE_Bernsteinu o\xc4\x8dita tudi, da z nadaljnjimi teoretskimi izpeljavami opu\xc5\xa1\xc4\x8da osnove marksizma, saj dru\xc5\xbebe ne opazuje s pristopom histori\xc4\x8dnega materializma; kot primere navede obravnavanje dr\xc5\xbeave, demokracije ter razrednega antagonizma nasploh. _NEWLINE_Pri vpra\xc5\xa1anju dr\xc5\xbeave Luxemburg postavi, da so njene zna\xc4\x8dilnosti pogojene z dru\xc5\xbebo, iz katere izhaja; dr\xc5\xbeava razredne dru\xc5\xbebe varuje interese razredne dru\xc5\xbebe kot celote. V okvirih stare dr\xc5\xbeave se lahko izoblikujejo zametki novega dru\xc5\xbebenega reda, a se pojavijo v okvirju stare dr\xc5\xbeave in stare dru\xc5\xbebe, ki morajo \xc5\xa1e vedno biti odpravljeni z revolucijo._NEWLINE_Za demokracijo Luxemburg trdi, da slednja nima zgodovinske tendence stalnega nara\xc5\xa1\xc4\x8danja in da je tak\xc5\xa1no stali\xc5\xa1\xc4\x8de idealisti\xc4\x8dno. Izpostavi, na primer, da je volilna pravica v Nem\xc4\x8diji bila vezana na proces zdru\xc5\xbeitve nem\xc5\xa1kih mestnih dr\xc5\xbeav ter da (bur\xc5\xbeoazna) demokracija ni absolutni pogoj kapitalizma; kot primera navede carsko Rusijo ter izmenjujo\xc4\x8da se obdobja liberalne demokracije in monarhije v Franciji med obdobjem francoske revolucije in dr\xc5\xbeavnim udarom Napoleona III. Nadalje razvoj kapitalizma ogro\xc5\xbea razvoj demokracije, saj bo slednjo bur\xc5\xbeoazija zru\xc5\xa1ila, da ohrani svoj polo\xc5\xbeaj vladajo\xc4\x8dega razreda; stali\xc5\xa1\xc4\x8de Luxemburg je tako, da je razvoj demokracije vezan na razvoj delavskega gibanja. _NEWLINE_Pri razrednem antagonizmu Luxemburg Bernsteinu o\xc4\x8dita, da v primerjavi z marksizmom stori korak nazaj; marksisti\xc4\x8dna definicija razredov je postavljena glede na vlogo v dru\xc5\xbebeni produkciji, oportunisti\xc4\x8dna pa gradi na bolj splo\xc5\xa1ni definiciji revnih in bogatih (ki pa izvora te razlike ne obrazlo\xc5\xbei). Napada tudi Bernsteinovo razlikovanje med "zakonskimi spremembami" in "revolucionarnim bojem", za katera Bernstein meni, da je razlika v kvantiteti (hitrosti), ne v kvaliteti (vsebini). Luxemburg nasprotno definira revolucionarne spremembe kot spremembe, ki spremenijo razredno strukturo dru\xc5\xbebe (npr. prehod iz fevdalizma v kapitalizem in iz kapitalizma v komunizem). Boja se sicer prepletata, a med njima obstaja vsebinski razkol; zakonske spremembe (reforme) ne morejo postati revolucionarne, medtem ko revolucionarne spremembe dolo\xc4\x8dajo, v katero smer se bodo razvijale zakonske spremembe._NEWLINE_Na tem mestu Bernsteinu \xc5\xa1e o\xc4\x8dita, da zavzema "malome\xc5\xa1\xc4\x8danski" pristop lo\xc4\x8devanja vseh obravnavnih tematik (npr. dru\xc5\xbebenih struktur in teoreti\xc4\x8dnih pristopov) na "dobre in slabe" plati in si prizadeva vzpostaviti sistem, ki bi vseboval same dobre strani iz vseh strani. Tak\xc5\xa1en pristop je za Roso Luxemburg reformisti\xc4\x8dni in oportunisti\xc4\x8dni, ker se izvaja v okviru obstoje\xc4\x8dih razrednih odnosov, ki jih ne misli prese\xc4\x8di.'