b'\n_START_ARTICLE_\nEdmond Leboeuf\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPo \xc5\xa1tudiju na \xc3\x89cole polytechnique se je izkazal kot artilerijski \xc4\x8dastnik v Al\xc5\xbeiriji; leta 1852 je bil povi\xc5\xa1an v polkovnika. Med obleganjem Sevastopola je bil poveljnik artilerije 1. korpusa; leta 1854 je bil povi\xc5\xa1an v brigadnega generala in leta 1857 \xc5\xa1e v divizijskega generala._NEWLINE_Med italijansko vojno leta 1859 je bil poveljnik francoske artilerije in nato postal \xc5\xa1e adjutant Napoleona III. Leta 1869 je bil imenovan za ministra za vojno Francije; v tem \xc4\x8dasu je pri\xc4\x8del z reorganizacijo vojne pisarne in civilnih oddelkov ministrstva. Za zasluge je bil leta 1870 povi\xc5\xa1an v mar\xc5\xa1ala._NEWLINE_Udele\xc5\xbeil se je francosko-pruske vojne, sprva kot na\xc4\x8delnik \xc5\xa1taba Armade Rena in nato poveljnik 3. korpusa, s katerim se je udele\xc5\xbeil bitke za Metz, kjer je padel v prusko vojno ujetni\xc5\xa1tvo._NEWLINE_Po sklenitvi miru se je vrnil v Francijo, kjer je pri\xc4\x8dal pred preiskovalno komisijo o padcu Metza, zakar je okrivil mar\xc5\xa1ala Bazaina. Zatem se je upokojil in do konca \xc5\xbeivljenja \xc5\xbeivel v Chateau du Moncel.'