b'\n_START_ARTICLE_\nDu\xc5\xa1anov zakonik\n_START_PARAGRAPH_\nDu\xc5\xa1anov zakonik (srbsko \xd0\x94\xd1\x83\xd1\x88\xd0\xb0\xd0\xbd\xd0\xbe\xd0\xb2 \xd0\xb7\xd0\xb0\xd0\xba\xd0\xbe\xd0\xbd\xd0\xb8\xd0\xba)  je najpomembnej\xc5\xa1i zakonik srednjeve\xc5\xa1ke fevdalne Srbije, sprejet leta 1349 na skup\xc5\xa1\xc4\x8dini v Skopju.\n_START_SECTION_\nNastanek\n_START_PARAGRAPH_\nDu\xc5\xa1anov zakonik (v starih rokopisih ga imenujejo Zakon Blagovjernago Cara Du\xc5\xa1ana), je poleg nomokanona Svetega Save najpomembnej\xc5\xa1i zakonik fevdalne Srbije. Zakonik je bil sprejet na zborih cerkvenih dostojanstvenikov in plemstva leta 1349 in dopolnjen leta 1354. Njegov namen je bil zavarovati polo\xc5\xbeaj in pooblastila plemstva, dati zakonsko osnovo za posedovanje meropahov in drugih sebarjev in u\xc4\x8dvrstiti oblast na osvojenih ozemljih z ustanovitvijo enotne balkanske dr\xc5\xbeave._NEWLINE_Zakonik je sestavljen iz 135 do 201 \xc4\x8dlena, odvisno od razli\xc4\x8dice ohranjenega rokopisa._NEWLINE_Prvih 38. \xc4\x8dlenov je posve\xc4\x8denih cerkvi. Sledijo dolo\xc4\x8dila, ki se nana\xc5\xa1ajo na pooblastila plemstva in svobodnjakov in njihove dol\xc5\xbenosti in dolo\xc4\x8dila o obvezah nesvobodnega prebivalstva, meropahov in sebarjev. Na koncu so dolo\xc4\x8dila o sodstvu, pravicah sodnikov ter kaznih za razna kazniva dejanja in prestopke._NEWLINE_Sestavljalci zakonika so se naslanjali na naslednje zakonske vire: dolo\xc4\x8dila iz bizantinskega prava, tako imenovane Vasilike, in razne srbske listine in dogovore. Zakoniku sta dodana dva bizantinska pravna dokumenta: skraj\xc5\xa1ana Sintagma Matije Vlastarja in Zakonik cesarja Justinjana (Justinjanova kodifikacija), tako da so vsi trije dokumenti kot celota vir za \xc5\xa1tudij prava v Du\xc5\xa1anovi dr\xc5\xbeavi. _NEWLINE_Po proglasitvi za carja Srbov in Grkov je car Stefan Du\xc5\xa1an \xc5\xbeelel na zakonit na\xc4\x8din vladati podanikom Bizantinskega cesarstva, zato je bizantinske zakone, kanone in pravna pravila bizantinske cerkve prevzel za svoje. Treba je bilo samo uskladiti nasprotja in razlike v pravnem redu Bizantinskega cesarstva in srbskih pokrajin, kjer se je vladalo po \xc2\xbbsrbskih obi\xc4\x8dajih\xc2\xab._NEWLINE_Du\xc5\xa1anova kodifikacija je bila torej tudi pravna unifikacija, se pravi poenotenje pravnega reda na celotnem ozemlju srednjeve\xc5\xa1kega Balkana, bizantinsko pravo pa je bilo vgrajeno v temelje srednjeve\xc5\xa1kega srbskega prava._NEWLINE_Zakonik so za\xc4\x8deli pisati ve\xc4\x8d let pred uradnim sprejetjem na skup\xc5\xa1\xc4\x8dini (saboru) v Skopju (\xc5\xa1e bolj verjetno pa v Serezu) leta 1349. Zakonik je verjetno pisala zakonodajna komisija, \xc4\x8deprav za to trditev v trenutno znanih virih ni nobenega dokaza. Te\xc5\xbeav pri pisanju je bilo prav gotovo veliko, ker je bilo potrebno natan\xc4\x8dno poznavanje bizantinskega prava, prej\xc5\xa1njih srbskih pisnih dokumentov, srbskega prava in okoli\xc5\xa1\xc4\x8din v dr\xc5\xbeavi, besedilo pa je moralo biti pred sprejemom v skup\xc5\xa1\xc4\x8dini dobro pripravljeno. O tem, kako se je na zakonik odzvalo plemstvo in ali se je uprlo ali ne, ni nobenih podatkov. Stanje v Srbiji se je v tistem \xc5\xa1asu prav gotovo razlikovalo od stanja na  \xc4\x8ce\xc5\xa1kem, kjer se je plemstvo odkrito in uspe\xc5\xa1no uprlo podobnim namenom Karla IV. Odlo\xc4\x8den odpor visokega \xc4\x8de\xc5\xa1kega plemstva (panov) je prepre\xc4\x8dil, da bi bil zakonik Majestas Karolina sprejet. _NEWLINE_Du\xc5\xa1anov zakonik so leta 1354 dopolnili z novimi dolo\xc4\x8dili. Original zakonika ni ohranjen, obstoja pa ve\xc4\x8d kot dvajset prepisov, od katerih sta najpomembnej\xc5\xa1a Prizrenski s konca 14. ali za\xc4\x8detka 15. stoletja in Stru\xc5\xa1ki iz 14. stoletja, ki je verjetno najbli\xc5\xbeji originalu.\n_START_SECTION_\nPrepisi\n_START_PARAGRAPH_\nDanes je znanih 24 rokopisov (prepisov) Du\xc5\xa1anovega zakonika. Najstarej\xc5\xa1i je Stru\xc5\xa1ki iz leta 1373/74, v katerem je, ohranjenih samo pribli\xc5\xbeno sto \xc4\x8dlenov. Naslednji je Atonski iz leta okoli 1418. Iz pribli\xc5\xbeno istega obdobja je tudi Studeni\xc5\xa1ki rokopis. Iz 15. stoletja sta Hilandarski in Bistri\xc5\xa1ki rokopis. Prizrenski rokopis ima najbolj bogato besedilo in je o\xc4\x8ditno pisan po odli\xc4\x8dni predlogi, vendar je nastal \xc5\xa1ele okoli leta 1530. Rakovi\xc5\xa1ki rokopis, ki je bil prepisan okoli leta 1700, je edini, v katerem je zadnjih dvanajst \xc4\x8dlenov zakonika, 189. \xc4\x8dlen pa je ohranjen edino v Bistri\xc5\xa1kem rokopisu.\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbene izdaje\n_START_PARAGRAPH_\nDu\xc5\xa1anov zakonik je prvi omenil Jovan Raji\xc4\x87 v svoji Zgodovini. Raji\xc4\x87 je prav gotovo poznal tudi prepise zakonika, ki so jih pisali gimnazijci v Sremskih Karlovcih, vendar so se mu prepisi zdeli premladi, da bi bili vredni njegove pozornosti. Zalo\xc5\xbenik Stefan Novakovi\xc4\x87 je brez Raji\xc4\x87eve vednosti enega od prepisov, ki je bil v lasti bratov Tekelija, priklju\xc4\x8dil njegovi Zgodovini. Prepis je bil eden slab\xc5\xa1ih, vendar je med strokovnjaki naredil velik vtis. Leta 1801 ga je Johan Kristijan Engel prevedel v nem\xc5\xa1ki jezik. Kljub temu, da je Engel slabo poznal srbski jezik in je bil prevod zato slab, je vzbudil veliko zanimanje \xc5\xa1irokega kroga evropskih u\xc4\x8denih bralcev. _NEWLINE_Za\xc4\x8delo se je iskanje drugih rokopisov Du\xc5\xa1anovega zakonika. Najprej so na\xc5\xa1li tako imenovani Rakovi\xc5\xa1ki rokopis, ki ga je objavil Georgij Magara\xc5\xa1evi\xc4\x87. Izdaja ni uspela, vendar je dala osnovo za vzporedno preu\xc4\x8davanje rokopisa. Pavel Josif \xc5\xa0afa\xc5\x99ik je leta 1831 opisal tri rokopise: Hodo\xc5\xa1kega, Rakovi\xc5\xa1kega in Ravani\xc5\xa1kega. Kmalu za tem je objavil prepis v cirilici in latinici in nem\xc5\xa1ki prevod Rakovi\xc5\xa1kega zakonika z dopolnili iz Hodo\xc5\xa1kega rokopisa. Do sredine 19. stoletja je bilo znanih \xc5\xbee deset prepisov. Nov zagon je prinesel Prizrenski rokopis, ki je bil osnova za tiskano izdajo leta 1870 (S. Novakovi\xc4\x87). V tej izdaji zakonik ni bil urejen skladno z izvirnikom, pa\xc4\x8d pa po pravni\xc5\xa1ki logiki, in je zato za preu\xc4\x8devanje skoraj neuporaben. Na sre\xc4\x8do je Teodor Zigelj \xc5\xbee leta 1872 izdal Du\xc5\xa1anov zakonik po istem rokopisu in ta izdaja je bila za tiste \xc4\x8dase brezhibna. Prizrenski rokopis, katerega starost je mo\xc4\x8dno precenjena, je \xc5\xa1e dolgo \xc4\x8dasa ostal osnova za ugotavljanje izvirnega besedila zakonika. Leta 1888 je Timotej Florinski napisal ob\xc5\xa1irno delo o Du\xc5\xa1anovi zakonodaji in objavil zakonik po Stupskem rokopisu z obse\xc5\xbenimi komentarji. V svoji drugi izdaji leta 1898 se je zgledoval pa Prizrenskem rokopisu, kateremu je dodal dvanajst \xc4\x8dlenov iz Rakovi\xc5\xa1kega rokopisa in mnogo dopolnil iz drugih rokopisov, ki jih je iz neznanega razloga sicer podcenjeval. Te\xc5\xbeko razumljive dele je svobodno priredil. Ta izdaja je \xc5\xa1e danes osnova za preu\xc4\x8devanje in po njej se v strokovnih besedilih navajajo \xc4\x8dleni in vrstice._NEWLINE_Zadnja izdaja Nikole Radoj\xc4\x8di\xc4\x87a iz leta 1960 je osredoto\xc4\x8dena na rekonstrukcijo besedila, ki bi bil \xc4\x8dim bli\xc5\xbee izvirniku, in izreden prevod. Pomanjkljivost te izdaje je, da ne vsebuje razli\xc4\x8dic.'