b'\n_START_ARTICLE_\nRusini\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjski prostor\n_START_PARAGRAPH_\nDo sredine devetnajstega stoletja so Ukrajinci sebi rekli Ruteni (<Rus\xc3\xadni> v ukrajin\xc5\xa1\xc4\x8dini, <Rut\xc3\xa9ni> v mad\xc5\xbear\xc5\xa1\xc4\x87ini). Ta izraz se uporablja \xc5\xa1e danes in se ga najde tudi v starih ukrajinskih ljudskih pesmih. Etnonim Ukrajinci je postal raz\xc5\xa1irjen \xc5\xa1ele v modernem \xc4\x8dasu zaradi politi\xc4\x8dnih razlogov in je zamenjal etnonim Rutenci najprej v Svobodni Ukrajini (zgodovinski regiji), nato na bregovih reke Dneper, in se je naposled raz\xc5\xa1iril v zahodno Ukrajino na za\xc4\x8detku dvajsetega stoletja._NEWLINE_Danes le del Rutencev uporablja etnonim Rusin za samoidentifikacijo. To so primarno ljudje, ki \xc5\xbeivijo v goratih transkarpatskih regijah zahodne Ukrajine, njenih sosednih obmo\xc4\x8dij ter Slova\xc5\xa1ke in ta etnonim uporabljajo za razlikovanje od Ukrajincev, ki \xc5\xbeivijo v srednjem Ukrajine. Ker se namenoma ogibajo uporabi etnonima Ukrajinec, Rusini ustvarjajo lokalno in lo\xc4\x8deno rusinsko etni\xc4\x8dno identiteto. Njihovo razlikovanje od Ukrajincev kot naroda pa ostaja zrno spora._NEWLINE_Ljudje, ki se danes identificirajo kot Rusini, tradicionalno prihajajo iz obmo\xc4\x8dja goratih predelov Vzhodnih Karpatov (Karpatska Rutenija). Obstajajo tudi priseljene rusinske skupnosti v panonski ni\xc5\xbeini, v delih dana\xc5\xa1nje Srbije (\xc5\xa1e posebej v Vojvodini - glej etni\xc4\x8dne skupine Vojvodine), ter na obmo\xc4\x8dju moderne Hrva\xc5\xa1ke (v slavonski regiji). Rusini so tudi migrirali in se priselili v Prnjavorju, kraju v dana\xc5\xa1nji severni Bosni in Hercegovini. Genetske anali\xc5\xbee ka\xc5\xbeejo statisti\xc4\x8dne razlike med Lemkoti, Bojki, Hu\xc4\x8duli, ter ostalimi slovanskimi in evropskimi ljudstvi._NEWLINE_Veliko Rusinov je zaradi \xc5\xbeelezne zavese emigriralo v Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave in v Kanado. Z izumom moderne komunikacije, kot je internet, so se uspeli zopet povezati med seboj. Izra\xc5\xbeena je tudi skrb za ohranjanje njihove unikatne etni\xc4\x8dne in kulturne zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine.\n_START_SECTION_\nZgodnja zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZgodnja zgodovina rusinskega naroda je zavita v tan\xc4\x8dico skrivnosti zaradi manjka pisanih virov in ni povsem jasno, v kak\xc5\xa1nem razmerju je bila ta regija z Velikim Moravskim Cesarstvom, ki je obsegalo ve\xc4\x8dino tega, kar danes poznamo pod imeni \xc4\x8ce\xc5\xa1ka t Slova\xc5\xa1ka ali s Kijevskimi Rusi, ki so po navedbah predniki ve\xc4\x8dine vzhodnoslovanskih nacij, ts. Ukrajine, Belorusije ter Rusije. Njihova domovina, ki jo definira lok karpatskih gora, je pokrivala to, kar je danes ukrajinska Transkapratska oblast (Zakarpatia), majhen del Poljske, severovzhodna Slova\xc5\xa1ka in majhen kos severovzhodne Romunije. V vsakem primeru je bila populacija kmalu pod politi\xc4\x8dnim nadzorom vladarjev, ki niso bili Slovani, in ki so sku\xc5\xa1ali preoblikovati identiteto ljudi za lastne potrebe.\n_START_SECTION_\nSrednji vek\n_START_PARAGRAPH_\nMad\xc5\xbeari so vpadli v Vzhodno Centralno Evropo v poznem devetem stoletju in si izborili trdno mesto do enajstega stoletja. Po legendi sta Sv. Ciril in Metod prinesla vzhodno kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo prednikom dana\xc5\xa1njih Slovakov in Rusinov. \xc5\xa0e danes so nekateri Rusini ponosni na unikatno tesno zvezo njihovega jezika z jezikom stare cerkvene slovan\xc5\xa1\xc4\x8dine in na dejstvo, da so kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo sprejeli pred Kijevom, leta 988._NEWLINE_Od takrat pa do 18. stoletja ve\xc4\x8dina zgodovine Rusinov, kot so npr. verovanje ali etni\xc4\x8dna pripadnost, zaradi pomankanja virov ni znana. \xc4\x8ceprav je bila stara cerkvena slovan\xc5\xa1\xc4\x8dina v srednjem veku uporabljena kot pisan jezik vseskozi slovanske de\xc5\xbeele, in se je po\xc4\x8dasi navzela karakteristik lokalnih izgovarjav, je bilo najdenih le par skript podkarpatskih rusov, akademiki pa si nasprotujejo o njihovemu pomenu glede razkrivanja kulturnih kontaktov regije ali narave posameznega jezika.  Ve\xc4\x8dje \xc5\xa1tevilo najdenih tekstov v starocerkveni slovan\xc5\xa1\xc4\x8dini ter drugih jezikih se je pojavilo \xc5\xa1ele za \xc4\x8dasa Habsbur\xc5\xbeanov v 16. in 17. stoletju, v razmahu razli\xc4\x8dnih religijskih aktivnosti na tem obmo\xc4\x8dju. Gr\xc5\xa1ka katoli\xc5\xa1ka cerkev je bila ustvarjena z dvema razli\xc4\x8dnima sporazumoma. Prvi je bil 1596 v Brestu, na poljski strani Galicije, malo severno od podkarpatske Rusije, in drugi leta 1646 v Uzhorodu. \xc4\x8ceprav je unija dovoljevala ljudem, da ohranijo svoje vzhodnja\xc5\xa1ke obi\xc4\x8daje in obenem prisegla pape\xc5\xbea kot duhovnega vodjo, so dali tudi rimokatoli\xc5\xa1ki cerkvi, mad\xc5\xbearskim ter habsbur\xc5\xbeanskim voditeljem ve\xc4\x8d direktne kontrole nad ljudmi. To je imelo daljnose\xc5\xbene posledice za politiko, lingvistiko in kulturno prihodnost podkarpatske regije.\n_START_SECTION_\nIzoblikovanje jezika in migracije\n_START_PARAGRAPH_\nRimokatoli\xc5\xa1ka cerkev na Mad\xc5\xbearskem - zaradi lastnega truda \xc5\xa1irjenja katoli\xc5\xa1ke identitete med prebivalci in delno zaradi tesnega tekmovanja s transilvanskimi protestanti - je s podporo katoli\xc5\xa1kih Habsbur\xc5\xbeanskih voditeljev podpirala ustvarjanje pisanih del za podkarpatska ljudstva, kot so katekizmi in slovnice. Vernakularni dialekti so bili uporabljeni tudi za pridige, verske ukrepe, manuskripte ter kronike. Veliko \xc5\xa1tevilo pridig do sredine 18. stoletja ka\xc5\xbee na mad\xc5\xbearski vpliv v jeziku, kar ka\xc5\xbee na dejstvo, da so pri\xc5\xa1le iz Mad\xc5\xbearske._NEWLINE_V drugem delu 18. stoletja sta Habsbur\xc5\xbeanska vladarja Marija Terezija in Jo\xc5\xbeef II. izbolj\xc5\xa1ala \xc5\xa1olanje v  celotnema imperiju in dala ustanoviti osnovne in srednje \xc5\xa1ole, ter ukazala pisanje knjig za ustanovljene \xc5\xa1ole. Iz tega \xc4\x8dasa prihaja prva referenca za etnonim ljudi iz podkarpatske rusije - Rusnak - v slovnici, ki jo je 1778 napisal Arsenii Kotsak, baziljski menih in prebivalec te regije. Namesto da bi uporabil doma\xc4\x8di dialekt,  je skonstruiral slovnico na podlagi stare cerkvene slovan\xc5\xa1\xc4\x8dine, ter jo prilagodil lokalnemu govoru. Izbiro stare cerkvene slovan\xc5\xa1\xc4\x8dine, ki so jo mnogi imeli za jezik vi\xc5\xa1jega reda od vernakularnega, je imelo raje tudi veliko piscev po Kotsaku, med njimi tudi drugi cerkveni veljaki tistega \xc4\x8dasa, \xc5\xa1kof Andrii Ba\xc4\x8dynskyi, ki je na ta na\xc4\x8din pisal ma\xc5\xa1e, komentarje in administrativne tekste. Na jezik je mo\xc4\x8dno vplivala tudi latin\xc5\xa1\xc4\x8dina - v izobrazbi kandidatov za duhovnike sta bili uporabljeni tako latin\xc5\xa1\xc4\x8dina kot mad\xc5\xbear\xc5\xa1\xc4\x8dina. Veliko ve\xc4\x8djih piscev tistega \xc4\x8dasa, ki so uporabljali starocerkveno slovan\xc5\xa1\xc4\x8dino, so v resnici napisali ve\xc4\x8dino svojih najve\xc4\x8djih del v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini. To obdobje sicer razkriva bore malo o identiteti populacije, razen elitnega klerikalnega razreda, ki sta jih do dolo\xc4\x8dene mere asimilirali dominantni Mad\xc5\xbearski in Avstrijski kulturi._NEWLINE_\xc4\x8ceprav se mnenja o vernakularnem jeziku za \xc5\xa1olstvo in publikacijo v ve\xc4\x8dji meri kre\xc5\xa1ejo, pa to ni tako pri skupini Rusinov, ki so ustanovili prvo rusinsko diasporo in so nazadnje ustanovili eno najbolj \xc5\xbeare\xc4\x8dih rusinskih skupnosti. V \xc4\x8dasu Marije Terezije se je podro\xc4\x8dje avstro-ogrskega cesarstva raztezalo od njegovega severovzhodnega kota, kjer so \xc5\xbeiveli Rusini, do juga na Balkan. Po pri\xc4\x8devanju naj bi se prve \xc5\xa1tiri dru\xc5\xbeine iz goratih predelov Karpatov zaradi rev\xc5\xa1\xc4\x8dine preselilo v Vojvodino, vodil pa naj bi jih duhovnik. Leta 1747 se je na povabilo monarhije prvi val rusinskih kmetov preselil iz Avstro-Ogrskih obmo\xc4\x8dij Borshod, Ung in Zemplin v dana\xc5\xa1njo Vojvodino. \xc5\xa0e en val je sledil 1763. Rusini so poselili tudi nekatere majhne kraje vzhodne Slavonije, zdaj del Hrva\xc5\xa1ke. Prvi val priseljevanja je obsegal pribli\xc5\xbeno 200 dru\xc5\xbein, drugi pa 156 dru\xc5\xbein. Avstrijske avtoritete so ustanovile lokalno gr\xc5\xa1ko katoli\xc5\xa1ko eparhijo, da so ustregle ljudstvu in v \xc4\x8dasu nekaj let so se ustanovile in za\xc4\x8dele mno\xc5\xbeiti rusinske \xc5\xa1ole, cehi ter knji\xc5\xbenice. Literarna aktivnost je bila takrat zelo mo\xc4\x8dna. \xc5\xa0olske knjige v rusinskem dialektu so se za\xc4\x8dele tiskati konec osemnajstega stoletja. Medtem ko kodificirana verzija vojvodinskega rusinskega dialekta v obliki uradno izdane slovnice \xc5\xa1e ni obstajala, se je vernakular uporabljal v \xc5\xa1olstvu in literaturi. V \xc5\xbeelji, da uporabljajo rusinski dialekt, so vojvodinski Rusini v primerjavi z ostalimi mo\xc4\x8dno izstopali. Kasneje so postali prva rusinska skupina, ki je kodificirala svoj jezik. Medtem pa je postala izobrazba, morda zaradi njihovega imigrantskega statusa, pomembna vrednota vojvodinskih Rusinov. Potrebno je poudariti, da je uporaba rusinskega dialekta, izobra\xc5\xbeevanje v njem in njegova uporaba v literaturi pomagala ohraniti ta jezik \xc5\xbeiv. Medtem ko rusinske skupine v Srbiji in na Hrva\xc5\xa1kem ohranjajo majhne in kompaktne skupnosti z mo\xc5\xbenostjo izobra\xc5\xbeevanja med njimi samimi, morajo Rusini, ki \xc5\xbeivijo v domovini, ve\xc4\x8dinoma iskati izobrazbo v ve\xc4\x8djih centrih Mad\xc5\xbearske in Avstrije, predvsem Budimpe\xc5\xa1te ter Dunaja.\n_START_SECTION_\nNarodno prebujenje\n_START_PARAGRAPH_\nV sredini devetnajstega stoletja je val narodnostnih prebujenj, ki se je \xc5\xa1iril \xc4\x8dez Evropo, dosegel majhno vzhodnoslovansko skupino, ki je naseljevala severovzhodni del mad\xc5\xbearskega kraljestva, Rusine.  V zgodnjem devetnajstem stoletju je diskriminacija avstrijskega cesarstva motivirala veliko rusinskih intelektualcev, da so se preselili na vzhod, v Rusijo, kjer so se zaradi lingvisti\xc4\x8dnih ali drugih kulturnih razlogov la\xc5\xbeje integrirali, kot bi se v velikih Avstroogrskih mestih, kot sta Budimpe\xc5\xa1ta in Dunaj. Znani akademik je bil Ivan Orlai, ki je \xc4\x8dutil, da mu niso pustili napredovanja kot u\xc4\x8ditelju zaradi njegovih slovanskih korenin in se je preselil v St. Petersburg leta 1791 v iskanju bolj\xc5\xa1ih razmer. Na koncu je postal ravnatelj slavne \xc5\xa1ole avtorja Nikolaja Gogolja v Ukrajini, in\xc5\xa1tituta Bezborodko v Ni\xc4\x8dynu. Tudi Orlaievi zapisi, kot so \xc4\x8dlanek z naslovom "Zgodovina Karpatskih Rusov", ki je bil obljavljen v St.Petersburgu v \xc4\x8dasopisu Severnii vestnik, je pomagal zanetiti zanimanje o podkarpatskih Rusih med ruskim prebivalstvom._NEWLINE_V zgodnjih 1800ih letih so se po Oraievem vzoru \xc5\xa1tevilni rusinski izobra\xc5\xbeenci preselili v Rusijo in postali profesorji na pedago\xc5\xa1kem in\xc5\xa1titutu St.Petersburga. Pridru\xc5\xbeili so se liberalni ruski eliti in se vklju\xc4\x8dili v reforme tistega \xc4\x8dasa. Rusinski akademik Iurii Venelin, ki je pri\xc5\xa1el v Rusijo l. 1823 po tem, ko je \xc5\xbee kon\xc4\x8dal izobra\xc5\xbeevanje v Uzhorodu in nekaj \xc4\x8dasa delal v Kishinevu, je postal \xc5\xa1e posebej vklju\xc4\x8den v narodno gibanje \xc5\xa1e ene slovanske dr\xc5\xbeave - Bulgarije. Delal je za akademijo znanosti in potoval v Moldavijo, Bolgarijo ter Romunijo. V svojem delu je za Bulgare sku\xc5\xa1al osvetliti njihove slovanske korenine ter narediti razlikovanje med slednjimi in njihovimi tur\xc5\xa1kimi koreninami. Verjel je tudi v enost ruskih plemen, ki jim je rekel "mali Rusi, Karpato-Rusi, in Veliki Rusi".\n_START_SECTION_\nDukhnovy\xc4\x8d, Dobrianksy ter gr\xc5\xa1ka katoli\xc5\xa1ka cerkev\n_START_PARAGRAPH_\nLokalno gibanje za kulturno priznanje med Rusini se je v 19. stoletju za\xc4\x8delo s kulturnim aktivizmom klerije Gr\xc5\xa1ke katoli\xc5\xa1ke cerkve, predvsem v obmo\xc4\x8djih dana\xc5\xa1nje Slova\xc5\xa1ke. Najbolj znan kulturni aktivist tistega \xc4\x8dasa je bil Aleksander Dukhnovy\xc4\x8d (1803-1865), gr\xc5\xa1ki katoli\xc5\xa1ki duhovnik iz vzhodne Slova\xc5\xa1ke, ki je postal ploden pisatelj in promotor rusofilske orientacije rusinske miselnosti. Trenutno je akreditiran kot o\xc4\x8de rusinskega jezika in rusinski narodni buditelj, njegovi kipi pa se lahko najdejo po ve\xc4\x8dini sveta, kjer \xc5\xbeivijo Rusini, tudi v ZDA. _NEWLINE_Za Rusinske otroke iz majhnih vasi je sicer pridobivanje vi\xc5\xa1je izobrazbe po navadi pomenilo preseljevanje od doma in u\xc4\x8denje novih jezikov. Dukhnovy\xc4\x8d je tako zapustil svojo vas, najprej \xc5\xa1tudiral v gimnaziji v Uzhorodu, kjer so se u\xc4\x8dili latin\xc5\xa1\xc4\x8dine in mad\xc5\xbear\xc5\xa1\xc4\x8dine, kasneje pa se je v Gr\xc5\xa1ko katoli\xc5\xa1kem semeni\xc5\xa1\xc4\x8du u\xc4\x8dil ve\xc4\x8dinoma v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini ter v majhnem delu staro cerkveno slovan\xc5\xa1\xc4\x8dino. Zgodaj je za\xc4\x8del s pisanjem poezije in proze, iz za\xc4\x8detka v mad\xc5\xbear\xc5\xa1\xc4\x8dini. Ko je bil dodeljen k delu v majhnih rusinskih vasicah na slova\xc5\xa1kem leta 1833, kar je na za\xc4\x8detku razumel kot \xc5\xbealitev in degradacijo, je bil Dukhnovy\xc4\x8d inspiriran, da za\xc4\x8dne pisati v jeziku njegovega ljudstva. Vendar je tudi on, kot veliko drugih njegove ere, stremel k temu da se jezik \xc4\x8dim bolj pribli\xc5\xbea cerkveni slovan\xc5\xa1\xc4\x8dini. Leta 1844 je mad\xc5\xbear\xc5\xa1\xc4\x8dina postala uradni jezik v mad\xc5\xbearskem kraljestvu, ki je neposredno vladalo rusinskemu obmo\xc4\x8dju, in je zamenjala latin\xc5\xa1\xc4\x8dino. Veliko slovanskim skupinam pod mad\xc5\xbearsko vladavino se je zdela ta politika opresivna, in nekateri so na\xc5\xa1li tola\xc5\xbebo v ideologiji pan-slavizma, to je ideja slovanske enotnosti proti opresorjem. Dukhnovy\xc4\x8d je \xc5\xa1tudiral pisanja panslavistov in nacionalisti\xc4\x8dnih akademikov, kot so Vuk Karad\xc5\xbei\xc4\x8d iz Srbije, Jan Kollar in Pavel \xc5\xa0afarik iz Slova\xc5\xa1ke, Adam Mickiewicz iz Poljske, in veliko ruskih avtorjev in mislecev: Lomonosov, Der\xc5\xbeavin, Karamzin, Pu\xc5\xa1kin. Dukhnovy\xc4\x8du je bila ideja podkarpatsko-ruske, rusinske ter ruske ena in ista ideja, in menil je, da bi lahko bili Rusini ponosni, da se tretirajo kot veja ljudi, ki so dovolj mo\xc4\x8dni, da vodijo mogo\xc4\x8dno cesarstvo._NEWLINE_Dukhnovy\xc4\x8d je bil ploden pisec, njegova najbolj znano delo je knjiga v verzih "Primer", napisano leta 1847 v cerkvenoslavonski rusin\xc5\xa1\xc4\x8dini za otroke (z verzi proti konzumaciji alkohola, ki so bili namenjeni odraslim), ki je promoviralo pridno delo in u\xc4\x8denje, in je opisovalo idealne karakteristike rusinskega posameznika "preprost, pobo\xc5\xbeen, miroljuben, poni\xc5\xbeen, poslu\xc5\xa1en oblastem, delaven in potrpe\xc5\xbeljiv", napisal pa je tudi prvo igro v rusinskem jeziku, "Vrednote so pomembnej\xc5\xa1e od bogastev", ki govori o \xc5\xa1olanju ter o izogibanju razvadam, kot so pohlep ali odvisnost. Po Rusinku je Primer izjemna truda vredna \xc5\xbeelja ponuditve pozitivne samo-definicije za o\xc4\x8drnjeno ljudstvo, ki mu je manjkalo narodne identitete._NEWLINE_Dukhnovy\xc4\x8deva pisanja so postala tudi del ve\xc4\x8djega truda ohranjanja rusinske identitete skozi jezik, ki ga je vodila gr\xc5\xa1kokatoli\xc5\xa1ka eparhija na Muka\xc4\x8devem. Cerkveni voditelji so se leta 1849 odzvali \xc5\xa1irjenju mad\xc5\xbearskega jezika tako, da so osnovnim \xc5\xa1olam zaobvezali u\xc4\x8denje v rusinskem jeziku ter klerikalcem uporabo rusin\xc4\x8dine v obredih ter dokumentih, kakor tudi svetovali \xc5\xbeupljanom, naj se ne odre\xc4\x8dejo svojemu jeziku. Na Dukhnovy\xc4\x8devo \xc5\xbealost je publikacija tega dokumenta Dukhnovy\xc4\x8da ozna\xc4\x8dila za povzro\xc4\x8ditelja te\xc5\xbeav v o\xc4\x8deh mad\xc5\xbearskih avtoritet, zato je bil aretiran in za nekaj \xc4\x8dasa zaprt leta 1849. \xc5\xa0e ena njegova pesem, napisana leta 1851 v me\xc5\xa1anici rusin\xc5\xa1\xc4\x8dine z elementi ru\xc5\xa1\xc4\x8dine ter starocerkvene slovan\xc5\xa1\xc4\x8dine se glasi: "Bil sem Rusyn, bil in \xc5\xa1e bom. Rodil se Rusyn, \xc4\x8dastne zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine pozabil ne bom. Ostal bom njen sin." Ne le da se identificira, ampak tudi ve\xc5\xbee rusinsko ljudstvo na njihovo domovino: "Najprej sem videl svetlobo pod Be\xc5\xa1kidi, prvi zrak, ki sem ga vdihnil je bil Rusinski, pitali so me z rusinskim kruhom in Rusin je gugal mojo posteljico."_NEWLINE_Ve\xc4\x8dina Rusinov v tistem \xc4\x8dasu, \xc4\x8dez 90%, ni znala brati, in ve\xc4\x8dina izobra\xc5\xbeencev je bila mo\xc4\x8dno asimilirana v mad\xc5\xbearsko kulturo, zato je Dukhnkovy\xc4\x8d b\xc3\xacl zelo te\xc5\xbeko bitko, da je postal "narodni buditelj". Bilo je skoraj nemogo\xc4\x8de objaviti karkoli v moderni cirilici, saj sta bili za to na voljo le dve tiskarni, ena na Dunaju, druga v Budape\xc5\xa1ti (takrat Pe\xc5\xa1tinska Univerza). Tako je Dukhnovy\xc4\x8d moral uporabiti stare cerkvene slovanske znake. Njegove pro\xc5\xa1nje za nove tiskarske okvire je \xc5\xa1kof Popovy\xc4\x8d iz Muka\xc4\x8deva zavrnil. Prav tako je bila podpora Gr\xc5\xa1ke katoli\xc5\xa1ke cerkve rusinskemu narodnemu gibanju precej majhna, odvisna predvsem od posameznih \xc5\xa1kofov. Temu botrujejo mnogi faktorji, med drugim nedefinirana politi\xc4\x8dna stali\xc5\xa1\xc4\x8da Gr\xc5\xa1ke katoli\xc5\xa1ke cerkve. Poleg tega se je morala boriti oziroma zavarovati proti Rimokatoli\xc5\xa1kemu Katolicizmu in Ortodoksni cerkvi, da je lahko tehtala med dru\xc5\xbebenimi in politi\xc4\x8dnimi polo\xc5\xbeaji klerikalne elite pod okvirom zahtev mad\xc5\xbearskih in avstrijskih vladarjev, da je lahko konec koncev zadostila potrebam navadnih ljudi, katerim naj bi Cerkev zadostovala. Tako je v\xc4\x8dasih bila najve\xc4\x8dja zagovornica rusinskega jezika in kulture, v\xc4\x8dasih pa je podlegla mad\xc5\xbearskim avtoritetam in dopustila nazadovanje kulturnega razvoja, ki bi lahko prinesel neodvisnost od Mad\xc5\xbearske. Na primer, \xc5\xa1kof Gaganets iz Pre\xc5\xa1ova je bil na za\xc4\x8detku podpornik in naro\xc4\x8dnik Dukhnovy\xc4\x8deve publikacije Literarno Dru\xc5\xa1tvo Pre\xc5\xa1ov, kot tudi podpornik Dobrianskyevega politi\xc4\x8dnega programa. Zato je od mad\xc5\xbearskega kardinala dobil uradni ukor, vendar je naenkrat zopet dobil kardinalovo priznanje in je bil posve\xc4\x8den v viteza, kar je vodilo do \xc5\xa1pekulacij, da je bil verjetno vpleten v prepoved dru\xc5\xa1tva leta 1853.\n_START_SECTION_\nRuska intervencija\n_START_PARAGRAPH_\nKo so se Mad\xc5\xbeari borili za svojo neodvisnost od Avstrije v revolucijah leta 1848, se je ve\xc4\x8din Rusinov, ki niso bili pomad\xc5\xbearjeni, zgrozila ob dejstvu, da bo Mad\xc5\xbearska kultura in jezik imela ve\xc4\x8d svobode od njihove lastne kulture. Junija 1849 je car Nikolaj I. poslal rusko vojsko, da intervenira v podpori Avstrije. Njihov prihod v podkarpatsko rusijo je naredilo mo\xc4\x8dan vtis na prebivalstvo, \xc4\x8deprav tam niso bili posebej dolgo. Na lokalno prebivalstvo je naredilo to tako mo\xc4\x8dan vtis, da je dogodek spremenil potek gibanja za razvoj rusinskega literarnega jezika. Dukhnovy\xc4\x8d je bil neverjetno vesel, da se je lahko pogovarjal z vojaki relativno brez truda, in je kasneje opisal prihod vojakov kot eno "najve\xc4\x8djih veselij" njegovega \xc5\xbeivljenja. Poleg njega je bil nad dogodkom presene\xc4\x8den tudi Adolf Dobriansky, \xc5\xa1e en pomembni narodni buditelj, ki je vodil delegacijo na Dunaj, kjer je zahteval politi\xc4\x8dno zdru\xc5\xbeitev mad\xc5\xbearsko- in avstrijsko- kontroliranih rusinskih teritorijev. Tudi Dobriansky je ohranil stike s panslavisti\xc4\x8dnimi krogi in z rusko vlado in se je osredoto\xc4\x8dil na politi\xc4\x8dni aktivizem \xc5\xa1ir\xc5\xa1i od Dukhnovy\xc4\x8da._NEWLINE_Spomin ruske intervencije je bil ohranjen v rusinski miselnosti. Lokalni entuziazem of prihodu ruskih enot je bil dovolj, da so ustanovili rusko usmerjeno literarno dru\xc5\xa1tvo v Pre\xc5\xa1ovu, katerega je vodil Dukhnovy\xc4\x8d. Ta aktivisti\xc4\x8dna zdru\xc5\xbeba je izdajala dela lokalnih avtorjev ter slova\xc5\xa1kih, galicijskih in celo srbskih avtorjev. Rusinski testi so bili napisani v me\xc5\xa1anici lokalnega dialekta, ru\xc5\xa1\xc4\x8dine ter stare cerkvene slovan\xc5\xa1\xc4\x8dine, in \xc4\x8deprav je Dukhnovy\xc4\x8d upal da bo cerkvena slovan\xc5\xa1\xc4\x8dina postala zdru\xc5\xbeujo\xc4\x8di jezik slovanov, je naposled za\xc4\x8del zagovarjati uporabo ru\xc5\xa1\xc4\x8dine, verjetno ker jo je videl kot bolj "nobel" in moderno kot starocerkveno slovan\xc5\xa1\xc4\x8dino. Pre\xc5\xa1ovo literarno zdru\xc5\xbebo je mad\xc5\xbearska vlada prepovedala leta 1853, in do \xc5\xa1estdesetih let je rusinsko gibanje odstopilo polo\xc5\xbeaj pogledom z "manj optimizma, ve\xc4\x8d realizma in literarnih ter lingvisti\xc4\x8dnih debat". 1862 Dukhnovy\xc4\x87 in Dobriansky ustanovita Skupnost Sv. Janeza Krstnika, da izobra\xc5\xbeuje rusinsko mlade\xc5\xbe, vendar ideja propade skupaj z Dukhnovy\xc4\x8devo smrtjo leta 1865.\n_START_SECTION_\nEmigracije\n_START_PARAGRAPH_\nDobriansky in drugi (Ioann Rakovsky, Aleksandr Pavlovy\xc4\x8d) so si naprtili, da nadaljujejo z Dukhnovy\xc4\x8devim delom. 1866 Dobriansky in Rakovsky ustanovijo Dru\xc5\xa1tvo Sv. Bazila Velikega, rusko orientirano kulturno dru\xc5\xa1tvo, ki se je nadeljevalo tja v 20. stoletje, in je na koncu tekmovalo z ukrajinsko usmerjeno dru\xc5\xa1tvo Prosvita. Pavlovy\xc4\x8d je pisal poezijo v rusinskem dialektu, me\xc5\xa1anem z ru\xc5\xa1\xc4\x8dino in cerkveno slovan\xc5\xa1\xc4\x8dino. Na splo\xc5\xa1no se je osredoto\xc4\x8dal na rev\xc5\xa1\xc4\x8dino dnevnega rusinskega \xc5\xbeivljenja, ter nekatero bolj eksplicitno politi\xc4\x8dno vsebino glede razvoja v drugih delih Evrope. Tisti \xc4\x8das je bila situacija za Rusine na Mad\xc5\xbearskem vedno slab\xc5\xa1a. \xc5\xa0e posebej po 1867 je pomad\xc5\xbearjevanje slovanskih teritorijev postalo zelo intenzivno. \xc5\xa0olanje v slovanskih jezikih ni bilo mogo\xc4\x8de in modernizacija agrikulturne tehnike je marsikateremu rusinskemu kmetu vzela \xc5\xbeive\xc5\xbe. Njihovi slova\xc5\xa1ki sosedje so se prav tako zna\xc5\xa1li v podobni situaciji, ki so jo nanj naprtile mad\xc5\xbearska pravila. Po 1874 je bilo vi\xc5\xa1je izobra\xc5\xbeevanje na voljo le v mad\xc5\xbearskem jeziku. Rezultat tega je bil, da je ta proces skoraj izbrisal doma\xc4\x8de izobra\xc5\xbeence in da je do leta 1910 bilo le 21 od 64.797 javnih uslu\xc5\xbebencev ter javnih u\xc4\x8diteljev na mad\xc5\xbearskem rusinsko-govore\xc4\x8dih. Ko so gledali rev\xc5\xa1\xc4\x8dini v o\xc4\x8di in brez mo\xc5\xbenosti napredovanja brez asimilacije, se je veliko ljudi odlo\xc4\x8dilo emigrirati in iskati mo\xc5\xbenosti \xc4\x8dez lu\xc5\xbeo. Do za\xc4\x8detka prve svetovne vojne je pribli\xc5\xbeno 150.000 Rusinov emigriralo v ZDA.\n_START_SECTION_\nLemkoti\n_START_PARAGRAPH_\nSeverno od Mad\xc5\xbearske so Lemko Rusini \xc4\x8dutili nekaj resonance z rusinskim narodnim gibanjem. Sicer so \xc5\xbeiveli tam, kjer je danes jugovzhodna Poljska, in \xc4\x8demur so takrat rekli zahodni del Galicije, vendar so bili tudi oni pod vplivom neenakomernega kulturnega razvoja in kopleksnih politi\xc4\x8dnih razmer, ki so jim dala na voljo le majhno \xc5\xa1tevilo - med sabo konfliktnih - mo\xc5\xbenosti izbire etni\xc4\x8dne identitete. Vseskozi njihovo zgodovino so bili Lemkoti kulturno povezani z Rusini podkarpatov in Slova\xc5\xa1ke. Do neke mere so tudi \xc4\x8dutili enako ob\xc4\x8dudovanje ruskega jezika in kulture, vendar so bili vedno pod vladavino Avstrije in Poljske, in so na koncu do\xc5\xbeiveli silo tako ukrajinskih kot poljskih narodnih gibanj. Vzhodna regija Poljske in zahodne meje Ukrajine so bile jabolko spora \xc5\xbee stoletja, vendar je po particiji Poljske 1795 Galicija padla pod avstrijsko kontrolo. Ukrajinsko narodno gibanje se je za\xc4\x8delo dvigati v vzhodni Galiciji, vendar ni imelo podpore celotnega prebivalstva. Tekmovati je moralo z rusofili - s katerimi so Dukhnovy\xc4\x8d in njegovi podporniki imeli mnogo ideolo\xc5\xa1kih skupnih to\xc4\x8dk, ki so verjeli da so Ukrajinci le veja ruskega ljudstva in da zato podpirajo zdru\xc5\xbeitev z Rusijo. Avstrija in Vatikan, ki sta se bala ruske ekspanzije v ta teritorij, sta za\xc4\x8dela aktivno podpirati novo ukrajinsko gibanje proti rusofilskemu gibanju. S pomo\xc4\x8djo avstrijske vlade so Ukrajinci dovolili Avstrijcem, da izdelajo lastno politi\xc4\x8dno strukturo, da kodificirajo svoj jezik in prejmejo temu namenjen oddelek univerze v Lvivu, za uporabo svojega jezika in administracijo, in da izvolijo svoje lastne poslance v Avstrijski parlament.  Tako je ta regija, ki so jo za nacionalni center oklicali tako Poljaki kot Ukrajinci, ustvarjala veliko napetost.\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nPrva svetovna vojna je situacijo v Galiciji \xc5\xa1e dodatno zakomplicirala. Rusija je zavzela Galicijo in nekatere druge regije dana\xc5\xa1nje Ukrajine, in Ukrajinci iz nekaterih zajetih obmo\xc4\x8dij so zbe\xc5\xbeali na Dunaj, kjer so ustanovili Generalni ukrajinski koncil in izklicali neodvisno ukrajinsko dr\xc5\xbeavo. Ko so sredi 1915. leta Avstrijci ponovno zavzeli, kar so zgubili, so grobo kaznovali ljudi, ki so bili simpateti\xc4\x8dni do rusofilskega gibanja, in ki se do takrat niso asimilirali pod ukrajinsko nacionalno identiteto, ampak pod starim imenom, Rusin. Kot se je ponovno zgodilo po drugi svetovni vojni, so se Lemkoti zna\xc5\xa1li med dvema ognjema, obto\xc5\xbeeni, da podpirajo "napa\xc4\x8dno" stran. Avstrijci so ciljali primarno na Lemkovsko regijo, katere Ukrajinska narodna gibanja \xc5\xa1e niso dosegla. Par tiso\xc4\x8d ljudi je bilo aretiranih in zaprtih, predvsem v znanem koncentracijskem tabori\xc5\xa1\xc4\x8du Talerhof v Avstriji. Proti koncu prve svetovne vojne so s tako vzhodne kakor zahodne strani dana\xc5\xa1nje Ukrajine pre\xc5\xa1le skozi politi\xc4\x8dni preobrat. Vzhod je do\xc5\xbeivel revolucijo, kratko ustvarjanje ukrajinske dr\xc5\xbeave in nato in\xc5\xa1talacijo sovjetsko-ukrajinske vlade, preden so bili potegnjeni v ve\xc4\x8djo rusko dr\xc5\xbeavljansko vojno, katere posledica je bila naposled sovjetska oblast. Zahodni del Ukrajine je imel druga\xc4\x8den potek dogajanja. 1918 so razli\xc4\x8dne regije zahodne Ukrajine sicer \xc5\xa1le v razli\xc4\x8dne politi\xc4\x8dne smeri, vendar so deli Ukrajine, ki mejijo na Poljsko, deklarirali ustanovitve Zahhodne Ukrajinske Nacionalne Republike s sede\xc5\xbeem v Lvivu, in so se takoj pri\xc4\x8dele boriti s Poljskimi enotami. Po vojni, je bila regija pod nadzorom alianse, kot obmo\xc4\x8dje pod vpra\xc5\xa1ajem, nato pod Poljsko oblastjo. Lemkoti na zahodnem delu regije so se razdelili zaradi identitete, kar je naposled zagnalo eno izmed dveh poskusov rusinske politi\xc4\x8dne neodvisnosti.\n_START_SECTION_\nMedvojno obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nLemsko Republiko Koman\xc4\x8do je Novembra 1918 ustanovilo 35 delegatov iz obmo\xc4\x8dja Lemko. Bazirala je predvsem na ukrajinski identiteti in je upala na naposledno politi\xc4\x8dno zdru\xc5\xbeitev z Zahodno ukrajinsko nacionalno republiko. Preden so jo napadli in razdrli poljski vojaki zgodaj leta 1919 po sporazumu v St. Germainu, ki je dal zahodni del Galicije Poljski, je Koman\xc4\x8da zrasla dovolj, da je imela policijsko mo\xc4\x8d z 800-1000 policisti. Lemko republika Florynka  (originalno Ruska narodna respublika Lemkiv), je za razliko od Koman\xc4\x8de ubrala nasprotno pozicijo. Republika Florynka je bila ve\xc4\x8dja - imela je podporo vsaj 130 vasi - in je uspela zdr\xc5\xbeati skoraj dve leti, do januarja 1921. Ustanovitelji Republike Florynke so bili rusofili in so sprva hoteli ustanoviti dr\xc5\xbeavo, ki bi se imenovala Karpatska Rusija, ki bi bila naposled zdru\xc5\xbeena z Rusijo. Vendar so se kmalu zavedli neprakti\xc4\x8dnosti te \xc5\xbeelje, glede na geografsko razdaljo od Rusije in ravnokar izvedene bolj\xc5\xa1evi\xc5\xa1ke revolucije. Namesto tega o se odlo\xc4\x8dili zahtevati zdru\xc5\xbeitev s \xc4\x8ce\xc5\xa1koslova\xc5\xa1ko in poslati delegate v Pre\xc5\xa1ov, na Slova\xc5\xa1ko, da delajo skupaj s tamkaj\xc5\xa1njimi rusinskimi voditelji. Medtem Poljska ni imela namena tolerirati kakr\xc5\xa1nih koli novih dr\xc5\xbeav na njenem teritoriju in je dala zaprti republi\xc5\xa1ke poveljnike zgodaj leta 1919. Vendar se je Republika Florynka kmalu reformirala kot lobisti\xc4\x8dna skupina proti mobilizaciji Lemkov v poljsko vojsko, in ustanovila novo vladajo\xc4\x8do strukturo, z velikim koncilom in izvedenjskim komitejem zgodaj leta 1920. Poljska je poslala enote v regijo, da bi prisilila Lemkote, da se pridru\xc5\xbeijo poljski vojski, in v roku enega leta so voditelji Florynke bili na zato\xc5\xbeni klopi zaradi "proti-poljske agitacije". Kasneje so bili opro\xc5\xa1\xc4\x8deni.\n_START_SECTION_\nAvtonomnost in separatisti\xc4\x8dno gibanje\n_START_PARAGRAPH_\nRusinsko separatisti\xc4\x8dno gibanje, ki ga vodi pravoslavni duhovnik Dmitri Sidor (nad\xc5\xa1kof Uzhoroda - ukrajinska pravoslavna cerkev moskovskega patriarhata) in njegovi odnosi z rusko pravoslavno cerkvijo ter na\xc4\x8din zbiranja denarja za njegove aktivnosti so dvignile veliko prahu. Rusija je kot rezultat ruskega cenzusa leta 2004, priznala Rusine kot posebno etni\xc4\x8dno manj\xc5\xa1ino in je bila obto\xc5\xbeena, da povzro\xc4\x8da etni\xc4\x8dne tenzije in separatizem med Rusini. _NEWLINE_Ob prvem evropskem kongresu Rusinov, ki je sedmega junija 2008 potekalo v Muka\xc4\x8devu, je bila spro\xc5\xbeena obto\xc5\xbenica v imenu drugega dela 110. \xc4\x8dlena ukrajinskega kazenskega zakonika._NEWLINE_Na kongresu so se odlo\xc4\x8dili, da bodo Zakarpatiji ponovno dali posebni status "teritorija Rusinov ju\xc5\xbeno od Karpatov" s samo-vlado pod konstitucionalnim imenom Podkarpatski Rusi. Devetindvajsetega oktobra je potekal v Muka\xc4\x8devu tudi drugi kongres, in podpisan je bil memorandum, ki od avtoritet zahteva priznanje Podkarpatske Ruske avtonomije do prvega decembra. \xc5\xa0e isti dan so pripadniki ukrajinske varnostne agencije (SBU) za\xc4\x8deli izpra\xc5\xa1evati Dm\xc3\xadtrija S\xc3\xaddorja in Evg\xc3\xa9nija \xc5\xbd\xc3\xbapana.  _NEWLINE_Osebi sta bili vpoklicani na SBU kot pri\xc4\x8di v kazenskem postopku "kr\xc5\xa1itev ukrajinske teritorialne integritete", ki je bila inicijirana junija 2008. Preiskovalci pa so se zanimali o okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah in virih financiranja drugega evropskega kongresa rusinov, ki je potekal 25. oktobra, pri katerem so podpisali memorandum. Ena od preiskanih oseb je bila obto\xc5\xbeena na podlagi separatizma leta 2012.\n_START_SECTION_\nGenetske raziskave\n_START_PARAGRAPH_\nGenetske \xc5\xa1tudije Rusinov, ki so bile do zdaj opravljene, ka\xc5\xbeejo na skupno predni\xc5\xa1tvo z ostalimi evropejci.  Analiza po materinih straneh je pokazala, da imajo Rusini najvi\xc5\xa1jo frekvenco Haplogroup I (mtDNA), ki je bila do tedaj najdena. Regionalni vrh dose\xc5\xbee pri Rusinih tudi Haplogroup M*. Analiza populacijske genetike ka\xc5\xbee statisti\xc4\x8dne razlike med Rusini in ostalimi slovanskimi ali evropskimi ljudstvi.\n_START_SECTION_\nReligija\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1994 je zgodovinar Paul Robert Magocsi navedel, da obstaja pribli\xc5\xbeno 690.000 rusinskih pripadnikov cerkva v Zdru\xc5\xbeenih Dr\xc5\xbeavah, kjer jih 320.000 pripada katoli\xc5\xa1kim cerkvam bizantinskega obreda, 270.000 pravoslavnim cerkvam, in 100.000 ostalim protestantskim in drugim denominacijam.\n_START_SECTION_\nVzhodni katoliki\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina Rusinov je katolikov vzhodnega obreda, ki so od zdru\xc5\xbeitve pri Brestu 1596 in pri Uzhorodu 1646 v enosti z rimokatoli\xc5\xa1ko cerkvijo._NEWLINE_Panonski Rusini biv\xc5\xa1e jugoslavije (predvsem v Vojvodini) so organizirani pod eparhijo v Kri\xc5\xbeevcih. Ti so v diaspori Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeav amerike, ki jo je ustanovila Bizantinska katoli\xc5\xa1ka metropolitska cerkev Pittsburgha.\n_START_SECTION_\nPravoslavna cerkev\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav so bili izvorno povezani s pravoslavno cerkvijo iz Konstantinopla, je bila ta vez mo\xc4\x8dno na\xc4\x8deta zaradi komunisti\xc4\x8dne revolucije v ruskem imperiju in posledi\xc4\x8dne \xc5\xbeelezne zavese, ki je razdelila pravoslavno diasporo od pravoslavcev, ki so \xc5\xbeiveli v zgodovinsko doma\xc4\x8dih krajih. \xc5\xa0tevilne skupine preseljenih ljudi so \xc5\xa1e naprej izvajale pravoslavno tradicijo predrevolucionarnih \xc4\x8dasov, medtem ko so \xc5\xa1e naprej ali negirale ali minimizirale validiteto cerkvenih organizacij ki operirajo pod komunisti\xc4\x8dnimi oblastmi. Na primer, pravoslavna cerkev v Ameriki (OCA) je dobila avtokefalni status s trani moskovskega patriarhata leta 1970. \xc4\x8ceprav je bilo v zgodnjih osemdesetih letih pribli\xc5\xbeno 25% pripadnikov OCA Rusinov (ki so jim rekli Rutenci), je pritok pravoslavnih imigrantov iz drugih dr\xc5\xbeav in novih verujo\xc4\x8dih , ki so se hoteli povezati v vzhodno cerkev, zmanj\xc5\xa1al Ruski vpliv in nadomestila ga je nova ameri\xc5\xa1ka pravoslavna praksa._NEWLINE_Veliko rusinskih ameri\xc4\x8danov je zapustilo katolicizem v zameno za Ortodoksijo v 19. stoletju, zaradi prerekanja med \xc5\xa1kofi Latinskega obreda, ki so sumljivo gledali na druga\xc4\x8dne na\xc4\x8dine bizantinskega reda (npr. poro\xc4\x8deni duhovniki). Po kisli bitki z nad\xc5\xa1kofom Johnom Irelandom se je o\xc4\x8de Alexis Toth, Rusin iz Mad\xc5\xbearske, spreobrnil v Vzhodno Pravoslavje, zaradi \xc4\x8desar ga je Pravoslavna cerkev kanonizirala._NEWLINE_\xc5\xa0e en velik del rusinskih ameri\xc4\x8danov pripada Ameri\xc5\xa1ki Karpato-Rusinski Pravoslavni Diocezi, ki ima sede\xc5\xbe v Johnstown, Pennsylvania. Od svojih zgodnjih dni je skupina priznana s strani ekumenskega patriarhata kot avtokefalna dioceza.\n_START_SECTION_\nZahodni Rusini\n_START_PARAGRAPH_\nZahodnorusinskemu jeziku je bil v srbski provinci Vojvodini odobren uradni status in je kodificiran. Sicer je v Vojvodini rusinski jezik podoben slova\xc5\xa1kemu in se v\xc4\x8dasih tretira kot lastni jezik, v\xc4\x8dasih pa kot dialekt slova\xc5\xa1kega jezika. Od leta 1995 je Rusin\xc5\xa1\xc4\x8dina priznana tudi na Slova\xc5\xa1kem kot jezik manj\xc5\xa1ine (podro\xc4\x8dja, ki sestavljajo vsaj 20% Rusinov).\n_START_SECTION_\nHu\xc4\x8duli\n_START_PARAGRAPH_\nHu\xc4\x8duli so posebna etni\xc4\x8dna skupina. Veliko Hu\xc4\x8dulov se danes identificira kot Ukrajinci. Pred \xc5\xa1tirinajstim ali petnajstim stoletjem so Huculi \xc5\xbeiveli v Podolia. Potem so migrirali v Galicijo in Bukovino. V 15. in 16. stoletju so Huculi migrirali na vzhod podkarpatske Rusije.'