b'\n_START_ARTICLE_\nGali\xc5\xa1ko-volinska kne\xc5\xbeevina\n_START_SECTION_\nNastanek\n_START_PARAGRAPH_\nOzemlje Gali\xc5\xa1ko-volinske kne\xc5\xbeevine je bilo v predrimskem obdobju naseljeno z raznimi plemeni, med drugim z Lugi, Goti in Vandali. Po propadu Rimskega cesarstva se je domorodno prebivalstvo izselilo, njihovo ozemlje pa so postopoma zasedli Zahodni Slovani, ki so se imeli za Hrvate Lendijce. Zahodni Slovani so okrog leta 833 postali del Velikomoravske dr\xc5\xbeave. Po invaziji mad\xc5\xbearskih plemen v samo jedro Velikomoravske okrog leta 899 so Lendijci pri\xc5\xa1li pod oblast Mad\xc5\xbearov. Leta 955 so verjetno postali konstitutivni del \xc4\x8ce\xc5\xa1kega kraljestva, okrog leta 970 pa so bili vklju\xc4\x8deni v Poljsko kraljestvo. Nestor v svoji Zgodovini minulih let omenja, da je njihovo ozemlje leta 981 na pohodu na Poljsko zasedel kijevski knez Vladimir Veliki, ustanovil mesto Vladimir (Vladimir-Volinski) in pokristjanil lokalno prebivalstvo. Leta 1018 je ozemlje ponovno postalo del Poljske, dokler ga leta 1031 niso zasedli Rusi.\n_START_SECTION_\nVzpon in vi\xc5\xa1ek\n_START_PARAGRAPH_\nVolinija in Galicija sta bili prvotno lo\xc4\x8deni kne\xc5\xbeevini, katerima so izmenoma vladali ni\xc5\xbeje rangirani \xc4\x8dlani kijevske dinastije Rurikov: v Voliniji je vladala Romanova dru\xc5\xbeinska linija, v Galiciji pa linija Jaroslava Osmomisla. Po smrti zadnjega galicijskega kneza, ki ni imel zakonitih potomcev, je volinski knez Roman Mstislavi\xc4\x8d (Veliki) leta 1199 obe kne\xc5\xbeevini zdru\xc5\xbeili v enotno Gali\xc5\xa1ko-volinsko kne\xc5\xbeevino. Romanovi nasledniki so za svojo zdru\xc5\xbeeno kne\xc5\xbeevino ve\xc4\x8dinoma uporabljali ime Gali\xc4\x8d oziroma Galicija. Med Romanovim vladanjem sta bili glavni mesti kne\xc5\xbeevine Gali\xc4\x8d in Vladimir, sedanji Volodimir-Volinski. Roman je leta 1204 zasedel Kijev, se povezal s Poljsko, podpisal mirovno pogodbo z Ogrsko in razvil diplomatske odnose z Bizantinskim cesarstvom. Na vi\xc5\xa1ku svojega vladanja je bil nekaj \xc4\x8dasa najvplivnej\xc5\xa1i ruski knez._NEWLINE_Leta 1205 se je Roman obrnil proti svoji zaveznici Poljski, kar je povzro\xc4\x8dilo vojno s sandomjer\xc5\xa1kim in krakovskim knezom Le\xc5\xa1kom Belim in Konradom Mazovijskim. Roman je leta 1205 v bitki pri Zavihostu padel in v njegovi kne\xc5\xbeevini se je za\xc4\x8delo obdobje nemirov in kaosa. Oslabljena Galicija-Volinija je postala prizori\xc5\xa1\xc4\x8de rivalstva med Poljsko in Ogrsko in ogrski kralj Andrej II. se je za\xc4\x8del celo naslavljati z rex Galici\xc3\xa6 et Lodomeri\xc3\xa6 (kralj Galicije in Lodomerije). Leta 1214 sta Poljska in Ogrska sklenili kompromis, s katerim je na gali\xc5\xa1ko-volinski prestol pri\xc5\xa1el Andrejev sin Koloman Gali\xc5\xa1ki in se poro\xc4\x8dil s Salomejo, h\xc4\x8derko Le\xc5\xa1ka Belega._NEWLINE_Leta 1221 je Mstislav Mstislavi\xc4\x8d, sin Mstislava Rostislavi\xc4\x8da, osvobodil Galicijo-Volinijo izpod ogrske nadoblasti, celotno jugozahodno Rusijo z Galicijo, Volinijo in staro prestolnico Kijev pa je zdru\xc5\xbeil \xc5\xa1ele Romanov sin Danilo Romanovi\xc4\x8d leta 1239. Danilo je leta 1245 v bitki pri Jaroslavu porazil Poljake in Mad\xc5\xbeare, isto\xc4\x8dasno pa je moral, vsaj formalno, priznati nadoblast Zlate horde. Leta 1245 je pape\xc5\xbe Inocenc IV. Danilu dovolil, da se okrona za kralja, \xc4\x8deprav je bila kne\xc5\xbeevina uradno neodvisna od Rimskokatoli\xc5\xa1ke cerkve. Kronal ga je pape\xc5\xbeev nad\xc5\xa1kof v Drohi\xc4\x8dinu leta 1253 in Danilo je postal edini ruski kralj (1253-1264) iz Rurikove dinastije. Leta 1256 mu je uspelo izgnati Mongole, vendar je moral leta 1260 kljub temu priznati njihovo nadoblast. _NEWLINE_Med Danilovim vladanjem je bila Galicija-Volinija ena od najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih dr\xc5\xbeav v vzhodni srednji Evropi. V kne\xc5\xbeevini je za\xc4\x8dela cveteti knji\xc5\xbeevnost in pisati se je za\xc4\x8dela Gali\xc5\xa1ko-volinska kronika, ki je zajela obdobje 1021-1292. V dr\xc5\xbeavo so se za\xc4\x8deli priseljevati z zahoda in juga in med priseljenci so bili tudi Germani in Armenci. Zaradi trgovskih poti, ki so povezovale Baltik, Poljsko in Nem\xc4\x8dijo s \xc4\x8crnim morjem, se je razvila tudi tgovina. Najpomembnej\xc5\xa1a trgovska in kulturna sredi\xc5\xa1\xc4\x8da so bila Lvov, Vladimir-Volinski, Gali\xc4\x8d, Helm, Peremi\xc5\xa1l, Drohi\xc4\x8din in Tereblovlja. Galicija-Volinija je postala celo tako pomembna, da je Danilo leta 1252 lahko poro\xc4\x8dil svojega sina Romana z dedinjo avstrijske vojvodine v upanju, da bo vojvodina neko\xc4\x8d pripadla njegovi dru\xc5\xbeini. Drugi Danilov sin \xc5\xa0varn se je poro\xc4\x8dil s h\xc4\x8derko prvega litovskega kralja Mindaugasa in nekaj \xc4\x8dasa (1267-1269) tam tudi vladal. Gali\xc5\xa1ko-volinjska kne\xc5\xbeevina na vi\xc5\xa1ku mo\xc4\x8di ni posedovala samo jugozahodnih ruskih ozemelj z Rde\xc4\x8do in \xc4\x8crno Rusijo, ampak tudi ozemlje Brodnikov ob \xc4\x8crnem morju. _NEWLINE_Po Danilovi smrti leta 1264 je prestol zasedel njegov sin Lev, ki je leta 1272 prestolnico prestavil v Lvov. Levu je nekaj \xc4\x8dasa \xc5\xa1e uspevalo vzdr\xc5\xbeevati prej\xc5\xa1njo mo\xc4\x8d dr\xc5\xbeave. V nasprotju z o\xc4\x8detom, ki je vodil prozahodno politiko, je Lev tesno sodeloval z Mongoli, posebno s tatarskim kanom Nogajem. Skupaj z Mongoli je napadel Poljsko in jo opusto\xc5\xa1il vse do Racib\xc3\xb3rza. V Galicijo je poslal veliko \xc5\xa1tevilo ujetnikov in bogat plen, ve\xc4\x8djega dela poljskega ozemlja pa mu ni uspelo osvojiti. Posku\xc5\xa1al je vzpostaviti dru\xc5\xbeinsko oblast v Litvi, vendar mu tudi to ni uspelo. Kmalu potem, ko se je njegov brat \xc5\xa0varn leta 1267 povzpel na litovski prestol, je ubil biv\xc5\xa1ega litovskega vladarja Vai\xc5\xa1vilkasa. Po \xc5\xa0varnovi izgubi prestola leta 1269, se je Lev z Litvo sprl in se od 1274\xe2\x80\x931276 vojskoval z novim litovskim vladarjem Traidenisom. Vojno je izgubil in Litva je priklju\xc4\x8dila ozemlje \xc4\x8crne Rutenije in mesto Novogrodok. Lev se je leta 1279 povezal s \xc4\x8de\xc5\xa1kim kraljem Ven\xc4\x8deslavom II. in ponovno napadel Poljsko, vendar je njegov poskus, da bi osvojil Krakov, leta 1280 propadel. Istega leta je porazil Mad\xc5\xbeare in zasedel nekaj njihovega ozemlja za Karpati in mesto Muka\xc4\x8devo. Leta 1292 je porazil \xc5\xa1e Poljake in k svoji kne\xc5\xbeevini priklju\xc4\x8dil Lublin in njegovo okolico.\n_START_SECTION_\nUpadanje in padec\n_START_PARAGRAPH_\nPo Levovo smrti leta 1301 se je za\xc4\x8deko obdobje propadanja. Leva je nasledil sin Jurij I., ki je vladal samo sedem let. Obdobje njegovega vladanja je bilo ve\xc4\x8dinoma mirno in gospodarstvo je \xc5\xa1e vedno cvetelo, izgubil pa je Lublin, ki ga je leta 1302 zasedla Poljska, in Transkarpatijo, ki so jo zasedli Mad\xc5\xbeari. Od leta 1308 do 1323 sta v kne\xc5\xbeevini skupaj vladala Jurijeva sinova Andrej in Lev II., ki sta se razglasila za kralja Galicije in Volinije. Brata sta sklenila zavezni\xc5\xa1tvo s kraljem Vladislavom Poljskim in tevtonskimi vitezi proti Litovcem in Mongolom. Umrla sta skupaj v bitki proti Mongolom leta 1323 in nista zapustila nobenega naslednika. _NEWLINE_Po izumrju Rurikove dinastije v Galiciji-Voliniji leta 1323 je Volinija pre\xc5\xa1la pod oblast litovskega kralja Liubartasa, oblast v Galiciji pa so prevzeli lokalni plemi\xc4\x8di. Plemi\xc4\x8di so na galicijski prestol povabili poljskega kneza Boleslava, vnuka Jurija I.. Boleslav se je spreobrnil v pravoslavno vero, vendar so ga plemi\xc4\x8de zaradi suma, da je skrivoma \xc5\xa1e vedno katolik, leta 1340 zastrupili in za vladarja iz svojih vrst izvolili plemi\xc4\x8da Dimitrija Detka. Detko je vladal kot podregent kralja Liubartasa in leta 1341 uspe\xc5\xa1no obranil Galicijo pred napadom Poljakov. Po njegovi smrti leta 1349 je poljski kralj Kazimir III. ponovno napadel in kne\xc5\xbeevino priklju\xc4\x8dil k Poljski, tako da je Galicija-Volinija kot neodvisna dr\xc5\xbeava prenehala obstajati. Danilova dinastija je posku\xc5\xa1ala dobiti podporo pape\xc5\xbea Benedikta XII. in drugih evropskih sil za zavezni\xc5\xa1tvo proti Mongolom, vendar je morala nazadnje popustiti pred nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8do mo\xc4\x8djo centralizirane Velike litovske vojvodine in Poljskega kraljestva.\n_START_SECTION_\nDelitev\n_START_PARAGRAPH_\nOzemlje kne\xc5\xbeevine sta si razdelili Poljsko kraljestvo in Velika litovska kne\xc5\xbeevina. Kralj Kazimir III. Veliki je dobil Galicijo in zahodno Volinijo, vzhodna Volinija in Kijev pa sta pripadla Litvi. Od leta 1352, ko je bila delitev kon\xc4\x8dana, je ve\xc4\x8dina Rutenijskega vojvodstva pripadala Kroni poljskega kraljestva in tam ostala tudi v Lublinski uniji, ki sta jo Poljska in Litva podpisali 1. julija 1569. _NEWLINE_Lublinska unija je dolo\xc4\x8dala, da so vse biv\xc5\xa1e gali\xc5\xa1ko-volinske kne\xc5\xbeevine postale del Poljske. Leta 1772 je cesarica Marija Terezija, ki je bila tudi kraljica Ogrske, uveljavila staro ogrsko zahtevo do  Regnum Galici\xc3\xa6 et Lodomeri\xc3\xa6 in z njo upravi\xc4\x8dila avstrijsko udele\xc5\xbebo pri delitvi Poljske. _NEWLINE_Sedanje mesto Gali\xc4\x8d (Hali\xc4\x8d) le\xc5\xbei kak\xc5\xa1nih pet kilometrov od nekdanjega glavnega mesta Galicije na mestu, kjer je bilo staro mestno re\xc4\x8dno pristani\xc5\xa1\xc4\x8de in lesen grad, ki ga je leta 1367 zgradil gali\xc5\xa1ko-volinski kralj Liubartas.\n_START_SECTION_\nZgodovinski pomen\n_START_PARAGRAPH_\nGali\xc5\xa1ko-volinska kronika je odraz politi\xc4\x8dnega programa vladajo\xc4\x8de dinastije Romanovi\xc4\x8d. Galicija-Volinija je namre\xc4\x8d z drugimi nasledstvenimi dr\xc5\xbeavami Kijevske Rusije, predvsem z Vladimirsko-suzdalsko kne\xc5\xbeevino, tekmovala za kijevsko nasledstvo. Kronika trdi, da je bil kralj Danilo zadnji kijevski vladar pred vdorom Mongolov, zato naj bi bili gali\xc5\xa1ko-volinski knezi edini zakoniti nasledniki kijevskega prestola. Gali\xc5\xa1ko-volinski knezi so se zato vse do propada kne\xc5\xbeevine razgla\xc5\xa1ali za vladarje \xc2\xbbvseh ruskih ozemelj\xc2\xab\xc2\xa0in na pe\xc4\x8datu kralja Jurija I. je celo latinski napis domini georgi regis rusie._NEWLINE_Gali\xc5\xa1ko-volinski vladarji so bili glede posvetne politike in zahtev za kijevsko nasledstvo zelo dosledni, na podro\xc4\x8dju religije pa je bila njihova politika druga\xc4\x8dna. Vladimirsko-suzdalska kne\xc5\xbeevina je namre\xc4\x8d posku\xc5\xa1ala in tudi dobila nadzor nad Kijevsko cerkvijo, Galicija-Volinija pa je posku\xc5\xa1ala od Konstantinopla dobiti svojo samostojno Cerkev.'