b"\n_START_ARTICLE_\nMitja Vo\xc5\xa1njak\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovno \xc5\xa1olo in gimnazijo je obiskoval na Ptuju, maturo pa je opravil leta 1941 v Ljubljani, kamor sta se z bratom Sergejem zatekla k sorodnikom pred nem\xc5\xa1ko okupacijo. Kot dijak na ptujski gimnaziji se je vklju\xc4\x8dil v narodnoobrambno gibanje. Nastopal je v ptujskem literarnem dru\xc5\xa1tvu Setev, gledali\xc5\xa1\xc4\x8du Frana \xc5\xbdi\xc5\xbeka in sodeloval pri glasilu SKOJ. Leta 1938 je postal \xc4\x8dlan SKOJ-a, dve leti kasneje pa je bil izvoljen v okro\xc5\xbeni komite SKOJ-a za Maribor. V Ljubljani je po okupaciji delal v odboru OF za begunce s \xc5\xa0tajerske ter postal sekretar oro\xc5\xbenega komiteja SKOJ._NEWLINE_Junija 1943 je od\xc5\xa1el v partizane. Pisal je za ve\xc4\x8d mladinskih revij, med njimi za Mlado pest, Slovenskega pionirja (urednik 1943\xe2\x88\x921944), Mlado Slovenijo (1941\xe2\x88\x921942) in Omladino (urednik 1944\xe2\x88\x921946). Kot soustanovitelj je sodeloval pri revijah Slovenski pionir ter Mladina in bil Mladinin prvi urednik. Bil je tudi udele\xc5\xbeenec Ko\xc4\x8devskega zbora odposlancev slovenskega naroda._NEWLINE_Med letoma 1946 in 1948 je bil direktor radijskega programa v Ljubljani in na\xc4\x8delnik uprave Ljudske republike Slovenije za radiodifuzijo. V diplomatsko slu\xc5\xbebo je vstopil leta 1949. Najprej je bil svetnik za tisk in kulturo na Dunaju, nato do leta 1954 generalni konzul v Celovcu. Kot svetnik v dr\xc5\xbeavnem sekretariatu za zunanje zadeve v Beogradu je sodeloval pri re\xc5\xa1evanju tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega vpra\xc5\xa1anja. Po podpisu londonskega memoranduma je bil imenovan za predstavnika jugoslovanske vlade v Trstu. Od leta 1958 do leta 1961 je bil poslanik v Berlinu, od leta 1967 do 1969 pomo\xc4\x8dnik beograjskega sekretarja za zunanje zadeve Marka Nikezi\xc4\x87a, leta 1969 pa je bil imenovan za veleposlanika v Avstriji. _NEWLINE_Sodeloval je v razpravah o \xc5\xa1olstvu in energetiki, se zavzemal za ohranitev naravnega okolja in za pravice lovskih dru\xc5\xbein. Bil je vodja jugoslovanskega predstavni\xc5\xa1tva v mednarodni organizaciji za industrijski razvoj pri OZN in za atomsko energijo na Dunaju. Leta 1966 je bil tajnik Dru\xc5\xa1tva slovenskih pisateljev, od leta 1974 do upokojitve leta 1978 pa direktor Centra za biotiko pri Medexu v Ljubljani. Z referati se je udele\xc5\xbeeval \xc4\x8debelarskih simpozijev (\xc5\xbdeneva 1977, Portoro\xc5\xbe 1978) in kongresov (Avstralija 1977). Med predsedovanjem pri Slovenski izseljenski matici (1983\xe2\x80\x931990) je poskrbel, da ob spremembi politi\xc4\x8dnega sistema ni pri\xc5\xa1lo do nasilne menjave zaposlenih v Matici, kot se je to zgodilo na Hrva\xc5\xa1kem._NEWLINE_Vseskozi je bil v tesnih stikih z uglednimi slovenskimi kulturnimi ustvarjalci po svetu (s kiparjem Francetom Ah\xc4\x8dinom, pisateljem Pavletom \xc5\xa0imcem). Vzpodbujal je ponovno o\xc5\xbeivitev rotarijanstva v Sloveniji. Prav s pomo\xc4\x8djo slovenskih izseljencev je do\xc5\xbeivel, da je bil v Ljubljani znova aktiviran Rotary club, prvi na tleh Jugoslavije in drugi, za Budimpe\xc5\xa1to, v vzhodni Evropi. Bil je predsednik jugoslovanskega dela jugoslovansko-italijanskega odbora za izvajanje Specialnega statuta, tajnik Lovske zveze Slovenije in \xc4\x8dlan izvr\xc5\xa1nega odbora Zveze lovskih organizacij Jugoslavije.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nV romanu Na\xc5\xa1a velika matura: Kronika (1948), ki je nastal v obdobju socialisti\xc4\x8dnega realizma, je pripovedoval o naprednem dija\xc5\xa1kem gibanju na ptujski gimnaziji tik pred okupacijo, kjer je metafori\xc4\x8dno-simbolno idejo o maturi kot o resni\xc4\x8dnem izpitu \xc5\xbeivljenjske zrelosti, ki ga je potrebno opraviti v spopadu z \xc5\xbeivljenjem, poistovetil z avtenti\xc4\x8dno odlo\xc4\x8ditvijo za revolucijo leta 1941. V romanu \xc4\x8crna kri (1961) je spregovoril o medvojnih ilegalnih tiskarnah v Ljubljani, v partizanskem romanu Onkraj ceste se spet pri\xc4\x8denja \xc5\xbeivljenje (1963) pa o vra\xc4\x8danju delegatov z mladinskega kongresa v Bosni. Pri slednjem gre za idejno nezahtevno, vendar razgibano, andekdoti\xc4\x8dno in humorno pripoved, ki ji daje smisel zanimivost spominske snovi, skoznjo pa \xc4\x8dlove\xc4\x8dnost mladih borcev sredi \xc5\xbeivljenjskih stisk in radosti. V romanu Zid na mejni reki Selan (1964) je opisal \xc5\xbeivljenje diplomatov v povojnih blokovskih napetostih in alegori\xc4\x8dno literariziral idejo o hladni vojni, njeni nesmiselnosti in ne\xc4\x8dlove\xc5\xa1kih posledicah._NEWLINE_V kme\xc4\x8dkih \xc4\x8drticah Kri in vino: Kramljanje za starej\xc5\xa1e ljudi (1963) je realisti\xc4\x8dno in duhovito predstavil kmete Slovenskih goric in Haloz, v zbirki vojnih \xc4\x8drtic za mladino \xc4\x8castna pionirska, tako je bilo (1980) pa se je v\xc5\xbeivel v usodo otrok med 2. svetovno vojno. Veleposlanikovi zapiski so spomini na diplomatsko slu\xc5\xbebo. \xc4\x8ceprav je moral pod nem\xc5\xa1ko okupacijo zapustiti dom, je po vojni skozi vrata najvi\xc5\xa1jih nem\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeavnih uradov stopal v duhu enakovrednega sodelovanja in sobivanja. V priro\xc4\x8dniku Propolis: Zdravilo jutri\xc5\xa1njega dne (1992), ki je iz\xc5\xa1el \xc5\xa1e v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini in kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dini, je temu naravnemu zdravilu zapel himno. Zbirka lovskih \xc4\x8drtic Pol'ovanie pod Triglavom: Slovinsk\xc3\xa9 pol'ovn\xc3\xadcke pr\xc3\xadbehy (Lov pod Triglavom: Slovenske lovske zgodbe) je leta 1969 iz\xc5\xa1la v prevodu v Bratislavi._NEWLINE_Pisal je o kulturnih in politi\xc4\x8dnih vpra\xc5\xa1anjih (npr. \xc4\x8dlanek Borba z mlini na veter o dvojezi\xc4\x8dnem \xc5\xa1olstvu na Koro\xc5\xa1kem v Slovenskem pionirju) ter strokovne \xc4\x8dlanke v revijah Lovec in Slovenski \xc4\x8debelar, in sicer pod psevdonimi Jernej, Jernej Kosec, Jernej Kova\xc4\x8d, Jernej Puntar, J. K., M. V., V. M. Zgodbe za otroke je objavljal v otro\xc5\xa1ki reviji Kurir\xc4\x8dek."