b'\n_START_ARTICLE_\nNaravni izbor\n_START_PARAGRAPH_\nNaravno odbiranje, naravno izbiranje ali zastarelo naravni izbor, s tujko naravno selekcioniranje, je proces, s katerim postajajo iz generacije v generacijo pogostej\xc5\xa1e tiste dedne lastnosti organizmov, ki jim dajejo ve\xc4\x8djo mo\xc5\xbenost za pre\xc5\xbeivetje in razmno\xc5\xbeevanje. Ta proces je eden klju\xc4\x8dnih mehanizmov evolucije._NEWLINE_Proces temelji na dejstvu, da obstaja znotraj vsake populacije organizmov genetska diverziteta, ki se odra\xc5\xbea v fizi\xc4\x8dni zgradbi in vedenju teh organizmov. Ker imajo \xc5\xbeiva bitja po pravilu ve\xc4\x8d potomcev, kot jih lahko v danem okolju pre\xc5\xbeivi, to pomeni, da bodo le nekateri od njih pre\xc5\xbeiveli in se razmno\xc5\xbeevali dalje. Bolj verjetno bodo to tisti, ki jim njihove dedne lastnosti dajejo prednost pred ostalimi pri izkori\xc5\xa1\xc4\x8danju virov potrebnih za pre\xc5\xbeivetje (hrana, bivali\xc5\xa1\xc4\x8de idr.), izogibanju naravnim sovra\xc5\xbenikom in iskanju spolnega partnerja v dolo\xc4\x8denem okolju. Klju\xc4\x8dno je, da je okolje tisto, ki dolo\xc4\x8da, katere lastnosti so \xc2\xbbkoristne\xc2\xab\xc2\xa0in katere \xc2\xbb\xc5\xa1kodljive\xc2\xab._NEWLINE_Naravno odbiranje deluje na izra\xc5\xbeene lastnosti (t. i. fenotip) organizmov in ne neposredno na njihovo genetsko osnovo (genotip). Vendar pa je genetska osnova lastnosti, ki dajejo prednost nekemu osebku, tista, ki bo postala pogostej\xc5\xa1a v populaciji v naslednjih generacijah. S \xc4\x8dasom lahko ta proces vodi v prilagoditev (adaptacijo) skupine organizmov na dolo\xc4\x8den nabor pogojev v okolju (t. i. njihovo ekolo\xc5\xa1ko ni\xc5\xa1o) in lahko na koncu pripelje do nastanka nove vrste. Naravno odbiranje je tako pomemben (ne pa edini) proces, ki vodi evolucijo._NEWLINE_Naravno odbiranje je eden klju\xc4\x8dnih konceptov v sodobni biologiji. Izraz je prvi uporabil Charles Darwin v svojem temeljnem delu O izvoru vrst leta 1859; za la\xc5\xbeje razumevanje ga je primerjal z umetno selekcijo, metodo, s katero rejci doma\xc4\x8dih \xc5\xbeivali sistemati\xc4\x8dno parijo med seboj tiste osebke, katerih lastnosti smatrajo za koristne. Naravno odbiranje je bil eden klju\xc4\x8dnih elementov njegove teorije, a tudi najbolj kontroverzen, saj je podal povsem naravno razlago nastanka vrst v \xc4\x8dasu, ko so skoraj vsi naravoslovci verjeli da je vse vrste organizmov ustvaril Stvarnik in da vrsta predstavlja tip, ki se lahko z generacijami le malenkostno prilagaja (ne more pa nastati nov tip; tej usmeritvi pravimo esencializem). Darwinova teorija je bila poleg tega pomanjkljiva, saj v tistem \xc4\x8dasu \xc5\xa1e niso poznali mehanizma dednosti, in tudi njegovi najbolj gore\xc4\x8di zagovorniki, kot sta Huxley in Lyell, so le s te\xc5\xbeavo ali sploh ne sprejeli naravno odbiranje kot mehanizem evolucije. \xc5\xa0ele v tridesetih letih dvajsetega stoletja je z zdru\xc5\xbeitvijo Darvinove teorije z odkritji na podro\xc4\x8dju genetike nastala sodobna sinteza evolucije, ki je \xc5\xa1e danes osrednje na\xc4\x8delo biologije in podaja enotno razlago raznolikosti \xc5\xbeivljenja na Zemlji.'