b'\n_START_ARTICLE_\nMo\xc4\x8d usode\n_START_PARAGRAPH_\nMo\xc4\x8d usode (ital. La forza del destino) je opera v \xc5\xa1tirih dejanjih (osmih slikah) Giuseppeja Verdija. Libreto je napisal Francesco Maria Piave, krstna izvedba pa je bila v Cesarskem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du v Sankt Petersburgu 10. novembra 1862._NEWLINE_Verdi je za italijansko premiero v milanski Scali 27. februarja 1869 skupaj z libretistom Antonijem Ghislanzonijem opero predelal. V taki obliki jo danes ve\xc4\x8dinoma najpogosteje izvajajo.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nDogajanje je postavljeno v \xc5\xa0panijo in Italijo okrog leta 1750.\n_START_SECTION_\nPrvo dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nLeonorina soba v dvorcu grofa Calatrave._NEWLINE_Markiz Calatrava nasprotuje ljubezni, ki jo goji njegova h\xc4\x8derka Leonora do ameri\xc5\xa1kega priseljenca, me\xc5\xa1anca Don Alvara. Ta \xc4\x8daka na dogovorjeni znak, da bi pri\xc5\xa1el ponjo in jo odpeljal. Omahljivo Leonoro, ki si ne upa nastopati proti o\xc4\x8detovi volji, postavi njena slu\xc5\xbeabnica Curra pred gotovo dejstvo. Vse je pripravljeno za beg. S te\xc5\xbekim srcem se Leonora poslavlja od rojstnega doma, toda \xc2\xbbtemne jo slutnje begajo, skrivni glasovi jo svare, \xc4\x8deprav srce le k njemu ho\xc4\x8de \xc5\xa1e ljubljenemu Alvaru se upira, ki jo nagovarja na beg: Tiho na rahlo bova jahala, no\xc4\x8dko opojno vso presanjala. V mestecu bli\xc5\xbenjem \xc4\x8daka duhovnik, ki naju na skrivaj poro\xc4\x8di.\xc2\xab V njeni neodlo\xc4\x8dnosti vidi nezaupanje do njega, mestica. Zato: \xc2\xbb\xc4\x8de ljubiti ne more\xc5\xa1, kot ljubim jaz iskreno, bodi prosta!\xc2\xab Leonora se vda, toda prepozno. Pot jima prestre\xc5\xbee stari markiz. Za Leonoro se postavi Alvaro: \xc2\xbb\xc4\x8cista je, nedotaknjena, \xc4\x8dista kot svit neba je! Nje ne sodite, o mojem \xc5\xbeivljenju le odlo\xc4\x8dite. Sam odvr\xc5\xbee oro\xc5\xbeje, toda pi\xc5\xa1tola se v padcu spro\xc5\xbei od sebe in rani starega markiza, ki umirajo\xc4\x8d preklinja h\xc4\x8der. Zaljubljenca obupana zbe\xc5\xbeita.\n_START_SECTION_\nDrugo dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nV va\xc5\xa1ki kr\xc4\x8dmi._NEWLINE_Leonora se je zatekla k pu\xc5\xa1\xc4\x8davniku patru Kletu, ki ji svetuje \xc5\xbeivljenje v samostanu. Na poti sre\xc4\x8da v obcestni gostilni svojega brata, ki preoble\xc4\x8den kot \xc5\xa1tudent zalezuje begunca, da bi ma\xc5\xa1\xc4\x8deval \xc4\x8dast svojega doma. Toda nje ne more najti, a osovra\xc5\xbeeni mestic se je re\xc5\xa1il z begom na morje. Don Carlos ne spozna svoje sestre, ker je preoble\xc4\x8dena v mo\xc5\xa1ko obleko. Pa\xc4\x8d pa sluti nekaj ter izziva njenega spremljevalca Trabuca, ki mu pa ne ostane dol\xc5\xbean odgovora. Poleg bo\xc5\xbejepotnikov pride v to dru\xc5\xbebo tudi vede\xc5\xbeevalka Preziosilla, ki nagovarja vse za vojno proti Nemcem, ki je vzplamtela v Italiji. V pozni uri odidejo vsi spat, Leorora pa zbe\xc5\xbei._NEWLINE_Pred samostanom. Proti jutri._NEWLINE_Pot jo pelje do bli\xc5\xbenjega samostana. Trudna do smrti prispe v zgodnji jutranji uri do samostana. Tu najde zavetje pred okrutnim bratom, dale\xc4\x8d od ljubljenega Alvara, ki ga je na begu zgubila in ki je na njo br\xc5\xbe\xc4\x8das pozabil. V te\xc5\xbekem \xc4\x8dasu se obra\xc4\x8da Devici: \xc2\xbbV tihotni glej, samoti tej, za te\xc5\xbeki greh se bodem pokorila. Mo\xc4\x8di mi daj, da me ne stre usodna mo\xc4\x8d obupa!\xc2\xab Spev menihov ji vliva novih mo\xc4\x8di. Zaspani vratar Melitone jo sicer sprejme precej nemilo: \xc2\xbbPrijavim Vas; \xc4\x8de se ne vrnem, lahko no\xc4\x8d \xc5\xbeelim.\xc2\xab Gvardijan pride in spozna Leonoro de Vargas. Usmiljeno ji poka\xc5\xbee pot: \xc2\xbbDotakni se kri\xc5\xbea \xc5\xbeivljenja! Krist otme te pekla in trpljenja!\xc2\xab Ona ho\xc4\x8de le Bogu slu\xc5\xbeiti: \xc2\xbbNaj v votlino grem v skalovju, pokorit se za pregreho!\xc2\xab Ker ne \xc5\xbeeli nazaj iz samostana, je Gvardijan, ki je pou\xc4\x8den o njeni \xc5\xbealostni usodi, njeni pro\xc5\xa1nji ugodil. Pred prihajajo\xc4\x8dimi menihi ji obljublja: \xc2\xbb\xc4\x8ce nevarnost bi ti pretila, \xc4\x8de bi smrt pred te stopila, v urah bolesti v urah bridkosti, z zvon\xc4\x8dkom naznani, da si v skrajni sili. In na pomo\xc4\x8d ti bomo prisko\xc4\x8dili.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nTretje dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nV Italiji, v bli\xc5\xbeini \xc5\xa1pansko-italijanskega voja\xc5\xa1kega tabora._NEWLINE_Do prednjih postojank zdru\xc5\xbeenih \xc5\xa1pansko-italijanskih \xc4\x8det pride sovra\xc5\xbena patrulja. Tudi Don Alvaro je na boji\xc5\xa1\xc4\x8du. Kot stotnik Hereros si je pridobil slavo in \xc4\x8dast. Ali ni\xc4\x8d mu ne prinese miru. Ne more pozabiti Leonore, ne sramote, v katero so ga pahnili, njega, slavnega potomca iz rodu Inka. Iz sanjarjenja ga zbudi bojni hrup. Don Carlos, ki se le nekaj dni nahaja pri \xc4\x8detah pod imenom de Bornos, je padel v zasedo sovra\xc5\xbene patrulje, toda hitra pomo\xc4\x8d stotnika Herera ga re\xc5\xa1i smrti. Tu na bojnem polju skleneta prijateljstvo ter nadaljujeta skupno zasledovanje sovra\xc5\xbenika. Toda kmalu prineso ranjenega Herera v lazaret. Tu zaupa prijatelju zavoj, katerega naj po njegovi smrti se\xc5\xbege. Pod prisego se Don Carlos obve\xc5\xbee, da bo to izpolnil. Toda nekaj ga vznemirja: Pri omembi imena Calatrave se je ranjenec zdrznil. Mar mu je znana njegova sramota? Ali pa je mar on sam oni mestic? Zavoj bi mu to lahko pojasnil. Toda ve\xc5\xbee ga prisega. Moral bo poiskati druge dokaze. Zavoj, ki ga vr\xc5\xbee na mizo, pa se slu\xc4\x8dajno odpre. V njem najde sliko svoje sestre: \xc2\xbbO, Alvaro, u\xc5\xa1el si smrti; da pade\xc5\xa1 v roke moje!\xc2\xab_NEWLINE_Voja\xc5\xa1ko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_V mestecu Velettri v bli\xc5\xbeini Rima se je utaborila zdru\xc5\xbeena vojska. V \xc5\xbeivo vrvenje, kjer se med vojake me\xc5\xa1ajo razni prodajalci, kjer se zabavajo lahko\xc5\xbeivke in najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1i pritepenci, prispe tudi fra Melitone kot kurat, da s svojo pridigo spreobrne pregre\xc5\xa1no mno\xc5\xbeico. Toda za svoje nauke, ki jih predava s preveliko gore\xc4\x8dnostjo, je skoraj tepen. Re\xc5\xa1i ga Preziosilla, ki odvede s svojim veselim rataplanom celo trumo za seboj. Don Alvaro je okreval. O tem se prepri\xc4\x8da Don Carlos, ki mu razodene, da ga je spoznal kot morilca svojega o\xc4\x8deta. Zato ga ho\xc4\x8de izzvati na boj; temu pa se upira Don Alvaro. Zaman mu sku\xc5\xa1a dopovedati svojo nedol\xc5\xbenost, svojo \xc4\x8disto ljubezen do Leonore, ki je sedaj v nebesih, saj je na svetu ni mogel nikjer najti. Ko izve od Carlosa, da \xc5\xa1e \xc5\xbeivi, mu ponuja, da bi jo skupaj iskala, saj se ga ni treba sramovati, sin je o\xc4\x8deta junaka. Toda Carlos nima za to posluha, on ho\xc4\x8de le eno, in sicer ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje! Spopadajo\xc4\x8da se oficirja razdeli voja\xc5\xa1ka stra\xc5\xbea, ki odvede pobesnelega Don Carlosa. V tem se porodi v Alvaru re\xc5\xa1ilna misel: \xc2\xbbZbe\xc5\xbeim v samostan sedaj, oltar me odre\xc5\xa1i gorja in pekla!\xc2\xab\xc2\xa0'