b'\n_START_ARTICLE_\nVladislav II. Poljski\n_START_SECTION_\nPovzetek predhodnih dogodkov\n_START_PARAGRAPH_\nJagielov ded, litvanski veliki knez Gediminas (vladal 1316-41) je raz\xc5\xa1iril meje Litve na ozemlja dana\xc5\xa1nje Belorusije. Po njegovi smrti sta njegova sinova Algirdas in K\xc4\x99stutis izrinila ostale brate in si dr\xc5\xbeavo razdelila: Algirdas je kot veliki knez Litve vladal iz glavnega mesta Vilne in obvladoval jugovzhodni del dr\xc5\xbeave, K\xc4\x99stutis pa je imel sede\xc5\xbe v Trakaju in je kot knez Trakaja vladal severozahodnemu delu dr\xc5\xbeave. K\xc4\x99stutis je imel na skrbi obrambo zahodnih meja dr\xc5\xbeave proti nem\xc5\xa1kim vitezom, ki so s pape\xc5\xbeevim blagoslovom pokristjanjevali, \xc5\xa1e toliko bolj nasilno, ker se je \xc5\xbee pred njihovim prihodom ponekod spontano z vzhoda raz\xc5\xa1irilo pravoslavje. Algirdas je bil usmerjen proti vzhodu in je na ra\xc4\x8dun ruskih kne\xc5\xbeevin raz\xc5\xa1iril vzhodno mejo Velike kne\xc5\xbeevine dale\xc4\x8d proti vzhodu (kakih 100 km od Moskve) in po zmagi nad Zlato hordo leta 1362 v bitki pri Sinjih vodah (ob reki Sinju\xc5\xbei, levemu pritoku Ju\xc5\xbenega Buga) dobil oblast tudi nad Kijevom, Podolijo in slabo naseljenimi stepami vse do \xc4\x8crnega morja; vendar je bila ta njegova oblast \xc5\xa1ibka in vpra\xc5\xa1ljiva._NEWLINE_Z Algirdasovo smrtjo leta 1377 se je harmoni\xc4\x8dno delovanje obeh delov dr\xc5\xbeave poru\xc5\xa1ilo. Nasledstvo Jagiela, sina iz Algirdasovega drugega zakona, so izpodbijali starej\xc5\xa1i bratje in stric K\xc4\x99stutis. .\n_START_SECTION_\nJagielov boj za oblast v Litvi\n_START_PARAGRAPH_\nJagielu sta najprej oporekala polo\xc5\xbeaj velikega kneza najstarej\xc5\xa1a polbrata Andrej, knez v Pskovu in Polotsku, in Dimitrij, knez v Brjansku. Proti polbratu sta se povezala z moskovskim knezom Dimitrijem Donskim. Jagielo je iskal zavezni\xc5\xa1tvo pri Moskovski kne\xc5\xbeevini sovra\xc5\xbeni Zlati hordi. Po bitki med Rusi in Mongoli na Kulikovem polju leta 1380, v kateri Jagielo s svojo vojsko ni sodeloval, so bili Rusi kljub zmagi tako oslabljeni, da za Jagiela niso bili ve\xc4\x8d nevarni in se je lahko posvetil spopadu za oblast s stricem K\xc4\x99stutisom._NEWLINE_Jagielo je na skrivaj sklenil proti stricu zavezni\xc5\xa1tvo s Tevtonskim vite\xc5\xa1kim redom. V vojni, ki je izbruhnila, so nem\xc5\xa1ki vitezi najprej zavzel Trakajsko vojvodino in pokrajino \xc5\xbdemajtijo. Leta 1381 je K\xc4\x99stutis udarec vrnil, zavzel Vilno in se proglasil za velikega kneza Litve. Naslednje leto je Jagielo ponovno zbral vojsko o\xc4\x8detovih vazalov, ki niso bili zadovoljni s K\xc4\x99stutisovim vladanjem. K\xc4\x99stutis je to pot ocenil, da je Jagielova vojska premo\xc4\x8dna, da bi se z njo spopadel, in se je pri\xc5\xa1el pogajat. Med pogajanji je Jagielo strica in njegovega sina Vitautasa prijel in zaprl. K\xc4\x99stutisa so po nekaj dneh na\xc5\xa1li v zaporu mrtvega. Jagielo je razglasil, da se je stric v zaporu sam obesil, priredil slavnostni pogreb in samostojno zavladal. Vitautas je \xc4\x8dez nekaj \xc4\x8dasa pobegnil in se zatekel k nem\xc5\xa1kim vitezom. Ti so ga podprli, veseli da lahko podpihujejo spor med bratrancema. Vitautas jim je obljubil vazalstvo in pokrajino \xc5\xbdemajtijo do reke Njemen. Vendar napadalci Vilne niso uspeli zavzeti._NEWLINE_Leta 1384 je Jagielo, ki je potreboval mir, Vitautasu obljubil, da mu bo vrnil o\xc4\x8detova ozemlja in med njima je pri\xc5\xa1lo do sprave.\n_START_SECTION_\nJagielo, poljski kralj Vladislav II.\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1384 so poljski plemi\xc4\x8di, ki so se po smrti ogrskega in poljskega kralja Ludvika I. \xc5\xbeeleli znebiti ogrskega vpliva in spet vzpostaviti mo\xc4\x8dno narodnostno kraljevino, ponudili Jagielu poroko z mlado poljsko kraljico Jadvigo. Za pogoj so mu postavili pokristjanjenje Litvancev po rimskem obredu in zdru\xc5\xbeitev Litve s Poljsko. Jagielo je ocenil na\xc4\x8drt za strate\xc5\xa1ko ugoden. S sporazumom v Krewu leta 1385 so se dogovorili o pogojih zdru\xc5\xbeitve. Jagielo se je dal krstiti kot Vladislav, se poro\xc4\x8dil z Jadvigo in bil 4. marca 1386 v Krakovu kronan za poljskega kralja. V eni osebi je bil poljski kralj in litvanski veliki knez in je tako Poljsko in Litvo povezal v mnogoetni\xc4\x8dno in mnogoriligiozno personalno unijo._NEWLINE_Leta 1387 je bila ustanovljena \xc5\xa1kofija v Vilni, ki je takoj za\xc4\x8dela s pokristjanjevanjem. Pravice litvanskih katoli\xc5\xa1kih plemi\xc4\x8dev so bile izena\xc4\x8dene s pravicami poljskih plemi\xc4\x8dev. Prostrana obmo\xc4\x8dja proti vzhodu pa so ostala pod vplivom pravoslavja._NEWLINE_Takoj so za\xc4\x8deli odstranjevati ogrski vpliv; odstranili so ogrske posadke v Rde\xc4\x8di Ruteniji in v Podolju. Moldavski hospodar Peter, ki je bil prej ogrski vazal, se je poklonil Jadvigi in Jagielu. Poljski in litvanski trgovci so dobili dostop do bogate orientalske trgovine preko \xc4\x8drnomorskih mest Kaffa (Feodosija na Krimu) in Akkerman (sedaj Belgorod-Dnestrovski).\n_START_SECTION_\nVitautasova avantura\n_START_PARAGRAPH_\nMnogim Litvancem pa zdru\xc5\xbeitev s Poljsko ni bila v\xc5\xa1e\xc4\x8d. Bali so se, da bo njihov vladar v Krakovu podlegal poljskemu vplivu. Opozicijo je vodil Vitautas, ki ni bil zadovoljen, da se Jagielo izmika obljubam, danim mu leta 1384. Ponovno se je povezal s Tevtonskim vite\xc5\xa1kim redom in se za\xc4\x8del upirati. Jagielo je problem nazadnje odpravil s sporazumom v Ostrovu leta 1392, v katerem je Vitautasu dal popolnoma proste roke, da je v njegovem imenu vladal v Litvi._NEWLINE_Vitautas je tedaj za\xc4\x8del uresni\xc4\x8devati svoje velike vladarske na\xc4\x8drte; prodrl je proti vzhodu, leta 1395 je zavzel Smolensk in postal sosed Velike moskovske kne\xc5\xbeevine. Njegov naslednji cilj je bila osvojitev ozemlja nekdanje Zlate horde. Leta 1398 si je (brez soglasja Jagiela) zavaroval hrbet s tem, da je tevtonskim vitezom, v zameno za prekinitev sovra\xc5\xbenosti, predal pokrajino \xc5\xbdemaitijo. Zbral je ogromno vojsko (sestavljeno iz litvanskih poljskih in moldavskih \xc4\x8det, \xc4\x8det podrejenih ruskih knezov, Tohtami\xc5\xa1evih Mongolov in celo nem\xc5\xa1kih vojakov). To vojsko pa je leta 1399 v bitki ob reki Vorskli (severno od Poltave) katastrofalno porazila vojska kana Timur Lenka in s tem kon\xc4\x8dala Vitautasove velike sanje._NEWLINE_Leta 1399 je umrla Jadviga. Poljski velika\xc5\xa1i so Jagiela ponovno priznali za poljskega kralja, zahtevali pa so bolj\xc5\xa1o ureditev odnosov z Litvo, kajti Tevtonski vite\xc5\xa1ki red je \xc5\xa1e vedno s pridom izkori\xc5\xa1\xc4\x8dal nesoglasja med Jagielom in Vitautasom. Po\xc4\x8dasi sta to spoznala tudi bratranca. Jagielo je tako leta 1401 Vitautasa imenoval za vladajo\xc4\x8dega velikega kneza v Litvi pod pogojem, da bosta Poljska in Litva nedeljivo zdru\xc5\xbeeni v skupni zunanji politiki.\n_START_SECTION_\nVojne s Tevtonskim vite\xc5\xa1kim redom\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1409 so Litvanci v pokrajini \xc5\xbdemaitiji (na vzpodbudo Jagiela in Vitautasa) dvignili vstajo proti tevtonskim vitezom. Po nekaj nadaljnjih medsebojnih gro\xc5\xbenjah je veliki mojster vite\xc5\xa1kega reda Ulrich von Jungingen napovedal Jagielu vojno. Sprva so imeli vitezi nekaj voja\xc5\xa1kih uspehov, leta 1410 pa jih je v eni najve\xc4\x8djih bitk srednjega veka pri Grunvaldu odlo\xc4\x8dilno premagala poljsko-litvanska vojska pod vodstvom Jagiela in Vitautasa. Litvansko-poljski vojski v nadaljevanju ni uspelo zavzeti njihove prestolnice Malbork (Marienburg), s \xc4\x8dimer je izgubila prilo\xc5\xbenost, da bi red dokon\xc4\x8dno uni\xc4\x8dila; vsekakor pa je toliko oslabila njegovo (prej nepremagljivo) voja\xc5\xa1ko mo\xc4\x8d, da je za nekaj stoletij zavrla nem\xc5\xa1ko ekspanzijo proti vzhodu. Mir v Torunju je vitezom pustil ve\xc4\x8dino ozemelj; Poljska je dobila nazaj le pokrajino Dobrzy\xc5\x84, Litva pa pokrajino \xc5\xbdemaitijo (poljsko: \xc5\xbdmud\xc5\xbe, nem\xc5\xa1ko: Samogitia, po pomenu: Ni\xc5\xbeavje)._NEWLINE_Sledili sta \xc5\xa1e dve vojni. Vojna v letih 1421-22 se je kon\xc4\x8dala z mirom v Melnu, v katerem se je Jagielo odpovedal Pomorjanskemu in pokrajini Che\xc5\x82mno (nem\xc5\xa1ko: Kulm). Tretja vojna (1432-35), \xc5\xbee po smrti Vitautasa, je bila pogojena s sovra\xc5\xbenim odnosom njegovega naslednika, kneza \xc5\x9awidrygie\xc5\x82\xc5\x82e do Poljske in se je kon\xc4\x8dala (po Jagielovi smrti) z mirom v Brze\xc5\x9b\xc4\x87 Kujawskem, s katerim je vite\xc5\xa1ki red ohranil svojo posest.\n_START_SECTION_\nVzporedni upravni in politi\xc4\x8dni dogodki\n_START_PARAGRAPH_\nJagielo je leta 1412 pridobil 16 (v glavnem nem\xc5\xa1kih) gorskih mest v Spi\xc5\xa1u, ju\xc5\xbeno od Visokih Tatr, in s tem Poljakom zagotovil dele\xc5\xbe v izkori\xc5\xa1\xc4\x8danju rudnih bogastev Zgornje Ogrske._NEWLINE_Leta 1413 sta Jagielo in Vitautas v kraju Horod\xc5\x82o ob Zahodnem Bugu sklenila sporazum, ki je dopolnil prej\xc5\xa1nje (sklenjene v Krewu, Vilni in Radomu) in \xc5\xa1e tesneje povezal Poljsko in Litvo. Litva je dobila lastnega velikega kneza in svoje predstavni\xc5\xa1tvo, katoli\xc5\xa1kemu litvanskemu ni\xc5\xbejemu plemstvu (tako kot prej \xc5\xbee vi\xc5\xa1jemu) so bile dane enake pravice kot jih je imela poljska \xc5\xa1lahta; s tem so bili povzdignjeni nad pravoslavne rutenske bojarje. Poljski plemi\xc4\x8di so smeli nastaviti svojega monarha le s pristankom litvanskih plemi\xc4\x8dev, litvanski pa izvoliti svojega velikega kneza le s pristankom poljskega monarha._NEWLINE_Leta 1420 so na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem izbruhnile husitske vojne (1420-34). Husiti so gledali na Poljsko kot na zaveznico proti Sigismundu Luksembur\xc5\xa1kemu, dedi\xc4\x8du na polo\xc5\xbeaju \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja. Jagielu, ki jim je bil sprva naklonjen, so ponudili \xc4\x8de\xc5\xa1ko krono pod pogojem, da sprejme njihove "4 \xc4\x8dlene iz Prage". Jagielo je moral pod vplivom mogo\xc4\x8dnega krakovskega \xc5\xa1kofa Zbigniewa Ole\xc5\x9bnickega ponudbo odkloniti. Pod \xc5\xa1kofovim vplivom je leta 1424 v Wielu\xc5\x84u celo izdal strog edikt, naperjen proti simpatizerjem husitov med poljskim plemstvom. Pa\xc4\x8d pa je husitsko ponudbo sprejel Vitautas. V Vitautasovem imenu je potem knez Sigismund Koributovi\xc4\x8d sku\xc5\xa1al v naslednjih letih politi\xc4\x8dno in voja\xc5\xa1ko sodelovati v dogajanju na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem. Leta 1429 so poljske \xc4\x8dete prestregle \xc4\x8de\xc5\xa1ko krono na poti iz Prage v Vilno in s tem kon\xc4\x8dale tokratno \xc4\x8de\xc5\xa1ko epizodo._NEWLINE_Jagielo je dobil prvega mo\xc5\xa1kega naslednika \xc5\xa1ele leta 1424, v svoji visoki starosti, in skrbelo ga je, ali bo poljsko plemstvo sprejelo mladoletnega naslednika. Zato je s privilegiji, izdanimi v Brze\xc5\x9b\xc4\x87 Kujawskem (1425) in Jedlini (1430) in poznanimi kot neminem captivabimus nisi jure victum (nikogar ne bomo zaprli brez sojenja), sku\xc5\xa1al pridobiti poljsko plemstvo._NEWLINE_Po smrti Vitautasa, leta 1430, je kralj imenoval za litvanskega velikega kneza svojega zadnjega \xc5\xa1e \xc5\xbeive\xc4\x8dega brata \xc5\x9awidrygie\xc5\x82\xc5\x82o, ki pa se ni izkazal lojalen bratu. Sku\xc5\xa1al je uveljaviti popolno neodvisnost Litve od Poljske in enakopravnost pravoslavnih rutenskih bojarjev s katoli\xc5\xa1kimi plemi\xc4\x8di. Vodil je zunanjo politiko v izrazitem nasprotju s poljskim interesi; povezal se je s Sigismundom Luksembur\xc5\xa1kim in Tevtonskim vite\xc5\xa1kim redom, kar je pripeljalo do nove vojne v med Poljsko in vitezi. \xc5\xa0ele po Jagielovi smrti leta 1434 je uspelo Vitautasovemu bratu Sigismundu K\xc4\x99stutaitisu na \xc4\x8delu litvanske opozicije in poljskih pomo\xc5\xbenih \xc4\x8det zatreti \xc5\x9awidrygie\xc5\x82\xc5\x82ovo vstajo. Iz tega obdobja pa je ostala izena\xc4\x8denost pravic pravoslavnih bojarjev s katoli\xc5\xa1kim plemstvom._NEWLINE_Jagiela je nasledil desetletni sin Vladislav III.'