b'\n_START_ARTICLE_\nAkinezija\n_START_SECTION_\nBazalni gangliji\n_START_PARAGRAPH_\nVzroki za akinezijo in druge hipokineti\xc4\x8dne znake so motnje v delovanju bazalnih ganglijev.\n_START_SECTION_\nAnatomija\n_START_PARAGRAPH_\nBazalni gangliji so globoka jedra velikih mo\xc5\xbeganov. Sestavljajo jih nucleus lentiformis, nucleus caudatus, substantia nigra in nucleus subthalamicus. Nucleus lentiformis se deli na putamen in na globus pallidus, pri katerem se dalje lo\xc4\x8di notranji in zunanji segment. Nucleus caudatus ima obliko \xc4\x8drke C in le\xc5\xbei ob stranskem mo\xc5\xbeganskem ventriklu. Substantia nigra se deli na zadaj\xc5\xa1nji pars reticulata in sprednji pars compacta. Putamen in nucleus caudatus sestavljata funkcionalno enoto, imenovano striatum, globus pallidus pa se imenuje tudi pallidum. Skozi bazalne ganglije poteka bela mo\xc5\xbeganovina (vlakna \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih celic), imenovana capsula interna. Medialno od njih je talamus, tretji in stranska mo\xc5\xbeganska ventrikla, lateralno pa capsula externa.\n_START_SECTION_\nFiziologija\n_START_PARAGRAPH_\nDelovanje bazalnih ganglijev \xc5\xa1e ni docela raziskano, kljub temu pa v grobem poznamo njihovo vlogo. Bazalni gangliji uravnavajo gibalno aktivnost, ki se spro\xc5\xbei v skorji velikih mo\xc5\xbeganov. Ker so del motori\xc4\x8dne kontrole v mo\xc5\xbeganih, ki nima neposredne povezave s piramidno (kortikospinalno) progo, predstavljajo ekstrapiramidni sistem. Aktivnost v nevronih striatuma se pojavi pred za\xc4\x8detkom giba, kar nakazuje, da ti nevroni pomagajo izbrati gib, ki naj bi se izvedel. Poleg nadzora motorike prispevajo bazalni gangliji tudi k \xc4\x8dustvenim in kognitivnim funkcijam osrednjega \xc5\xbeiv\xc4\x8devja. Za razliko od malih mo\xc5\xbeganov nimajo povezav s hrbtenja\xc4\x8do, imajo pa povezave z mo\xc5\xbegansko skorjo, talami\xc4\x8dnimi jedri (ventralnim anteriornim, ventralnim lateralnim in medialnim dorzalnim jedrom ter nekaterimi intralaminarnimi jedri) in drugimi podro\xc4\x8dji (nucleus pedunculopontinus, colliculus superior). Povezav ali zank med skorjo, bazalnimi gangliji in talamusom je ve\xc4\x8d vrst. Vsaka zanka izvira v razli\xc4\x8dnih predelih skorje, ki imajo podobno vlogo. Vsaka zanka poteka skozi druga jedra bazalnih ganglijev in talamusa ali skozi razli\xc4\x8dne dele istih jeder. Zanke se zaklju\xc4\x8dujejo v razli\xc4\x8dnih delih skorje frontalnega re\xc5\xbenja._NEWLINE_Za potrebe razumevanja akinezije sta opisani skeletomotori\xc4\x8dna in okulomotori\xc4\x8dna zanka. Signali, ki potujejo skozi skeletomotori\xc4\x8dno zanko, nastanejo v primarni somatosenzori\xc4\x8dni skorji in frontalnih motori\xc4\x8dnih podro\xc4\x8djih. Nevroni skorje ekscitirajo nevrone v putamnu. Iz putamna vodita dve poti do talami\xc4\x8dnih jeder \xe2\x80\x93 direktna in indirektna. V direktni poti putamen inhibira notranji segment globusa palidusa in retikulatni del substancije nigre. V indirektni poti pa putamen inhibira zunanji segment globusa palidusa. Ta ima inhibitorne povezave z notranjim segmentom globusa palidusa in subtalami\xc4\x8dnim jedrom. Subtalami\xc4\x8dno jedro ekscitira notranji segment globusa palidusa. Notranji segment globusa palidusa in retikulatni del substancije nigre inhibirata ventralno anteriorno in ventralno lateralno talami\xc4\x8dno jedro, ki imata ekscitatorne povezave s frontalnimi motori\xc4\x8dnimi podro\xc4\x8dji skorje. Iz retikulatnega dela substancije nigre poteka tudi povezava v pedunkulopontino jedro v mo\xc5\xbeganskem deblu. Za razliko od nevronov v striatumu, ki so v mirovanju malo aktivni, so nevroni notranjega segmenta globusa palidusa zelo aktivni in inhibirajo aktivnost v talamusu. Ko pa je striatum aktiviran, pride do disinhibicije talamusa, ki posledi\xc4\x8dno oja\xc4\x8di aktivnost nevronov v motori\xc4\x8dni skorji in uravnava gib. Direktna pot ima torej pozitiven u\xc4\x8dinek na izvedbo giba. V indirektni poti pa je zaradi majhne aktivnosti striatuma v mirovanju mo\xc4\x8dno aktiven zunanji segment globusa palidusa, ki inhibira subtalami\xc4\x8dno jedro in notranji segment globusa palidusa. Subtalami\xc4\x8dno jedro ne more ekscitirati notranjega segmenta globusa palidusa, ta pa ne more inhibirati talamusa, zato ima talamus v mirovanju ve\xc4\x8djo aktivnost. Nasproten u\xc4\x8dinek ima aktivacija striatuma, kjer indirektna pot prepre\xc4\x8di gib. Obe poti imata torej nasprotujo\xc4\x8di si vlogi, ki ohranjata ravnote\xc5\xbeje v delovanju motori\xc4\x8dnega sistema._NEWLINE_Na podoben na\xc4\x8din je sestavljena okulomotori\xc4\x8dna zanka, ki nadzoruje nehotne, nagle, kratke premike o\xc4\x8di. Za\xc4\x8dne se v skorji frontalnega in parietalnega re\xc5\xbenja in nadaljuje v nucleus caudatus, ki inhibira notranji segment globusa palidusa in retikulatni del substancije nigre. Od tod potekajo inhibitorne povezave v ventralno anteriorno in medialno dorzalno talami\xc4\x8dno jedro, ki zanko vrneta v skorjo frontalnega re\xc5\xbenja, odgovorno za nadaljnjo izvedbo o\xc4\x8desnih gibov. Retikulatni del substancije nigre po\xc5\xa1ilja nitje \xc5\xa1e v colliculus superior._NEWLINE_Nevrotransmitorji v bazalnih ganglijih so razli\xc4\x8dni. Glavni ekscitirajo\xc4\x8di nevrotransmitor je glutamat, ki se spro\xc5\xa1\xc4\x8da iz nevronov mo\xc5\xbeganske skorje, subtalami\xc4\x8dnega jedra in talamusa. V striatumu se sintetizira acetilholin, ki deluje lokalno med internevroni. Glavni inhibirajo\xc4\x8di nevrotransmitor je \xce\xb3-aminomaslena kislina (\xce\xb3-aminobutyric acid, GABA), ki se spro\xc5\xa1\xc4\x8da iz striatuma in paliduma. Pomembno vlogo ima nevrotransmitor dopamin. Spro\xc5\xa1\xc4\x8da ga substantia nigra pars compacta, ki z njim modulira aktivnost striatuma. Razpadni produkt dopamina je nevromelanin, ki daje temno barvo substanciji nigri (latinsko substantia nigra "\xc4\x8drna snov"). Dopamin na direktno pot deluje ekscitirajo\xc4\x8de preko dopaminskih receptorjev D\xe2\x82\x81, na indirektno pa inhibirajo\xc4\x8de preko dopaminskih receptorjev D\xe2\x82\x82, vendar najbr\xc5\xbe ne s pro\xc5\xbeenjem postsinapti\xc4\x8dnih potencialov, temve\xc4\x8d s spreminjanjem odgovora striatnih nevronov na druge nevrotransmitorje. Med ostalimi nevrotransmitorji in nevromodulatorji so v bazalnih ganglijih tudi serotonin, substanca P, enkefalin, dinorfin, holecistokinin in somatostatin.\n_START_SECTION_\nPatofiziologija\n_START_PARAGRAPH_\nParkinsonizem nastane zaradi zni\xc5\xbeanja aktivnosti dopaminergi\xc4\x8dnih nigrostriatnih nevronov ali zvi\xc5\xa1anja aktivnosti intrinzi\xc4\x8dnih holinergi\xc4\x8dnih nevronov v striatumu. Dopamin na internevrone v striatumu deluje inhibirajo\xc4\x8de, zato je porast spro\xc5\xa1\xc4\x8danja acetilholina v striatumu povezan s pomanjkanjem dopamina. Prav neravnovesje med tema dvema sistemoma je klju\xc4\x8d za razumevanje Parkinsonove bolezni. Pove\xc4\x8dana aktivnost holinergi\xc4\x8dnih nevronov je domnevno vzrok tremorju in rigidnosti, ne pa akineziji. Zato antiholinergi\xc4\x8dna zdravila (npr. benzatropin) bolj u\xc4\x8dinkujejo proti tremorju kot hipokineti\xc4\x8dnim znakom._NEWLINE_V patofiziolo\xc5\xa1kem smislu ima najpomembnej\xc5\xa1o vlogo pri nastanku akinezije nevrotransmitor dopamin. Ob pomanjkanju dopamina v bazalnih ganglijih je odsoten njegov ekscitirajo\xc4\x8di vpliv na direktno pot. Iz striatuma se spro\xc5\xbea manj inhibirajo\xc4\x8dih signalov v notranji segment globusa palidusa in retikulatni del substancije nigre, ti dve jedri pa posledi\xc4\x8dno mo\xc4\x8dneje inhibirata talamus in njegovo ekscitatorno vlogo v organizaciji gibanja. Pomanjkanje dopamina pa ima nasproten u\xc4\x8dinek na indirektno pot. Dopaminska inhibicija te poti je zmanj\xc5\xa1ana, zato striatum mo\xc4\x8dneje inhibira zunanji segment globusa palidusa. Subtalami\xc4\x8dno jedro postane disinhibirano, zato po\xc5\xa1ilja ve\xc4\x8d ekscitirajo\xc4\x8dih signalov v signalov v notranji segment globusa palidusa in retikulatni del substancije nigre. Posledice so enake kot pri direktni poti \xe2\x80\x93 inhibicija talamusa in manj\xc5\xa1i priliv signalov za izvedbo giba v skorjo.\n_START_SECTION_\nEtiologija\n_START_PARAGRAPH_\nZni\xc5\xbeanje ravni dopamina nastane na ve\xc4\x8d na\xc4\x8dinov. Najpogosteje je vzrok propad dopaminergi\xc4\x8dnih nevronov substancije nigre. To se zgodi pri Parkinsonovi bolezni, zastrupitvi z 1-metil-4-fenil-1,2,3,6-tetrahidropiridinom (MPTP) ali drugih, nespecifi\xc4\x8dnih vzrokih, kot so mo\xc5\xbeganska ishemija, mo\xc5\xbegansko vnetje (encefalitis), hidrocefalus ali rast tumorja v velikih mo\xc5\xbeganih. Nastanku Parkinsonove bolezni botrujejo okoljski dejavniki ali redka dedna okvara, ki povzro\xc4\x8di napa\xc4\x8dno zvijanje in kopi\xc4\x8denje beljakovine \xce\xb1-sinuklein v obliki Lewyjevih telesc. Smrt dopaminergi\xc4\x8dnih nevronov lahko povzro\xc4\x8di tudi okvara gena, ki kodira beljakovino parkin. MPTP se z encimom monoamin-oksidazo (MAO-B) pretvori v toksi\xc4\x8dni metabolit 1-metil-4-fenilpiridin (MPP\xe2\x81\xba), ki ga selektivno privzame dopaminski prena\xc5\xa1alni sistem in povzro\xc4\x8da oksidativni stres v dopaminergi\xc4\x8dnih nevronih. Za nastanek parkinsonizma pa ni vedno nujna degeneracija nevronov, temve\xc4\x8d ga lahko izzovejo tudi zdravila. Reserpin in tetrabenazin presinapti\xc4\x8dno zni\xc5\xbeujeta koli\xc4\x8dino dopamina, fenotiazini (npr. klorpromazin), butirofenoni (npr. haloperidol), tioksanteni (npr. flupentiksol), substituirani benzamidi (npr. sulpirid) in drugi pa blokirajo dopaminske receptorje.\n_START_SECTION_\nKlini\xc4\x8dna slika\n_START_PARAGRAPH_\nU\xc4\x8dinki bolezni ekstrapiramidnega sistema so bodisi negativni (hipokineti\xc4\x8dni znaki) bodisi pozitivni (hiperkineti\xc4\x8dni znaki). Klini\xc4\x8dno se hipokineti\xc4\x8dni znaki, kamor spada akinezija, ka\xc5\xbeejo z ote\xc5\xbeenim premikanjem trupa in udov. Bolnik gibe te\xc5\xbeko za\xc4\x8dne, ko pa gibanje izvaja, ga s te\xc5\xbeavo ustavi. Bolnik slab\xc5\xa1e popravlja polo\xc5\xbeaj telesa, njegova dr\xc5\xbea je sklju\xc4\x8dena. Hodi po\xc4\x8dasi, podrsavajo\xc4\x8de, s kratkimi koraki in te\xc5\xbeko spreminja smer. \xc4\x8ce bolnika rahlo porinemo, pade. Pri ve\xc4\x8dji prizadetosti pride do akinezije, ko hoja ni ve\xc4\x8d mogo\xc4\x8da. Zmanj\xc5\xa1ano je gibanje obraznega mi\xc5\xa1i\xc4\x8dja, zato ima bolnikov obraz izgled maske. Prizadeti so tudi me\xc5\xbeikanje in o\xc4\x8desni gibi, \xc5\xbeve\xc4\x8denje, po\xc5\xbeiranje in artikulacija govora._NEWLINE_Pri bolnikih, ki imajo sicer hude te\xc5\xbeave s hojo in enostavnimi gibi, je mogo\xc4\x8de opazovati fenomen kinesia paradoxa. Ob razburjenju ali izvajanju nenavadnih, kompleksnej\xc5\xa1ih gibov se bolnikom povrne sposobnost hitrega in gladkega premikanja. Mehanizmi tega pojava so slabo raziskani.\n_START_SECTION_\nZdravljenje\n_START_PARAGRAPH_\nZdravljenje akinezije je odvisno od mehanizma, ki je odgovoren za njen nastanek. Glavno zdravilo za zdravljenje Parkinsonove bolezni je levodopa, ki je predstopnje v sintezi dopamina. Levodopa se kombinira z razli\xc4\x8dnimi drugimi u\xc4\x8dinkovinami, ki pomagajo dvigniti koncentracijo dopamina v centralnem \xc5\xbeiv\xc4\x8dnem sistemu s tem, da zavrejo razgradnjo levodope na periferiji (karbidopa, benserazid), zavrejo razgradnjo dopamina v nevronih (selegilin, rasagilin, etakapon, tolkapon) ali pomagajo pri spro\xc5\xa1\xc4\x8danju dopamina v sinapse (amantadin). Namesto dopamina lahko enak u\xc4\x8dinek dose\xc5\xbeejo tudi agonisti dopaminskih receptorjev (bromokriptin, lisurid, pergolid, ropinirol, kabergolin, pramipeksol). Za zdravljenje tremorja so potrebni antagonisti muskarinskih receptorjev (benztropin, benzheksol), za prepre\xc4\x8devanje slabosti (stranski u\xc4\x8dinek levodope) pa antiemetiki (domperidon). Pri zastrupitvi z MPTP je uporaben predvsem selegilin, saj zavira delovanje MAO-B in s tem nastanek toksi\xc4\x8dnega MPP\xe2\x81\xba. Parkinsonizme drugih etiologij zdravimo vzro\xc4\x8dno.'