b'\n_START_ARTICLE_\nMolibden\n_START_SECTION_\nBiokemija\n_START_PARAGRAPH_\nNajpomembnej\xc5\xa1o vlogo v \xc5\xbeivih organizmih ima molibden kot kovinski heteroatom v aktivnem mestu razli\xc4\x8dnih encimov. Je esencialni element za vse aerobne organizme, kjer je sestavni del ve\xc4\x8d kot petdesetih, ve\xc4\x8dinoma bakterijskih, encimov, pomembnih zlasti za presnovo du\xc5\xa1ikovih in \xc5\xbeveplovih spojin. Pri bakterijah in rastlinah je vgrajen v encima nitrat-reduktazo in nitrogenazo, ki omogo\xc4\x8data redukcijo nitratov do nitritov in redukcijo elementnega du\xc5\xa1ika do amonijevih ionov, ki je energijsko zelo potratna in v obi\xc4\x8dajnih pogojih brez u\xc4\x8dinkovitega katalizatorja ne poteka. Pri sesalcih in ljudeh je molibden prisoten v treh encimih: ksantinoksidazi, aldehid-oksidazi in sulfit-oksidazi. Za vse omenjene encime je zna\xc4\x8dilno, da katalizirajo eno- ali dvoelektronske redoks reakcije, ki so pogosto sklopljene med seboj. Molibden je z izjemo nitrogenaz, kjer je vklju\xc4\x8den skupaj z \xc5\xbeelezovimi (III) in sulfidnimi ioni v kofaktor molibdoferedoksin, v vseh encimih prisoten kot edini kovinski ion, vgrajen v specifi\xc4\x8dni tricikli\xc4\x8dni molibdenski kofaktor. Motnje v biosintezi molibdenskega kofaktorja, ki so posledica mutacije genov za ustrezne encime, so znane tudi pri ljudeh in so nezdru\xc5\xbeljive z \xc5\xbeivljenjem.\n_START_SECTION_\nKoli\xc4\x8dine v telesu in vnos\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dlove\xc5\xa1kem telesu je okoli 0,07\xc2\xa0mg molibdena na kilogram telesne te\xc5\xbee. Vi\xc5\xa1je koncentracije so v jetrih in ledvicah._NEWLINE_Povpre\xc4\x8dni dnevni vnos molibdena zna\xc5\xa1a med 0,12 in 0,2424\xc2\xa0mg, odvisno od vsebnosti v zau\xc5\xbeiti hrani. V svinjskih, ov\xc4\x8djih in govejih jetrih ga je okoli 1,5 ppm, drugi viri z znatno vsebnostjo molibdena so \xc5\xa1e grah, jajca, son\xc4\x8dni\xc4\x8dna semena, p\xc5\xa1eni\xc4\x8dna moka, navadna le\xc4\x8da, kumare in \xc5\xbeita. Molibdena, zlasti v obliki molibdatnih ionov, zau\xc5\xbeijemo z vsakodnevno prehrano bistveno ve\xc4\x8d, kot ga potrebuje organizem, zato dodajanje molibdenovih spojin osnovni prehrani ni smiselno. Pri ljudeh razen v enem dokumentiranem primeru namre\xc4\x8d niso znani primeri pomanjkanja samega elementa, prav tako pa pri koncentracijah, ki smo jim vsakodnevno izpostavljeni, niso bili opa\xc5\xbeeni specifi\xc4\x8dni toksi\xc4\x8dni u\xc4\x8dinki.'