b'\n_START_ARTICLE_\nMohamed bin Tugluk\n_START_SECTION_\nPriklju\xc4\x8ditev sosednjih kraljestev\n_START_PARAGRAPH_\nMohamed bin Tugluk je po prihodu na prestol leta 1324 k svojemu sultanatu priklju\xc4\x8dil sosednja kraljestva, ki so jih njegovi predhodniki pustili pri miru. Podjarmil je Varangal (sedanja dr\xc5\xbeava Telengana, Indija), Mabar in Maduraj (sedanji Tamil Nadu, Indija) in ozemlja do sedanje severne meje indijske dr\xc5\xbeave Karnataka. Na osvojena ozemlja je poslal svoje davkarje, ki so polnili dr\xc5\xbeavno blagajno. Davkarje je nadirala vezirjeva pisarna.<\n_START_SECTION_\nSelitev prestolnice\n_START_PARAGRAPH_\nTugluk je leta 1327 ukazal, da se prestolnica sultanata preseli iz Delhija v Daulatabad (sedanja Mahara\xc5\xa1tra) na Dekanski planoti v ju\xc5\xbeni Indiji, predvsem zato, ker je bil bolj varen pred mongolskimi vpadi, ki so ogro\xc5\xbeali predvsem Delhi in severno Indijo. Pri tem je domnevno zahteval, da se v Daulatabad preselijo tudi vsi prebivalci Delhija._NEWLINE_V ta namen je na cesti iz Delhija v Daulatabad na vsake tri kilometre postavil po\xc4\x8divali\xc5\xa1\xc4\x8da, na katerih so se potniki lahko oskrbeli z vodo in hrano. Na vsakem po\xc4\x8divali\xc5\xa1\xc4\x8du je bila tudi tekija, v kateri je bil najmanj en sufi. Leta 1329 se je v Daulatabad preselila tudi njegova mati in njen dvor. Pribli\xc5\xbeno takrat je v novo prestolnico poklical tudi vse su\xc5\xbenje, plemstvo, slu\xc5\xbeabnike, uleme in sufije. Nova prestolnica je bila razdeljena na \xc4\x8detrti - mahale, v katerih so lo\xc4\x8deno prebivali razli\xc4\x8dni stanovi, na primer vojaki, poeti, sodniki in plemi\xc4\x8di. Priseljencem je dodelil tudi nepovratna sredstva, vendar s tem ni pomiril nezadovoljstva. Na poti je zaradi lakote in iz\xc4\x8drpanosti mnogo ljudi umrlo. _NEWLINE_S kovancev, kovanih v Daulatabadu okoli leta 1333, je razvidno, da je bil Daulatabad druga prestolnica sultanata._NEWLINE_Leta 1334 je v Mabarju izbruhnil upor. Tugluk  se je odpravil v Mabar, da bi upor zatrl, ko je v Bidarju izbruhnila epidemija bubonske kuge. Zbolel je tudi Tugluk, mnogo njegovih vojakov pa je zaradi nje pomrlo. Med vra\xc4\x8danjem v Daulatabad sta se Mabar in Dvarsamudra odcepila, temu pa je sledil upor v Bengalu. Tugluk se je zaradi strahu, da so severne meje sultanata preve\xc4\x8d izpostavljene zunanjim napadom, leta 1335 odlo\xc4\x8dil, da svojo prestolnico  preselil nazaj v Delhi. Preseljenim podlo\xc5\xbenikom je dovolil vrnitev na stare domove.\n_START_SECTION_\nPropadla vojna pohoda\n_START_PARAGRAPH_\nPo D\xc5\xbeingiskanovi smrti je njegov drugi sin \xc4\x8cagataj ustanovil \xc4\x8cagatajski kanat in zavladal v Turkestanu in Transoksaniji, njegov vnuk Hulegu pa je osvojil sedanji Iran in Irak in ustanovil Ilkanat. V Tuglukovem \xc4\x8dasu sta bili obe dr\xc5\xbeavi  v zatonu. Stanje v Transoksaniji se je po Tarma\xc5\xa1irinovi smrti \xc5\xa1e poslab\xc5\xa1alo, zato se je Tugluk odlo\xc4\x8dil, da obe kraljestvi priklju\xc4\x8di k svojemu. K sebi je povabil voditelje iz teh regij in jim podelil subvencije. V sultanatu in s pomo\xc4\x8djo teh kraljestev mu je leta 1329  uspelo zbrati vojsko 37.000 mo\xc5\xbe. Barani je zapisal, da Tugluk ni preskusil sposobnosti svojih vojakov in njihovih konj. Vojski je vnaprej  izpla\xc4\x8dal pla\xc4\x8de za eno leto, potem pa se je zna\xc5\xa1el v finan\xc4\x8dnih te\xc5\xbeavah in se odlo\xc4\x8dil razpustiti vojsko._NEWLINE_Leta 1333 se je iz Kara\xc4\x8dija odpravil na pohod v Kulu-Kangro, sedanjo indijsko pokrajino Hima\xc4\x8dal Prade\xc5\xa1. Zgodovinarji, med njimi tudi Badauni in Feri\xc5\xa1tah, so pisali, da je Tugluk sprva nameraval preko Himalaje napasti Kitajsko. Namesto tega se je moral soo\xc4\x8diti z uporom v Hima\xc4\x8dalu. Njegova vojska, ki ni bila usposobljena za vojskovanje v hribovju, je izgubila skoraj vseh 10.000 vojakov in se je morala umakniti.\n_START_SECTION_\nRazpad cesarstva\n_START_PARAGRAPH_\nTugluk ne na pohodu v Tato v Sindhu, kjer je nameraval intervenirati v vojni med  Gud\xc5\xbeari, leta 1351 umrl.  Njegovo cesarstvo je za\xc4\x8delo razpadati \xc5\xbee pred njegovo smrtjo. V ju\xc5\xbeni Indiji in Dekanu so se rojevala nova kraljestva. Ve\xc4\x8d vladarjev v ju\xc5\xbeni Indiji, med njimi  Prolaja Vema Redi, Musunuri Kapaja Nadak in Vid\xc5\xbeajanagarsko kraljestvo, so osvobodili skoraj celo ju\xc5\xbeno Indijo in Alaudin Bahman \xc5\xa1ah je ustanovil Bahmansko kraljestvo. K propadu cesarstva je veliko pripomogla Tuglukova  nepriljubljenost.\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8daj\n_START_PARAGRAPH_\nTugluk je bil zelo veren musliman, ki je molil pet krat na dan in se postil. Dvorjani so o njem govorili kot o u\xc4\x8denjaku,  ki se je zanimal za filozofijo, medicino, matematiko, vero in perzijsko in indijsko poezijo. Ni verjel v mistiko, a je vseeno spo\xc5\xa1toval sufisti\xc4\x8dne svetnike, kar potrjuje njegova gradnja mavzoleja svetega Nizamudina Aulija v zahodnem delu Delhija. Bil je prvi delhijski sultan, ki je obiskal Darga \xc5\xa0erif, mavzolej svetnika Ajmerja \xc5\xa0erifa Darge v Ad\xc5\xbemerju v sedanjem Rad\xc5\xbeastanu, Indija. Strpnost do drugih verstev dokazuje tudi njegovo dru\xc5\xbeenje  z d\xc5\xbeainisti   in udele\xc5\xbeevanje  hindujskih praznovanj. Njegovi kritiki govorijo predvsem o njegovi prenagljeni naravi in zaletavosti, zaradi katere je propadla ve\xc4\x8dina njegovih na\xc4\x8drtov. Ibn Batuta  je o njem zapisal, da zana\xc5\xa1a predvsem na lastno presojo in redko sprejema nasvete drugih. Kritiziral je tudi njegova razko\xc5\xa1na darila in ostre kazni.'