b'\n_START_ARTICLE_\nRenesan\xc4\x8dna filozofija\n_START_PARAGRAPH_\nZa renesanso je zna\xc4\x8dilno obujanje gr\xc5\xa1ko-rimske klasike, njene umetnosti in "filozofskih izro\xc4\x8dil". Renesan\xc4\x8dni filozofi se niso ukvarjali z versko filozofijo, ampak so svoj \xc4\x8das posvetili tostranskosti in \xc4\x8dlovekovi posvetni problematiki. V ospredje je pri\xc5\xa1el posameznik. Filozofi so se vra\xc4\x8dali k Platonu. Akademije so preu\xc4\x8devale izvirne izvode in so sku\xc5\xa1ale Aristotelov nauk re\xc5\xa1iti izpod naplavin cerkvenega sholasti\xc4\x8dnega umovanja. Vse filozofske \xc5\xa1ole so kritizirale sholasti\xc4\x8dne razlage anti\xc4\x8dnih mislecev in sholasti\xc4\x8dni formalisti\xc4\x8dni neizkustveni in ne\xc5\xbeivljenski na\xc4\x8din filozofiranja. Renesan\xc4\x8dna filozofija se je takrat umaknila od teolo\xc5\xa1ke sholastike in se vrnila k originalnim besedilom. To pomeni, da so ponovno za\xc4\x8deli odkrivati originalna anti\xc4\x8dna besedila in se niso ve\xc4\x8d poslu\xc5\xbeevali prevodov in prepisov, ki so s \xc4\x8dasom izgubila pomen. Namesto latinske Vulgate v renesan\xc4\x8dni filozofiji pride v ospredje gr\xc5\xa1ka Septuaginta. Namesto s prevajanjem korumpiranih prepisov, \xc4\x8dim starej\xc5\xa1i izvorni viri. Namesto branja komentarjev grejo humanisti nazaj k originalom. Namesto dolgo\xc4\x8dasnih sholasti\xc4\x8dnih traktatov humanisti odkrijejo \xc5\xbeivahne rimske pesnike in dramatike. Namesto ne\xc5\xa1tetokrat prepisanega prava, humanisti na novo odkrijejo Justinijanov Zakonik. In \xc5\xa1e bi lahko na\xc5\xa1tevali vse te oblike preporoda, kar je glavna opredelitev renesanse. Humanizem pomeni preusmeritev k povsem prakti\xc4\x8dnim in ne ve\xc4\x8d toliko teolo\xc5\xa1kim problemom.\n_START_SECTION_\nKopernik in filozofija\n_START_PARAGRAPH_\nPomembno je tudi Kopernikovo odkritje o tem, da je v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du vesolja Sonce in ne Zemlja, kot so zmotno mislili ves srednji vek. Ta revolucija ni spremenila le pojmovanja astronomije, temve\xc4\x8d tudi podobo \xc4\x8dloveka, ki je izgubil sredi\xc5\xa1\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj v vesoljstvu, katerega je zasedal \xc5\xbee stoletja. Sicer pa ni verjetno, da bi bil tedanji kulturni svet takoj po objavi najslavnej\xc5\xa1ega Kopernikovega dela sposoben dojeti korenite spremembe, ki jih dandanes obi\xc4\x8dajno pripisujejo tej novi teoriji. \xc5\xa0ele kasnej\xc5\xa1i filozofi narave, med njimi Giordano Bruno, so dojeli in cenili novosti, vsebovane v kopernikanskih predpostavkah. Ampak v  za\xc4\x8detku 16. stoletja dejansko \xc5\xa1e ni obstajala kozmologija v modernem pomenu besede: pojmovanje sveta je bilo, kot se zdi zasidrano v Platonovih geocentri\xc4\x8dnih stali\xc5\xa1\xc4\x8dih, Aristotelovih popolnih in enakomernih kro\xc5\xbenih gibanjih in Ptolomajevi sistematizaciji.'