b'\n_START_ARTICLE_\nBazilij II.\n_START_SECTION_\nRojstvo in otro\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nBazilij je bil sin cesarja Romana II.  in cesarice Teofano, ki je bila po materini strani \xc5\xa1partanskega porekla s Peloponeza,  morda celo iz \xc5\xa0parte. Njegovo poreklo po o\xc4\x8detovi strani povsem jasno. Domneva se, da je bil med njegovimi predniki Bazilij I. ustanovitelj Makedonske dinastije, ki bi v resnici lahko bila armenska, slovanska ali gr\xc5\xa1ka. Biolo\xc5\xa1ki o\xc4\x8de Bazilijevega pradeda Leona VI. Modrega morda ni bil  Bazilij I., ampak Mihael III.. Dru\xc5\xbeina Mihaela III. je bila iz Frigije v Mali Aziji. Bila je gr\xc5\xa1ko govore\xc4\x8da in pripadala gr\xc5\xa1kemu kulturnemu krogu, \xc4\x8detudi je na za\xc4\x8detku pripadala  hereti\xc4\x8dni verski sekti atinganov. Bazilij se je leta 960 kot dve leti star otrok pridru\xc5\xbeil o\xc4\x8detu na bizantinskem prestolu in bil socesar do o\xc4\x8detove smrti leta 963. Ker sta bila on in brat Konstantin VIII.  premlada za samostojna vladarja, se je njuna mati Teofano \xc5\xbee nekaj mesecev po mo\xc5\xbeevi smrti poro\xc4\x8dila z Nikiforjem II. Fokasom, enim od Romanovih vodilnih generalov. NIkiforja so leta 969 umorili. Nasledil ga je ne\xc4\x8dak Ivan I. Cimisk, ki je vladal sedem let. Ko je 10. januarja 976 umrl, je prestol kot starej\xc5\xa1i cesar zasedel Bazilij II..\n_START_SECTION_\nUpori v Mali Aziji in zavezni\xc5\xa1tvo s Kijevsko Rusijo\n_START_PARAGRAPH_\nBazilij je bil hraber vojak in izreden jezdec. Dokazal se je tudi kot sposoben general in mo\xc4\x8dan vladar.  V prvih letih vladanja je dr\xc5\xbeavno upravo prepustil evnuhu Baziliju Lekapenu, izvenzakonskemu sinu cesarja Romana I., predsedniku senata in sposobnemu politiku, ki je upal, da bo Bazilij vladal kot njegova marioneta. Bazilij je brez vme\xc5\xa1avanja \xc4\x8dakal in se posvetil podrobnostim v dr\xc5\xbeavni upravi in voja\xc5\xa1kih ve\xc5\xa1\xc4\x8dinah._NEWLINE_Izjemna voja\xc5\xa1ka poveljnika sta bila tudi Nikifor II. Fokas in Ivan I. Cimisk, vendar sta bila povr\xc5\xa1na dr\xc5\xbeavna administratorja. Cimisk se je proti koncu svoje vladavine prekasno odlo\xc4\x8dil obrzdati mo\xc4\x8d najve\xc4\x8djih veleposestnikov in je kmalu potem, ko je na\xc4\x8del to \xc5\xbego\xc4\x8do temo, umrl. Po njegovi smrti so se raz\xc5\xa1irile govorice, da ga je zastrupil Bazilij Lekapen, ki je malo pred tem na nezakonit na\xc4\x8din pridobil ogromna posestva in se je bal preiskave in kazni. _NEWLINE_Bazilij se je zaradi napak svojih neposrednih predhodnikov \xc5\xbee na samem za\xc4\x8detku svoje vladavine zna\xc5\xa1el v te\xc5\xbeavah, ker sta bila predstavnika premo\xc5\xbene voja\xc5\xa1ke elite Bardas Skler in Bardas Fokas dovolj  mo\xc4\x8dna, da se mu upreta. Glavni namen obeh izku\xc5\xa1enih generalov ni bil prevzem cesarskega polo\xc5\xbeaja, ampak vsiliti Baziliju vlogo marionete v rokah zemlji\xc5\xa1ke gospode. Bazilij  je tokrat prvi\xc4\x8d pokazal svojo brezobzirnost, ki je kasneje postala njegov za\xc5\xa1\xc4\x8ditni znak. S pomo\xc4\x8djo 12.000 gruzijskih vojakov Tornikija in Davida III. Kuropalata iz Tao-Klarjetija je zatrl najprej  Sklerov (979) in nato Fokasov upor (989)._NEWLINE_Zanimiv je bil odnos med uporni\xc5\xa1kima generaloma.  Fokas je igral klju\xc4\x8dno vlogo v zatiranju  Sklerovega upora, ko se je kasneje sam uprl, pa se je Skler vrnil iz pregnanstva in mu pri\xc5\xa1el na pomo\xc4\x8d. Po  Fokasovi smrti v bitki je Skler prevzel vodstvo upora, dokler se ni leta 989 vdal. Po vdaji ga niso usmrtili. Pred smrtjo je oslepel, morda zaradi bolezni ali zato, ker so ga po vdaji za kazen oslepili._NEWLINE_Zgodovinar Psel pi\xc5\xa1e, da je dal  pora\xc5\xbeeni  Bardas Skler Baziliju naslednje nasvete: \xc2\xbbPosekaj  vse guvernerje, ki so postali pretirano ponosni. Noben general na pohodu ne  sme imeti na razpolago preve\xc4\x8d sredstev. Iz\xc4\x8drpaj jih z nepo\xc5\xa1tenimi zahtevami, da se bodo ukvarjali samo s svojimi problemi. Ne dovoli, da bi v cesarski svet pri\xc5\xa1la \xc5\xbeenska in svoje na\xc4\x8drte zaupaj samo nekaj svojim najbolj zaupnim ljudem\xc2\xab. Zdi se, da je Bazilij dosledno upo\xc5\xa1teval vse njegove nasvete._NEWLINE_Bazilij je za zatiranje nevarnih  uporov sklenil zavezni\xc5\xa1tvo s kijevskim knezom Vladimirjem I., ki je leta 988 zasedel Herson, glavno opori\xc5\xa1\xc4\x8de Bizantinskega cesarstva  na Krimu. Vladimir je cesarju ponudil svoj umik iz Hersona in 6.000 vojakov v zameno za poroko z Bazilijevo mlaj\xc5\xa1o sestro Ano. Bazilij se je sprva obotavljal, ker je imel vsa ljudstva iz severne Evrope, tako Franke kot Slovane, za barbare.  Poroki se je upirala tudi Ana, ker se v celi bizantinski zgodovini kaj takega \xc5\xa1e ni zgodilo._NEWLINE_Vladimir je \xc5\xbee dolgo \xc4\x8dasa raziskoval razli\xc4\x8dna verstva in zato po\xc5\xa1iljal svoje delegacije v razli\xc4\x8dne dr\xc5\xbeave, vendar poroka z Ano ni bila glavni razlog za izbiro pravoslavne vere. Ko je Vladimir pristal na krst in pokristjanjenje svojega ljudstva,  je Bazilij kon\xc4\x8dno pristal na poroko, ki je bila na Krimu leta 989. Ruski vojaki, ki so postali klju\xc4\x8dni dejavnik v zatiranju uporov, so se kasneje reorganizirali v varja\xc5\xa1ko gardo. Poroka je imela daljnose\xc5\xbene politi\xc4\x8dne posledice, ker je ozna\xc4\x8dila za\xc4\x8detek procesa, v katerem se je nekaj stoletij kasneje Moskovska velika kne\xc5\xbeevina razglasila za Tretji Rim in politi\xc4\x8dno in kulturno naslednico Bizantinskega cesarstva._NEWLINE_Uporom je sledil padec Bazilija Lekapena. Obto\xc5\xbeili so ga zarotni\xc5\xa1tva in ga kaznovali z izgonom in zasegom njegovih ogromnih posesti. Bazilij je zatem napovedal neusmiljeno vojno proti sistemu ogromnih posesti v Mali Aziji, ki jo je nameraval spro\xc5\xbeiti \xc5\xbee njegov predhodnik Roman I..\n_START_SECTION_\nPohodi proti Fatimidom\n_START_PARAGRAPH_\nNotranji razdori so odvrnili Bazilijevo pozornost od drugih sovra\xc5\xbenikov dr\xc5\xbeave in oslabili polo\xc5\xbeaj  imperija na vzhodu. Pridobitve Nikiforja I. Fokasa in Ivana I. Cimiska je skoraj izni\xc4\x8dil pritisk Fatimidov. _NEWLINE_Bizantinsko cesarstvo je leta 987/988 podpisalo  s Fatimidi sedemletno premirje in se dogovorilo za izmenjavo ujetnikov. Bizantinski cesar je skladno s pogodbo postal za\xc5\xa1\xc4\x8ditnik kristjanov pod fatimidsko oblastjo, fatimidski kalif pa za\xc5\xa1\xc4\x8ditnik muslimanov v Bizantinskem cesarstvu. Pri petkovih molitvah v konstantinopelski mo\xc5\xa1eji so abasidskega kalifa preimenovali v fatimidskega. Fatimidi so kljub temu \xc5\xbee leta 991 napadli Hamdamidski emirat s sede\xc5\xbeem v Alepu, ki je bil pod bizantinsko za\xc5\xa1\xc4\x8dito, verjetno  v prepri\xc4\x8danju, da se Bizantinci ne bodo odzvali. Fatimidi so pod poveljstvom dama\xc5\xa1\xc4\x8danskega guvernerja Manjutakina dosegli niz zmag  proti Hamdanidom in njihovim bizantinskim zaveznikom, vklju\xc4\x8dno z veliko zmago v bitki pri Orontu proti antio\xc5\xa1kemu duksu Mihaelu Burcesu septembra 994. Duksov poraz je prisilil  Bazilija, da se osebno vme\xc5\xa1a v dogajanja na vzhodu. V bliskovitem pohodu je s svojo vojsko v samo \xc5\xa1estnajstih  dneh pre\xc4\x8dil Malo Azijo in aprila 995 pri\xc5\xa1el do  Alepa. Fatimidska vojska se je brez boja umaknila. Bizantinci so zatem neuspe\xc5\xa1no oblegali Tripolis in zasedli Tartus ob sredozemski obali. Mesto so utrdili in v njem pustili garnizijo armenskih vojakov. Fatimidski kalif Al  Aziz se je za\xc4\x8del pripravljati na velik protinapad in nenadoma umrl. Po njegovi smrti so priprave ustavili. _NEWLINE_Vojna med cesarstvoma se je ponovno razplamtela, ko so Bizantinci podprli upor proti Fatimidom v Tiru. Leta 998 so Bizantinci pod poveljstvom Burcesovega naslednika Damijana Dalasena napadli Apameo in bili 19. julija 998 v bitki s fatimidsko vojsko pod poveljstvom Jau\xc5\xa1 Ibn Al Samsame pora\xc5\xbeeni. Poraz je prisilil Bazilija, da ponovno osebno pose\xc5\xbee v dogajanja na vzhodu. Cesar je v Siriji ostal tri mesece in v tem \xc4\x8dasu prodrl vse do Baalbeka, zavzel \xc5\xa0aizar in tri manj\xc5\xa1e trdnjave v njegovi okolici, oplenil Rafanijo in v \xc5\xa0aizarju pustil svojo garnizijo. Homsa ni resno ogrozil, mesec dni trajajo\xc4\x8de  obleganje Tripolisa decembra 998 pa je spodletelo.  Svojo pozornost je nato preusmeril k dogodkom v Armeniji in se zato januarja 999 odpravil v Kilikijo. V Kairo je poslal novo delegacijo, ki je leta 1000 s kalifatom sklenila desetletno premirje. Preostanek Al  Hakimove vladavine (vladal 996-1021) je bil miren, saj so ga zanimale predvsem notranje zadeve.  Prekinitve premirja ni povzro\xc4\x8dilo niti Lulujevo priznanje fatimidske nadvlade v Alepu leta 1004 niti imenovanje Fatika Aziza Al Davla za alepskega fatimidskega  mestnega emirja leta 1017, verjetno zato, ker je  Lulu \xc5\xa1e naprej pla\xc4\x8deval davke Bizancu, Fatik pa je kmalu zavladal kot neodvisen vladar.  Odnosi med dr\xc5\xbeavama so ostali na diplomatski ravni vse do poznih 1030. let, \xc4\x8deprav je Al Hakim preganjal kristjane, naro\xc4\x8dil uni\xc4\x8denje bazilike  Bo\xc5\xbejega groba v Jeruzalemu leta 1009 in spro\xc5\xbeil napetosti zaradi vme\xc5\xa1avanja v alepske zadeve.\n_START_SECTION_\nOsvajanje Bolgarije\n_START_PARAGRAPH_\nBazilij II. se je odlo\xc4\x8dil ponovno osvojiti tudi druga ozemlja, ki jih je cesarstvo izgubilo v preteklosti. Na za\xc4\x8detku drugega tiso\xc4\x8dletja se je lotil svojega najve\xc4\x8djega nasprotnika, Samuela Bolgarskega. Bolgarijo je delno osvojil \xc5\xbee Ivan I. Cimisk po invaziji Svjatoslava I. Kijevskega, vendar je ve\xc4\x8dji del Bolgarije ostal pod oblastjo Samuela in njegovih bratov Komitopuli.  _NEWLINE_Ker so Bolgari od leta 976 stalno vdirati na bizantinsko ozemlje, so Bizantinci posku\xc5\xa1ali spro\xc5\xbeiti nesoglasja med njihovimi voditelji  in v ta namen omogo\xc4\x8dili Borisu II. Bolgarskemu beg iz bizantinskega ujetni\xc5\xa1tva. Ker je njihov na\xc4\x8drt podletel, je Bazilij krenil v Bolgarijo  z vojsko 30.000 mo\xc5\xbe in leta 986 oblegal Sredec (Sofija). Zaradi izgub in dvomov v zvestobo nekaterih guvernerjev je obleganje prekinil in se vrnil v Trakijo. Na povratku je padel v zasedo in v bitki pri Trajanovih vratih utrpel hud poraz. Baziliju samemu je s pomo\xc4\x8djo varja\xc5\xa1ke garde uspelo pobegniti.  Poraz je posku\xc5\xa1al nadomestiti s podkupovanjem Samuelovega brata Arona. Ponudil mu je poroko s svojo h\xc4\x8derko Ano, vendar mu je namesto nje podtaknil neko drugo \xc5\xbeensko. Aron je prevaro odkril, pogajanja pa so se kljub temu nadaljevala. Samuel je zato leta 987 ubil izdajalskega brata in celo njegovo dru\xc5\xbeino. Pre\xc5\xbeivel je samo sin Ivan Vladislav, za katerega se je osebno zavzel Samuelov sin Gavril Radomir. Bazilij je bil  v tem \xc4\x8dasu zaposlen z zatiranjem uporov generalov  Sklera in Fokasa v Mali Aziji in je kljub temu, da je leta 991 ujel naslovnega bolgarskega carja Romana Bolgarskega, izgubil Mezijo._NEWLINE_Bazilij je leta 992 sklenil pogodbo z bene\xc5\xa1kim do\xc5\xbeem Pietrom Orseolom, s katero je zmanj\xc5\xa1al bene\xc5\xa1ke carinske dajatve v Konstantinoplu s 30 na 17 nomizem. V zameno so se Bene\xc4\x8dani obvezali, da bodo v vojnem \xc4\x8dasu prepeljali bizantinsko vojsko v ju\xc5\xbeno Italijo. _NEWLINE_V letih, ko je bil Bazilij zaposlen z  zatiranjem notranjih uporov in utrjevanjem razmer na svoji vzhodni meji, je Samuel raz\xc5\xa1iril svojo oblast od Jadranskega do \xc4\x8crnega morja in ponovno osvojil ve\xc4\x8dino ozemlja, ki je bilo pred Svjatoslavovo invazijo bolgarsko. Poleg tega je hodil na roparske pohode na bizantinsko ozemlje, ki so segali do osrednje Gr\xc4\x8dije. Vojna sre\xc4\x8da se je obrnila leta 996, ko je bizantinski general Nikifor Uran popolnoma uni\xc4\x8dil bolgarsko vojsko v bitki pri Sperheju v Tesaliji. Samuelu in sinu Gavrilu je z veliko sre\xc4\x8de uspelo pobegniti._NEWLINE_Na za\xc4\x8detku leta 1000 se je Bazilij po podpisu miru s Fatimidi  posvetil vojni za dokon\xc4\x8dno osvojitev Bolgarije. Vojno je vodil z izjemno vztrajnostjo in dovr\xc5\xa1eno strategijo. Leta 1000 sta bizantinska generala Nikifor Ksifij in Teodorokan zavzela staro bolgarsko prestolnico Veliki Preslav ter  Mali Preslav in Pliskovo. Leta 1001 je sam Bazilij iz baze v Solunu ponovno prevzel oblast nad Vodenom, Verhojo in Servijo. Naslednje leto je krenil na pohod iz Filipopolisa (Plovdiv) in zasedel del voja\xc5\xa1ke ceste med zahodnim Hemom  in Donavo, s \xc4\x8dimer je resekal povezavo med jedrom bolgarske dr\xc5\xbeave v Makedoniji in Mezijo. Po tem uspehu je za\xc4\x8del oblegati Vidin, ki je po dolgem upiranju padel.  _NEWLINE_Samuel se je na bizantinske uspehe odzval s silovitim protinapadom v sredi\xc5\xa1\xc4\x8de bizantinske Trakije in zapretil Odrinu. Na poti domov z obilnim plenom ga je pri Skopju prestregla bizantinska vojska pod cesarjevim poveljstvom. Napadla je njegov tabor, ga porazila in zasegla naropani plen. Kmalu po porazu se je vdalo tudi Skopje. Z njegovim guvernerjem Romanom je cesar ravnal  premi\xc5\xa1ljeno prijazno. Leta 1005 se je Bizantincem vdal tudi guverner Dra\xc4\x8da A\xc5\xa1ot Taratonit. Z jegovo vdajo so Bizantinci zaklju\xc4\x8dili obkoljevanje Samuelovega ozemlja v vi\xc5\xa1avjih zahodne Makedonije in ga prisilili predvsem na obrambo. Samuel je zato mo\xc4\x8dno utrdil vse prelaze in poti ki so vodile z bizantinskega ozemlja proti ostanku njegovih posesti. V naslednjih nekaj letih se je bizantinska ofenziva upo\xc4\x8dasnila. Bizantinci niso osvojili veliko bolgarskega ozemlja, Samuel pa je leta 1009 poskusil s protinapadom in bil v bitki pri Kreti vzhodno od Soluna pora\xc5\xbeen._NEWLINE_Leta 1014 se je Bazilij odpravil na pohod, ki  naj bi dokon\xc4\x8dno strl bolgarski odpor. 29. julija 1014 sta on in njegov general Nikifor Ksifij  ob\xc5\xa1la bolgarsko vojsko, ki je branila enega od utrjenih prelazov, in v bitki na Belasici popolnoma  uni\xc4\x8dila bolgarsko vojsko. Samuelu je s pomo\xc4\x8djo hrabrega sina Gavrila uspelo pobegniti. Bizantinci so v bitki domnevno zajeli pribli\xc5\xbeno 15.000 Bolgarov in jih oslepili. Vsakemu stotemu so pustili eno oko, da je lahko drugih 99 odpeljal k svojemu carju. Samuel je ob pogledu na svojo slepo vojsko do\xc5\xbeivel psihi\xc4\x8dni zlom in dva dni kasneje 6. oktobra 1014 umrl. _NEWLINE_Oslepitev nasprotnikovih vojakov je morda pretirana, vendar so cesarja  zaradi tega kasneje poimenovali Ubijalec ali Klavec Bolgarov (gr\xc5\xa1ko \xce\x92\xce\xbf\xcf\x85\xce\xbb\xce\xb3\xce\xb1\xcf\x81\xce\xbf\xce\xba\xcf\x84\xcf\x8c\xce\xbd\xce\xbf\xcf\x82 [Boulgaroktonos]).  Prva dokumentirana uporaba vzdevka se je pojavila ve\xc4\x8d generacij po Bazilijevi smrti in pri\xc5\xa1la v splo\xc5\xa1no rabo na koncu 12. stoletja, ko so se Bolgari otresli bizantinske nadoblasti  in ustanovili Drugo bolgarsko cesarstvo, Bazilijevo ime pa je postalo predmet bizantinske protibolgarske  propagande. Vzdevek sta uporabljala tudi zgodovinar Nikita Honijat in pisec Nikolaj Mesarit. V obratnem smislu ga je uporabljal bolgarski car Kalojan, ki je sam sebe imenoval Ubijalec Bizantincev (Rhomaioktonos)._NEWLINE_Bolgari so se borili \xc5\xa1e \xc5\xa1tiri leta, spodbujeni z Bazilijevo krutostjo, leta 1018 pa so se morali dokon\xc4\x8dno vdati. Vdaja je bila posledica stalnega voja\xc5\xa1kega pritiska  in uspe\xc5\xa1nih diplomatskih kampanj, katerih cilj je bil razkol in podkupovanje bolgarske ekite. Zmaga nad Bolgari in kasnej\xc5\xa1e podjarmljenje Srbov sta pomenila izpolnitev enega od Bazilijevih ciljev \xe2\x80\x93 pomakniti mejo cesarstva na Donavo, od koder se je moralo umakniti pred \xc5\xa1tiristo leti._NEWLINE_Hrva\xc5\xa1ka vladarja Kre\xc5\xa1imir III. in Gojslav, ki sta bila bolgarska zaveznika,  sta sprejela Bazilijevo nadoblast, da bi se izognila usodi, ki je doletela Bolgare. Cesar je toplo sprejel njuno ponudbo za vazalstvo in ju nagradil s \xc4\x8dastnim naslovom patricij. Hrva\xc5\xa1ka je ostala tributarna dr\xc5\xbeava do Bazilijeve smrti leta 1025._NEWLINE_Bazilij II. je pred vrnitvijo v Konstantinopel proslavil svoj triumph  v Atenah. Do pora\xc5\xbeenih Bolgarov se je obna\xc5\xa1al dokaj dr\xc5\xbeavni\xc5\xa1ko. \xc5\xa0tevilnim nekdanji bolgarskim voditeljem je podelil visoke dvorne naslove in visoke polo\xc5\xbeaje v provincijski upravi in bizantinski vojski, s \xc4\x8dimer je nameraval bolgarsko elito absorbirati v bizantinsko dru\xc5\xbebo.  Ker Bolgarija ni imela tako visoko razvitega denarnega gospodarstva kot Bizantinsko cesarstvo, se je modro odlo\xc4\x8dil, da bo njihove davke sprejemal v naravi. Bazilijevi nasledniki so njegovo politico obrnili na glavo, kar je kasneje v 11. stoletju privedlo do precej\xc5\xa1njega bolgarskega nezadovoljstva in upora.\n_START_SECTION_\nPohod proti Hazarom\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je mo\xc4\x8d Hazarskega kaganata v 960. letih zlomila Kijevska Rusija, Bizantinci niso  mogli v celoti izkoristiti zati\xc5\xa1ja mo\xc4\x8di in ponovno vzpostaviti svoje oblasti nad Krimom in drugimi ozemlji okrog \xc4\x8crnega morja. _NEWLINE_Leta 1016 so zato v sodelovanju z Mstislavom \xc4\x8cernigovskim napadli Krim, katerega ve\xc4\x8dji del  je pripadal hazarskemu  nasledstvenemu kraljestva Georgija Cula s sede\xc5\xbeem v Ker\xc4\x8du. Bizantinski zgodovinar Georgij Kedren poro\xc4\x8da, da so Bizantinci Cula ujeli in uni\xc4\x8dili njegovo dr\xc5\xbeavo in zatem zasedli \xc5\xa1e ju\xc5\xbeni Krim.\n_START_SECTION_\nPozna leta\n_START_PARAGRAPH_\nBazilij se je triumfalno vrnil v Konstantinopel in se takoj odpravil na vzhod na pohod proti gruzijskemu kraljestvu Tao-Klard\xc5\xbeeti. Po osvojitvi ga je  priklju\xc4\x8dili k Armenskemu kraljestvu pod pogojem, da bosta po smrti anijskega kralja  Ovanes-Smbata prestolnica in njena okolica pripadla Bizantinskemu cesarstvu. Bazilij je od vaspurakanskega kralja Senegerim-Arcrunija leta 1021 prevzel tudi njegovo kraljestvo v zameno za posesti v Sebasteji. V gruzijskem vi\xc5\xa1avju je nato mo\xc4\x8dno utrdil mejo, ki bi v rokah sposobnih naslednikov lahko bila u\xc4\x8dinkovita zapora pred vdori Seld\xc5\xbeukov. Druga bizantinska vojska je medtem ponovno osvojila ve\xc4\x8dji del ju\xc5\xbene Italije, ki so ga Bizantinci izgubili pred 150 leti. _NEWLINE_Bazilij se je pripravljal tudi na osvojitev Sicilije, vendar je 15. decembra 1025 umrl. Pokopati so ga nameravali v zadnjem razpolo\xc5\xbeljivem sarkofagu v rotundi Konstantina I. v cerkvi Svetih apostolov. Na \xc5\xbeeljo brata  in naslednika Konstantina VIII. so ga pokopali v cerkvi sv. Janeza Teologa (Evangelista) v kompleksu hebdomonske pala\xc4\x8de izven konstantinopelskega obzidja. Nagrobni napis opeva njegove pohode in zmage. Njegov grob so v \xc4\x8detrti kri\xc5\xbearski vojni leta 1204 oskrunili zahodnoevropski kri\xc5\xbearji.\n_START_SECTION_\nOsebnost\n_START_PARAGRAPH_\nBazilij  II. je odra\xc5\xa1\xc4\x8dal na dvoru, na katerem so zapovedovali cesarji-generali. Ko je odrasel,  se je za razliko od brata Konstantina VIII.,  odrekel razko\xc5\xa1nemu na\xc4\x8dinu \xc5\xbeivljenja in telesnim u\xc5\xbeitkom. Posvetil se je vojski in asketskemu na\xc4\x8dinu \xc5\xbeivljenja. \xc5\xa0krlatno barvo obla\xc4\x8dil prej\xc5\xa1njih cesarjev je zamenjal s temno vijoli\xc4\x8dno in jo nosil samo v uradnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah. Obi\xc4\x8dajno je nosil uniformo vojaka, pod njo pa zelo pogosto duhovni\xc5\xa1ka obla\xc4\x8dila. Tuji diplomati, ki ga niso poznali, bi ga na dvoru zlahka zamenjali za kak\xc5\xa1nega stra\xc5\xbearja. Kot general se je imel za o\xc4\x8deta svojih vojakov, zato je poskrbel za otroke svojih padlih vojakov, od njih pa zahteval brezpogojno zvestobo.\n_START_SECTION_\nNasledstvo\n_START_PARAGRAPH_\nBazilij se je, ne glede na svoj popoln politi\xc4\x8dni in voja\xc5\xa1ki uspeh, nazadnje imel za pora\xc5\xbeenca. Svojih otrok ni imel, zato bi moral nasledstvo prepustiti svojemu bratu in sovladarju Konstantinu VIII.  in njegovim otrokom. To se nazadnje ni zgodilo. Po letu 1021 je zaradi splo\xc5\xa1ne zaskrbljenosti pogosto hodil po ulicah Konstantinopla, da bi me\xc5\xa1\xc4\x8dane prepri\xc4\x8dal, da je \xc5\xa1e \xc5\xbeiv.   Leta 1025 sta bili edini naslednici Zoa (rojena 978) in Teodora (rojena 980), ki sta bili v dvornem priporu zaradi strahu, da bi poroka s kak\xc5\xa1nim neprimernim bizantinskim plemi\xc4\x8dem poru\xc5\xa1ila stabilnost cesarstva. Njegova odlo\xc4\x8ditev se je nazadnje izkazala kot katastrofalna in je povzro\xc4\x8dila padec Makedonske dinastije. _NEWLINE_Prebivalci so v zadnjih letih njegove vladavine \xc5\xbeiveli v strahu, ker so se zavedali, da bo po njegovi smrti pri\xc5\xa1lo do borbe za prestol. Bazilij je imel o svojem bratu  Konstantinu, ki se je prepustil razko\xc5\xa1nemu \xc5\xbeivljenju,  zelo slabo mnenje, ki se je zelo kmalu izkazalo za upravi\xc4\x8deno. Novi cesar je \xc5\xbee leta 1026 sprejel dve katastrofalni odlo\xc4\x8ditvi: preklical je invazijo na Sicilijo, \xc4\x8daprav je bila Messina \xc5\xbee osvojena, in ukinil zakon, ki je \xc5\xa1\xc4\x8ditil kmete pred veleposestniki.'