b'\n_START_ARTICLE_\nChronicon Salernitanum\n_START_PARAGRAPH_\nChronicon Salernitanum (slovensko Salernska kronika) je kronika langobardskih kne\xc5\xbeevin Salerno in Benevento v ju\xc5\xbeni Italiji, ki jo je okrog leta 987 napisal neznan menih iz benediktinskega samostana v Salernu. Nekateri viri omenjajo, da je Kroniko okrog leta 990 (ali 974) napisal opat Radoald Salernski._NEWLINE_Kronika dokaj obse\xc5\xbeno opisuje zgodovino ju\xc5\xbenih italijanskih langobardskih kne\xc5\xbeevin v 9. stoletju, za kasnej\xc5\xa1e obdobje pa je bolj skromna. Novej\xc5\xa1e raziskave so pokazale, da je zelo zanesljiva, kar pomeni, da je bila napisana na podlagi nekaj dobrih virov._NEWLINE_V kroniko je vklju\xc4\x8dena tudi pripoved o bizantinski patriarhinji, ki bi lahko bila zgled za legendo o pape\xc5\xbeinji Ivani._NEWLINE_Kronika se prekine leta 974 z opisom obleganja Salerna s strani beneventskega princa, Pandolfa \xc5\xbdeleznoglavega (Testadiferro), ki je pri\xc5\xa1el z vojsko pred mesto, da bi premagal in kaznoval uzurpatorje Salernskega princa Gisulfa. Drugi zgodovinski viri potrjujejo, da je Testadiferro spet postavil Gisulfa na prestol in mu celo sledil na oblasti okoli leta 978, ko je Gisulfo umrl brez potomstva. O usodi kronike in njenega anonimnega pisca ni podatkov. Prvi\xc4\x8d se kronika pojavi v rokopisu Codex Vaticanus latinus 5001 iz \xc4\x8dasa okoli leta 1300. Nanjo se sklicuje tudi Georg Heinrich Pertz v seriji knjig Monumenta Germaniae Historica, ki izhaja od leta 1826 dalje.'