b'\n_START_ARTICLE_\nIkonoklazem\n_START_SECTION_\nKr\xc5\xa1\xc4\x8danski ikonoklazem\n_START_PARAGRAPH_\nV za\xc4\x8detku 8. stoletja so bile v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu \xc5\xbee precej pogoste upodobitve Jezusa. Velikokrat je \xc5\xa1lo kar za popravljene starej\xc5\xa1e upodobitve Zevsa ali katerega od drugih gr\xc5\xa1ko-rimskih bogov. Takrat so nekateri kristjani za\xc4\x8deli trditi, da je za celo vrsto neprijetnih dogodkov (pohod islama, izbruh vulkana na Theri ipd) krivo javno \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje ikon. Bizantinski cesar Leon III. je zato okoli leta 730 izdal edikt, ki je prepovedal \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje ikon (dovoljeval pa je upodabljanje kri\xc5\xbea in celo \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje cesarjevih slik). Rimski pape\xc5\xbe Gregor III. je temu nasprotoval. Kljub temu je Leonov sin cesar Konstantin V. nadaljeval z zaplenjanjem ikon. Takrat se izkazalo, da ima zaplenjanje ikon tudi \xc4\x8disto ekonomsko ozadje: z zaplenjenim premo\xc5\xbeenjem so financirali obrambo pred islamom. Konstantin V. je sklical tudi ekumenski koncil, ki je potrdil prepoved \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denja ikon, vendar pa so pozneje ta koncil razglasili za neveljaven._NEWLINE_Proti Konstantinu V. so nastopali zlasti menihi. Samostani so bili takrat prava sredi\xc5\xa1\xc4\x8da ikonodulije: bili so polni dragocenih podob in menihi so zelo radi \xc4\x8dastili svetnike in njihove podobe. \xc4\x8ca\xc5\xa1\xc4\x8denje podob je v svojih delih mo\xc4\x8dno podprl ugledni sirski menih Janez Dama\xc5\xa1\xc4\x8dan. Konstantin V. je ostro nastopil proti samostanom, zaplenil njihovo premo\xc5\xbeenje (ali pa ga je preprosto vrgel v morje) in za\xc4\x8del nasprotovati tudi \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denju svetnikov._NEWLINE_Boji in prepiri med ikonoklasti in ikonoduli so se nadaljevali do leta 787, ko so na Drugem nicejskem koncilu zavrnili ikonoklazem in sprejeli salomonsko re\xc5\xa1itev: dovoljeno je izdelovati podobe, dovoljeno je s posredovanjem podob \xc4\x8dastiti Boga, ni pa dovoljeno \xc4\x8dastiti podob kot takih - podobe same po sebi ne vsebujejo nobene svetosti. Prav tako je dovoljeno tudi \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje (gr\xc5\xa1ko: \xce\xb4\xce\xbf\xcf\x85\xce\xbb\xce\xb9\xce\xb1 [dulija]) svetnikov, ni pa jih dovoljeno moliti kot Bogu enake (gr\xc5\xa1ko: \xce\xbb\xce\xb1\xcf\x84\xcf\x81\xce\xb9\xce\xb1 [latrija])._NEWLINE_Drugo obdobje ikonoklazma je bilo manj intenzivno in je trajalo od leta 814 do 842. Po tem se ikonoklazem v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu dolgo ni ve\xc4\x8d pojavljal. Od takrat naprej v pravoslavnih Cerkvah na prvo postno nedeljo praznujejo praznik zmage pravoslavja (zmage nad ikonoklasti)._NEWLINE_Vpra\xc5\xa1anje ikonoklazma se je v zahodnem kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu spet pojavilo ob nastanku protestantizma. Za\xc4\x8detniki protestantizma so trdili, da je treba Bo\xc5\xbejo zapoved\xc2\xa0\xc2\xbbNe delaj si rezane podobe\xc2\xab\xc2\xa0jemati bolj zares. Poleg tega pa so tudi trdili, da katoliki itak v resnici ne razlikujejo med dulijo in latrijo, zato so nastopili tudi proti \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denju svetnikov. V 16. stoletju so protestanti uni\xc4\x8dili veliko svetih podob v Z\xc3\xbcrichu (1523), K\xc3\xb8benhavnu (1530), M\xc3\xbcnstru (1534) itd. Velja pa pripomniti, da niso vsi protestanti tudi zagovorniki uni\xc4\x8devanja ikon. Martin Luter je trdil, da podobe niso ni\xc4\x8d slabega, \xc4\x8de le ne pretiravamo z njimi. V luteranskih (evangeli\xc4\x8danskih) cerkvah je po navadi oltarna slika in ni\xc4\x8d ve\xc4\x8d.'