b"\n_START_ARTICLE_\nErik Alfred Leslie Satie\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nEric Satie se je rodil 1866 v Honfleurju, v pokrajini Calvados. Bil je najstarej\xc5\xa1i od \xc5\xa1tirih otrok zavarovalni\xc5\xa1kega agenta Jules-Alfred Satieja (1842-1903) in njegove \xc5\xbeene Jane Leslie Anton (1838-1872), ki je bila iz \xc5\xa1kotske dru\xc5\xbeine, in je poskrbela za dvojezi\xc4\x8dnost in anglikanski obred krsta. Ko je bil Erik star \xc5\xa1tiri leta, se je dru\xc5\xbeina preselila v Pariz, kjer so imeli poleg prevajalske agencije, kasneje tudi majhno podjetje za glasbeno zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1tvo. Po smrti matere se je \xc5\xa1est let star Eric za\xc4\x8dasno vrnil v Honfleur k babici, kjer se je z osmimi leti je za\xc4\x8del u\xc4\x8diti igrati na orgle pri organistu in zborovodji v cerkvi Saint-L\xc3\xa9onard, Gustavu Vinotu. Leta 1878 se je Eric vrnil v Pariz in vpisal na Konservatorij, kjer je ostal le dve leti in pol, nakar je \xc5\xa1tudij opustil predvsem zaradi strogosti, ki je tam veljala. Da bi se finan\xc4\x8dno osamosvojil je konec leta 1887 zapustil dom in se posku\xc5\xa1al v voja\xc5\xa1ki slu\xc5\xbebi, ki pa mu tudi ni bila v\xc5\xa1e\xc4\x8d. Za\xc4\x8del je pisati skladbe za pari\xc5\xa1ke no\xc4\x8dne lokale in bil reden gost na Montmartru. Po letu 1887 je bil pianist v kabaretu \xc4\x8crni ma\xc4\x8dek (Le Chat noir) in se pridru\xc5\xbeil misti\xc4\x8dnemu gibanju Rose-Croix. Leta 1898 se je preselil v majhno mestece Arcueil v bli\xc5\xbeini Pariza._NEWLINE_Skladatelji tedanjega \xc4\x8dasa njegove glasbe niso razumeli, zato je za\xc4\x8del prou\xc4\x8devati tradicionalne oblike in se leta 1905 vpisal na Scholo cantorum, kjer je \xc5\xa1tudiral pri d'Indyju in Rousselu kompozicijo in kontrapunkt. Diplomiral je leta 1908. Naslednja leta je deloval na najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih podro\xc4\x8djih. V \xc5\xbeivljenju se je zanimal tudi za likovno umetnost, kar ga je spodbudilo, da se je zasebno izoba\xc5\xbeeval. Na tem podro\xc4\x8dju je stkal vse\xc5\xbeivljenjska prijateljstva in sodelovanja s predstavniki takratne avantgarde, kot Pablo Picasso, Georges Braque, Leonide Massine, Man Ray in zlasti Jean Cocteau._NEWLINE_Bil je velik sovra\xc5\xbenik preve\xc4\x8d resne umetnosti. Ve\xc4\x8dkrat je pisal za pevce no\xc4\x8dnih lokalov. Leta 1917 se mu je ponudila prilo\xc5\xbenost oditi iz pianisti\xc4\x8dnega sveta. Napisal je scensko glasbo za Ruski balet. Delo Parada temelji na Cocteaujevem besedilu, sceno je oblikoval sam Pablo Picasso._NEWLINE_Satiejevo \xc5\xbeivljenje so spremljale denarne skrbi in nevarnosti okolja, kakr\xc5\xa1no je vladalo v kavarnah in kabaretih. Satie je umrl leta 1925 zaradi posledic ve\xc4\x8dletne zlorabe alkohola.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nSatijev glasbeni slog je ve\xc4\x8dplasten in eklekti\xc4\x8den, poleg neogr\xc5\xa1kega (style n\xc3\xa9ogrec) stila, po katerem je razpoznaven v svojih najbolj popularnih skladbah, se je skladatelj zgodaj lotil\xc2\xa0\xc2\xbbanti-glasbenih\xc2\xab\xc2\xa0oblik, multimedijalnih projektov in prvih surrealisti\xc4\x8dnih prijemov v zgodovini glasbe nasploh. Veliko pozornost v svetu glasbe je Satie vzbudil s premierno uprizoritvijo svojega baleta Parade, s katerimi je 18. maja 1917, pod dirigentsko taktirko Ernesta Ansermeta v pari\xc5\xa1kem Th\xc3\xa9\xc3\xa2tre du Ch\xc3\xa2telet. Orkestrske zvoke so dopolnili efekti letalskega motorja, ladijske sirene in drugih pripomo\xc4\x8dkov. Podobnih eksperimentov se je v svojih kompozicijah pogosto poslu\xc5\xbeeval, zato so ga kritiki nemalokrat ozna\xc4\x8devali kot diletanta. Sodelovanje nekaterih velikanov takratnega \xc4\x8dasa, je dodatno pripomoglo k temu, da je Satie in njegovo delo zaslovelo po vsej dr\xc5\xbeavi in kmalu so njegova dela\xc2\xa0\xc2\xbbponarodela\xc2\xab. Pri premierni uprizoritvi so sodelovali ruski impresario Sergei Diaghilew, s svojo baletno skupino Ballets Russes, pesnik in dramatik Jean Cocteau. Za kostume in scenografijo pa je poskrbel sam Pablo Picasso. Satie je s svojimi idejami sicer mo\xc4\x8dno vplival na razvoj novih kompozicijskih slogov 20. stoletja, predvsem na minimalizem in ambientalno glasbo._NEWLINE_Najbolj izvajana skladateljeva dela so klavirske miniature, posebno 3 gimnopedije, ki so pogosto uporabljene in aran\xc5\xbeirane s strani drugih skladateljev 20. stoletja. Ena najbolj znanih predelav je vodilni motiv jazzovskega albuma Paris, Malcolma McLarna (sicer mened\xc5\xbeerja skupine Sex Pistols)."