b'\n_START_ARTICLE_\nTine Miheli\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1946 se je dru\xc5\xbeina Miheli\xc4\x8d preselila v Bohinj, kjer sta bila star\xc5\xa1a Frida in Egon zaposlena kot u\xc4\x8ditelja. Tine Miheli\xc4\x8d je s star\xc5\xa1i zahajal v gore od najmlaj\xc5\xa1ih let, v otro\xc5\xa1tvu pa je tudi za\xc4\x8del igrati violino. Z alpinizmom je za\xc4\x8del leta 1958, skupaj z o\xc4\x8detom. V dolini Vrat, pod severno steno Triglava, je spoznal legendo slovenskega alpinizma Jo\xc5\xbeeta \xc4\x8copa. Po maturi na Jesenicah je leta 1960 nadaljeval \xc5\xa1tudij violine v Ljubljani kjer je tudi postal \xc4\x8dlan akademskega alpinisti\xc4\x8dnega odseka (AAO)._NEWLINE_Leta 1963 je v Planinskem vestniku iz\xc5\xa1el njegov prvi \xc4\x8dlanek. Leta 1964 je postal \xc4\x8dlan Orkestra Slovenske filharmonije. Istega leta je bil \xc4\x8dlan prve jugoslovanske alpinisti\xc4\x8dne odprave v Andih med katero je opravil vrsto prvenstvenih smeri in prvih pristopov, npr. Pico Jugoslavija (5505 m). L. 1965 je skupaj s soplezalcem Borisom Grudnom (sicer tubistom iz orkestra) med prvim slovenskim poskusom ponovitve Bonattijevega stebra v severni steni Druja nad Chamonixom zaradi vremenskega preobrata do\xc5\xbeivel ve\xc4\x8ddnevno travmo in bil dele\xc5\xbeen spektakularnega gorskega re\xc5\xa1evanja. Ekstremno alpinisti\xc4\x8dno kariero je sicer nadaljeval in postal avtor ve\xc4\x8d kot petdeset prvenstvenih smeri, predvsem v Julijskih Alpah. Leta 1967 sta z mlaj\xc5\xa1im bratom Jo\xc5\xbeetom v Triglavski severni steni prvensteno preplezala Bohinjsko smer. Leta 1968 pa sta brata Miheli\xc4\x8d skupaj z Iztokom Belaharjem prvenstveno preplezala Centralno smer v Vr\xc5\xa1acu._NEWLINE_Leta 1972 prvi\xc4\x8d izide u\xc4\x8dbenik Hoja in plezanje v gorah ki ga je Miheli\xc4\x8d napisal skupaj z Tonetom \xc5\xa0karjo. Leta 1974 pa prvi\xc4\x8d izide planinski vodnik Julijske alpe, ki je vse do leta 2003 do\xc5\xbeivel sedem ponatisov in ki pripomore k temu, da velja Miheli\xc4\x8d za enega od najpomembnej\xc5\xa1ih slovenskih planinskih piscev. Leta 1975 se znova odpravi v Ande. Med letoma 1976 in 1978 skupaj z Jo\xc5\xbeetom \xc5\xbdumrom prvenstveno prepleza \xc5\xa1tiri smeri v severnih stenah Vevnice in Malega Koritne\xc5\xa1kega Mangarta. Leta 1984 prvi\xc4\x8d izide alpinisti\xc4\x8dni vodnik Mangart - stene nad Mangartskimi jezeri._NEWLINE_Miheli\xc4\x8d je mnogokrat obiskal Ande, leta 1986 tudi s h\xc4\x8derko Tino. Slovenske stene - izbor najlep\xc5\xa1ih plezalnih vzponov, ki je morda najpomembnej\xc5\xa1e Miheli\xc4\x8devo delo, prvi\xc4\x8d izide leta 1987 (soavtor je Rudi Zaman). Knjiga velja za biblijo/manifest in je vse od izida slu\xc5\xbeila za orientacijo generacijam slovenskih alpinistov. Ne glede na to, da je Miheli\xc4\x8d zaklju\xc4\x8dal svojo "ekstremno" plezalno kariero \xc5\xbee v poznih 70-tih letih (verjetno po padcu v zahodni steni Ve\xc5\xbeice l. 1978), velja omeniti prvenstven vzpon, ki ga je skupaj z Pavletom Kozjekom opravil leta 1987 v Debeli pe\xc4\x8di. Smer Pari\xc5\xbeanka je postala neka vrsta "klasike" med mlaj\xc5\xa1o generacijo slovenskih plezalcev._NEWLINE_V devedesetih letih, poleg slu\xc5\xbebe orkesterskega glasbenika, Miheli\xc4\x8d \xc5\xa1e redno planinari in "rekreativno" pleza, predvsem v Sloveniji. V 90-tih letih se \xc5\xa1e trikrat odpravi v Ande. Leta 1995 prvi\xc4\x8d izide planinski vodnik Bohinjske gore, ter do\xc5\xbeivljajska/potopisna knjiga Andi - beli vrhovi zelene celine leta 1997 (opisi Kraljevske verige in Kondorjevih gora). Planinski vodnik Julijske Alpe\xc2\xa0: Severni pristopi prvi\xc4\x8d izide leta 1998._NEWLINE_Tine Miheli\xc4\x8d je umrl 2. oktobra 2004 med samotnim vzponom na Pihavec (Julijske Alpe) zaradi sr\xc4\x8dne kapi. Dramati\xc4\x8dna iskalna akcija je trajala nekaj dni. Leta 2005 izide Klic gora, Miheli\xc4\x8deva posthumna avtobiografija.'