b'\n_START_ARTICLE_\nBazilika svetega Ambro\xc5\xbea, Milano\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nEna najstarej\xc5\xa1ih cerkva v Milanu je bila zgrajena po naro\xc4\x8dilu svetega Ambro\xc5\xbea v letih 379-386, na obmo\xc4\x8dju, kjer so bili pokopan \xc5\xa1tevilni mu\xc4\x8denci rimskega preganjanja. Prvo ime cerkve je bilo v resnici Basilica Martyrium._NEWLINE_Ko je sv. Ambro\xc5\xbe prispel v Milano, so bile lokalne cerkve v konfliktu med seboj in med arijansko in nicejsko veroizpovedjo, kakor tudi zaradi \xc5\xa1tevilnih lokalnih vpra\xc5\xa1anj. On je v konfliktu trdno podpiral nicejsko stran in \xc5\xbeelel, da bi severna Italija postala pro-rimska trdnjava. To je naredil tako s pridigo kot v gradbeni\xc5\xa1tvu. Zgradil je tri ali \xc5\xa1tiri cerkve, ki obkro\xc5\xbeajo mesto; Basilica Apostolorum (zdaj San Nazaro v Brolo), Basilica Virginum (zdaj San Simpliciano) in Basilica Martyrium (ki se je kasneje preimenovala v njegovo \xc4\x8dast). \xc4\x8cetrta cerkev, Basilica Salvatoris (zdaj San Dionigi) je tudi pripisana njemu, vendar ni bila aktualna v 4. stoletju. Te cerkve so bile posve\xc4\x8dene z anti-arijanskim jezikom ter simboli bogastva in mo\xc4\x8di pro-nicejske frakcije v Milanu. _NEWLINE_V stoletjih po izgradnji je stavba bazilike do\xc5\xbeivela \xc5\xa1tevilne obnove in delne rekonstrukcije in je njena trenutna podoba iz 12. stoletja, ko je bila obnovljena v romanskem slogu._NEWLINE_Sprva je bila bazilika izven mesta Milana, vendar se je v naslednjih stoletjih razvilo okoli nje. Postala je sredi\xc5\xa1\xc4\x8de verskega \xc5\xbeivljenja in v njej se je razvila skupnost duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine. Leta 789 je bil v baziliki ustanovljen samostan. Duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina je kljub temu ohranila svojo skupnost in identiteto. Dve lo\xc4\x8dene in razli\xc4\x8dni verski skupnosti sta si delili baziliko. V 11. stoletju so kanoniki sprejeti pravila in postali regula (duhovniki, ki \xc5\xbeivijo v skupnosti, v skladu s \xc4\x8dlenom svetega Avgu\xc5\xa1tina). Zdaj sta dve lo\xc4\x8deni samostanski skupnosti imeli razli\xc4\x8dna pravila, in \xc5\xbeiveli v baziliki. Kanoniki so bili v severni stavbi in kri\xc5\xbenem hodniku, medtem ko so bili menihi v obeh ju\xc5\xbenih stavbah. _NEWLINE_Dva stolpa simbolizirata delitev bazilike. Torre dei Monaci ("Stolp menihov") iz 9. stoletja, je stolp je so ga menihi uporabljali za klic vernikov k ma\xc5\xa1i menihov. Menihi so se vzdr\xc5\xbeevali delno iz darov, izdane po ma\xc5\xa1i. Vendar pa kanoniki niso imeli zvonika in jim ni bilo dovoljeno zvoniti, dokler niso kon\xc4\x8dali svojega stolpa v 12. stoletju._NEWLINE_Samostan in cerkev sta postala velika zemlji\xc5\xa1ka posestnika v severni Italiji in v dana\xc5\xa1njem \xc5\xa1vicarskem kantonu Ticino. 4. avgusta 1528 je bil tu podpisan tako imenovani \xc2\xbbMir svetega Ambro\xc5\xbea\xc2\xab, med plemi\xc5\xa1kimi in ljudskimi frakcijami v mestu. Leta 1492 so Benediktinci naro\xc4\x8dili Bramanteju, konstrkcijskemu arhitektu bazilike svetega Petra, obnoviti novo \xc5\xbeupni\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Avgusta 1943 so anglo-ameri\xc5\xa1ki bombni napadi mo\xc4\x8dno po\xc5\xa1kodovali baziliko, zlasti apsido in okolico. Rezultat tega je nova zgradba, pobarvana v roza, in bila zgrajena kot opatove pisarne in muzej.\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nCerkev je ve\xc4\x8dinoma zgrajena iz opeke razli\xc4\x8dnih porekel in barv, z deli iz kamna in belega ometa. Sedanja romanska cerkev se je za\xc4\x8dela graditi okoli 1080. Ladja datira okoli 1128 in rebrasti oboki ladje so iz okoli leta 1140._NEWLINE_Prvotna stavba, kot vse velike cerkve v Rimu tiste dobe, je pripadala vrsti bazilike; sestavljena iz osrednje ladje osvetljeno preko svetlobnega nadstropja, z dvema stranskima ladjama, apsido in atrijem. Preiskave iz leta 1864 so ugotovile, da ladja in prehoda obstoje\xc4\x8de bazilike ustrezajo tistim iz prvotne cerkve; atrij je iz 9. stoletja, dve manj\xc5\xa1i apsidi, spremljajo\xc4\x8di novo osrednjo apsido ve\xc4\x8dje globine kot original so postavili kasneje. Oltar zavzema pribli\xc5\xbeno  isto mesto, kot ga je v \xc4\x8dasu svetega Ambro\xc5\xbea in stolpci ciborija nad oltarjem se zdi, da nikoli niso bili premaknjeni; \xc5\xa1e vedno po\xc4\x8divajo na prvotnem tlaku._NEWLINE_V naslednjih stoletjih je zgradba do\xc5\xbeivela \xc5\xa1tevilne obnove in delne rekonstrukcije, in je trenutna podoba kot iz 12. stoletja. Bazilika je ohranila tloris prvotne zgradbe, z apsido in dvema stranskima ladjama, vse z apsidami, in portikom z loki, podprtimi z dvojnimi stebri in pilastri, ki predstavlja vhod. Slednji je bil uporabljen za katehumen, za tiste, ki so obiskovali del ma\xc5\xa1e pred prejemom krsta (ta funkcija je izginila v za\xc4\x8detku 11. stoletja); stebri\xc5\xa1\xc4\x8de, katerega vhod ima \xc5\xa1tiri slepe arkade z eno odprtino v centru, je bilo kasneje uporabljeno za civilna in verska sre\xc4\x8danja.\n_START_SECTION_\nZunanjost\n_START_PARAGRAPH_\nGlavna fasada ima dva reda lo\xc5\xbe: spodnja ima tri arkade enakega razpona, ki se priklju\xc4\x8dijo na portik, z eno nekoliko vi\xc5\xa1jo. Zgornjo lo\xc5\xbeo so \xc5\xa1kofje uporabljali za blagoslovljanje dr\xc5\xbeavljanov._NEWLINE_Arkadno stebri\xc5\xa1\xc4\x8de je podprto s stebri, ki jih obdajata polstebra. Imajo dvojni arhivolt, medtem ko je zgornji okvir stebri\xc5\xa1\xc4\x8da okra\xc5\xa1en z lombardskimi pasovi, ki se ponavljajo tudi na fasadi. Tanke linije za\xc4\x8dete iz centrov stebrov segajo v zgornji okvir. Kapitele krasijo \xc5\xbeivali (levi, divje svinje) in \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke figure (predvsem glave, pa tudi angeli in drugi), kot tudi rastlinski ali fantasti\xc4\x8dni motivi predromanskega izvora._NEWLINE_Pod narteksom, med osrednjim portal in levim portalom prehoda, je sarkofag Pietro Candido Decembria, iz 15. stoletja. Osrednji portal je podprt z dvema ve\xc4\x8d multi stebroma in ima arhivolt z dekorativnimi elementi sasanidskega izvora. _NEWLINE_Bazilika ima dva zvonika. Desni, ki se imenuje dei Monaci ( "od menihov"), je iz 9. stoletja in ima videz tipi\xc4\x8den za obrambno strukturo. Levi in vi\xc5\xa1ji izvira iz leta 1144, zadnji dve nadstropji sta bili dodani leta 1889. Verjetno ga je izdelal isti arhitekt kot romanska bazilika, saj vsebuje enake dekorativne elemente.\n_START_SECTION_\nNotranjost\n_START_PARAGRAPH_\nBazilika ima polkro\xc5\xbeno apsido in manj\xc5\xa1e, polkro\xc5\xbene kapelice na koncu stranskih ladij; nima transepta. Notranjost je enake velikosti kot zunanji portik._NEWLINE_Strop ima banjaste oboke s \xc5\xa1ilastolo\xc4\x8dnim zaklju\xc4\x8dkom, vsak podprt s svojim polstebrom, ki v spodnjem delu postane en sam steber. Razponi stranskih ladij merijo natanko polovico tistih v glavni ladji in so podprti z manj stebri. Empore (galerije) nad stranskimi ladjami podpirajo oboki, vendar jih ovirajo okna svetlobnega nadstropja.  Tretji osrednji razpon na levi strani je prostor romanskega ambona iz 12. stoletja, ki temelji na \xc5\xbee obstoje\xc4\x8dem iz 9. stoletja, ta pa na podlagi rimskega sarkofaga iz 4. stoletja, znanega kot Stilihonov mavzolej (Flavij Stilihon (lat. Flavius Stilicho, umrl 22. avgusta 408) je bil rimski vojskovodja vandalskega porekla. Bil je skrbnik mladoletnega cesarja Honorija v katerega imenu je vse do svoje smrti upravljal Zahodno rimsko cesarstvo). Ima devet majhnih stebrov z okra\xc5\xa1enimi kapiteli in frizi, ki vsebujejo \xc5\xbeivalske in \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke figure, kot tudi rastlinske in fantasti\xc4\x8dne motive. Sprednji del ambona je okra\xc5\xa1en z dvema pozla\xc4\x8denima bakrenima reliefoma, ki prikazujeta simbole dveh evangelistov, sv. Matja\xc5\xbea (molivec) in Janeza (orel)._NEWLINE__NEWLINE_ _NEWLINE_Pod kupolo, v zadnjem razponu ladje, je prezbiterij, v njegovem sredi\xc5\xa1\xc4\x8du pa glavni oltar. Tega je izdelal v 824-859 Volvinius. Ima zlat antependium (oltarna okrasna obloga) z dragimi kamni na obeh straneh. Nad oltarjem je sodobni ciborij, ki ga je naro\xc4\x8dil milanski nad\xc5\xa1kof Angilbert II., od koder prihaja tudi ime. Ima \xc5\xa1tiri stebre iz rde\xc4\x8dega porfirirja in na vsaki strani reliefe, ki prikazujejo Kristusa s sv. Petrom in Pavlom (sprednja stran), sv. Ambro\xc5\xbeem, ki sprejema poklon dveh menihov, ob prisotnosti sv. Gervasija in Protasija (zadnji stran), sv. Benedikta, ki sprejema poklon dveh menihov (na levi strani) in sv. Sholastiko (redovnica), ki sprejema poklon dveh nun (desna stran)._NEWLINE_Apsida vsebuje mozaik iz zgodnjega 13. stoletja, ki prikazuje Kristusa Pantokratorja s sv. Gervasijem in Protasijem, in ob straneh Prizori iz \xc5\xbeivljenja sv. Ambro\xc5\xbea. Mozaik je mo\xc4\x8dno obnovljen po po\xc5\xa1kodbi med drugo svetovno vojno. Oratorij San Vittore v Ciel d\'Oro, je v 4. st. zgradil \xc5\xa1kof Maternus, ima mozaik na stenah in stropu (5. stoletje). Med njimi je eden prvih portretov sv. Ambro\xc5\xbea._NEWLINE_V cerkveni kripti se nahaja tudi grob cesarja Ludvika II., ki je umrl v Lombardiji leta 875. Kripta se nahaja pod glavnim oltarjem in je bila zgrajena v 9. stoletju kot hi\xc5\xa1a ostankov treh tukaj \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denih svetnikov: Ambro\xc5\xbea, Gervasija in Protasija. Ostanki svetnikov so bili \xc5\xbee v grobnici na tem podro\xc4\x8dju, a se je njihov polo\xc5\xbeaj v stoletjih izgubil. V 9. stoletju jih je \xc5\xa1kof Angilbert na\xc5\xa1el ter jih dal v enega od porfirnih sarkofagov. Sedanji videz kripte je iz obnove iz 18. stoletja, ki jo je naro\xc4\x8dil kardinal Benedetto Erba Odescalchi in drugih v naslednjem stoletju, ko so bili ostanki treh svetnikov preseljeni v srebrno \xc5\xbearo v prostoru pod ciborijem prostora.'