b'\n_START_ARTICLE_\nKomunikacija na delovnem mestu\n_START_PARAGRAPH_\nBeseda komunikacija izhaja iz latin\xc5\xa1\xc4\x8dine (communis) in pomeni\xc2\xa0\xc2\xbbdeliti\xc2\xab. Je aktivnost prena\xc5\xa1anja informacij z izmenjavo misli, sporo\xc4\x8dil ali informacij skozi govor, signale, slike, pisano besedo ali vedenje. S komunikacijo izmenjujemo informacije in prena\xc5\xa1amo pomen le-teh. Komunikacija je lahko namerna ali nenamerna. \xc4\x8clove\xc5\xa1ka komunikacija je del socializacije; je primarno orodje inkulturacije._NEWLINE_Komunikacijo lahko razumemo kot akcijo, interakcijo in transakcijo. Komunikacija kot akcija se izra\xc5\xbea takrat, ko po\xc5\xa1iljatelj po\xc5\xa1lje sporo\xc4\x8dilo; slednje pa je lahko sprejeto ali pa tudi ne. \xc4\x8ce so informacije izmenjane med dvema ali ve\xc4\x8d ljudmi, potem gre za komunikacijo kot interakcijo. Komunikacijo kot transakcijo pa razumemo kot komunikacijo med dvema ali ve\xc4\x8d osebami, ki gradijo skupno sporo\xc4\x8dilo; delijo mnenja in razumevanje stvari. U\xc4\x8dinkovita komunikacija je mo\xc5\xbena le, ko je intencionalna; tj. ima namen._NEWLINE_Poleg vsebine, ki ga sporo\xc4\x8dilo vsebuje, nam le-to sporo\xc4\x8da tudi odnos med osebama, ki komunicirata. Torej komunikacija odra\xc5\xbea tudi odnosno raven, tj. kako sta po\xc5\xa1iljatelj in prejemnik sporo\xc4\x8dil socialno in osebno povezana.\n_START_SECTION_\nKomunikacijska kompetentnost\n_START_PARAGRAPH_\nKomunikacijska kompetentnost obsega znanje, ve\xc5\xa1\xc4\x8dine in zmo\xc5\xbenosti uporabljati na\xc4\x8dine prenosa, razumevanja in prejemanja idej, misli in ob\xc4\x8dutij na verbalni, neverbalni, pisni, elektronski itd. na\xc4\x8din z namenom natan\xc4\x8dnega prena\xc5\xa1anja in izmenjevanja informacij in emocij. Torej moramo imeti znanje in biti ve\xc5\xa1\xc4\x8di v tem, da lahko prena\xc5\xa1amo informacije, ideje, emocije drugim tako, da jih ti razumejo. Na to zmo\xc5\xbenost vplivajo ve\xc5\xa1\xc4\x8dine opisovanja \xe2\x80\x93 to da znamo identificirati konkretne, specifi\xc4\x8dne primere vedenja in njihove u\xc4\x8dinke. Poleg tega ta zmo\xc5\xbenost zahteva tudi prepoznavanje posameznika, da pri prena\xc5\xa1anju svojega sporo\xc4\x8dila ni vedno jasen in da lahko prehitro zaklju\xc4\x8duje in posplo\xc5\xa1uje. Sposobni moramo biti podajati konstruktivno povratno informacijo, se vklju\xc4\x8devati v aktivno poslu\xc5\xa1anje, biti sposobni uporabljati in razumeti neverbalno in verbalno komunikacijo, pa tudi pisno komunikacijo za prenos podatkov, informacij, idej in emocij preko poro\xc4\x8dil, pisem, zapiskov, elektronskih sporo\xc4\x8dil itd.\n_START_SECTION_\nPristopi h komunikaciji v organizaciji\n_START_PARAGRAPH_\nOrganizacijsko komunikacijo lahko opredelimo s tremi na\xc4\x8deli. Je komunikacija, ki se dogaja znotraj kompleksnega sistema, ki hkrati vpliva na okolje in je tudi vplivana s strani okolja. Vsebuje sporo\xc4\x8dila, njihov tok, namen, smer in medij. Vklju\xc4\x8duje ljudi, njihova prepri\xc4\x8danja, vedenja, odnose in ve\xc5\xa1\xc4\x8dine._NEWLINE_V organizaciji lahko komunikacijo pojmujemo na \xc5\xa1tiri na\xc4\x8dine. Komunikacijo kot prenos informacij (akcijo), kot transakcijo, kot strate\xc5\xa1ki nadzor in kot iskanje ravnovesja med kreativnostjo in pritiskom (omejenostjo in nadzorom).\n_START_SECTION_\nKomunikacija kot prenos informacij\n_START_PARAGRAPH_\nGre za prenos informacij ene osebe k drugi ali ve\xc4\x8d osebam. Ta pristop ponazarja model SMCR Davida Berlota. Po\xc5\xa1iljatelj (sender \xe2\x80\x93 S) namre\xc4\x8d prenese sporo\xc4\x8dilo (message \xe2\x80\x93 M) preko kanala (channel \xe2\x80\x93 C) do prejemnika (reciever \xe2\x80\x93 R). Po\xc5\xa1iljatelj sporo\xc4\x8dilo kodira, prejemnik pa dekodira. Prenos misli in ob\xc4\x8dutij je mo\xc5\xbeen s pomo\xc4\x8djo jezika, ki je lahko tudi pisen; ne glede na medij prenosa sporo\xc4\x8dila misli pretvorimo v besede, ki te misli in ob\xc4\x8dutja vsebujejo; te besede pa morajo poslu\xc5\xa1alci oz. prejemniki potem dekodirati. Ta pristop komunikacijo opredeljuje kot orodje, s katerim ljudje dosegajo svoje cilje. Ta pristop je bil populariziran v 20. stoletju in je primerjal \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko komunikacijo s prenosom informacij po telefonski \xc5\xbeici. Zato je bila poudarjena enosmerna komunikacija, s katero so posku\xc5\xa1ali vplivati na ljudi. Napake v komunikaciji so lahko posledica (1) ne-prenosa informacije ali pa (2) nepravilnega prenosa (preneseno sporo\xc4\x8dilo ni tak\xc5\xa1no, kot je po\xc5\xa1iljatelj \xc5\xbeelel). Problemi v komunikaciji so lahko naslednji: preve\xc4\x8d informacij, distorzija, dvoumnost. Prevelika koli\xc4\x8dina informacij povzro\xc4\x8di, da mora prejemnik procesirati preveliko \xc5\xa1tevilo informacij; tj. lahko posledica tega, (1) da je kvantitativno teh informacij preve\xc4\x8d, (2) da so informacije podane prehitro ali pa (3) je delo, ki ga procesiranje informacij zahteva, preve\xc4\x8d kompleksno. Distorzija se nana\xc5\xa1a na motnje na stani prejemnika, ki onemogo\xc4\x8dajo dober prenos informacij. Te motnje so lahko (1) semanti\xc4\x8dne (sporo\xc4\x8dilo ima za oba v komunikacijskem procesu druga\xc4\x8den pomen), (2) fizi\xc4\x8dne (npr. hrup) ali (3) kontekstualne (po\xc5\xa1iljatelj in prejemnik zavzemata razli\xc4\x8dni perspektivi, kar je vzrok nerazumevanja). Pogosti vzroki dvoumnosti, kot tretjega problema v komunikaciji, pa so lahko abstraktni jezik in razli\xc4\x8dni pomeni besed za posameznika._NEWLINE_Danes se ta na\xc4\x8din komunikacije v organizaciji uporablja pri dajanju in sprejemanju tehni\xc4\x8dnih navodil, komunikaciji preko elektronske po\xc5\xa1te, facebook ali Twitter sporo\xc4\x8dil med zaposlenimi. Kritiki tega pristopa zavra\xc4\x8dajo komunikacijo kot linearni in poenostavljen model, kot ga ta pristop podaja. Poleg tega ta pristop prejemnika sporo\xc4\x8dila daje v pasiven polo\xc5\xbeaj.\n_START_SECTION_\nKomunikacija kot transakcijski proces\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki komunikaciji je te\xc5\xbeko razmejiti vlogo po\xc5\xa1iljatelja in sporo\xc4\x8devalca, saj udele\xc5\xbeenci v komunikaciji igrajo obe vlogi simultano. Oba hkrati kodirata in dekodirata sporo\xc4\x8dila ter vplivata en na drugega. Pomembna je povratna informacija oz. informacija o tem, kako je sporo\xc4\x8dilo sprejeto; predvsem neverbalna povratna informacija, ki lahko spremlja ali nadomesti verbalno. Pomen sporo\xc4\x8dila, za razliko od zgornjega informacijskega modela, ni v besedah, ampak v ljudeh samih. Model transakcijskega procesa se osredoto\xc4\x8da na prejemnika in na to, kako ta zgradi pomen sporo\xc4\x8dila. Prav zato so nerazumevanja, napa\xc4\x8dna razumevanja ali nenamerna sporo\xc4\x8dila v komunikaciji normalen del \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke komunikacije._NEWLINE_Transakcijski model komunikacije bi lahko uporabili pri organizacijskem vodenju in sicer tako, da se razumevanje sporo\xc4\x8dil med vodjo in zaposlenimi razvije postopno in po\xc4\x8dasi skozi komunikacijo. Veliko strokovnjakov podaja kritiko modelu zaradi poudarka na ustvarjanju skupnega pomena skozi komunikacijo, saj je le-to lahko bolj ideolo\xc5\xa1ko kot empiri\xc4\x8dno preverljivo. Stopnje skupnega razumevanja med ljudmi namre\xc4\x8d ni mogo\xc4\x8de objektivno preveriti. Deljeni pomen implicira konsenz, v organizacijski komunikaciji pa pogosto opazimo dvoumnost, konflikte in razli\xc4\x8dne poglede na stvari.\n_START_SECTION_\nKomunikacija kot strate\xc5\xa1ki nadzor\n_START_PARAGRAPH_\nKomunikacija se uporablja kot orodje za nadzor okolja. Zaradi osebnih, odnosnih in politi\xc4\x8dnih faktorjev, glavni cilj interakcije ni vedno ve\xc4\x8dje razumevanje sporo\xc4\x8dila. Zato ta model predvideva, da imajo prisotni v komunikaciji razli\xc4\x8dne multiple cilje. Zato je uspe\xc5\xa1en komunikator tisti, ki izbere strategije, s katerimi lahko dose\xc5\xbee te multiple cilje. Ker so komunikatorjeve izbire socialno, politi\xc4\x8dno in eti\xc4\x8dno motivirane, ne moremo pri\xc4\x8dakovati, da bodo ljudje vedno komunicirali v smer ve\xc4\x8djega razumevanja drug drugega. Zato v\xc4\x8dasih ljudje, v kolikor imajo tak\xc5\xa1en interes, ne komunicirajo odkrito in jasno. Komunikatorji morajo zato prepoznati pritiske in nadzore v situaciji in zato, da se prilagodijo multiplim ciljem hkrati, biti jasni, asertivni in spo\xc5\xa1tljivi do druge osebe. V organizacijski komunikaciji je strate\xc5\xa1ka dvoumnost pomemben koncept, ki razlaga, kako lahko ljudje komunicirajo nejasno, a hkrati dose\xc5\xbeejo cilje. Strate\xc5\xa1ka dvoumnost podpira razli\xc4\x8dno razumevanje sporo\xc4\x8dila, ohranja privilegirane polo\xc5\xbeaje, laj\xc5\xa1a organizacijske spremembe (ker si udele\xc5\xbeeni v komunikaciji lahko po svoje interpretirajo sporo\xc4\x8dilo, lahko naredijo nekaj v skladu s tem, kar so razumeli); da pa se jo tudi zanikati (besede lahko pomenijo nekaj, vendar lahko pod pritiskom zgleda, kot da je pomen druga\xc4\x8den). Ker je deljeni pomen (iz transakcijskega modela) nepreverljiv, bi moral biti primarni cilj komunikacije organizirana akcija. \xc4\x8ce npr. sprejmemo da sporo\xc4\x8dilo, ki ga bomo predali osebi, ne bo sprejeto enako kot ga oddamo, je to manj pomembno kot to, da je sporo\xc4\x8dilo preneseno in da obe strani naredita nekaj v skupno dobro, v smeri skupnega cilja._NEWLINE_Problem tega modela je nepriznavanje etike; poleg tega opravi\xc4\x8duje strate\xc5\xa1ko dvoumnost, ki je pogost problem v organizaciji. Poleg tega je omejitev tudi ta, da poudarja vedenje posameznika (oz. posameznikovo kontrolo okolja s pomo\xc4\x8djo komunikacije), kar zmanj\xc5\xa1a pomen sodelovanja, koordinacije in soodvisnih odnosov med posamezniki v skupini. Model namre\xc4\x8d predvideva, da je svet sestavljen iz neodvisnih komunikatorjev, kjer vsak nadzoruje svoje okolje in kjer sporo\xc4\x8dilo obstaja v glavah ljudi.\n_START_SECTION_\nKomunikacija kot ravnovesje med kreativnostjo in omejenostjo\n_START_PARAGRAPH_\nKomunikacija je nenehno iskanje ravnovesja med individualno kreativnostjo in organizacijskimi pritiski in omejitvami. Kreativnost se nana\xc5\xa1a na inovativno razmi\xc5\xa1ljanje, biti pripravljen \xc5\xa1e enkrat preveriti rutine in prakse, ki jih imamo za samoumevne, spodbujanje novih idej itd. Pritiski in omejitve v organizaciji pa se nana\xc5\xa1ajo na \xc4\x8dasovne roke, finan\xc4\x8dne omejitve, organizacijska pravila ipd. V organizacijski komunikaciji se hkrati uveljavljata dve perspektivi; po eni strani zaposleni s svojo aktivnostjo ustvarjajo organizacijo, po drugi strani pa organizacija s svojim delovanjem omejuje in nadzoruje zaposlene in njihovo komunikacijo. Ravnovesje med tema dvema stranema dosegamo s pomo\xc4\x8djo komunikacije, ki obi\xc4\x8dajno poteka v dialogu.\n_START_SECTION_\nPristopi klasi\xc4\x8dnega managementa\n_START_PARAGRAPH_\nOd 18. do za\xc4\x8detka 20. stoletja so organizacije delovale kot imperiji. Korporacije so kot podalj\xc5\xa1ki vladarjev, pove\xc4\x8devale trgovino in dajale zaposlitev mno\xc5\xbeicam ter tako prispevale k ekonomskemu in socialnemu razvoju. Do 1832. leta so organizacije dobile strogo delitev dela in hierarhi\xc4\x8dno ureditev, kar je kasneje postala klasi\xc4\x8dna teorija managementa. Gre torej za pristop\xc2\xa0\xc2\xbbod zgoraj navzdol\xc2\xab\xc2\xa0(ang. top-down approach). Ta pristop vsebuje dve predpostavki, in sicer da (1) zunanje informacije prihajajo le do mened\xc5\xbeerjev, ti pa potem le-te posredujejo podrejenim (s tem organizirajo in nadzorujejo delavce) ter (2) da se s tem sistemom oja\xc4\x8duje pasivno sprejemanje informacij s strani delavcev, ki se ne odzivajo, pogajajo ali si po svoje interpretirajo informacije. Ta pristop je pripeljal do nastanka dominantnega pripovedni\xc5\xa1tva (ang. domination narratives), ki je spodbujal mo\xc4\x8d in kontrolo nadrejenih v vsakdanji komunikaciji. V \xc4\x8dasu industrijske revolucije, ko so se pojavile nove metode in tehnologije dela, se je tudi organizacija komunikacije v organizaciji spremenila; bila je mo\xc4\x8dno pod vplivom takratnega deljenja dela in hierarhije. Na\xc4\x8delo takratne organizacije je bilo, da mora organizacija zrcaliti organiziranost idealne dru\xc5\xbebe._NEWLINE_So\xc4\x8dasno z industrijsko revolucijo se je za\xc4\x8del dvig znanosti in s tem novi na\xc4\x8dini kontrole. Znanost naj bi pojasnjevala, kar omogo\xc4\x8da napoved; zmo\xc5\xbenost napovedi pa omogo\xc4\x8da kontrolo. Tako je torej racionalizacija znanosti po kontroli osnova klasi\xc4\x8dnega managementa, ki komunikacijo vidi kot neproblemati\xc4\x8dno. Komunikacija je orodje za zapovedovanje reda, koordinacijo dela in vzdr\xc5\xbeevanja uslu\xc5\xbenosti zaposlenih. Primarna funkcija komunikacije v hierarhi\xc4\x8dni ureditvi je transfer informacij po primernih kanalih. Vsak poskus iskanja ravnote\xc5\xbeja med kreativnostjo in nadzorom bo po teoriji klasi\xc4\x8dnega managementa kon\xc4\x8dal na strani nadzora.\n_START_SECTION_\nPristop \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih odnosov\n_START_PARAGRAPH_\nNezadovoljstvo v \xc4\x8dasu druge svetovne vojne in velike depresije (ekonomske krize v 30. letih 20. stoletja) je spodbudilo raziskovalce k preu\xc4\x8devanju odnosov v podjetjih.To je postala osnova za pristop \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih odnosov, ki poudarja medosebne in socialne potrebe posameznikov ter predvideva, da se ljudje \xc5\xbeelijo po\xc4\x8dutiti povezane z nekom ali ne\xc4\x8dim. Raziskovanje v tistem \xc4\x8dasu je dalo nove poglede na odnos zaposleni \xe2\x80\x93 delodajalec. Elton Mayo je s svojim eksperimentom v elektri\xc4\x8dni tovarni ugotovil, da pove\xc4\x8dana pozornost delavcem pove\xc4\x8da produktivnost (za ve\xc4\x8d glej U\xc4\x8dinek Hawthorne). Nov pogled je spremenil tudi pomen komunikacije, ki bi morala biti odprta, odnosna in usmerjena na potrebe. Konflikti temeljijo na pomanjkanju skupnega razumevanja; odnosi med mened\xc5\xbeerji in delavci pa temeljijo na zaupanju, odprtosti, odkritosti in mo\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\nPristop \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih virov\n_START_PARAGRAPH_\nTa pristop je osredoto\xc4\x8den na celotno organizacijsko klimo in na to, kako lahko organizacija spodbuja zaposlenega k aktivnem delovanju in k dialogu. Temelji na teoriji potreb po Abrahamu Maslowu, teoriji Y Douglasa McGregorja in Likartovih principih podpornih odnosov. Ta pristop poudarja sodelovanje zaposlenih pri sprejemanju odlo\xc4\x8ditev, ne pojasni pa pragmati\xc4\x8dnosti tega procesa za zaposlene, zaradi \xc4\x8desar ima pristop omejeno uporabo.\n_START_SECTION_\nSistemska perspektiva\n_START_PARAGRAPH_\nSistem bi lahko definirali kot kompleksen niz odnosov, ki so med seboj soodvisni. Pri preu\xc4\x8devanju komunikacije v organizaciji nas zanima narava komponent v organizaciji in odnosov med njimi. Ta pristop poudarja pomen komunikacijskega procesa v organizaciji. Komunikacija je pojmovana podobno kot SMCR model, s tem da je potrebno upo\xc5\xa1tevati, da na prenos informacije od sporo\xc4\x8dila (M) preko kanala (C) vpliva \xc5\xa1um in da v komunikaciji prejemnik (R) ves \xc4\x8das daje povratno informacijo sporo\xc4\x8devalcu (S). \xc5\xa0e vedno pa je omejitev perspektive v tem, da komunikacijo ena\xc4\x8di z informacijami.\n_START_SECTION_\nVerbalna komunikacija\n_START_PARAGRAPH_\nVerbalna komunikacija pri prenosu sporo\xc4\x8dila uporablja glas in besede. Je osnovno orodje \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega sporazumevanja. Verbalna komunikacija je lahko ustna ali pisna. Kanali ustne komunikacije so dialog, debata in diskusija, pisne komunikacije pa pisna sporo\xc4\x8dila, knjige, poro\xc4\x8dila, revije, \xc4\x8dasopisi, elektronska sporo\xc4\x8dila, pisma, pravni dokumenti, osebni dnevniki itd.\n_START_SECTION_\nNeverbalna komunikacija\n_START_PARAGRAPH_\nNeverbalna komunikacija vsebuje procese prena\xc5\xa1anja sporo\xc4\x8dil brez besed, na zavestnem ali nezavednem nivoju, preko obraznih izrazov, gest, navezovanja stikov, dr\xc5\xbee telesa, tona glasu, obla\xc4\x8dil, barv in uporabe prostora. Igra pomembno vlogo pri dinamiki, ki jo vidimo med ljudmi v delovnem okolju. Neverbalnih sporo\xc4\x8dil, kod, se nau\xc4\x8dimo v procesu socializacije, tako kot se nau\xc4\x8dimo jezika, in te kode integriramo v na\xc5\xa1 lastni simbolni sistem. Albert Mehrabian v svojem klasi\xc4\x8dnem delu o neverbalni komunikaciji navaja, da besede oz. to, kar je izre\xc4\x8deno, doprinese sporo\xc4\x8dilu 7\xc2\xa0% pomena, na\xc4\x8din, kako to povemo (paralingvistika), doda sporo\xc4\x8dilu 38\xc2\xa0% pomena, neverbalna komunikacija pa k celotnemu pomenu sporo\xc4\x8dila doprinese 55\xc2\xa0%. Navedeni odstotki veljajo v primeru, ko gre za dvoumna sporo\xc4\x8dila, sporo\xc4\x8dila, katerih vsebini ne verjamemo, ter za sporo\xc4\x8dila s \xc4\x8dustvenim sporo\xc4\x8dilom. To pomeni, da ima v komunikaciji na delovnem mestu samo sporo\xc4\x8dilo \xc5\xa1e vedno velik pomen, saj bi brez njega te\xc5\xbeko u\xc4\x8dinkovito komunicirali oz. bi samo z neverbalno komunikacijo proces potekal po\xc4\x8dasneje in z napakami._NEWLINE_Neverbalna sporo\xc4\x8dila imajo vizualno, vokalno, fizi\xc4\x8dno in prostorsko komponento. Neverbalna komunikacija ima sedem funkcij: (1) nadome\xc5\xa1\xc4\x8da besede, (2) kontrolira vtis drugih ljudi o nas, (3) dopolnjuje besede v sporo\xc4\x8dilu, (4) nasprotuje na\xc5\xa1im besedam, (5) potrjuje sporo\xc4\x8dilom drugih ljudi, (6) razlikuje v odnosu med sabo in drugimi ter (7) vzdr\xc5\xbeuje skladno razumevanje sporo\xc4\x8dila v danem okolju (npr. na delovnem mestu)._NEWLINE_Podro\xc4\x8dja neverbalne komunikacije so: izgled, parajezik, kinestetika, kronemika, proksemika. Izgled na delovnem mestu je zunanja slika, ki jo predstavljamo navzven. Pogosto ga uporabljamo kot indikator primernosti, profesionalnosti in polo\xc5\xbeaja v organizaciji/podjetju. Sporo\xc4\x8dilo prena\xc5\xa1amo tudi z izbiro obla\xc4\x8dil._NEWLINE_Parajezik je na\xc4\x8din, kako nekaj povemo (ne kaj povemo). To so torej vi\xc5\xa1ina glasu, poudarki, intonacija, glasnost, ritem, naglas, dialekt, premori, ti\xc5\xa1ina, govorne napake. Glede na parajzik ljudi pogosto ocenjujemo kot (ne)profesionalne, (ne)izobra\xc5\xbeene, sodimo njihov socialni polo\xc5\xbeaj, okolje v katerem \xc5\xbeivijo, delovno mesto._NEWLINE_Kinestetika vklju\xc4\x8duje gibe telesa medtem kot oddajamo ali sprejemamo sporo\xc4\x8dilo. Vklju\xc4\x8duje geste, stanco, dr\xc5\xbeo, hojo, o\xc4\x8desni stik, obrazne izraze in druge gibe, ki so vklju\xc4\x8deni v komunikaciji._NEWLINE_Proksemika se nana\xc5\xa1a na razdaljo med ljudmi, ki so v komunikacijskem odnosu. Vklju\xc4\x8duje tudi uporabo objektov in artefaktov. Proksemika je zelo kulturno pogojena; pri nekaterih kulturah je \xc5\xbeelena razdalja med komunikatorjema ve\xc4\x8dja (imajo raje ve\xc4\x8d osebnega prostora), pri drugih kulturah pa manj\xc5\xa1a. Lo\xc4\x8dimo intimno (do 30 cm), osebno (30 cm do 60 cm), socialno (60 cm do 120 cm) in javno razdaljo (nad 120 cm).\n_START_SECTION_\nKonflikti\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8d na Konflikt na delovnem mestu_NEWLINE_Konflikti v so v medosebni komunikaciji normalni in so lahko zelo produktivni, ko nastanejo med dvema osebama, ki imata skupni cilj. Razlikujemo podporno in defenzivno komunikacijo, ki lahko pripomoreta ali ote\xc5\xbeujeta samo komunikacijo in re\xc5\xa1evanje konfliktov. Za podporno komunikacijo so zna\xc4\x8dilni: osredoto\xc4\x8denost na problem, sodelovanje, uporabljanje jaz-stavkov, odprtost za razli\xc4\x8dne perspektive, so\xc4\x8dutje in empatija. Za defenzivno komunikacijo pa so zna\xc4\x8dilni: osredoto\xc4\x8denost na iskanje krivca, tekmovalnost, uporabljanje ti-stavkov, egoizem, osredoto\xc4\x8denost nase._NEWLINE_Eden izmed povzro\xc4\x8diteljev, osnovnih spro\xc5\xbeilcev konfliktov je stres na delovnem mestu. Konflikti pa so navadno posledica slabe komunikacije. Ta je lahko \xc5\xbee nekaj \xc4\x8dasa prisotna, vendar stresna situacija zmanj\xc5\xa1uje potrpe\xc5\xbeljivost posameznika in spro\xc5\xbei se konflikt.\n_START_SECTION_\nOsebna komunikacija\n_START_PARAGRAPH_\nOsebna (intrapersonalna) komunikacija je komunikacija, ki jo imamo sami s sabo o sebi in o drugih ljudeh. Navezuje se torej na na\xc5\xa1o interpretacijo okolja, dogodkov, drugih ljudi, na\xc5\xa1ih misli in ob\xc4\x8dutkov. Obi\xc4\x8dajno je ta vrsta komunikacije najobse\xc5\xbenej\xc5\xa1a; ve\xc4\x8d govorimo samemu sebi, kot drugim. Pomembno pa je, na kak\xc5\xa1en na\xc4\x8din si govorimo \xe2\x80\x93 verbalno in neverbalno._NEWLINE_Intrapersonalna komunikacija je osnova komunikacije v delovnem okolju, saj opredeljuje na\xc5\xa1 odnos do delovnega okolja, ki je lahko pozitiven ali negativen. Vpliv na to okolje imajo tudi drugi ljudje, vendar samo do mere, kot jim sami dovoljujemo.\n_START_SECTION_\nMedosebna komunikacija\n_START_PARAGRAPH_\nMedosebna (interpersonalna) komunikacija je izmenjava sporo\xc4\x8dil med dvema osebama. Elementi interpersonalne komunikacije so naslednji: po\xc5\xa1iljatelj in prejemnik, prena\xc5\xa1alci in receptorji, sporo\xc4\x8dila in kanali, bogatost medija, pomen in povratna informacija, interpesonalne ter kulturne ovire. To, da nekoga dolo\xc4\x8dimo kot po\xc5\xa1iljatelja in prejemnika je arbitrarno, saj se vlogi ves \xc4\x8das izmenjujeta. Prena\xc5\xa1alci, ki jih uporablja po\xc5\xa1iljatelj, in receptorji, ki jih uporablja prejemnik, so razpolo\xc5\xbeljiva sredstva, ki jih imata komunikatorja na voljo za po\xc5\xa1iljanje in sprejemanje sporo\xc4\x8dil. Obi\xc4\x8dajno vsebujejo enega ali ve\xc4\x8d \xc4\x8dutov: vid, sluh, dotik, voh in okus. Prena\xc5\xa1aje sporo\xc4\x8dila je lahko verbalno in neverbalno in ko se prena\xc5\xa1anje za\xc4\x8dne, komunikacijski proces ni ve\xc4\x8d pod nadzorom sporo\xc4\x8devalca. Sporo\xc4\x8dilo, ki ga prena\xc5\xa1a, vsebuje podatke in informacije, ki jih kodira v simbole, ki informacijam dajo zna\xc4\x8dilen pomen. Ti potem potujejo po kanalu, ki je sredstvo za prenos sporo\xc4\x8dila, do prejemnika, ki sporo\xc4\x8dila dekodira in mu pripi\xc5\xa1e pomen._NEWLINE_Bogatost medija je zmo\xc5\xbenost komunikacijskega pristopa, da prenese sporo\xc4\x8dilo in omogo\xc4\x8da povratno informacijo. En faktor je hitrost osebne povratne informacije, drugi faktor pa raznolikost gesel in jezika. Od najmanj do najbolj zmo\xc5\xbenega medija glede na to si sledijo: formalni numeri\xc4\x8dni dokumenti, formalni pisni dokumenti, spletna stran organizacije, lastni videi organizacije, neformalna pisma/zapiski, elektronska po\xc5\xa1ta, glasovno sporo\xc4\x8dilo, telefonski pogovor, videokonferenca, pogovor v \xc5\xbeivo.\n_START_SECTION_\nOvire v interpersonalni komunikaciji\n_START_PARAGRAPH_\nOvire v interpersonalni komunikaciji so \xc5\xa1tevilne, med njimi tak\xc5\xa1ne, ki so odvisne od individualnih razlik in zaznavanja. Ovire lahko predstavljajo osebnostne zna\xc4\x8dilnosti posameznika, npr. nizko prilagajanje, nizka sociabilnost, nizka sprejemljivost oz. prijetnost, nizka intelektualna odprtost, introvertiranost. Napake zaznavanja pa vklju\xc4\x8dujejo zaznavna obramba (branimo se idej, objektov, situacij, ki nas ogro\xc5\xbeajo), stereotipiziranje, halo efekt (ocenjevanje osebe na podlagi ene informacije), projekcija (pripisovanje lastnih zna\xc4\x8dilnosti drugim ljudem), efekt visokih pri\xc4\x8dakovanj. Zna\xc4\x8dilna je tudi osnovna atribucijska napaka. Poleg tega oviro predstavljata tudi \xc5\xa1um, ki je vsaka interferenca s sporo\xc4\x8dilom v informacijskem kanalu, in semantika, tj. da razli\xc4\x8dni ljudje razli\xc4\x8dnim besedam pripisujemo druga\xc4\x8de pomen. Kot ovira se pojavljajo tudi jezikovne rutine in laganje. Jezikovne rutine so posameznikovi verbalni in neverbalni komunikacijski vzorci, ki so postali navada. Najbolj opazni so npr. pri pozdravljanju. Sicer lahko jezikovne rutine prihranijo \xc4\x8das pri komunikaciji in napovedujejo sporo\xc4\x8dilo, lahko pa imajo tudi negativen u\xc4\x8dinek na ljudi, ki jezikovnih rutin sporo\xc4\x8devalca ne poznajo (npr. diskriminativen, \xc5\xbealjiv, neprijeten ob\xc4\x8dutek). V organizacijski komunikaciji lahko ovire dodatno predstavljajo \xc5\xa1e razli\xc4\x8dni statusi med sogovorniki, zadr\xc5\xbeevanje informacij (veliko informacij namre\xc4\x8d nadrejeni zadr\xc5\xbeijo zase) in pomanjkanje zaupanja (npr. zaradi tekmovanja med sodelavci)._NEWLINE_\xc4\x8ce delamo v ve\xc4\x8dkulturnem okolju, oviro v komunikaciji lahko predstavlja tudi razli\xc4\x8dnost kultur. Kulturne razlike se nana\xc5\xa1ajo na verbalno in neverbalno komunikacijo, ki sta odvisni od jezika, religijskih prepri\xc4\x8danj, ekonomskega statusa, socialnih vrednot in fizi\xc4\x8dnih zna\xc4\x8dilnosti.\n_START_SECTION_\nKomunikacija v timu\n_START_PARAGRAPH_\nKomunikacija v timu (organizacijska komunikacija) je komunikacija, ki vklju\xc4\x8duje najmanj tri ljudi, razli\xc4\x8dne perspektive in posku\xc5\xa1a dose\xc4\x8di cilj, ki bi doprinesel k timu in vsakemu posamezniku v njem._NEWLINE_Poznamo 5 komunikacijskih elementov interakcije v timu, in sicer: vloge, norme, proces sprejemanja odlo\xc4\x8ditev, konfliktni management in iskanje konsenza ter kulturna raznolikost. Medtem ko je lahko posameznikovo vedenje pomembno spremenljivo, si \xc4\x8dlani tima posku\xc5\xa1ajo predpisati komunikacijske vloge, ki so znotraj tima konsistentne. Vloge, ki so vezane na delo, obi\xc4\x8dajno povzemajo in ocenjujejo ideje tima, njen napredek ali pa spodbudijo generiraje novih idej. Vloge vzdr\xc5\xbeevanja posku\xc5\xa1ajo laj\xc5\xa1ati timsko napetost ali pritisk oz. vzdr\xc5\xbeevati harmonijo v timu (s pripovedovanjem \xc5\xa1al, spreminjanjem teme, izgladitvijo sporov in nesoglasij). Osrednje vloge v timu posku\xc5\xa1ajo dominirati v diskusiji in delu ali pa odvra\xc4\x8dajo pozornost tima od pomembnih te\xc5\xbeav tako, da jih delajo nepomembne. Slednje vloge se smatrajo kot najmanj u\xc4\x8dinkovite v timu._NEWLINE_Sprejemanje odlo\xc4\x8ditev v timu poteka po \xc5\xa1tirih fazah, in sicer skozi fazo (1) orientacije, (2) konflikta, (3) pojavitve in (4) oja\xc4\x8ditve. V fazi orientacije se tim spoznava. Komunikacija je usmerjena na razjasnjevanje namena in funkcije tima ter na zni\xc5\xbeevanje napetosti in negotovosti. Nato pogovor o nalogah povzro\xc4\x8di fazo konflikta, kjer se \xc4\x8dlani tima pogovarjajo o razli\xc4\x8dnih idejah, perspektivah, polo\xc5\xbeajih, stilih in \xc5\xbeivljenjskih pogledih; so\xc4\x8dasno pa ustvarjajo zvezo in strinjanje. Za fazo pojavitve je zna\xc4\x8dilen konsenz in pomikanje tima proti akciji in dolo\xc4\x8danju, na kak\xc5\xa1en na\xc4\x8din bodo udejanjili sprejeto odlo\xc4\x8ditev. Timi, katerim primanjkujejo komunikacijske ve\xc5\xa1\xc4\x8dine, se obi\xc4\x8dajno v tej fazi razidejo, saj te\xc5\xbeko delajo skupaj in se te\xc5\xbeko zedinijo glede cilja. Fazo oja\xc4\x8ditve opredeljujejo sodelovanje in \xc4\x8dut doseganja ciljev med \xc4\x8dlani tima. Danes nam pri sprejemanju odlo\xc4\x8ditev lahko pomagajo mnoga ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1ka orodja, ki sprejmejo in prikazujejo sporo\xc4\x8dila vseh \xc4\x8dlanov tima.\n_START_SECTION_\nKomunikacijske mre\xc5\xbee\n_START_PARAGRAPH_\nKomunikacijske mre\xc5\xbee (to so skupine posameznikov, ki komunicirajo ves \xc4\x8das) so v moderni ekonomiji primarni model organizacije. Mre\xc5\xbee so ponavljajo\xc4\x8de se, informacijske in nekoliko manj soodvisne kot timi. V organizaciji se je koncept mre\xc5\xbe razvil kot rezultat dolgotrajnih interesov raziskovanja podro\xc4\x8dja strukture skupin v organizaciji. Teoretiki \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih odnosov ugotavljajo, da majhne skupine naredijo ve\xc4\x8dino pomembnega dela v organizaciji in da na vzorec komunikacije znotraj majhnih skupin (njihovo komunikacijsko strukturo) vpliva ve\xc4\x8d faktorjev. Mened\xc5\xbeerji npr. iz zaposlenih ustvarijo skupino, ki zavira komunikacijo; ali pa so tisti, ki na novo pridejo v skupino, manj pripravljeni komunicirati. Zgodnja raziskovanja komunikacijskih mre\xc5\xbe so se osredoto\xc4\x8dila na raziskovanje majhnih skupin (5 \xc4\x8dlanov) z namenom dolo\xc4\x8diti u\xc4\x8dinke centralizirane nasproti decentralizirani mre\xc5\xbei pri sprejemanju odlo\xc4\x8ditev. Prou\xc4\x8devali so 4 tipe komunikacijskih mre\xc5\xbe: krog, kolo, verigo in vsi kanali._NEWLINE_Ugotovili so, da so centralizirane mre\xc5\xbee (kolo in veriga) bolj uspe\xc5\xa1ne kot decentralizirane (krog, vsi kanali), \xc4\x8de so upo\xc5\xa1tevali hitrost re\xc5\xa1evanja nalog. Kasnej\xc5\xa1e raziskave so ugotovile, da centralizirane mre\xc5\xbee niso nujno bolj\xc5\xa1e. To velja predvsem za kompleksne in dvoumne naloge, pri katerih so se decentralizirane mre\xc5\xbee bolje izkazale. Raziskave so dale \xc5\xa1e nekatere ugotovitve, kot npr. da ko ima skupina opraviti z rutinsko nalogo ali tesnim \xc4\x8dasovnim rokom, ni pri\xc4\x8dakovano delovanje vseh \xc4\x8dlanov skupine. Ko pa je problem kompleksnej\xc5\xa1i, pa odprt dialog omogo\xc4\x8da ve\xc4\x8dje zadovoljstvo \xc4\x8dlanov skupine in bolj\xc5\xa1e re\xc5\xa1itve. Vsaka komunikacijska mre\xc5\xbea ima najmanj eno podro\xc4\x8dje vsebine, s katerim se ukvarja. Vsebine so lahko razli\xc4\x8dna podro\xc4\x8dja dela, govorice, zasebno \xc5\xbeivljenje itd. Ljudje, ki komunicirajo o ve\xc4\x8d vsebinah imajo bolj kompleksne odnose. Kompleksnost povezav pa se je izkazala kot pomemben vir socialne podpore in inovativnosti v organizaciji._NEWLINE_Komunikacijske mre\xc5\xbee so lahko formalne in neformalne ter omogo\xc4\x8dajo strukturiran in nestrukturiran pretok informacij od mened\xc5\xbeerja do delavcev in obratno; med sodelavci in organizacijo do klienta. Formalno strukturo vklju\xc4\x8dujejo organizacijska pravila delovanja in pravilniki, sistem delovanja, proces vrednotenja, prito\xc5\xbeb in drugi aspekti komunikacije, ki se navezujejo na politiko organizacije. Neformalne strukture pa so tiste, ki obstajajo brez pravilnikov in dolo\xc4\x8dil, prispevajo pa k dinamiki organizacijske komunikacije. Tu so vklju\xc4\x8deni pogovori v \xc4\x8dasu odmorov, govorice. Obe strukturi vplivata druga na drugo, zato mora organizacijski management pri ustvarjanju strukture dela to upo\xc5\xa1tevati. V teh strukturah potekajo 4 vzorci komunikacije: vzorec od zgoraj navzdol; horizontalni vzorec (ang. forward pattern), kro\xc5\xbeni vzorec in socialni vzorec. Vzorec od zgoraj navzdol je tipi\xc4\x8den za hierarhi\xc4\x8dno strukturo in omogo\xc4\x8da formalno strukturo komunikacije. Za horizontalni vzorec je zna\xc4\x8dilen vodoraven prenos informacij po za\xc4\x8drtani poti. Kro\xc5\xbeni vzorec odpira mo\xc5\xbenost komuniciranja in prena\xc5\xa1anja informacij na \xc5\xa1ir\xc5\xa1i krog prejemnikov; posku\xc5\xa1a se pribli\xc5\xbeati neformalni strukturi, vendar je \xc5\xa1e vedno dokaj zaprt. Socialni vzorec pa je odprt; aktivna mre\xc5\xbea, ki se uporablja predvsem za neformalne, socialne diskusije. Poznavanje teh komunikacijskih vzorcev lahko pomaga pri uspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1em grajenju skupine in laj\xc5\xa1anju njihovega komunikacijskega procesa.'