b'\n_START_ARTICLE_\nAristotelizem\n_START_PARAGRAPH_\nAristotelizem je filozofska tradicija, katere dolo\xc4\x8dujo\xc4\x8di navdih le\xc5\xbei v Aristotelovih delih. Aristotelizem najdemo najprej v peripateti\xc4\x8dni \xc5\xa1oli, ki jo je Aristotel sam osnoval. Pozneje je uspeval pri novoplatonikih (le-ti so iskali sozvo\xc4\x8dje med Platonovim in Aristotelovim delom), ki so napisali mnoge komentarje k Aristotelovim spisom. Aristotelizem je igral pomembno vlogo tudi v islamskem svetu: Aristotelova dela so bila prevedena v arab\xc5\xa1\xc4\x8dino in zgodnja islamska filozofija ima mo\xc4\x8dan aristotelisti\xc4\x8dni pe\xc4\x8dat (pomembnej\xc5\xa1i predstavniki so bili Al-Kindi, Al-Farabi, Avicenna, and Averroes). Tem filozofom gre med drugim zahvala, da so je Zahodna Evropa lahko ohranila stik z Aristotelom, saj so v dolo\xc4\x8denem obdobju tam bili prisotni zgolj nekateri Aristotelovi logi\xc4\x8dni spisi. \xc5\xa0ele v 12. stoletju je s prevodom Aristotelovega opusa in arabskih komentarjev v latin\xc5\xa1\xc4\x8dino nastala osnova za nadaljnje filozofske raziskave. Med slednjimi so najve\xc4\x8dji vpliv dosegale interpretacije Alberta Velikega in Toma\xc5\xbea Akvinskega (oba 13. stoletje), ki so Aristotelovo delo prikazovale kot prete\xc5\xbeno skladno s kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko teologijo, kar je zazamovalo filozofijo za ve\xc4\x8d stoletij naprej.\n_START_SECTION_\nZgodovina aristotelizma v Zahodni Evropi\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cetudi se je v cerkvenih sredi\xc5\xa1\xc4\x8dih Zahodne Evrope ohranilo nekaj znanja o Aristotelu po padcu Rimskega cesarstva, se je domala vse, kar so tam o njegovem delu vedeli v 9. stoletju, skr\xc4\x8dilo na Boetijeve komentarje Organona ter nekaj povzetkov, ki so jih zapustili latinski pisci poznega imperija (npr. Izidor Seviljski in Martianus Capella. Od tedaj pa vse do konca 11. stoletja ni najti kak\xc5\xa1nih indicev o razvoju vedenja o Aristotelovi filozofiji._NEWLINE_"Renesansa" 12. stoletja prinese novo zanimanje u\xc4\x8denjakov iz Zahodne Evrope za znanost in filozofijo. S prevodom Druge analitike Jakoba Bene\xc5\xa1kega  je aristotelski logi\xc4\x8dni korpus (t. i. Organon) sredi 12. stoletja postal dostopen v latin\xc5\xa1ini v celoti. Tudi drugi u\xc4\x8denjaki so potovali v dele Evrope, ki so bili pod muslimansko vladavino in kjer je bilo najti arabsko govore\xc4\x8de prebivalce. Mnogi latinski prevodi iz 12. stoletja tako izvirajo iz osrednje \xc5\xa0panije (ki je pre\xc5\xa1la pod kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko vladavino v 11. stoletju). Najplodnej\xc5\xa1i prevajalec je bil Gerard iz Cremone (ok. 1114-1187), ki je prevedel 87 knjig (med temi Drugo analitiko, Fiziko, O nebu, O nastajanju in propadanju, Meteorologijo). Mihael Scot (ok. 1175-1232) je prevedel Averroesove komentarje Aristotelovih naravoslovnih del._NEWLINE_To je spro\xc5\xbeilo odkrite debate o Aristotelovih "fizi\xc4\x8dnih" besedilih, ki so kaj kmalu dojete kot nevarne s strani oblastnikov, tako da je navkljub prepojenosti tedanje teologije z aristotelsko metodo, Aristotel celo zapadel prohibiciji zaradi nepravovernosti (t. i. pari\xc5\xa1ke obsodbe) - Prva med temi, izdana 1210, je denimo dolo\xc4\x8dala, da "naj se v Parizu ne bere ne javno ne v tajnosti nobena Aristotelova knjiga o filozofiji narave ali njeni komentarji, in to prepovedujemo pod kaznijo izob\xc4\x8denja".- A vendar je navkljub nadaljnjim ukrepom, da bi se omejilo Aristotelovo doktrino, do 1270 prepoved Aristotelove naravne filozofije povsem zbledela._NEWLINE_Viljem iz Moerbeke (ok. 1215-1286) se je lotil prevajanja kompletnega Aristotelovega opusa v latin\xc5\xa1\xc4\x8dino (oziroma na dolo\xc4\x8denih delih revizije obstoje\xc4\x8dih latinskih prevodov). Tako je prvi iz gr\xc5\xa1\xc4\x8dine prevedel Politiko (ok. 1260). Za mnoge latinske izvode Aristotelovih tekstov so namre\xc4\x8d sumili, da vsebujejo filozofske in teolo\xc5\xa1ke napake (ki naj bi izvirale zlasti od Averroesa)._NEWLINE_Albert Veliki (ok. 1200-1280) je bil eden prvih srednjeve\xc5\xa1kih u\xc4\x8denjakov, ki so aplicirali Aristotelovo filozofijo na kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko misel. Celotno Aristotelovo delo, napaberkovano iz latinskih prevodov in arabskih komentarjev, je sistematiziral in ga interpretiral v skladu s cerkveno doktrino. S tem je pripravil osnovo za recepcijo Aristotela v Zahodni Evropi._NEWLINE_Toma\xc5\xbe Akvinski (1225-1274), Albertov u\xc4\x8denec, je napisal na ducate komentarjev k Aristotelovim besedilom. Sicer je bil izrazit Aristotelik: sprejel in zagovarjal je Aristotelove analize fizi\xc4\x8dnih objektov, razumevanje kraja, \xc4\x8dasa in gibanja, dokaz prvega gibalca, celotno kozmologijo, razlago \xc4\x8dutnega zaznavanja in intelektualnega znanja, celo dele njegove moralne filozofije. Filozofsko doktrino, ki je zrasla na zapu\xc5\xa1\xc4\x8dini Toma\xc5\xbea Akvinskega, imenujemo tomizem; le-ta je bila najbolj prisotna med dominikanci in jezuiti.'