b'\n_START_ARTICLE_\nJame Pindaja\n_START_SECTION_\nNotranjost\n_START_PARAGRAPH_\nNajju\xc5\xbenej\xc5\xa1a jama je opisana in se razteza pribli\xc5\xbeno 490 metrov v dol\xc5\xbeino dobro urejene poti. Znana je po svoji notranjosti, saj je v njej ve\xc4\x8d kot 8000 podob Bude. Nekateri starej\xc5\xa1i kipi in podobe v jami imajo napise iz poznega 18. stoletja ali zgodnjega konbaun\xc5\xa1kega obdobja, najzgodnej\xc5\xa1i je iz leta 1773. Nekatere podobe nimajo napisov, so starej\xc5\xa1e, kar temelji na elementih sloga. Tan Tun meni, da nobeden ni starej\xc5\xa1i od zgodnjega 18. stoletja in da je leto 1750 najzgodnej\xc5\xa1i \xc4\x8das. \xc4\x8ceprav je ve\xc4\x8dina kipov iz poznega 18. in zgodnjega 19. stoletja, so mnoge druge kipe in podobe prina\xc5\xa1ali v jamo razli\xc4\x8dni donatorji ves \xc4\x8das vse do danes, od laikov do vladajo\xc4\x8dih slojev. Zbirka kot celota je impresiven prikaz budisti\xc4\x8dne ikonografije in umetnosti od zgodnjega konbaun\xc5\xa1kega obdobja do obdobja moderne. Nobeno drugo mesto v Mjanmarju nima take vrste slogov, ne samo na podobah, ampak tudi na okrasnih prestolih in oltarjih, ki obkro\xc5\xbeajo podobe._NEWLINE_V jami je okoli sedemdeset edinstvenih podob tradicije Bisakaguru iz poznega 18. stoletja. Lasje, o\xc4\x8di, nosovi, u\xc5\xa1esa, halje so druga\xc4\x8dni kot pri ve\xc4\x8dini drugih podob v Mjanmarju. Posebnost teh podob je, da ima Buda semena v dvignjeni desni dlani. Tan Tun meni, da take podobe ni najti nikjer drugje v Mjanmarju in na podlagi budisti\xc4\x8dne ikonografije, da so te podobe iz mahjanske tradicije, domneva, da so te jame neko\xc4\x8d uporabljali pripadniki kulta Mahajana Bisakaguru.\n_START_SECTION_\nDostop\n_START_PARAGRAPH_\n15-metrska pagoda, imenovana \xc5\xa0ve U Min (Zlata jama), stoji na vhodu v najju\xc5\xbenej\xc5\xa1o jamo. Lokalna legenda pravi, da jo je zgradil kralj A\xc5\xa1oka, obnovil pa kralj Alaungsitu v 12. stoletju, vendar to ni podkrepljeno z nobenim zgodovinskim virom. V svoji sedanji obliki in slogu je takoj jasno, da je pagoda nedavnega izvora._NEWLINE_Na ju\xc5\xbenem vhodu je velik bronast [[zvon]. Komaj berljiv napis na njem ka\xc5\xbee, da je bil ulit leta 1842 in tehta 654 kg._NEWLINE_Sodoben vhod je iz leta 1925, ko je bil vhod v jamo raz\xc5\xa1irjen z eksplozivom. Uni\xc4\x8dili so nekaj dragocenih podob in epigrafov. Jeklena konstrukcija je bila zgrajena za sprejem \xc5\xa1tevilnih romarjev. Posvetilni napisi te prenove ka\xc5\xbeejo zelo razli\xc4\x8dne donatorje, ne samo iz teravadske skupnosti, ampak tudi hindujskih, kitajskih in celo muslimanskih skupnosti. Med prenovo so nekatere podobe odnesli v bli\xc5\xbenji samostan. Na \xc5\xbealost je bilo med drugo svetovno vojno v bombnem napadu uni\xc4\x8denih nekaj teh podob. Dvigalo je bilo dodano v novej\xc5\xa1em \xc4\x8dasu.\n_START_SECTION_\nLegende\n_START_PARAGRAPH_\nObstaja veliko legend o teh jamah. Ena je, da zaprta pot na koncu jame vodi v starodavno mesto Bagan. Je tudi legenda o sedmih princesah, ki so se kopale v jezeru. Ujel jih je velikanski pajek in jih zaprl v jami. Re\xc5\xa1il jih princ Kumabaja iz Jonghve. Skulpture pajka in kneza, ki ga je ubil s svojim lokom in pu\xc5\xa1\xc4\x8dico, so bile dodane v zadnjem \xc4\x8dasu ob vhodu v pokrito stopni\xc5\xa1\xc4\x8de do jam.'