b'\n_START_ARTICLE_\nFriderik I. Barbarossa\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in mladost\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je okoli leta 1122 \xc5\xa1vabskemu vojvodi Frideriku II. Enookemu iz hi\xc5\xa1e Hohenstaufen in Juditi Bavarski, h\xc4\x8deri bavarskega vojvode Henrika \xc4\x8crnega iz hi\xc5\xa1e Welf. Njegovo otro\xc5\xa1tvo ni bilo veselo. Ko je bil star tri leta, je o\xc4\x8de izgubil oko v bitki, z o\xc4\x8desom pa je izgubil tudi mo\xc5\xbenost prevzeti prestol, ki je pripadal bratu Konradu III. Pri osmih letih mu je umrla mati, pri dvanajstih pa se je o\xc4\x8de spet o\xc5\xbeenil in imel drugega sina. Pri petindvajsetih letih je izgubil o\xc4\x8deta in s tem postal novi dedni \xc5\xa1vabski vojvoda. Poro\xc4\x8dil se je z mlado Adelo iz Vohburga, ki ga je med drugim tudi varala, ko se je bojeval v drugi kri\xc5\xbearski vojni. Ko je postal nem\xc5\xa1ki kralj, je pustil \xc5\xbeeno Adelo in se o\xc5\xbeenil z Beatriko iz Burgundije, ki mu je rodila 9 otrok: 6 sinov in 3 h\xc4\x8derke.\n_START_SECTION_\nPristop do prestola\n_START_PARAGRAPH_\nFriderik je leta 1147 nasledil o\xc4\x8deta in skupaj s stricem Konradom III. ter francoskim kraljem Ludvikom VII. \xc5\xa1el na kri\xc5\xbearsko vojno, ki se je zaklju\xc4\x8dila z odstopom kri\xc5\xbearjev._NEWLINE_4. marca 1152 so v Frankfurtu izvolili novega kralja. Henrik Levjesr\xc4\x8dni je opustil oblast nad Bavarsko, zato je kralj postal bratranec Friderik III., ki je s tem postal Friderik I. Kronan je bil v Aachnu 9. marca 1152, v starosti okrog 30 let._NEWLINE_Marca 1153 je sklical posvetovanje. Na njem je predlagal, da bi Cerkev in politika delovali usklajeno. Zahteval je, da bo on odlo\xc4\x8dal o izvolitvi \xc5\xa1kofov. Obljubil je, da bo spo\xc5\xa1toval Cerkev, \xc4\x8de ga bodo kronali za cesarja.\n_START_SECTION_\nNem\xc5\xa1ka kne\xc5\xbeevina\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi problem, ki ga je moral Friderik re\xc5\xa1iti, je bila dodelitev Bavarske bratrancu Henriku Levjesr\xc4\x8dnemu. Bavarski vojvoda, Henrik Jasormigott, ki je kne\xc5\xbeevino prejel od Konrada III., je ni \xc5\xbeelel pustiti Henriku Levjesr\xc4\x8dnemu. Friderik je sklical vse svoje plemi\xc4\x8de na pogovor, toda Jasormigott se ni pojavil v W\xc3\xbcrzburgu (1152), v Wormsu in niti ne v Spiri (1153); kon\xc4\x8dno so v Golsarju 3. junija 1154, \xc5\xa1e vedno brez Henrika Jasormigotta, kne\xc5\xbeevino dodelili Henriku Levjesr\xc4\x8dnemu. Uradna investitura je bila v Ratisboni oktobra 1155, po vrnitvi Henrika Levjesr\xc4\x8dnega iz pohoda v Italijo. Problem so re\xc5\xa1ili \xc5\xa1ele naslednjega leta (1156) v Ratisboni, potem ko je postala kne\xc5\xbeevina Avstrija popolnoma neodvisna od Bavarske, ter dodeljena Henriku Jasormigottu._NEWLINE_Istega leta je umrl palatinski vojvoda Rena in Friderik je imenoval za novega vojvoda polbrata Konrada Hohenstaufen, ki je podedoval o\xc4\x8detova posestva v Frankoniji. Istega leta je Friderik imenoval za k\xc3\xb6lnskega nad\xc5\xa1kofa Rainalda iz Dassela._NEWLINE_Potem ko je Henrik Levjesr\xc4\x8dni, bavarski in sa\xc5\xa1ki vojvoda, leta 1159, prenovil mesto L\xc3\xbcbeck, s tem da mu je podelil ve\xc4\x8djo avtonomnost in je trgovce oprostil pla\xc4\x8ditve dajatev, je Friderik postavil temelje, da bi L\xc3\xbcbeck postala cesarsko mesto brez vpliva fevdalcev, tako da bi postala eno najpomembnej\xc5\xa1ih mest Lege._NEWLINE_Henrik Levjesr\xc4\x8dni, medtem ko se je Friderik bojeval v Italiji, je za\xc4\x8del z gradnjo u\xc4\x8dinkovite in mo\xc4\x8dne dr\xc5\xbeave na severo-vzhodnem delu Nem\xc4\x8dije. Potem ko je sklenil zavezni\xc5\xa1tvo z danskim kraljem Valdemarjem I., je Henrik za\xc4\x8del z osvajanjem slovanskih ozemelj Lu\xc5\xbei\xc5\xa1kih Srbov, na vzhodnem bregu Elbe. Poleg tega, je Henrik omejil svobodo plemi\xc4\x8dev bodisi na Bavarskem kot na Sa\xc5\xa1kem._NEWLINE_Proti letu 1170 so se za\xc4\x8dela trenja med Friderikom in Henrikom Levjesr\xc4\x8dnim, bodisi zaradi posestev strica Gvelfa VI. v Italiji, ki jih je Friderik kupil medtem ko je bil Henrik v Sveti de\xc5\xbeeli, bodisi zaradi odnosa med Henrikom in Manuelom I. Bizantincem, ki je pomagal Lombardom in Henriku II. iz Anglije, ki je bil zaveznik pape\xc5\xbea Aleksandra III. Zadnje prijateljsko sre\xc4\x8danje je potekalo v Ratisboni, l. 1174. Naslednje sre\xc4\x8danje v Chiavenni, leta 1176, je bilo nemirno, saj sta po tem postala sovra\xc5\xbenika._NEWLINE_Potem ko sta se leta 1177 Friderik in Aleksander III. pobotala, je halberstadtski \xc5\xa1kof Ulrih, ki je bil odstavljen 1160. zaradi zvestobe do Aleksandra III., je ponovno pridobil svoj sede\xc5\xbe in je zahteval razveljaviti vse Henrikove odlo\xc4\x8ditve. To je privedlo do boja, ki ga je dal cesar ukiniti do njegove vrnitve v Nem\xc4\x8dijo l. 1178. Novembra, na skup\xc5\xa1\xc4\x8dini v Spiri, sta obe stranki prikazali Frideriku to\xc5\xbebe._NEWLINE_Henrika so poklicali v Worms 13. januarja 1179, a se ni prikazal. Kot tudi ne v Magdeburgu junija, v Kainu avgusta in 13. januarja 1180 v W\xc3\xbcrzburgu, kjer je Henrik izgubil vse svoje fevde. Na Sa\xc5\xa1kem so \xc5\xa1kofom vrnili vse teritorije, ki jih je Henrik odvzel. Vestfalijo so dodelili nad\xc5\xa1kofu iz K\xc3\xb6lna, Filipu iz Heinsberga, medtem ko so Sa\xc5\xa1ko dodelili sinu Alberta Medveda, princu Askanov, Bernardu iz Anhalta. Na Bavarskem je \xc5\xa0tajerska postala avtonomna kne\xc5\xbeevina in so jo podelili \xc4\x8de\xc5\xa1kemu vojvodi, Otokarju I., medtem ko so bavarsko kne\xc5\xbeevino dodelili Otonu I. iz Wittelsbacha._NEWLINE_Henrik se je nadaljnjo bojeval in izgubil L\xc3\xbcbeck. Po tem se je Henrik vdal, se podlo\xc5\xbeil l. 1181 v Erfurtu in ponovno dobil lastna posestva. Bil je izgnan. Henrik je od\xc5\xa1el poleti l. 1182 in se napotil na dvor tasta Henrika II., v Anglijo in Normandijo ter se ponovno vrnil v Nem\xc4\x8dijo l. 1185, a mu niso vrnili kne\xc5\xbeevin. Poraz Henrika je prinesel mir na severu, a je pomenil neodvisnost Danske, katere kralj ni priznal ve\xc4\x8d cesarske avtoritete. Nov kralj Knut VI. je l. 1182 zavrnil poklonitev Frideriku._NEWLINE_Filip iz Heinsberga, kolnski nad\xc5\xa1kof in vestfalski vojvoda, je z naklonjenostjo \xc5\xa1kofa Urbana III. postal voditelj opozicije proti cesarju in je na svojo stran zbral precej plemi\xc4\x8dev in ve\xc4\x8dino duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine, toda decembra l. 1186, na skup\xc5\xa1\xc4\x8dini v Gelnhausnu, je cesar Friderik z dolgim govorom utegnil dose\xc4\x8di ponovno podporo \xc5\xa1kofov in tako so bile pape\xc5\xbeeve gro\xc5\xbenje nekoristne. Urban III. pa je oktobra l. 1187 umrl in Filip je izgubil podporo \xc5\xa1kofov. Marca l. 1188 se je predstavil pri cesarju v Magonzi in ta ga je oprostil._NEWLINE_Ko se je Friderik pripravljal za odhod na kri\xc5\xbearske voje, je opazil da je Henrik Levjesr\xc4\x8dni nemiren; zato ga je avgusta l. 1188 skupaj s sinom Henrikom sklical na skup\xc5\xa1\xc4\x8dino v Goslar, kjer ju je izgnal. Zapustila sta torej Nem\xc4\x8dijo in od\xc5\xa1la v Anglijo in Normandijo.\n_START_SECTION_\nOdnosi z vojvodo\n_START_PARAGRAPH_\nKo so izvolili Friderika I., se je vojvoda \xc4\x8ce\xc5\xa1ke, Vladislav II. pokazal kot njegov zelo velik zaveznik._NEWLINE_Prav zaradi tega je Friderik I. januarja 1158 okronal Vladizava II. za kralja \xc4\x8ce\xc5\xa1ke in mu dovolil nositi krono in imeti naslednike, ta pa mu je bil zvest tudi, ko je \xc5\xa1el v Italijo. Kralj mu je nato prepustil Luzacijo._NEWLINE_Toda, ko je umrl Vladislav in ni bilo naslednika, saj so se borili za krono Friderik, Sobeslaj II. in Konrad II., vse dokler je cesar leta 1182 poklical v Ratisbono dva, ki sta bila \xc5\xa1e \xc5\xbeiva in dolo\xc4\x8dil za vojvodo \xc4\x8ce\xc5\xa1ke Friderika, za markiza Moravije pa Konrada. Leta 1187 je dolo\xc4\x8dil, da \xc5\xa1kof Prage odgovarja samo njemu in tako odvzel vlado Prage \xc4\x8de\xc5\xa1kemu vojvodi.\n_START_SECTION_\nVojne v Italiji\n_START_PARAGRAPH_\nOktobra leta 1154 je Friderik z majhno vojsko odpotoval v Italijo, kjer je novembra preklical vse regalije ki so bile prisvojene od mest \xc5\xbee v \xc4\x8dasu Henrika IV. 3. decembra je umrl pape\xc5\xbe Anastazij IV. in 4. decembra je bil oklican nov pape\xc5\xbe Hadrijan IV. Med tem \xc4\x8dasom je Friderik uni\xc4\x8dil nekatera manj\xc5\xa1a mesta kot Galliate, Asti in Kieri. Potem je oblegal Tortono, ki je bila zavetnica Milana, se je predala po dveh mesecih zaradi pomanjkanja vode. Mesto je poru\xc5\xa1il in prebivalci so vsi zginili. Ker je Friderika zanimala tudi Sicilija, se je \xc5\xa1e isto leto sku\xc5\xa1al povezati z bizantinskim cesarjem Manuelom, toda nista pri\xc5\xa1li do nobenega zaklju\xc4\x8dka, ker Friderik ni sprejel mo\xc4\x8di, ki jo je imel Manuel v Italiji. Uspelo pa mu je skleniti dogovore s pomorskimi mesti: Benetke, Genova in Pisa, ker je \xc4\x8dakal napad proti sicilskemu kralju. Po Veliki no\xc4\x8di, se je Friderik iz Pavije napotil v Rim, da bi bil okronan za cesarja. Blizu Siene pa je sre\xc4\x8dal kardinale, ki so ga prosili naj po pape\xc5\xa1kem naro\xc4\x8dilu ulovi Arnalda, to je seveda tudi storil in Arnald je bil obsojen na smrt. Friderik je sre\xc4\x8dal pape\xc5\xbea v bli\xc5\xbeini Sutre, toda ker pape\xc5\xbeu ni bilo v\xc5\xa1e\xc4\x8d kako so ga sprejeli, so ponovili sre\xc4\x8danje ob jezeru Nepu. Nato so se napotili proti Rimu in pred vrati so sre\xc4\x8dali poslanike senata in rimskega ljudstva, ki so od Friderika zahtevali neko prisego in davek, kar pa ta ni sprejel. 18. junija leta 1155 je pape\xc5\xbe Hadrijan IV. proti senatorski volji okronal Friderika, zato so ti napadli nem\xc5\xa1ke \xc4\x8dete. Friderik in bratranec Henrik pa sta jih po enodnevni bitki premagala. Po krvavi bitki sta se pape\xc5\xbe in cesar premaknila v Tuskulum, kjer je pape\xc5\xbe prosil Friderika, naj se bojuje proti sicilskemu kralju. Tega cesar ni mogel storiti, ker se nekateri baroni s tem niso strinjali. Toda Friderik je pape\xc5\xbeu dal obljubo, da se bo vrnil in zavzel Rim in Sicilijo. Ko se je vra\xc4\x8dal je oropal mesto Spoleto, ki se mu je upiral. V Ankoni in Veroni se je tudi spopadel in kon\xc4\x8dno se je vrnil v Nem\xc4\x8dijo. Da bi si pape\xc5\xbe zagotovil varstvo, se je povezal z Normani. Pape\xc5\xbe jih je ocenil kot mo\xc4\x8dne zaveznike, zato je dodelil Guglielmu I. Siciljskemu, oblast nad celim ju\xc5\xbenim delom Italije, skupaj s Capuo in Neapljem. Toda s tem dogovorom se pape\xc5\xbe in cesar nista strinjala in je med njima pri\xc5\xa1lo do velih nasprotij, tudi zaradi tega, ker se je Friderik vme\xc5\xa1aval v volitev novih germanskih \xc5\xa1kofov. Velik spopad med njima je pri\xc5\xa1el leta 1157 v Besan\xc3\xa7onu, ker sta si razli\xc4\x8dno razlagala pojma o cesarskem cesaropapizmu in pape\xc5\xa1ki teokraciji. Prvi pojem pravi, da ima cesar najvi\xc5\xa1jo mo\xc4\x8d, celo ve\xc4\x8djo od pape\xc5\xa1ke, drugi pojem pa je utemeljen v pape\xc5\xa1ki buli Dictatus papae, ki je nastala z Gregorijansko reformo in pravi, da ima pape\xc5\xbe najvi\xc5\xa1jo mo\xc4\x8d. Za nekaj \xc4\x8dasa se je stanje umirilo, ker je nem\xc5\xa1ka duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina podprla cesarja. Junija leta 1158, ko si je mesto Milano opomoglo in je tudi za\xc4\x8dela graditi Tortona, se je Friderik odlo\xc4\x8dil, da bo spet \xc5\xa1el v Italijo. Zato je poslal Rainalda in Otona v poizvedovanje in nato s kraljem Boemije, Vladizlavom II., s \xc5\xa1tevilnimi \xc4\x8detami vstopil v Italijo. Podlo\xc5\xbeil si je Brescio, oblegal je Milano in ga prisilil sprejeti imperialno nomino svojih konzulov. Novembra istega leta je bil sklican drugi zbor v Ronkaliji, tu so se zbrali najpomembnej\xc5\xa1i strokovnjaki bolonjske univerze in pomagali Frideriku izpopolniti dolo\xc4\x8dbe zapisane v dekretu Constitutio de regalibus. V njem pa so dolo\xc4\x8dili: izvolitev vojvod, grofov in markizov, imenovanje konzulov v ob\xc4\x8dinah, pobiranje davkov in delo vsakega prebivalca. Vse te pravice je Friderik bil pripravljen darovati ob\xc4\x8dinam, samo \xc4\x8de bi vsako leto oddali davek in bi priznali, da ima cesar najvi\xc5\xa1jo mo\xc4\x8d. Prav zaradi tega je Friderik izdal Constitutio de pacis in z njo prepovedal legije v mestih in vojne med temi. Po vseh ob\xc4\x8dinah je poslal vazale, da bi si zagotovil mir. Niso pa bila vsa mesta zadovoljna s temi pravicami, zato se je Milano tudi uprl in zavzel mesto Trezzo, nato sta se uprli tudi Brescia in Crema. Friderik pa je hitro poklical pomo\xc4\x8d, Henrik Lev in stric Gvelf IV. sta mu hitro prisko\xc4\x8dila na pomo\xc4\x8d, pomagala je tudi cesarica Beatrika Bolonjska. Marca leta 1159 je cesar vstopil v Como, kjer mu je \xc5\xa1kof Ardicon simboli\xc4\x8dno izro\xc4\x8dil klju\xc4\x8de mesta, julija pa je oblegal mesto Cremo, ki se je po sedmih mesecih vdalo in je bilo \xc5\xbee popolnoma poru\xc5\xa1eno. Medtem je hotel pape\xc5\xbe Hadrijan IV. izob\xc4\x8diti cesarja, toda ta je \xc5\xbee 1. septembra umrl, ne da bi uspel podpisati dekreta o izob\xc4\x8denju. In tako so 7. septembra kardinali izvolili pape\xc5\xbea Rolanda Bandinellija, poznanega pod imenom Aleksander III., ki je nadaljeval s Hadrijanovo politiko in je podpiral ob\xc4\x8dine. V manj\xc5\xa1em \xc5\xa1tevilu so kardinali izvolili kardinala Ottavia di Montecelia, ki si je nadel ime Viktor IV. (protipape\xc5\xbe), in je bil velik prijatelj s cesarjem Friderikom. Friderik je februarja leta 1160 sklical koncil v Paviji, toda pape\xc5\xbe ni pri\xc5\xa1el. Tako so \xc5\xa1kofje prisotni na koncilu izvolili protipape\xc5\xbea Viktorja IV., ki je izob\xc4\x8dil Aleksandra III., Aleksander pa je izob\xc4\x8dil Viktorja IV. in cesarja Friderika. Milano pa ni hotel sprejeti cesarskih navodil in vojna se je \xc5\xa1irila po vsej Lombardiji. Toda leta 1161 je Friderik dobil pomo\xc4\x8d od Nem\xc4\x8dije in Mad\xc5\xbearske in tako je lahko za\xc4\x8del obleganje mesta. Prebivalci so zdr\xc5\xbeali eno leto, marca leta 1162 se je Milano vdalo in tako se je za\xc4\x8delo uni\xc4\x8devanje mesta, prebivalci pa so zbe\xc5\xbeali. V vojni so bili uni\xc4\x8deni tudi zidove Brescie in Piacenze,ki sta mogli sprejeti cesarske uradnike. Tako se je Friderik Barbarossa povzpel na vrh svoje mo\xc4\x8di in se vrnil v Nem\xc4\x8dijo. Pape\xc5\xbe Aleksander III. se je zavedal, da ima vedno ve\xc4\x8dji vpliv in mo\xc4\x8d, toda ker ni imel sredstev, se je zatekel v Francijo, kjer se je dogovoril s francoskim kraljem Ludvikom VII., da bi se (Ludvik) dobil s cesarjem Friderikom na mostu reke Saone, na meji med Francijo in Burgundijo, kjer bi se mogli dogovoriti za veljavnost imenovanja. Aleksander III. ni bil prisoten. Novembra leta 1163 se je Friderik znova vrnil v Italijo z majhno vojsko, ker so se Verona, Padova in Vicenza uprle, toda cesar upora ni mogel zaustaviti, ker ni imel dovolj mo\xc4\x8dne vojske. Medtem je k\xc3\xb6lnski nad\xc5\xa1kof Rainaldo di Dassel organiziral voja\xc5\xa1ki pohod proti Normanom v Siciljskem kraljestvu, toda ker je potreboval podporo Pise in Genove (ti dve sta hoteli imeti Sardinijo) mu pohoda ni uspelo izpeljati. Friderik je zbolel, zato se je vrnil v domovino, tako tretji pohod v Italijo ni prinesel nobenega uspeha. Aprila leta 1164 je umrl protipape\xc5\xbe Viktor IV. in Friderik se je odlo\xc4\x8dil skleniti mir z Aleksandrom III. To mu ni uspelo, ker si je nad\xc5\xa1kof Rainaldo di Dassel izvolil drugega protipape\xc5\xbea, Pashala III. In tako Aleksander III. ni dobil podpore evropskih kraljev in se je 1165 vrnil v Rim._NEWLINE__NEWLINE_Friderik je bil sin \xc5\xa1vabskega vojskovodje Friderika II. in ne\xc4\x8dak Konrada III. iz rodbine Staufovcev. Leta 1152 so ga okronali za nem\xc5\xa1kega kralja. Zaradi te\xc5\xbenje po vrnitvi kraljevih pravic v Italiji je organiziral ve\xc4\x8d voja\xc5\xa1kih pohodov. Na prvem (1155) ga je pape\xc5\xbe Hadrijan IV. okronal za cesarja. Severna italijanska mesta (1167 zdru\xc5\xbeena v lombardsko zvezo) so se temu z Milanom na \xc4\x8delu uprla. Friderik je napadel Milano in ga po dvo-letnem obleganju 1162 zavzel ter ga poru\xc5\xa1il. Nov pape\xc5\xbe - Aleksander III. - pa je lombardsko zvezo podprl in kljub temu je Friderik leta 1176 zmagal v bitki pri Legnanu. 1180 je povzdignil \xc5\xa0tajersko v vojvodino. Na kongresu v Benetkah je Friderik priznal pape\xc5\xbea Aleksandra in podpisal 6-letno mirovno pogodbo z lombardsko zvezo, ki je 1183 prerasla v trajen mir. V notranjem sporu je premagal Henrika Levjesr\xc4\x8dnega. S poroko sina Henrika VI. je pridobil Kraljestvo obeh Sicilij. Med 3. kri\xc5\xbearsko vojno je utonil v reki Salef.\n_START_SECTION_\nZahteve nad Italijo\n_START_PARAGRAPH_\nNa skup\xc5\xa1\xc4\x8dini v Kostanci marca 1153 so sodelovali tudi ambasadorji iz ob\xc4\x8din Como, Lodi in Pavia, ki so pri\xc5\xa1li prosit za pomo\xc4\x8d proti Milanu, ki je, potem ko je poru\xc5\xa1il Lodi in je zmagal desetletno vojno proti Comu, omejeval razvoj ostalih mest. Friderik je to izkoristil, da se je vme\xc5\xa1al v politiko Italije: sledil je idealu univerzalnega cesarstva. Kontrola nad ob\xc4\x8dinami na severu in nad kraljevino Sicilijo, je bila bistvena za ta cilj. Zaradi tega je razporedil trden nadzor nad teritoriji cesarske krone, s tem da je uporabil ministeriale, ki so bili uradniki iz poni\xc5\xbenih dru\xc5\xbein in katerim je zaupal. Po skup\xc5\xa1\xc4\x8dini v Kostanci, so bili pogoji za odhod v Italijo popolni: tega so si \xc5\xbeelele fevdalne dru\xc5\xbeine za omejiti ob\xc4\x8dinsko premo\xc4\x8d, majhne ob\xc4\x8dine ki so se zdru\xc5\xbeile proti Milanu, sam pape\xc5\xbe Anastazij IV., ki si je \xc5\xbeelel ukrep Friderika proti ob\xc4\x8dini Rim, v kateri se je od leta 1143 ustanovil re\xc5\xbeim, ki ga je vodil Arnald iz Brescie.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cetrti pohod v Italijo in Lombardska zveza\n_START_PARAGRAPH_\nCesarjeva odsotnost je Lombardom olaj\xc5\xa1ala zdru\xc5\xbeitev za skupen upor. V mestih je pri\xc5\xa1lo do uporov in v Bologni so ubili cesarjevega na\xc4\x8delnika. Friderik je moral ponovno osvojiti Italijo, zbral je mo\xc4\x8dno vojsko in tako se je oktobra 1166 \xc4\x8detrti\xc4\x8d spustil v Italijo. V Lombardiji se je novembra zavedel, da bo podvig te\xc5\xbeji kot v preteklosti. V mestih ni imel velike podpore in zato je prelo\xc5\xbeil pohod na Sicilijo. \xc4\x8ceprav se je \xc5\xbeelel napotiti proti Rimu, je moral ostati nekaj \xc4\x8dasa v Lombardiji, kjer se je moral bojevati. Nato se je preko Bologne odpravil proti Anconi, kjer je naletel na vztrajen upor. 24.7. 1167 je kon\xc4\x8dno dospel do Rima, ki ga je ostro napadel tako, da je moral pape\xc5\xbe Aleksander III. zbe\xc5\xbeati skupaj z nekaj zvestimi kardinali v Benevento. Friderik je postal gospodar v Rimu in je bil drugi\xc4\x8d imenovan za cesarja od protipape\xc5\xbea Pashala. Ko je pripravljal napad na Sicilijo, se je med vojaki raz\xc5\xa1irila malarija, zaradi katere so umrli tudi poveljnik Rainald, cesarjev ne\xc4\x8dak Friderik IV. in toskanski vojvoda Gvelf VII. Tako se je Friderik vrnil v Pavio, ki mu je skupaj s Comom ostala zvesta. Nato pa se je spet vrnil v Nem\xc4\x8dijo. Medtem sta v Italiji nastali dve novi zvezi: veronska (Verona, Treviso in Benetke) in cremonska (Cremona, Crema, Brescia, Bergamo, Mantova in Milano). Decembra sta se ti dve zvezi zdru\xc5\xbeili v Lombardsko zvezo. Takoj so se ti zvezi pridru\xc5\xbeile \xc5\xa1e Parma, Piacenza in Lodi. Tudi pape\xc5\xbe Aleksander III. je podprl ustanovo. Zveza je postajala \xc4\x8dedalje mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a, saj sta jo podprla tudi siciljsko kraljestvo in bizantinsko cesarstvo. V \xc4\x8dast pape\xc5\xbea pa je ustanovila tudi novo mesto Alessandria.\n_START_SECTION_\nBitka v Legnanu in zaton cesarstva\n_START_PARAGRAPH_\nKo se je Friderik vrnil v Nem\xc4\x8dijo, se je posvetil nem\xc5\xa1kim problemom. Aprila 1169 je imenoval za kralja sina Henrika. Kupil je tudi posestva na \xc5\xa0vabskem in v Toskani. Medtem je poslal v Rim bamberg\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa Eberarda, da bi se poskusil opravi\xc4\x8diti pape\xc5\xbeu Aleksandru III., vendar pape\xc5\xbe tega ni sprejel. Leta 1174 se je \xc5\xa1e peti\xc4\x8d spustil v Italijo, kjer je hitro zavzel Suso, Asti, Acqui, Pavio in Como. 7 mesecev je oblegal Alessandrio, a neuspe\xc5\xa1no. Kasneje je \xc5\xbeelel zavzeti \xc5\xa1e Ancono, ki je bila zaveznica bizantinskega cesarstva. Barbarossa se je dogovoril z Benetkami tako, da so njegove \xc4\x8dete napadale Ancono s kopnega, medtem ko so bene\xc5\xa1ke ladje zasedle pristani\xc5\xa1\xc4\x8de. Toda zadeva ni bila enostavna in tako so se morale Friderikove \xc4\x8dete po 6 mesecih umakniti iz mesta ob prihodu pomo\xc4\x8di iz Ferrare in Bertinora. Spomladi 1175 se je Barbarossa odpravil proti vojski lombardske zveze z namenom, da bi se dogovorili za mir. To pa se ni zgodilo in tako so se znova za\xc4\x8deli krvavi boji, ki pa niso bili odlo\xc4\x8dilni v teku celega leta. Naslednje leto se je Friderik sre\xc4\x8dal s Henrikom Levom in drugimi fevdalci, da bi se mu pridru\xc5\xbeile nove \xc4\x8dete za nadaljevanje pohoda v Italiji. Friderik pa se je pozneje zavedel, da jih ni pri\xc5\xa1lo toliko kot si jih je \xc5\xbeelel in da manjka njegov bratranec Henrik. Ko se je spet napotil proti jugu, ga je vojska lombardske zveze hudo porazila v Legnanu 29. 5. 1176. Medtem ko se je Friderik sku\xc5\xa1al re\xc5\xa1iti po diplomatski poti, se je nem\xc5\xa1ka vojska zatekla v Pavio. Barbarossa se je za\xc4\x8del pogajati s pape\xc5\xbeem, s katerim je sklenil, da bo odstavil protipape\xc5\xbea, vrnil rimski komuni njene darove in ozemlja, medtem ko mu je Aleksander III. zagotovil svoje posredni\xc5\xa1tvo s komunami, ki pa so to zavrnile, ker jim ni ugajala sprememba v pape\xc5\xbeevem obna\xc5\xa1anju.\n_START_SECTION_\nKonstan\xc5\xa1ki mir\n_START_PARAGRAPH_\nPri\xc5\xa1lo je do novega poskusa mirovnega posredovanja, ki se je odvijal v Benetkah julija leta 1177, kjer so se sre\xc4\x8dali pape\xc5\xbe, cesar,Vilhelm Dobri in predstavniki ob\xc4\x8din. 23. julija je bil potrjen mir s pape\xc5\xbeem po anan\xc5\xa1kem konkordatu, bil je dolo\xc4\x8den 15-letni mir s kraljem Sicilije in 6-letni z ob\xc4\x8dinami. Friderik je ostal v Italiji do konca leta; nato se je leta 1178 vrnil v Nem\xc4\x8dijo, kjer je dokon\xc4\x8dno re\xc5\xa1il spore s fevdalci, posebno z bratrancem, Henrikom Gvelfi\xc5\xa1kim, ki je bil obto\xc5\xbeen, da ni voja\xc5\xa1ko pomagal cesarju. V Italiji se mu je dobro godilo, saj je mir trajal in najva\xc5\xbenejshi zavezniki ob\xc4\x8din so bili mrtvi. Dokon\xc4\x8den mir je bil dogovorjen v Piacenzi in podpisan v Konstanci 25. junija 1183: s tem konkordatom je Friderik priznal obstoj Zveze ter podelil upravna, politi\xc4\x8dna in sodna dovoljenja; priznal je tudi od prebivalstva izvoljene konzule. Ob\xc4\x8dine pa so morale una tantum pla\xc4\x8dati 15.000 in vsako leto 2.000 srebrnih mark. Br\xc5\xbe ko je cesar pri\xc5\xa1el v Italijo, pa so mu podelili oblast, da bi razre\xc5\xa1il trenja med eno in drugo ob\xc4\x8dino. Tako se je odpovedal absolutni oblasti, da bi ob\xc4\x8dine imele ve\xc4\x8djo avtonomijo. Leta 1186 sta se njegov sin Henrik VI. Nem\xc5\xa1ki in Kostanca iz Altoville (ta je bila zadnja dedinja normanske dinastije) poro\xc4\x8dila, tako da je Friderik lahko anektiral ju\xc5\xbeno Italijo cesarstvu.\n_START_SECTION_\nTretja kri\xc5\xbearska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nPo padcu Jeruzalema leta 1187, je nov pape\xc5\xbe Gregor VIII. pripravil novo kri\xc5\xbearsko vojno. Privla\xc4\x8den je bil tudi zaradi veli\xc4\x8danskega plena, ki bi ga kri\xc5\xbearji dosegli; to je bila tretja kri\xc5\xbearska vojna. Friderika so povi\xc5\xa1ali v kri\xc5\xbearja 27. marca 1188 v Mainzu, na Hesenskem; vedel je, da je bila druga kri\xc5\xbearska vojna slabo organizirana, zato je sam poskrbel, da bi se bolje pripravili. Friderik je pustil za sabo sina Henrika VI., ki bi vladal cesarstvu, ter se maja leta 1189 napotil iz Regensburga, na Bavarskem, s sprevodom 20.000 vitezov. Friderik je prihrumel skozi Mad\xc5\xbearsko ter se tam tudi prvi\xc4\x8d ustavil, skozi Balkan ter se postopoma bli\xc5\xbeal Kostantinoplu (Carigradu). Po poti je s svojimi \xc4\x8detami izvr\xc5\xa1il \xc5\xa1tevilne antisemitske pogrome, saj so bili takrat (tudi pozneje) Judje zelo spretni trgovci in velik del bogastva je bil v lasti Judov, in si tako pridobil finan\xc4\x8dne pripomo\xc4\x8dke za nadaljevanje poti. Ko je dospel do Kostantinopla je vpra\xc5\xa1al za dovoljenje Izaka II., da bi se napotil proti Anatoliji. Izak se ga je zbal in zaprl je Friderikove poslance. Po dolgem sporu, zaradi katerega je moral tudi Henrik VI. proisko\xc4\x8diti na pomo\xc4\x8d z ladjami, se je februarja leta 1190 dogovoril z Izakom ter podpisal pogodbo v Edirnu,s katero so lahko prekora\xc4\x8dili morsko o\xc5\xbeino Helespont (Dardanele) ter dospeli do Male Azije, od koder so se napotili proti Kilikiji, kjer je junija leta 1190, pri reki Salef (danes tur\xc5\xa1ko G\xc5\x91ksu), Friderik umrl. Obstajajo najrazli\xc4\x8dnejshe teorije o tej smrti, a najbolj priljubljena je ta, da je zaradi toplote in te\xc5\xbekega oklepa do\xc5\xbeivel sr\xc4\x8dno kap.\n_START_SECTION_\nLegende\n_START_PARAGRAPH_\nO Frideriku govori veliko legend. Ena od teh, ki so jo \xc5\xa1irili Germani, je, da se skriva in se bo spet pri\xc5\xa1el bojevat s sovra\xc5\xbeniki, \xc5\xa1e mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i._NEWLINE_Mitolo\xc5\xa1ki prizor njegove smrti pravi, da je imel kopje usode. Mit pravi, da kdor je imel to kopje, je bil nepremagljiv, vendar, \xc4\x8de mu je to kopje \xc5\xa1lo iz rok, je kmalu za tem umrl. Pravijo, da mu je kopje padlo iz rok, ko je gledal neko reko._NEWLINE_Druga verzija je podobna slovenskemu liku kralja Matja\xc5\xbea. Ta pravi, da je Friderik v neki jami na hribu Kyffh\xc3\xa4user in ko bodo vrane nehale leteti okrog njega, bo spet pri\xc5\xa1el ven in Nem\xc4\x8dija bo spet mo\xc4\x8dna kot v\xc4\x8dasih. Legenda pravi, da se bo to zgodilo, ko mu bo rde\xc4\x8da brada zrasla in ovila trikrat okoli mize. Legende so nastale za ne\xc4\x8daka Friderika, vendar sta o njem pisala kasneje Brata Grimm.'