b'\n_START_ARTICLE_\nItalijanski kralji\n_START_PARAGRAPH_\nNaslov italijanskega kralja ali kralja Italije je bil v zgodovini ve\xc4\x8dkrat rabljen. Pri tem seveda ne pridejo v po\xc5\xa1tev rimski kralji, ki so ve\xc4\x8d ali manj legendarni potomci Romula in Rema, \xc4\x8deprav gre za prvo kraljevino na Apeninskem polotoku, ozemlju dana\xc5\xa1nje Italije. Po navadi se ne pri\xc5\xa1tevajo med nosilce tega naslova niti vladarji tako imenovanih barbarskih kraljestev v okviru bizantinske uprave, ker se smatrajo za lokalne uzurpatorje oblasti Rimskega cesarstva; to sta Italsko kraljestvo (476\xe2\x80\x93493) in Italsko kraljestvo (ostrogotsko). Po padcu Ravenne leta 751, ki pomeni umik Bizantincev z Apeninskega polotoka in dejanski propad zahodnega dela cesarstva, je pri\xc5\xa1la de\xc5\xbeela v roke Langobardov, ki so se organizirali v kraljevino.\n_START_SECTION_\nKralj Rimljanov\n_START_PARAGRAPH_\nPosebej je treba omeniti naslov kralj Rimljanov (rex romanorum), ki je pomenil nekaj povsem drugega. Nosili so ga vladarji Svetega rimskega cesarstva od izvolitve do okronanja s strani pape\xc5\xbea. Nosil ga je lahko tudi prestolonaslednik \xc5\xa1e za \xc4\x8dasa vlade svojega predhodnika. Prvi je uporabil ta naslov Henrik II. sveti v zgodnjem enajstem stoletju in pod njegovimi nasledniki Salijci se je splo\xc5\xa1no uporabljal namesto naziva\xc2\xa0\xc2\xbbitalijanski kralj\xc2\xab._NEWLINE_V nem\xc5\xa1kih de\xc5\xbeelah so germanski vladarji uvajali lastno zakonodajo nad pridobljenimi ozemlji, medtem ko so imeli latinski narodi pravico do uporabe rimskega prava, ki je veljalo \xc5\xa1e izza Rimskega cesarstva. Te narode so Germani imenovali enostavno Romani, to je Rimljani. Tako so si omislili naslov\xc2\xa0\xc2\xbbkralja Rimljanov\xc2\xab\xc2\xa0samo zato, da bi na uraden na\xc4\x8din pridobili pravico do vna\xc5\xa1anja svoje zakonodaje na latinska ozemlja tudi v obdobjih, ko \xc5\xa1e niso bili formalno ustoli\xc4\x8deni. \xc4\x8ceprav je bil sprva nekak\xc5\xa1na sopomenka za naziv\xc2\xa0\xc2\xbbkralj Italijanov\xc2\xab, je v bistvu pomenil precej ve\xc4\x8d, saj je dajal oblast nad vsemi narodi latinskega izvora, ne samo nad Italijani. Zato je naslov\xc2\xa0\xc2\xbbkralj Rimljanov\xc2\xab\xc2\xa0ostal v rabi do konca Svetega rimskega cesarstva leta 1806._NEWLINE_Visokega naslova se je spet spomnil Napoleon, ki se je dal kronati z \xc5\xbeelezno krono v Milanu leta 1805 in je moral odstopiti \xe2\x80\x93 tudi v imenu potomcev - leta 1814, dva dni po rojstvu svojega sina. Napoleon II. ki je bil torej kralj Italije le dva dni, je ostal v francoski zgodovini kot kralj Rima (Roi de Rome).'