b'\n_START_ARTICLE_\nJ. M. E. McTaggart\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nJ. M. E. McTaggart je bil rojen 3. septembra leta 1866 v Londonu o\xc4\x8detu Francisu ter materi Ellen Ellis. Ime Mctaggart Ellis je dobil po materinem starem stricu. McTaggart se je najprej \xc5\xa1olal v Bristolu, kjer je obiskoval Clifton College, nato pa se je leta 1885 prepisal na Trinity College v Cambridgeu. Pri predmentu moralne znanosti v okviru dodiplomskegha \xc5\xa1tudija sta ga pou\xc4\x8devala Henry Sidgwick in James Ward, oba znana filozofa. Potem ko je edini \xc5\xa1tudent tiste generacije \xc4\x8dastno zaklju\xc4\x8dil predmet moralne znanosti je bil izbran za pridobitev \xc5\xa1tipendije zaradi raziskave o Heglovi Logiki iz katere je tudi promoviral. Bil je tudi predsednik debatnega kluba in \xc4\x8dlan elitne \xc5\xa1tudentske bratovi\xc5\xa1\xc4\x8dine Cambridge Apostels. Leta 1897 je bil imenovan za u\xc4\x8ditelja filozofije in na tej poziciji ostal vse do svoje upokojitve 1923 (\xc4\x8deprav je \xc5\xa1e po njej pou\xc4\x8deval vse do smrti). Maja 1902 je od univerze prejel diplomo Litterarum doctor (D.Litt). McTaggart je bil v svoji mladosti precej radikalen, nato pa postajal vse bolj konservativen. Vplival je na izgon filozofa in matematika Bertranda Russella, ki je zagovarjal pacifizem med prvo svetovno vojno, s Trinity-ja, \xc4\x8deprav mu je bil pred vojno naklonjen. Bil je velik \xc4\x8dlovek nasprotij: kljub konservativnosti je zagovarjal sprejetje volilne pravice \xc5\xbeensk in \xc4\x8deprav je bil ateist, je verjel v nesmrtnost ljudi in zagovarjal anglikanstvo|Angle\xc5\xa1ko cerkev]]. Veljal je za \xc5\xa1armantnega in vedo\xc5\xbeeljnega, zanimal se je za veliko ve\xc4\x8d kot le filozofijo. Znan je bil po svojem znanju o angle\xc5\xa1kih romanih in biografijah 18.stoletja, bil pa je tudi \xc4\x8dlan Britanske akademije. Leta 1899 se je na Novi Zelandiji poro\xc4\x8dil z Margaret Elizabeth Bird, ki jo je spoznal ob obisku svoje matere. Umrl je v Londonu 18. januarja leta 1925.\n_START_SECTION_\nHeglijanstvo\n_START_PARAGRAPH_\nMcTaggartova zgodnja dela so bila namenjena kritiki Heglovih metafizi\xc4\x8dnih metod in zaklju\xc4\x8dkov. Njegovo prvo objavljeno delo \xc5\xa0tudije Heglove dialektike (Studies in Hegelian dialectic, 1896), raz\xc5\xa1irjena verzija dizertacija s Trinityja, se je osredoto\xc4\x8dalo na dialekti\xc4\x8dno metodo Heglove logike. Njegovo drugo delo, \xc5\xa0tudije Heglove kozmologije (Studies in Hegelian Cosmology, 1901), je usmerjeno bolj v kritiko doprinosa Heglovih idej, zasnovanih tako s strani Hegla, kot novoheglijancev, na podro\xc4\x8dju etike, politike in religije. V tej knjigi se pojavijo tudi \xc5\xa1tevilne zna\xc4\x8dilne doktrine, npr. njegovo prepri\xc4\x8danje v \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko nesmrtnost. Njegova zadnja knjiga, ki govori specifi\xc4\x8dno o Heglu je bila Komentar k Heglovi Logiki (A Comentary on Hegel\'s Logic, 1910), v kateri je posku\xc5\xa1al razlo\xc5\xbeiti in braniti argument Logike. \xc4\x8ceprav je zagovarjal dialekti\xc4\x8dno metodo in imel podoben pogled na stvari kot Hegel, je bil do njegovih idej tudi kriti\xc4\x8den, ni pa se popolnoma strinjal niti z novoheglijanci, predvsem ostalimi britanskimi idealisti. Bil je mi\xc5\xa1ljenja, da je bilo veliko Heglovih in heglijanskih argumentov napa\xc4\x8dnih, prav tako pa tudi njegovo abstraktno mi\xc5\xa1ljenje. Tudi njegovi filozofski zaklju\xc4\x8dki so se mo\xc4\x8dno razlikovali od filozofskih zaklju\xc4\x8dkov britanskih idealistov. Po svojih filozofskih prednikih je podedoval osrednje prepri\xc4\x8danje v zmo\xc5\xbenost deduktivnega mi\xc5\xa1ljenja razumeti idejo kon\xc4\x8dneresni\xc4\x8dnosti. Njegova kasnej\xc5\xa1a dela so poskus prikaza koncepta Absoluta. Medtem ko je McTaggard s svojo verzijo heglijanstva dominiral na Cambridgeu, je na Oxfordu imel primat F. H. Bradley.\n_START_SECTION_\nNerealnost \xc4\x8dasa\n_START_PARAGRAPH_\nV svojem najbolj znanem delu, Nerealnost \xc4\x8dasa (Unreality of Time, 1908), McTaggart pove, da je na\xc5\xa1a predstava \xc4\x8dasa le iluzija in da je \xc4\x8das kot tak le ideal. Predstavil je podro\xc4\x8dje A-serije in B-serije interpretacije \xc4\x8dasa, ki predstavljata dva razli\xc4\x8dna na\xc4\x8dina razporeditve dogodkov v \xc4\x8dasa. A-serija je povezana z vsakdanjo preteklostjo, sedanjostjo in prihodnostjo. To je serija, kjer stvari potekajo od daljne preteklosti skozi bli\xc5\xbenjo preteklost v sedanjost in nato iz sedanjosti v bli\xc5\xbenjo prihodnost in daljno prihodnost. To je v nasprotju z B-serijo, kjer so dogodki razporejeni v primerjalne odnose, razvr\xc5\xa1\xc4\x8deni od "bolj zgodaj kot" do "kasneje kot". Zato A-serija predstavlja dogodke v \xc4\x8dasu v premikajo\xc4\x8dem odnosu (iz prihodnosti do sedanjosti v preteklost) do trenutno se premikajo\xc4\x8dega opazovalca, medtem ko B-serija predstavlja \xc4\x8dasovne dogodke kot nepremi\xc4\x8dne, fiksne, glede na druge dogodke._NEWLINE_McTaggart je trdil, da je A-serija klju\xc4\x8den sestavni del vsake teorije \xc4\x8dasa, ker je to tudi edina serija, kjer se spremembe dogajajo, a da je tudi ta teorija samo nasprotujo\xc4\x8da, tako da iz tega sledi, da je na\xc5\xa1a predstava \xc4\x8dasa nenazadnje le nejasna iluzija. Zakaj je A-serija potrebna? Prvi in dalj\xc5\xa1i argument je njegov pritrdilen odgovor na vpra\xc5\xa1anje "Ali je za resni\xc4\x8dnost \xc4\x8dasa klju\xc4\x8dno, da so dogodki v njem razvr\xc5\xa1\xc4\x8deni v A in B-serijo?". McTaggart argumentira, da \xc4\x8de dogodki niso urejeni tako v A kot B-seriji, potem ne moremo re\xc4\x8di, da se stvari spreminjajo. Njegov glavni argument se vrti okrog smrti kraljice Anne Stuart (\xe2\x80\xa01714). Dogodek je smrt, ima dolo\xc4\x8dene vzroke in posledice, je kasnej\xc5\xa1a od smrti kraljice [[Elizabeta I. Angle\xc5\xa1ka|Elizabete I.] a ni\xc4\x8d od tega se s \xc4\x8dasom ne spremeni. Spremeni se le v enem pogledu. V knjigi je zapisal: "Za\xc4\x8delo se je kot dogodek prihodnosti. Z vsakim trenutkom je postajal vse bli\xc5\xbenja prihodnost, dokler ni postal sedanjost. Nato je postal preteklost in vedno bo, \xc4\x8deprav z vsakim trenutkom postaja bolj in bolj oddaljena preteklost. Zato pridemo do zaklju\xc4\x8dka, da je vsa sprememba le sprememba v karakteristiki posredovani dogodkom z njihovo prisotnostjo v A-seriji." Kljub njegovi mogo\xc4\x8dnosti in originalnosti je ta del argumenta, zgodovinsko, prejel manj pozornosti, kot drugi del._NEWLINE_Kar je najve\xc4\x8dkrat predstavljeno kot McTaggartov poskus nejasnosti A-serije , se pojavi v originalnem zapisu le kot manj\xc5\xa1i del \xc5\xa1ir\xc5\xa1ega argumenta za ta zaklju\xc4\x8dek, a je lahko raz\xc5\xa1irjen na splo\xc5\xa1no. Glede na argument je protislovje v dojemanju na\xc5\xa1ega \xc4\x8dasa, da vsi dogodki ponazarjajo vse tri stopnje A-serije - preteklost, sedanjost, prihodnost. Logi\xc4\x8den odziv na ponazarjanje vseh treh stanj na dolo\xc4\x8denih to\xc4\x8dkah je, da noben dogodek ne ponazarja vseh treh stanj naenkrat, noben dogodek ni preteklost, sedanjost in prihodnost. Posamezen dogodek je sedanjost, je bila prihodnost, bo preteklost in tu ni protislovij._NEWLINE_McTaggartov vpogled pravi, da bo to spoznanje spodbudilo za\xc4\x8daran krog ali regres v neskon\xc4\x8dnost. Po eni strani, je odziv odvisen od smiselnosti A-serije. Za razlikovanje stanj "biti v sedanjosti", "bilo v prihodnosti" in "bo v preteklosti" je potrebno pojmovanje \xc4\x8dasa, razdeljenega na prihodnost, preteklost in sedanjost, in zato pojmovanje A-serije.\xc2\xa0\xc2\xbbA-serija mora biti predpostavljena, \xc4\x8de jo \xc5\xbeelimo upo\xc5\xa1tevati kot A-serijo. To je nedvomno za\xc4\x8daran krog.\xc2\xa0\xc2\xbb_NEWLINE_Enak problem je lahko predstavljen kot neskon\xc4\x8den za\xc4\x8daran krog serij. Nekdo lahko interpretira zgornji odziv kot "konstruiranje druge A-serije, znotraj katere se prva poru\xc5\xa1i, na enak na\xc4\x8din kot se poru\xc5\xa1ijo vsi dogodki znotraj prve". A \xc4\x8detudi je ideja druge A-serije, znotraj katere se prva poru\xc5\xa1i, smiselna , bo soo\xc4\x8dena z enakim protislovjem. Zaradi tega moramo konstruirati tretjo A-serijo, znotraj katere bo poru\xc5\xa1ena druga. A zaradi tretje, je potrebna tudi konstrukcija \xc4\x8detrte A-serije in tako naprej do neskon\xc4\x8dnosti. V vsaki novi seriji bo prisotno isto protislovje; kolikor koli novih serij konstruiramo, bo vsaka nova serija brez prihodnje protislovna. Zato lahko zaklju\xc4\x8dimo, da je A-serija protislovna, zatorej ne obstaja.\n_START_SECTION_\nMcTaggard in Russell\n_START_PARAGRAPH_\nMcTaggart v svojem delu Nerealnost \xc4\x8dasa predstavlja argument, ki ga je zasnoval Russell, a se ne strinjata popolnoma. Russell pravi, da McTaggart i\xc5\xa1\xc4\x8de spremembo na napa\xc4\x8dnem mestu, saj se po njegovem mnenju sprememba nahaja v predmetih in ne v dogodkih, kot trdi McTaggart. Russell to utemelji tudi s primerom enkrat vro\xc4\x8de in drugi\xc4\x8d hladne grebljice (pripomo\xc4\x8dek za kamin). Pravi, da se je sprememba zgodila v grebljici sami, medtem ko sta oba dogodka stati\xc4\x8dna. McTaggart se strinja, da ta primer poka\xc5\xbee spremembo, a ga ovr\xc5\xbee, saj pravi, da temelji na tem, da \xc4\x8das obstaja. Russellov pogled ne dovoljuje obstoja A-serije, ki je bila omenjena prej, medtem ko McTaggart meni, da je slednja klju\xc4\x8dna za \xc4\x8das. McTaggart zavr\xc5\xbee tudi Russellovo razmi\xc5\xa1ljanje o spremembi, ki pravi, da se nekaj spremeni, samo, \xc4\x8de je izjava, povezana s predmetom najprej pravilna in kasneje napa\xc4\x8dna._NEWLINE_Bertrand Russell, \xc4\x8digar zgodnje delo je bilo sprva pod vplivom McTaggarta, pravi, da je bil McTaggart izjemno srame\xc5\xbeljiv. V svoji avtobiografiji je napisal: \xc2\xbb\xe2\x80\xa6 McTaggart je bil \xc5\xa1e bolj srame\xc5\xbeljiv kot sem jaz. Nekega dne sem zasli\xc5\xa1al trkanje po vratih... Zelo ne\xc5\xbeno trkanje. Rekel sem, naj vstopi, ampak se ni ni\xc4\x8d zgodilo, zato sem rekel, naj vstopi \xc5\xa1e enkrat, glasneje. Vrata so se odprla in videl sem McTaggarta, ki je stal na predpra\xc5\xbeniku. Bil je predsednik zveze in bil sem navdihnjen ter v strahospo\xc5\xa1tovanju, zaradi njegovega metafizi\xc4\x8dnega slovesa, a je bil preve\xc4\x8d srame\xc5\xbeljiv, da bi vstopil in jaz sem bil preve\xc4\x8d srame\xc5\xbeljiv, da bi ga prosil, naj vstopi. Ne spomnim se, koliko \xc4\x8dasa je to trajalo, ampak na koncu je bil nekako v moji sobi.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nNarava obstajanja\n_START_PARAGRAPH_\nV svojem poznem delu Narava obstajanja (The Nature of Existence, 1921, 1927 je McTaggart razvil svoj, originalen metafizi\xc4\x8dni sistem. Najbolj znan element je njegov zagovor dela Neresni\xc4\x8dnost \xc4\x8dasa, a njegov sistem je vseboval veliko ve\xc4\x8d kot le to. V delu je zagovarjal heglijanski pogled na stvarnost z modernimi vplivi. McTaggart je pri\xc5\xa1el do zaklju\xc4\x8dka, da je svet sestavljen le iz du\xc5\xa1, vsaka du\xc5\xa1a pa je z drugimi povezana z ljubeznijo. Medtem ko je bil proti personalizmu in zanikal absolutno (s tem je utemeljil svoj ateizem), je bila McTaggartova filozofija v osnovi optimisti\xc4\x8dna. Verjel je, da je vsaka du\xc5\xa1a (te se poistovetijo z ljudmi) nesmrtna, zagovarjal je idejo reinkarnacije. Verjel je, da smo vsi neuni\xc4\x8dljivi in obstajamo \xc5\xbee od vedno. Narava obstajanja se sklicuje tudi na McTaggartovo zanikanje obstoja \xc4\x8dasa. Kljub misti\xc4\x8dnem zvenu njegovih zaklju\xc4\x8dkov, je filozofska metoda v tem delu dale\xc4\x8d od misti\xc4\x8dnega. Do zaklju\xc4\x8dkov je pri\xc5\xa1el z natan\xc4\x8dno analizo klju\xc4\x8dnih sestavnih delov vsakega metafizi\xc4\x8dnega sistema (knjiga ena), ki mu sledi prikrit dokaz, da le njegov sistem vsebuje te sestavne dele (knjiga dve). Logi\xc4\x8dna doslednost sistema je jasno vidna v njegovem znanem poskusu dokaza v Nerealnosti \xc4\x8dasa.'