b'\n_START_ARTICLE_\nTriglavska voja\xc5\xa1nica Viktorja Emanuela III.\n_START_PARAGRAPH_\nTriglavska voja\xc5\xa1nica Viktorja Emanuela III. (italijansko Caserma Rifugio Vittorio Emanuele III di Monte Tricorno), pogosto napa\xc4\x8dno poimenovana Morbegna \xe2\x80\x93 po nekdanji bli\xc5\xbenji ko\xc4\x8di Morbegna, je bila italijanska voja\xc5\xa1nica med prvo in drugo svetovno vojno. Danes je ohranjena le v ru\xc5\xa1evinah. Nahaja se pri Glavi na Zaplanji (2556 m), ki je stranski vrh Triglava (2864 m), na nadmorski vi\xc5\xa1ini 2520 m, s \xc4\x8dimer je druga najvi\xc5\xa1je le\xc5\xbee\xc4\x8da stavba v Sloveniji, za Alja\xc5\xbeevim stolpom (Triglavski dom na Kredarici je s 2515 metri na tretjem mestu).\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nKo je po Rapalski pogodbi leta 1920 Kraljevini Italiji pripadla slovenska Primorska, je Italija v visokogorju pod Triglavom na\xc4\x8drtovala voja\xc5\xa1ko postojanko za nadzor meje. Tako je \xc5\xbee leta 1919 zgradila manj\xc5\xa1o leseno ko\xc4\x8do, imenovano Morbegna. Nova velika kamnita voja\xc5\xa1nica je bila zgrajena v letih 1933/34. Poimenovana je bila po italijanskem kralju Viktorju Emanuelu III. (vladal 1900\xe2\x80\x931946). V njej so bili nastanjeni pripadniki voja\xc5\xa1kih enot za varovanje meje \xe2\x80\x93 G.A.F. (Guardia Alla Frontiera) Zgornjeso\xc5\xa1kega sektorja, ki je imel svoj sede\xc5\xbe v \xc2\xbbCaserma GAF Cantore\xc2\xab, dana\xc5\xa1nji zgradbi Informacijskega sredi\xc5\xa1\xc4\x8da Triglavskega narodnega Parka v Trenti._NEWLINE_Dostop do voja\xc5\xa1nice je bil zagotovljen po novi mulatjeri (iz kamnov zgrajena pot za tovorne mule), ki se je za\xc4\x8dela v zatrepu doline Zadnjica ter se vzpenjala po desni strani Korit v smeri proti Luknji (1756 m). Pribli\xc5\xbeno na sredini Korit se je mulatjera razcepila, tako da se je v ravni smeri nadaljevala proti Luknji, odcep na desno (mulatjera zgrajena malo pred letom 1929) pa je dr\xc5\xbeal v smeri proti Ko\xc4\x8di Napoleoneja Cozzija (predhodnica Tr\xc5\xbea\xc5\xa1ke ko\xc4\x8da na Doli\xc4\x8du). Na tem razcepu se je kot prva nahajala Ko\xc4\x8da Jolanda (1840 m), kmalu za njo pa Ko\xc4\x8da Gemona, sprva imenovana Ko\xc4\x8da Superiore (1880 m). V nadaljevanju poti so sledile \xc5\xa1tevilne barake, ki so jih uporabljali alpini ob gradnji mulatjere. Od Ko\xc4\x8de Napoleoneja Cozzija se je pot nadalje vzpela proti Triglavski voja\xc5\xa1nici. Nobena od omenjenih ko\xc4\x8d danes ne stoji ve\xc4\x8d, le na Doli\xc4\x8du je bila blizu lokacije Ko\xc4\x8de Napoleoneja Cozzija postavljena nova Tr\xc5\xbea\xc5\xa1ka ko\xc4\x8da. Mulatjera je bila relativno udoben na\xc4\x8din potovanja, tako da se je poveljujo\xc4\x8di oficir lahko pripeljal iz Trente na pregled Triglavske voja\xc5\xa1nice z motorjem._NEWLINE_Poleg mulatjere je bila voja\xc5\xa1nica povezana z dolino \xc5\xa1e s telefonskim kablom ter tudi s tovorno \xc5\xbei\xc4\x8dnico. Ta je imela vstopno postajo pravtako v dolini Zadnjica na 990 metrih ter se nato povzpela do Ko\xc4\x8de Jolande, ki je imela vlogo pretovorne postaje. Od nje se je linija \xc5\xbei\xc4\x8dnice rahlo prelomila ter prispela do Triglavske voja\xc5\xa1nice. \xc5\xbdi\xc4\x8dnica danes ve\xc4\x8d ne obstaja, z izjemo nekaj skromnih sledov betonskih temeljev._NEWLINE_Voja\xc5\xa1ki dokument iz leta z dne 26. julija 1943 poro\xc4\x8da, da so voja\xc5\xa1nico zavzeli partizani, \xc4\x8deprav je Italija \xc5\xbee poslala tja svojo poletno posadko._NEWLINE_Vojno je voja\xc5\xa1nica pre\xc5\xbeivela nepo\xc5\xa1kodovana in tudi Italijani so jo zapustili povsem opremljeno. Ker je po vojni ostala brez namembnosti, je hitro postala \xc5\xbertev ropanja. Odna\xc5\xa1al se je opa\xc5\xbe, mizarski izdelki, pogradi in pe\xc4\x8di. Planinska zveza Slovenije je nekaj \xc4\x8dasa gojila idejo, da bi se stavba preuredila v planinski dom, za katerega so \xc5\xbee izbrali ime Kugyjev dom pod Triglavom. Tja so avgusta 1964 poslali komisijo, ki je naredila natan\xc4\x8den opis zgradbe, izdelala na\xc4\x8drte vseh \xc5\xa1tirih eta\xc5\xbe in popisala vso opremo. Plo\xc4\x8devinasto streho so tudi popravili na nekaterih bolj kriti\xc4\x8dnih mestih. Do realizacije ideje vseeno ni pri\xc5\xa1lo. \xc5\xa0e en poskus obnove je pri\xc5\xa1el iz strani podjetja Iskra Delta iz Nove Gorice. Novembra 1981 sta ko\xc4\x8do obiskala Zdravko in Vojko Likar iz Tolmina in naredila novo poro\xc4\x8dilo skupaj z obse\xc5\xbeno fotodokumentacijo. Zgradba je bila takrat \xc5\xa1e vedno trdna in je imela deloma ohranjeno streho. Tudi ta projekt obnove, ki naj bi se pri\xc4\x8dela 1986, je propadel. Danes je parcela \xc5\xa1tevilka 445/9 z ostanki voja\xc5\xa1nice v lasti Republike Slovenije.\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nZgradba je dolga 30 metrov, \xc5\xa1iroka 11 in visoka 17 metrov. Zunanje stene, debele ve\xc4\x8d kot 60 cm so kamnite, notranje, kakor tudi tlaki, pa so betonski. Ve\xc4\x8dina prostorov je imela pode, stene in strope obite z lesom. Vsako nadstropje je imelo suho strani\xc5\xa1\xc4\x8de. Klet je imela tri velike prostore za shrambo ter umivalnico. Pritli\xc4\x8dje je bilo namenjeno kuhinji, shrambi in prostorom za osebje. Prvo nadstropje je imelo dve veliki skupni spalnici, v mansardi podstre\xc5\xa1ja pa namestitveni prostori \xc5\xa1e niso bili gotovi, je pa bilo celotno podstre\xc5\xa1je obito v les in osvetljeno s stre\xc5\xa1nimi okni in dvema stranskim oknoma. Celotna kvadratura objekta je zna\xc5\xa1ala 855 m\xc2\xb2.\n_START_SECTION_\nBunker\n_START_PARAGRAPH_\nTik nad voja\xc5\xa1nico se nahaja manj\xc5\xa1i betonski bunker, ki slu\xc5\xbei za poletni po\xc4\x8ditni\xc5\xa1ki bivak Alojziju \xc5\xbdaklju. \xc5\xbdakelj, doma iz Jesenic, pre\xc5\xbeivi v njem tudi po tri mesece v sezoni. Bunker uporablja in ga postopoma obnavlja ter opremlja \xc5\xbee od leta 1977.'