b'\n_START_ARTICLE_\nPaolo Santonino\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovne informacije o Paolu Santoninu je prvi posredoval Giuseppe Vale, ki je izdal njegove \xc2\xbbPopotne dnevnike 1485-1487\xc2\xab.  Iz samih dnevnikov so razvidni tudi nekateri podatki o Santoninu, prvi zapisi o njem v zgodovinskih furlanskih virih pa so iz leta 1469, ko se je tam tudi trajno naselil. V Vidmu je bil med drugim javni notar in imenovani sodnik, me\xc5\xa1\xc4\x8danske pravice so mu bile podeljene leta 1473. Bil je lastnik hi\xc5\xa1e s posestvom v dana\xc5\xa1nji ulici Vittorio Veneto. V zakonu z Lukrecijo Allegrezza je imel, po do sedaj dostopnih virih, eno h\xc4\x8der in pet sinov, od kateri so trije postali pravniki, med njimi je tretji sin Avgu\xc5\xa1tin nadaljeval o\xc4\x8detovo kanclersko slu\xc5\xbebo.\n_START_SECTION_\nPoklicno delovanje\n_START_PARAGRAPH_\nKraj njegovega \xc5\xa1olanja ni znan, o\xc4\x8de Giovanni (umrl leta 1473) pa je sinu omogo\xc4\x8dil \xc5\xa1tudij prava in cerkvenega kanonskega prava, Paolo se je izobrazil tudi v klasi\xc4\x8dnih vedah._NEWLINE_Iz arhivskih dokumentov je razvidno, da so mladega pravnika (\xc5\xbee kot notarja) zaposlili v pisarni oglejskega patriarhata, v \xc4\x8dasu po smrti patriarha Ludvika III. Trevisana (umrlega 1465), ko so funkcijo patriarha opravljali razni upravitelji, in pred imenovanjem ter umestitvijo novega, verjetno na priporo\xc4\x8dilo \xc5\xa1kofa Andrea di Ferentino, ki ga je pape\xc5\xbe imenoval za generalnega vikarja in je postal upravitelj patriarhata 21. novembra 1468._NEWLINE_Na listini z datumom 27. april 1469 je Santonino \xc5\xbee podpisan kot kancler in vodja oglejske pisarne. To zelo odgovorno in pomembno slu\xc5\xbebo je opravljal okoli 30 let  , tako pod patriarhom Markom Barba (1471\xe2\x80\x9391), kot pod patriarhom Ermolaom Barbaro (1491\xe2\x80\x934) ki ga je slovesno imenoval za \xc2\xbbedinega kanclerja\xc2\xab. Po imenovanju in umestitvi novega patriarha Nikolaja Donatija (1494-7), je z mesta kanclerja leta 1494 odstopil, ker ob primopredaji ni izro\xc4\x8dil pisarni vseh zaupanih spisov (verjetno je \xc5\xa1lo za njemu lastne zapiske z vizitacijskih potovanj v letih 1485\xe2\x80\x9387). Kljub temu je pridobil pred imenovanjem patriarha Dominika Grimanija (1497\xe2\x80\x931517) tako odli\xc4\x8dna priporo\xc4\x8dila za kanclersko mesto, da bi lahko \xc5\xa1e naprej opravljal tovrstne posle, vendar so tedaj pisarno patriarhata preselili v \xc4\x8cedad, kjer pa mu je bila javna slu\xc5\xbeba, kot me\xc5\xa1\xc4\x8danu Vidma, nedostopna. Kljub temu je poleg dela za mestno upravo v Vidmu \xc5\xa1e vedno opravljal tudi nekatere posle za oglejski kapitelj. Posle kanclerja (vodje pisarne) je Santonino ponovno opravljal v letih 1506 in 1507, ko se je pisarna patriarhata spet vrnila v Videm. Iz arhivskih virov je razvidno, da je tedaj okoli 67 letni Santonino \xc5\xbee bolehal za protinom na nogi. Iz vsebine in podpisa arhivskega dokumenta iz leta 1508 je izpri\xc4\x8dano, da je bil tedaj \xc5\xa1e \xc5\xbeiv, leta 1510 pa je kanclersko mesto za pokojnim o\xc4\x8detom prevzel sin Avgu\xc5\xa1tin.\n_START_SECTION_\nZgodovinski okvir\n_START_PARAGRAPH_\nPo silovitih tur\xc5\xa1kih vpadih, ki so od leta 1469 do 1483 prizadeli vse slovenske de\xc5\xbeele, se je oglejski patriarhat odlo\xc4\x8dil, da se v predelih, ki so sodili pod njegovo cerkveno oblast, ugotovi \xc5\xa1koda, preu\xc4\x8di versko stanje ter prepre\xc4\x8di popu\xc5\xa1\xc4\x8danje moralne dr\xc5\xbee duhovni\xc5\xa1tva, podelijo zakramenti, hkrati pa se tudi posvetijo cerkve, ki so bile oskrunjene. Paolu Santoninu, kanclerju oglejskega patriarha, se je ponudila prilo\xc5\xbenost, da se kot spremljevalec, seveda za dobro pla\xc4\x8dilo, udele\xc5\xbei treh vizitacij, ki jih je vodil generalni vikar oglejskega patriarhata, \xc5\xa1kof Peter Carli iz mesta Caorle.\n_START_SECTION_\nPopotni dnevniki 1485-1487\n_START_PARAGRAPH_\nNa treh vizitacijskih potovanjih v letih od 1485 do 1487 je kancler Santonino spremljal \xc5\xa1kofa Petra Carlia. Na njih je \xc5\xa1kof ugotavljal \xc5\xa1kodo, ki so jo povzro\xc4\x8dili tur\xc5\xa1ki vpadi na ju\xc5\xbenem \xc5\xa0tajerskem, na Kranjskem in Koro\xc5\xa1kem, blagoslavljal oskrunjene cerkve in podeljeval zakramente. _NEWLINE_Iz videmskih in drugih arhivov je razvidno, da je Santonino s kaligrafsko pisavo lastnoro\xc4\x8dno napisal 16 zvezkov uradnih zapisnikov kurije oglejskega patriarhata (v letih 1472\xe2\x80\x9394), listine za Visitationum Liber (v letih 1488 do 1495) ohranilo se je tudi nekaj njegovih pisem, v zgodovino pa se je zapisal predvsem zaradi \xc2\xbbPopotnih dnevnikov 1485-1487\xc2\xab, gre za t. i. itinerarij, ki ima \xc5\xa1e danes veliko literarno, zgodovinsko in dokumentarno vrednost.  Videmski arhivar Giuseppe Vale, ki je ta santoninov spis leta 1934 objavil, je o nastanku itinerarija v svojem dodatku tudi zapisal, da je Santonino poleg uradnih poro\xc4\x8dil in zapiskov ob vizitacijah, na katerih je spremljal \xc5\xa1kofa, zase delal natan\xc4\x8dne zapiske o zanimivostih in do\xc5\xbeivetjih s potovanj po slovenskem ozemlju in drugod. Zapiske je nato doma literarno obdelal za svoje humanisti\xc4\x8dne prijatelje. Itinerarij je zato sestavljen v treh delih, za vsako potovanje posebej.\n_START_SECTION_\nPrvo potovanje\n_START_PARAGRAPH_\nNa prvo potovanje so se odpravili 29. septembra 1485 iz San Daniele v Furlaniji in ga zaklju\xc4\x8dili 11. novembra 1485 v Vidmu. Na njem je \xc5\xa1kof in njegovo spremstvo s Santoninom obiskal vzhodno Tirolsko ter kraje v dolini reke Drave.\n_START_SECTION_\nDrugo potovanje\n_START_PARAGRAPH_\nDrugo vizitacijsko potovanje so pri\xc4\x8deli 26. augusta 1486 v \xc4\x8cedadu in ga zaklju\xc4\x8dili 1. oktobra 1486 v Vidmu.  Na njem je Santonino v \xc5\xa1kofovskem spremstvu obiskal dana\xc5\xa1njo avstrijsko Koro\xc5\xa1ko in tedanjo Kranjsko, pot je vodila ob reki Nadi\xc5\xbei do Kreda in naprej skozi Kobarid in Tolmin. Ustavili so se v \xc5\xa0kofji Loki, Kranju, Tr\xc5\xbei\xc4\x8du nato pa \xc4\x8dez prelaz Ljubelj potovali v \xc5\xbdelezno Kapljo in ob Dravi v Borovlje. Po enem tednu, pre\xc5\xbeivetem v Beljaku je odprava obiskala samostan Arnoldstein, \xc5\xa0tefan na Zilji in grad Finkenstein, nato so se vrnili v Ro\xc5\xbeek. Od tod jih je pot vodila v smeri proti Trbi\xc5\xbeu od tam pa \xc4\x8dez prelaz Predel v Bovec in Kobarid nazaj v \xc4\x8cedad.\n_START_SECTION_\nTretje potovanje\n_START_PARAGRAPH_\nTretje potovanje so pri\xc4\x8deli pri\xc4\x8deli 7. maja 1487 v Tolminu in ga zaklju\xc4\x8dili 8. junija 1487 v Vidmu.  Pot je vodila do Grahovega, skozi Selce, Kompolje in Franz (Vransko) v Slovenske Konjice. Obiskali so Lo\xc4\x8de in \xc4\x8cadram pri Oplotnici. Pot je vodila v Polj\xc4\x8dane, v samostan sv. Zofije v Studenicah, naprej v Makole in na \xc4\x8cre\xc5\xa1njevec ter na grad  \xc5\xa0tatenberg. Obiskali so Ptuj in Ptujsko Goro, \xc5\xbdetale ter Rogatec. Po petih dnevih po\xc4\x8ditka v Rogatcu so se vrnili v Studenice, nadaljevali na \xc4\x8cre\xc5\xa1njevec, obiskali Polskavo in Ho\xc4\x8de. Naslednji kraji obiska so bili Fram, Slivnica, Slovenska Bistrica in Tinje. Ponovno so potovali skozi Slovenske Konjice, na vizitacije v Malahorno, Vitanje in \xc4\x8cre\xc5\xa1njice ter obiskali tudi \xc5\xbdi\xc4\x8dko Kartuzijo.  Pot je vodila naprej skozi Ponikvo v Celje. Potovanje so zaklju\xc4\x8devali z obiski gradu Blagovice, Tolmina , \xc4\x8cedada ter ga kon\xc4\x8dali v Vidmu._NEWLINE_Santonino je sicer \xc5\xa1kofa vizitatorja spremljal tudi leta 1492 med potovanjem na Kranjsko in leta 1494 na \xc5\xa0tajersko, vendar teh potovanj ni literarno opisal. Po humanisti\xc4\x8dnih zgledih obdelano potovanje v letih 1485\xe2\x80\x9387 je bil verjetno tisti spis, morda \xc5\xa1e ne do kraja oblikovan, ki ga leta 1494 Santonino ni hotel izro\xc4\x8diti pisarni patriarhata, \xc4\x8deprav bi se bil rad novi patriarh Nikolaj Donati iz njega pou\xc4\x8dil o razmerah na ozemlju patriarhata onstran habsbur\xc5\xa1ke meje, od koder ni imel zadostnih in verodostojnih informacij.\n_START_SECTION_\nZgodovina santoninovih zapiskov\n_START_PARAGRAPH_\nPozneje je santoninove \xc2\xbbPopotne dnevnike 1485-1487\xc2\xab\xc2\xa0v dar dobil patriarh Dominik Grimani in jih zapustil svojemu ne\xc4\x8daku, kardinalu Marinu Grimaniju (umrlemu 1546), iz zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine le-tega jih je leta 1547 kupil neki Sirleto, vendar so jih \xc5\xbee leta 1549 uvrstili v evidenco listin Vatikanske knji\xc5\xbenice  . V Furlaniji sicer na spis niso pozabili, vendar so se njegove polne vrednosti zavedli \xc5\xa1ele, ko ga je kardinal Giovanni Mercati opisal in ocenil v letih 1937 in 1938.  Prve dele  itinerarija je objavil \xc5\xbee leta 1936 J. B. Corgnali, videmski arhivar Giuseppe Vale pa ga je leta 1943 objavil v celoti in mu dodal bogat komentar, ki je uporabnost tega vira zelo pove\xc4\x8dal.\n_START_SECTION_\nZgodovinski in etnografski pomen\n_START_PARAGRAPH_\nSlovensko zgodovinopisje ne pozna za 2. polovico 15. stol. nobenega spisa, ki bi se po natan\xc4\x8dnosti opisov, pomenu in bogastvu mogel meriti s \xc2\xbbPopotnimi dnevniki 1485-1487\xc2\xab\xc2\xa0Paola Santoninija, \xc4\x8deprav sam zapis ni posebno velik. Santonino je bil namre\xc4\x8d bister in \xc5\xa1iroko razgledan opazovalec, pronicljiv ocenjevalec krajev, razmer in zna\xc4\x8dajev, pozoren na vse, kar je moglo zanimati humanisti\xc4\x8dnega izobra\xc5\xbeenca. Tako je v svoj spis vna\xc5\xa1al natan\xc4\x8den opis in potek poti, naravne lepote, posebnosti v rastju in \xc5\xbeivalstvu ter tudi druge izredne zunanje pojave in prigode. Ni prezrl niti gosti\xc5\xa1\xc4\x8d, prehrane ter pija\xc4\x8d, tedanjih zdravstvenih in higienskih naprav, slovesnosti, zabav in prireditev, iger, petja ter glasbe. Posebno ga je zanimala cerkvena uprava z vodilnimi osebami, slu\xc5\xbebami, verski redovi in samostani, bogoslu\xc5\xbeje, pa tudi cerkvene in druge zgradbe, popisal je njihovo kakovost in umetni\xc5\xa1ko vrednost. Opisal je tudi sre\xc4\x8danja z lokalno pomembnimi osebami in plemi\xc5\xa1kimi gostitelji, krajevne in zgodovinske znamenitosti, obla\xc4\x8dila in obi\xc4\x8daje. Tudi sam na\xc4\x8din santoninovega opisovanja ima svojo kulturnozgodovinsko vrednost.\n_START_SECTION_\nKomentar Giuseppeja Vale\n_START_PARAGRAPH_\nKomentar, ki ga je \xc2\xbbPopotnim dnevnikom 1485-1487\xc2\xab\xc2\xa0dodal Giuseppe Vale, se ozira na razmere in te\xc5\xbenje znotraj patriarhata v santoninovem \xc4\x8dasu, v njem je opisal santoninov rod in tudi nekatere njegove osebne podatke, pri besedilu dodatka pa navaja  va\xc5\xbene podatke in dokumente iz oglejskega arhiva in druge dosegljive literature, v veliki meri tudi o slovenskem ozemlju, ki razlagajo ali dopolnjujejo Santonina. Dolo\xc4\x8danje krajev in njihova imena Valu sicer delajo te\xc5\xbeave, tudi pri zapisu nem\xc5\xa1kih in slovenskih topografskih in drugih imen je ve\xc4\x8dkrat zmeden, vendar ne toliko, da bi bila s tem bistveno ovirana uporabnost tega vira.'