b'\n_START_ARTICLE_\nKarl Theodor Jaspers\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nJaspers je rodil v Oldenburgu leta 1883 kme\xc4\x8dki materi in me\xc5\xa1\xc4\x8danskemu o\xc4\x8detu pravniku. \xc5\xbde zelo zgodaj se je zanimal za filozofijo in psihologijo, vendar se je uklonil o\xc4\x8detovi volji in za\xc4\x8del \xc5\xa1tudirat pravo na Univerzi v Heidelbergu. \xc5\xa0tudij prava je leta 1902 je zamenjal s \xc5\xa1tudijem medicine, ki ga je uspe\xc5\xa1no zaklju\xc4\x8dil z diplomo s podro\xc4\x8dja kriminologije. Leta 1910 se je poro\xc4\x8dil z Gertrud Mayer (1879-1974), nem\xc5\xa1ko Judinjo, ki je bila sestra njegovih tesnih prijateljev Gustava in Ernesta Mayerja._NEWLINE_Leta 1908 je na Heidelberg\xc5\xa1ki univerzi promoviral iz medicine in za\xc4\x8del slu\xc5\xbebovati v psihiatri\xc4\x8dni bolni\xc5\xa1nici v Heidelbergu pod mentorjem Franzom Nisslom. Jaspers je bil nezadovoljen s takratnim medicinskim pristopom do du\xc5\xa1evnih bolezni in si je zadal nalogo, da to izbolj\xc5\xa1a. Leta 1913 je Jaspers habilitiral na Filozofski fakulteti Univerze v Heidelbergu in leta 1914 dobil tam delovno mesto kot predavatelj na katedri za psihologijo. Delovno mesto je kasneje postalo trajno in Jaspers se nikoli ni vrnil h klini\xc4\x8dni praksi. V tem \xc4\x8dasu je bil tesen prijatelj dru\xc5\xbeine Weber; sociolog Max Weber je tudi predaval na Heidelber\xc5\xa1ki univerzi. _NEWLINE_Leta 1921, star 38 let, je Jaspers svoje zanimanje popolnoma posvetil filozofiji. Raz\xc5\xa1iri je hotel teme, ki jih je razvil v svojih psihiatri\xc4\x8dni praksi in psiholo\xc5\xa1ki teoriji. Postal je znan filozof v Nem\xc4\x8diji in po Evropi._NEWLINE_Po nacisti\xc4\x8dnemu zasegu so oblasti leta 1933 Jaspersa \xc5\xa1tele, da ima "judovski priokus" (j\xc3\xbcdische Versippung, v \xc5\xbeargonu \xc4\x8dasa) zaradi svoje judovske \xc5\xbeene. Leta 1937 so ga nacisti prisilno upokojili, leto kasneje pa mu \xc5\xa1e prepovedali objavljati. Veliko njegovih dolgoletnih prijateljev je stalo ob njem, zato je ob njihovi pomo\xc4\x8di nadaljeval \xc5\xa1tudij in raziskave. Vendar sta bila on in njegova \xc5\xbeena vedno v nevarnosti, da ju iz\xc5\xbeenejo v koncentracijsko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de, dokler ni 30. marca 1945 Heidelberg osvobodila ameri\xc5\xa1ka vojska._NEWLINE_Leta 1948 se je Jaspers preselil na Univerzi v Baslu v \xc5\xa0vici. Tam je dobil \xc5\xa1vicarsko dr\xc5\xbeavljanstvo in \xc5\xbeivel vse do svoje smrti, ko je na 90. rojstni dan svoje \xc5\xbeene leta 1969 umrl.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nPrispevki za psihiatrijo\n_START_PARAGRAPH_\nJaspersovo nezadovoljstvo s pogostim razumevanje du\xc5\xa1evnih bolezni ga je pripeljalo do tega, da je za\xc4\x8del dvomiti tako v diagnosti\xc4\x8dna merila in metode klini\xc4\x8dne psihiatrije. Leta 1910 je objavil \xc4\x8dlanek, v katerem je obravnaval problem, ali je paranoja vidik osebnosti ali posledica biolo\xc5\xa1kih sprememb. \xc4\x8ceprav ni ugotovil ni\xc4\x8desar novega, kar ne bi bilo \xc5\xbee znano, je ta \xc4\x8dlanek je predstavljal nov pristop k raziskovanju du\xc5\xa1evnih bolezni, saj ni bil v skladu s takratnimi normami. Du\xc5\xa1evne bolnike je prou\xc4\x8deval natan\xc4\x8dno, zbiral biografske podatke o njih in tudi zapiske o tem, kako se sami bolniki po\xc4\x8dutijo o svojih simptomih. To je postalo znano kot biografska metoda in zdaj predstavlja temelj psihiatri\xc4\x8dne in predvsem psihoterapevtske prakse._NEWLINE_Jaspers je svoje poglede na du\xc5\xa1evne bolezni izpostavil v knjigi, ki jo je objavil leta 1913 z naslovom \xc2\xa0Splo\xc5\xa1na psihopatologija (Allgemeine Psychopathologie). To delo je postalo klasika v psihiatri\xc4\x8dni literaturi in mnogi sodobni diagnosti\xc4\x8dni kriteriji izhajajo iz tega dela. Eden od osrednjih na\xc4\x8del Jaspers je bil, da naj bi psihiatri diagnosticirali simptome du\xc5\xa1evnih bolezni (zlasti psihoze) po obliki in ne po vsebini. Na primer, v diagnosticiranju halucinacij, da je bolj pomembno omeniti, kako oseba do\xc5\xbeivi vidne pojave tudi, ko ni senzori\xc4\x8dnih dra\xc5\xbeljajev, ki bi jih povzro\xc4\x8dili, kot pa zapisovanje in dokumentiranje razpolo\xc5\xbeenja bolnika. Kar bolnik vidi je "vsebina", vendar razhajanje med vizualno percepcijo in objektivno realnostjo je "oblika"._NEWLINE_Jaspers je menil, da bi psihiatri lahko diagnosticirali blodnje na enak na\xc4\x8din. Trdil je, da zdravniki ne bi smeli upo\xc5\xa1tevati prepri\xc4\x8danj v privide, ki temeljijo na vsebini prepri\xc4\x8danja, temve\xc4\x8d samo na temelju na\xc4\x8dina, na katerega ima bolnik tak\xc5\xa1no prepri\xc4\x8danje. Jaspers je tudi razlikoval med primarnimi in sekundarnimi blodnjami. Primarno blodnjo je opredelil kot avtohtono, kar pomeni, da se pojavi brez o\xc4\x8ditnega vzroka in se pojavlja nerazumljivo glede na obi\xc4\x8dajni miselni proces. Sekundarne blodnje, pa je opredelil kot tiste, na katere vpliva ozadje osebe, trenutna situacija ali du\xc5\xa1evno stanje.\n_START_SECTION_\nPrispevki za filozofijo in teologijo\n_START_PARAGRAPH_\nJaspersa uvr\xc5\xa1\xc4\x8damo med eksistencialiste, najprej predvsem zaradi o\xc4\x8ditnega vpliva Nietzscheja in Kierkegaarda, deloma zato, ker je tema osebne svobode vsebovana v ve\xc4\x8dini njegovih del. V Filozofiji, 1932 je Jaspers podal svoj pogled na zgodovino filozofije in predstavil svoje glavne teme. O sodobni znanosti in empirizmu je menil, da medtem ko dvomimo v realnost, se soo\xc4\x8damo z mejami, ki jih empiri\xc4\x8dna (oziroma znanstvena) metoda preprosto ne more prese\xc4\x8di. Na tej to\xc4\x8dki se posameznik soo\xc4\x8da z izbiro: se preda obupu ali pa zaupa \'skoku na slepo\', kar odpira pot Transcendentalnemu. Pri tem zaupanju se posameznika soo\xc4\x8da s svojo popolno svobodo, z Eksistenco, in tako lahko kon\xc4\x8dno do\xc5\xbeivi avtenti\xc4\x8dni obstoj._NEWLINE_Transcendenca je za Jaspersa to, kar obstaja izven sveta \xc4\x8dasa in prostora. Njegovo ukvarjanje s transcendentizmom je mnoge navedlo na misel, da so ga za\xc4\x8deli smatrati za monista, \xc4\x8deprav je sam nenehno poudarjal nujnost priznave veljavnosti obeh konceptov subjektivnosti in objektivnosti, ki si stojita vsaksebi._NEWLINE_\xc4\x8ceprav je zavrnil o\xc4\x8ditne verske nauke, vklju\xc4\x8dno s pojmom osebnega Boga, je Jaspers vplival na sodobno teologijo s svojo filozofijo transcendence in omejitvijo \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke izku\xc5\xa1nje. Kr\xc5\xa1\xc4\x8danska tradicija je zelo vplivala na Jaspersa. Omeniti velja misti\xc4\x8dno filozofijo Mojstra Eckharta in Nikolaja Kuzanskega. Zanimal se je tudi za vzhodne filozofije, predvsem za budizem. Ob primerjavi zahodne in vzhodnih filozofij je razvil teorijo o aksialni dobi, dobi osi, obdobju znatnega filozofskega in verskega razvoja v Mediteranu, Indiji in na Kitajskem, ki je v grobem trajalo med 6. in 4. stol. pr. n. \xc5\xa1t.. V javnosti je polemiziral s teologom Rudolfom Bultmannom in kritiziral njegovo "demitologizacijo" kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Jaspers ob\xc5\xa1irno pisal o nevarnosti za \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko svobodo, ki jo predstavlja nesorazmernega razvoja sodobne znanosti v primerjavi z razvojem gospodarstva in politike. Ker je bila njegova \xc5\xbeena Judinja, se je moral po sprejetju n\xc3\xbcrnber\xc5\xa1kih zakonih odpovedati profesuri, ker je bila njegova \xc5\xbeena judovske, po vojni pa se je vrnil na univerzo. V povojnem delu Vpra\xc5\xa1anje o nem\xc5\xa1ki krivdi je priznaval kolektivno odgovornost Nemcev za zlo\xc4\x8dine Velikonem\xc5\xa1kega rajha._NEWLINE_Nekatera Jasersova dela so strokovnej\xc5\xa1a in v skladu z nem\xc5\xa1kim jezikom te\xc5\xbeko prevedljiva, znal pa je tudi filozofijo pribli\xc5\xbeati lai\xc4\x8dni javnosti: radijske oddaje Uvod v filozofijo, knji\xc5\xbeni deli Veliki filozofi in Kaj je filozofija?. Njegov zadnji veliki poskus sistemati\xc4\x8dne filozofije o Existenz - Von Der Wahrheit \xe2\x80\x93se \xc5\xa1e ni pojavil v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini. Med njegovimi \xc5\xa1tudenti je bil francoski hermenevti\xc4\x8dni fenomenolog Paul Ricoeur, na katedri za filozofijo Heidelber\xc5\xa1ke univerze pa ga je nasledil Hans-Georg Gadamer.\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dna stali\xc5\xa1\xc4\x8da\n_START_PARAGRAPH_\nPo prepri\xc4\x8danju je bil humanist, zato je odlo\xc4\x8dno nasprotoval totalitarizmom in opozarjal na nevarnost tehnokracije, v kateri so ljudje zgolj posamezniki zgolj instrumenti za dosego ozkih ideolo\xc5\xa1kih ciljev. Hkrati pa je bil tudi skepti\xc4\x8den do predstavni\xc5\xa1ke demokracije. Bil je tudi skepti\xc4\x8den o mno\xc5\xbei\xc4\x8dni demokraciji. Politi\xc4\x8dna oblast bi morala biti omejena in hkrati zagotavljati individualno svobodo posameznikov. Bolj kot glas ve\xc4\x8dine je cenil meritokratsko elito izobra\xc5\xbeencev, ki naj bi vodili dru\xc5\xbebo.'