b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xa0tevil\xc4\x8dna abeceda Johanna Sebastiana Bacha\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tevil\xc4\x8dna abeceda Johanna Sebastiana Bacha._NEWLINE_Leta 1947 je teolog in muzikolog Friedrich Smend izdal \xc5\xa1tudijo, ki je navajala, da je Bach pogosto uporabljal naravni red \xc5\xa1tevil\xc4\x8dne abecede (A=1 do Z=24) v svojih kompozicijah. Smend je zbral zgodovinska pri\xc4\x8devanja in glasbene primere s katerimi je potrdil svojo teorijo, ki je prikazala, da je Bach v svojo glasbo vklju\xc4\x8dil besede in s tem pridobil simboli\xc4\x8dno kompozicijsko shemo. Bachova uporaba \xc5\xa1tevil\xc4\x8dne abecede je zelo kontroverzna in se je poslu\xc5\xbeujejo le redki dana\xc5\xa1nji glasbeni analitiki, le-ti pa premlevajo zamisli v njihovem originalnem kontekstu Smendove teorije in jih napihujejo do akademi\xc4\x8dnih absurdov. Ve\xc4\x8d nenavadnih primerov lahko najdemo v knjigi, ki sta jo leta 1985 napisala Kees van Houten in Marinus Kasbergen._NEWLINE_Veliko senzacionalnih \xc4\x8dlankov in knjig je bilo napisanih o Bachovi uporabi \xc5\xa1tevil\xc4\x8dne abecede, vendar so jih prepogosto pisali lai\xc4\x8dni navdu\xc5\xa1enci, ki so nekriti\xc4\x8dno uporabljali Smendovo teorijo, vendar njegovemu ugledu med resnej\xc5\xa1imi u\xc4\x8denjaki ne morejo \xc5\xa1koditi. \xc4\x8ce bi bila dokazana kot smiselna, bi Smendova teorija lahko pripomogla k razvoju\xc2\xa0\xc2\xbbavtenti\xc4\x8dne\xc2\xab\xc2\xa0analiti\xc4\x8dne tehnike, ki bi lahko razjasnila ideje glasbenikov 17. in 18. stoletja.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tevil\xc4\x8dna naklju\xc4\x8dja v Bachovem \xc5\xbeivljenju\n_START_PARAGRAPH_\nJohann Sebastian Bach je bil rojen 21. marca 1685 ali 21 3 307 po kri\xc5\xbeevni\xc5\xa1kem koledarju. Umrl je 28. julija, kar je v kri\xc5\xbeevni\xc5\xa1kem koledarju 28 7 372. To vodi k neverjetnemu, a neizbe\xc5\xbenemu zaklju\xc4\x8dku: izgleda, da je Bach uporabil epitaf kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega Rde\xc4\x8dega kri\xc5\xbea {ACRC Hoc Universi Comendium Vivus Mihi Sepulchrum Feci = 544} v svoji Sinfoniji. {Skupno \xc5\xa1tevilo taktkov v 15. (petnajsti) tristav\xc4\x8dni Sinfoniji je 544.} V Magnificatu epitaf obsega 28+7, v zadnjih treh orgelskih sonatah pa obsega \xc5\xa1tevilo 372. V razmerju s to inskripcijo najdemo v enem primeru 28 7 in v drugem 372, to\xc4\x8den datum Bachove smrti, \xc4\x8de prera\xc4\x8dunamo v kri\xc5\xbeevni\xc5\xa1ki koledar. Magnificat izvira iz leta 1730, orgelske sonate pa iz leta 1727. Z drugimi besedami je Bach natan\xc4\x8dno v povezavi z epitafom zabele\xc5\xbeil datum svoje smrti, dolgo pred samim dogodkom. Skupna struktura Bachovih najpomembnej\xc5\xa1ih del je obravnavana v kontekstu zgoraj navedenih dejstev in povezavi z ezoteriko. Povezava Bach - kri\xc5\xbeevni\xc5\xa1ki epitaf \xe2\x80\x93 datum smrti, postaja vedno bolj o\xc4\x8ditna, posebno, ker so bila vpletena \xc5\xa1tevila Bachu pomembna kot simboli\xc4\x8dno vodilo. Posebno poglavje knjige (Kees van Houten in Marinus Kasbergen: Bach en het getal - Zupthen, 1985) je namenjeno \xc5\xa1tevilu 23869, vsoti vseh dni Bachovega \xc5\xbeivljenja.'