b'\n_START_ARTICLE_\nAlessandro Farnese, vojvoda Parmski\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nAlessandrovo \xc5\xbeivljenjsko pot je v mladosti usmeril napet odnos med Habsbur\xc5\xbeani in dru\xc5\xbeino Farnese: Pape\xc5\xbe Pavel III, po rodu Alessandro Farnese, je Parmo in Piacenzo lo\xc4\x8dil od pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave in ju oblikoval v vojvodino, ki jo je podelil v fevd svojemu nezakonskemu sinu Pieru Luigiju. Ko je Pierov sin Ottavio po o\xc4\x8detovi smrti leta 1547 sku\xc5\xa1al uveljaviti svojo vojvodsko pravico, je pri\xc5\xa1el v spor s svojim tastom Karlom V. Spor je dokon\xc4\x8dno zgladil \xc5\xa1ele Karlov sin Filip II., potem ko je prevzel prestol \xc5\xa1panskega kralja; leta 1557 je Ottaviju priznal vojvodstvo v Parmi in Piacenzi. V zavarovanje Ottavijeve lojalnosti Habsbur\xc5\xbeanom je zahteval prisotnost tedaj dvanajstletnega Alessandra na \xc5\xa1panskem dvoru._NEWLINE_Prva leta (1557-59) je Alessandro pre\xc5\xbeivel v Bruslju, kjer je pri\xc5\xa1el v stik z otroki tamkaj\xc5\xa1njih veljakov, svojimi vrstniki, kasnej\xc5\xa1imi akterji v nizozemskem uporu proti \xc5\xa1panski oblasti. Leta 1559 je sledil \xc5\xa1panskemu dvoru v Madrid, kjer je \xc5\xbeivel skupaj s \xc4\x8dlani habsbur\xc5\xa1ke kraljeve dru\xc5\xbeine, med njimi s kasnej\xc5\xa1im Juanom Avstijskim, nezakonskim sinom Karla V. (ki je bil torej Alessandrov stric, \xc4\x8deprav je bil dve leti mlaj\xc5\xa1i). Na dvoru si je pridobil dobro izobrazbo in znanje jezikov (govoril je italijansko, \xc5\xa1pansko, latinsko, francosko, nizozemsko)._NEWLINE_Alessandro se je leta 1565 poro\xc4\x8dil s portugalsko princeso Marijo, eno od mnogih vnukinj portugalskega kralja Manuela I., in si naslednje leto ustvaril dom v Parmi, kjer se je v glavnem ukvarjal z jahanjem, lovom in vadil voja\xc5\xa1ke ve\xc5\xa1\xc4\x8dine.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek voja\xc5\xa1ke kariere\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo prilo\xc5\xbenost za sodelovanje v vojski je dobil v bitki pri Lepantu leta 1571, kjer se je pod poveljstvom Juana Avstrijskega v boju s Turki izkazal kot odli\xc4\x8den oficir. Leta 1577 je bil poslan na \xc4\x8delu \xc5\xa1panske armade v pomo\xc4\x8d Juanu Avstrijskemu, tedaj kraljevemu namestniku na Nizozemskem, ki je, brez vojske (\xc5\xa0panija zaradi bankrota od leta 1576 ni mogla pla\xc4\x8devati najemnikov), moral nemo\xc4\x8den pristajati na pogoje upornikov. Alessandro je koncem januarja 1578 z dobro strategijo razbil vojsko nizozemskih provinc v bitki pri Gemblouxu in s tem mo\xc4\x8dno zaustavil njihov polet. Leta 1578 je Juan Avstrijski umrl.\n_START_SECTION_\nKraljevi namestnik na Nizozemskem\n_START_PARAGRAPH_\nFilip II. je za Juanovega naslednika imenoval Alessandra Ferneseja. Z njim je prvi\xc4\x8d dobil na tem polo\xc5\xbeaju \xc4\x8dloveka, ki je bil po svojem voja\xc5\xa1kem znanju, intelektualnih sposobnostih ter socialni in verski strpnosti kos polo\xc5\xbeaju pa tudi svojemu znancu iz mladosti, vodji upornikov, Viljemu I. Oranskemu. Farnese, ki je poznal neenotnost verskih in politi\xc4\x8dnih stali\xc5\xa1\xc4\x8d v provincah, zlasti v ju\xc5\xbenih, katoli\xc5\xa1ko usmerjenih, se je za\xc4\x8del pogajati. Medtem ko je oblegal Mastricht (ki se je predal v juniju 1579), je sprejel pogoje arra\xc5\xa1ke zveze in si zagotovil njihovo nevtralnost. Podpis miru v Arrasu v maju 1579 ga je obvezoval, da umakne z ozemlja zveze najemni\xc5\xa1ko vojsko, dokler zveza od zunaj ne bo ogro\xc5\xbeena._NEWLINE_V naslednjih dveh letih je Farnese deloval z vojsko, ki jo je za silo sestavil iz lokalnih vojakov, ki pa so bili nezanesljivi v pripadnosti vojski in slabo izurjeni, tako da je nekaj mest, med njimi Tournai, kjer si je ustvaril rezidenco, zavzel bolj s pogajanji in popu\xc5\xa1\xc4\x8danjem kot z vojsko. V tem \xc4\x8dasu pa so tudi nasprotniki, povezani v utrechtski zvezi, imeli svoje notranje te\xc5\xbeave._NEWLINE_Potem ko je v juniju 1581 utrechtska zveza tudi formalno proglasila neodvisnost od \xc5\xa1panskega kralja in je arra\xc5\xa1ka zveza omilila svoja stali\xc5\xa1\xc4\x8da glede neprisotnosti tujih \xc4\x8det (in se je tudi kon\xc4\x8dala vojna Filipa II. s Turki), so na Nizozemsko ponovno za\xc4\x8deli prihajati \xc5\xa1panski in italijanski najemniki. Koncem leta 1582 je imel Farnese na razpolago \xc5\xbee 60.000 dobro izurjenih mo\xc5\xbe. S premi\xc5\xa1ljeno taktiko je iz podro\xc4\x8dja arra\xc5\xa1ke zveze za\xc4\x8del postopoma osvajati ozemlja upornikov. Leta 1581 je padla Breda, mati\xc4\x8dno mesto dru\xc5\xbeine Oranskih, ki je imela zato tudi simboli\xc4\x8den pomen. Leta 1582 je napredoval na vzhodu v Gelderland in Overijssel. Poleti 1583 sta padla Dunkirk in Nieuwpoort na flandrijski obali, leta 1584 Ieper, Brugge in Ghent. Oblegati je za\xc4\x8del Antwerpen. Da bi mesto lahko obkolil, je dal pod mestom zgraditi pontonski most preko reke Schelde. Mesto se je predalo po trinajstmese\xc4\x8dnem obleganju avgusta 1585. Dr\xc5\xbeal je obljubo, ki jo je dal oblegancem, in dovolil, da so se v naslednjih letih iz mesta izselili z imetjem vsi, ki so se \xc5\xbeeleli \xc5\xa1e v naprej javno opredeljevati za protestante._NEWLINE_Zavzetje Antwerpna je bil vi\xc5\xa1ek Alessandrove kariere. Trdna obrambna \xc4\x8drta napram Republiki Nizozemski je konsolidirala ozemlje katoli\xc5\xa1ke \xc5\xa0panske Nizozemske, ki je kasneje postalo Belgija. Leta 1586 je ob smrti o\xc4\x8deta postal vojvoda Parmski, vendar mu dol\xc5\xbenosti v kraljevi slu\xc5\xbebi in nadaljevanje bojevanja niso nikdar dopu\xc5\xa1\xc4\x8dali, da bi zavladal doma._NEWLINE_Pri na\xc4\x8drtovanju invazije na Anglijo leta 1588 je imel svoje predloge, ki pa jih kralj ni sprejel. Alessandro je dobil nalogo, da se s svojo vojsko priklju\xc4\x8di \xc5\xa1panskim silam ob Rokavskem prelivu, kamor pa ni pravo\xc4\x8dasno prispel. Za katastrofo \xc5\xa1panske "nepremagljive" mornarice, ki je sledila angle\xc5\xa1kemu napadu na \xc4\x8dakajo\xc4\x8do floto pred pristani\xc5\xa1\xc4\x8dem Gravelines, so v Madridu deloma krivili tudi vojvodo Parmskega in njegova popularnost je odtlej hitro padala._NEWLINE_Vojvoda Parmski je \xc5\xa1e naprej obkoljeval in stiskal Republiko Nizozemsko. Septembra 1590 je bil poklican v Francijo na pomo\xc4\x8d katoli\xc5\xa1kim \xc4\x8detam v obleganem Parizu (ki jih je po uboju Henrika III., oblegal pretendent za francoskega kralja, protestant, kasnej\xc5\xa1i Henrik IV.) in aprila 1592 s podobno nalogo v Rouenu, kjer je bil ranjen v roko. Umrl je v decembru za posledicami rane, \xc5\xa1e preden je lahko zvedel, da je padel pri kralju v nemilost.'