b'\n_START_ARTICLE_\nUpor Esquilache\n_START_PARAGRAPH_\nUpor Esquilache (\xc5\xa1pansko Mot\xc3\xadn de Esquilache) je bila ljudska vstaja naperjena proti markizu Esquilacheju in njegovim reformam, ki je izbruhnila v Madridu, marca 1766, v \xc4\x8dasu vladavine kralja Karla III \xc5\xa0panskega._NEWLINE_Upor Esquilache je bil eden ve\xc4\x8djih uporov v \xc5\xa0paniji (nekateri zgodovinarji navajajo, da je v njem sodelovalo ve\xc4\x8d kot 5 000 ljudi), ki je mo\xc4\x8dno pretresel \xc5\xa1panski dvor in kralja Karla III. \xc4\x8ceprav ga je zanetil odlok kraljevega ministra markiza Esquilacheja o prepovedi no\xc5\xa1enja dolgega ogrinjala in klobuka s \xc5\xa1irokimi krajci (\xc5\xa1pansko chambergo), tradicionalnih obla\xc4\x8dil madridskih mo\xc5\xa1kih, so pravi razlogi zanj ti\xc4\x8dali v vi\xc5\xa1anju cen osnovnih prehrambenih \xc5\xbeivil, kar je med ljudstvom povzro\xc4\x8dilo lakoto in vse huj\xc5\xa1e nezadovoljstvo. Val nasilja se je kasneje raz\xc5\xa1iril tudi na druge dele \xc5\xa0panije. Kralj je upornikom obljubil izpolnitev njihovih zahtev (med katerimi so bile izgon markiza Esquilacheja, dovoljenje za no\xc5\xa1enje dolgega ogrinjala in klobuka s \xc5\xa1irokimi krajci ter zni\xc5\xbeanje cen hrane) in s tem pomiril razjarjene mno\xc5\xbeice. _NEWLINE_Vstaja je zahtevala pribli\xc5\xbeno 40 \xc5\xbertev, od tega polovico vstajnikov in polovico kraljevih vojakov, ter nekaj desetin ranjenih.\n_START_SECTION_\nZgodovinsko ozadje\n_START_PARAGRAPH_\nKarel III \xc5\xa0panski (\xc5\xa1pansko Carlos III de Espa\xc3\xb1a) je vladal \xc5\xa0paniji med letoma 1759 in 1788. Pred tem je bil od leta 1735 vladar Kraljevine Sicilije in Neapeljskega kraljestva. Poleg izku\xc5\xa1enj in razsvetljenskih idej je iz Italije s seboj pripeljal tudi nekatere ministre, kot sta Grimaldi in markiz Esquilache, ki so u\xc5\xbeivali njegovo popolno zaupanje. Vendar pa med \xc5\xa1panskim ljudstvom predvsem slednji ni bil priljubljen, saj je bil, \xc4\x8detudi sposoben, zelo avtoritaren in za lastne potrebe precej razsipen. To, da je bil tujec, ni prav ni\xc4\x8d pripomoglo k njegovemu ugledu. Sovra\xc5\xa1tvo do njega je doseglo svoj vrhunec leta 1766 z omenjenim uporom in kralj ga je bil primoran odstaviti. Od tega trenutka dalje so \xc5\xa0paniji vladali le \xc5\xa1e \xc5\xa1panski ministri, med katerimi velja omeniti grofe Arando, Campomanesa in Floridablanco, ki so bili glavni predstavniki reformisti\xc4\x8dnega gibanja v \xc5\xa0paniji._NEWLINE_To se je razvilo kot odraz razsvetljenstva v \xc5\xa0paniji, katerega nosilci so bili med drugim kraljevi razsvetljeni ministri.  Ti so v \xc5\xbeelji po izbolj\xc5\xa1anju situacije v dr\xc5\xbeavi in da bi jo \xc4\x8dim bolj pribli\xc5\xbeali ostalim, modernej\xc5\xa1im dr\xc5\xbeavam Evrope, uvedli \xc5\xa1tevilne reforme na podro\xc4\x8dju kmetijstva, industrije, trgovine, ekonomije, politike ... \xc5\xa0e posebej so se osredoto\xc4\x8dili na kmetijstvo, v katerem so videli glavni vir bogastva. Kritizirali so stare na\xc4\x8dine ureditve tega sektorja, v kar je spadalo dolo\xc4\x8devanje cen pridelkov s strani vlade, njeni ukrepi za zagotovitev preskrbe mest, cestnine, itd. Te\xc5\xbeili so k ve\xc4\x8dji liberalizaciji trgovanja in pretoka kmetijskih izdelkov._NEWLINE_Kljub temu da so bile reforme mi\xc5\xa1ljene dobronamerno in so ministri z njimi \xc5\xbeeleli izbolj\xc5\xa1ati situacijo v \xc5\xa0paniji na vseh podoro\xc4\x8djih, te pogosto niso dosegle \xc5\xbeelenega u\xc4\x8dinka ali pa so razmere celo poslab\xc5\xa1ale.\n_START_SECTION_\nLakota\n_START_PARAGRAPH_\nPo letu 1759 so se v \xc5\xa0paniji zvrstile slabe letine, ki so povzro\xc4\x8dile znaten dvig cen p\xc5\xa1enice. Ta se je med letoma 1761 in 1765 celo podvojila. Campomanes se je tedaj odlo\xc4\x8dil odrediti odpravo vladnega dolo\xc4\x8devanja cen in prost pretok \xc5\xbeit in vina z \xc5\xbeeljo po \xc4\x8dim ve\xc4\x8dji liberalizaciji trgovine, k \xc4\x8demur so stremeli razsvetljeni ministri. Od reforme se je pri\xc4\x8dakovalo, da bo imela kot posledico zni\xc5\xbeanje vrtoglavih cen \xc5\xbeit in na splo\xc5\xa1no bolj\xc5\xa1o preskrbo z \xc5\xbeivili, saj bi lahko regije s prese\xc5\xbekom pridelka le-te la\xc5\xbeje dobavljale tistim v pomanjkanju. Vendar pa se je zgodilo ravno nasprotno. Posestniki, ki so si lastili zadostne koli\xc4\x8dine p\xc5\xa1enice, so to pospravili v ka\xc5\xa1\xc4\x8de, kar ji je \xc5\xa1e dodatno zvi\xc5\xa1alo ceno, njim pa dobi\xc4\x8dek._NEWLINE_V petih letih se je kruhu, ki je bil osnovno \xc5\xbeivilo prehrane, podvojila cena, medtem ko so cene pla\xc4\x8d ostale enake ali so celo padle. Tako je cena sedmih kvartov na libro kruha (pri \xc4\x8demer je bila ena libra pribli\xc5\xbeno 460 gramov) od leta 1761 do 1766 narasla na dvanajst kvartov na libro in dosegla vrhunec nekaj dni pred uporom s \xc5\xa1tirinajstimi kvarti na libro. Dnevni zaslu\xc5\xbeek je bil odvisen od poklica in polo\xc5\xbeaja posameznika in je zna\xc5\xa1al med dvema in osmimi reali pri \xc4\x8demer je bila vrednost enega reala enaka vrednosti osmih kvartov. Povpre\xc4\x8dna vrednost dnevnega prihodka je torej zna\xc5\xa1ala med \xc5\xa1tiri in pet realov oz. med 34 in 42,5 kvartov, kar je komaj zadostovalo za nakup dveh ali treh liber kruha, ko je bila njegova vrednost na vrhuncu._NEWLINE_Slabe letine in strmo nara\xc5\xa1\xc4\x8danje cen pridelkov je med ljudmi povzro\xc4\x8dilo rev\xc5\xa1\xc4\x8dino in lakoto. \xc5\xa0panci so imeli ob\xc4\x8dutek, da jih je vlada zapustila, saj ji ni uspelo zagotoviti preskrbe z osnovnimi \xc5\xbeivili po dostopnih cenah. Za nesre\xc4\x8do se je krivilo predvsem italijanske ministre in njihove reforme. Nezadovoljstvo se je kopi\xc4\x8dilo in manjkala je le \xc5\xa1e iskra, ki je nato zanetila enega najve\xc4\x8djih \xc5\xa1panskih porov osemnajstega stoletja.\n_START_SECTION_\nMarkiz Esquilache in njegov odlok\n_START_PARAGRAPH_\nLeopoldo de Gregorio ali markiz Esquilache (\xc5\xa1pansko marqu\xc3\xa9s de Esquilache) je bil minister kralja Karla III od za\xc4\x8detka njegovega vladanja v \xc5\xa0paniji (1759) do upora leta 1766, ko ga je bil kralj prisiljen odstaviti. Bil je kraljeva desna roka in je u\xc5\xbeival njegovo popolno zaupanje. Njuno sodelovanje je segalo \xc5\xa1e v \xc4\x8dase kraljevega vladanja v Italiji (med 1734 in 1759). Pri\xc5\xa1el je v \xc5\xa0panijo skupaj s Karlom III in \xc5\xa1e nekaterimi drugimi italijanskimi ministri ter predlagal \xc5\xa1tevilne reforme za modernizacijo mesta Madrid, katerega umazanost, nezdrav izgled in visoka stopnja kriminala po njegovem mnenju niso bili dopustni za razsvetljeni dvor. Med drugim si je zadal poskrbeti za mestno \xc4\x8disto\xc4\x8do in javno osvetljavo, tlakovati ceste, urediti kanalizacijo (do tedaj so se odpadne vode namre\xc4\x8d zlivale skozi okno na cesto, kjer so se potem zbirale v poto\xc4\x8dke in tekle naprej po mestu) in zgraditi parke ter vrtove za prijetnej\xc5\xa1i vtis mesta. _NEWLINE_Med reformami se je zna\xc5\xa1la tudi zloglasna prepoved no\xc5\xa1enja dolgega ogrinjala in klobuka s \xc5\xa1irokimi krajci (\xc5\xa1pansko chambergo), ki sta bila do tedaj zelo raz\xc5\xa1irjeni obla\xc4\x8dili med madridskimi mo\xc5\xa1kimi. Namesto tega se je predpisalo kratko ogrinjalo ali frak in trirogi klobuk (imenovan tudi \'\'trirogeljnik\'\'). S to odredbo je minister Leopoldo de Gregorio \xc5\xbeelel prepre\xc4\x8diti skrivanje oro\xc5\xbeja in identitete zlo\xc4\x8dincev pod dolgim ogrinjalom in \xc5\xa1irokim klobukom ter na ta na\xc4\x8din zmanj\xc5\xa1ati \xc5\xa1tevilo kaznivih dejanj in nemirov v mestu (ali vsaj olaj\xc5\xa1ati identifikacijo njihovih povzro\xc4\x8diteljev). Markiz je po mestu celo postavil nadzornike, ki so preverjali izpolnjevanje zakona in kogar so zalotili pri kr\xc5\xa1itvi, so poslali h kroja\xc4\x8du, da jim je predolgo ogrinjalo skraj\xc5\xa1al._NEWLINE_Odlok je bil razgla\xc5\xa1en 10. marca 1766 (\xc4\x8deprav to ni bilo prvi\xc4\x8d, da se je s strani vlade postavila tovrstna zahteva o obla\xc4\x8denju; od leta 1716 se je zvrstilo ve\xc4\x8d podobnih odlokov, ki pa so do tedaj vedno spodleteli pri svojem namenu in se jih ni upo\xc5\xa1tevalo) in je med mno\xc5\xbeicami izzval veliko nezadovoljstvo, ki se je le \xc5\xa1e pri\xc5\xa1telo tistemu zaradi lakote in delovalo kot iskra, ki je spro\xc5\xbeila upor \xc4\x8dez nekaj dni.\n_START_SECTION_\nPotek upora\n_START_PARAGRAPH_\nIzdaja odloka markiza Esquilacheja 10. marca 1766 je med ljudmi povzro\xc4\x8dila veliko nezadovoljstva, ki se je najprej kazalo v manj\xc5\xa1ih nasilnih izgredih in raz\xc5\xa1irjanju posmehljivih pesmic proti markizu. Ta se \xc5\xa1e zdale\xc4\x8d ni ustra\xc5\xa1il in je odlo\xc4\x8dno ukrepal proti nemirom \xe2\x80\x94 poslal je vojake na pomo\xc4\x8d mestnim organom, ki so bili zadol\xc5\xbeeni za izvr\xc5\xa1evanje zakona in poskrbel, da so bili prestopniki primerno kaznovani. Organi, zadol\xc5\xbeeni za nadzor, so kazni pogosto pobirali v svojo korist. Vse to je ljudi le \xc5\xa1e pod\xc5\xbeigalo v jezi. Olja na ogenj so prilivali tudi nekateri anonimne\xc5\xbei, ki so se sprehajali med ljudmi in jih hujskali proti markizu (eden izmed njih je bil stric Paco ali po \xc5\xa1pansko t\xc3\xado Paco, ki naj bi podkupoval otroke, da so kri\xc4\x8dali \xc5\xbealjivke proti Esquilacheju). Izbruh ve\xc4\x8djega upora je bilo le \xc5\xa1e vpra\xc5\xa1anje \xc4\x8dasa.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek: 23. marec\n_START_PARAGRAPH_\nBilo je na cvetno nedeljo in na Trg Antona Martina (\xc5\xa1pansko plazuela de Anton Mart\xc3\xadn) je pri\xc5\xa1el zamaskiranec, ovit v dolg pla\xc5\xa1\xc4\x8d in s klobukom s \xc5\xa1irokimi krajci na glavi. Tako izzivalno oble\xc4\x8den se je pribli\xc5\xbeal postaji, kjer so nadzorniki preverjali izpolnjevanje markizovega zakona. Eden izmed njih mu je presene\xc4\x8deno ukazal naj se ustavi. Po kratki izmenjavi o\xc4\x8ditanj in \xc5\xbealjivk je anonimne\xc5\xbe izza pla\xc5\xa1\xc4\x8da potegnil me\xc4\x8d in za\xc5\xbevi\xc5\xbegal svojim sodelavcem, da mu prisko\xc4\x8dijo na pomo\xc4\x8d. Tem so se nato spontano pridru\xc5\xbeili \xc5\xa1e \xc5\xa1tevilni drugi mimoido\xc4\x8di in nadzorniki so se bili pred \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnej\xc5\xa1o skupino nasprotnikov prisiljeni umakniti in jim pustiti zasedbo tamkaj\xc5\xa1nje postaje, z vsemi sabljami in pu\xc5\xa1kami, ki so bile v njej. Uporniki so za\xc4\x8deli korakati po la calle de Atocha in privabljali trume ljudi. Med hojo so vzklikali: "Naj \xc5\xbeivi krajl! Naj \xc5\xbeivi \xc5\xa0panija! Smrt Esquilachu!" Ko so pri\xc5\xa1li do Plaza Mayor, jih je bilo \xc5\xbee nekaj tiso\xc4\x8d. Na Puerta de Guadaljara so ustavili ko\xc4\x8dijo grofa Medinacelija, ki je ravno prihajal od sre\xc4\x8danja s kraljem. Obljubil je, da se bo vrnil h kralju in mu posredoval njihove prito\xc5\xbebe in zahteve. To je tudi naredil in nato pri\xc5\xa1el nazaj v spremstvu grofa de Arcos v upanju, da bo lahko njun dober ugled med ljudmi pripomogel k umiritvi strasti. Vendar njuni poskusi niso bili uspe\xc5\xa1ni._NEWLINE_Vstajniki so se tedaj namenili naravnost proti markizovi rezidenci in na poti uni\xc4\x8devali mestne svetilke, ki so bile postavljene po njegovem naro\xc4\x8dilu (v \xc5\xbeelji po izbolj\xc5\xa1anju javne razsvetljave) in se jih je zato prijelo ime esquilaches (od leta 1765 se jih je za astronomsko vsoto 900 000 realov po Madridu postavilo okoli 4 000, za njih pa so morali skrbeti okoli\xc5\xa1ki prebivalci na lastne stro\xc5\xa1ke, kar je pove\xc4\x8dalo cene olja in sve\xc4\x8d in povzro\xc4\x8dilo, da so najrevnej\xc5\xa1i \xc5\xbeiveli v temi, medtem ko so bile ulice razsvetljene). Poleg tega so na poti ustavljali ljudi, ki so nosili trirog, in jih prisilili, da so ga razpeli v tradicionalen klobuk s \xc5\xa1irokimi krajci. Ko so pri\xc5\xa1li do markizove gra\xc5\xa1\xc4\x8dine (ki se je imenovala la casa de las siete chimeneas ali hi\xc5\xa1a sedmih dimnikov), so jo nasko\xc4\x8dili in ubili nekega slu\xc5\xbeabnika, ki se je hotel upirati. Vendar pa markiza Esquilacheja in njegove \xc5\xbeene ni bilo doma, saj sta oba uspela prej pobegniti. Tako so \xc5\xa1li \xc5\xa1e proti hi\xc5\xa1am drugih dveh italijanskih ministrov: Grimaldija in Sabatinija. Dan so kon\xc4\x8dali z za\xc5\xbeigom markizovega portreta na Plaza Mayor.\n_START_SECTION_\nKonec: 25. marec in dnevi, ki so sledili\n_START_PARAGRAPH_\nTorek, 25. marca se je za\xc4\x8del dokaj mirno; dokler se ni po Madridu raz\xc5\xa1irila vest, da je Karel III, ki so ga bili dogodki preteklih dni mo\xc4\x8dno prestra\xc5\xa1ili, pobegnil v pala\xc4\x8do v Aranjuezu, skupaj s svojo dru\xc5\xbeino. Ljudi je to dejanje zelo vznemirilo, saj so ga razumeli kot znak, da je \xc5\xa1el kralj zbrat vojsko in ima z njo namen napasti me\xc5\xa1\xc4\x8dane. Nemir na ulicah je narastel in bil celo huj\xc5\xa1i kot prej\xc5\xa1nje dni. Vrstile so se kraje, zasege skladi\xc5\xa1\xc4\x8d s hrano, obleganje zaporov in voja\xc5\xa1nic._NEWLINE_Uporniki so ujeli Diega de Rojas, \xc5\xa1kofa Cartagene in predsednika kastiljskega sveta (Consejo de Castilla), in ga prisilili, da je napisal pismo kralju, kjer je opisal situacijo v mestu. Pismo so nato s ko\xc4\x8dijo poslali kralju v Aranjuez, ki se je tako zavedel posledic svojega pobega. V Madrid je nato poslal odgovor, kjer je pojasnil svojo odsotnost in obljubil, da bo izpolnil \xc5\xbeelje me\xc5\xa1\xc4\x8danov, s poudarkom na zni\xc5\xbeanju cen vseh \xc5\xbeivil za \xc5\xa1tiri kvarte (tako je kruh padel na ceno osem kvartov na libro). Vendar pa je odklonil vrnitev v mesto, dokler se nemiri ne pole\xc5\xbeejo. Ljudje so bili s tem zadovoljni in so se vrnili v svoje domove hvale\xc4\x8d kraljevo slavo.'