b'\n_START_ARTICLE_\nAnna Botsford Comstock\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je v dru\xc5\xbeini premo\xc5\xbenih kvekerskih kmetovalcev in odra\xc5\xa1\xc4\x8dala v stiku z naravo, kar ji je vzbudilo zanimanje za rastline in \xc5\xbeivali. Njena dru\xc5\xbeina je prepoznala njen talent, zato je dobila prilo\xc5\xbenost za \xc5\xa1tudij na Univerzi Cornell kot ena redkih \xc5\xbeenskih \xc5\xa1tudentk. Vpisala je \xc5\xa1tudij anglistike in zgodovine, ki ga je obiskovala dve leti; v tem \xc4\x8dasu se je udele\xc5\xbeila tudi predavanj iz zoologije nevreten\xc4\x8darjev, ki jih je vodil mladi John H. Comstock. Pri\xc4\x8dela ga je spremljati pri terenskem delu in ilustrirati njegove zapiske. Poro\xc4\x8dila sta se leta 1878._NEWLINE_Njeno delo je bilo ve\xc4\x8dinoma postranske vloge in nepla\xc4\x8dano, razen v obdobju med 1879 in 1881, ko je imela formalno zaposlitev kot Johnova pomo\xc4\x8dnica na ameri\xc5\xa1kem ministrstvu za kmetijstvo, kjer je on opravljal funkcijo glavnega entomologa. Po vrnitvi v Ithaco je nadaljevala s \xc5\xa1tudijem, ki ga je leta 1885 zaklju\xc4\x8dila z diplomo iz prirodopisa. V tem \xc4\x8dasu se je na kolid\xc5\xbeu Cooper Union v New Yorku izvrstno izu\xc4\x8dila lesoreza in s svojimi ilustracijami bistveno prispevala h kvaliteti mo\xc5\xbeeve znamenite knjige An Introduction to Entomology (1888)._NEWLINE_Leta 1895 je na ra\xc4\x8dun svoje prepoznavnosti dobila slu\xc5\xbebo pri Komisiji za napredek kmetijstva zvezne dr\xc5\xbeave New York, kjer se je uveljavila kot pedagoginja. Sestavljala je u\xc4\x8dne na\xc4\x8drte, izobra\xc5\xbeevala u\xc4\x8ditelje in ustvarjala gradiva za pouk naravoslovja v javnih \xc5\xa1olah po vsem New Yorku. Uspe\xc5\xa1no delo ji je leta 1897 prineslo polo\xc5\xbeaj asistentke prirodopisa na Cornellu. Hkrati je nadaljevala z ilustriranjem mo\xc5\xbeevih del, za knjige Manual for the Study of Insects (1895), Insect Life (1897) in How to Know the Butterflies (1904) je prispevala preko 600 pol, poleg tega pa je pisala tudi sama, med knjigami, ki jih je napisala in ilustrirala, so Ways of the Six-Footed (1903), How to Keep Bees (1905), The Handbook of Nature Study (1911), The Pet Book (1914) in Trees at Leisure (1916). Njene ilustracije so bile pogosto razstavljane in nagrajene._NEWLINE_Po dveh letih polo\xc5\xbeaja asistentke na Cornellu je bila leta 1899 imenovana za docentko, kot prva \xc5\xbeenska, ki je na tej univerzi dosegla polo\xc5\xbeaj profesorice. To je spro\xc5\xbeilo negodovanje vplivnih \xc4\x8dlanov upravnega odbora, zato je bila \xc5\xbee naslednje leto odpoklicana in je postala zgolj predavateljica. Svoje izku\xc5\xa1nje z zapletenim socialnim okoljem univerze je opisala v romanu Confessions to a Heathen Idol, ki je iz\xc5\xa1el leta 1906 pod psevdonimom Marian Lee. Tudi po tem je ostala aktivna kot predavateljica na razli\xc4\x8dnih univerzah in pri u\xc4\x8diteljskih ter kmetijskih zdru\xc5\xbeenjih. \xc5\xa0ele leta 1920, dve leti pred njeno upokojitvijo, je dobila polo\xc5\xbeaj redne profesorice na Cornellu, po upokojitvi pa naziv \xc4\x8dastne profesorice. Med letoma 1917 in 1923 je delovala tudi kot urednica revije Nature-Study Review._NEWLINE_Zdru\xc5\xbeenje League of women voters jo je leta 1923 vklju\xc4\x8dilo na svoj seznam dvanajstih najvplivnej\xc5\xa1ih \xc5\xbeensk. Sprejeta je bila tudi v zdru\xc5\xbeenji Sigma Xi in Ameri\xc5\xa1ko dru\xc5\xa1tvo lesorezcev, kot ena prvih \xc5\xbeensk v obeh organizacijah.'