b"\n_START_ARTICLE_\nJoseph Conrad\n_START_SECTION_\nZgodnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nJoseph Conrad se je rodil 3. decembra 1857 v Berdi\xc4\x8divu, v delu Ukrajine, ki je pred letom 1793 pripadal Poljski in ki je bil v \xc4\x8dasu njegovega rojstva pod Rusko vladavino. Bil je edini otrok Apolla Korzeniowskega in njegove \xc5\xbeene Ewe Bobrowske. Njegov o\xc4\x8de je bil pisatelj, prevajalec, politi\xc4\x8dni aktivist in je imel pretenzijo biti revolucionar. Konrad je bil kr\xc5\xa1\xc4\x8den kot J\xc3\xb3zef Teodor Konrad, po svojem dedu po materini strani J\xc3\xb3zefu, po svojem dedu po o\xc4\x8detovi strani Teodorju in po junakih (obema je ime Konrad) dveh del Adama Mickiewicza: Dziady and Konrad Wallenrod. V svoji dru\xc5\xbeini je bil pozneje bolj poznan pod imenom Konrad, kot pa pod imenom J\xc3\xb3zef. _NEWLINE_\xc4\x8ceprav je bila velika ve\xc4\x8dina okoli\xc5\xa1kih prebivalcev Ukrajincev in velika ve\xc4\x8dina prebivalcev Berdi\xc4\x8diva Judov, je bilo skoraj vse pode\xc5\xbeelje v posesti poljske\xc2\xa0\xc2\xbbszlachte\xc2\xab\xc2\xa0(izg.: \xc5\xa1lahta), to je plemstva, kateremu je pripadala tudi Conradova dru\xc5\xbeina kot nosilka grba, imenovanega \xc2\xbbNa\xc5\x82\xc4\x99cz\xc2\xab. Poljska literatura, \xc5\xa1e posebej domoljubna, je bila visoko cenjena pri tamkaj\xc5\xa1njem poljskem prebivalstvu._NEWLINE_Dru\xc5\xbeina Korzeniowski je igrala pomembno vlogo v poljskih poskusih, da bi si zopet pridobili neodvisnost. Conradov ded po o\xc4\x8detovi strani je slu\xc5\xbeil pod knezom J\xc3\xb3zefom Poniatowskim med Napoleonovim pohodom v Rusijo in je sestavil svoj lastni konjeni\xc5\xa1ki eskadron med vstajo novembra 1830. Conradov srdito patriotski o\xc4\x8de je pripadal \xc2\xbbbelim\xc2\xab\xc2\xa0nasprotni stranki \xc2\xbbrde\xc4\x8dih\xc2\xab, katere cilj je bila ponovna vzpostavitev meja pred delitvijo Poljske 1772 in katera je tudi zagovarjala zemlji\xc5\xa1ko reformo ter odpravo tla\xc4\x8danstva. Conradova poznej\xc5\xa1a zavrnitev, da bi \xc5\xa1el po o\xc4\x8detovih stopinjah, in njegova odlo\xc4\x8ditev za izgnanstvo raje kot za odpor, sta bili za Conrada izvor vse \xc5\xbeivljenje trajajo\xc4\x8de krivde._NEWLINE_Zaradi o\xc4\x8detovih poskusov ukvarjanja s kmetovanjem in njegovega politi\xc4\x8dnega aktivizma se je dru\xc5\xbeina pogosto selila. Maja 1861 so se preselili v Var\xc5\xa1avo, kjer se je Apollo pridru\xc5\xbeil upornikom proti Ruskemu cesarstvu. To je privedlo do njegove priprtja v X. Paviljonu var\xc5\xa1avske citadele. Conrad je pozneje zapisal: \xc2\xbbNa dvori\xc5\xa1\xc4\x8du te citadele \xe2\x80\x93 zna\xc4\x8dilno za na\xc5\xa1 narod \xe2\x80\x93 se za\xc4\x8dnejo moji otro\xc5\xa1ki spomini.\xc2\xab\xc2\xa09. maja 1862 je bil Apollo z dru\xc5\xbeino izgnan v Vologdo, 500 km severno od Moskve, znano po nezdravem podnebju. Januarja 1863 so spremenili Apollovo kazen in poslali dru\xc5\xbeino v \xc4\x8cernihiv v severovzhodni Ukrajini, kjer so bili pogoji precej bolj\xc5\xa1i. Kljub temu je Ewa 18 aprila 1865 umrla zaradi tuberkuloze. _NEWLINE_Apollo je storil vse, da je doma iz\xc5\xa1olal Conrada. Fantovo mladostno \xc4\x8dtivo ga je seznanilo z dvema stvarema, ki sta pozneje dolo\xc4\x8dali njegovo \xc5\xbeivljenje: v Hugojevih Pomor\xc5\xa1\xc4\x8dakih (Les travailleurs de la mer) je naletel na dejavnost, ki ji bo posvetil svojo mladost; Shakespeare ga je privedel v obmo\xc4\x8dje angle\xc5\xa1ke literature. Vendar je pred vsem bral poljsko romanti\xc4\x8dno poezijo. Pol stoletja pozneje je pojasnil, da \xc2\xbbpoljskost v mojih delih izhaja od Mickiewicza in S\xc5\x82owackega. Moj o\xc4\x8de mi je na glas bral Pana Tadeusza in dal meni, da sem ga bral na glas \xe2\x80\xa6 Raje sem imel Konrada Wallenroda, Gra\xc5\xbcyno (Mickiewiczevi pesnitvi). Pozneje sem imel raje S\xc5\x82owackega. Ve\xc5\xa1 zakaj S\xc5\x82owacki? ... [On je du\xc5\xa1a vse Poljske]\xc2\xab. _NEWLINE_Decembra 1867 je Apollo odpeljal svojega sina v avstrijski del Poljske, ki je bil tedaj \xc5\xbee dve leti dele\xc5\xbeen precej\xc5\xa1nje notranje svobode in stopnje samoupravljanja. Po kraj\xc5\xa1ih bivanjih v Lvovu in nekaj manj\xc5\xa1ih krajih sta se 20 februarja 1869 preselila v Krakov (do 1596 prestolnica Poljske), ki se je prav tako nahajal v avstrijskem delu Poljske. Nekaj mesecev pozneje, 23. maja 1869, je Apollo Korzeniowski umrl in zapustil Conrada kot siroto pri enajstih letih. Kakor Conradova mati je bil tudi Apollo sam hudo bolan zaradi tuberkuloze. _NEWLINE_Mladi Conrad je bil postavljen v varstvo Ewinega brata, Tadeusza Bobrowskega. Conradovo slabo zdravje in njegovo nezadovoljivo delo v \xc5\xa1oli je povzro\xc4\x8dalo njegovemu stricu neprestane te\xc5\xbeave in brez konca finan\xc4\x8dnih izdatkov. Conrad ni bil dober u\xc4\x8denec; kljub in\xc5\xa1trukcijam je blestel edinole v geografiji. Ker je bila de\xc4\x8dkova bolezen o\xc4\x8ditno \xc5\xbeiv\xc4\x8dnega izvora, so zdravniki domnevali, da ga bosta sve\xc5\xbe zrak in fizi\xc4\x8dno delo utrdila; njegov stric je upal, da ga bodo natan\xc4\x8dno opredeljene dol\xc5\xbenosti in napori pri delu nau\xc4\x8dili discipline. Ker je kazal malo nagnjenja k \xc5\xa1tudiju, je bilo nujno, da se izu\xc4\x8di trgovstva; njegov stric ga je videl kot mornarja in hkrati poslovne\xc5\xbea, ki bi zdru\xc5\xbeeval pomorske ve\xc5\xa1\xc4\x8dine s trgovsko dejavnostjo. Dejansko je jeseni 1971 takrat 13-letni Conrad naznanil svojo namero, da postane mornar. Pozneje se je spominjal, da je kot otrok bral (o\xc4\x8ditno v francoskem prevodu) knjigo Leopolda McClintocka o njegovih odpravah na ladji Fox v letih 1857-59, ko je iskal izgubljeni ladji Sira Johna Franklina, po imenu Erebus in Terror. Spominjal se je tudi, da je bral knjige Ameri\xc4\x8dana Jamesa Fanimoreja Cooperja ter angle\xc5\xa1kega kapitana Fredericka Marryata. Vrstnik iz \xc4\x8dasa njegovega odra\xc5\xa1\xc4\x8danja se je spominjal, da je Conrad napredal fantasti\xc4\x8dne zgodbe, vselej postavljene v morsko okolje, predstavljene tako realisti\xc4\x8dno, da so poslu\xc5\xa1alci mislili, da se dogajanje odvija neposredno pred njihovimi o\xc4\x8dmi. _NEWLINE_Avgusta 1873 je Brobowski poslal 15-letnega Conrada v Lvov k bratrancu, ki je upravljal majhen dija\xc5\xa1ki dom za fante, osirotele v vstaji leta 1863; skupinski pogovori so tam potekali v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini. Lastnikova h\xc4\x8di se je spominjala: \xc2\xbbPri nas je ostal deset mesecev \xe2\x80\xa6 Intelektualno je bil zelo razvit, toda ni maral \xc5\xa1olske rutine, katera se mu je zdela utrujajo\xc4\x8da in dolgo\xc4\x8dasna; govoril je, da namerava postati velik pisatelj \xe2\x80\xa6 \xc4\x8crtil je vse omejitve. Doma, v \xc5\xa1oli, v dnevni sobi je le\xc5\xbeal nesve\xc4\x8dano z vsemi \xc5\xa1tirimi od sebe. Trpel je za hudimi glavoboli in \xc5\xbeiv\xc4\x8dnimi napadi \xe2\x80\xa6\xc2\xab Konrad je bival v tej ustanovi komaj eno leto in \xc5\xa1e nekaj, ko ga je septembra 1874 njegov stric, iz neznanih razlogov, vzel iz \xc5\xa1ole v Lvovu in ga odvedel nazaj v Krakov. _NEWLINE_13. oktobra 1874 je Brobowski poslal tedaj \xc5\xa1estnajstletnika v Marseilles v Franciji, zaradi predvidene mornarske kariere. \xc4\x8ceprav Conrad ni dokon\xc4\x8dal srednje \xc5\xa1ole, je med njegove dose\xc5\xbeke sodilo gladko izra\xc5\xbeanje v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini (s pravilnim naglasom), nekaj znanja latin\xc5\xa1\xc4\x8dine, nem\xc5\xa1\xc4\x8dine in gr\xc5\xa1\xc4\x8dine, verjetno dobro poznavanje zgodovine, nekaj geografije in verjetno \xc5\xbee zanimanje za fiziko. Bil je na\xc4\x8ditan, \xc5\xa1e posebej v poljski romanti\xc4\x8dni literaturi. Pripadal je \xc5\xa1ele drugi generaciji v svoji dru\xc5\xbeini, ki si je morala slu\xc5\xbeiti kruh zunaj dru\xc5\xbeinskega posestva: bil je pripadnik druge generacije inteligence, dru\xc5\xbebenega razreda, ki je pri\xc4\x8del igrati pomembno vlogo v srednji in vzhodni Evropi. Vase je vsrkal dovolj zgodovine, kulture in knji\xc5\xbeevnosti svoje rodne de\xc5\xbeele, da je lahko s\xc4\x8dasoma razvil samosvoj pogled na svet in dal edinstvene prispevke k literaturi svoje adoptivne domovine, Britanije. Napetosti, ki so izvirale iz njegovega otro\xc5\xa1tva na Poljskem in se stopnjevale v odraslosti v tujini, so bile tiste, ki so pobudile Conradove najve\xc4\x8dje literarne dose\xc5\xbeke. Najder, ki je bil sam poljski izseljenec, je pripomnil: \xc2\xbb\xc5\xbdivljenje izven \xc4\x8dlovekovega naravnega okolja \xe2\x80\x93 dru\xc5\xbeine, prijateljev, socialne skupine, jezika \xe2\x80\x93 \xc4\x8detudi izvira iz zavestne odlo\xc4\x8ditve, obi\xc4\x8dajno povzro\xc4\x8di \xe2\x80\xa6 notranje napetosti, ker po navadi napravi ljudi manj prepri\xc4\x8dane vase, bolj ranljive, bolj negotove glede njihovega \xe2\x80\xa6 polo\xc5\xbeaja in \xe2\x80\xa6 vrednosti \xe2\x80\xa6 Poljska\xc2\xa0\xc2\xbbszlachta\xc2\xab\xc2\xa0in \xe2\x80\xa6 inteligenca sta bila dru\xc5\xbebena sloja, v katerih so ugled \xe2\x80\xa6 ob\xc4\x8dutili \xe2\x80\xa6 kot zelo pomemben \xe2\x80\xa6 za ob\xc4\x8dutek lastne vrednosti. Mo\xc5\xbeje so si prizadevali \xe2\x80\xa6 , da bi na\xc5\xa1li potrditev svojega \xe2\x80\xa6 samospo\xc5\xa1tovanja \xe2\x80\xa6 v o\xc4\x8deh drugih \xe2\x80\xa6 Tak\xc5\xa1na psiholo\xc5\xa1ka dedi\xc5\xa1\xc4\x8dina tvori oboje, spodbudo za ambicijo in vir neprestanega stresa, \xc5\xa1e posebej \xc4\x8de je bila \xc4\x8dloveku vcepljena ideja o javni dol\xc5\xbenosti \xe2\x80\xa6\xc2\xab\n_START_SECTION_\nDr\xc5\xbeavljanstvo\n_START_PARAGRAPH_\nConrad je bil ruski dr\xc5\xbeavljan, s tem ko se je rodil v ruskem delu tega, kar je neko\xc4\x8d bila Poljsko-litovska kraljevina. Decembra 1867 ga je o\xc4\x8de, z dovoljenjem ruske vlade, odpeljal v avstrijski del nekdanje unije, ki je bil dele\xc5\xbeen ve\xc4\x8d svobode in avtonomije. Po o\xc4\x8detovi smrti mu je njegov stric Brobowski posku\xc5\xa1al zagotoviti avstrijsko dr\xc5\xbeavljanstvo \xe2\x80\x93 zaman, verjetno zato, ker Conrad od ruskih oblasti ni dobil dovoljenja za stalno bivanje v tujini in ni bil odvezan od statusa ruskega podanika. Conrad se ni mogel vrniti v Ukrajino, v Rusko cesarstvo \xe2\x80\x93 tam bi bil podvr\xc5\xbeen ve\xc4\x8dletni voja\xc5\xa1ki slu\xc5\xbebi in kot sin politi\xc4\x8dnih izgnancev tudi nadlegovanju. _NEWLINE_V pismu z dne 9. avgusta 1877 je Bobrowski na\xc4\x8del dve pomembni temi: za\xc5\xbeeljenost tega, da Conrad dobi tuje dr\xc5\xbeavljanstvo v tujini (kar je enako temu, da je odvezan od statusa ruskega podanika) in Conradovi na\xc4\x8drti, da se pridru\xc5\xbei britanski trgovski mornarici. \xc2\xbbAli govori\xc5\xa1 angle\xc5\xa1ko? \xe2\x80\xa6 Nikoli si nisem \xc5\xbeelel, da bi ti postal dr\xc5\xbeavljan v Franciji, predvsem zaradi obvezne voja\xc5\xa1ke slu\xc5\xbebe \xe2\x80\xa6 Vendar sem razmi\xc5\xa1ljal, da bi ti postal dr\xc5\xbeavljan v \xc5\xa0vici \xe2\x80\xa6\xc2\xab\xc2\xa0V naslednjem pismu je Bobrowski podprl Conradovo zamisel, da bi ta posku\xc5\xa1al dobiti dr\xc5\xbeavljanstvo Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeav ali \xc2\xbbkake od bolj pomembnih ju\xc5\xbenih republik\xc2\xab. _NEWLINE_Naposled si je Conrad ustvaril dom v Angliji. Dne 2. julija 1866 je zaprosil za britansko dr\xc5\xbeavljanstvo, ki mu je bilo podeljeno 19. avgusta 1866. Toda \xc4\x8deprav je postal podanik kraljice Viktorije, ni prenehal biti podanik carja Aleksandra III. Da bi dosegel slednje, je moral opraviti mnogo obiskov na ruski ambasadi v Londonu in vljudno ponavljati svojo pro\xc5\xa1njo. Pozneje je obudil spomin na sede\xc5\xbe ambasade na londonskem Belgrave squaru v svojem romanu Tajni agent. Kon\xc4\x8dno je 2. aprila 1889 rusko ministrstvo za doma\xc4\x8de zadeve \xc2\xbbsina poljskega pisatelja, kapitana britanske trgovske mornarice\xc2\xab\xc2\xa0odvezalo od statusa ruskega podanika.\n_START_SECTION_\nTrgovska mornarica\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1874 je Conrad zapustil Poljsko, da bi za\xc4\x8del kariero trgovskega mornarja. Po skoraj \xc5\xa1tirih letih v Franciji in na francoskih ladjah se je pridru\xc5\xbeil britanski trgovski mornarici in je naslednjih 15 let slu\xc5\xbeil pod rde\xc4\x8dim praporom (Red Ensign, zastava britanske trgovske mornarice). Delal je na \xc5\xa1tevilnih ladjah kot \xc4\x8dlan posadke (oskrbnik, vajenec, izu\xc4\x8deni mornar) in potem kot tretji, drugi in prvi \xc4\x8dasnik, dokler ni naposled dosegel kapitanskega \xc4\x8dina. Od njegovih 19-ih let mornarske kariere je pribli\xc5\xbeno samo polovico pre\xc5\xbeivel na morju. _NEWLINE_Ve\xc4\x8dina Conradovih zgodb in romanov in mnogo njegovih likov izvira iz njegove mornarske kariere in od oseb, ki jih je spoznal ali o njih sli\xc5\xa1al. Za svoje fiktivne zna\xc4\x8daje si je pogosto izposojal resni\xc4\x8dna imena dejanskih ljudi. Zgodovinska oseba, trgovec William Charels Olmeijer, ki ga je Conrad sre\xc4\x8dal ob svojih \xc5\xa1tirih obiskih na Borneu, se pojavi kot \xc2\xbbAlmayer\xc2\xab\xc2\xa0v Conradovem prvem romanu, Almayer's Folly. \xc5\xa0e druga resni\xc4\x8dna imena so Captain McWhirr (Tajfun), Captain Beard and Mr. Mahon (Mladost), Captain Lingard (Almayer's Folly in druga dela), and Captain Ellis (Sen\xc4\x8dna \xc4\x8drta). Conrad je v noveli \xc4\x8crnec z Narcisa tudi obdr\xc5\xbeal pravo ime ladje Narcissus, na kateri je plul leta 1884. Conradovo triletna zaposlitev pri neki belgijski trgovski dru\xc5\xbebi je vklju\xc4\x8devala tudi slu\xc5\xbebo kapitana na parniku na reki Kongo, ta epizoda je bo pozneje navdihnila njegovo novelo Srce teme. _NEWLINE_Med kratkim obiskom Indije v letih 1885-1886 je 28-letni Conrad poslal pet pisem Josephu Spiridonu, Poljaku, ki je bil osem let starej\xc5\xa1i in s katerim se je spoprijateljil v Cardiffu junija 1885, ravno preden je odplul v Singapur na hitri jadrnici Tilkhurst. Ta pisma so prvi ohranjeni Conradovi zapisi v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini. Njegova angle\xc5\xa1\xc4\x8dina je v splo\xc5\xa1nem pravilna, vendar toga vse do izumetni\xc4\x8denosti; mnogi odlomki ka\xc5\xbeejo na to, da so njegove misli potekale v skladu s poljsko sintakso in frazeologijo. \xc5\xa0e pomembneje je, da ta pisma razkrivajo razlo\xc4\x8dno spremembo v pogledih nasproti tistim, ki so vsebovani v njegovi zgodnej\xc5\xa1i korespondenci iz let 1881-83. Tu se je poslovil od \xc2\xbbupov glede prihodnosti\xc2\xab\xc2\xa0in od zamisli, \xc2\xbbda bo kdajkoli plul proti Poljski\xc2\xab, ter od svojih panslovanskih idej. Ostala sta mu bole\xc4\x8d ob\xc4\x8dutek o brezupnosti poljskega vpra\xc5\xa1anja in sprejetje Anglije kot mo\xc5\xbenega pribe\xc5\xbeali\xc5\xa1\xc4\x8da. Medtem ko je \xc4\x8desto prilagajal svoje izjave, da bi se do neke mere uglasil s pogledi svojih naslovljencev, pa se tema brezupnosti glede izgledov za poljsko osamosvojitev pogosto pojavlja na avtenti\xc4\x8den na\xc4\x8din v njegovi korespondenci in delih izpred leta 1914. _NEWLINE_Ko je Conrad zapustil London 25. oktobra 1892 na brzojadrnici Torrens, je bil eden izmed njenih potnikov tudi William Henry Jacques, jeti\xc4\x8dni diplomant Cambri\xc5\xa1ke univerze, ki je umrl slabo leto pozneje (19. septembra 1893) in ki je bil, glede na Conradovo avtobiografijo A personal record (Osebni zapis), prvi bralec tedaj \xc5\xa1e nedokon\xc4\x8danega rokopisa Almayer's Folly (Almayerjeva norost). Jacques je vzpodbudil Conrada, naj nadaljuje s pisanjem romana. _NEWLINE_Conrad je zaklju\xc4\x8dil svojo zadnjo dolgo pot v vlogi mornarja 26. julija 1893, ko je Torrens pristala v Londonu in se je \xc2\xbbJ. Conrad Korzemowin\xc2\xab\xc2\xa0(preko potrdila o odpustu) izkrcal na kopno. Ko je Torrens zapustila Adelaide 13. marca 1893, sta bila med potniki tudi dva mlada Angle\xc5\xbea, ki sta se vra\xc4\x8dala iz Avstralije in Nove Zelandije: 25-letni odvetnik in bodo\xc4\x8di romanopisec John Galsworthy ter Edward Lancelot Sanderson, ki bo svojemu o\xc4\x8detu pomagal voditi pripravljalno \xc5\xa1olo za de\xc4\x8dke v Elstreeju. Verjetno sta bila prva Angle\xc5\xbea in nemornarja, s katerima je Conrad sklenil prijateljstvo; z obema je pozneje ostal v stiku. Protagonist v enem izmed Galsworthyjevih prvih literarnih poskusov, \xc2\xbbThe Doldrums\xc2\xab\xc2\xa0(sl. brezvetrje, zati\xc5\xa1je ali pa potrtost) iz 1895-1896, prvi \xc4\x8dasnik Armand, je o\xc4\x8ditno oblikovan po Conradu. V Cape Townu, kjer je Torrens ostala od 17. do 19. maja, je Galsworthy zapustil ladjo, da bi si pogledal tamkaj\xc5\xa1nje rudnike. Sanderson je nadaljeval svojo pot in zdi se, da je bil prvi, ki je spletel tesnej\xc5\xa1e vezi s Conradom.\n_START_SECTION_\nPisatelj\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1894, pri svojih 36-ih letih, je Conrad nerad opustil mornarstvo, deloma zaradi slabega zdravja, deloma zato, ker ni bilo na razpolago ladij in deloma zato, ker ga je pisateljevanje tako prevzelo, da se je odlo\xc4\x8dil za literarno kariero. Njegov prvi roman Almayerjeva norost, ki se dogaja na vzhodni obali Bornea, je iz\xc5\xa1el 1895. Ob njegovi objavi je zabele\xc5\xbeena pisateljeva prva uporaba psevdonima Joseph Conrad; Konrad je bilo tretje izmed njegovih poljskih osebnih imen, vendar je njegova uporaba \xe2\x80\x93 v poangle\xc5\xbeeni razli\xc4\x8dici Conrad \xe2\x80\x93 morda bila tudi poklon poljskemu romanti\xc4\x8dnemu pesniku Adamu Mickiewiczu in njegovi pesnitvi \xc2\xbbKonrad Wallenrod\xc2\xab._NEWLINE_Edward Garnett, mladi zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1ki recenzent in literarni kritik, ki bo igral eno glavnih podpornih vlog v Conradovi literarni karieri, je bil - tako kot recenzent Almyerjeve norosti pri zalo\xc5\xbebi Unwin Wilfrid Hugh Chesson \xe2\x80\x93 impresioniran nad rokopisom, vendar pa je bil \xc2\xbbnegotov glede tega, ali je bila angle\xc5\xa1\xc4\x8dina dovolj dobra za objavo\xc2\xab. Garnett je pokazal roman \xc5\xbeeni, Constance Garnett, ki je pozneje postala znana prevajalka ruske literature. Ona je dojemala Conradovo tujskost za pozitivno odliko._NEWLINE_Medtem ko je Conrad ljudi z Indonezijskega oto\xc4\x8dja osebno poznal le v omejenem obsegu, pa je to obmo\xc4\x8dje mo\xc4\x8dno prisotno v njegovih zgodnjih delih. Conrad, izgnanec in blode\xc5\xbe, se je po Najderju zavedal te\xc5\xbeave, ki jo je priznal ve\xc4\x8d kot enkrat: odsotnost skupne kulturne osnove z njegovimi anglofonskimi bralci je pomenila, da ni mogel tekmovati z angle\xc5\xa1ko govore\xc4\x8dimi avtorji piso\xc4\x8d o anglosaksonskem svetu. Isto\xc4\x8dasno ga je izbira neangle\xc5\xa1kega kolonialnega prizori\xc5\xa1\xc4\x8da re\xc5\xa1ila pred neprijetno razdvojenostjo v lojalnosti: Almayer's Folly in pozneje An Outpost of Progress (Postojanka napredka, 1897, zgodba je postavljena v Kongo, kolonijo belgijskega kralja Leopolda II.) ter Heart of Darkness (Srce teme, 1899, dogajanje je prav tako postavljeno v Kongo) vsebujejo bridka razmi\xc5\xa1ljanja o kolonializmu. Dr\xc5\xbeave indonezijskega oto\xc4\x8dja so bile v teoriji pod nadvlado nizozemske oblasti; Conrad ni pisal o britanskih odvisnih dr\xc5\xbeavah na tem obmo\xc4\x8dju, ki jih ni nikoli obiskal. Conrada \xc2\xbbso o\xc4\x8ditno pritegnili \xe2\x80\xa6 boji, usmerjeni v ohranitev nacionalne neodvisnosti. Plodonosno in uni\xc4\x8dujo\xc4\x8de bogastvo tropske narave in sivina \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega \xc5\xbeivljenja v njem sta se dobro ujemala s pesimisti\xc4\x8dnim razpolo\xc5\xbeenjem njegovih zgodnej\xc5\xa1ih del\xc2\xab. _NEWLINE_Almayerjeva norost, skupaj z naslednjim romanom, An outcast of the Islands (Izob\xc4\x8denec z otokov, 1896) sta utemeljili Conradov sloves romanti\xc4\x8dnega pripovedovalca eksoti\xc4\x8dnih zgodb \xe2\x80\x93 gre za nerazumevanje njegove namere, ki ga je mu\xc4\x8dilo preostanek njegove kariere. _NEWLINE_Skoraj vsi Conradovi spisi so bili najprej objavljeni v \xc4\x8dasopisih in revijah: vplivni kriti\xc5\xa1ki \xc4\x8dasopisi kot The Fortnightly Review in North American Review; avantgardne publikacije kot Savoy, New Review, in The English Review; popularne revije s kratko prozo kot The Saturday Evening Post in Harper's Magazine; \xc5\xbeenske revije kot Pictorial Review in Romance; dnevniki z mno\xc5\xbei\xc4\x8dno naklado kot Daily Mail in New York Herald; ter ilustrirani \xc4\x8dasopisi kot The Illustrated London News in Illustrated Buffalo Express. V letih 1898-1906 je pisal tudi za imperialisti\xc4\x8dni tednik The Outlook. _NEWLINE_Finan\xc4\x8dni uspeh se je dolgo izmikal Conradu, ki je pogosto napro\xc5\xa1al izdajatelje revij in knjig za predujme in svoje znance (omembe vreden je John Galsworthy) za posojila. Naposled je dr\xc5\xbeavna podpora, tako imenovana \xc2\xbbCivil List pension\xc2\xab, v vi\xc5\xa1ini \xc2\xa3100 na leto, dodeljena 9. avgusta 1910, nekoliko olaj\xc5\xa1ala njegove finan\xc4\x8dne skrbi in pa s\xc4\x8dasoma so tudi zbiratelji za\xc4\x8deli kupovati njegove rokopise. \xc4\x8ceprav je angle\xc5\xa1ka intelektualna elita \xc5\xbee zgodaj prepoznala njegov talent, se mu je mno\xc5\xbei\xc4\x8dni uspeh izmikal do objave dela Chance leta 1913 \xe2\x80\x93 ironi\xc4\x8dno je to eden njegovih \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1ih romanov._NEWLINE_Edward Said opisuje tri faze v Conradovi literarni karieri. V prvi in nadalj\xc5\xa1i, od 90-ih let 19. stoletja do prve svetovne vojne je Conrad napisal ve\xc4\x8dino svojih velikih romanov, vklju\xc4\x8dno z The Nigger of the Narcissus (1897), Heart of Darkness (1899), Lord Jim (1900), Nostromo (1904), The Secret Agent (1907) in Under Western Eyes (1911). Druga faza, ki se je raztezala preko vojne in sledila mno\xc5\xbei\xc4\x8dnemu uspehu dela Chance (1913), je zaznamovana z nastopom Conradove javne persone kot \xc2\xbbveliki pisatelj\xc2\xab. V tretji in zadnji fazi, od konca prve svetovne vojne do Conradove smrti 1924, Conrad naposled najde nelagodni mir; kot pi\xc5\xa1e C. McCarthy, videti je, kot \xc2\xbbda bi vojna omogo\xc4\x8dila Conradovi du\xc5\xa1evnosti, da se o\xc4\x8disti groze in tesnobe\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8daj in zdravje\n_START_PARAGRAPH_\nConrad je bil zadr\xc5\xbean \xc4\x8dlovek, ki se je varoval tega, da bi kazal \xc4\x8dustva. Zani\xc4\x8deval je sentimentalnost; njegov na\xc4\x8din prikazovanja emocij v njegovih knjigah je poln zadr\xc5\xbeanosti, skepticizma in ironije. Izra\xc5\xbeeno z besedami njegovega strica Brobowskega, je bil Conrad kot mladeni\xc4\x8d \xc2\xbbskrajno ob\xc4\x8dutljiv, domi\xc5\xa1ljav, zadr\xc5\xbean in poleg tega vzdra\xc5\xbeljiv. Skratka \xe2\x80\xa6 vse pomanjkljivosti dru\xc5\xbeine Na\xc5\x82\xc4\x99cz\xc2\xab. _NEWLINE_Conrad je celo \xc5\xbeivljenje trpel zaradi slabega zdravja, du\xc5\xa1evnega in telesnega. \xc4\x8casopisna kritika neke Conradove biografije je predlagala, da bi ta knjiga lahko nosila podnaslov \xc2\xbbTrideset let dolga, protina, depresije in strahu\xc2\xab. Leta 1891 je bil za nekaj mesecev hospitaliziran, ker je trpel zaradi protina, nevralgi\xc4\x8dnih bole\xc4\x8din v desni roki in ponavljajo\xc4\x8dih se napadov malarije. Prito\xc5\xbeeval se je tudi zaradi oteklih rok, \xc2\xbbkar je ote\xc5\xbeevalo pisanje\xc2\xab. Sprejel je nasvet svojega strica Tadeusza Bobrowskega in je okreval v toplicah v \xc5\xa0vici. Conrad je imel strah pred zobozdravniki in je zanemarjal svoje zobe, dokler jih ni bilo treba izpuliti. V nekem pismu je pripomnil, da ga je vsak roman, ki ga je napisal, stal en zob. Conradove telesne tegobe so bile manj mu\xc4\x8dne od du\xc5\xa1evnih. V svojih pismih je pogosto opisoval simptome depresije; Najder pi\xc5\xa1e, da je \xc2\xbbdokaz tako trden, da je skoraj nemogo\xc4\x8de dvomiti v to\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nPoskus samomora\n_START_PARAGRAPH_\nMarca 1878, ob koncu njegovega obdobja v Marseillesu, je 20-letni Conrad posku\xc5\xa1al narediti samomor, tako da se je ustrelil v prsi. Po pri\xc4\x8devanju njegovega strica, ki ga je bil poklical neki prijatelj, je Conrad zapadel v dolgove. Brobowski je potem opisal svojo \xc2\xbbpreu\xc4\x8ditev\xc2\xab\xc2\xa0ne\xc4\x8daka v obse\xc5\xbenem pismu Stefanu Buszczy\xc5\x84skemu, svojemu ideolo\xc5\xa1kemu nasprotniku in prijatelju Conradovega pokojnega o\xc4\x8deta Apolla. V kolik\xc5\xa1ni meri je bil poskus samomora izveden z resnim namenom, verjetno ne bo nikoli znano, vendar pa nakazuje na situacijsko depresijo.\n_START_SECTION_\nRomanca in poroka\n_START_PARAGRAPH_\nMalo je znanega o kateremkoli intimnem razmerju, ki ga je Conrad utegnil imeti pred svojo poroko, kar potrjuje splo\xc5\xa1no raz\xc5\xa1irjeno podobo o avtorju kot izoliranem samcu, ki je imel raje dru\xc5\xbebo tesnih mo\xc5\xa1kih prijateljev. Vendar je Conrad leta 1888, med postankom na Mavriciusu, pokazal nekaj romanti\xc4\x8dnih zanimanj. Enega od teh bo pozneje opisal v svoji zgodbi iz leta 1910, imenovani \xc2\xbbA Smile of Fortune\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbNasmeh usode\xc2\xab), ki vsebuje avtobiografske elemente. Pripovedovalec, mladi kapitan, se dvoumno in skrivaj spogleduje s h\xc4\x8derjo tamkaj\xc5\xa1njega trgovca, Alice Jacobus, ki \xc5\xbeivi v hi\xc5\xa1i, obdani z veli\xc4\x8dastnim vrtom vrtnic. Preiskave so potrdile, da je v tistem \xc4\x8dasu v Port Louisu \xc5\xbeivela 17-letna Alice Shaw, katere o\xc4\x8de, ladijski zastopnik, je posedoval edini vrt z vrtnicami v mestu._NEWLINE_Ve\xc4\x8d je poznanega Conradovem drugem, bolj odkritem dvorjenju. Stari prijatelj, kapitan Gabriel Renouf iz francoske trgovske mornarice, ga je predstavil dru\xc5\xbeini svojega svaka. Renoufova najstarej\xc5\xa1a sestra je bila \xc5\xbeena Luisa Edwarda Schmidta, vi\xc5\xa1jega uradnika v tisti koloniji; z njima so \xc5\xbeiveli \xc5\xa1e dve drugi sestri in dva brata. \xc4\x8ceprav so otok leta 1810 prevzeli Britanci, so bili mnogi prebivalci potomci prvotnih francoskih kolonistov in Conradova odli\xc4\x8dna franco\xc5\xa1\xc4\x8dina in brezhibne manire so mu odprle vrata vseh tamkaj\xc5\xa1njih salonov. Postal je pogost obiskovalec pri Schmidtovih, kjer je \xc4\x8desto sre\xc4\x8dal gospodi\xc4\x8dni Renouf. Nekaj dni pred odhodom iz Port Luisa je Conrad prosil enega od Renoufovih bratov za roko njegove 26-letne sestre Eugenie. Vendar je bila \xc5\xbee zaro\xc4\x8dena s svojim bratrancem, lekarnarjem. Po zavrnitvi Conrad ni pri\xc5\xa1el na poslovilni obisk, pa\xc4\x8d pa je poslal vljudno pismo Gabrielu Renoufu, v katerem je povedal, da se ne bo nikoli vrnil na Mavricius, in dodal, da bodo na dan poroke njegove misli z njimi._NEWLINE_Marca 1896 se je Conrad poro\xc4\x8dil z Angle\xc5\xbeinjo, Jessie George. Par je imel dva sinova, poimenovana Borys in John. Starej\xc5\xa1i, Borys, se je izkazal za razo\xc4\x8daranje glede u\xc4\x8denosti in morale. Jessie je bila neprefinjeno dekle iz delavskega razreda, 16 let mlaj\xc5\xa1a od Conrada. Njegovim prijateljem je bila ona nepojasnljiva izbira za \xc5\xbeeno in predmet nekaterih prej kot ne omalova\xc5\xbeujo\xc4\x8dih in neprijaznih opazk. Vendar je Jessie, glede na druge Conradove \xc5\xbeivljenjepisce kot je Frederick Karl, zagotovila to, kar je Conrad potreboval, namre\xc4\x8d \xc2\xbbneposredno, predano, precej sposobno\xc2\xab\xc2\xa0spremljevalko. V podobnem smislu pripominja Susan Jones, da ne glede na vse te\xc5\xbeave, ki jih je ta zakon prestal, \xc2\xbbne more biti dvoma, da je odnos ohranjal Conradovo pisateljsko kariero\xc2\xab, ki bi lahko bila precej manj uspe\xc5\xa1na brez nje. _NEWLINE_Par je imel v najemu zaporedoma dolgo vrsto domov, prilo\xc5\xbenostno v Franciji, v\xc4\x8dasih za kratek \xc4\x8das v Londonu, toda ve\xc4\x8dinoma na angle\xc5\xa1kem pode\xc5\xbeelju, ob\xc4\x8dasno od prijateljev \xe2\x80\x93 zato, da bi bila blizu prijateljem, da bi u\xc5\xbeivala pode\xc5\xbeelski mir, toda predvsem zato, ker je bilo to bolj cenovno ugodno. Conrad je preostalo svoje \xc5\xbeivljenje pre\xc5\xbeivel v Angliji, z izjemo nekaj po\xc4\x8ditnic v Franciji in Italiji, po\xc4\x8ditnic leta 1914 na rodnem Poljskem in pa obiska v ZDA 1923._NEWLINE_ _NEWLINE_Po\xc4\x8ditnice na Poljskem leta 1914 skupaj z \xc5\xbeeno in sinovoma, na prigovarjanje J\xc3\xb3zefa Retingerja, so sovpadle z izbruhom prve svetovne vojne. 28. julija 1914, na dan, ko je izbruhnila vojna med Avstro-Ogrsko in Srbijo, so Conrad in Retingerjevi prispeli v Krakov (tedaj del Avstro-ogrskega cesarstva), kjer je Conrad obiskal kraje iz otro\xc5\xa1tva. Ker je mesto le\xc5\xbeale le nekaj kilometrov stran od ruske meje, je obstajala nevarnost, da bi obti\xc4\x8dali na vojnem obmo\xc4\x8dju. Spri\xc4\x8do bolezni \xc5\xbeene Jessie in mlaj\xc5\xa1ega sina Johna se je Conrad odlo\xc4\x8dil, da se bo zatekel v gorsko letovi\xc5\xa1\xc4\x8de Zakopane. Krakov so zapustili 2. avgusta. Nekaj dni po prihodu v Zakopane so se preselili v penzion Konstantyn\xc3\xb3wka, ki ga je upravljala Conradova sestri\xc4\x8dna Aniela Zag\xc3\xb3rska; obiskovale so ga slavne osebnosti vklju\xc4\x8dno z dr\xc5\xbeavnikom J\xc3\xb3zefom Pi\xc5\x82sudskim ter Conradovim znancem, mladim koncertnim pianistom, Arturjem Rubinsteinom. _NEWLINE_Zag\xc3\xb3rska je predstavila Conrada poljskim pisateljem, intelektualcem in umetnikom, ki so se prav tako zatekli v Zakopane, med drugim Stefanu \xc5\xbberomskemu and Tadeuszu Nalepi\xc5\x84skemu, pisateljskemu prijatelju antropologa Bronis\xc5\x82awa Malinowskega. Conrad je vzbudil zanimanje med Poljaki kot sloviti pisatelj in eksoti\xc4\x8dni rojak iz tujine. Nove znance je o\xc4\x8daral, \xc5\xa1e posebej \xc5\xbeenske. Vendar ga je zdravnica Bronis\xc5\x82awa D\xc5\x82uska, sestra dvakratne Nobelove nagrajenke Marie Sk\xc5\x82odowske-Curie, o\xc5\xa1tela, ker je uporabil svoj velik talent za druga\xc4\x8dne namene kot za izbolj\xc5\xa1anje prihodnosti njegove rodne de\xc5\xbeele. _NEWLINE_Toda 32-letna Aniela Zag\xc3\xb3rska, h\xc4\x8di upraviteljice penziona, Conradova ne\xc4\x8dakinja, ki bo med leti 1923-1939 prevajala njegova dela v polj\xc5\xa1\xc4\x8dino, ga je obo\xc5\xbeevala, mu delala dru\xc5\xbebo in ga oskrbovala s knjigami. \xc5\xa0e posebej so mu bili v veselje zgodbe in romani 10 let starej\xc5\xa1ega, pred nedavnim preminulega Boles\xc5\x82awa Prusa - \xc2\xbbmoj dragi Prus\xc2\xab\xc2\xa0\xe2\x80\x93, prebral je vse od tega svojega sotrpina iz poljske vstaje 1863, kar je lahko dobil v roke, in ga razglasil za \xc2\xbbbolj\xc5\xa1ega od Dickensa\xc2\xab\xc2\xa0\xe2\x80\x93 ta je bil Conradov najljub\xc5\xa1i angle\xc5\xa1ki pisatelj. _NEWLINE_Conrad, pri katerem so njegovi poljski znanci opazili gladko izra\xc5\xbeanje v maternem jeziku, se je udele\xc5\xbeeval njihovih strastnih politi\xc4\x8dnih razprav. Jasnovidno je izjavil, kot je to prej storil Pi\xc5\x82sudski leta 1914 v Parizu, da mora, \xc4\x8de naj Poljska zopet pridobi neodvisnost, v vojni Rusija biti pora\xc5\xbeena s strani Centralnih sil (Avstro-Ogrske in Nem\xc4\x8dije), te pa morajo biti pora\xc5\xbeene s strani Francije in Velike Britanije._NEWLINE_Po mnogih naporih in preokretih je Conrad novembra 1914 uspel pripeljati svojo dru\xc5\xbeino nazaj v Anglijo. Ob svojem povratku je bil odlo\xc4\x8den, da bo vplival na nihajo\xc4\x8de britansko javno mnenje v korist ponovne vzpostavitve poljske suverenosti._NEWLINE_Jessie Conrad je pozneje v svojih spominih zapisala: \xc2\xbbPo tistih mesecih na Poljskem sem tako zelo bolje razumela svojega mo\xc5\xbea. Toliko zna\xc4\x8dilnosti, ki so mi bile prej \xc4\x8dudne in nepojemljive, je dobilo tako reko\xc4\x8d svoja prava razmerja. Razumela sem, da je njegov temperament temperament njegovih sonarodnjakov.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nVtisi sodobnikov\n_START_PARAGRAPH_\nOsupljiv portret Conrad, pri starosti okoli 46 let, je naslikal zgodovinar in pesnik Henry Newbolt, ki ga je sre\xc4\x8dal okoli leta 1903: \xc2\xbbEna stvar me je nemudoma spreletela \xe2\x80\x93 izjemna razlika med njegovim izrazom s profila in izrazom, ko ga gleda\xc5\xa1 od spredaj. Medtem ko je bil profil orlovski in gospodovalen, so \xc5\xa1iroke obrvi, \xc5\xa1iroko razmaknjene o\xc4\x8di in polne ustnice s \xc4\x8delnega zornega kota ustvarjale vtis intelektualne spokojnosti in v\xc4\x8dasih tudi sanjavega filozofa. Potem, ko sva sedela v najinem majhnem polkrogu okoli ognja in se pogovarjala o vsem mogo\xc4\x8dem, sem videl vznikniti \xc5\xa1e tretjega Conrada \xe2\x80\x93 umetni\xc5\xa1ki jaz, ob\xc4\x8dutljiv in nemiren do skrajne stopnje. Kolikor ve\xc4\x8d je govoril toliko hitreje je pou\xc5\xbeival svoje cigarete \xe2\x80\xa6 In \xc4\x8dez kratek \xc4\x8das, ko sem ga vpra\xc5\xa1al, zakaj zapu\xc5\xa1\xc4\x8da London \xe2\x80\xa6 samo po dveh dneh, je odgovoril, da \xe2\x80\xa6 ga mno\xc5\xbeica na ulici \xe2\x80\xa6 spravlja v grozo. \xc2\xbbGrozo? Pri tem dolgo\xc4\x8dasnem toku zabrisanih obrazov?\xc2\xab\xc2\xa0Sklonil se je naprej z obema rokama privzdignjenima in sklenjenima. \xc2\xbbDa, v grozo: vidim njihove osebnosti, kako vse ska\xc4\x8dejo name kakor tigri!\xc2\xab\xc2\xa0Dobro je opona\xc5\xa1al tigra, da je skoraj prestra\xc5\xa1il svoje poslu\xc5\xa1alce: toda trenutek na to je zopet govoril razumno in trezno, kakor da bi bil povpre\xc4\x8den Angle\xc5\xbe brez enega samega razdra\xc5\xbeljivega \xc5\xbeivca v svojem telesu.\xc2\xab _NEWLINE_12. oktobra 1912 je ameri\xc5\xa1ki glasbeni kritik James Huneker obiskal Conrada in se pozneje spominjal, da \xc2\xbbga je sprejel svetovljan, niti mornar niti pisatelj, samo gentleman preprostih manir, \xc4\x8digar dobrodo\xc5\xa1lica je bila iskrena, \xc4\x8digar pogled je bil zastrt, v\xc4\x8dasih zelo odmaknjen, \xc4\x8digar navade so bile francoske, poljske, vse drugo kot \xc2\xbbliterarne\xc2\xab, neposredne ali angle\xc5\xa1ke\xc2\xab._NEWLINE_Dva britanska aristokrata, Lady Ottoline Morrell in matematik ter filozof Bertrand Russell, ki sta bila tedaj ljubimca, sta po tem, ko sta lo\xc4\x8deno obiskala Conrada avgusta in septembra 1913, zabele\xc5\xbeila svoje vtise o pisatelju. Morellova je v svojem dnevniku zapisala: \xc2\xbbSamega Conrada sem na\xc5\xa1la stoje\xc4\x8dega pri vratih hi\xc5\xa1e, pripravljenega na moj sprejem. \xe2\x80\xa6 [Njegov] videz je bil v resnici videz poljskega plemi\xc4\x8da. Njegovo obna\xc5\xa1anje je bilo brezhibno, skoraj preve\xc4\x8d izpopolnjeno; bilo je tako nervozno in so\xc4\x8dutno, da se je zdelo vsako njegovo vlakno naelektreno \xe2\x80\xa6 Govoril je angle\xc5\xa1\xc4\x8dino z mo\xc4\x8dnim naglasom, kakor da bi poku\xc5\xa1al svoje besede v ustih, predno bi jih izgovoril; toda govoril je izjemno dobro, \xc4\x8deprav je vselej imelo govorico in vedenje tujca. \xe2\x80\xa6 Oble\xc4\x8den je bil zelo skrbno v moder dvoredni suknji\xc4\x8d. Govoril je \xe2\x80\xa6 o\xc4\x8ditno z veliko svobode o svojem \xc5\xbeivljenju \xe2\x80\x93 dejansko z ve\xc4\x8d spro\xc5\xa1\xc4\x8denosti in svobode kot bi si jo dovolil Angle\xc5\xbe. Govoril je o grozotah Konga, ob katerih si od njihovega moralnega in fizi\xc4\x8dnega \xc5\xa1oka ni nikoli opomogel \xe2\x80\xa6 [Njegova \xc5\xbeena Jessie] se je zdela prijetno in lepo debelo bitje, odli\xc4\x8dna kuharica, \xe2\x80\xa6 dobra in spokojna \xc5\xbeimnica za tega pretirano ob\xc4\x8dutljivega, \xc5\xbeiv\xc4\x8dno razrvanega mo\xc5\xbea, ki od svoje \xc5\xbeene ni zahteval visoke inteligence, zgolj bla\xc5\xbeilo za pretrese \xc5\xbeivljenja. \xe2\x80\xa6 Pripravil me je, da sem se po\xc4\x8dutila tako naravno in tako zelo jaz sama, da sem se skoraj bala, da bom izgubila razburjenje in \xc4\x8dudenje ob tem, da sem tam, \xc4\x8deprav sem vseeno v notranjosti podrhtevala od mo\xc4\x8dnega vznemirjenja. \xe2\x80\xa6 Njegove o\xc4\x8di pod stre\xc5\xa1nimi vekami so razkrile trpljenje in jakost njegovih izkustev; ko je govoril o svojem delu, se je nadnje pri\xc5\xa1el nekak\xc5\xa1en meglen, \xc4\x8duten, sanjav pogled, vendar so bile videti kot da globoko v sebi dr\xc5\xbeijo duhove starih pustolov\xc5\xa1\xc4\x8din in izku\xc5\xa1enj \xe2\x80\x93 enkrat ali dvakrat je bilo v njih nekaj kar bi \xc4\x8dlovek skoraj sumil, da je hudobno. \xe2\x80\xa6 Vendar pa verjamem, da kakr\xc5\xa1nakoli \xc4\x8dudna hudobija bi \xc5\xbee sku\xc5\xa1ala tega izjemno prefinjenega Poljaka, bi ga tudi zadr\xc5\xbeeval enako pretanjen \xc4\x8dut za \xc4\x8dast. \xe2\x80\xa6 V svojem govoru me je vodil po mnogih poteh svojega \xc5\xbeivljenja, toda \xc4\x8dutila sem, da ne \xc5\xbeeli raziskati d\xc5\xbeungle emocij, ki je gosta le\xc5\xbeala na obeh straneh, in da je v njegovi navidezni iskrenosti veliko zadr\xc5\xbeanosti.\xc2\xab_NEWLINE_Mesec pozneje je Bertrand Russell obiskal Conrada na domu, imenovanem \xc2\xbbCapel House\xc2\xab, in \xc5\xa1e istega dne na vlaku zapisal svoje vtise: \xc2\xbbBilo je \xc4\x8dudovito \xe2\x80\x93 dopadel se mi je in mislim, da sem tudi jaz njemu bil v\xc5\xa1e\xc4\x8d. Veliko je govoril o svojem delu, \xc5\xbeivljenju, ciljih in o drugih pisateljih. \xe2\x80\xa6 Potem sva \xc5\xa1la na kraj\xc5\xa1i sprehod in si nekako postala zelo intimna. Zbral sem pogum, da sem mu povedal, kaj odkrivam v njegovih delih \xe2\x80\x93 vrtanje v stvari, da bi se pri\xc5\xa1lo do samega dna pod dozdevnimi dejstvi. Videti je bil, da \xc4\x8duti, da sem ga razumel; potem sem se zaustavil in sva nekaj \xc4\x8dasa samo gledala drug drugemu v o\xc4\x8di in potem je rekel, da si je s\xc4\x8dasoma za\xc5\xbeelel, da bi lahko \xc5\xbeivel na povr\xc5\xa1ju in pisal druga\xc4\x8de, da je postal prestra\xc5\xa1en. Njegove o\xc4\x8di so v tistem trenutku izra\xc5\xbeale notranjo bole\xc4\x8dino in grozo, s \xc4\x8dimer \xc4\x8duti\xc5\xa1, da se vedno bori. \xe2\x80\xa6 Potem je veliko govoril o Poljski in mi pokazal album dru\xc5\xbeinskih fotografij iz 1860-ih \xe2\x80\x93 govoril je o tem, kako sanjsko se vse to zdi in kako v\xc4\x8dasih \xc4\x8duti, da ne bi smel imeti otrok, ker ti nimajo korenin in tradicij in vezi.\xc2\xab _NEWLINE_Russellova Avtobiografija, objavljena ve\xc4\x8d kot pol stoletja pozneje leta 1968, je potrdila njegovo prvotno izku\xc5\xa1njo: \xc2\xbbMoj prvi vtis je bil vtis presene\xc4\x8denja. Govoril je angle\xc5\xa1\xc4\x8dino z mo\xc4\x8dnim tujim naglasom in ni\xc4\x8d na njegovem vedenju ni nakazovalo na morje. Bil je aristokratski poljski gospod do obisti. \xe2\x80\xa6 Na najinem prvem sre\xc4\x8danju sva se pogovarjala s \xc4\x8dedalje ve\xc4\x8djo intimnostjo. Videti je bilo kot da se pogrezava plast za plastjo skozi tisto, kar je bilo povr\xc5\xa1insko, dokler nisva oba dosegla sredi\xc5\xa1\xc4\x8dnega ognja. Bila je izku\xc5\xa1nja, druga\xc4\x8dna od vseh drugih \xe2\x80\xa6, ki sem jih poznal. Gledala sva drug drugemu v o\xc4\x8di, napol zgro\xc5\xbeena napol omamljena nad tem, da sva se zna\xc5\xa1la skupaj v tak\xc5\xa1nih vodah. \xc4\x8custvo je bilo intenzivno kakor strastna ljubezen in isto\xc4\x8dasno vse pre\xc5\xbeemajo\xc4\x8de. Iz tega sem pri\xc5\xa1el zbegan in sem se komaj mogel znajti v vsakdanjih zadevah.\xc2\xab _NEWLINE_Nadaljnje prijateljstvo med tema dvema \xc4\x8dlovekoma in njuno dopisovanje sta trajala, z dolgimi vmesnimi obdobji, do konca Conradovega \xc5\xbeivljenja. V nekem pismu je Conrad izpovedal \xc2\xbbgloboko, ob\xc4\x8dudujo\xc4\x8do naklonjenost, ki bo, tudi \xc4\x8de me ne bi nikoli ve\xc4\x8d videli in bi jutri pozabili na moj obstoj, nespremenljivo va\xc5\xa1a usque ad finem.\xc2\xab_NEWLINE_Conrad je gledal manj optimisti\xc4\x8dno od Russella na mo\xc5\xbenosti znanstvenega in filozofskega v\xc3\xa9denja. V pismu znancu iz leta 1913, ki je povabil Conrada, naj se pridru\xc5\xbei njihovemu dru\xc5\xa1tvu, je zopet poudaril svoje prepri\xc4\x8danje, da je nemogo\xc4\x8de razumeti bistvo tako realnosti kot \xc5\xbeivljenja: nobena, ne znanost ne umetnost, ne prodreta ni\xc4\x8d dlje kot samo skozi zunanje oblike. _NEWLINE_Najder opisuje Conrada kot \xc2\xbbodtujenega izseljenca \xe2\x80\xa6, ki ga preganja ob\xc4\x8dutek nerealnosti drugih ljudi \xe2\x80\x93 ob\xc4\x8dutek, ki je naraven nekomu, ki \xc5\xbeivi zunaj ustaljenih struktur dru\xc5\xbeine, socialnega okolja in domovine\xc2\xab. _NEWLINE_Conradov ob\xc4\x8dutek osamljenosti skozi ves \xc4\x8das njegovega \xc5\xbeivljenja v izgnanstvu je na\xc5\xa1el nepozaben izraz v kratki zgodbi \xc2\xbbAmy Foster\xc2\xab\xc2\xa0iz leta 1901.\n_START_SECTION_\nTeme in slog\n_START_PARAGRAPH_\nNavkljub nasprotnim mnenjem nekaterih, celo takih, ki so Conrada osebno poznali, denimo pisateljskega kolega Henryja Jamesa, je bil Conrad v srcu vedno \xe2\x80\x93 tudi ko je pisal samo elegantno sestavljena pisma svojemu stricu in znancem - pisatelj, ki pluje, bolj kot pa mornar, ki pisateljuje. Sicer je svoje mornarske izku\xc5\xa1nje uporabil kot ozadje za mnoga svoja dela, vendar je tudi ustvaril dela s podobnim svetovnim nazorom brez pomorskih motivov. Nezmo\xc5\xbenost mnogih kritikov, da bi to cenili, mu je povzro\xc4\x8dila veliko frustracij. _NEWLINE_Pisal je pogosteje o \xc5\xbeivljenju na morju in v eksoti\xc4\x8dnih predelih kot pa o \xc5\xbeivljenju v britanski de\xc5\xbeeli, ker je \xe2\x80\x93 druga\xc4\x8de, denimo, kot njegov prijatelj John Galsworthy, avtor Sage o Forsytih - vedel le malo o vsakdanjih dru\xc5\xbeinskih odnosih v Britaniji. Ko je bilo leta 1906 objavljeno Conradovo delo The Mirror of the Sea ob hvali kritikov, je svojemu francoskemu prevajalcu pisal: \xc2\xbbKritiki so mo\xc4\x8dno mahali s kadilnico proti meni \xe2\x80\xa6 V ozadju koncerta laskavih besed lahko sli\xc5\xa1im nekaj kakor \xc5\xa1epet: \xc2\xbbDr\xc5\xbei se odprtega morja! Ne pristani!\xc2\xab\xc2\xa0Izgnati me ho\xc4\x8dejo na sredo oceana.\xc2\xab _NEWLINE_Cyril Clemens, bratranec Marka Twaina, obiskovalec na Conradovem domu oktobra leta 1923, je citiral Conrada: \xc2\xbbV vsem, kar sem napisal, je vedno ena nespremenljiva namera in to je pritegniti bral\xc4\x8devo pozornost.\xc2\xab _NEWLINE_Conrad kot umetnik si je prizadeval, povedano z besedami iz njegovega predgovora k \xc4\x8crncu iz Narcisa, \xc2\xbbz mo\xc4\x8djo napisane besede pripraviti te, da sli\xc5\xa1i\xc5\xa1, da \xc4\x8duti\xc5\xa1 \xe2\x80\xa6 predvsem, da vidi\xc5\xa1. To \xe2\x80\x93 in ni\xc4\x8d ve\xc4\x8d, in v tem je vse. \xc4\x8ce uspem, bo\xc5\xa1 tam na\xc5\xa1el glede na lastne zasluge: spodbudo, tola\xc5\xbebo, strah, \xc4\x8dar \xe2\x80\x93 vse, kar zahteva\xc5\xa1 \xe2\x80\x93 in morda tudi tisti poblisk resnice, za katerega si pozabil prositi\xc2\xab._NEWLINE_Conrad, piso\xc4\x8d v \xc4\x8dasu, ki je bil za vizualne umetnosti doba impresionizma in za glasbo doba impresionisti\xc4\x8dne glasbe, se je v mnogi svoji delih izkazal za proznega poeta najvi\xc5\xa1jega reda; denimo v evokativnih prizorih na ladji Patna ali na sodi\xc5\xa1\xc4\x8du iz Lord Jima; v prizorih z oboro\xc5\xbeeno ladjo iz Srca teme; v dvojnih protagonistih iz dela \xc2\xbbThe Secret Sharer\xc2\xab\xc2\xa0in v besednih in konceptualnih zvenih Nostroma in \xc4\x8crnca z Narcisa._NEWLINE_Conrad je tako pogosto uporabil lastne spomine kot literarno gradivo, da so bralci v sku\xc5\xa1njavi, da bi obravnavali njegovo \xc5\xbeivljenje in delo kot eno celoto. Njegov svetovni nazor oziroma elemente le-tega se pogosto opisuje s citiranjem obenem tako privatnih kot javnih izjav, odlomkov iz pisem ter navedkov iz knjig. Najder opozarja, da tak\xc5\xa1en pristop ustvarja nekoherentno in zavajajo\xc4\x8do sliko: \xc2\xbbNekriti\xc4\x8dno povezovanje teh dveh sfer, literature in privatnega \xc5\xbeivljenja, popa\xc4\x8di vsako od obeh. Conrad je uporabil lastne izku\xc5\xa1nje kot grobo gradivo, vendar pa kon\xc4\x8dnega proizvoda ne gre zame\xc5\xa1evati s samimi izku\xc5\xa1njami.\xc2\xab _NEWLINE_Mnogi od Conradovih likov so bili navdihnjeni s strani resni\xc4\x8dnih oseb, ki jih je sre\xc4\x8dal, vklju\xc4\x8dno z Williamom Charlesom Olmeijerjem, predlogo za prvi roman Almayerjeva norost, \xc4\x8digar ime je Conrad verjetno pomotoma spremenil v \xc2\xbbAlmayer\xc2\xab. Conrad si je pogosto izposodil pravo ime dejanskih posameznikov, npr. kapitan McWhirr (Typhoon), kapitan Beard in G. Mahon (\xc2\xbbYouth\xc2\xab), kapitan Lingard (Almayer's Folly in druga dela), kapitan Ellis (The Shadow Line).V \xc4\x8crncu z Narcisa je Conrad ohranil dejansko ime ladje Narcis, ang. Narcissus, na kateri je plul leta 1884. \xc2\xbbConrad\xc2\xab, kot pi\xc5\xa1e J.I.M. Stewart, \xc2\xbbse zdi, da je pripisal neko skrivnostno pomembnost tak\xc5\xa1nim povezavam z dejanskostjo.\xc2\xab Enako zanimiv je \xc2\xbbvelik dele\xc5\xbe nepoimenovanosti pri Conradu, ki zahteva \xc5\xbee nekaj malega virtuoznosti, da se ga ohranja\xc2\xab. Tako denimo nikoli ne izvemo priimka glavnega junaka iz Lorda Jima._NEWLINE_Poleg Conradovih lastnih izku\xc5\xa1enj so mu \xc5\xa1tevilne epizode v njegovem leposlovju sugerirali pretekli ali sodobni javno poznani dogodki ali literarna dela. Prvo polovico romana Lord Jim, del na ladji Patna, je navdihnila resni\xc4\x8dna zgodba iz leta 1880 o parni ladji Jeddah, drugi del pa do neke mere \xc5\xbeivljenje Jamesa Brookea, prvega Belega rad\xc5\xbee kraljestva Sarawak. Kratko zgodbo \xc2\xbbAmy Foster\xc2\xab\xc2\xa0je deloma navdihnila anekdota iz dela The Cinque Ports (1900) pisatelja Forda M. Forda, v kateri brodolomec z nem\xc5\xa1ke trgovske ladje, nezmo\xc5\xbeen komunicirati v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini in pregnan s strani tamkaj\xc5\xa1njih pode\xc5\xbeelanov, na koncu najde zaveti\xc5\xa1\xc4\x8de v svinjski staji. V Nostromu je Conradu krajo velike po\xc5\xa1iljke srebra sugerirala zgodba, ki jo je sli\xc5\xa1al v Mehi\xc5\xa1kem zalivu in o kateri je pozneje bral v \xc2\xbbzvezku, ki ga je pobral pred prodajalno z rabljenimi knjigami\xc2\xab. \xc2\xbbTajnega agenta\xc2\xab\xc2\xa0je navdihnila smrt francoskega anarhista Martiala Bourdina leta 1894, ko je o\xc4\x8ditno posku\xc5\xa1al razstreliti observatorij v Greenwichu. Conradovo zgodbo \xc2\xbbThe Secret Sharer\xc2\xab\xc2\xa0je navdihnil dogodek iz leta 1880, ko je Sydney Smith, prvi \xc4\x8dasnik na ladji Cutty Sark, ubil mornarja in pobegnil pred pravico ob pomo\xc4\x8di kapitana te ladje. Zgodba romana Under Western Eyes (sl. Z zahodnimi o\xc4\x8dmi) se za\xc4\x8dne z atentatom na surovega ruskega vladnega ministra, kar je oblikovano po dejanskem atentatu na ruskega notranjega ministra Vja\xc4\x8deslava von Pleveja. Kratko pripoved \xc2\xbbFreya of the Seven Isles\xc2\xab, ki je \xc5\xbee skoraj novela, je navdihnila zgodba, ki jo je Conradu povedal stari ma\xc4\x8dek z Indonezije in navdu\xc5\xa1enec nad Conradom, kapitan Carlos M. Marris. _NEWLINE_Glede naravnega okolja odprtega morja, Indonezijskega oto\xc4\x8dja in Ju\xc5\xbene Amerike, ki ga Conrad tako \xc5\xbeivo opisuje, se je lahko zana\xc5\xa1al na lastna opa\xc5\xbeanja. \xc4\x8cesar njegovi kratki postanki niso mogli zagotoviti, je temeljito razumevanje eksoti\xc4\x8dnih kultur. Za ta namen se je tako kot drugi pisatelji zatekel k literarnim virom. Ko je pisal zgodbe z Indonezijskega oto\xc4\x8dja, je nasvete iskal pri delu The Malay Archipelago (1869) Alfreda Russela Wallacea, dnevniku Jamesa Brookea ter knjigah, kot so Perak and the Malays, My Journal in Malayan Waters ter Life in the Forests of the Far East. Ko se je lotil pisanja romana Nostromo, ki je postavljen v fiktivno ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavo Costaguana, se je obrnil na dela: The War between Peru and Chile, Venezuela: or, Sketches of Life in a South American Republic (1868) Edwarda Eastwicka in Seven Eventful Years in Paraguay (1869) Georgea Fredericka Mastermana. V Lordu Jimu je, kot pi\xc5\xa1e J. I. M. Stewart, \xc2\xbbConradova nuja, da je moral do neke mere delati na podlagi informacij iz druge roke\xc2\xab\xc2\xa0vodila do \xc2\xbbdolo\xc4\x8dene prozornosti glede Jimovih odnosov z ... ljudstvi Patusana \xe2\x80\xa6\xc2\xab. To je vzpodbudilo Conrada, da je na nekaterih to\xc4\x8dkah spremenil naravo pripovedi Charlesa Marlowa, da bi postavil na ve\xc4\x8djo razdaljo negotovo obvladovanje detajlov glede Jimovega cesarstva. _NEWLINE_Conrad v skladu s svojim skepticizmom in melanholijo junakom svojih glavnih del skoraj vedno dodeli usodo s smrtnim izidom. Almayer (Almayer's Folly, 1894) se, ko ga zapusti h\xc4\x8di, zate\xc4\x8de k opiju in umre. Petra Willemsa (An Outcast of the Islands, 1895) ubija ljubosumna ljubica A\xc3\xafssa; brezkoristni \xc2\xbb\xc4\x8crnec\xc2\xab\xc2\xa0(ang. \xc2\xbbNigger\xc2\xab) James Wait (The Nigger of the Narcissus, 1897) umre na krovu ladje in do\xc5\xbeivi pokop na morju; Mr. Kurtz (Heart of Darkness, 1899) umre med tem, ko izre\xc4\x8de enigmati\xc4\x8dne besede: \xc2\xbbGroza\xc2\xab\xc2\xa0(ang. \xc2\xbbThe horror\xc2\xab); Jim (Lord Jim, 1900) gre po tem, ko je nehote sodeloval pri poboju svoje adoptivne skupnosti, namerno v smrt, zadano od roke voditelja te skupnosti; v Conradovi kratki zgodbi \xc2\xbbAmy Foster\xc2\xab\xc2\xa0v Anglijo preseljeni Poljak Yanko Goorall (angle\xc5\xa1ki zapis poljskega imena Janko G\xc3\xb3ral) zboli in od vro\xc4\x8dice blede v svojem doma\xc4\x8dem jeziku, s \xc4\x8dimer prestra\xc5\xa1i svojo \xc5\xbeeno, ki zbe\xc5\xbei stran; Yanko naslednjega jutra umre zaradi sr\xc4\x8dne kapi in izka\xc5\xbee se, da je zgolj v polj\xc5\xa1\xc4\x8dini prosil za vodo; Captain Whalley (The End of the Tether, 1902), ki ga izdata pe\xc5\xa1ajo\xc4\x8di vid ter brezvestni partner, se na koncu namerno utopi; Gian' Battista Fidanza, med ljudmi spo\xc5\xa1tovani italijanski priseljenec z vzdevkom Nostromo (it. na\xc5\xa1 \xc4\x8dlovek) iz istoimenskega romana Nostromo (1904) na nedovoljen na\xc4\x8din pridobi zaklad srebra, nakopanega v rudnikih ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1ke de\xc5\xbeele Costaguane in na koncu pade pod streli zaradi zame\xc5\xa1anja identitet; Adolf Verloc, The Secret Agent (1906), posku\xc5\xa1a izvesti bombni napad, za katerega naj bi krivdo pozneje pripisali teroristom in ki po nesre\xc4\x8di ubije njegovega mentalno motenega svaka Stevieja. Verloca pozneje, ko izve za smrt svojega brata, ubije njegova pretresena \xc5\xbeena, ki se nato \xc5\xa1e sama namerno utopi s skokom \xc4\x8dez krov parnika; v delu Chance (1913) postane kapitan jadrnice Roderick Anthony, dobrotnik in mo\xc5\xbe Flore de Barral, tar\xc4\x8da poskusa zastrupitve njenega ljubosumnega o\xc4\x8deta, ki po razkritju sam pou\xc5\xbeije strup in umre (nekaj let pozneje tudi Anthony utone v morju); v delu Victory (1915) Lena pade pod streli Jonesa, ki je nameraval ubiti svojega pajda\xc5\xa1a Ricarda in mu pozneje to tudi uspe, nato izgine z nekim drugim pajda\xc5\xa1em, nakar Lenin za\xc5\xa1\xc4\x8ditnik Axel Heyst za\xc5\xbege svoj bungalov in umre poleg Leninega trupla. _NEWLINE_Kadar glavnemu junaku Conradovih del uspe pobegniti z re\xc5\xa1enim \xc5\xbeivljenjem, mu v\xc4\x8dasih ne gre dosti bolje. V romanu Z zahodnimi o\xc4\x8dmi (Under Western Eyes, 1911) Razumov izda so\xc5\xa1olca z Dr\xc5\xbeavne univerze v Sankt Peterburgu, revolucionarja Victorja Haldina, ki je izvedel atentat na brutalno opresivnega ministra ruske vlade. Oblasti Haldina mu\xc4\x8dijo in obesijo. Razumev, ki ga kot vladnega vohuna po\xc5\xa1ljejo v \xc5\xbdenevo, sredi\xc5\xa1\xc4\x8de spletkarjenja proti carju, pozneje sre\xc4\x8da Haldinovo mater in sestro, ki prav tako gojita Haldinova liberalna prepri\xc4\x8danja. Razumov se zaljubi v sestro in prizna svoje izdajstvo glede njenega brata; pozneje poda enako izpoved pred zbranimi revolucionarji, nekateri ga napadejo in mu po\xc5\xa1kodujejo bobni\xc4\x8de, tako da oglu\xc5\xa1i za celo \xc5\xbeivljenje. Razumov se odvle\xc4\x8de stran, zbije ga tramvaj, naposled se kot pohabljenec vrne v Rusijo._NEWLINE_Conrad se je mo\xc4\x8dno zavedal tragedije na svetu in v svojih delih. Leta 1898, na za\xc4\x8detku svoje pisateljske kariere, je svojemu \xc5\xa1kotskemu prijatelju, pisatelju in politiku, Cunninghame Grahamu napisal: \xc2\xbbKar \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo dela tragi\xc4\x8dno, ni to, da je \xc5\xbertev svoje narave, pa\xc4\x8d pa, da se tega zaveda. Kakor hitro ve\xc5\xa1 za svojo su\xc5\xbenost, se za\xc4\x8dne bole\xc4\x8dina, jeza, boj \xe2\x80\x93 se za\xc4\x8dne tragedija.\xc2\xab\xc2\xa0Vendar je Conrad leta 1922, proti koncu svojega \xc5\xbeivljenja in kariere, ko mu je drug \xc5\xa1kotski prijatelj, Richard Curle, posla krta\xc4\x8dni odtis dveh \xc4\x8dlankov, ki ju je napisal o njem, ugovarjal, da se ga ozna\xc4\x8duje kot mra\xc4\x8dnega in tragi\xc4\x8dnega pisatelja. \xc2\xbbTa sloves \xe2\x80\xa6 me je prikraj\xc5\xa1al za \xc5\xa1tevilne bralce \xe2\x80\xa6 nedvoumno ugovarjam temu, da se me imenuje traged\xc2\xab. _NEWLINE_Conrad je trdil, da \xc2\xbbni nikoli pisal dnevnika in nikoli posedoval bele\xc5\xbenice\xc2\xab. John Galsworthy, ki ga je dobro poznal, je te besede opisal kot \xc2\xbbizjavo, ki ni presenetila nikogar, ki je poznal zmogljivosti njegovega spomina in tuhtajo\xc4\x8do naravo njegovega ustvarjalnega duha\xc2\xab. Kljub temu je Richard Curle po Conradovi smrti objavil mo\xc4\x8dno prirejeno razli\xc4\x8dico njegovega dnevnika, ki je opisoval njegove izku\xc5\xa1nje v Kongu; leta 1978 je iz\xc5\xa1la bolj popolna razli\xc4\x8dica pod naslovom The Congo Diary and Other Uncollected Pieces. _NEWLINE_Druga\xc4\x8de kot pri mnogih avtorjih, ki gledajo na to, da ne razpravljajo o delu v nastajanju, je Conrad pogosto razpravljal o svojem teko\xc4\x8dem delu in ga celo kazal izbranim prijateljem in pisateljskim kolegom, kot na primer Edwardu Garnettu, ter ga v\xc4\x8dasih spremenil v lu\xc4\x8di njihovih kritik in predlogov._NEWLINE_Edwarda Saida je osupnil sam obseg Conradove korespondence s prijatelji in s pisateljskimi kolegi; leta 1966 je ta \xc2\xbbobsegala 8 objavljenih zvezkov\xc2\xab. Edward Said je komentiral: \xc2\xbbZdelo se mi je, da \xc4\x8de je Conrad pisal o sebi, o problemu opredelitve samega sebe s tako neprekinjeno nujo, je nekaj od tega, kar je zapisal, moralo imeti pomen tudi za njegovo leposlovje. Te\xc5\xbeko je bilo verjeti, da bi bil \xc4\x8dlovek tako neekonomi\xc4\x8den, da bi izlival sebe v enem pismu za drugim, da pa potem ne bi uporabil in reformuliral svojih uvidov in odkritij v svojem leposlovju.\xc2\xab\xc2\xa0 Edward Said je na\xc5\xa1el \xc5\xa1e posebej tesne vzporednice med Conradovimi pismi in njegovo kraj\xc5\xa1o prozo. \xc2\xbbConrad \xe2\x80\xa6 je verjel \xe2\x80\xa6 , da se umetni\xc5\xa1ka odlika bolj zgovorno poka\xc5\xbee v kraj\xc5\xa1em kakor pa dalj\xc5\xa1em delu. \xe2\x80\xa6  Verjel je, je njegovo [lastno] \xc5\xbeivljenje kot niz kratkih epizod \xe2\x80\xa6 ker je bilo v njem samem toliko razli\xc4\x8dnih ljudi \xe2\x80\xa6: bil je Poljak in Angle\xc5\xbe, mornar in pisatelj.\xc2\xab Drug poznavalec, Najder, je zapisal: \xc2\xbbConrad je bil skoraj skozi vse svoje \xc5\xbeivljenje obstranec in se je tako tudi po\xc4\x8dutil. Obstranec v izgnanstvu; obstranec med svojimi obiski sorodnikov v Ukrajini; obstranec \xe2\x80\x93 zaradi svojih izku\xc5\xa1enj in izgube bli\xc5\xbenjih \xe2\x80\x93 v [Krakovu] in Lvovu; obstranec v Marseillesu; obstranec, narodnostno in kulturno, na britanskih ladjah; obstranec kot angle\xc5\xa1ki pisatelj \xe2\x80\xa6 Conrad je samega sebe imenoval \xc2\xbbprekleti tujec\xc2\xab. Isto\xc4\x8dasno \xe2\x80\xa6 je smatral \xc2\xbbnarodnega duha\xc2\xab\xc2\xa0za edini resni\xc4\x8dno trajni in zanesljivi element skupnostnega \xc5\xbeivljenja.\xc2\xab _NEWLINE_Conrad si je sposojal od drugih, poljskih in francoskih avtorjev, v obsegu, ki v\xc4\x8dasih \xc5\xbee meji na plagiatorstvo. Ko se je leta 1931 pojavil poljski prevod njegovega romana Zmaga (ang. Victory), so bralci opazili osupljive podobnosti z romanom Povest greha (poljsko Dzieje grzechu, 1908) pisatelja Stefana \xc5\xbberomskega, vklju\xc4\x8dno z njunima zaklju\xc4\x8dkoma. Literarni komparativist Yves Hervouet je v besedilu Zmage pokazal celo vrsto vplivov, sposojanj, podobnosti in aluzij. Nadalje navaja na stotine primerov izposojanja od drugih, ve\xc4\x8dinoma francoskih avtorjev, v skoraj vseh Conradovih delih, od Almayerjeve norosti do njegove nedokon\xc4\x8dane stvaritve Suspense. Zdi se, da je Conrad uporabljal besedila uglednih pisateljev kot neobdelano snov iste vrste kakor je bila vsebina njegovih spominov. Gradiva, sposojena od drugih avtorjev, pogosto slu\xc5\xbeijo kot aluzije. Vrhu tega je imel izjemen spomin za besedila in si je zapomnil podrobnosti, \xc2\xbbtoda to ni bil spomin, strogo razvr\xc5\xa1\xc4\x8den glede na vire, razporejen v homogene entitete; prej je bil ogromen zbiralnik podob in odlomkov, iz katerih je potem zajemal\xc2\xab. \xc2\xbbToda\xc2\xab, kot pi\xc5\xa1e Najder, \xc2\xbbga ni nikoli mogo\xc4\x8de obto\xc5\xbeiti neposrednega plagiatorstva. Tudi kadar je Conrad prevzemal stavke ali prizore, je spremenil njihov zna\xc4\x8daj, jih umestil v nove strukture. Ni posnemal, pa\xc4\x8d pa (kot pravi Hervouet) \xc2\xbbnadaljeval\xc2\xab\xc2\xa0svoje u\xc4\x8ditelje. Imel je prav, ko je dejal: 'Podoben nisem nikomur.' Ian Watt je to jedrnato izrazil: 'Na nek na\xc4\x8din Conrad \xc5\xa1e najmanj izhaja od drugih pisateljev; napisal je zelo malo stvari, ki bi jih lahko zamenjali za delo kogarkoli drugega.'\xc2\xab _NEWLINE_Conrad se je, tako kot drugi umetniki, soo\xc4\x8dal z omejitvami, ki so izvirale iz potrebe po tem, da si napravlja ob\xc4\x8dinstvo naklonjeno in da potrjuje njegovo ugodno samopodobo. To je morda razlog, da je ob\xc4\x8dudovanja vredno posadko z ladje Judea v romanu Mladost (ang. Youth) opisal kot\xc2\xa0\xc2\xbbliverpoolske \xc5\xbeilave primerke\xc2\xab\xc2\xa0(ang. \xc2\xbbLiverpool hard cases\xc2\xab), medtem ko dejanska posadka z ladje Palestine, ki je slu\xc5\xbeila kot resni\xc4\x8dni model za ladjo Judea, ni vklju\xc4\x8devala niti enega samega Livepool\xc4\x8dana in polovica posadke je bila nebritancev; in razlog, da je kriminalno nevestnega Britanca, kapitana J. L. Clarka z ladje SS Jeddah, v svojem romanu Lord Jim spremenil v kapitana fiktivne ladje Patna, v \xc2\xbbneke vrste nem\xc5\xa1kega odpadnika iz Novega Ju\xc5\xbenega Walesa\xc2\xab\xc2\xa0tako po\xc5\xa1astnega po fizi\xc4\x8dnem izgledu, da je spominjal na \xc2\xbb\xc5\xa1olanega slonjega mladi\xc4\x8da\xc2\xab. Podobno je Conrad v svojih pismih, ob tem ko se je ve\xc4\x8dji del svoje literarne kariere boril za golo finan\xc4\x8dno pre\xc5\xbeivetje, pogosto prilagajal svoje poglede afinitetam svojih dopisovalcev. In kadar je \xc5\xbeelel kritizirati ravnanje evropskega imperializma na podro\xc4\x8djih, ki so bila pozneje ozna\xc4\x8dena kot \xc2\xbbtretji svet\xc2\xab, je svoj pogled usmeril k nizozemskim in belgijskim kolonijam, ne pa k britanskemu imperiju._NEWLINE_Edinstvenost sveta, upodobljena v Conradovih romanih, \xc5\xa1e posebej v primerjavi s sodobniki kot je bil njegov prijatelj in pogosti dobrotnik John Galsworthy, je tolik\xc5\xa1na, da ga je izpostavila podobni kritiki kot je pozneje letela na Grahama Greenea. Toda medtem ko so \xc2\xbbGreeneland\xc2\xab\xc2\xa0(sl. dobesedno \xc2\xbbGreeneova de\xc5\xbeela\xc2\xab) ozna\xc4\x8dili kot ponavljajo\xc4\x8do se in prepoznavno atmosfero ne glede na prizori\xc5\xa1\xc4\x8de, se Conrad trudi poustvariti duha kraja, najsi bo to na krovu ladje ali v oddaljeni vasici; pogosto se je odlo\xc4\x8dil, da bo dal svojim junakom odigrati njihove usode v samotnih in zagrajenih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah. Po videnju Evelyn Waugha in Kingsley Amisa se je \xc5\xa1ele z objavo prvih zvezkov ciklusa \xc2\xbbA Dance to the Music of Time\xc2\xab\xc2\xa0avtorja Anthony Powella v 50-ih letih 20. stoletja zgodilo, da bi kak angle\xc5\xa1ki romanopisec dosegel enako stopnjo obvladovanja atmosfere in jezikovno natan\xc4\x8dnost, to je pogled, ki je podprt tudi s strani poznej\xc5\xa1ih kritikov kot je A. N. Wilson; Powell je priznal svoj dolg do Conrada. Leo Gurko je prav tako opazil \xc2\xbbkot eno izmed Conradovih posebnih kvalitet njegovo nenormalno zavedanje prostora, zavedanje, ki je okrepljeno do skorajda nove dimenzije v umetnosti, do ekolo\xc5\xa1ke dimenzije, ki opredeljuje razmerje med zemljo in \xc4\x8dlovekom\xc2\xab. _NEWLINE_T. E. Lawrence, eden izmed mnogih pisateljev, s katerimi se je Conrad spoprijateljil, je ponudil nekaj dojemljivih opa\xc5\xbeanj o Coradovem pisanju: \xc2\xbbOn je nedvomno najbolj osupljiva stvar v prozi, kar jih je obstajalo: \xc5\xbeelim si, da bi razumel, kako vsak odstavek, ki ga napi\xc5\xa1e (\xe2\x80\xa6 ti so vsi res odstavki, redko napi\xc5\xa1e en sam stavek \xe2\x80\xa6) \xc5\xa1e naprej odzvanja v valovih, kakor ton tenorskega zvona, potem ko se ta ustavi. To ni zgrajeno v ritmu navadne proze, pa\xc4\x8d pa na ne\xc4\x8dem, kar obstaja samo v njegovi glavi, in ker ne more nikoli povedati, kaj je tisto, kar ho\xc4\x8de povedati, se vse njegove stvari izte\xc4\x8dejo v neke vrste lakoto, v namig na nekaj, kar on ne more povedati ali narediti ali misliti. Tako so njegove knjige vedno videti ve\xc4\x8dje kot so. On je prav toliko velikan v subjektivnem kot je Kipling velikan v objektivnem. Ali ta dva sovra\xc5\xbeita drug drugega?\xc2\xab _NEWLINE_V Conradovem \xc4\x8dasu so literarni kritiki, \xc4\x8deprav so obi\xc4\x8dajno naklonjeno komentirali njegova dela, pogosto pripominjali, da mnoge bralce odvra\xc4\x8dajo eksoti\xc4\x8den slog, kompleksna pripoved, globoke teme in pesimisti\xc4\x8dne ideje. Vendar ko so slede\xc4\x8di dogodki 20. stoletja potrdili njegove ideje, je ob svojem \xc4\x8dasu postal ob\xc4\x8dudovan zaradi svojih prepri\xc4\x8danj, za katere se je zdelo, da se bolj skladajo z nadaljnjimi \xc4\x8dasi kot z njegovim lastnim. Conrad je imel popolnoma luciden pogled na \xc4\x8dlovekov polo\xc5\xbeaj, videnje, podobno tistemu, ki ga je v dveh \xc4\x8drticah ponudil njegov 10 let starej\xc5\xa1i poljski rojak Boles\xc5\x82aw Prus: \xc2\xbbPlesn sveta\xc2\xab\xc2\xa0(1884) in \xc2\xbbSence\xc2\xab\xc2\xa0(1885). Conrad je zapisal: \xc2\xbbVera (ali usoda op. prevajalca) je mit in prepri\xc4\x8danja se menjajo kot meglice na obre\xc5\xbeju; misli izginejo; besede, neko\xc4\x8d izgovorjene, umrejo;  in spomin v\xc4\x8deraj\xc5\xa1njega dne je tako tema\xc4\x8den kot je upanje jutri\xc5\xa1njega dne \xe2\x80\xa6 V tem svetu \xe2\x80\x93 kot sem ga jaz spoznal \xe2\x80\x93 smo primorani trpeti brez sen\xc4\x8dice razloga, vzroka ali krivde \xe2\x80\xa6 Ni moralnosti, ni v\xc3\xa9denja in ni upanja; je samo zavest o samih sebi, ki nas \xc5\xbeene naokoli po svetu, ki \xe2\x80\xa6 je vedno samo prazen in be\xc5\xbeen videz \xe2\x80\xa6 Trenutek, tren o\xc4\x8desa in ni\xc4\x8d ve\xc4\x8d ne ostane \xe2\x80\x93 razen kepe blata, hladnega blata, mrtvega blata, vr\xc5\xbeenega v temen prostor, ki se valja okoli ugaslega sonca. Ni\xc4\x8d. Niti misli, niti glasu, niti du\xc5\xa1e. Ni\xc4\x8d.\xc2\xab_NEWLINE_V pismu s konca decembra leta 1897, naslovljenem na Cunnunghamea Grahama je Conrad metafori\xc4\x8dno opisal univerzum kot velik stroj: \xc2\xbbRazvil se je (sem z vso resnostjo znanstven) iz kaosa iz drobcev \xc5\xbeeleza in glej! \xe2\x80\x93 plete. Zgro\xc5\xbeen sem nad groznim delom in stojim zaprepaden. \xc4\x8cutim, da bi on moral vezti \xe2\x80\x93 a \xc5\xa1e naprej plete. Ti pride\xc5\xa1 in re\xc4\x8de\xc5\xa1: \xc2\xbbto je v redu; gre samo za vpra\xc5\xa1anje prave vrste olja. Uporabimo to \xe2\x80\x93 denimo \xe2\x80\x93 nebesno olje in stroj bo izvezel nadvse lep vzorec v \xc5\xa1krlatnem in zlatem.\xc2\xab\xc2\xa0Mar bo res? Joj, ne bo! Ne more\xc5\xa1 s pletilnim strojem ob kakr\xc5\xa1nem koli posebnem mazivu izdelati vezenine. In najbolj uni\xc4\x8dujo\xc4\x8da misel je, da se je ta neslavna stvar sama napravila; se napravila brez misli, brez zavesti, brez predvidevanja, brez o\xc4\x8di, brez srca. Je tragi\xc4\x8dna nesre\xc4\x8da \xe2\x80\x93 in zgodila se je. Ne more\xc5\xa1 posegati vanjo. Poslednja kaplja grenkobe je v slutnji, da je \xc5\xa1e razbiti ne more\xc5\xa1. Na osnovi te resnice, ene in nesmrtne, ki ti\xc4\x8di v sili, ki je to stvar pripravila, da je sko\xc4\x8dila v obstoj, ta stvar je, kar je \xe2\x80\x93 in je neuni\xc4\x8dljiva! Vplete nas noter in odplete nas ven. Spletla je \xc4\x8das prostor, bole\xc4\x8dino, smrt, kvarnost, obup in vse iluzije \xe2\x80\x93 in ni\xc4\x8d ni pomembno.\xc2\xab _NEWLINE_Conrad je pripovedovalec o \xc4\x8dloveku v skrajnih situacijah. \xc2\xbbTisti, ki me berejo\xc2\xab, je zapisal v predgovoru k delu A Personal Record, \xc2\xbbpoznajo moje prepri\xc4\x8danje, da svet, \xc4\x8dasni svet, sloni na nekaj zelo preprostih idejah; tako preprostih, da morajo biti \xc5\xbee stare kot hribi. Sloni, posebej, med drugim na ideji Zvestobe.\xc2\xab\xc2\xa0Za Conrada je zvestoba pregrada, ki jo \xc4\x8dlovek postavi nasproti ni\xc4\x8du, nasproti pokvarjenosti, nasproti zlu, ki je vsepovsod okoli njega, zahrbtno, \xc4\x8dakajo\xc4\x8d, da ga pogoltne, in ki je na nek na\xc4\x8din nepripoznano tudi v njem samem. Toda kaj se zgodi, ko se zvestoba skrije, ko je pregrada podrta in je zlo, ki je zunaj, pripoznano od zla, ki je znotraj? V njegovih najbolj\xc5\xa1ih trenutkih je to tema Conradovih del. _NEWLINE_Kaj je senca Conradove umetnosti? Zagotovo ne zgodba, ki si jo \xe2\x80\x93 tako kot Shakespeare \xe2\x80\x93 pogosto izposodi od javnih virov in ki bi jo lahko poustvarili tudi manj\xc5\xa1i pisci; zgodba slu\xc5\xbei samo kot sredstvo za to, kar ima avtor za povedati. Prej gre Conradovo esenco iskati v upodobitvi sveta, odprtega za na\xc5\xa1e \xc4\x8dute, in v svetovnem nazoru, ki ga je razvil tekom do\xc5\xbeivljanja tega zunanjega sveta in pa svojega lastnega notranjega sveta. En evokativen del tega nazora je Conrad izrazil v pismu iz avgusta 1901, ki ga je napisal uredniku \xc4\x8dasopisa The New York Times Saturday Book Review: \xc2\xbbEgoizem, ki je gibalna sila sveta, in altruizem, ki je njegova morala, ta nasprotna si vzgiba, od katerih je eden tako preprost, drugi pa tako skrivnosten, nam ne moreta slu\xc5\xbeiti, razen v nerazumljivem zavezni\xc5\xa1tvu njunega nespravljivega antagonizma.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nJezik\n_START_PARAGRAPH_\nConrad je \xc5\xbee od otro\xc5\xa1tva teko\xc4\x8de govoril tako poljsko kot francosko in si je znanje angle\xc5\xa1\xc4\x8dine pridobil \xc5\xa1ele pri svojih dvajsetih letih. Zakaj se je potem odlo\xc4\x8dil, da bo pisal knjige v dejansko svojem tretjem jeziku? V predgovoru k delu A Personal Record je izrazil trditev, da je bilo pisati v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini zanj \xc2\xbbnaravno\xc2\xab, in da je misel, da bi on sprejel premi\xc5\xa1ljeno odlo\xc4\x8ditev med angle\xc5\xa1\xc4\x8dino in franco\xc5\xa1\xc4\x8dino, kot so nekateri namignili, zmotna. Pojasnil je, da \xc4\x8deprav mu je bila franco\xc5\xa1\xc4\x8dina doma\xc4\x8da \xc5\xbee od otro\xc5\xa1tva, bi ga bilo strah posku\xc5\xa1ati, da bi se zra\xc5\xbeal v jeziku, ki je tako popolno \xc2\xbbkristaliziran\xc2\xab. V pogovoru z ameri\xc5\xa1kim kiparjem Jo Davidsonom, ko mu je poziral za svoj doprsni kip, je v odgovor na Davidsonovo vpra\xc5\xa1anje dejal: \xc2\xbbAh \xe2\x80\xa6 da pi\xc5\xa1e\xc5\xa1 v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini, jo mora\xc5\xa1 poznati. Angle\xc5\xa1\xc4\x8dina je tako plasti\xc4\x8dna \xe2\x80\x93 \xc4\x8de nima\xc5\xa1 besede, ki jo potrebuje\xc5\xa1, jo lahko naredi\xc5\xa1, toda pi\xc5\xa1e\xc5\xa1 v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini, mora\xc5\xa1 biti umetnik, kakr\xc5\xa1en je Anatole France.\xc2\xab Te izjave, kot se tako pogosto primeri v Conradovih \xc2\xbbavtobiografskih\xc2\xab\xc2\xa0spisih, so rahlo neiskrene. Leta 1897 je Conrada obiskal poljski rojak, Wincenty Lutos\xc5\x82awski, ki je bil namenjen rote\xc4\x8de prositi Conrada, naj pi\xc5\xa1e v polj\xc5\xa1\xc4\x8dini in \xc2\xbbpridobiti Conrada za Poljsko literaturo\xc2\xab. Lutos\xc5\x82awski se je spominjal, da je Conrad med njunim pogovorom pojasnil, zakaj ne pi\xc5\xa1e v polj\xc5\xa1\xc4\x8dini: \xc2\xbbPreve\xc4\x8d cenim na\xc5\xa1o lepo poljsko knji\xc5\xbeevnost, da bi vanjo vna\xc5\xa1al svoje ni\xc4\x8dvredno blebetanje. Toda za Angle\xc5\xbee so moje sposobnosti ravno prav\xc5\xa1nje: omogo\xc4\x8dajo mi, da si zaslu\xc5\xbeim za pre\xc5\xbeivetje.\xc2\xab\xc2\xa0Morda je povedno, da je Conrad pozneje pisal Lutos\xc5\x82awskemu, da naj svoj obisk ohrani kot skrivnost. _NEWLINE_Conrad je v delu A Personal Record pripomnil, da je angle\xc5\xa1\xc4\x8dina \xc2\xbbjezik moje skrivne izbire, moje prihodnosti, dolgega prijateljstva, najgloblje ljubezni, napornih ur in spro\xc5\xa1\xc4\x8denih ur in tudi samotnih ur, prebranih knjig, zasledovanih misli, zapomnjenih ob\xc4\x8dutij \xe2\x80\x93 jezik samih mojih sanj!\xc2\xab Leta 1878 je bila Conradova \xc5\xa1tiriletna izku\xc5\xa1nja s francosko trgovsko mornarico pretrgana, ko so Francozi odkrili, da nima dovoljenja konzula Ruskega cesarstva za plovbo pod francosko zastavo. To in pa nekaj \xc2\xbbConradovskih\xc2\xab\xc2\xa0tipi\xc4\x8dno katastrofalnih nalo\xc5\xbeb, ga je pustilo v obubo\xc5\xbeanosti in spodbudilo poskus samomora. Conrad se je s soglasjem svojega strica Brobowskega, ki je bil tedaj poklican v Marseilles, odlo\xc4\x8dil, da bo iskal zaposlitev v britanski trgovski mornarici, ki ni zahtevala ruskega dovoljenja. Tako se je za\xc4\x8delo Conradovo 16-letno mornari\xc5\xa1ko znanstvo z Britanci in z angle\xc5\xa1kim jezikom._NEWLINE_\xc4\x8ce bi Conrad ostal na frankofonskem obmo\xc4\x8dju ali se vrnil na Poljsko, bi ta sin poljskega pesnika, dramatika in prevajalca Apolla Korzeniowskega, ki je bil \xc5\xbee od otro\xc5\xa1tva izpostavljen poljski in tuji literaturi in je imel ambicije sam postati pisatelj, morda na koncu namesto v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini pisal v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini ali polj\xc5\xa1\xc4\x8dini. Zagotovo je njegov mentor in stric Tadeusz Bobrowski menil, da bi Conrad lahko pisal v polj\xc5\xa1\xc4\x8dini; v pismu iz 1881 je svetoval svojemu 23-letnemu ne\xc4\x8daku: \xc2\xbbKer, hvala Bogu, ne pozablja\xc5\xa1 polj\xc5\xa1\xc4\x8dine \xe2\x80\xa6 in tvoje pisanje ni slabo, ponavljam, kar sem \xe2\x80\xa6 napisal in rekel \xc5\xbee prej \xe2\x80\x93 dobro bi storil, ko bi pisal \xe2\x80\xa6 za W\xc4\x99drowiec v Var\xc5\xa1avi. Imamo malo popotnikov in \xc5\xa1e manj pravih dopisnikov: besede o\xc4\x8dividca bi bile zelo zanimive in bi ti s\xc4\x8dasoma \xe2\x80\xa6 prinesle denar. Bila bi to ve\xc5\xbeba v tvojem rodnem jeziku \xe2\x80\x93 ta nit, ki te ve\xc5\xbee s tvojo domovino in rojaki \xe2\x80\x93 in navsezadnje poklon spominu na tvojega o\xc4\x8deta, ki je vedno hotel in tudi je slu\xc5\xbeil svoji de\xc5\xbeeli s svojim peresom.\xc2\xab _NEWLINE_Po mnenju nekaterih biografov je Conradov tretji jezik, angle\xc5\xa1\xc4\x8dina, ostal pod vplivom njegov prvih dveh jezikov \xe2\x80\x93 polj\xc5\xa1\xc4\x8dine in franco\xc5\xa1\xc4\x8dine. Zaradi tega se njegova angle\xc5\xa1\xc4\x8dina zdi nenavadna. Najder je zapisal: \xc2\xbbBil je \xc4\x8dlovek treh kultur: poljske, francoske in angle\xc5\xa1ke. Ker je bil vzgojen v poljski dru\xc5\xbeini in kulturnem okolju, \xe2\x80\xa6 se je kot otrok nau\xc4\x8dil franco\xc5\xa1\xc4\x8dine in potem pri manj kot 17-ih od\xc5\xa1el v Francijo, kjer je 4 leta slu\xc5\xbeil v francoski trgovski mornarici. V \xc5\xa1oli se je moral u\xc4\x8diti nem\xc5\xa1\xc4\x8dine, toda franco\xc5\xa1\xc4\x8dina je do konca njegovega \xc5\xbeivljenja ostala jezik, ki ga je govoril najbolj teko\xc4\x8de (in brez tujega naglasa). Dobro je obvladal francosko zgodovino in literaturo in francoski pisci so mu slu\xc5\xbeili kot umetni\xc5\xa1ki zgledi. Toda vse svoje knjige je napisal v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini \xe2\x80\x93 v jeziku, ki se ga je pri\xc4\x8del u\xc4\x8diti pri 20-ih letih. Tako je bil angle\xc5\xa1ki pisatelj, ki je odra\xc5\xa1\xc4\x8dal v drugih jezikovnih in kulturnih okoljih. Njegovo delo lahko vidimo, kot da se nahaja na mejnem obmo\xc4\x8dju samoprevoda.\xc2\xab _NEWLINE_Conradovi spisi, kar je neizogibno za trojezi\xc4\x8dnega poljsko-francosko-angle\xc5\xa1kega govorca, ob\xc4\x8dasno ka\xc5\xbeejo primere \xc2\xbbfrancoske angle\xc5\xa1\xc4\x8dine\xc2\xab\xc2\xa0ali \xc2\xbbpoljske angle\xc5\xa1\xc4\x8dine\xc2\xab\xc2\xa0\xe2\x80\x93 to se pravi nenamerno rabo francoskega in poljskega besednjaka, slovnice ali sintakse v njegovih angle\xc5\xa1kih sestavkih. V enem primeru je Najder uporabil \xc2\xbbve\xc4\x8d zdrsov v besedi\xc5\xa1\xc4\x8du, tipi\xc4\x8dnih za Conrada (galicizmi), in v slovnici (obi\xc4\x8dajno polonizmi)\xc2\xab\xc2\xa0kot znotrajbesedilni dokaz proti trditvam Forda Madoxa Forda, Conradovega ob\xc4\x8dasnega literarnega sodelavca, da je on, za serialno objavo v \xc4\x8dasopisu T. P.'s Weekly, napisal en del romana Nostromo namesto obolelega Conrada._NEWLINE_Neprikladnost delovanja v jeziku, ki \xc5\xbee dolgo ni ve\xc4\x8d tvoj glavni jezik vsakodnevne rabe, ponazarja Conradov poskus leta 1921, da bi v angle\xc5\xa1\xc4\x8dino prevedel kratko igro \xc2\xbbJobova knjiga\xc2\xab\xc2\xa0poljskega zdravnika, kolumnista, pisca zgodb in komedij, Bruna Winawerja. Najder je zapisal: \xc2\xbbJezik [igre] je lahek, pogovoren, nekoliko individualiziran. Zlasti Herup in snobovski \xc5\xbdid, \xc2\xbbBolo\xc2\xab Bendziner, imata svoj zna\xc4\x8dilen na\xc4\x8din izra\xc5\xbeanja. Conrad, ki je imel malo stikov z vsakdanjo, pogovorno polj\xc5\xa1\xc4\x8dino, je poenostavil dialoge, izpustil Herupove znanstvene izraze in spregledal mnoge zabavne nianse. Dejanje je v izvirniku precej nedvoumno postavljeno v sodobno Var\xc5\xa1avo, nekam med uglajeno dru\xc5\xbebo in polsvet; to specifi\xc4\x8dno kulturno okolje se v prevodu izgubi. Conrad je izpustil mnogo poudarkov aktualne satire v predstavitvi dramskih oseb in prezrl ne samo neslovni\xc4\x8dni govor (ki se je morda izmuznil njegovi pozornosti) nekaterih likov, pa\xc4\x8d pa celo judovskost dveh izmed njih, Bola in Mosana.\xc2\xab _NEWLINE_V prakti\xc4\x8dnem oziru Conrad, ko je za\xc4\x8del pisati leposlovje, ni imel veliko druge izbire kot da pi\xc5\xa1e v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini. Poljaki, ki so Conrada obto\xc5\xbeevali kulturnega odpadni\xc5\xa1tva, ker je pisal v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini namesto v polj\xc5\xa1\xc4\x8dini, niso dojeli bistva, kakor ga ne dojamejo tudi tisti anglofonski govorci, ki v Conradovi samodejni izbiri angle\xc5\xa1\xc4\x8dine za svoj umetni\xc5\xa1ki medij vidijo priznanje nekak\xc5\xa1ni vrojeni superiornosti angle\xc5\xa1kega jezika. Po besedah Conradovega tesnega prijatelja in literarnega pomo\xc4\x8dnika Richard-a Curle-ja je bilo dejstvo, da je Conrad pisal v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini, \xc2\xbbo\xc4\x8ditno zavajajo\xc4\x8de\xc2\xab, kajti Conrad \xc2\xbbni ni\xc4\x8d bolj popolnoma angle\xc5\xa1ki po svojem srcu kot je po svoji narodnosti\xc2\xab. Conrad, po Curlejevih besedah, \xc2\xbbne bi nikoli mogel pisati v nobenem drugem jeziku razen v angle\xc5\xa1kem \xe2\x80\xa6 kajti v kateremkoli drugem jeziku bi bil nem razen v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini\xc2\xab. _NEWLINE_Conrad je vseskozi ohranjal mo\xc4\x8dno \xc4\x8dustveno navezanost na svoj rodni jezik. Svojo gostujo\xc4\x8do poljsko ne\xc4\x8dakinjo Karolo Zag\xc3\xb3rsko, je vpra\xc5\xa1al: \xc2\xbbAli mi bo\xc5\xa1 odpustila, da moja sinova ne govorita poljsko?\xc2\xab Junija 1924, malo pred svojo smrtjo, je o\xc4\x8ditno izrazil \xc5\xbeeljo, da bi njegov sin John o\xc5\xbeenil poljsko dekle in se nau\xc4\x8dil polj\xc5\xa1\xc4\x8dine, in se poigraval z mislijo, da bi se za vselej vrnil v tedaj \xc5\xbee neodvisno Poljsko.\n_START_SECTION_\nPolemika\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1975 je nigerijski pisatelj Chinua Achebe objavil esej z naslovom \xc2\xbbPodoba Afrike: rasizem v Conradovem 'Srcu teme'\xc2\xab\xc2\xa0(ang. \xc2\xbbAn Image of Africa: Racism in Conrad's 'Heart of Darkness'\xc2\xab), ki je spro\xc5\xbeil polemiko s tem, ko je Conrada poimenoval \xc2\xbbtemeljiti rasist\xc2\xab\xc2\xa0(ang. \xc2\xbbthoroughgoing racist\xc2\xab). Achebejevo stali\xc5\xa1\xc4\x8de je bilo, da se Srca teme ne more smatrati za veliko umetnino, ker gre za \xc2\xbbroman, ki slavi \xe2\x80\xa6 raz\xc4\x8dlove\xc4\x8denje, ki razoseblja en del \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega rodu\xc2\xab. Achebe, ozna\xc4\x8dujo\xc4\x8d Conrada kot \xc2\xbbtalentiranega, trpe\xc4\x8dega \xc4\x8dloveka\xc2\xab, pripominja da Conrad (preko glavnega junaka Chrlesa Marlowa) omejuje in degradira Afri\xc4\x8dane na \xc2\xbbude\xc2\xab, \xc2\xbbkote\xc2\xab, \xc2\xbblesketajo\xc4\x8da se bela zrkla\xc2\xab\xc2\xa0itd., medtem ko isto\xc4\x8dasno (in v strahu) sumi na skupno sorodstvo med njim in temi domorodci \xe2\x80\x93 kar Marlowa privede do tega, da zani\xc4\x8dljivo navr\xc5\xbee besedo \xc2\xbbgrdo\xc2\xab. Achebe je prav tako navedel Conradov opis njegovega sre\xc4\x8danja z Afri\xc4\x8danom: \xc2\xbbNek orja\xc5\xa1ki samec, \xc4\x8drnec, na katerega sem naletel na Haitiju, je do konca mojih dni u\xc4\x8dvrstil mojo predstavo o slepem, razjarjenem, brezrazumnem besu kot se manifestira v \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki \xc5\xbeivali.\xc2\xab\xc2\xa0Achebejev esej, ki predstavlja mejnik v postkolonialnem diskurzu, je spro\xc5\xbeil razpravo in vpra\xc5\xa1anja, ki jih je odprl, so bila obdelana v ve\xc4\x8dini nadaljnje literarno-kriti\xc4\x8dne dejavnosti v zvezi z Conradom.  _NEWLINE_Achebejevi kritiki trdijo, da mu ne uspe razlo\xc4\x8devati med Marowovimi pogledi in Conradovimi, kar na koncu privede do zelo okornih interpretacij novele. Po njihovem videnju Conrad prikazuje Afri\xc4\x8dane naklonjeno in njihovo bedo tragi\xc4\x8dno ter s sarkazmom omenja in neposredno obsoja domnevno plemenite namere evropskih kolonistov, s \xc4\x8dimer izkazuje svoj skepticizem glede moralne superiornosti belega \xc4\x8dloveka. Prav zares je to osrednja tema romana; do\xc5\xbeivetja Marlowa v Afriki razgalijo brutalnost kolonializma in njegovo logiko. Ko pisatelj zaklju\xc4\x8duje odlomek, ki opisuje stanje uklenjenih, izstradanih su\xc5\xbenjev, pripomni: \xc2\xbbNavsezadnje sem tudi jaz bil del vzvi\xc5\xa1ene stvari teh visokih in pravi\xc4\x8dnih ravnanj.\xc2\xab\xc2\xa0Nekateri opazovalci zatrjujejo, da je Conrad, \xc4\x8digar rodno de\xc5\xbeelo so zavojevale imperialisti\xc4\x8dne sile, \xc5\xbee samo po sebi so\xc4\x8dustvoval z drugimi podjarmljenimi ljudstvi. Jeffrey Meyers pripominja, da je bil Conrad, enako kot njegov znanec Roger Casement, \xc2\xbbeden prvih, ki je postavljal pod vpra\xc5\xa1aj zahodno pojmovanje napredka, kar je bila prevladujo\xc4\x8da ideja v Evropi od renesanse do prve svetovne vojne, ki je napadal hinavsko opravi\xc4\x8devanje kolonializma in ki je razkrival \xe2\x80\xa6 divja\xc5\xa1ko degradacijo belega \xc4\x8dloveka v Afriki\xc2\xab. Enako je tudi E.D. Morel, ki je vodil mednarodno opozicijo proti vladavini kralja Leopolda II. v Kongu, videl Conradovo Srce teme kot obsodbo kolonialne brutalnosti in o noveli govoril kot o \xc2\xbbnajmogo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i stvari, kar jih je bilo na to temo napisanih\xc2\xab\xc2\xa0(ang. \xc2\xbbthe most powerful thing written on the subject\xc2\xab). _NEWLINE_Preu\xc4\x8devalec Conrada Peter Firchow je zapisal, da \xc2\xbbnikjer v romanu Conrad ali katerikoli od njegovih pripovedovalcev, bodisi v obliki nastopajo\xc4\x8dega lika bodisi druga\xc4\x8de, ne postavlja trditve o superiornosti na strani Evropejcev na osnovi domnevnih genetskih ali biolo\xc5\xa1kih razlik\xc2\xab. \xc4\x8ce sta Conrad ali njegov roman rasisti\xc4\x8dna, sta samo v bla\xc5\xbejem pomenu, ker Srce teme sicer priznava rasne razlike, \xc2\xbbtoda ne ponuja ideje o bistveni superiornosti\xc2\xab\xc2\xa0katerekoli skupine. Achebejevo interpretacijo Srca teme se da izpodbijati (in se tudi jo je izpodbijalo) z interpretacijo Conradove druge zgodbe o Afriki, \xc2\xbbPostojanke napredka\xc2\xab\xc2\xa0(ang. \xc2\xbbAn Outpost of Progress\xc2\xab), ki ima vsevednega pripovedovalca in ne pripovedovalca, utele\xc5\xa1enega v literarnem liku, Marlowa. Nekateri od mlaj\xc5\xa1ih preu\xc4\x8devalcev, kot je Masood Ashraf Raja, so tudi predlo\xc5\xbeili, da \xc4\x8de beremo \xc5\xa1e druga Conradova dela naprej od Srca teme, posebej njegove \xc2\xbbindonezijske\xc2\xab\xc2\xa0romane, je mo\xc4\x8d idejo o rasizmu \xc5\xa1e dodatno zaplesti s tem, da postavimo v ospredje Conradovo pozitivno upodobitev muslimanov. _NEWLINE_Leta 1998 je H.S. Zins v Pula: Botswana Journal of African Studies (sl. Pula: Bocvanska revija za afri\xc5\xa1ke \xc5\xa1tudije) zapisal: \xc2\xbbConrad je napravil angle\xc5\xa1ko knji\xc5\xbeevnost bolj zrelo in refleksivno, zato ker je pritegnil pozornost k \xc4\x8disti grozi politi\xc4\x8dnih realnosti, ki so jo angle\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavljani in politiki spregledali. Primer Poljske, njegove zatirane domovine, je bil ena od takih zadev. Kolonialno izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje Afri\xc4\x8danov je bila druga. Njegova obsodba imperializma in kolonializma, zdru\xc5\xbeena z naklonjenostjo do preganjanih in trpe\xc4\x8dih \xc5\xbertev, je izvirala od njegovega poljskega porekla, od njegovega lastnega osebnega trpljenja in od izku\xc5\xa1nje preganjanega ljudstva, ki \xc5\xbeivi pod tujo zasedbo. Osebni spomini so porodili v njem izjemno ob\xc4\x8dutljivost za razvrednotenje \xc4\x8dloveka in pa \xc4\x8dut moralne odgovornosti.\xc2\xab _NEWLINE_Conradova izku\xc5\xa1nja iz Konga, tedaj upravljanega s strani Belgijcev, je iz njega napravila enega najbolj srditih kritikov \xc2\xbbposlanstva belega \xc4\x8dloveka\xc2\xab. Bila je tudi, kot pi\xc5\xa1e Najder, Conradov najbolj drzen in poslednji \xc2\xbbposkus, da bi postal \xc2\xbbhomo socialis\xc2\xab, kolesce v mehanizmu dru\xc5\xbebe. S tem ko je sprejel slu\xc5\xbebo v trgovskem podjetju, se je pridru\xc5\xbeil, enkrat izjemoma v svojem \xc5\xbeivljenju, organizirani, obse\xc5\xbeni skupinski dejavnosti na kopnem. \xe2\x80\xa6 Ni naklju\xc4\x8dje, da je odprava v Kongu ostala osamljen dogodek v Conradovem \xc5\xbeivljenju. Vse do svoje smrti je ostal samotar v socialnem smislu in ni nikoli postal povezan s katerokoli institucijo ali jasno opredeljeno skupino ljudi\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nSpomeniki\n_START_PARAGRAPH_\nSpomenik Conradu v obliki sidra v Gdyniji, na obali Baltskega morja na Poljskem, vsebuje njegov citat v polj\xc5\xa1\xc4\x8dini: \xc2\xbbNic tak nie n\xc4\x99ci, nie rozczarowuje i nie zniewala, jak \xc5\xbcycie na morzu\xc2\xab\xc2\xa0(sl. \xc2\xbbNi\xc4\x8d tako ne vabi, ne razo\xc4\x8dara in ne usu\xc5\xbenjuje kot \xc5\xbeivljenje na morju\xc2\xab, ang. izvirnik\xc2\xa0\xc2\xbb[T]here is nothing more enticing, disenchanting, and enslaving than the life at sea\xc2\xab\xc2\xa0\xe2\x80\x93 Lord Jim, 2. poglavje, 1. odstavek)._NEWLINE_V sydneyskem pristani\xc5\xa1\xc4\x8du Circular Quay obele\xc5\xbeuje Conradove obiske v Avstraliji med leti 1879 in 1892 plo\xc5\xa1\xc4\x8da na \xc2\xbbPisateljski poti\xc2\xab\xc2\xa0(ang. \xc2\xbbWriters Walk\xc2\xab). Plo\xc5\xa1\xc4\x8da navaja: \xc2\xbbMnoga njegova dela odsevajo njegovo 'ljubezen do tega mladega kontinenta'\xc2\xab. _NEWLINE_V San Franciscu so leta 1979 slovesno posvetili majhen trikotni trg na Columbus Avenue in Beach Street, blizu soseske Fisherman's Wharf, kot Joseph Conrad Square, poimenovan po Conradu._NEWLINE_Proti koncu druge svetovne vojne je bila kri\xc5\xbearka Kraljeve mornarice HMS Danae prekr\xc5\xa1\xc4\x8dena v ORP Conrad in je slu\xc5\xbeila kot del Poljske mornarice._NEWLINE_Ne oziraje se na nedvomno trpljenje, ki ga je Conrad prestal na mnogih od svojih potovanj, ga sentimentalnost in premeteni marketing postavljata v najbolj\xc5\xa1e turisti\xc4\x8dne nastanitve na ve\xc4\x8d njegovih popotnih destinacijah. Hoteli po Daljnem vzhodu si ga \xc5\xa1e vedno lastijo kot \xc4\x8dastnega gosta, vendar brez dokazov v podporo svojim trditvam: singapur\xc5\xa1ki Raffles Hotel \xc5\xa1e naprej trdi, da je bil tam nastanjen, \xc4\x8deprav je dejansko bival v bli\xc5\xbenjem Sailors' Home. Njegov obisk v Bangkoku prav tako ostaja v kolektivnem spominu mesta in je zabele\xc5\xbeen v uradni zgodovini hotela Mandarin Oriental (kjer v resnici ni bil nikoli nastanjen, saj je bival na svoji ladji Otago) poleg manj olikanega gosta, Somerseta Maughama, ki je hotel potem postavil na sramotilni steber v eni od svojih kratkih zgodb kot ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje za poskuse, da bi ga vrgli ven._NEWLINE_Plo\xc5\xa1\xc4\x8da, ki obele\xc5\xbeuje spomin na \xc2\xbbJosepha Conrada\xe2\x80\x93Korzeniowskega\xc2\xab\xc2\xa0je bila postavljena ob singapurskem The Fullerton Hotelu._NEWLINE_Poro\xc4\x8da se tudi, da naj bi Conrad bival v Peninsula Hotelu v Hong Kongu, vendar tega pristani\xc5\xa1\xc4\x8da ni nikoli obiskal. Poznej\xc5\xa1i literarni ob\xc4\x8dudovalci, vidnej\xc5\xa1i med njimi Graham Greene, so \xc5\xa1li tesno po njegovih stopinjah, tako da so v\xc4\x8dasih zahtevali isto sobo in s tem podalj\xc5\xa1evali obstoj mitov, ki nimajo osnove v dejstvih. Do sedaj ni poznano \xc5\xa1e nobeno karibsko letovi\xc5\xa1\xc4\x8de, ki bi si lastilo Conradovo zavetni\xc5\xa1tvo, \xc4\x8deprav se verjame, da je ob svojem postanku na otoku Martinik na svojem prvem potovanju leta 1875, ko je plul kot potnik na ladji Mont Blanc, bival v penzionu v Fort-de-France._NEWLINE_Aprila 2013 je bil odkrit spomenik Conradu v ruskem mestu Vologda, kjer so v izgnanstvu \xc5\xbeiveli on in njegovi star\xc5\xa1i v letih 1862-1863. Spomenik je bil odstranjen junija 2016 brez jasnega pojasnila.\n_START_SECTION_\nVpliv\n_START_PARAGRAPH_\nPo objavi romana Chance leta 1913 je Conrad postal predmet ve\xc4\x8d razprav in hvale kot katerikoli drug angle\xc5\xa1ki pisatelj tistega \xc4\x8dasa. Imel je nadarjenega duha za dru\xc5\xbeabni\xc5\xa1tvo in njegov prijateljski krog, ki ga je pri\xc4\x8del graditi \xc5\xa1e pred svojimi prvimi objavami, je vklju\xc4\x8deval pisatelje in druge vodilne osebnosti s podro\xc4\x8dja umetnosti kot so: Henry James, Robert Bontine, Cunninghame Graham, John Galsworthy, Edward Garnett, Garnettova \xc5\xbeena Constance Garnett (prevajalka iz ruske literature), Stephen Crane, Hugh Walpole, George Bernard Shaw, H. G. Wells, Arnold Bennett, Norman Douglas, Jacob Epstein, T. E. Lawrence, Andr\xc3\xa9 Gide, Paul Val\xc3\xa9ry, Maurice Ravel, Valery Larbaud, Saint-John Perse, Edith Wharton, James Huneker, antropolog Bronis\xc5\x82aw Malinowski, J\xc3\xb3zef Retinger (pozneje ustanovitelj Evropskega gibanja, ki je privedlo do Evropske unije, ter avtor dela Conrad and His Contemporaries (sl. Conrad in njegovi sodobniki). Conrad je opogumljal mlaj\xc5\xa1e pisatelje in jim bil za mentorja. V prvih letih 20. stoletja je napisal kraj\xc5\xa1i niz romanov v sodelovanju z Fordom Madoxom Fordom._NEWLINE_V letih 1919 in 1922 je Conradov rasto\xc4\x8di ugled in presti\xc5\xbe med pisatelji in kritiki v celinski Evropi vzpodbudil njegove upe glede Nobelove nagrade za knji\xc5\xbeevnost. Zanimivo je, da so bili o\xc4\x8ditno Francozi in \xc5\xa0vedi in ne Angle\xc5\xbei tisti, ki so podpirali njegovo kandidaturo. _NEWLINE_Aprila 1914 je Conrad, ki je posedoval dedni poljski plemi\xc5\xa1ki polo\xc5\xbeaj in plemi\xc5\xa1ki grb, imenovan Na\xc5\x82\xc4\x99cz, odklonil nededni vite\xc5\xa1ki naslov, ki mu ga je ponudil premier iz laburisti\xc4\x8dne stranke Ramsay MacDonald. Conrad je ohranjal distanco do uradnih struktur \xe2\x80\x93 nikoli ni glasoval na britanskih dr\xc5\xbeavnih volitvah \xe2\x80\x93 in se zdi, da je bil na splo\xc5\xa1no nenaklonjen javnim po\xc4\x8dastitvam; \xc5\xbee prej je zavrnil \xc4\x8dastne akademske naslove univerz Cambridge, Durham, Edinburg, Liverpool in Yale. _NEWLINE_Med Conradovimi romani sta zelo brana Lord Jim in Nostromo, tako kot predpisano \xc4\x8dtivo kakor tudi za lastno veselje. \xc4\x8crnec z Narcisa, Tajni agent in Z zahodnimi o\xc4\x8dmi se tudi pri\xc5\xa1tevajo med njegove najbolj\xc5\xa1e romane. Da se zagovarjati, da njegovo najbolj vplivno delo ostaja Srce teme, s katerim so se mnogi seznanili preko filma Francisa Forda Coppole Apokalipsa zdaj, ki ga je navdihnil doti\xc4\x8dni Conradov roman in je postavljen v \xc4\x8das vietnamske vojne; upodobitev potovanja v temo \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke psihe vzbuja odmev pri sodobnih bralcih. Conradove kratke zgodbe, drugi romani in neleposlovni spisi so prav tako \xc5\xa1e naprej dele\xc5\xbeni naklonjenosti mnogih bralcev in filmskih ustvarjalcev._NEWLINE_V Ljudski republiki Poljski so bili objavljeni prevodi vseh Conradovih del razen Z zahodnimi o\xc4\x8dmi, ki so ga cenzorji prepovedali zaradi njegovega zagovarjanja pravi\xc4\x8dnosti in nevtralnosti. Z zahodnimi o\xc4\x8dmi je na Poljskem iz\xc5\xa1el v 80-ih kot ilegalna knjiga. _NEWLINE_Joseph Conrad je vplival na mnoge poznej\xc5\xa1e pisce, med njimi so: D. H. Lawrence, T. S. Eliot, Maria D\xc4\x85browska, F. Scott Fitzgerald, William Faulkner, Gerald Basil Edwards, Ernest Hemingway, Antoine de Saint-Exup\xc3\xa9ry, Andr\xc3\xa9 Malraux, George Orwell, Graham Greene, Anthony Powell, Malcolm Lowry, William Golding, William S. Burroughs, Joseph Heller, Italo Calvino, Gabriel Garc\xc3\xada M\xc3\xa1rquez, Peter Matthiessen, J. G. Ballard, Chinua Achebe, John le Carr\xc3\xa9, V. S. Naipaul, Philip Roth, Hunter S. Thompson, J. M. Coetzee, Stephen R. Donaldson in Salman Rushdie. _NEWLINE_Edward Said je zapisal: \xc2\xbbConradov dose\xc5\xbeek je v tem, da je uredil kaos svoje eksistence v visoko urejeno umetnost, ki je natan\xc4\x8dno odsevala in obvladovala realnosti, s katerimi se je ubadala. Njegova izku\xc5\xa1nja, in sicer tako izku\xc5\xa1nja \xc4\x8dloveka kot pisatelja, je edinstvena v angle\xc5\xa1ki literaturi: nobena izselitev iz domovine ni bila tako popolna ali tako kompleksna kot njegova, nobeno literarno ustvarjanje tako globoko nenavadno in kreativno. \xe2\x80\xa6 Prisiljen se zopet zate\xc4\x8di k svoji individualnosti je sprejel njena bremena in njeno brezkompromisno pesimisti\xc4\x8dno videnje realnosti. \xe2\x80\xa6 V tem, da ni mogel naposled spremeniti celotno svoje trpljenje v zaslu\xc5\xbeen mir, je zna\xc4\x8dilna conradovska ironija.\xc2\xab"