b'\n_START_ARTICLE_\nGenetika\n_START_PARAGRAPH_\nGenetika je panoga biologije, ki prou\xc4\x8duje dedovanje, lastnosti genov in DNK. Znanstvenik, ki se ukvarja z genetiko, se imenuje genetik.\n_START_SECTION_\nPredstave o dedovanju pri starih Grkih\n_START_PARAGRAPH_\nPri starih Grkih je u\xc4\x8denjak Aristotel mislil, da dobijo otroci vse lastnosti od svojega o\xc4\x8deta. Toda davni Hipokrat je bil bli\xc5\xbeje resnici. Trdil je, da mo\xc5\xa1ko in \xc5\xbeensko telo vsebujeta teko\xc4\x8dini, ki se pome\xc5\xa1ata, da nastane otrok. Teko\xc4\x8dini se borita za dolo\xc4\x8ditev lastnosti star\xc5\xa1ev, ki jih bo dobil otrok.\n_START_SECTION_\nKromosomi pri \xc4\x8dloveku\n_START_PARAGRAPH_\nNih\xc4\x8de ne ve, zakaj imamo ljudje 46 kromosomov. Razli\xc4\x8dna \xc5\xbeiva bitja imajo razli\xc4\x8dna \xc5\xa1tevila, toda to ni povezano z njihovo velikostjo ali zapletenostjo. Psi jih imajo na primer 78, tigri 38, nekatere praproti pa 1262._NEWLINE_(glej tudi: Geneza in kromosomi)_NEWLINE_Vse omenjene \xc5\xbeivali imajo parno \xc5\xa1tevilo kromosomov. To je zato, ker je genetski material v vsaki telesni celici podvojen, en komplet kromosomov dobimo od vsakega od star\xc5\xa1ev (spolne celice imajo dedni material v eni kopiji), zato je vsota parno \xc5\xa1tevilo._NEWLINE_Izjeme pri parnem \xc5\xa1tevilu kromosomov v telesnih celicah so genomske mutacije, pri katerih pride do spremembe \xc5\xa1tevila kromosomov. Najbolj znan primer je downov sindrom ali trisomija 21. kromosoma. Ljudje z downovim sindromom imajo v vsaki telesni celici tri kopije enaindvajsetega kromosoma (HSA21)._NEWLINE_Dodatna izjema parnega \xc5\xa1tevila kromosomov so spolni kromosomi. \xc5\xbdenske imajo dve kopiji kromosoma X, mo\xc5\xa1ki pa en kromosom X in en kromosom Y (oznaki XX in XY). Pri pticah imajo samci spolna kromosoma ZZ, samice ZW. Pri nekaterih insektih pa imajo samice dva kromosoma X, samci pa enega (oznaki XX in X0)._NEWLINE_Kromosomi imajo strukturo podobno \xc4\x8drki X v profazi in metafazi mitotske delitve. Kromosomi so v profazi, metafazi in anafazi superzviti okoli proteinskih nosilcev (histonov) in so vidni pod svetlobnim mikroskopom. Dejansko gre za \xc5\xbee podvojeno molekulo DNK, nastali kopiji pa sta \xc5\xa1e vedno povezani s proteini v to\xc4\x8dki, ki ji re\xc4\x8demo centromera. Podvojeni linearni DNK molekuli nista medsebojno povezani. V anafazi se povezava med centromeri prekine (X razpade v I I), vsak nastali kromosom gre v svojo h\xc4\x8derinsko celico. Ve\xc4\x8dino celi\xc4\x8dnega cikla so kromosomi bistveno manj zviti, torej bolj raztegnjeni v eno samo nitko, in niso vidni pod svetlobnim mikroskopom. V nasprotju s pogosto predstavo so v profazi in metafazi vsi kromosomi oblike \xc4\x8drke X (vklju\xc4\x8dno s kromosomom Y). Glede na polo\xc5\xbeaj centromere se kromosomi lo\xc4\x8dijo na metacentri\xc4\x8dne (stik na polovici dol\xc5\xbeine kromosoma), submetacentri\xc4\x8dna (blizu polovice), akrocencri\xc4\x8dne (blizu konca kromosoma) in telocentri\xc4\x8dne (skoraj povsem na koncu kromosoma).\n_START_SECTION_\nManjkajo\xc4\x8di geni\n_START_PARAGRAPH_\nKer je celica odvisna od navodil v genih, je \xc5\xbeivljenjsko pomembno, da so vsi geni funkcionalni, torej da se z njih prepisujejo funcionalne molekule RNK iz katerih se nadaljno prevajajo funkcionalni proteini._NEWLINE_\xc4\x8ce je gen mutiran, se lahko zgodi, da telo ne more izdelati telesne snovi (na primer neke beljakovine oziroma encima), ki jo potrebuje.  Ker so geni v dveh kopijah, je v ve\xc4\x8dini primerov (recesivne mutacije) organizem prizadet samo takrat, ko sta obe kopiji nekega gena nefunkcionalni._NEWLINE_Do mutacij ve\xc4\x8dinoma pride pri podvojevanju molekule DNK. v splo\xc5\xa1nem je mutacije vsaka sprememba nukleotidnega zaporedja v molekuli DNK. Mnogi mutirani geni lahko \xc5\xa1e vedno normalno delujejo zaradi redundance oziroma degeneriranosti genskega koda (razli\xc4\x8dna zaporedja nukleotidov \xc5\xa1e vedno lahko dajejo povsem enak kon\xc4\x8dni proteinski produkt). V\xc4\x8dasih lahko celice popravijo mutacijo. Glede na evolucijski pomen lahko na mutirano zaporedje, ki se prenese na potomce, deluje pozitivna ali negativna selekcija.\n_START_SECTION_\nGenske lastnosti\n_START_PARAGRAPH_\nLjudje so pogosto podobni svojim star\xc5\xa1em ali celo starim star\xc5\xa1em. Tako kot videz se lahko dedujejo sposobnosti, bolezni in morda celo del osebnosti. Pogosto je te\xc5\xbeko dolo\xc4\x8diti, katera lastnost je genska, torej podedovana, in katera je pridobljena, torej ni odvisna od genov. Podedovane lastnosti so lahko odvisne od majhnega \xc5\xa1tevila genov - tako imenovane mendelske lastnosti (npr. krvna skupina, barva o\xc4\x8di) ali pa od velikega \xc5\xa1tevila genov - poligenske lastnosti (npr. telesna te\xc5\xbea). Poligenske lastnosti so praviloma zelo pod vplivom okolja, zato je npr. telesna te\xc5\xbea posameznika dolo\xc4\x8dena z genetiko in z dejavniki okolja.\n_START_SECTION_\nPopulacijska genetika\n_START_PARAGRAPH_\nPopulacija je skupina osebkov neke vrste, ki zasedajo nek prostor v nekem \xc4\x8dasu in se med seboj parijo. Vsakega \xc4\x8dlana populacije lahko opi\xc5\xa1emo z genotipom - dolo\xc4\x8dimo posamezne alelne variante izbranega nabora genov. Glede na pogostost ali frekvenco posameznih alelnih variant v izbrani populaciji lahko dolo\xc4\x8dimo, ali je populacija genetsko raznolika, v stanju ekspanzije, ozkega grla, inbridirana (posledica parjenja v bli\xc5\xbenjem sorodstvu), v Hardy-Weinbergovem ravnote\xc5\xbeju, ocenimo efektivno velikost populacije, lahko pa razli\xc4\x8dne populacije paroma primerjamo in dolo\xc4\x8damo prehajanje posameznikov iz ene v drugo populacijo in posledice takega prehajanja.\n_START_SECTION_\nVedenjska genetika\n_START_PARAGRAPH_\nVedenjska genetika se ukvarja s preu\xc4\x8devanjem vpliva genetskih dejavnikov na variacije v osebnostnih potezah oz. vedenju. Izhaja iz predpostavke, da mere osebnostnih potez zrcalijo dolo\xc4\x8dene biolo\xc5\xa1ke mehanizme, ki so povezani z delovanjem genov. Znanstveniki preu\xc4\x8dujejo te genetske vplive na dva na\xc4\x8dina, s kvantitativno genetiko in z molekularno genetiko.'