b'\n_START_ARTICLE_\nTeofan Spovednik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nTeofan je bil rojen v Konstantinoplu v premo\xc5\xbeni plemi\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeini \xc4\x8dastilcev ikon. O\xc4\x8de Izak je bil cesarski guverner \xc4\x8drnomorskih otokov in je umrl, ko je imel Teofan komaj tri leta. O materi Teodori in njeni dru\xc5\xbeini ni ni\xc4\x8d znanega. Po o\xc4\x8detovi smrti ga je na svoj dvor sprejel bizantinski cesar Konstantin V. Kopronim (740-775) in poskrbel za njegovo \xc5\xa1olanje. Teofan je imel pod njegovim pokroviteljstvom ve\xc4\x8d dvornih polo\xc5\xbeajev._NEWLINE_Pri dvanajstih letih se je poro\xc4\x8dil, vendar sta z \xc5\xbeeno \xc5\xbeivela devi\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenje. Po smrti tasta leta 799 sta se lo\xc4\x8dila in se z vzajemno odlo\xc4\x8dila za duhovno \xc5\xbeivljenje. Ona je od\xc5\xa1la v samostan na otoku blizu Konstantinopla, on pa v samostan Polihronij v okro\xc5\xbeju Sigriano na azijski strani Marmarskega morja. Kasneje je dal na svoji zemlji na otoku Kalomio zgraditi samostan. _NEWLINE_Po \xc5\xa1estih letih se je vrnil v Sigriano, kjer je ustanovil opatijo in postal njem opat. Kot opat se je udele\xc5\xbeil Drugega ekumenskega nicejskega koncila leta 787 in podpisal sklep za obrambo \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denja ikon._NEWLINE_Ko se je cesar Leon V. Armenec (813-820) za\xc4\x8del boriti proti \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denju ikon, je ukazal Teofana privesti v Konstantinopel. Cesar je brezuspe\xc5\xa1no posku\xc5\xa1al dose\xc4\x8di, da bi Teofan, v nasprotju s sklepom koncila, obsodil \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje ikon.  Teofana je dal zato vre\xc4\x8di v je\xc4\x8do. Po dveh letih so ga izpustili in ga leta 817 pregnali na otok Samotrako, kjer je zaradi posledic trpljenja v je\xc4\x8di po sedemnajstih dneh umrl. _NEWLINE_Teofanu pripisujejo mnogo \xc4\x8dude\xc5\xbeev, ki so se zgodili po njegovi smrti, zato sta ga pravoslavna in rimskokatoli\xc5\xa1ka cerkev razglasili za mu\xc4\x8denca in svetnika.\n_START_SECTION_\nKronika\n_START_PARAGRAPH_\nTeofan je na vztrajno zahtevo svojega prijatelja in letopisca Georgija Sinkela za\xc4\x8del v letih 810-815 pisati nadaljevanje Sinkelove kronike. Uporabil je gradivo, ki ga je \xc5\xbee pripravil Sinkel, verjetno pa tudi  izvle\xc4\x8dke iz del Sokrata Sholastika, Sozomena  in  Teodoreta Kirskega, ki jih je naredil Teodor Lektor, in kroniko Konstantinopla. Ciril Mango trdi, da je Teofan h kroniki, ki nosi njegovo ime, prispeval bolj malo. Veliko ve\xc4\x8dino dela je opravil Sinkel, Toefanova glavna zasluga pa je, da je ob\xc5\xa1irno Sinkelovo gradivo preuredil v celoto. _NEWLINE_Teofanova kronika svetovnih dogodkov zajema dogodke od prihoda Dioklecijana na oblast leta 284, kjer se Sinkelova kronika kon\xc4\x8da, do padca Mihaela I. Rangaba leta 813. V kroniki so ohranjeni dogodki iz bizantinske zgodovine, ki bi se sicer izgubili. Jezik je nekje na sredi med togim cerkvenim in pogovornim gr\xc5\xa1kim jezikom tistega \xc4\x8dasa. _NEWLINE_Kronika je sestavljena iz dveh delov: v prvem delu je zgodovina, urejena po letih, v drugem pa so  kronolo\xc5\xa1ke preglednice, ki so polne neto\xc4\x8dnosti.  Izgleda, da je Tofan preglednice samo pripravil in pustil prostore za letnice prazne. Letnice je kasneje vpisal nek drug letopisec. V kronologiji so poleg kolone z datumi po kr\xc5\xa1\xc4\x8danskem koledarju tudi kolone z obdobji vladanja rimskih cesarjev, perzijskih kraljev in arabskih kalifov ter petih ekumenskih patriarhov. Sistem je precej zmeden in ima zato bolj majhno vrednost.  _NEWLINE_Prvi del kronike kljub pomanjkanju kriti\xc4\x8dnosti in kronolo\xc5\xa1ki nenatan\xc4\x8dnosti, ki bi je od Teofana ne pri\xc4\x8dakovali, v veliki meri preka\xc5\xa1a ve\xc4\x8dino bizantinskih kronik. Teofanova kronika postane dragocena z vladavino Justina II. (565), za katero je za vire informacij uporabil dela Trajana Patricija in Teofila Ede\xc5\xa1kega, ki se niso ohranila. _NEWLINE_Teofanova kronika se je kot vir veliko uporabljala v kasnej\xc5\xa1ih kronikah in latinski kompilaciji, ki jo je leta 873-875 pripravil pape\xc5\xbeev knji\xc5\xbeni\xc4\x8dar Anastazij iz kronik patriarha Nikeforja I., Georgija Sinkela in Teofana za potrebe diakona Ivana v drugi polovici 9. stoletja, s \xc4\x8demer je postala znana tudi v zahodni Evropi. _NEWLINE_Ohranilo se je tudi Nadaljevanje kronike v \xc5\xa1estih knjigah, ki zajema obdobje do leta 961. Napisali so ga \xc5\xa1tevilni, ve\xc4\x8dinoma neznani avtorji, imenovani Theophanes Continuatus ali Scriptores post Theophanem (pisci po Teofanu), ki so delo opravili na zahtevo cesarja Konstantina VII. Porfirogeneta.'