b'\n_START_ARTICLE_\nAgroekologija\n_START_PARAGRAPH_\nAgroekologija je izraz, ki se lahko uporablja na ve\xc4\x8d na\xc4\x8dinov, kot znanost, kot gibanje in kot praksa. V splo\xc5\xa1nem pomenu je to \xc5\xa1tudija o vlogi kmetijstva v svetu. Agroekologija zagotavlja interdisciplinarni okvir za \xc5\xa1tudijo dejavnosti kmetijstva. V tem okviru kmetijstvo ne obstaja kot osamljeni subjekt, ampak kot del ekologije. Agroekologija se sklicuje na osnovna ekolo\xc5\xa1ka na\xc4\x8dela v konceptualnih okvirih.\n_START_SECTION_\nEkolo\xc5\xa1ka strategija\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tudija agroekologije poteka na razli\xc4\x8dnih agroekosistemih. Agroekologija ni povezana z neko metodo gojenja, pa naj gre za ekolo\xc5\xa1ko, konvencionalno, intenzivno ali ekstenzivno. Poleg tega se ne opredeljuje do nekaterih na\xc4\x8dinov upravljanja, kot je uporaba naravnih sovra\xc5\xbenikov namesto insekticidov ali polikulture namesto monokulture. Poleg tega agroekologi soglasno ne nasprotujejo tehnologijam ali surovinam v kmetijstvu ampak \xc5\xbeelijo oceniti, kako, kdaj in \xc4\x8de se lahko tehnologija uporablja v povezavi z naravnimi, socialnimi in \xc4\x8dlove\xc5\xa1kimi sredstvi. Agroekologija predlaga kontekst ali "site-specific" na\xc4\x8din \xc5\xa1tudije v agroekosistemih in kot tak, priznava da ne obstaja univerzalna formula ali recept za uspeh in najve\xc4\x8djo blaginjo kmetijskega ekosistema. Namesto tega lahko agroekologi preu\xc4\x8dujejo vpra\xc5\xa1anja povezana s \xc5\xa1tirimi sistemskimi lastnostmi agroekosistemov: produktivnost, stabilnost, trajnostnost in pravi\xc4\x8dnost. Za razliko od disciplin, ki se ukvarjajo samo z eno od nekaterih lastnosti, agroekologi vidijo vse \xc5\xa1tiri lastnosti, ki so med seboj povezane. Agroekologi preu\xc4\x8dujejo te \xc5\xa1tiri lastnosti s pomo\xc4\x8djo interdisciplinarnega pristopa. Z uporabo naravnih znanosti posku\xc5\xa1ajo razumeti elemente v ekosistemih kot so lastnosti tal in rastlin, ter da z uporabo dru\xc5\xbeboslovnih metod razumejo u\xc4\x8dinke kmetovanja na pode\xc5\xbeelju, gospodarske omejitve v razvoju novih metod ali kulturne dejavnike, ki dolo\xc4\x8dajo na\xc4\x8dine kmetovanja.\n_START_SECTION_\nRazi\xc4\x8dni pristopi k agroekologiji\n_START_PARAGRAPH_\nAgroekologi se ne strinjajo vedno s tem kaj agroekologija je oz.kaj bi morala biti na dolgi rok. razli\xc4\x8dne opredelitve pojma se v veliki meri razlikujejo po specifi\xc4\x8dnosti, s katero opredeljujejo izraz "ekologija" kot tudi izraz potencialne politi\xc4\x8dne konotacije. Definicije agroekologije zato morda najprej razvrstijo po posebnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah v katerih le\xc5\xbeijo kmetijstva. Ta opredelitev se nana\xc5\xa1a na "ekologijo"del agroekologije kot ozko naravno okolje. Po tej opredelitvi lahko agroekologi preu\xc4\x8dujejo zdravstveno stanje tal, kakovost vode, kakovost zraka, mezo in mikro favno, okoli\xc5\xa1ke rastline, strupene snovi in druge naravne vsebine. Pogostej\xc5\xa1o opredelitev pojma je mogo\xc4\x8de nasloviti z Dalgaard et al., ki se nana\xc5\xa1a na agroekologijo kot \xc5\xa1tudijo medsebojnih vplivov na rastline,\xc5\xbeivali,ljudi in okolje v kmetijskih sistemih. Zato je agroekologija sama po sebi multidisciplinarna, vklju\xc4\x8dno z dejavniki iz agronomije, ekologije, sociologije in ekonomije. Agroekologija je opredeljena razli\xc4\x8dno tudi na geografsko lokacijo.\n_START_SECTION_\nEkosistemi agroekologije\n_START_PARAGRAPH_\nTa pristop je posledica biologije ekosistemov Eugena Odum. Pristop temelji na predpostavkah, da so naravni sistemi s svojimi stabilnostimi in odpornostimi najbolj\xc5\xa1i model za posnemanje. Obi\xc4\x8dajno ekosistemi agroekologije niso dejavno vklju\xc4\x8deni v dru\xc5\xbebenih vedah, vendar pa ta \xc5\xa1ola temelji predvsem na prepri\xc4\x8danju, da je veliko kmetijstvo neprimerno.\n_START_SECTION_\nAgronomska ekologija\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovni pristop v tej panogi je ve\xc4\x8dinoma izpeljan iz agronomije, vklju\xc4\x8dno s tradicionalno kmetijsko proizvodno vedo. Ta pristop prav tako ni dejavno vklu\xc4\x8den v socialne vede agroekolo\xc5\xa1kih analiz, vendar pa uporablja dru\xc5\xbeboslovna razumevanja procesov, s katerimi je kmetijstvo postalo nevzdr\xc5\xbeno. Chuck Francis, Richard Hardwood, Ricardo Salvador in Matt Leibman so primeri tega pristopa.\n_START_SECTION_\nEkolo\xc5\xa1ko politi\xc4\x8dna ekonomija\n_START_PARAGRAPH_\nGonilna sila te oblike agroekologije so politi\xc4\x8dno-ekonomski kritiki.\xc5\xa0ola je prepri\xc4\x8dana,da bodo le korenite spremembe v politi\xc4\x8dni ekonomiji in raziskave v gospodarstvu zmanj\xc5\xa1ale negativne stro\xc5\xa1ke sodobnega kmetijstva.\n_START_SECTION_\nAgro-populacijska ekologija\n_START_PARAGRAPH_\nTa pristop izvira iz znanosti, ki temelji predvsem na ekologiji prebivalstva, ki je bila zadnja tri desetletja zapostavljena. Butell pojasnjuje, da je glavna razlika med obema kategorijama, reko\xc4\x8d da "Uporaba ekologije prebivalstva vklju\xc4\x8duje primarnost ne le za analizo ekosistemov z vidika dinamike populacije, njihovih drevesnih vrst, njihovih razmerij s podnebjem in biokemijo, ampak daje velik poudarek tudi vlogi genetike". David Andow in Alison Power navedena kot primera strokovnjakov zavezana tem pogledu.\n_START_SECTION_\nOcena ve\xc4\x8dnamenskega kmetijstva\n_START_PARAGRAPH_\nTa pristop se osredoto\xc4\x8da na multifunkcionalnost pokrajine,namesto da se osredoto\xc4\x8da izklju\xc4\x8dno na spodbujanje kmetijstva. Kmetijstvo in prehrana \xc5\xa1teje kot institucionalni kompleks, ki se nana\xc5\xa1a in povezuje z drugimi socialnimi ustanovami.'