b'\n_START_ARTICLE_\nHilandarski tipik\n_START_PARAGRAPH_\nHilandarski tipik (srbsko \xd0\xa5\xd0\xb8\xd0\xbb\xd0\xb0\xd0\xbd\xd0\xb4\xd0\xb0\xd1\x80\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8 \xd1\x82\xd0\xb8\xd0\xbf\xd0\xb8\xd0\xba/Hilandarski tipik) je srednjeve\xc5\xa1ki spis, pisan na pergamentu. Napisal ga je Sveti Sava leta 1200 po zaklju\xc4\x8dku pisanja Karejskega tipika. V tipiku je dolo\xc4\x8dil pravila meni\xc5\xa1kega \xc5\xbeivljenja v samostanu Hilandar in oranizacijo samostanske uprave. Napisan je po zgledu na predgovor tipika konstantinopelskega samostana Milostne matere Bo\xc5\xbeje._NEWLINE_Izvirnik tipika ni ohranjen. Obstaja zgoden prepis v obliki pergamentnega kodeksa, napisan verjetno v 20. letih 13. stoletja. Hrani ga samostan Hilandar.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nHilandarski tipik vsebuje predpise za duhovno \xc5\xbeivljenje v samostanu in organizacijo slu\xc5\xbeb samostanske skupnosti. Samostan je upravljal iguman s \xc5\xa1irokimi pooblastili, vendar v dogovoru z zborom stare\xc5\xa1in. V vodenje samostana so bili vklju\xc4\x8deni tudi ekonom, cerkovnik (eklisijarh), ki je skrbel za glavno cerkev in namestitev menihov, dohijar in druge.  Igumane ve\xc4\x8djih samostanov sta skupaj izbirala kralj  in nad\xc5\xa1kof, kar je dalo velik dru\xc5\xbebeni ugled ne samo njim, ampak tudi samostanom samim. Vsi menihi so morali strogo spo\xc5\xa1tovati tri svoje zaobljube: devi\xc5\xa1tvo, siroma\xc5\xa1tvo in poslu\xc5\xa1nost. Medsebojni odnosi so bili pod duhovnim in disciplinskim nadzorom igumana ali duhovnika, pri \xc4\x8demer se je zlasti pazilo na duh ljubezni in vzajemne pomo\xc4\x8di. Skrb za bolne je v srbskih samostanih povzro\xc4\x8dila ustanavljanje pravih,  vendar zaprtih bolni\xc5\xa1nic.'