b'\n_START_ARTICLE_\nFidelio\n_START_PARAGRAPH_\nFidelio (op. 72) je opera v dveh dejanjih (treh slikah) Ludwiga van Beethovena in predstavlja edino njegovo opero. Libreto sta napisala J. Sonnleithner in Fr. Treitschke po predlogi francoskega libreta avtorja Jeana-Nicolasa Bouillya._NEWLINE_E. Schikaneder, najemnik dunajskega gledali\xc5\xa1\xc4\x8de Theater an der Wien je pri Beethovenu naro\xc4\x8dil novo opero. Vendar do izvedbe ni pri\xc5\xa1lo, saj je najemnik vmes zapadel v denarne te\xc5\xbeave. Novi upravnik pa je prav tako poznal skladateljevo nadarjenost za dramati\xc4\x8dno ustvarjanje in mu je naro\xc4\x8dil opero Fidelio. Beethoven je tako poleti leta 1805 napravil ve\xc4\x8dino skic za novo opero. Krstna predstava je bila 20. novembra 1805 na Dunaju. Ob\xc4\x8dinstvu delo ni ugajalo, zato jo je skladatelj revidiral. Vsebino je s treh dejanj zdru\xc5\xbeil v dve dejanji, vendar tudi sedaj opera ni po\xc5\xbeela odobravanja. Sam skladatelj je opero imenoval za trnovo krono, saj je na njej veliko delal, uspeha pa ni bilo. Za uprizoritev maja leta 1814 je napisal \xc5\xa1e novo uverturo in v taki obliki opero izvajajo \xc5\xa1e danes.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nGodi se v \xc5\xa1panski dr\xc5\xbeavni je\xc4\x8di v poznem 18. stoletju.\n_START_SECTION_\nPrva slika\n_START_PARAGRAPH_\nSoba v je\xc4\x8darjevem stanovanju._NEWLINE_Vratar Jaquino je zaljubljen v je\xc4\x8darjevo h\xc4\x8der Marcelino, ona pa je naklonjena je\xc4\x8darjevemu mlademu pomo\xc4\x8dniku Fideliu, o katerem ne sluti, da je v mo\xc5\xa1kega preoble\xc4\x8dena \xc5\xbeena \xc5\xbee dolgo po krivem zaprtega Florestana. Vstopi je\xc4\x8dar Rocco s pomo\xc4\x8dnikom Fideliom. Je\xc4\x8dar pove, da bi bil zadovoljen, \xc4\x8de bi se njegova h\xc4\x8di poro\xc4\x8dila s Fideliom, saj mu je v\xc5\xa1e\xc4\x8d. Fidelio se te\xc5\xbeko izmuzne iz nastalega polo\xc5\xbeaja. Njen edini cilj je, da bi pri\xc5\xa1lo do ljubljenega Florestana, ki je \xc5\xbee dve leti zaprt in o katerem je zlobni guverner Pizarro dal \xc5\xbee razglasiti, da je mrtev. Leonora pa tega ne verjame, temve\xc4\x8d sku\xc5\xa1a po kateri koli poti priti do jetnika in ga re\xc5\xa1iti. Zato pristane na Roccovo prigovarjanje s pogojem, da jo vzame s seboj v je\xc4\x8de. Rocco ji obljubi, da bo pridobil od guvernerja dovoljenje.\n_START_SECTION_\nDruga slika\n_START_PARAGRAPH_\nJetni\xc5\xa1ni\xc4\x8dno dvori\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Guverner Pizarro dobi obvestilo, da si bo \xc5\xa1e ta dan minister ogledal jetni\xc5\xa1nico. Pi\xc2\xadzarro se ustra\xc5\xa1i, da bo minister pri tem izsledil Florestana, zato sklene, da ga da usmrtiti \xc5\xa1e pred ministrovim pri\xc2\xadhodom. V ta namen ho\xc4\x8de pregovoriti je\xc4\x8darja, da izvede njegov zlobni naklep. Ker se ta upre, sklene Pizarro jetnika sam usmrtiti, je\xc4\x8darju pa naro\xc4\x8di, naj takoj izkoplje grob v Florestanovi celici. Leonora, ki poslu\xc5\xa1a pogovor, po Pizarrovem odhodu zaprosi je\xc4\x8darja, naj za proslavo kraljevega rojstnega dne spusti jetnike za nekaj \xc4\x8dasa na dvori\xc5\xa1\xc4\x8de. Upa, da bo pri tem videla Florestana, toda ni ga med njimi. Pizarro se nenadoma vrne in zbesni, ko opazi jetnike na dvori\xc5\xa1\xc4\x8du ter jih uka\xc5\xbee nemudoma zapreti. Leonora zasluti, da je pred Florestanom odlo\xc4\x8dilni dan, zato pre\xc2\xadgovori je\xc4\x8darja, da jo vzame s seboj.'