b'\n_START_ARTICLE_\nElektronski mikroskop\n_START_PARAGRAPH_\nElektronski mikroskop je vrsta mikroskopa, ki kot vir osvetlitve uporablja elektronski snop, s katerim je mo\xc5\xbeno slikanje preu\xc4\x8devanega vzorca z zelo veliko lo\xc4\x8dljivostjo. Uporaba elektronov zaobide teoreti\xc4\x8dno najve\xc4\x8djo lo\xc4\x8dljivost svetlobnega mikroskopa, ki je omejena z valovno dol\xc5\xbeino vidnega spektra na 180 nm. Valovna dol\xc5\xbeina elektronov je manj\xc5\xa1a od enega pikometra in jo je mo\xc5\xbeno \xc5\xa1e zmanj\xc5\xa1ati s pove\xc4\x8devanjem energije, kar da najve\xc4\x8djo teoreti\xc4\x8dno lo\xc4\x8dljivost manj kot 50 pm, v velikostnem obmo\xc4\x8dju vodikovega atoma. V praksi je lo\xc4\x8dljivost za velikostni razred slab\xc5\xa1a, a \xc5\xa1e vedno nekaj stokrat bolj\xc5\xa1a kot pri svetlobnih mikroskopih._NEWLINE_V osnovi je elektronski mikroskop sestavljen iz elektronskega topa, sistema elektromagetnih le\xc4\x8d, ki izostrijo visokonapetostni elektronski snop in ga usmerijo proti opazovanemu objektu, ter detektorja elektronov \xe2\x80\x93 fosforne plo\xc5\xa1\xc4\x8de ali tipala CCD, ki ustvari sliko. Elektronski snop v zraku hitro izgublja energijo, zato mora biti obi\xc4\x8dajno v komori z opazovanim predmetom vakuum. Poznamo ve\xc4\x8d tipov elektronskih mikroskopov, ki se razlikujejo po na\xc4\x8delu delovanja, najbolj raz\xc5\xa1irjena sta pa presevni (transmisijski) in vrsti\xc4\x8dni elektronski mikroskop. Prvi so po zgradbi podobni svetlobnim mikroskopom \xe2\x80\x93 elektronski snop potuje skozi ultratanko rezino preu\xc4\x8devanega predmeta, ki uklanja elektrone v odvisnosti od elektri\xc4\x8dnega potenciala sestavnih delov, in pade na detektor na drugi strani, kjer se pojavijo temnej\xc5\xa1a in svetlej\xc5\xa1a obmo\xc4\x8dja v odvisnosti od tega, koliko elektronov je potovalo naravnost skozi rezino. Vrsti\xc4\x8dni elektronski mikroskopi pa po\xc5\xa1iljajo ozko fokusiran snop proti to\xc4\x8dki na povr\xc5\xa1ini predmeta, ki vzbudi atome na povr\xc5\xa1ini in povzro\xc4\x8di emisijo sekundarnih elektronov. Tiste, ki potujejo v smeri detektorja, mikroskop zazna, torej je svetlost odvisna od kota povr\xc5\xa1ine glede na detektor. Mikroskop premika snop po vrsticah (\xc2\xbbskenira\xc2\xab) prek povr\xc5\xa1ine, kar da navidezno 3-D sliko opazovanega predmeta._NEWLINE_Elektronski mikroskopi se veliko uporabljajo v vedi o materialih in tehniki za preu\xc4\x8devanje mikroskopske zgradbe predmetov, pa tudi v biologiji, kjer omogo\xc4\x8dajo vpogled v izjemno majhne biolo\xc5\xa1ke strukture, kot so bakterije, organeli in virusi, ki so premajhne za opazovanje pod svetlobnim mikroskopom. Vrsti\xc4\x8dni elektronski mikroskopi s svojim delovanjem v vzorcu vzbujajo rentgenske \xc5\xbearke, ki jih je mo\xc5\xbeno zbirati s posebnimi tipali in na njihovi podlagi ugotavljati tudi kemi\xc4\x8dno zgradbo. Slaba stran je izjemno natan\xc4\x8dna ter zapletena zgradba in ob\xc4\x8dutljivost za motnje iz okolja, zaradi \xc4\x8desar so to drage naprave, ki morajo biti name\xc5\xa1\xc4\x8dene v posebej za\xc5\xa1\xc4\x8ditenih prostorih s stabilnim napajanjem, z njimi pa lahko upravljajo le posebej usposobljeni tehniki.'