b'\n_START_ARTICLE_\nPikardijska terca\n_START_PARAGRAPH_\nPikardijska terca je velika terca (v3) v zadnjem trizvoku molovske skladbe, ki dolo\xc4\x8da, da se skladba, napisana v molovi tonaliteti kon\xc4\x8duje z durovim akordom._NEWLINE_Tovrstna kompozicijska praksa se je za\xc4\x8dela v obdobju renesan\xc4\x8dne glasbe (16. stoletje), kon\xc4\x8dala pa v 18. stoletju, v nekaterih primerih pa se je pojavljala \xc5\xa1e kasneje. Skladatelji so se molovega akorda izogibali zato, ker je v tedanjem \xc4\x8dasu prevladovalo mnenje, da je velika terca bolj konsonantnen interval kot mala terca (m3). Ime kaden\xc4\x8dnega postopa izhaja iz imena francoske regije, Pikardije, kjer naj bi glasbeniki tovrstno prakso uporabili prvi.'