b'\n_START_ARTICLE_\nPaul Karl Feyerabend\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPaul Feyerabend se je rodil leta 1924 materi \xc5\xa1ivilji in o\xc4\x8detu javnemu uslu\xc5\xbebencu. Bil je izjemen u\xc4\x8denec; zanimal se je predvsem za astronomijo, gledali\xc5\xa1\xc4\x8de in petje - \xc5\xa1e posebej slednje je ostalo njegov velik interes skozi \xc5\xbeivljenje. Po maturi leta 1942 je bil vpoklican v Arbeitsdienst in dodeljen enoti v Quelern-en-Bas, Bretanija. Kmalu je za\xc4\x8del prostovoljno obiskovati oficirsko \xc5\xa1olo, saj se je \xc5\xbeelel izogniti prvi bojni \xc4\x8drti. Julija 1943 je hladnokrvno sprejel novico, da je njegova mati storila samomor. Decembra istega leta je pri\xc4\x8del opravljati \xc4\x8dastni\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo na severnem delu Vzhodne fronte, kjer je bil povi\xc5\xa1an v poro\xc4\x8dnika in odlikovan z \xc5\xbeeleznim kri\xc5\xbecem. Med umikom nem\xc5\xa1ke vojske s fronte je bil trikrat zadet, enkrat v hrbtenico, zaradi \xc4\x8desar je preostanek druge svetovne vojne pre\xc5\xbeivel v bolni\xc5\xa1nici. Od takrat naprej je hodil le \xc5\xa1e ob palici._NEWLINE_Leta 1947 se je vrnil na Dunaj, kjer je pri\xc4\x8del s \xc5\xa1tudijem sociologije in zgodovine, saj je menil, da sta ta dva predmeta veliko bolj \xc5\xbeivljenjska kot fizika. Kljub temu je kmalu pre\xc5\xa1el na slednjo, nato pa \xc5\xa1e na filozofijo. Avgusta 1948 se je prvi\xc4\x8d udele\xc5\xbeil mednarodnega poletnega seminarja Avstrijskega kolid\xc5\xbea v Alpbachu, kjer je spoznal filozofa znanosti Karla Popperja in marksista Walterja Hollitscherja, postal pa je tudi sekretar za znanost. Bil je ustanovni \xc4\x8dlan in vodja Kraftovega kro\xc5\xbeka, ki se je sestajal do leta 1952. Velik vpliv na Feyerabendov odnos do znanosti so imeli poskusi Felixa Ehrenfahrta, ki jih takratna znanost ni znala povsem pojasniti. Leta 1951 je doktoriral iz bazi\xc4\x8dnih stavkov in dobil \xc5\xa1tipendijo Britanskega sveta za \xc5\xa1tudij na Cambridgeu pod mentorstvom Ludwiga Wittgensteina, ki pa je pred \xc5\xa1tudentovim prihodom v Anglijo umrl. Za novega mentorja si je Feyerabend izbral Karla Popperja in za\xc4\x8del \xc5\xa1tudirati na londonski LSE. Poleti 1953 je zavrnil mesto Popperjevega asistenta in se vrnil na Dunaj, kjer je postal asistent Arthurja Papa. Prevedel je Popperjevo delo Odprta dru\xc5\xbeba in njeni sovra\xc5\xbeniki ter napisal ve\xc4\x8d enciklopedi\xc4\x8dnih \xc4\x8dlankov._NEWLINE_Svojo prvo zaposlitev je dobil kot predavatelj filozofije znanosti na Univerzi v Bristolu. Leta 1958 je za\xc4\x8del predavati na Berkeleyju v Kaliforniji in kmalu pridobil dr\xc5\xbeavljanstvo ZDA. Na Berkleyju je z vmesnimi prekinitvami delal do upokojitve v letu 1990, so\xc4\x8dasno pa je imel predavanja tudi na univerzah v Londonu, Sussexu, Yaleu, Berlinu, Aucklandu in na ETH Z\xc3\xbcrich. V Londonu se je sprijateljil z Imreom Lakatosom, s katerim je nameraval napisati delo v dialogu Za in proti metodi (For and Against Method), v katerem bi Lakatos zagovarjal raconalisti\xc4\x8dni pogled na znanost, Feyerabend pa bi ga izpodbijal. Knjiga zaradi Lakatosove nepri\xc4\x8dakovane smrti v letu 1974 ni bila nikoli dokon\xc4\x8dana. Naslednje leto je Feyerabend izdal samostojno delo Proti metodi (Against Method), s katerim je predstavil in utemeljil svoje stali\xc5\xa1\xc4\x8de epistemolo\xc5\xa1kega anarhista. Napisal je \xc5\xa1e ve\xc4\x8d knjig, ki so to na\xc4\x8delo raziskovale in nadgrajevale, zapadel pa je tudi v depresijo. Zaradi mo\xc5\xbeganskega tumorja je 1994. leta v bolni\xc5\xa1nici v Genolieru umrl.\n_START_SECTION_\nEpistemolo\xc5\xa1ki anarihzem\n_START_PARAGRAPH_\nTeorija epistemolo\xc5\xa1kega anarhizma pravi, da upo\xc5\xa1tevanje katerekoli metodologije nikoli ne pripelje do opaznej\xc5\xa1ega napredka znanosti. Pomembne teorije, kot na primer Demokritova atomisti\xc4\x8dna teorija ali heliocentrizem, so vedno v nasprotju z uveljavljenim pogledom na svet in pogosto brez neopore\xc4\x8dnih empiri\xc4\x8dnih dokazov (v Galilejevem \xc4\x8dasu znanost \xc5\xa1e ni znala pojasniti delovanja teleskopa), torej ne v skladu z razumom. \xc4\x8ce posku\xc5\xa1amo novo teorijo oblikovati v skladu z \xc5\xbee obstoje\xc4\x8do, nudimo slednji po Feyerabendovem mnenju neupravi\xc4\x8deno prednost, saj stara teorija ne more biti merilo za resni\xc4\x8dnost nove. Znanstvenik se torej ne sme podrejati znanstveni ali katerikoli drugi metodi, ampak mora obravnavati vse teorije kot enako verjetne. To idejo je Feyerabend strnil v znamenito izjavo: "Anything goes." S tem je znanosti ob bok med drugim postavil religijo, \xc4\x8darovni\xc5\xa1tvo in mitologijo. Ker je znanost po tem takem le ena izmed ideologij, se je zavzemal celo za lo\xc4\x8ditev znanosti in dr\xc5\xbeave.'