b'\n_START_ARTICLE_\nJezikovna performativnost\n_START_SECTION_\nKonstativi in performativi\n_START_PARAGRAPH_\nAustin nasprotuje tradicionalnemu deskriptivnemu pristopu, ki pravi, da vsaka trditev zgolj \xe2\x80\x9copi\xc5\xa1e stanje stvari\xe2\x80\x9d ali \xe2\x80\x9cugotovi dejstvo\xe2\x80\x9d, to pa lahko napravi bodisi resni\xc4\x8dno bodisi neresni\xc4\x8dno. Tovrstne trditve imenuje konstativi. Nato poda primere izrekov, ki niso le konstativi (niso niti resni\xc4\x8dni niti neresni\xc4\x8dni) in za katere je zna\xc4\x8dilno, da ob izogovoru opravimo neko delo, ki ga normalno ne bi opisali kot \xe2\x80\x9cnekaj r\xc3\xaa\xc4\x8di\xe2\x80\x9d. Te izreke imenuje performativi. Teh ni mogo\xc4\x8de realizirati po kriterijih resni\xc4\x8dno-neresni\xc4\x8dno, temve\xc4\x8d po kriterijih posre\xc4\x8deno-neposre\xc4\x8deno._NEWLINE_Primeri: 1.\xc2\xa0\xc2\xbbVzamem\xc2\xab\xc2\xa0- kakor se izre\xc4\x8de med poro\xc4\x8dnim obredom. 2.\xc2\xa0\xc2\xbbTo ladjo imenujem Kraljica Elizabeta\xc2\xab\xc2\xa0- kakor se izre\xc4\x8de, ko razbijete steklenico ob kljunu. 3.\xc2\xbbSvojo uro dajem in volim svojemu bratu\xc2\xab\xc2\xa0- kakor pi\xc5\xa1e v oporokah. 4.\xc2\xa0\xc2\xbbStavim pet kova\xc4\x8dev, da bo jutri de\xc5\xbeevalo.\xc2\xab\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nPogoji za posre\xc4\x8den performativ\n_START_PARAGRAPH_\nDelo, ki ga lahko opravimo s performativom, je mogo\xc4\x8de opraviti tudi na druge na\xc4\x8dine. V vsakem primeru pa so potrebne ustrezne okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine. V primeru, kogrekajnarobe in torej dejanje \xe2\x80\x93 poroka, stava \xe2\x80\x93 vsaj deloma spodleti, je performativ \xe2\x80\x9cponesre\xc4\x8den\xe2\x80\x9d._NEWLINE_Austinova shema nekaterih pogojev, nujnih za \xe2\x80\x9cposre\xc4\x8deno\xe2\x80\x9d funkcioniranje performativov:_NEWLINE_(A. 1) Obstajati mora priznan konvencionalni postopek z dolo\xc4\x8denim konvencionalnim u\xc4\x8dinkom, sam postopek pa vklju\xc4\x8duje, da v dolo\xc4\x8denih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah dolo\xc4\x8dene osebe izre\xc4\x8dejo dolo\xc4\x8dene besede, in naprej, (A. 2) za spro\xc5\xbeitev postopka, ki naj bi bil spro\xc5\xbeen, morajo biti osebe in okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine v danem primeru ustrezne. (B.1) Vsi udele\xc5\xbeenci morajo izpeljati posopek pravilno in (B. 2) v celoti._NEWLINE_(\xce\x93. 1) Kadar je, kar je pogosto, postopek namenjen v rabo osebam, ki imajo dolo\xc4\x8dene misli ali ob\xc4\x8dutke, ali kadar posveti dolo\xc4\x8deno posledi\xc4\x8dno ravnanje kateregakoli udele\xc5\xbeenca, takrat mora oseba, ki se udele\xc5\xbei postopka in ga tako spro\xc5\xbei, zares imeti te misli ali ob\xc4\x8dutke, udele\xc5\xbeenci pa morajo nameravati, da bodo tako ravnali, in nadalje,_NEWLINE_(\xce\x93. 2) pozneje morajo res tako ravnati._NEWLINE_\xc4\x8ce kateri (ali ve\xc4\x8d) izmed pogojev ni izpolnjen, bo performativni izrek ponesre\xc4\x8den. \xc4\x8ce prekr\xc5\xa1imo katero izmed prvih pravil (A ali B), tj. \xc4\x8ce nepravilno izogovorimo formula ali nimamo pravice storiti dejanja, dejanje ni \xe2\x80\x9cdose\xc5\xbeeno\xe2\x80\x9d. Tovrstni izreki se imeujejo \xe2\x80\x9czastrelki\xe2\x80\x9d, za dejanja pa lahko re\xc4\x8demo, da so ni\xc4\x8dna ali neu\xc4\x8dinkovita. Nasprotno je dejanje kljub kr\xc5\xa1itvi pogojev \xce\x93 vseeno dose\xc5\xbeeno, zaradi neiskrenosti udele\xc5\xbeencev pa gre za zlorabo postopka.Ti izreki se imenujejo \xe2\x80\x9czlorabe\xe2\x80\x9d, dejanja pa so prazna ali nespolnjena.\n_START_SECTION_\nLokucija, ilokucijska sila, perlokucijski u\xc4\x8dinek \xe2\x80\x93 lokucijsko, ilokucijsko in perlokucijsko dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nAustinova neuspe\xc5\xa1na prizadevanja, da bi na\xc5\xa1el na\xc4\x8din definicije performativnosti, ki bi performativne izjave natan\xc4\x8dno razlikoval od konstativnih, ga pripeljejo do spoznanja, da so vse izjave performativne \xe2\x80\x93 tudi tiste, ki so navidezno konstativne. Izka\xc5\xbee se, da konstativ in performativ nista dve razli\xc4\x8dni govorni dejanji, ampak dve razli\xc4\x8dni razse\xc5\xbenosti vsakega govornega dejanja, tj. lokucijske in ilokucijske razse\xc5\xbenosti). Vsaka izjava ima pravzaprav tri razse\xc5\xbenosti:_NEWLINE__NEWLINE_   Lokucija ali dejanje izrekanja (locutionary act) so dejansko izgovorjeni glasovi in besede, ki pripadajo neki slovnici in besedi\xc5\xa1\xc4\x8du in katerim pripisujemo dolo\xc4\x8den pomen v tradicionalnem pomenu besede, tj. izrekanje stavka s smislom in referenco, po konvenciji._NEWLINE__NEWLINE_Rekel mi je:\xc2\xbb Tega ne smete storiti. \xc2\xab_NEWLINE_Rekel mi je:\xc2\xbb Ustreli jo. \xc2\xab_NEWLINE_Rekel sem mu:\xc2\xbb Ustrelil te bom. \xc2\xab_NEWLINE__NEWLINE_   Ilokucija ali dejanje vplivanja (illocutionary act) je govor\xc4\x8dev namen ob izjavi, ki povzro\xc4\x8di dolo\xc4\x8dene posledice in ima konvencionalno silo. Ilokucijsko dejanje je dejanska izvedba nekega dejanja. _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xbbSilil me je (svetoval mi je, ukazal mi je), naj jo ustrelim.\xc2\xab_NEWLINE_\xc2\xbbNasprotoval je temu, da bi jaz to storil.\xc2\xab_NEWLINE_\xc2\xbbKo sem rekel, da ga bom ustrelil, sem mu grozil (sem ga posvaril).\xc2\xab_NEWLINE__NEWLINE_   Perlokucija ali dejanje u\xc4\x8dinkovanja (perlocutionary act) je dejanski u\xc4\x8dinek, ki ga ima govorec na sogovorca ali nase.  Perlokucijska dejanja niso konvencionalna dejanja. Uporabljamo glagole, ki dosegajo ta u\xc4\x8dinek: prepri\xc4\x8dati, pregovoriti, presenetiti, zapeljati itd. _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xbbZadr\xc5\xbeal me je, zaustavil. \xc2\xab_NEWLINE_\xc2\xbbS tem da sem rekel, da ga bom ustrelil, sem ga prestra\xc5\xa1il. \xc2\xab_NEWLINE_Ilokucijska in perlokucijska dejanja lahko izvedemo tudi neverbalno, z gestami, mimiko._NEWLINE_Tudi konstativi so ilokucijska dejanja, a svojo ilokucijsko naravo zanemarjajo. Razlika: afirmacije so ilokuciiska dejanja brez cilja. V primeru konstativa oz. lokucijskega dejanja Bik vas bo napadel ne moremo vedeti kak\xc5\xa1na je njegova ilokucijska sila oz. mo\xc4\x8d, kajti ne vemo ali gre za opozorilo, gro\xc5\xbenjo\xe2\x80\xa6_NEWLINE_Performativi na drugi strani se omejujejo le na ilokucijo. Tako nam delitev na konstative in na performative omogo\xc4\x8dajo ekstremni primeri, sicer pa je bolje govoriti o lokucijskih in ilokucijskih dejanjih.\n_START_SECTION_\nIlokucijske sile izreka\n_START_PARAGRAPH_\nV slovenskem prevodu Bogdana Le\xc5\xa1nika je uporabljen izraz sila, kljub temu pa lahko drugje zasledimo tudi izraz mo\xc4\x8d, kar je pravzaprav dobesedni prevod besede force, ki ga uporabi Austin v svojem delu za poimenovanje petih razredov ilokucijskih sil, s katerimi poizku\xc5\xa1a nadomestiti seznam eksplicitnih performativnih glagolov. Ta novi seznam razvr\xc5\xa1\xc4\x8da glagole, ki izra\xc5\xbeajo dolo\xc4\x8deno ilokucijsko silo oz. ki ozna\xc4\x8dujejo, katero ilokucijsko dejanje izvajamo, ko ustvarjamo dolo\xc4\x8den izrek._NEWLINE__NEWLINE_Verdiktive uporabljamo pri vrednotenjih ali cenitvah zna\xc4\x8daja oz. pri izrekanju presoje: obsoditi, zavzeti stali\xc5\xa1\xc4\x8de, dolo\xc4\x8diti, prisoditi, oceniti, opredeliti, razlagati, vrednotiti._NEWLINE_Eksercitiv je izrekanje odlo\xc4\x8ditve v prid delovanja na dolo\xc4\x8den na\xc4\x8din ali proti njemu ali pa je posredovanje zanj: odsloviti, ukazati, kaznovati, vpoklicati, izbrati, voliti, razglasiti, odrediti, zapovedati, terjati, svetovati, razveljaviti, zavrniti, preklicati._NEWLINE_Komisiv govorcu nalaga delovati na dolo\xc4\x8den na\xc4\x8din: obljubiti, predlagati, nameniti se, jam\xc4\x8diti, prise\xc4\x8di, posvetiti se, zaobljubiti se, zagotavljati, zavezati se, nameravati, na\xc4\x8drtovati, bom, zastaviti si, izre\xc4\x8di se, dati besedo, zakleti se, staviti, zavzeti se._NEWLINE_Behabitiv vklju\xc4\x8duje pojem reakcije na vedenje oz. dr\xc5\xbee do preteklega ali pri\xc4\x8dakovanega ravnanja nekoga drugega. Povezani so z izra\xc5\xbeanjem ob\xc4\x8dutkov, opisovanjem: opravi\xc4\x8diti se za opravi\xc4\x8dila, hvala za zahvale, ob\xc5\xbealovati, laskati, so\xc5\xbealje, \xc4\x8destitati, vo\xc5\xa1\xc4\x8diti, so\xc4\x8dustvovati za so\xc4\x8dustvovanje, zani\xc4\x8devati, vseeno mi je, izkazati spo\xc5\xa1tovanje, hvaliti, obsojati, odobravati, zavzeti se za dr\xc5\xbee, dobrodo\xc5\xa1li, poslavljam se za pozdrave, sre\xc4\x8dno, prekleti, nazdraviti, \xc5\xbeeleti za \xc5\xbeelje, upati si, kljubovati, nasprotovati, izzvati za izzive._NEWLINE_Ekspozitivi se uporabljajo pri dejanjih kot so razvijanje pogledov in izpeljava argumentov: trditi, pritrditi, zanikati, poudariti, ilustrirati, odgovoriti, dvomiti, vpra\xc5\xa1ati, zanikati, domnevati.\n_START_SECTION_\nPoznej\xc5\xa1e teorije govornega dejanja\n_START_PARAGRAPH_\nAmeri\xc5\xa1ki filozof John Rogers Searle (rojen 31. julij 1932; Speech Acts-1969),je Austinovo teorijo govornega dejanja iz filozofije vpeljal v jezikoslovje, hkrati pa predstavil svojo rekonstrukcijo Austinove teorije, v kateri ilokucijske sile razvrsti na pet razredov glede na slede\xc4\x8de temeljne kriterije (Universal speech acts):_NEWLINE__NEWLINE_   Ilokucijski cilj oz. interpretacija dejanja s strani naslovnika, je glavni pogoj._NEWLINE__NEWLINE_   Smer prilagoditve ali besed svetu ali sveta besedam, torej kako besede usmerjajo svet, je predpogoj, ki vklju\xc4\x8duje tudi status govorca._NEWLINE__NEWLINE_   Izra\xc5\xbeeno psiholo\xc5\xa1ko stanje govorca je pogoj iskrenosti._NEWLINE__NEWLINE_   Vsebina stavka oz. izreka v katerem se povezava nana\xc5\xa1a na preteklost ali sedanjost, napoved pa na prihodnost. _NEWLINE_Po teh kriterijih razdeli Searle ilokucijske sile na:_NEWLINE_Reprezentative, ki govorca obvezujejo k resni\xc4\x8dnosti izreka (obve\xc5\xa1\xc4\x8dati, pritrjevati, opa\xc5\xbeati); direktive, ki so poskus govorca, da od sogovorca dobi nek odziv oz. da naslovnik stori tisto kar \xc5\xbeeli govorec (svetovati, vpra\xc5\xa1ati); komisive, ki govorca obvezujejo k uresni\xc4\x8ditvi dejanja (obljubiti, prise\xc4\x8di); ekspresive, ki izra\xc5\xbeajo du\xc5\xa1evno stanje govorca (zahvaliti se, \xc4\x8destitati); deklarative, ki spreminjajo neko splo\xc5\xa1no stanje, hkrati pa ga opisujejo (razglasiti vojno, odpreti sejo).\n_START_SECTION_\nTeorije performativnosti na Slovenskem\n_START_PARAGRAPH_\nRazvoj teorije performativnosti na Slovenskem, delo patra Stanislava \xc5\xa0krabca in polemike, ki so na to temo potekale konec 19. stoletja, v svojih delih temeljito obravnava slovenski raziskovalec retorike in argumentacije, Igor \xc5\xbd. \xc5\xbdagar._NEWLINE_Na Slovenskem so se osnove teorije performativnosti izoblikovale \xc5\xbee konec 19. stoletja. Leta 1892 je pater Stanislav \xc5\xa0krabec na naslovnici verskega \xc4\x8dasopisa, ki ga je urejal, Cvetje z vrtov sv. Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka, pri\xc4\x8del polemiko o uporabi dovr\xc5\xa1nega in nedovr\xc5\xa1nega glagolskega vida v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini. Osrednje vpra\xc5\xa1anje dolgoletne polemike je bilo, \xc4\x8de lahko uporabljamo dovr\xc5\xa1ni sedanjik namesto dovr\xc5\xa1nega prihodnjika (npr. obljubim namesto bom obljubil), kar se je pojavljalo v nare\xc4\x8djih nekaterih slovenskih regij._NEWLINE_\xc5\xa0krabec je sprva zavzel stali\xc5\xa1\xc4\x8de, da dovr\xc5\xa1ni glagolski vid izra\xc5\xbea zgolj dose\xc5\xbeenost dejanja, ne glede na glagolski \xc4\x8das. Dovr\xc5\xa1ni sedanjik tako rabimo za izra\xc5\xbeanje dovr\xc5\xa1nega, \xc4\x8dasovno nedolo\xc4\x8denega dejanja, skratka kot histori\xc4\x8dni prezent ali gnomi\xc4\x8dni aorist. Prav tako sedanjik nedovr\xc5\xa1nega glagola pomeni le vr\xc5\xa1enje ali trajanje dejanja, ki se lahko izvaja v trenutku prave sedanjosti, ni pa nujno. Nedovr\xc5\xa1nika po \xc5\xa0krabcu za opravljanje dejanj v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini ne moremo rabiti, saj premo\xc4\x8dno \xc4\x8dutimo nezaklju\xc4\x8denost dejanja._NEWLINE_Citat:\xc2\xa0\xc2\xbbKedor zmirom le odvezuje, Bog ve, ali bo kedaj kaj odvezal.\xc2\xab\xc2\xa0(Cvetje \xe2\x80\xa6, XVI. te\xc4\x8daj, 8.zvezek, v Gorici 1897)_NEWLINE_Po petletni polemiki z literarnim zgodovinarjem in jezikoslovcem Lukom Pintarjem in pedagogom, urednikom in jezikoslovcem Viktorjem Be\xc5\xbekom, je \xc5\xa0krabec nekoliko preoblikoval svoja stali\xc5\xa1\xc4\x8da:\xc2\xa0\xc2\xbb\xc4\x8de naj se tudi v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini dejanje izvr\xc5\xa1i z izreko besede, ki to dejanje pomeni, potem je v tak\xc5\xa1nih primerih edina upravi\xc4\x8dena oblika sedanjik dovr\xc5\xa1nega glagola.\xc2\xab\xc2\xa0(Cvetje \xe2\x80\xa6, XVI.te\xc4\x8daj, 9.zvezek, v Gorici 1898) Uporaba tovrstnih glagolov je za \xc5\xa0krabca pomenila dvig sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine na raven kulturnih jezikov._NEWLINE_Trdnej\xc5\xa1o teoretsko podlago so \xc5\xa0krab\xc4\x8deve definicije pridobile v za\xc4\x8detku 20. stoletja,_NEWLINE_v polemiki s profesorjem Rajkom Peru\xc5\xa1kom. Peru\xc5\xa1ek je trdil, da se v trenutku izjave ni\xc4\x8d ne zgodi, temve\xc4\x8d se le dogaja in da \xc4\x8de nekomu nekaj dajemo, dajanja ne moremo pospremiti z dam ti, temve\xc4\x8d moramo re\xc4\x8di dajem ti. \xc5\xa0krabec mu je na primeru vljudnostnih obrazcev (npr. klanjam se, poklonim se) sku\xc5\xa1al pokazati, da so njihov pojav omogo\xc4\x8dili \xc5\xa1ele abstraktni glagoli kot so performativi. Te vljudnostne izjave namre\xc4\x8d nadomestijo dejanje, ki ga imenujejo._NEWLINE_Nato je odgovoril, da lahko dajem ti re\xc4\x8demo le v primeru ponavljajo\xc4\x8dega dejanja ali trajajo\xc4\x8dega dejanja (dajem ti - \xc5\xbee ve\xc4\x8d \xc4\x8dasa). Izvr\xc5\xa1itev dejanja pa traja ravno toliko, kot traja izgovor besede \xe2\x80\x93 in tudi izgovor najkraj\xc5\xa1ih besed ima za\xc4\x8detek, konec in potemtakem tudi neko trajanje. Zatem poudari, da grehov ne moremo odvezati z\xc2\xa0\xc2\xbbodvezujem te\xc2\xab, saj je izvr\xc5\xa1itev dejanja odvisna od\xc2\xa0\xc2\xbbintencije za to poobla\xc5\xa1\xc4\x8denega spovednika\xc2\xab\xc2\xa0(Cvetje \xe2\x80\xa6,XXVIII. te\xc4\x8daj, 5.zvezek, v Gorici 1911) in ne od oblike glagola. Nedovr\xc5\xa1na oblika glagola tu izra\xc5\xbea le trajanje, ne pa dovr\xc5\xa1itve dejanja._NEWLINE_\xc5\xa0krabec s tem primerom poda dva pogoja za posre\xc4\x8den performativ \xe2\x80\x93 z Austinove sheme (poglavje 1.2) pogoj (\xce\x93. 1) s tem, ko poudari pomen intencije in pogoj (A. 2), ko pravi, da lahko omenjeno dejanje opravi le za to poobla\xc5\xa1\xc4\x8den spovednik. Poleg tega je \xc5\xbee prej podal definicijo, da z izrekom glagola govorec izvr\xc5\xa1i dejanje, ki ga glagol imenuje, malce pozneje pa je dodal \xc5\xa1e, da mora biti posre\xc4\x8den performativ izre\xc4\x8den v 1. osebi ednine v sedanjiku. Tako je \xc5\xa0krabec izpostavil vse klju\xc4\x8dne pogoje performativnosti skoraj pol stoletja pred uradnim utemeljiteljem teorije performativnosti, J.L. Austinom.\n_START_SECTION_\nOris performativnosti pri Aristotelu\n_START_PARAGRAPH_\nAkcija spada pod peto retori\xc4\x8dno ve\xc5\xa1\xc4\x8dino, ki jo omenja Aristotel v svoji Retoriki (Ars Rhetorika). Vsak govorec naj bi obvladal te ve\xc5\xa1\xc4\x8dine, z namenom da prepri\xc4\x8da sogovorca. Aristotel je izpostavil tudi vpliv etosa-ugled govornika, kot sredstvo prepri\xc4\x8devanja v svoji teoriji o retoriki, kar se lahko primerja z Austinovim pogojem za posre\xc4\x8den performativ (A. 1), in sicer da mora obstajati priznan konvencionalni postopek z dolo\xc4\x8denim konvencionalnim u\xc4\x8dinkom, sam postopek pa vklju\xc4\x8duje, da v dolo\xc4\x8denih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah dolo\xc4\x8dene osebe izre\xc4\x8dejo dolo\xc4\x8dene besede. V\xc3\xa9denje, da lahko z besedami neposredno ali posredno izvr\xc5\xa1imo neko dejanje, je torej vzklilo \xc5\xbee v \xc4\x8dasu stare Gr\xc4\x8dije.\n_START_SECTION_\nBibliografija-Literatura\n_START_PARAGRAPH_\nAUSTIN John L.: Kako napravimokaj z besedami. StudiaHumanitatis, \xc5\xa0KUC Filozofska fakulteta, Ljubljana 1990._NEWLINE_GRGI\xc4\x8c, Matejka, \xc5\xbdAGAR \xc5\xbd., Igor: \xc4\x8cas in dejanje v jeziku\xc2\xa0: oblikovanje performativne teorije na Slovenskem. *cf, Ljubljana 2004._NEWLINE_PAVEAU Marie-Anne, SARFATI Georges-\xc3\x89lia: Les grandes th\xc3\xa9ories de la linguistique. Armand Colin, Pariz 2003._NEWLINE_\xc5\xbdAGAR \xc5\xbd., Igor: Kako obljubiti \xe2\x80\x93 kratek pregled. Problemi \xe2\x80\x93 Razprave. 1989, let. 27, \xc5\xa1t. 1, str. 118 \xe2\x80\x93 133. Dostopno na\xc2\xa0: http://www.igorzagar.net/clanki/kako-obljubiti-kratek-pregled (22. 1. 2014)_NEWLINE_\xc5\xbdAGAR \xc5\xbd, Igor: Performativity as tense and aspect. International review of pragmatics. 2011, let. 3, \xc5\xa1t. 2, str. 168 \xe2\x80\x93 193. Dostopno na\xc2\xa0: http://www.igorzagar.net/clanki/performativity-as-tense-and-aspect (22. 1. 2014)'