b'\n_START_ARTICLE_\nRudolf Weigl\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v avstrijsko-nem\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeini. Njegov o\xc4\x8de se je smrtno ponesre\xc4\x8dil, ko je bil \xc5\xa1e majhen otrok, njegova mati pa se je nato poro\xc4\x8dila s poljskim u\xc4\x8diteljem J\xc3\xb3zefom Trojnarjem. Dru\xc5\xbeina se je preselila v Lvov, v poljsko govorno obmo\xc4\x8dje avstrijske okupacijske cone takratne Poljske (danes Ukrajina). Pod vplivom o\xc4\x8dima in svoje nove okolice je pridobil navdu\xc5\xa1enje za naravoslovje, hkrati pa je postal zaveden Poljak. Po maturi je vpisal \xc5\xa1tudij biologije na filozofski fakulteti Univerze v Lvovu, kjer je diplomiral leta 1907. Nato je postal asistent pri profesorju biologije J\xc3\xb3zefu Nusbaum-Hilarowiczu in naslednje leto obranil doktorsko disertacijo s tezo o histologiji vreten\xc4\x8darskih nevronov. _NEWLINE_Med prvo svetovno vojno ga je avstrijska vojska vpoklicala kot raziskovalca v voja\xc5\xa1kih laboratorijih za izvajanje raziskav na tifusu, na osnovi dognanja Charlesa Nicolla, da to bolezen prena\xc5\xa1ajo zajedavske u\xc5\xa1i. Ta nalezljiva bolezen je namre\xc4\x8d pogosto izbruhnila prav v \xc4\x8dasu vojn ter ob\xc4\x8dutno vplivala na strategijo, pa tudi sicer je bila ena najhuj\xc5\xa1ih nalezljivih bolezni tiste dobe. Mo\xc5\xbenost re\xc5\xa1iti milijone \xc5\xbeivljenj je Weigla spodbudila da je prevzel vodenje raziskav. Gradil je na delu Rocha Lime, ki je identificiral povzro\xc4\x8ditelja kot bakterijo Rickettsia prowazekii in ugotovil, da se razmno\xc5\xbeuje v u\xc5\xa1jih prebavilih. Namno\xc5\xbeevanje v raziskovalne namene je bilo problemati\xc4\x8dno, saj se je izkazalo, da se patogen ne prena\xc5\xa1a od u\xc5\xa1i do u\xc5\xa1i, oku\xc5\xbeevanje u\xc5\xa1i s sesanjem na bolnikih pa ni bilo prakti\xc4\x8dno. Weigl se je zato domislil druga\xc4\x8dne re\xc5\xa1itve in uspel oku\xc5\xbeiti u\xc5\xa1 z injiciranjem bakterij v \xc4\x8drevo skozi zadnji\xc4\x8dno odprtino. To je bil klju\xc4\x8dni preboj, ki je omogo\xc4\x8dil obse\xc5\xbenej\xc5\xa1e raziskave. Leta 1918 je prevzel vodenje lastnega laboratorija, dve leti kasneje pa so zanj na Univerzi v Lvovu ustanovili in\xc5\xa1titut za raziskave tifusa in virusov._NEWLINE_Vzporedno je leta 1918 postal asistent na oddelku za histologijo in embriologijo medicinske fakultete v Lvovu in dve leti kasneje profesor ter vodja oddelka za splo\xc5\xa1no biologijo. V tem obdobju je razvil prvo u\xc4\x8dinkovito cepivo proti pegastemu tifusu iz izoliranih in zmletih u\xc5\xa1jih prebavil v fenolnem pufru. Prvi poskus na \xc4\x8dloveku sta brez Weiglove vednosti izvedla njegova asistenta, ki sta verjela v u\xc4\x8dinkovitost, \xc5\xa1ele potem so se raziskovalci lotili bolj mno\xc5\xbei\xc4\x8dnih klini\xc4\x8dnih poskusov. Kmalu je postal njegov laboratorij mednarodno znan. Weigl je s kri\xc5\xbeanjem pridobil sev u\xc5\xa1i, ki ga je bilo enostavno vzdr\xc5\xbeevati in vzpostavil mno\xc5\xbei\xc4\x8dno produkcijo oku\xc5\xbeenih osebkov za izolacijo. Najbolj problemati\xc4\x8den del je bil hranjenje u\xc5\xa1i da so pre\xc5\xbeivele do izolacije; v ta namen so temeljito precepljeni sodelavci prislonili posebne kletke z u\xc5\xa1mi ob svoje stegno in pustili, da jim sesajo kri. Uspe\xc5\xa1ni preskusi cepiva so pritegnili veliko pozornosti javnosti in \xc5\xbee v obdobju med vojnama je bilo v uporabi v ve\xc4\x8d dr\xc5\xbeavah, med drugim celo na Kitajskem, kamor so ga prinesli misijonarji._NEWLINE_Ob za\xc4\x8detku druge svetovne vojne je Sovjetska zveza okupirala ta del Poljske. Kmalu so se pri\xc4\x8dele prisilne deportacije Poljakov, do Weiglovega in\xc5\xa1tituta pa so Rusi gojili spo\xc5\xa1tovanje. K njemu je pri\xc5\xa1el Nikita Hru\xc5\xa1\xc4\x8dov, takrat generalni sekretar Komunisti\xc4\x8dne partije Ukrajine, in mu ponudil direktorski polo\xc5\xbeaj na Sovjetski akademiji znanosti v Moskvi, kar je Weigl odklonil. Namesto tega je postal njegov in\xc5\xa1titut zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de za Poljake, saj so bili zaposleni razmeroma varni pred preganjanjem. Ta polo\xc5\xbeaj je obdr\xc5\xbeal tudi po tem, ko so Lvov zavzeli Nemci. Tudi ti so ponujali Weiglu razli\xc4\x8dne polo\xc5\xbeaje, od dr\xc5\xbeavljanstva (Reichsdeutche) do vodstva posebej zanj ustanovljenega in\xc5\xa1tituta v Berlinu, ki pa jih je kategori\xc4\x8dno zavra\xc4\x8dal. S\xc4\x8dasoma je zanj na in\xc5\xa1titutu hranila u\xc5\xa1i mno\xc5\xbeica poljskih intelektualcev, med njimi celo Judov, skupaj ve\xc4\x8d kot 500 posameznikov, ki jih je s tem re\xc5\xa1il pred pregonom. Nemci so jih pustili pri miru, saj so zaradi izpostavljenosti tifusu veljali za tvegane. Poleg tega je Weigl skrivoma organiziral dobavo cepiva v koncentracijska tabori\xc5\xa1\xc4\x8da in geta, ki so bila \xc5\xa1e posebej ugodna okolja za razvoj epidemij._NEWLINE_Leta 1944 je Rde\xc4\x8da armada znova zavzela Lvov, ki je ostal pod sovjetsko oblastjo v skladu z dogovorom med zavezniki. Ti so mesto etni\xc4\x8dno o\xc4\x8distili in deportaciji v osrednjo Poljsko se tokrat ni izognil niti Weigl. Po koncu vojne se je ustalil v Krakovu, kjer je dobil polo\xc5\xbeaj profesorja na Jagiellonski univerzi, leta 1948 pa je bil iz politi\xc4\x8dnih razlogov (zaradi obto\xc5\xbebe o kolaboraciji z okupatorjem) preme\xc5\xa1\xc4\x8den na Univerzo v Poznanju. Na obeh je pri\xc5\xa1el v konflikt z akademskim vodstvom, zato se s pou\xc4\x8devanjem ni aktivno ukvarjal, hkrati pa se je gro\xc5\xbenja tifusa zmanj\xc5\xa1ala zaradi izbolj\xc5\xa1ane javne higiene in zatiranja prena\xc5\xa1alca. V 1950. letih se je umaknil iz akademskega okolja in nadaljeval z raziskavami v majhnem in\xc5\xa1titutu za tifus v Krakovu, podrejenem ministrstvu za zdravstvo, do njegove nenadne smrti na po\xc4\x8ditnicah v Zakopanah leta 1957.\n_START_SECTION_\nPomen in priznanja\n_START_PARAGRAPH_\nPoleg njegovega najodmevnej\xc5\xa1ega prispevka znanosti \xe2\x80\x93 iznajdbi prvega u\xc4\x8dinkovitega cepiva proti pegastemu tifusu \xe2\x80\x93 so pomembni tudi drugi Weiglovi dose\xc5\xbeki. Bil je prvi, ki je uporabil \xc5\xbeive \xc5\xbeu\xc5\xbeelke za vzpostavitev kulture povzro\xc4\x8ditelja nalezljive bolezni, kar je vplivalo na sodobne tehnike gojenja patogenov. Poleg tega je razvil metodo za razlo\xc4\x8devanje sevov rikecije, kar je omogo\xc4\x8dilo \xc5\xa1tudijo odpornosti._NEWLINE_Kljub temu, da so bile po koncu vojne njegove zasluge nekoliko prezrte, je prejel razli\xc4\x8dna priznanja. Pape\xc5\xbe Pij XI. mu je podelil red sv. Gregorja Velikega, belgijski kralj mu je podelil red Leopolda, prejel pa je tudi red Polonia Restituta, ki je eno najvi\xc5\xa1jih poljskih priznanj. Izvoljen je bil za \xc4\x8dlana Poljske akademije umetnosti in ve\xc4\x8d tujih akademskih ustanov. Ve\xc4\x8dkrat je bil nominiran za Nobelovo nagrado, za katero pa ni imel politi\xc4\x8dne podpore poljske vlade, zato je ni prejel._NEWLINE_Leta 2003 mu je izraelska spominska organizacija Jad Va\xc5\xa1em posthumno podelila naziv \xc2\xbbPravi\xc4\x8dnega med narodi\xc2\xab\xc2\xa0za njegovo pomo\xc4\x8d Judom med holokavstom.'