b'\n_START_ARTICLE_\nIgo Gruden\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nIgo Gruden je bil prvi od desetih otrok Franca Grudna in Justine Ko\xc5\xa1uta. Franc Gruden in Justina Ko\xc5\xa1uta sta se poro\xc4\x8dila leta 1890 in se po poroki nastanila v Nabre\xc5\xbeini. Franc (po doma\xc4\x8de Dudkovi) je bil star 25 let in je izhajal iz premo\xc5\xbene dru\xc5\xbeine, ki je imela posestvo, trgovino, restavracijo in bila tudi solastnica kamnoloma, Justina (po doma\xc4\x8de Devanarjevi) pa je bila stara 21 let. Prvi od desetih otrok se je rodil Ignacij (v krstni knjigi doma\xc4\x8de \xc5\xbeupnije sv. Roka je zapisan kot Ignatius) - imenovan Igo (ime je dobil po Francetovem o\xc4\x8detu). Ostali otroci v dru\xc5\xbeini pa so bili: Franc, Josip, Olga, Dora, Polda, Danila, Oskar, Du\xc5\xa1an in Nada._NEWLINE_Med letoma 1899 in 1903 je v doma\xc4\x8di vasi obiskoval osnovno \xc5\xa1olo, zatem pa enoletno pripravnico za gimnazijo v Trstu. Med letoma 1904 in 1912 se je izobra\xc5\xbeeval na nem\xc5\xa1ki gimnaziji v Gorici. Svoj prvi literarni prispevek, pesmico Zimski ve\xc4\x8der je objavil leta 1907 v mladinskem listu Zvon\xc4\x8dek. Po maturi (1912) je za\xc4\x8del sodelovati z revijami Slovan, Na\xc5\xa1i zapiski in Ljubljanski zvon. Leta 1913 je vpisal \xc5\xa1tudij prava na Dunaju, vendar ga je moral zaradi vpoklica v vojsko \xc5\xbee naslednje leto prekiniti. Dve leti je bil vojak na frontah in v zalednih polo\xc5\xbeajih, napredoval pa je do poro\xc4\x8dni\xc5\xa1kega \xc4\x8dina. Leta 1916 je bil te\xc5\xbeko ranjen na So\xc5\xa1ki fronti. Zdravil se v Ljubljani in Gradcu, kjer je leta 1917 nadaljeval \xc5\xa1tudij prava. V tem \xc4\x8dasu je svoje pesmi objavljal v revijah Ljubljanski zvon, Dom in svet, Knji\xc5\xbeevni jug itd. Leta 1918 je v Ljubljani spoznal svojo prvo veliko ljubezen, \xc4\x8de\xc5\xa1ko operno pevko Hano Pirkovo. Vpisal se je na Karlovo univerzo Pragi, hkrati pa redno obiskoval Hano, ki je delovala v Osijeku. Do leta 1922 je \xc5\xbeivel na relaciji Praga-Nabre\xc5\xbeina-Osijek-Ljubljana. Leta 1919 je objavil prvo politi\xc4\x8dno sporno Pesem iredentistov (v reviji Slovenski narod), naslednje leto pa je izdal dve pesni\xc5\xa1ki zbirki, Narcis in Primorske pesmi. Leta 1921 je bil med obiskom v Nabre\xc5\xbeini aretiran in za nekaj dni zaprt v se\xc5\xbeanskem zaporu. Isto leto je doktoriral v Pragi._NEWLINE_Leta 1922 se je zaposlil kot pripravnik na De\xc5\xbeelnem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du v Ljubljani, kjer se je nastanil za stalno, z izjemami kraj\xc5\xa1ih bivanj v Kamniku in v tujini. Isto leto je izdal otro\xc5\xa1ko pesni\xc5\xa1ko zbirko Mi\xc5\xa1ka osedlana. Po opravljenem pravosodnem izpitu (1923) je postal odvetni\xc5\xa1ki pripravnik, samostojni odvetnik pa leta 1929. V zakonski stan je stopil z Ado Hayne (1930), prane\xc4\x8dakinjo pesnika Heinricha Heineja, v naslednjem letu se jima je rodila h\xc4\x8di Marija (Mika)._NEWLINE_Leta 1932 je prekinil sodelovanje z Ljubljanskim zvonom in se pridru\xc5\xbeil skupini, ki je ustanovila knji\xc5\xbeevno revijo Sodobnost. V naslednjih letih se je kot \xc4\x8dlan slovenske delegacije udele\xc5\xbeil mednarodnega kongresa PEN klubov v Dubrovniku, obiskal Bolgarijo (1934), kjer je utrdil prijateljske vezi s tamkaj\xc5\xa1njimi knji\xc5\xbeevniki. Z njimi je sodeloval vse do smrti. Isto leto se je lo\xc4\x8dil od \xc5\xbeene. Naslednjo \xc5\xbeivljenjsko sopotnico si je na\xc5\xa1el v Pepci Zajc, s katero se je poro\xc4\x8dil leta 1945. Banovinsko nagrado in nagrado ljubljanske mestne ob\xc4\x8dine mu je prinesla pesni\xc5\xa1ka zbirka Dvanajsta ura (1939)._NEWLINE_Grudnovo \xc4\x8dasopisno polemiziranje in pravni\xc5\xa1ko delo je imelo tudi politi\xc4\x8dne posledice. Bil je \xc4\x8dlan pripravljalnega odbora Dru\xc5\xa1tva prijateljev Sovjetske zveze (1940), naslednje leto je bil odvetnik Toneta Haceta, najbolj drznega predvojnega zlo\xc4\x8dinca na Slovenskem. Po okupaciji Jugoslavije se je pridru\xc5\xbeil gibanju OF; takrat mu je v Beogradu umrla mati. V vojnem \xc4\x8dasu je kot odvetnik-branilec sodeloval na mnogih procesih zoper aktiviste in simpatizerje OF, med drugim tudi na znanem Preserskem procesu. Konec leta 1942 je bil aretiran in zaprt v Belgijski voja\xc5\xa1nici, nato pa interniran v tabori\xc5\xa1\xc4\x8du Visco v Furlaniji, Chiesonuova v bli\xc5\xbeini Padove in naposled na otok Rab, kjer je do\xc4\x8dakal kapitulacijo Italije in osvoboditev otoka. Tako je postal upravnik tamkaj\xc5\xa1nje bolni\xc5\xa1nice. Leta 1944 se je skupaj z drugimi tabori\xc5\xa1\xc4\x8dniki umaknil na otok Vis, od tam pa preko Apulije v begunska tabori\xc5\xa1\xc4\x8da v Egipt. Naslednje leto se je preko Italije vrnil v Beograd, kjer je po nalogu NOV postal urednik v slovenskem uredni\xc5\xa1tvu Radia Beograd. Po osvoboditvi Slovenije se je vrnil v Ljubljano, kjer se je kon\xc4\x8dno o\xc5\xbeenil s Pepco Zajc (1945) in se zaposlil na Ministrstvu za prosveto. Tega leta je iz\xc5\xa1la pesni\xc5\xa1ka zbirka V pregnanstvo. Leta 1946 je njegova zbirka V pregnanstvo do\xc5\xbeivela ponatis, hkrati pa je iz\xc5\xa1la zbirka Pesnikovo srce. Rodil se je sin Primo\xc5\xbe, leto pred Grudnovo smrtjo pa \xc5\xa1e sin Ale\xc5\xa1. Leta 1947 je prejel tudi Pre\xc5\xa1ernovo nagrado. V svojem zadnjem \xc5\xbeivljenjskem obdobju se je ukvarjal s prevajanjem, zlasti bolgarskega pesni\xc5\xa1tva. Oblasti Cone A Svobodnega tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega ozemlja mu niso dovolile obiska rojstnega kraja Nabre\xc5\xbeine._NEWLINE_1. decembra 1948 so ga pokopali na ljubljanskih \xc5\xbdalah.'