b"\n_START_ARTICLE_\nCharles-L\xc3\xa9on-Cl\xc3\xa9ment Huntziger\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nHuntziger se je potem, ko je leta 1900 diplomiral na voja\xc5\xa1ki \xc5\xa1oli Saint-Cyr, pridru\xc5\xbeil kolonialni pehoti. V \xc4\x8dasu prve svetovne vojne je kot vodja zavezni\xc5\xa1kih operacij slu\xc5\xbeil na Bli\xc5\xbenjem vzhodu. Leta 1918 je pod generalom d'Esp\xc3\xa8reyem sodeloval pri ofenzivi proti nem\xc5\xa1ko-bolgarskim silam, ki je privedla do zavezni\xc5\xa1ke zmage in podpisa premirja v Mudrosu (otok Lemnos) oktobra 1918._NEWLINE_Leta 1933 je bil imenovan za poveljnika enot Levanta, kjer je bil udele\xc5\xbeen v pogajanjih okoli vrnitve Aleksandretskega sand\xc5\xbeaka, tedaj dela Francoskega mandata v Siriji, Tur\xc4\x8diji._NEWLINE_V za\xc4\x8detku druge svetovne vojne je Huntziger poveljeval sprva Drugi francoski armadi, nato \xc4\x8cetrti armadni skupini v Ardenih. 16. junija 1940 je bil po tem, ko so stekla pogajanja o premirju, imenovan za vodjo na francoski strani. Na sre\xc4\x8danju francoskega ministrskega sveta 21. junija v Bordeauxu so bili sprejeti pogoji premirja, ki ga je \xc5\xa1tiri dni kasneje podpisal Huntziger v imenu Francije._NEWLINE_Po premirju je postal vojni minister v Petainovi vladi, nato poveljnik kopenske vojske Vichyjske Francije (september 1941). Bil je eden od podpisnikov antisemitskega \xc5\xbeidovskega statuta uvedenega 3. oktobra 1940, s katerim je bilo med drugim posledi\xc4\x8dno izklu\xc4\x8denih iz vojske devet \xc5\xbeidovskih generalov. Umrl je 12. novembra 1941, potem ko se je njegovo letalo ob vra\xc4\x8danju iz severne Afrike med slabo vidljivostjo in zastarelo radijsko opremo zru\xc5\xa1ilo v bli\xc5\xbeini Vigana ob poskusu pristanka na Vichyjskem letali\xc5\xa1\xc4\x8du."