b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Benedikt IX.\n_START_SECTION_\nIzvor in vzpon\n_START_PARAGRAPH_\nBenedikt je bil sin Alberika III, tuskulskega grofa, in je bil ne\xc4\x8dak pape\xc5\xbeev Benedikta VIII. in Janeza XIX.. Bil je tudi prane\xc4\x8dak pape\xc5\xbea Janeza XII.; njegova mati je bila Hermelina (Ermelina)._NEWLINE_ _NEWLINE_Ni gotov datum njegovega rojstva, kakor tudi ne vrstni red rojstva. Alberiku III., ki je bil "comes sacri Lateranensis Palatii" ( grof svete Lateranske pala\xc4\x8de), so se rodili \xc5\xa1tirje sinovi: Teofilatto, Gregorio, Pietro in Ottaviano, ki jih navaja v tem redu neka darovnica, ki so jo namenili 18. septembra 1055 samostanu SS. Cosma e Damiano. V istem vrstnem redu so zadnji trije sinovi omenjeni tudi v neki listini z dne 9. januarja 1056, ki se nana\xc5\xa1a na obhajanje svetih ma\xc5\xa1 za pokoj du\xc5\xa1e Benedikta IX. Prva listina pa ne namerava podajati resni\xc4\x8dnega vrstnega reda, ko da bi bil Teofilakt prvorojenec; na prvem mestu ga omenja, \xe2\x80\x9ckolikor ga je krasilo pape\xc5\xa1ko dostojanstvo\xe2\x80\x9d\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nS Sergijevo smrtjo je prenehala tudi vladavina Krescencijev; oblast nad Rimom so prevzeli njihovi tekmeci Tuskulski grofje ter jo obdr\xc5\xbeali do 1044. V tem \xc4\x8dasu so postavili tri pape\xc5\xbee svojega rodu: prvi je bil Benedikt VIII., drugi  Janez XIX., tretji pa Benedikt IX. s svojimi rekordnimi tremi prekinjenimi pape\xc5\xa1kimi mandatnimi obdobji, ki so nekaj edinstvenega v cerkveni zgodovini.\n_START_SECTION_\nPrvo obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nTeofilakt je bil star okrog 20 let, ko je postal pape\xc5\xbe. \xc4\x8ce vzamemo starost desetih do dvanajstih let ob izvolitvi za pape\xc5\xbea kot zlobno podtikanje njegovih nasprotnikov, je bil po najnovej\xc5\xa1ih dognanjih ob izvolitvi star najmanj 18 let, a po vsej verjetnosti \xc5\xbee 25 let \xe2\x80\x93 kar je seveda za kanoni\xc4\x8dno dobo \xc5\xa1e vedno premalo.  Morda torej Teofilakt ni bil pape\xc5\xbe-otrok, kot \xc5\xa1e danes beremo; gotovo pa je bil eden najmlaj\xc5\xa1ih, ki so predsedovali Rimski Cerkvi. Po najnovej\xc5\xa1ih preu\xc4\x8devanjih bi moral imeti leta 1032 okrog 25 let \xe2\x80\x93 kar je za tako visoko in pomembno slu\xc5\xbebo odlo\xc4\x8dno nezrela doba. _NEWLINE_Kot ne\xc4\x8dak Benedikta VIII. in Janeza XIX. je bil 21. oktobra 1032 izvoljen (prvi\xc4\x8d) za pape\xc5\xbea po posredovanju svojega o\xc4\x8deta Alberika in tako postal tretji pape\xc5\xbe iz vrste tuskulskih grofov, z imenom Benedikt IX. Zgodovinarji menijo, da je do tega pri\xc5\xa1lo s pomo\xc4\x8djo podkupovanja, obljub in gro\xc5\xbeenj, s \xc4\x8dimer mu je o\xc4\x8de zagotovil pape\xc5\xa1ki sede\xc5\xbe. Verjetno ni bil niti laik, ker sodobni viri te pomanjkljivosti ne omenjajo, ampak klerik. Ustoli\xc4\x8dili so ga takoj naslednji dan, 22. oktobra._NEWLINE_Benedikt je po naklju\xc4\x8dju za las u\xc5\xa1el zaroti, ki so jo skovali zoper njega; hoteli so ga umoriti 29. junija 1033, ko je slovesno ma\xc5\xa1eval na praznik sv. Petra. Naravni pojav son\xc4\x8dnega mrka pa mu je re\xc5\xa1il \xc5\xbeivljenje: ko je sonce potemnelo, je zavladal splo\xc5\xa1en preplah in so zarotniki prepla\xc5\xa1eni pobegnili._NEWLINE_ _NEWLINE_Glabrovo  poro\xc4\x8danje, da so ga iz Rima pregnali vstajniki \xc5\xbee 1036, a da se je vrnil s pomo\xc4\x8djo svetorimskega cesarja  Konrada II., ne bo dr\xc5\xbealo; saj 1036 cesarja ni bilo v Italiji, pa se pape\xc5\xbe k njemu ni mogel zate\xc4\x8di. Je pa pape\xc5\xbe leto pozneje odstavil milanskega nad\xc5\xa1kofa Ariberta (Ariberto d\'Intimiano), ki se je pokazal sovra\xc5\xbenega nasproti cesarju v bojih med plemstvom. _NEWLINE__NEWLINE_Izgnal je tudi \xc5\xa1kofa iz Piacenze in Cremone z njunih sede\xc5\xbeev in sicer na pobudo sv. Petra Damjanskega, ker so ju osumili simonije. Prav tako je cesar odstavil milanskega nad\xc5\xa1kofa Ariberta, katerega je leto prej pape\xc5\xbe izob\xc4\x8dil. _NEWLINE_\xc5\xa0kof iz Piacenze pa je v povra\xc4\x8dilo obto\xc5\xbeil Benedikta "za mnogo nizkotnih pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tev in umorov, ki jih je opravil z lastnimi rokami"._NEWLINE_Kot pape\xc5\xbe je bil tesno povezan s cesarjem Konradom II., z njim se je 1037 in 1038 sre\xc4\x8dal v severni Italiji._NEWLINE__NEWLINE_Leta 1044 so Krescenciji v Rimu dvignili upor, Benedikta pregnali in postavili protipape\xc5\xbea Silvestra III., ki pa ga pape\xc5\xa1ki katalogi ra\xc4\x8dunajo za zakonitega pape\xc5\xbea.\n_START_SECTION_\nDrugo obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nMarca 1045 se je Benedikt vrnil v Rim in Silvestra izgnal, dva meseca kasneje pa je pape\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo za tiso\xc4\x8d zlatnikov  prodal svojemu krstnemu botru, duhovniku Gracijanu, ki je postal pape\xc5\xbe pod imenom  Gregor VI.. Eni pravijo, da je to storil zato, \xc2\xbbker je bil nepismen\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbcum esset rudis litterarum\xc2\xab) ; drugi pa menijo, da zato, \xc2\xbbker se je hotel poro\xc4\x8diti z neko rimsko deklino iz dru\xc5\xbeine Sago\xc2\xab\xc2\xa0. Pape\xc5\xbea Gregorja torej po pravici obto\xc5\xbeujejo simonije; drugi pa menijo, da je s tem hotel re\xc5\xa1iti Cerkev nadaljnjega poni\xc5\xbeevanja, ki ji ga je prineslo neprimerno Benediktovo \xc5\xbeivljenje. _NEWLINE__NEWLINE_V novem uporu proti Benediktu IX., ki ga je vodil konzul Ptolomej (Ptolomeus, Ptolomeo), so Krescenciji za novega pape\xc5\xbea postavili \xc5\xa1kofa Janeza iz Sabine, ki si je privzel ime Silvester III. \xc5\xbde po nekaj mescih ga je Benedikt izgnal iz Rima. V ta nered je posegel nem\xc5\xa1ki kralj Henrik III. (1039-1056), sam mo\xc4\x8dno povezan s klinijskim prenovitvenim gibanjem. Sklical je sinodo v Sutriju, ki je 20. decembra 1046 odstavila pape\xc5\xbea Gregorja VI. in protipape\xc5\xbea Silvestra III.; rimska sinoda 23. decembra 1046 pa je odstavila \xc5\xa1e Benedikta IX. Tako je bil pripravljen prostor za novega pape\xc5\xbea, ki pa bo edini.\n_START_SECTION_\nTretje obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nNovembra 1047 se je Benedikt IX. \xc5\xa1e tretji\xc4\x8d vrnil v Rim in ostal na pape\xc5\xa1kem prestolu do 16. julija 1048, ko ga je iz mesta dokon\xc4\x8dno pregnal cesarjev mejni grof Bonifacij iz Toskane.\n_START_SECTION_\nOdstavljen od pape\xc5\xa1tva\n_START_PARAGRAPH_\nDesiderio di Montecassino govori o splo\xc5\xa1nem zani\xc4\x8devanju, ki je zajelo ljudstvo, ko je zdaj Benedikt pri\xc5\xa1el na slab glas, "quia voluptati deditus, ut Epicurus magis quam ut pontifex vivere malebat" . Ne izklju\xc4\x8duje posredovanje oseb v njegovi bli\xc5\xbeini, ki naj bi Teofilaktu svetovale, naj odstopi. Luca di Grottaferrata v svojem spisu \xce\x92\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x9a \xce\xba\xce\xb1\xe1\xbd\xb6 \xcf\x80\xce\xbf\xce\xbb\xce\xb9\xcf\x84\xce\xb5\xce\xaf\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xe1\xbd\x81\xcf\x83\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 \xcf\x80\xce\xb1\xcf\x84\xcf\x81\xe1\xbd\xb8\xcf\x9a \xe1\xbc\xa0\xce\xbc\xe1\xbf\xb6\xce\xbd \xce\x92\xce\xb1\xcf\x81\xce\xb8\xce\xbf\xce\xbb\xce\xbf\xce\xbc\xce\xb1\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\xbd\xce\xad\xce\xbf\xcf\x85 \xcf\x84\xe1\xbf\x86\xcf\x9a \xce\x9a\xcf\x81\xcf\x85\xcf\x80\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x95\xce\xad\xcf\x81\xcf\x81\xce\xb7\xcf\x9a govori prav o nasvetu, ki naj bi ga Bartolomeo dal pape\xc5\xbeu, naj odstopi, da bi tako odpravil kakr\xc5\xa1enkoli razlog za pohuj\xc5\xa1anje: in Benedikt je to tudi storil. Vstopil je v samostan Grottaferrata in tam \xc5\xbeivel spokorno do svoje smrti._NEWLINE__NEWLINE_Nekateri viri poro\xc4\x8dajo, da ga je sveti opat Bartolomej  prepri\xc4\x8dal tudi, naj se popolnoma odpove pape\xc5\xa1tvu, ki ga ni vreden, ter se posveti \xc5\xbeivljenju v zado\xc5\xa1\xc4\x8devanju; Benedikt ga je poslu\xc5\xa1al in se iskreno spovedal, se spravil z Bogom, ter za\xc4\x8del delati pokoro za svoje lahkomiselnosti.  _NEWLINE__NEWLINE_Benedikt je torej umrl po kratkem obdobju premi\xc5\xa1ljevanja in pokore. Drugi viri pa nasprotno pravijo, da se je Teofilakt \xc5\xa1e naprej predstavljal kot pape\xc5\xbe in da je nadaljeval prizadevanja, da bi se zopet povzpel na pape\xc5\xa1ki prestol ter je po\xc5\xa1iljal gro\xc5\xbenje in izob\xc4\x8denja tako zoper Damaza kot Leona, ter da je nenadoma umrl pod Viktorjem.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nUmrl je med 18. septembrom 1055 ter 9. januarjem 1056 v Grottaferrati, samostanu jugovzhodno od Rima (Pape\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava, Sveto rimsko cesarstvo; danes: Italija), kjer je tudi pokopan. Tam obstaja tudi epitaf \xe2\x80\x93 plo\xc5\xa1\xc4\x8da, ki je vzidana v cerkveno steno.  Drugi trdijo, da je umrl \xc5\xa1ele 1085 pod Gregorjem VII..'