b'\n_START_ARTICLE_\nWilliam Huggins\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nHuggins je bil edini sin londonskega trgovca s svilo in lanom Williama Thomasa Hugginsa ter njegove \xc5\xbeene Lucy. Kon\xc4\x8dal je \xc5\xa0olo mesta London (City of London School)._NEWLINE_Pri osemnajstih si je za 15 \xc2\xa3 kupil svoj prvi daljnogled. Namenil se je \xc5\xa1tudirati na Univerzi v Cambridgeu, vendar se je posvetil dru\xc5\xbeinskemu poslu z blagom. V 90 Upper Tulse Hill, 5 milj ju\xc5\xbeno od Londona, je leta 1854 zgradil zasebni observatorij. Leta 1860 je namestil 8 pal\xc4\x8dni (203 mm) refraktor z le\xc4\x8dami, ki jih je izdelal Alvan Clark. Kmalu po svojem tridesetem rojstnem dnevu so ga izbrali za \xc4\x8dlana Kraljeve astronomske dru\xc5\xbebe, ki ji je tedaj predsedoval angle\xc5\xa1ki kraljevi astronom Airy._NEWLINE_Ko sta leta 1859 Kirchhoff in Bunsen odkrila, da absorpcijske \xc4\x8drte lahko poka\xc5\xbeejo sestavo izvora, je Huggins v observatoriju za\xc4\x8del primerjati laboratorijske spektre svetil s spektri zvezd. Leta 1862 je uporabljal 200\xc2\xa0mm refraktor s spektroskopom in raziskal spektre pribli\xc5\xbeno 40. zvezd in v njih na\xc5\xa1el znane spektralne vzorce mnogih znanih kemi\xc4\x8dnih snovi._NEWLINE_Leta 1864 je ugotovil sevanje meglic. Raziskal je spekter planetarne meglice\xc2\xa0\xc2\xbbMa\xc4\x8dje oko\xc2\xab\xc2\xa0(NGC 6543) v Zmaju in na\xc5\xa1el dve zeleni emisijski \xc4\x8drti, ki ju ni mogel ena\xc4\x8diti s sevanjem nobenega do tedaj znanega kemijskega elementa. Pokazal je naprej, da imajo nekatere meglice, kot tudi M42, znana Orionova meglica, emisijski spekter in morajo zaradi tega biti plinaste. Meglica M31 v Andromedi pa ka\xc5\xbee absorpcijski spekter, ki je zna\xc4\x8dilen za zvezde. Tako je med prvimi razlikoval meglice od galaksij._NEWLINE_Leta 1866 je spektroskopsko opazoval novo T Severne krone, ki je tedaj prvi\xc4\x8d izbruhnila, in na\xc5\xa1el emisijske \xc4\x8drte vodika. Leta 1868 je v spektru kometa odkril spektralne \xc4\x8drte etilena in emisijske \xc4\x8drte ogljika. Med prvimi je poskusil meriti radialne hitrosti zvezd. V spektralnih \xc4\x8drtah Sirija je zapazil Dopplerjev premik in precej to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8dil njegovo radialno hitrost. Pri spektroskopskem delu mu je pomagal kemik Miller._NEWLINE_V letu 1875 se je poro\xc4\x8dil z Margaret Lindsay, prav tako dobro astronomko, in skupaj sta za\xc4\x8dela objavljati znanstvene \xc4\x8dlanke. Margareta ga je vzpodbujala pri fotografskem delu in pomagala sistematizirati njune raziskave._NEWLINE_Leta 1897 je bil povzdignjen v vite\xc5\xa1ki red. V letih 1900 do 1906 je bil predsednik Kraljeve dru\xc5\xbebe iz Londona._NEWLINE_Pokopan je na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du Golders Green v Londonu.\n_START_SECTION_\nNagrade\n_START_PARAGRAPH_\nKraljeva dru\xc5\xbeba mu je leta 1866 za njegove raziskave spektrov nekaterih kemi\xc4\x8dnih elementov in nebesnih teles, ter \xc5\xa1e posebej za njegove raziskave spektrov meglic, objavljene v Philosophical Transactions, podelila svojo kraljevo medaljo._NEWLINE_Kraljeva astronomska dru\xc5\xbeba (RAS) je leta 1867 Hugginsu in Millerju podelila zlato medaljo. Leta 1885 je Hugginsu \xc5\xa1e drugi\xc4\x8d podelila zlato medaljo._NEWLINE_Kraljeva dru\xc5\xbeba mu je leta 1880 podelila Rumfordovo medaljo za njegove pomembne raziskave na podro\xc4\x8dju astronomske spektroskopije in \xc5\xa1e posebej za njegovo dolo\xc4\x8ditev radialne komponente lastnih gibanj zvezd._NEWLINE_Za svoje znanstvene dose\xc5\xbeke je Huggins leta 1898 prejel Copleyjevo medaljo Kraljeve dru\xc5\xbebe, leta 1901 medaljo Henryja Draperja, leta 1904 pa medaljo Bruceove.\n_START_SECTION_\nPoimenovanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo njem se imenuje asteroid 2635 Huggins ter kraterja na Luni (Huggins) in na Marsu (Huggins).'