b'\n_START_ARTICLE_\nNapoli (pokrajina)\n_START_SECTION_\nZgodovinske zanimivosti\n_START_PARAGRAPH_\nV zgodovini Neaplja se omenjajo "sedili" (= sede\xc5\xbei), ki so bili posebna vrsta oblasti med letoma 1200 in 1845. To so bila zdru\xc5\xbeenja predstavnikov najuplivnej\xc5\xa1ih me\xc5\xa1\xc4\x8danskih dru\xc5\xbein, ki so skrbela za upravo mesta in za sodstvo. V nekaterih listinah, ki so se ohranile, je ve\xc4\x8dkrat poudarjeno, da so sedili odlo\xc4\x8dali izklju\xc4\x8dno "za blagor mesta in njegovega obstanka". Sprva so se delili v "ve\xc4\x8dje" in "manj\xc5\xa1e", a leta 1420 je kraljica Ivana II. Anjou (ali Angi\xc3\xb2 [and\xc5\xbe\xc3\xb2]) slednje ukinila in njihove predstavnike priklju\xc4\x8dila "ve\xc4\x8djim sedilom". Isto\xc4\x8dasno je ustanovila "ljudski sedile", kar je zgovoren znak njenih reform: namesto ve\xc4\x8d ali manj bogatih dru\xc5\xbein, ki so gospodovale ljudstvu, je bilo neapeljsko ljudstvo razdeljeno na "bogate" in "revne" dru\xc5\xbeine. \xc5\xa0ele leta 1800 je kralj Ferdinand IV. z zakonom prepovedal vse sedile, a ti so se sku\xc5\xa1ali ohraniti s tem, da so se leta 1806 ve\xc4\x8dji sedili zdru\xc5\xbeili z ljudskim sedilom in ustanovili ob\xc4\x8dino v dana\xc5\xa1njem pomenu besede. Stvar je imela le kratkotrajen uspeh, saj je postal kraljevi zakon dokon\xc4\x8dno veljaven \xc5\xbee leta 1845 in o sedilih ni bilo ve\xc4\x8d govora.'