b'\n_START_ARTICLE_\nDespot (dvorni naslov)\n_START_PARAGRAPH_\nDespot (gr\xc5\xa1ko \xce\xb4\xce\xb5\xcf\x83\xcf\x80\xcf\x8c\xcf\x84\xce\xb7\xcf\x82 [desp\xc3\xb3t\xc4\x93s], gospod, gospodar) je bil visok bizantinski dvorni naslov, rezerviran za zete vladajo\xc4\x8dih cesarjev, ki je sprva pomenil cesarjevega zakonitega naslednika. Iz Bizanca se je v poznem srednjem veku raz\xc5\xa1iril na Balkan (srbsko in bolgarsko \xd0\xb4\xd0\xb5\xd1\x81\xd0\xbf\xd0\xbe\xd1\x82 [despot]) in dr\xc5\xbeave pod bizantinskim vplivom (Latinsko cesarstvo, Bolgarija, Srbija in Trabzonsko cesarstvo). Nekatere kne\xc5\xbeevine so se preimenovale v despotate, ki so bili samostojni ali apana\xc5\xbee princev, ki so se naslavljali z despoti. Najbolj znan despotati so bili Epir, Moreja in Srbija._NEWLINE_\xc5\xbdenska oblika naslova, desp\xc3\xb3tka (gr\xc5\xa1ko \xce\xb4\xce\xb5\xcf\x83\xcf\x80\xcf\x8c\xcf\x84\xce\xb9\xcf\x83\xcf\x83\xce\xb1 [desp\xc3\xb3tissa] ali \xce\xb4\xce\xad\xcf\x83\xcf\x80\xce\xbf\xce\xb9\xce\xbd\xce\xb1 [despoina], srbsko in bolgarsko \xd0\xb4\xd0\xb5\xd1\x81\xd0\xbf\xd0\xbe\xd1\x82\xd0\xb8\xd1\x86\xd0\xb0 [despotica]) je pomenila despotovo \xc5\xbeeno._NEWLINE_Izraza despot se ne sme zamenjavati s sodobnim, enako zvene\xc4\x8dim izrazom, ki je povezan z despotizmom, obliko vladavine, v kateri ima vladar absolutno oblast. Sodobni izraz despot ustreza gr\xc5\xa1kemu izrazu tiran, ki sprva ni imel negativnega pridiha in je ustrezal rimskemu diktatorju, ustavno sankcioniranemu polo\xc5\xbeaju v Rimski republiki. V sodobni pogovorni gr\xc5\xa1\xc4\x8dini se naslov despot pogosto uporablja za \xc5\xa1kofa.\n_START_SECTION_\nNastanek in zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nIzvirni gr\xc5\xa1ki izraz despot je pomenil preprosto gospodar in je bil sozna\xc4\x8den z izrazom kirios (\xce\xba\xcf\x8d\xcf\x81\xce\xb9\xce\xbf\xcf\x82, glavni). Kot gr\xc5\xa1ki ekvivalent latinskega dominusa se je na za\xc4\x8detku uporabljal za spo\xc5\xa1tljivo naslavljanje. Kot tak se je uporabljal za vse visoke osebnosti, v bolj specifi\xc4\x8dnem pomenu pa za Boga, \xc5\xa1kofe in patriarhe in predvsem za rimske in bizantinske cesarje. Prilo\xc5\xbenostno se je uporabljal tudi v uradnih okvirih, na primer na kovancih (od Leona III. Izavrijca) in v uradnih dokumentih._NEWLINE_\xc4\x8cetudi se je naslov despot uporabljal za visoko plemstvo \xc5\xbee od za\xc4\x8detka 12. stoletja, se je kot specifi\xc4\x8den dvorni naslov pojavil \xc5\xa1ele v \xc4\x8dasu Manuela I. Komnena, ki je leta 1163 za despota imenoval bodo\xc4\x8dega ogrskega kralja in svojega zeta Belo III.. Naslov je nosil do rojstva Manuelovega sina in verjetnega naslednika Alekseja II. leta 1169. Ivan Kinam, zgodovinar iz tistega obdobja, je zapisal, da je naslov despot enakovreden Belovemu mad\xc5\xbearskemu naslovu urum \xe2\x80\x93 zakoniti naslednik._NEWLINE_Despot je bil do konca Bizantinskega cesarstva najvi\xc5\xa1ji dvorni dostojanstvenik s polo\xc5\xbeajem neposredno pod cesarjem. Bizantinski cesarji od Komnenov do Paleologov in cesarji Latinskega cesarstva, ki so se imeli za njihove naslednike in so posnemali njihov slog, so naslov despot na svojih osebnih pe\xc4\x8datih in cesarskih kovancih kljub temu uporabljali bolj splo\xc5\xa1no. Podobno so se z despota (\xce\xb4\xce\xb5\xcf\x83\xcf\x80\xcf\x8c\xcf\x84\xce\xb1) naslavljali tudi sebastokratorji in cezarji, ki so bili v vorni hierarhiji neposredno pod cesarjem. Despot je s cezarjem delil tudi epiteta eutihestatos (\xce\xb5\xe1\xbd\x90\xcf\x84\xcf\x85\xcf\x87\xce\xad\xcf\x83\xcf\x84\xce\xb1\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x82) - najsre\xc4\x8dnej\xc5\xa1i in paneutihestatos (\xcf\x80\xce\xb1\xce\xbd\xce\xb5\xcf\x85\xcf\x84\xcf\x85\xcf\x87\xce\xad\xcf\x83\xcf\x84\xce\xb1\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x82) - najsre\xc4\x8dnej\xc5\xa1i od vseh._NEWLINE_V zadnjih stoletjih Bizantinskega cesarstva so naslov despot podeljevali mlaj\xc5\xa1ih cesarjevim sinovom (najstarej\xc5\xa1i sinovi so bili obi\xc4\x8dajno kronan kot socesarji (basileus symbasileis) in cesarjevim zetom (gambroi). Naslov je prina\xc5\xa1al tudi \xc5\xa1tevilne \xc4\x8dasti in privilegije, vklju\xc4\x8dno z velikimi posestmi. Ivan Paleolog, brat cesarja Mihaela VIII., na primer, je posedoval otoka Lesbos in Rodos, s katerima je financiral svojo obse\xc5\xbeno dru\xc5\xbeino. Naslov despot je bil, podobno kot ni\xc5\xbeja naslova sebastokrator in cezar, izklju\xc4\x8dno dvorni naslov in se ni uprabljal niti v vojski niti v dr\xc5\xbeavni upravi. Naslov so lahko nosile tudi \xc5\xbeenske, ki ga niso dobile neposredno, ampak preko svojih zakonskih mo\xc5\xbe. Despotova \xc5\xbeena se je imenovala despotisa in je imela pravico do enakih insignij kot njen mo\xc5\xbe. Na dvoru so despotise zasedale mesto neposredno za cesarico._NEWLINE_Naslov se je se je iz Bizanca raz\xc5\xa1iril na druge dr\xc5\xbeave na Balkanu. V Latinskem cesarstvu se je uporabljal za bene\xc5\xa1kega do\xc5\xbea Enrica Dandola in lokalnega vladarja rodopske regije Alekseja Slava. Pribli\xc5\xbeno od leta 1219 so naslov nosili tudi bene\xc5\xa1ki podesti v Konstantinoplu, za katere ni znano ali jim ga je podelil cesar ali so si ga prilastili. Podpora Bene\xc5\xa1ke republike je takrat postala klju\xc4\x8dna za pre\xc5\xbeivetje Latinskega cesarstva. Leta 1279/1280 ja naslov uvedla Bolgarija za vplivnega mogotca Jurija Terterja, kasneje tudi za bolgarske carje. V Srbskem cesarstvu se je naslov na \xc5\xa1iroko podeljeval srbskim mogotcem, najprej Jovanu Oliverju. Naslov so nosili tudi vladarji manj\xc5\xa1ih kne\xc5\xbeevin in samozvani albanski despoti Arte. V 15. stoletju so se za\xc4\x8deli z despotom naslavljati tudi bene\xc5\xa1ki guvernerji Krfa. Ker so naslov despota podeljevali cesarji in je obi\xc4\x8dajno pomenil tudi neko stopnjo podlo\xc5\xbenosti, so Pelologi dolgo \xc4\x8dasa prepri\xc4\x8devali cesarje Trabzona, ki so si tudi lastili bizantinski cesarski naslov, naj namesto naslova cesar (basileus) sprejmejo naslov despot. Naslov sta sprejela samo Ivan II. Trabzonski in njegov sin Aleksej II., ki sta se doma kljub temu naslavljala z basileus._NEWLINE_Po smrti zadnjega bizantinskega cesarja Konstantina XI. 29. maja 1453 je podeljevanje naslova postalo neredno. Pape\xc5\xbe Pavel II. ga je leta 1465 podelil nasledniku bizantinskega prestola Andreju Paleologu, ogrski kralji pa so ga podeljevali naslednikom Srbskega despotata.\n_START_SECTION_\nDespotati\n_START_PARAGRAPH_\nOd sredine 14. stoletja so cesarski princi z naslovom despota dobivali v posest delno avtonomne apana\xc5\xbee, od katerih so nekatere postale splo\xc5\xa1no znane kot despotati. Najpomembnej\xc5\xa1a sta bila Epirski in Morejski despotat. Pomembno je poudariti, da je bil naziv despotat tehni\xc4\x8dno neto\xc4\x8den: naslov despot, kot vsi drugi bizantinski naslovi, ni bil niti deden niti vezan na dolo\xc4\x8deno ozemlje. Ozemlje je na\xc4\x8delno lahko nasledil despotov sin, o\xc4\x8detovega naslova pa ne, ker mu ga je moral podeliti cesar. Bizantinci so jasno razlikovali dostojanstvo despota od drugih polo\xc5\xbeajev in naslovov njegovega imetnika. Ivana II. Orsinija, na primer, je Ivan VI. Kantakuzen naslavljel z \xc2\xbbvladar Arkanije, despot Ivan Orsini\xc2\xab in ne z \xc2\xbbdespot Arkanije Ivan Orsini\xc2\xab. V 13. stoletju sta postala naslov in ozemlje tesno povezana, v 14. stoletju pa sta pre\xc5\xa1la v splo\xc5\xa1no rabo in postala dedna.'