b'\n_START_ARTICLE_\nRimska Britanija\n_START_SECTION_\nPrvi stiki\n_START_PARAGRAPH_\nBritanija v anti\xc4\x8dnem svetu ni bila povsem neznana, saj so Grki, Feni\xc4\x8dani in Karta\xc5\xbeani \xc5\xbee v 4. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. trgovali s cornwalskim kositrom. Grki so Britansko oto\xc4\x8dje imenovali Kassiterides, se pravi  kositrovi otoki , in jih opisovali kot \xc2\xbbde\xc5\xbeelo blizu zahodne obale Evrope\xc2\xab. Karta\xc5\xbeanski pomor\xc5\xa1\xc4\x8dak Himilko naj bi do Britanije priplul \xc5\xbee v 5. stoletju pr. n. \xc5\xa1t., gr\xc5\xa1ki raziskovalec Piteas pa v 4. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. Na Britanijo so gledali kot na zelo skrivnostno de\xc5\xbeelo, zato nekateri pisci niso hoteli verjeti, da sploh obstaja._NEWLINE_Prvi neposredni stiki Rimljanov in Britov so se za\xc4\x8deli leta 55 in 54 pr. n. \xc5\xa1t., ko je rimski general in bodo\xc4\x8di diktator Julij Cezar po osvojitvi Galije za povrh napadel \xc5\xa1e Britanijo, ker je bil prepri\xc4\x8dan, da so Briti podpirali uporne Galce. Prva odprava je bila bolj poizvedovalna kot osvajalska. Rimljani so na obali Kenta postavili mosti\xc5\xa1\xc4\x8de, zaradi viharnega vremena, ki je po\xc5\xa1kodovalo njihove ladje, in pomanjkanja konjenice pa niso mogli prodreti globlje na britansko ozemlje. Odprava je bila voja\xc5\xa1ki polom, politi\xc4\x8dno pa so ga prikazali kot dose\xc5\xbeek brez primere. Rimski senat je, predvsem zaradi talcev, ki so jih pripeljali iz Britanije, in porazu belgijskih plemen po Cezarjevi vrnitvi na celino, razglasil dvajsetdnevno ljudsko praznovanje._NEWLINE_V drugi invaziji na Britanijo je imel Cezar znatno ve\xc4\x8djo vojsko, s katero je prisilil ali prepri\xc4\x8dal mnogo domorodnih keltskih plemen, da so mu v zameno za mir za\xc4\x8dela pla\xc4\x8devati davek in izro\xc4\x8dila talce. Prijateljsko razpolo\xc5\xbeenega kralja Mandubracija je vzel pod svojo za\xc5\xa1\xc4\x8dito, njegov tekmec Kasivelaun  pa se mu je vdal. Ko se je Cezar z vso svojo vojsko umaknil v Galijo, je s seboj odpeljal talce, na vpra\xc5\xa1anje, ali so Briti po njegovem odhodu \xc5\xa1e pla\xc4\x8devali davke, pa zgodovinarji \xc5\xa1e vedno nimajo jasnega odgovora._NEWLINE_Cezar ni osvojil nobenega ozemlja in za seboj ni pustil nobenega vojaka. Na otoku je pod svojo za\xc5\xa1\xc4\x8dito vzel nekaj lokalnih vladarjev in s tem v Britaniji vzpostavil rimski politi\xc4\x8dni vpliv. Njegov naslednik Avgust je nameraval Britanijo napasti leta 34, 27 in 25 pr. n. \xc5\xa1t., vendar okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine za napad nikoli niso bile ugodne. Rim in Britanija sta zato imela samo diplomatske in trgovske stike. Strabon med opisovanjem Avgustovega vladanja omenja, da so \xc2\xbbdohodki od prometnega davka Rimu prinesli ve\xc4\x8d koristi kot kakr\xc5\xa1na koli osvojitev\xc2\xab. Njegovo trditev potrjujejo arheolo\xc5\xa1ke najdbe, ki dokazujejo, da se je v jugovzhodni Britaniji v tistem \xc4\x8dasu zelo pove\xc4\x8dal uvoz luksuznih predmetov. Strabon omenja tudi britanske kralje, ki so Avgustu poslali svoje odposlance. Avgust v svojih Res gaeste omenja, da sta se k njemu zatekla dva begunska britanska kralja. Ko je med Tiberijevim pohodom proti Germanom leta 16 vihar zanesel nekaj njegovih ladij do britanske obale, so lokalni vladarji brodolomcem natvezli kup neverjetnih zgodb o po\xc5\xa1astih in jih poslali nazaj. _NEWLINE_Videti je, da je Rimu s podpiranjem dveh mo\xc4\x8dnih kraljestev \xe2\x80\x93 Katuvelaunov, ki so jim vladali Taskiovanovi nasledniki, in Atrebatov, ki so jim vladali vladali Komijevi nasledniki, uspelo v ju\xc5\xbeni Britaniji vzpostaviti ravnote\xc5\xbeje mo\xc4\x8di. Tak\xc5\xa1na politika je trajala do leta 39 ali 40, ko je Kaligula sprejel izgnanega \xc4\x8dlana katuvelaunske vladarske dru\xc5\xbeine. Zaigral je invazijo na Britanijo, ki je v absurdnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah propadla, \xc5\xa1e preden je vojska zapustila Galijo. Uspe\xc5\xa1no invazijo na Britanijo je \xc5\xa1ele leta 34 izpeljal cesar Klavdij, ki je \xc5\xa1el na pomo\xc4\x8d \xc5\xa1e enemu pobeglemu britanskemu vladarju, tokrat Veriku Atrebatskemu.\n_START_SECTION_\nRimska invazija\n_START_PARAGRAPH_\nInvazijski vojski leta 43 je poveljeval Avl Plavcij. Njena mo\xc4\x8d ni znana, zagotovo pa je v invaziji sodelovala II. legija Augusta, kateri je poveljeval bodo\xc4\x8di cesar Vespazijan.  V zatiranju Budikinega upora leta 60/61 so zagotovo sodelovale IX. legija Hispana,  XIV. legija Gemina, ki se je kasneje preimenovala v Martia Victrix, in XX. legija, kasneje preimenovana v Valeria Victrix.  Vse omenjene legije so bile v Britaniji verjetno od samega za\xc4\x8detka leta 43. Ker je bila rimska vojska zelo prilagodljiva in je svoje legije preme\xc5\xa1\xc4\x8dala po trenutnih potrebah cesarstva, trditev ni povsem zanesljiva. Po osvojitvi je v Britaniji verjetno ostala samo IX. legija Hispana, ki je bila leta 71 stacionirana v Eburacu (York). Njeno prisotnost dokazuje napis iz leta 108, potem pa je bila preme\xc5\xa1\xc4\x8dena v vzhod, kjer je bila uni\xc4\x8dena, verjetno v bojih z Bar Kohbovimi uporniki._NEWLINE_Invazija je bila sprva prelo\xc5\xbeena zaradi upora vojakov, katere so nazadnje prepri\xc4\x8dali, naj premagajo strah pred plovbo preko Oceana in vojskovanjem onkraj meje znanega sveta. Pluli so v treh skupinah in se izkrcali verjetno v Richboroughu v Kentu, \xc4\x8deprav nekateri trdijo, da se je vsaj del invazijske vojske izkrcal na ju\xc5\xbeni obali v okolici Fishbourna v zahodnem Sussexu._NEWLINE_Rimljani so dvakrat porazili Katavelaune in njihove zaveznike: prvi\xc4\x8d v Kentu ob reki Medway in drugi\xc4\x8d ob Temzi. Eden od katavelaunskih poveljnikov, Togodumn, je bil ubit, njegov brat Karatak pa je pre\xc5\xbeivel in se \xc5\xa1e naprej povsod upiral Rimljanom. Plavcij je na Temzi ustavil svojo vojsko in poslal po Klavdija, ki je s seboj pripeljal okrepitve, vklju\xc4\x8dno z artilerijo in sloni. Zdru\xc5\xbeena vojska je odkorakala proti katavelaunski prestolnici Camulodunum (Colchester). Bodo\xc4\x8di cesar Vespazijan je medtem podjarmil jugozahod Britanije in za kralja ve\xc4\x8d pokrajin imenoval Rimu naklonjenega Kogidubna. S plemeni izven zasedenega ozemlja je sklenil mirovne sporazume.\n_START_SECTION_\nOsvajanja otoka\n_START_PARAGRAPH_\nPo zasedbi juga Britanije so Rimljani svojo pozornost usmerili proti sedanjemu Walesu. Siluri, Ordoviki in Deceangli so je jim silovito upirali in rimska vojska se je naslednjih nekaj desetletij kljub ob\xc4\x8dasnim manj\xc5\xa1im uporom med rimskimi zavezniki Briganti in Iceni ukvarjala predvsem z njimi. Siluri pod Karatakovim poveljstvom so vodili u\xc4\x8dinkovito gverilsko vojno proti guvernerju Publiju Ostoriju Skapulu, kateremu je 51 uspelo Silure zvabiti v past in jih poraziti. Karatak je na\xc5\xa1el zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de pri Brigantih, vendar ga je njihova kraljica Kartimandua kot dokaz svoje lojalnosti predala Rimljanom. Rimljani so ga odpeljali v Rim, kjer je med Klavdijevim triumfom v poveli\xc4\x8dujo\xc4\x8dem govoru prosil cesarja za milost. Karataka je zamenjal najbolj ugleden britski vojskovodja in Kartimanduin biv\xc5\xa1i mo\xc5\xbe Venucij in nadaljeval gverilsko vojno proti Rimljanom._NEWLINE_Medtem ko je bil britanski guverner Gaj Svetonij Pavlin leta 60\xe2\x80\x9361 na vojnem pohodu v Walesu, je ne jugovzhodu Britanije izbruhnil upor. Vodila ga je Budika, vdova malo pred tem umrlega icenskega kralja Prasutaga. Rimski zgodovinar Tacit pravi, da je Prasutag v oporoki zapustil polovico svojega kraljestva Neronu v upanju, da bo druga polovica ostala nedotaknjena. Kralj se je grdo u\xc5\xa1tel, saj si je Rim takoj po njegovi smrti nasilno prilastil celo njegovo ozemlje. Budika je protestirala, zato so njo in njene h\xc4\x8derke za kazen prebi\xc4\x8dali in posilili. Iceni, katerim so se pridru\xc5\xbeili Trinovanti, so zato uni\xc4\x8dili rimsko kolonijo Camulodunum (Colchester)  in del IX. legije, ki je pri\xc5\xa1la na pomo\xc4\x8d napadenemu mestu. Pavlin je odjezdil v London, ki je bil naslednja tar\xc4\x8da upornikov, in ugotovil, da ga ne bo mogel braniti. Zapu\xc5\xa1\xc4\x8deni London in Verulamij (St. Albans) so uporniki uni\xc4\x8dili. V treh opusto\xc5\xa1enih mestih je bilo ubitih 70.000\xe2\x80\x9380.000 ljudi. Svetonij je zatem prerazporedil svojo vojsko in z dvema od treh legij, ki so mu preostale, v bitki pri Watling Streetu porazil mnogo \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnej\xc5\xa1e upornike. Budika je kmalu po bitki zaradi bolezni ali zau\xc5\xbeitega strupa umrla. Neron se je medtem odlo\xc4\x8dil, da bo celo rimsko vojsko umaknil iz Britanije._NEWLINE_Leta 69, ki je znano kot leto \xc5\xa1tirih cesarjev, je v Britaniji izbruhnil nov upor. V Rimskem cesarstvu se je za\xc4\x8dela dr\xc5\xbeavljanska vojna, zaradi katere guvernerji v Britaniji niso bili sposobni obvladovati svojih legij. Nastalo stanje je izkoristil Brigant Venucij. Rimljani so \xc5\xbee pred tem pred njim obranili kraljico Kartimanduo, tokrat pa tega niso mogli narediti. Kartimandua se je umaknila in Venunciju prepustila oblast na severu Britanije. Ko je cesar Vespazijan utrdil oblast v cesarstvu, je za guverjerja Britanije imenoval Kvinta Petilija Ceriala in Seksta Julija Frontina z nalogo, da podjarmita Silure in Brigante.  Frontin je osvojil ves ju\xc5\xbeni Wales in za\xc4\x8del izkori\xc5\xa1\xc4\x8dati njegove naravne vire, med njimi tudi zlate rudnike v Dolaucothi._NEWLINE_Rimljani so v naslednjih nekaj letih osvojili ve\xc4\x8dino otoka. Guverner Gnej Julij Agrikola, tast zgodovinarja Tacita, je leta 78 podjarmil Ordovike. Z XX. legijo Valeria Victrix je v bitki na Mons Graupius  v severni \xc5\xa0kotski leta 84 porazil Kaledonce. Njegov pohod je dosegel najsevernej\xc5\xa1o to\xc4\x8dko, da katere so prodrli Rimljani. Agrikola so kmalu zatem odpoklicali v Rim, rimska vojska pa se je umaknila na la\xc5\xbee branljive polo\xc5\xbeaje na rekah Forth in Clyde in sprostila vojake, ki so jih \xc5\xa1e kako potrebovali na drugih boji\xc5\xa1\xc4\x8dih._NEWLINE_Med rimsko zasedbo Britanije je bilo na otoku vedno veliko vojakov, zato so cesarji tja po\xc5\xa1iljali izku\xc5\xa1ene in zanesljive guvernerje. Med guvernerji in cesarskimi legati je bilo tudi nekaj bodo\xc4\x8dih cesarjev, na primer Vespazijan, Pertinaks in Gordijan I..\n_START_SECTION_\nZasedba in umik iz ju\xc5\xbene \xc5\xa0kotske\n_START_PARAGRAPH_\nNaslednjih nekaj desetletij po Agrikolovem odpoklicu ne opisuje noben zgodovinski vir. Neznano je celo ime njegovega naslednika. Areheolo\xc5\xa1ke raziskave so pokazale, da je bilo ju\xc5\xbeno od \xc4\x8drte Forth-Clyde ponovno zgrajenih in pove\xc4\x8danih nekaj trdnjav, nekatere druge pa so bile verjetno opu\xc5\xa1\xc4\x8dene. Rimska lon\xc4\x8denina in kovanci, ki so kro\xc5\xbeili v \xc5\xa0kotskem ni\xc5\xbeavju pred letom 100, dokazujejo nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8do romanizacijo. Med najpomembnej\xc5\xa1e najdbe iz tega obdobja spadajo napisne plo\xc5\xa1\xc4\x8de iz trdnjave v Vindolandi v Northumberlandu, ki so ve\xc4\x8dinoma iz let 90\xe2\x80\x93110. Na plo\xc5\xa1\xc4\x8dah so slikoviti opisi delovanja rimske trdnjave na robu Rimskega cesarstva: \xc5\xbeene \xc4\x8dastnikov so skrbele za dru\xc5\xbeabno \xc5\xbeivljenje, medtem ko so trgovci, prevozniki in voja\xc5\xa1ko osebje skrbeli za delovanje trdnjave in obnavljanje zalog._NEWLINE_Okoli leta 105 so se odnosi s Pikti iz Albe (\xc5\xa0kotske) resno poslab\xc5\xa1ali. Pikti so po\xc5\xbegali ve\xc4\x8d rimskih trdnjav, med njimi Trimontium, sedanji Newstead v jugovzhodni \xc5\xa0kotski. Rimljani so zato na \xc5\xa0kotsko poslali pomo\xc5\xbene voja\xc5\xa1ke enote iz Germanije in v Britaniji se je za\xc4\x8dela neimenovana vojna, ki je sicer omenjena na nagrobniku tribuna v Cirenajki. Rimljani so morali_NEWLINE_zaradi Trajanovih vojn v Dakiji  verjetno zmanj\xc5\xa1ali \xc5\xa1tevilo vojakov na tem obmo\xc4\x8dju ali se celo popolnoma umaknili iz obmejnih utrdb. Njihov umik z ju\xc5\xbene \xc5\xa0kotske je bil zato morda posledica teh ukrepov in ne voja\xc5\xa1kega poraza v vojni s Pikti. Uni\xc4\x8denje trdnjav bi v tem primeru lahko pripisali navadi, da so Rimljani po umiku uni\xc4\x8dili svoje opu\xc5\xa1\xc4\x8dene utrdbe, da jih ne bi mogel uporabiti nasprotnik. Meja Rimske Britanije se je vsekakor pomaknila proti jugu, najbr\xc5\xbe do rimske ceste Stanegate (Kamnita cesta), ki je povezovala pomembni rimski trdnjavi Corstopitum (Corbridge) na vzhodu in Luguvalium (Carlisle) na zahodu._NEWLINE_Naslednja kriza se je za\xc4\x8dela na za\xc4\x8detku vladanja cesarja Hadrijana (vladal 117\xe2\x80\x93138) z uporom na severu, ki ga je zatrl Kvint Pompej Falko. Ko je Hadrijan na svojem slavnem obhodu rimskih provinc pri\xc5\xa1el okoli leta 120 do Britanije, je ukazal zgraditev dolgega obrambnega Hadrijanovega zidu malo severno od Stanegata. Za guvernerja in vodjo del je imenoval Avla Platorija Nepa, ki je v ta namen iz Spodnje Germanije s seboj pripeljal VI. legijo Victrix. Omenjena legija je zamenjala IX. legijo Hispana, katere izginotje je \xc5\xa1e vedno predmet razprav. Arheolo\xc5\xa1ke najdbe ka\xc5\xbeejo, da je bila \xc5\xa0kotska v prvi polovici 2. stoletja politi\xc4\x8dno zelo nestabilna, zato bi bil umik meje proti jugu lahko tudi posledica politi\xc4\x8dnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8din._NEWLINE_Med vladanjem cesarja Antonina Pija (vladal 138\xe2\x80\x93161) se je meja s Hadrijanovega zidu za nekaj \xc4\x8dasa pomaknila proti severu do \xc4\x8drte, ki povezuje ustji rek Forth in Clyde, na kateri so Rimljani po ponovni zasedbi \xc5\xa0kotskega ni\xc5\xbeavja okoli leta 142 zgradil Antoninov zid. Zasedeno obmo\xc4\x8dje je upravljal guverner Kvint Lolij Urbik._NEWLINE_Prva Antoninova zasedba \xc5\xa0kotske se je kon\xc4\x8dala kot posledica krize leta 155\xe2\x80\x93157, ko so se uprli Briganti. Ker so imeli Rimljani malo mo\xc5\xbenosti, da bi dobili okrepitve, so se umaknili proti jugu. Upor Brigantov je zatrl guverner Gnej Julij Ver. V naslednjem letu so Rimljani ponovno osvojili Antoninov zid, vendar so ga morali \xc5\xbee leta 163 ali 164 zapustili. Druga Antoninova zasedba \xc5\xa0kotske je bila najbr\xc5\xbe povezana z njegovim na\xc4\x8drtom, da za\xc5\xa1\xc4\x8diti Votadine, ali z njegovim napuhom in \xc5\xbeeljo, da raz\xc5\xa1iri ozemlje Rimskega cesarstva. Kmalu po njegovi smrti so bolj objektivno presodili, da Antoninov zid nima kak\xc5\xa1nega velikega strate\xc5\xa1kega pomena in so ga opustili. Rimljani se kljub temu niso popolnoma umaknili s \xc5\xa0kotske, saj so pomembno trdnjavo v Newsteadu in sedem manj\xc5\xa1ih postojank vzdr\xc5\xbeevali najmanj do leta 180. _NEWLINE_V dvajsetletnem obdobju, ki je sledilo umiku meje na Hadrijanov zid, se je Rim ukvarjal s svojimi problemi na celini, predvsem v obdonavskih provincah. Pove\xc4\x8dano \xc5\xa1tevilo depojev zakopanega denarja v Veliki Britaniji v tistem obdobju ka\xc5\xbee, da v Britaniji ni bilo popolnega miru. Precej\xc5\xa1nja koli\xc4\x8dina rimskih srebrnikov, ki je bila v obtoku na \xc5\xa0kotskem, presega okvire obi\xc4\x8dajnega trgovanja. Vse ka\xc5\xbee, da so bili Rimljani prisiljeni skleniti mirovno pogodbo, po kateri so morali pla\xc4\x8devati davek svojim neizprosnim sovra\xc5\xbenikom Piktom._NEWLINE_Leta 175 je v Britanijo pri\xc5\xa1la velika enota sarmatske konjenice, ki je \xc5\xa1tela najmanj 5.500 mo\xc5\xbe, verjetno zato, da bi okrepila rimsko vojsko v nekem nedokumentiranem uporu. Leta 180 so Pikti prebili Hadrijanov zid in ubili poveljujo\xc4\x8dega \xc4\x8dastnika ali guvernerja. Kasij Dion pi\xc5\xa1e, da se je za\xc4\x8dela najve\xc4\x8dja vojna med Komodovo vladavino. Britanskega guvernerja je zamenjal Ulpij Marcel, ki je do leta 184 sklenil mir, potem pa so se mu uprli njegovi vojaki, nezadovoljni z njegovo nepopustljivostjo. Za novega guvernerja so posku\xc5\xa1ali izvoliti svojega legata Priska. Prisk je polo\xc5\xbeaj zavrnil, Marcel pa je z veliko sre\xc4\x8de \xc5\xbeiv zapustil provinco. \xc5\xa0e vedno nezadovoljna rimska vojska v Britaniji je v Rim je poslala delegacijo 1.500 mo\xc5\xbe z zahtevo po usmrtitvi pretorskega prefekta Tigidija Perena. Vojska ga je obto\xc5\xbeila, da jim je storil krivico, ko je za legata vojske v Britaniji imenoval pripadnika ni\xc5\xbejega konjeni\xc5\xa1kega vite\xc5\xa1kega reda (equites). Komod se je z delegacijo sestal izven Rima in se strinjal s Perenovo usmrtitvijo, ampak samo zato, da bi uporniki dobili ob\xc4\x8dutek varnosti._NEWLINE_Po sre\xc4\x8danju je v Britanijo poslal bodo\xc4\x8dega cesarja Pertinaksa z nalogo, da zatre upor v vojski. Pertinaksu je uspelo zatreti upor in prevzeti oblast, potem pa je upor izbruhnil v njegovih enotah. Uporniki ga niso usmrtili, ampak zahtevali njegov odpoklic v Rim, kjer je \xc5\xbee leta 192 nasledil Komoda na rimskem prestolu.\n_START_SECTION_\n3. stoletje\n_START_PARAGRAPH_\nKomodova smrt je spro\xc5\xbeila vrsto dogodkov, ki so nazadnje privedli v dr\xc5\xbeavljansko vojno. Po kratki vladavini cesarja Pertinaksa (vladal januar\xe2\x80\x93marec 193) se je pojavilo ve\xc4\x8d tekmecev za cesarski polo\xc5\xbeaj, med njimi tudi Septimij Sever in Klodij Albin. Slednji je bil novi guverner Britanije, ki je po \xc5\xa1tevilnih uporih na svojo stran dobil doma\xc4\x8de prebivalstvo, in je poleg tega poveljeval trem legijam. Njegov nekdanji tekmec Sever mu je v zameno za njegovo podporo proti Pesceniju Nigru na vzhodu obljubil polo\xc5\xbeaj cezarja. Ko je bil Pescenij Niger izlo\xc4\x8den iz tekme za prestol, se je Sever obrnil proti svojemu zavezniku v Britaniji. Klodij Albin se je verjetno zavedal, da bo on naslednja Severjeva tar\xc4\x8da, zato se je \xc5\xbee pripravljal na vojno._NEWLINE_Albin je leta 195 odplul v Galijo, ki mu je tudi bila naklonjena, in se nastanil v Lugdunumu. Sever je pri\xc5\xa1el v Galijo februarja 196. Sledila je odlo\xc4\x8dilna bitka, v kateri je bil Albin zelo blizu zmage, ko je Sever dobil okrepitve pa se je zmaga sprevrgla v poraz. Albin je po porazu naredil samomor. Sever se je nato hitro znebil Albinovih prista\xc5\xa1ev in za kazen zasegel veliko zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d v Britaniji._NEWLINE_Albinova tekma za rimski prestol je pokazala, kako velik problem je za Rimsko cesarstvo predstavljala Britanija. Za ohranjanje varnosti v provinci so bile potrebne tri legije, poveljstvo nad tremi legijami pa je pomenilo veliko mo\xc4\x8d in idealno izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za ambiciozne tekmece za rimski prestol. Z umikom legij bi provinca ostala brez obrambe pred upornimi doma\xc4\x8dimi keltskimi plemeni in vdori Piktov in \xc5\xa0kotov s severa. _NEWLINE_Med Albinovo odsotnostjo se je na severu za\xc4\x8dela anarhija. Kasij Dion trdi, da je bil novi guverner Virij Lup prisiljen kupiti mir od upornih Metov, ki so prebivali severno od Antoninovega zidu. Imenovanja niza guvernerjev z bogatimi voja\xc5\xa1kimi izku\xc5\xa1njami, ki so sledili Albinu, ka\xc5\xbeejo, da so sovra\xc5\xbeniki Rima zanj pomenili veliko gro\xc5\xbenjo. Lucij Alfen Senecijon je v svojem poro\xc4\x8dilo Rimu leta 207 zapisal, da se barbari \xc2\xbbupirajo, pusto\xc5\xa1ijo de\xc5\xbeelo, ropajo in povzro\xc4\x8dajo uni\xc4\x8denje\xc2\xab. Senecijon je od Rima zahteval bodisi okrepitve bodisi vojni pohod in Septimij Sever se je odlo\xc4\x8dil za slednjega, \xc4\x8deprav je imel \xc5\xbee 62 let. _NEWLINE_Arheolo\xc5\xa1ke najdbe ka\xc5\xbeejo, da je Senecijon obnovil Hadrijanov zid in utrdbe severno od njega. Po Severjevem prihodu v Britanijo so uporna plemena takoj sklenila mir. Sever seveda ni pri\xc5\xa1el v Britanijo samo zato, da bi od tam od\xc5\xa1el brez zmage, poleg tega pa je s seboj pripeljal svoja mladoletna sinova Karakala in Geta, da bi iz prve roke dobila izku\xc5\xa1nje, kako ukrotiti sovra\xc5\xbeno barbarsko de\xc5\xbeelo._NEWLINE_Septimij Sever je leta 208 ali 209 z vojsko okoli 20.000 mo\xc5\xbe prekora\xc4\x8dil Hadrijanov zid in napadel Kaledonijo. Skozi vzhodno \xc5\xa0kotsko je prodiral po pribli\xc5\xbeno isti poti kot pred njim Agrikola. Pohod so ovirali gverilski napadi severnih plemen in te\xc5\xbeko prehoden teren, tako da se s Kaledonci ni mogel spopasti na bojnem polju. Severjeva vojska je prodrla na sever do reke Tay, vendar ni dosegla kak\xc5\xa1nega pomembnega voja\xc5\xa1kega uspeha. Pohod se je kon\xc4\x8dal s podpisom mirovne pogodbe s Kaledonci. Sever se je leta 210 vrnil v York in meja province se je ponovno umaknila na Hadrijanov zid. Cesar je dobil vzdevek Britanik (Britannicus), ki zaradi nepokorjenega severa ni imel prav velikega pomena. Takoj po njegovem umiku so se na severu ponovno uprli, tokrat Meti, in spro\xc5\xbeili novo vojno. Kazenski pohod proti njim je vodil Karakala. Naslednje leto je njegov bolehni o\xc4\x8de umrl in njemu in bratu prepustil provinco, s katero bi podprla svojo zahtevo do rimskega prestola._NEWLINE_Eden od zadnjih Severjevih ukrepov, s katerimi je posku\xc5\xa1al re\xc5\xa1iti problem mo\xc4\x8dnih in upornih guvernerjev Britanije, je bila delitev province Britanije na Gornjo in Spodnjo Britanijo. Njegov ukrep je deloval skoraj celo stoletje. O naslednjih nekaj desetletjih, imenovanih Dolgi mir, je v zgodovinskih virih zelo malo podatkov. V tem obdobju se je pove\xc4\x8dalo \xc5\xa1tevilo zakopanih zakladov, kar ka\xc5\xbee, da so se nemiri nadaljevali. Ob obali ju\xc5\xbene Britanije je bilo zgrajenih ve\xc4\x8d trdnjav za boj proti piratom. V naslednjih sto letih se je njihovo \xc5\xa1tevilo \xc5\xa1e pove\xc4\x8dalo in postale so znane kot Saksonske obalne trdnjave. _NEWLINE_Sredi 3. stoletja so Rimsko cesarstvo pretresali vpadi barbarov, upori in vojne med kandidati za rimski prestol. Britanija se je tem te\xc5\xbeavam izgleda izognila, \xc4\x8deprav je tudi njeno gospodarstvo prizadela nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8da inflacija. Leta 259 je bilo med Postumovim uporom proti Galijenu ustanovljeno Galsko cesarstvo, v katero je do leta 274, ko je Avrelijan ponovno zdru\xc5\xbeil Rimsko cesarstvo, spadala tudi Britanija._NEWLINE_V drugi polovici 270. let se je uprl uzurpator Bonon, da bi se izognil posledicam po\xc5\xbeiga njegovega ladjevja v K\xc3\xb6lnu. Njegov upor je hitro strl Prob, vendar se je kmalu zatem uprl nek neimenovan britanski guverner. Prob je preko Rokavskega preliva poslal pomo\xc5\xbene enote Vandalov in Burgundov, ki so, verjetno leta 278, upor zatrli._NEWLINE_Zadnjega v nizu uporov, ki so pretresali Britanijo, sta vodila Karavzij in njegov naslednik Alekt. Karavzij je bil verjetno poveljnik rimskega ladjevja v Rokavskem prelivu. Obto\xc5\xbeili so ga, da si prila\xc5\xa1\xc4\x8da piratski plen, zato ga je cesar Maksimijan obsodil na smrt. Karavzij se je leta 286 proglasil za cesarja Britanije in severne Galije in ostal na oblasti, dokler ni Maskimijan zatrl vseh drugih uporov v cesarstvu. Leta 288 je poskusil uzurpatorja vre\xc4\x8di z oblasti, vendar mu to ni uspelo. Sledilo je obdobje nestabilnega miru, v katerem je Karavzij koval svoj denar, ki naj bi potrdil legitimnost njegove oblasti, in zahteval svoje uradno priznanje. _NEWLINE_Leta 293 ga je napadel Konstancij Klor, oblegal upornikovo pristani\xc5\xa1\xc4\x8de v Boulognu in ga odrezal od pomo\xc4\x8di z morja. Po osvojitvi mesta je napadel \xc5\xa1e njegove frankovske zaveznike. Uzurpatorja Karavzija je kmalu zatem umoril njegov zakladnik Alekt in sam prevzel oblast. Alektova kratka vladavina se je kon\xc4\x8dala z izkrcanjem Julija Asklepijodota blizu  Southamptona in kopenski bitki, ki je sledila._NEWLINE_Konstancij, ki je pri\xc5\xa1el v London proslavit zmago, je Britanijo razdelil na \xc5\xa1tiri province s \xc5\xa1tirimi guvernerji. Gornjo Britanijo je razdelil na provinci Maxima Caesariensis s sede\xc5\xbeem v Londonu in Britannia Prima, Spodnjo Britanijo pa na provinci Flavia Caesariensis in Britannia Secunda. _NEWLINE_Britanija je v okviru Dioklecijanovih dr\xc5\xbeavnih reform (tetrarhija) \xc5\xa1e istega leta postala ena od \xc5\xa1tirih diocez na \xc4\x8delu z vikarijem, ki so sestavljale Pretorsko prefekturo Galijo. V prefekturo so poleg Britanije spadale \xc5\xa1e Galija, Germanija in Hispanija. Britanija je s tem dejanjem dobila \xc5\xa1e petega guvernerja. To je pomenilo, da je od takrat imela pet voja\xc5\xa1kih poveljnikov, ki so vsak zase poveljevali samo majhnim delom britanske armade.\n_START_SECTION_\n4. stoletje\n_START_PARAGRAPH_\nKonstancij Klor se je leta 306 vrnil, da bi napadel severno Britanijo. Obrambni sistem province se je v preteklih letih utrdil, cesar pa je kljub \xc5\xa1ibkemu zdravju \xc5\xbeelel prodreti na sovra\xc5\xbeno ozemlje. O njegovem pohodu ni veliko podatkov. Zelo skromni so tudi arheolo\xc5\xa1ki dokazi zanj. Iz odlomkov v zgodovinskih virih se da sklepati, da je prodrl dale\xc4\x8d na sever Britanije in v zgodnjem poletju zmagal v veliki bitki, potem pa se je vrnil v York. _NEWLINE_Klor je kot eden od tetrarhov \xc5\xa1e nekaj \xc4\x8dasa ostal v Britaniji in v Yorku julija 306 umrl. Njegove dol\xc5\xbenosti v Britaniji je prevzel njegov sin Konstantin I. Za razliko od uzurpatorja Albina je Konstantinu uspelo svoj polo\xc5\xbeaj v Britaniji izkoristiti za pohod na rimski cesarski prestol._NEWLINE_Sredi 4. stoletja je Britanija nekaj let podpirala uzurpatorja Magencija, ki je nasledil pokojnega Konstansa. Po Magencijevem porazu in smrti v bitki na Selevku leta 353 je Konstancij II. poslal v Britanijo svojega glavnega cesarskega notarja Pavla Katena, da bi polovil Konstancijeve prista\xc5\xa1e. Preiskava se je izrodila v lov na \xc4\x8darovnice, ki je prisilil k posredovanju vikarija Flavija Martina. Pavel se mu je ma\xc5\xa1\xc4\x8deval in ga obto\xc5\xbeil izdaje, zato ga je vikar posku\xc5\xa1al ubiti. Po neuspelem poskusu je naredil samomor._NEWLINE_V 4. stoletju so postali vedno bolj pogosti napadi Sasov na vzhodu in Skotov (Ircev) na zahodu. Niz trdnjav, ki so jih za\xc4\x8deli graditi na obali okoli leta 280, se ni mogel upreti splo\xc5\xa1nemu napadu Sasov, Skotov in Atakotov, kombiniranemu z o\xc4\x8ditnimi nesoglasji v garnizijah ob Hadrijanovem zidu. Rimska Britanija je bila okoli leta 367 povsem na tleh. Krizo, ki se omenja tudi kot Barbarska zarota ali Velika zarota, je umiril vojskovodja Flavij Teodozij z nizom voja\xc5\xa1kih in upravnih reform. _NEWLINE_Leta 383 se je v Segonciju (Caernarfon) v severnem Walesu uprl uzurpator Magn Maksim. Preko Rokavskega kanala je vdrl na celino in osvojil ve\xc4\x8dino zahodnega dela Rimskega cesarstva in se okoli leta 384 uspe\xc5\xa1no vojskoval s Pikti in Skoti. Za svoja osvajanja na kontinentu je potreboval britanske voja\xc5\xa1ke enote, zato je verjetno umaknil garnizije iz Chestra in drugih trdnjav, kar je spro\xc5\xbeilo napade Ircev na naselja v severnem Walesu. Njegova vladavina se je kon\xc4\x8dala leta 388, zaradi katastrofalnega rimskega poraza in velikih izgub v bitki pri Odrinu leta 378 pa se v Britanijo ni vrnila vsa vojska. Okoli leta 396 so se okrepili napadi barbarov, ki so spro\xc5\xbeili kopenske in pomorske operacije, ki jih je morda vodil Stilihon. Mir se je ponovno vzpostavil okoli leta 399, \xc4\x8detudi Britanija ni dobila voja\xc5\xa1kih okrepitev, po letu 401 pa so Rimljani zaradi vojne z Alarikom I.  za\xc4\x8deli celo umikati vojsko iz Britanije.\n_START_SECTION_\nKonec rimske vladavine\n_START_PARAGRAPH_\nTradicionalno mnenje zgodovinarjev, ki je temeljilo na delih Mihaela Rostovceva, je bilo, da je na za\xc4\x8detku 5. stoletja za\xc4\x8delo gospodarstvo Britanije upadati. Arheolo\xc5\xa1ki podatki ka\xc5\xbeejo povsem druga\xc4\x8dno sliko, \xc4\x8deprav delno potrjujejo tradicionalno mnenje: v mestih so se gradile bolj razko\xc5\xa1ne, vendar manj \xc5\xa1tevilne hi\xc5\xa1e, prenehala se je graditev javnih zgradb, nekatere obstoje\xc4\x8de pa so se celo opustile. Izjema so bile obrambne zgradbe. Na \xc5\xa1iroko so se za\xc4\x8dela pojavljati podro\xc4\x8dja s \xc4\x8drno zemljo, ki ka\xc5\xbeejo, da so se tudi v urbanih okoljih za\xc4\x8deli ukvarjati s poljedelstvom.  Preureditev bazilike v Silchestru v industrijski obrat v poznem 3. stoletju, ki jo je oblast o\xc4\x8ditno dopustila, je eden od prvih znakov deurbanizacije rimske Britanije. Za opustitev nekaterih mest se sedaj domneva, da se je zgodila kasneje, kot se je domnevalo v\xc4\x8dasih. Mnogo zgradb je spremenilo svojo namembnost, vendar se niso poru\xc5\xa1ile. Vedno pogostej\xc5\xa1i napadi barbarov so bili usmerjeni predvsem na bolj ranljiva pode\xc5\xbeelska naselja in ne na bolj utrjena mesta. Nekaj vil, med njimi Great Casterton v Rutlandu in Hucclecote v Gloucestershiru, je v tistem \xc4\x8dasu dobilo nove talne mozaike, kar ka\xc5\xbee, da so bili gospodarski problemi omejeni in neenakomerno porazdeljeni. Mnogo vil je seveda utrpelo nekaj \xc5\xa1kode preden so jih v 5. stoletju povsem zapustili. Zgodba o svetem Patriku dokazuje, da so bile vile naseljene najmanj do leta 430. Nove zgradbe so se v tem obdobju izjemoma gradile samo v in Verulamiju, predmestju sedanjega St. Albansa, in Cirencestru. Nekatera urbana sredi\xc5\xa1\xc4\x8da, na primer Canterbury, Cirencester, Wroxeter, Winchester in Gloucester, ki so bila obdana z velikimi kmetijskimi posestvu, so bila aktivna \xc5\xa1e celo 5. in 6. stoletje._NEWLINE_Mestno \xc5\xbeivljenje je bilo od zadnjega \xc4\x8detrtletja 4. stoletja dalje manj intenzivno. Kovanci iz leta 378 do 388 so zelo redki, kar zelo verjetno ka\xc5\xbee na kombinacijo gospodarskega upadanja, zmanj\xc5\xa1anja \xc5\xa1tevila vojakov in problemov s pla\xc4\x8devanjem vojakov in dr\xc5\xbeavnih uradnikov. V 390. letih se je koli\xc4\x8dina denarja v obtoku pove\xc4\x8dala, vendar ni nikoli dosegla ravni iz preteklih desetletij. Po letu 402 so postali bakreni kovanci zelo redki. Srebrniki in zlatniki iz skritih zakladov ka\xc5\xbeejo, da so bili \xc5\xa1e v obtoku, vendar se niso tro\xc5\xa1ili. Po letu 407 niso v obtok pri\xc5\xa1li nobeni novi rimski kovanci, po letu 430 pa so se kovanci kot medij za izmenjavo dobrin zelo verjetno povsem opustili. Masovna proizvodnja lon\xc4\x8denine se je verjetno kon\xc4\x8dala \xc5\xbee nekaj desetletij pred tem. Bogata\xc5\xa1i so \xc5\xa1e naprej uporabljali kovinsko ali stekleno posodo, reve\xc5\xbei pa so se verjetno vrnili na usnjeno in leseno.\n_START_SECTION_\nPorimska Britanija\n_START_PARAGRAPH_\nProti koncu 4. stoletja je bila Britanija pod vedno ve\xc4\x8djim pritiskom barbarov, ki ga vedno manj\xc5\xa1e \xc5\xa1tevilo vojakov ni moglo prepre\xc4\x8diti. Vojska se je uprla in po dveh poraznih uzurpatorjih leta 407 za cesarja izbrala vojaka Konstantina III. Konstantin je z vojsko takoj odplul v Galijo, kjer ga je porazil cesar Honorij. Koliko vojakov je ostalo v Britaniji, koliko se jih je vrnilo in ali je bil v Britaniji sploh imenovan nov voja\xc5\xa1ki poveljnik, \xc5\xa1e vedno ni jasno. Napad Sasov leta 408 so verjetno odbili Briti, Zosim pa omenja, da so doma\xc4\x8dini leta 409 izgnali vse rimske dr\xc5\xbeavne uradnike. Zosimova trditev je morda napa\xc4\x8dna in se nana\xc5\xa1a na upor bretonskih prebivalcev v Armoriki in Galiji, ki se je zgledoval po uporu v Britaniji. Pismo cesarja Honorija iz leta 410, ki se obi\xc4\x8dajno razume kot zavrnitev pro\xc5\xa1nje za pomo\xc4\x8d mestom v Britaniji, je bilo najbr\xc5\xbe naslovljeno na Bruttium ali Bologno. Z odhodom visokih rimskih voja\xc5\xa1kih in civilnih uradnikov so upravo in sodstvo prevzele mestne oblasti, po celi Britaniji pa so se za\xc4\x8deli pojavljati mali voja\xc5\xa1ki diktatorji, ki so hrepeneli po starih rimskih idealih in obi\xc4\x8dajih. _NEWLINE_Izro\xc4\x8dilo pravi, da je poganske Sase v Britanijo povabil britski vladar Vortigern, da bi mu pomagali v bojih s Pikti in Irci, \xc4\x8deprav arheolo\xc5\xa1ke najdbe ka\xc5\xbeejo, da so se prva naselja sa\xc5\xa1kih najemnikov pojavila \xc5\xbee v 3. stoletju. Priseljevanje Germanov v rimsko Britanijo se je verjetno za\xc4\x8delo \xc5\xa1e mnogo prej. Trditev dokazujejo na primer rimske germanske pomo\xc5\xbene enote, ki so jih pripeljali v Britanijo v 1. in 2. stoletju za podporo svojim legijam. Novi pri\xc5\xa1leki so se uprli in opusto\xc5\xa1ili de\xc5\xbeelo v \xc5\xa1tevilnih vojnah, ki so se okoli leta 600 kon\xc4\x8dale s sa\xc5\xa1ko zasedbo Britanskega ni\xc5\xbeavja. Pribli\xc5\xbeno v istem \xc4\x8dasu so Briti pobegnili v Bretanijo in ji dali svoje ime. Pomemben dogodek v porimski Britaniji je bilo tako imenovano \xc2\xbbjadikovanje Britov\xc2\xab\xc2\xa0(latinsko gemitus Britannorum), njihova zadnja pro\xc5\xa1nja rimskim voja\xc5\xa1kim oblastem za pomo\xc4\x8d proti invaziji Sasov leta 446. Drug pomemben dogodek je bila bitka pri Dyrhamu leta 577, po kateri so Sasi osvojili pomembna mesta Bath, Cirencester in Gloucester in prodrli do zahodne obale Britanije.\n_START_SECTION_\nTrgovina\n_START_PARAGRAPH_\nV rimskem obdobju je trgovanje med Britanijo in kontinentom potekalo preko ju\xc5\xbenega Severnega morja in vzhodnega Rokavskega preliva, ve\xc4\x8dinoma preko Doverske o\xc5\xbeine. V manj\xc5\xa1em obsegu se je trgovalo tudi po atlantskih pomorskih poteh.  Najpomembnej\xc5\xa1i britanski pristani\xc5\xa1\xc4\x8di sta bili London in  Richborough, na celini pa Boulogne ter Domburg in  Colijnsplaat v izlivu reke \xc5\xa0elde. V poznem rimskem obdobju je del prometa zelo verjetno potekal tudi preko obalnih trdnjav._NEWLINE_Najpomembnej\xc5\xa1i britanski uvozni izdelki so bili kovanci, lon\xc4\x8denina, predvsem rde\xc4\x8de polo\xc5\xa1\xc4\x8dena terra sigillata iz ju\xc5\xbene, srednje in vzhodne Galije in drugi izdelki iz Galije in Porenja, olje v amforah in ju\xc5\xbene \xc5\xa0panije, vino iz Galije v amforah in sodih, v amforah vlo\xc5\xbeene olive iz ju\xc5\xbene \xc5\xa0panije, mlinski kamni iz lave iz Mayena ob srednjem Renu, steklo in nekaj kmetijskih pridelkov. Britanske izvozne proizvode je arheolo\xc5\xa1ko te\xc5\xbee opredeliti, mednje pa so vsekakor sodile kovine, na primer kositer, srebro, zlato, nekaj svinca, \xc5\xbeelezo in baker. Med druge izvozne proizvode so verjetno spadali kmetijski pridelki, ostrige in sol, na celino pa se je vrnil tudi velik del denarja._NEWLINE_Menjava blaga in denarja je potekala med zasebniki in med zasebniki in rimsko dr\xc5\xbeavo, ki je morala vzdr\xc5\xbeevati svojo vojsko in uradnike. Dr\xc5\xbeava je denar dobila z zbiranjem davkov in izkori\xc5\xa1\xc4\x8danjem naravnih virov. Dr\xc5\xbeavna pla\xc4\x8dilna bilanca je bila vse do sredine 3. stoletja neuravnove\xc5\xa1ena, ker je zaradi velike armade, ki je sredi 2. stoletja \xc5\xa1tela 53.000 mo\xc5\xbe, na otok poslala mnogo ve\xc4\x8d proizvodov, kot jih je od tam uvozila._NEWLINE_Britanska trgovina s kontinentom naj bi dosegla svoj vi\xc5\xa1ek v poznem 1. stoletju, potem pa je za\xc4\x8dela zaradi nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8dega zaupanja prebivalstva v doma\xc4\x8de proizvode upadati. Obrat je bil posledica gospodarskega razvoja otoka in \xc5\xbeelje rimske uprave, da zmanj\xc5\xa1a izdatke za drage uvo\xc5\xbeene proizvode. Sodobne ugotovitve ka\xc5\xbeejo, da je velik padec prometa s celino nastal \xc5\xa1ele po letu 165 zaradi gospodarske krize Rimskega cesarstva, ki je bila posledica predvsem antoninske kuge in vojne z Markomani._NEWLINE_Od sredine 3. stoletja dalje uvoz dobrin v Britanijo ni bil ve\xc4\x8d tako obse\xc5\xbeen kot v zgodnjem rimskem obdobju. Na otok je \xc5\xa1e vedno prihajala velika koli\xc4\x8dina srebrnega denarja iz kovnic na celini, medtem ko je sredi 4. stoletja na celino odhajala velika koli\xc4\x8dina \xc5\xbeita. V poznem rimskem obdobju so britanski kmetijski proizvodi, ki so jih odkupovali tako zasebniki kot rimska dr\xc5\xbeava, igrali pomembno vlogo pri vzdr\xc5\xbeevanju voja\xc5\xa1kih garnizij in velikih mest na severozahodu celinskega dela Rimskega cesarstva. Izvoz se je lahko pove\xc4\x8dal predvsem zaradi hitrega zmanj\xc5\xa1evanja \xc5\xa1tevila vojakov v Britaniji in posledi\xc4\x8dno njihove manj\xc5\xa1e porabe in zaradi vdorov germanskih plemen preko Rena, ki so zmanj\xc5\xa1ali \xc5\xa1tevilo pode\xc5\xbeelskih naselij in s tem pridelavo kmetijskih pridelkov v severni Galiji.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nDomneva se, da je bil eden od glavnih vzrokov za rimsko invazijo na Britanijo ravno izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje njenih naravnih virov. _NEWLINE_Rude, na primer zlato v rudniku Dolaugothi, je verjetno prva za\xc4\x8dela izkori\xc5\xa1\xc4\x8dati rimska vojska okoli leta 75. Rudnik je kmalu zatem pri\xc5\xa1el pod civilno upravo. Razvil se je iz niza povr\xc5\xa1inskih kopov, v katerih so uporabljali predvsem s hidravli\xc4\x8dne postopke rudarjenja, ki jih je podrobno opisal Plinij Starej\xc5\xa1i v svojem Prirodoslovju (Naturalis Historia): z vodo iz akvaduktov so izprali zemljo do \xc5\xbeive skale, zlatonosne skale razlomili z ognjem, jih zdrobili in zlato izprali z vodo. Ko delo v odprtih kopih ni bilo ve\xc4\x8d donosno, so za\xc4\x8deli kopati rove, ki so sledili zlatim \xc5\xbeilam. Tehnolo\xc5\xa1ko zahtevno delo so verjetno vodili voja\xc5\xa1ki in\xc5\xbeenirji. _NEWLINE_\xc5\xbdelezarne v Wealdenu, rudniki srebra in svinca v Mendip Hillsu in rudniki kositra v Cornwallu so bili verjetno zasebna podjetja, ki so dr\xc5\xbeavi pla\xc4\x8devala koncesijo. Rudarjenje v Britaniji se je prakticiralo \xc5\xbee pred prihodom Rimljanov. Rimljani so s seboj prinesli samo nove tehnologije in izredno pove\xc4\x8dali proizvodnjo. Za izpiranje jalovine in naplavin so uporabljali vodo, ki so jo do rudnikov napeljali z akvadukti. Posebno mogo\xc4\x8den je ohranjeni akvadukt v Dolaucothiju._NEWLINE_V Britaniji so kmalu postali najbolj priljubljeni rimski izdelki, vendar so pode\xc5\xbeelski obrtniki \xc5\xa1e vedno izdelovali tradicionalne izdelke po \xc5\xbeeleznodobnem latenskem umetni\xc5\xa1kem izro\xc4\x8dilu. Lokalna lon\xc4\x8denina je le redko dosegla kakovost galske in se je prodajala samo na lokalnih tr\xc5\xbenicah. Izjema je bila posoda iz doline Nene v vzhodni Angliji. _NEWLINE_V 3. stoletju je britansko gospodarstvo postalo raznoliko in dobro organizirano. Trgovanje je segalo tudi na neromanizirani severni del otoka. Na Hadrijanovem zidu je bilo med drugim poskrbljeno tudi za carinske preglede trgovskega blaga.\n_START_SECTION_\nUprava\n_START_PARAGRAPH_\nV Rimskem cesarstvu je bila uprava mirnih provinc v domeni rimskega senata, province, v katerih so morale biti stalno prisotne rimske legije, med njimi tudi Britanija, pa so bile pod neposredno cesarjevo oblastjo. V praksi so province upravljali tam nastanjeni guvernerji, ki so bili \xc4\x8dlani senata z ustreznimi pooblastili. Bili so skrbno izbrani in so pogosto imeli bogate voja\xc5\xa1ke izku\xc5\xa1nje in organizacijske sposobnosti. Britanski guvernerji so morali imeti predvsem voja\xc5\xa1ke sposobnosti, \xc4\x8deprav so imeli tudi \xc5\xa1tevilne druge zadol\xc5\xbeitve, na primer vzdr\xc5\xbeevanje diplomatskih stikov z lokalnimi odvisnimi kralji, gradnjo cest, zagotavljanje delovanja sistema po\xc5\xa1tne slu\xc5\xbebe, nadziranje delovanja civitates in sojenje v pomembnih sodnih procesih. \xc4\x8ce niso bili na vojnem pohodu, so potovali po provinci, obravnavali prito\xc5\xbebe in nova\xc4\x8dili vojake._NEWLINE_Za pravne zadeve so imeli posebnega svetovalca (legatus iuridicus). Svetovalec v Britaniji je moral biti zaradi vklju\xc4\x8devanja plemen v dr\xc5\xbeavni upravni sistem in uvajanja delujo\xc4\x8dih sistemov obdav\xc4\x8devanja verjetno zelo izku\xc5\xa1en pravnik. Provincialne finance je vodil prokurator s svojimi pomo\xc4\x8dniki, zadol\xc5\xbeenimi za posamezna podro\xc4\x8dja. Vsaka legija v Britaniji je imela svojega poveljnika, ki je bil podrejen guvernerju, v vojnem \xc4\x8dasu pa se je verjetno lahko odlo\xc4\x8dal samostojno. Funkcionarji na vseh omenjenih polo\xc5\xbeajih so se menjavali na dve do tri leta. Vsi so imeli mre\xc5\xbeo podrejenih uradnikov, ki so vodili obve\xc5\xa1\xc4\x8devalno slu\xc5\xbebo, komuniciranje z Rimom, oskrbovanje vojske in trgovanje z ujetniki. Za versko oskrbo v legijah je skrbela posebna skupina vojakov. _NEWLINE_Prvo upravno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de rimske Britanije je bil verjetno Colchester, vendar so ga zaradi dobrih trgovskih povezav kmalu preselili v London. Lokalna uprava je imela ve\xc4\x8d organizacijskih oblik. Ena od njih so bili civitates, ki so bili \xc5\xa1e naprej razdeljeni na primer na kolonije (York, Colchester, Gloucester in Lincoln) in municipije (na primer Verulamij). Vsako skupnost je upravljal senat lokalnih zemlji\xc5\xa1kih posestnikov, tako britskih kot rimskih, ki je izvolil magistrate za sodne in upravne zadeve. Civitas so po\xc5\xa1iljale svoje predstavnike na letne provincialne skup\xc5\xa1\xc4\x8dine, na kateri so javno izpovedali svojo zvestobo rimski dr\xc5\xbeavi, v izjemnih primerih poslali svoje zahteve neposredno rimskemu cesarju in \xc4\x8dastili kult cesarja.\n_START_SECTION_\nPoganstvo\n_START_PARAGRAPH_\nBritanski staroselci so prakticirali keltsko mnogobo\xc5\xa1tvo. Druide, keltsko duhovni\xc5\xa1ko kasto, za katero se domneva, da izvira prav iz Britanije, je z zakonom prepovedal cesar Klavdij. Leta 61 so druidi na otoku Mona (Anglesey)  srdito branili svete gaje, vendar jim jih ni uspelo obraniti. Briti so kljub prepovedi tudi pod rimsko oblastjo \xc5\xa1e naprej \xc4\x8dastili keltska bo\xc5\xbeanstva, na primer boginjo Ankastro. Svoja bo\xc5\xbeanstva so pogosto zdru\xc5\xbeili z njihovimi rimskimi ekvivalenti, na primer Marsa Rigonemeta v Nettlehamu._NEWLINE_V kolik\xc5\xa1ni meri so se stara verovanja ohranila, je te\xc5\xbeko natan\xc4\x8dno oceniti. Glavna te\xc5\xbeava rekonstrukcije druizma je, da so druidi izro\xc4\x8dilo prena\xc5\xa1ali izklju\xc4\x8dno ustmeno in uni\xc4\x8denje zadnje organizirane druidske skupnosti na otoku Anglesey pomeni tudi uni\xc4\x8denje keltskega druizma kot religije, ki je slu\xc5\xbeila britanski staroselski skupnosti. Nekateri pre\xc5\xbeitki nedvomno sodijo v vir keltskega druizma. V evropskem izro\xc4\x8dilu se je ohranila na primer pomembnost \xc5\xa1tevila 3, glave in vodnih tokov, predvsem vodnih izvirov. Razlike v votivnih darovih v Bathu pred rimsko zasedbo in po njej ka\xc5\xbeejo, da je bila kontinuiteta samo delna. Zelo raz\xc5\xa1irjeno, predvsem v voja\xc5\xa1kih mestih, je bilo tudi \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje rimskega cesarja. Postavitev rimskega templja v Camulodunumu, posve\xc4\x8denega cesarju Klavdiju, je bila poleg uni\xc4\x8denja svetih gajev dodaten povod za Budikin upor. Spori so se postopoma zgladili in od 3. stoletja dalje je rimski tempelj na Pagans Hillu deloval nemoteno._NEWLINE_Proti koncu rimske okupacije so postajali priljubljeni tudi vzhodni kulti, na primer mitraizem. Priljubljenost skrivnostnih verovanj med premo\xc5\xbenimi me\xc5\xa1\xc4\x8dani dokazuje na primer londonski mitrej, \xc4\x8deprav so mitreje gradili tudi v voja\xc5\xa1kih okoljih, na primer v Vindobali na Hadijanovem zidu (rudchesterski mitrej) in Segontiju v Rimskem Walesu (caernarfonski mitrej).\n_START_SECTION_\nKr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo\n_START_PARAGRAPH_\nKdaj in kako je v Britanijo pri\xc5\xa1lo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo ni povsem jasno. V Mamuciju, rimskem naselju na mestu sedanjega Manchestra, so odkrili kos amfore iz 2. stoletja, na katerem vrezan besedni kvadrat z anagramom PATER NOSTER. V akademskih krogih se je o njem ob\xc5\xa1irno razpravljalo ali je sploh kr\xc5\xa1\xc4\x8danski. \xc4\x8ce je, je eden od najzgodnej\xc5\xa1ih primerov ranega kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva v Britaniji. Najstarej\xc5\xa1i potrjeni pisni dokaz kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva v Britaniji je Tertulijanova izjava pribli\xc5\xbeno iz leta 200 v kateri pravi, da so "vse meje \xc5\xa0panije, razna ljudstva v Galiji in skrivali\xc5\xa1\xc4\x8da Britov nedostopna za Rimljane, vendar podlo\xc5\xbena Kristusu". Arheolo\xc5\xa1ki dokazi o prisotnosti kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih skupnosti se za\xc4\x8dnejo pojavljati v 3. in 4. stoletju. V Lincolnu in Silchesterju so odkrili majhni leseni cerkvi, v Icklinghamu in Saxon Shore Fortu na Richboroughu pa krstilnika. Icklinghamski krstilnik je svin\xc4\x8den in je razstavljen v Britanskem muzeju. V Icklinghamu so na istem mestu odkrili tudi rimsko kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de. V zakladu iz Water Newtona je srebrna kr\xc5\xa1\xc4\x8danska cerkvena plo\xc5\xa1\xc4\x8da iz zgodnjega 4. stoletja. V rimskih vilah v Lullingstonu so kr\xc5\xa1\xc4\x8danske stenske poslikave, v Hintonu St Mary pa mozaiki. Veliko pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de iz 4. stoletja v Poundburyju z grobovi v smeri vzhod-zahod in brez grobnih dodatkov je domnevno zgodnje kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de, \xc4\x8deprav so tak\xc5\xa1na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da postala v tistem obdobju vedno bolj pogosta tudi v poganskih okoljih. _NEWLINE_Iz dokumentov koncila leta 314 v Arlesu v Galiji je razvidno, da je Cerkev v Britaniji razvila sistem svojih diocez. Na koncilu so bili zbrani \xc5\xa1kofje iz 35 evropskih in afri\xc5\xa1kih sede\xc5\xbeev, med njim trije iz Britanije: Eborij iz Yorka, Restitut iz Londona in Adelfij, morda iz Lincolna. Dokazan ni noben drug sede\xc5\xbe, materialnih ostankov zgodnjih cerkva pa zaenkrat \xc5\xa1e niso odkrili. Izjemi sta cerkev na forumskem trgu v Lincolnu in sveti\xc5\xa1\xc4\x8de na obrobju rimskega Verulamija, posve\xc4\x8deno mu\xc4\x8dencu svetemu Albanu. Albanu, prvemu in najslavnej\xc5\xa1emu britanskemu kr\xc5\xa1\xc4\x8danskemu mu\xc4\x8dencu, ki je domnevno umrl v 4. stoletju, \xc4\x8deprav ga nekateri ume\xc5\xa1\xc4\x8dajo v 3. stoletje, sta sledila Aron in Julij iz Isce Auguste. Kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo je legaliziral cesar Konstantin leta 313, Teodozij I. pa ga je leta 391 razglasil za uradno dr\xc5\xbeavno vero. Eno od hereti\xc4\x8dnih gibanj, imenovano pelagianizem, je za\xc4\x8del britanski menih Pelagij (354-420/440), ki je u\xc4\x8dil v Rimu._NEWLINE_Pismo, napisano pribli\xc5\xbeno leta 363 na svin\xc4\x8deni plo\xc5\xa1\xc4\x8di, ki so ga odkrili v Bathu, se je na \xc5\xa1iroko razgla\xc5\xa1alo kot pisen dokaz o stanju kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva v Britaniji v rimskem obdobju. Po trditvi prvega prevajalca ga je v Wroxeterju napisal kristjan z imenom Vinizij svoji kr\xc5\xa1\xc4\x8danski \xc5\xbeeni Nigri. Za pismo se je dolgo \xc4\x8dasa trdilo, da je prvi pisni kr\xc5\xa1\xc4\x8danski dokument v Britaniji. Kasneje se je izkazalo, da nima nobene zveze s kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvom in da se v resnici nana\xc5\xa1a na poganske obrede.\n_START_SECTION_\nOkoljske spremembe\n_START_PARAGRAPH_\nRimljani so v Britanijo pripeljali \xc5\xa1tevilne rastlinske in \xc5\xbeivalske vrste. Med njimi je bila verjetno tudi sedaj redka rimska kopriva (Urtica pilulifera), s katero so si rimski vojaki domnevno ogrevali roke in noge, in u\xc5\xbeitnega velikega vrtnega pol\xc5\xbea (Helix pomatia). S seboj so morda pripeljali tudi manj\xc5\xa1e ju\xc5\xbenosredozemske kunce. Evropskega kunca (Oryctolagus cuniculus), ki zdaj prevladuje, so v Britanijo pripeljali kasneje, verjetno po normanski invaziji leta 1066.'