b'\n_START_ARTICLE_\nAleksander II. Ruski\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander II. je bil najstarej\xc5\xa1i sin velikega kneza Nikolaja Pavlovi\xc4\x8da in njegove \xc5\xbeene Aleksandre Fjodorovne (po rojstvu \xc5\xa0arlote Pruske). Vpliv gospodovalnega o\xc4\x8deta je mati \xc5\xbeelela uravnote\xc5\xbeiti tako, da je sinovo vzgojo poverila liberalnim, humanisti\xc4\x8dnim vzgojiteljem, med katerimi je bil tudi pesnik Vasilij Andrejevi\xc4\x8d \xc5\xbdukovski. Tako je zrasel v elegantnega, izobra\xc5\xbeenega, dobrosr\xc4\x8dnega mladeni\xc4\x8da, dobrega govornika, ki pa ni imel dovolj trdne volje za uresni\xc4\x8devanje svojih idej in je bil pogosto neodlo\xc4\x8den. Pri vladanju je prevzel o\xc4\x8detovo avtoritarnost in se naslanjal na plemstvo, bil pa je tudi ob\xc4\x8dutljiv za krivice in zlorabe, ki so se dogajale kmetom.\n_START_SECTION_\nPrevzem vladanja\n_START_PARAGRAPH_\nVladanje je prevzel \xc5\xa1estintridesetleten, med krimsko vojno, v kateri je Rusiji slabo kazalo. Marca 1855 so mu zavezniki (Anglija, Francija, Tur\xc4\x8dija, Avstrija, Prusija, slednji uradno nista bili v vojni) na Dunaju ponudili mir. Sevastopol se je tedaj \xc5\xa1e juna\xc5\xa1ko branil in ruski pogajalci so ponudbo odklonili, nakar so zavezniki \xc5\xa1e bolj sklenili svoje vrste. Pridru\xc5\xbeila se jim je \xc5\xa1e kraljevina Sardinija in septembra 1855 je Sevastopol padel. Z mirom v Parizu (april 1856) je Rusija izgubila vse, za kar so si prizadevali ruski carji od Petra Velikega naprej: Rusi so smeli v \xc4\x8crnem morju obdr\xc5\xbeati le simbolno prisotnost svoje vojne mornarice, zapustiti so morali vse utrdbe ob njem (ki jih je mukoma gradil Potemkin), odre\xc4\x8di so se morali delu Besarabije in protektoratu nad Moldavijo in Vla\xc5\xa1ko. V ruski javnosti je prevladalo mnenje, da se je Aleksander slabo pogajal in preve\xc4\x8d popustil._NEWLINE_Vojna je razkrila veliko rusko zaostalost v primerjavi z razvitej\xc5\xa1ima Anglijo in Francijo. Med izobra\xc5\xbeeno rusko elito je prevladalo splo\xc5\xa1no mnenje, da dr\xc5\xbeava potrebuje velike spremembe in Aleksandru ni preostalo drugega, kot da se je lotil reform._NEWLINE_Za za\xc4\x8detek je nekoliko razrahljal spone, ki so du\xc5\xa1ile rusko dru\xc5\xbebo: osvobodil je politi\xc4\x8dne zapornike in sibirske pregnance, omilil polo\xc5\xbeaj judov in pravoslavnih sekt, omejil barbarsko srednjeve\xc5\xa1ko kaznovanje, odpravil prepovedi potovanj v tujino, omilil strogost ruske oblasti na Poljskem. Objavil je manifest, v katerem je obljubil reforme in pozval prebivalstvo k sodelovanju._NEWLINE_Pritisk cenzure je popustil in razvila se je javna razprava o potrebnih reformah. Ta je hitro pokazala, da je tla\xc4\x8danstvo tisto, ki najbolj ovira razvoj ruske dru\xc5\xbebe.\n_START_SECTION_\nOdprava tla\xc4\x8danstva\n_START_PARAGRAPH_\nOdpravi tla\xc4\x8danstva je seveda nasprotovalo plemstvo, zato se je Aleksander naloge lotil previdno in postopoma. Plemi\xc4\x8dem je razlo\xc5\xbeil, da je bolje, da tla\xc4\x8danstvo odpravijo sami, kot da \xc4\x8dakajo na revolucijo kmetov. Osvoboditvi kmetov so bili bolj naklonjeni na severu Rusije, kjer se je za\xc4\x8denjala razvijati industrija, ki je potrebovala delovno silo. Sever je bil pripravljen dati kmetom tudi zemljo, a le z odkupom. Ustanovljenih je bilo 47 odborov z nad 1300 \xc4\x8dlani, zemlji\xc5\xa1kimi gospodi, ki so se ukvarjali s problematiko. Carja so podpirali tisk, me\xc5\xa1\xc4\x8danska inteligenca in dober del plemstva. Kmetov v razprave niso pritegnili._NEWLINE_Leta 1858 je proces osvobajanja kmetov postopoma stekel. Aleksander in nekateri \xc4\x8dlani carske dru\xc5\xbeine so osvobodili svoje kmete, pridru\xc5\xbeila sta se jim dva glavna snovalca reform, general Jakov Ivanovi\xc4\x8d Rostovcev in Nikolaj Aleksejevi\xc4\x8d Miljutin. S tem pot nazaj ni bila ve\xc4\x8d mo\xc5\xbena._NEWLINE_V obdobju 1858\xe2\x80\x931860 je razvnela \xc5\xbeivahna javna razprava o tem, ali in koliko zemlje lahko dobijo kmetje skupaj z osebno svobodo. Debato je zaklju\xc4\x8dil cesar marca 1861 z izdajo Uredbe o osvoboditvi kmetov od tla\xc4\x8danske odvisnosti. Kmetje so bili odtlej svobodni, zemljo in hi\xc5\xa1o so lahko odkupili, vlada jim je obljubila posojilo. Lahko so se tudi ukvarjali s trgovino. Dokler pa niso odpla\xc4\x8dali zemlje, so morali izpolnjevati obveze do gospodarjev._NEWLINE_S tak\xc5\xa1no reformo niso bili zadovoljni niti plemi\xc4\x8di niti kmetje pa tudi car ne. Za plemi\xc4\x8de je bila reforma preve\xc4\x8d radikalna, za kmete premalo temeljita, carju pa tudi ni bilo v\xc5\xa1e\xc4\x8d, da je moral tla\xc4\x8dane osvoboditi s kompromisom, ki je zavaroval interese lastnikov zemlje. Zakon se je zdel nekaterim kmetom, ki so pri\xc4\x8dakovali brezpla\xc4\x8dno dodelitev zemlje, tako slab, da so za\xc4\x8dele kro\xc5\xbeiti govorice, \xc4\x8de\xc5\xa1 da zakon sploh ni tisti, ki ga je izdal car, ampak nek drug, ki so ga podtaknili plemi\xc4\x8di. Prihajalo je tudi do kme\xc4\x8dkih uporov, na katerih so uporniki nosili rde\xc4\x8de zastave z napisi\xc2\xa0\xc2\xbbvsa zemlja je na\xc5\xa1a\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nDruge reforme\n_START_PARAGRAPH_\nOdprava tla\xc4\x8danstva, ki je imela tudi zelo velik psiholo\xc5\xa1ki u\xc4\x8dinek, je potegnila za sabo vrsto reform._NEWLINE_Leta 1864 je car izpeljal reformo sodstva. Rusija je prvi\xc4\x8d dobila sodne zakone, ki so bili primerljivi z evropskimi in ki so v mnogo\xc4\x8dem posnemal francoske. Vpeljana je bila porota, sojenja so postala javna, telesne kazni niso bile povsem odpravljene, bile pa so mo\xc4\x8dno omejene._NEWLINE_Mno\xc5\xbeico svobodnih kmetov je bilo potrebno organizirati. Ustanovljene so bile ob\xc4\x8dine (rusko mir) z upravami in sodi\xc5\xa1\xc4\x8di za urejanje njihovih medsebojnih sporov. Leta 1864 je bil vpeljan celovit sistem lokalne samouprave po pokrajinah in leta 1870 po mestih. Ustanovljene so bile nekak\xc5\xa1ne lokalne predstavni\xc5\xa1ke skup\xc5\xa1\xc4\x8dine, ki so se v gubernijah imenovale zemstva in v mestih dume. Predstavnike so izbirali na osnovi njihove gospodarske mo\xc4\x8di, torej med najbogatej\xc5\xa1imi._NEWLINE_Mar\xc5\xa1al Dimitrij Aleksejevi\xc4\x8d Milutin je bil odgovoren za reformo vojske, ki je v \xc5\xa1estdesetih in sedemdesetih letih mo\xc4\x8dno spremenila svojo podobo. Leta 1874 je bila vpeljana splo\xc5\xa1na voja\xc5\xa1ka obveznost. Vpoklicani so bili enaindvajsetletni mladeni\xc4\x8di, voja\xc5\xa1ka slu\xc5\xbeba je trajala 6 (namesto prej\xc5\xa1njih 25) let. Izbolj\xc5\xa1ane so bile voja\xc5\xa1ke \xc5\xa1ole; oficirji so \xc5\xa1e vedno ve\xc4\x8dinoma prihajali iz plemi\xc5\xa1kih dru\xc5\xbein, \xc4\x8deprav je uredba iz 1874 omogo\xc4\x8dala voja\xc5\xa1ko \xc5\xa1olanje vsem slojem prebivalstva._NEWLINE_Reforma izobra\xc5\xbeevanja je bila ena najva\xc5\xbenej\xc5\xa1ih. Ustanovljena je bila mno\xc5\xbeica nedeljskih \xc5\xa1ol, namenjenih opismenjevanju (Rusija je bila najbolj nepismena de\xc5\xbeela Evrope). V \xc4\x8dasu Aleksandrovega vladanja se je \xc5\xa1tevilo \xc5\xa1ol pove\xc4\x8dalo od 8.000 na 23.000. Morda je bil najve\xc4\x8dji skok narejen pri visokem izobra\xc5\xbeevanju; leta 1863 so univerze dobile avtonomijo, \xc5\xa1tevilo \xc5\xa1tudentov se je med Aleksandrovim vladanjem potrojilo, univerze so postale dostopne tudi dekletom._NEWLINE_Reforme so odprle pot novim dru\xc5\xbebenim skupinam, krepitvi me\xc5\xa1\xc4\x8danstva, inteligence, svobodnega kmetstva. Rusija se je spremenila do temeljev. Razvijati se je za\xc4\x8dela industrija. Dol\xc5\xbeina \xc5\xbeeleznic se je med Aleksandrovim vladanjem pove\xc4\x8dala od slabih 1000 na 22.000 km, kar je omogo\xc4\x8dilo izvoz \xc5\xbeita, razvoj kmetijstva in industrije. Rusija se je odlepila od svoje stoletne kme\xc4\x8dke preteklosti in to ne le v nekaterih pokrajinah, ampak po vsej dr\xc5\xbeavi._NEWLINE_Odprle pa so se tudi mo\xc5\xbenosti za izra\xc5\xbeanje nezadovoljstva, nakopi\xc4\x8denega v ve\xc4\x8d stoletjih.\n_START_SECTION_\nVstaja na Poljskem\n_START_PARAGRAPH_\nNa dunajskem kongresu (1815) je bila Napoleonova Vojvodina Var\xc5\xa1ava dodeljena Rusiji (t. i. Kongresna Poljska); ruski car je postal tudi poljski kralj, operativno pa je Poljski vladal kraljevi namestnik._NEWLINE_Tla\xc4\x8danstvo je na Poljskem odpravil \xc5\xbee Napoleon. Problem poljskih kmetov je bil v tem, da niso imeli zemlje.  Zanje se je zavzemalo Poljedelsko dru\xc5\xa1tvo pod vodstvom Andrije Zamojskega, ki je zahtevalo zemljo za kmete brez pla\xc4\x8dila. Poljsko plemstvo in me\xc5\xa1\xc4\x8danstvo pa je postavljalo v ospredje zahteve po dr\xc5\xbeavni samostojnosti._NEWLINE_Ker ruska oblast zahtevam ni prisluhnila, so se ob tridesetletnici vstaje iz leta 1830 za\xc4\x8deli nemiri.  Nemiri so se ponavljali ob razli\xc4\x8dnih katoli\xc5\xa1kih praznikih. Poljaki so stopnjevali svoje politi\xc4\x8dne zahteve in s tem pripravili Ruse do tega, da so prepovedali Poljedelsko dru\xc5\xa1tvo in oktobra 1861 vpeljali voja\xc5\xa1ko upravo. To je vzpodbudilo najbolj radikalno poljsko tajno organizacijo Komite Rde\xc4\x8dih, da je junija 1862 ustanovila Centralni narodni komite in za\xc4\x8dela priprave na vstajo. Pri\xc5\xa1lo je do poskusov atentatov na velikega kneza Konstantina (kraljevega namestnika, carjevega brata) in nekatere visoke funkcionarje._NEWLINE_22. januarja 1863 se je Centralni narodni komite proglasil za za\xc4\x8dasno vlado Poljske. Izdal je manifest s politi\xc4\x8dnimi in nacionalnimi cilji in s pozivom na vstajo. Ve\xc4\x8dina Poljakov se vstaji ni pridru\xc5\xbeila, z oblastjo so se spopadale le posami\xc4\x8dne enote upornikov. Tudi cilji upornikov niso bili enotni. Vstaja se je raz\xc5\xa1irila na Litvo, Belorusijo in Ukrajino, to je na ozemlja, ki so Poljski pripadala pred delitvijo Poljske._NEWLINE_Evropo je presenetilo grobo obra\xc4\x8dunavanje ruske vojske z uporniki. Francija, Anglija in Avstrija so sku\xc5\xa1ale posredovati v korist Poljakov. Toda Aleksander je zavrnil vsako pogajanje in se v boju proti upornikom povezal s Prusijo (ki ji je bil tudi sicer naklonjen  ). Z ukazom iz marca 1864 je delno popustil zahtevam poljskih kmetov in jim priznal lastni\xc5\xa1tvo nad zemljo, plemi\xc4\x8dem pa od\xc5\xa1kodnino zanjo. S tem je bila ve\xc4\x8dina upornikov zadovoljna, vstaja je za\xc4\x8dela pojenjati in oktobra 1864 so bili uni\xc4\x8deni zadnji ostanki upornikov._NEWLINE_Potem pa se je Aleksander odlo\xc4\x8dil, da Poljakom vzame \xc5\xa1e tisto malo samouprave, ki so jo imeli, in poljsko ozemlje vklju\xc4\x8di v okvir ruske dr\xc5\xbeave. Leta 1866 jo je razdelil Poljsko na 10 gubernij; polj\xc5\xa1\xc4\x8dina je bila izlo\xc4\x8dena iz uradov, tudi po \xc5\xa1olah so pou\xc4\x8devali samo rusko. To je bil triumf rusofilov._NEWLINE_Na Finskem, kjer so bile lokalne oblasti spretnej\xc5\xa1e, je Aleksander postopal druga\xc4\x8de. Leta 1863 je sklical finsko skup\xc5\xa1\xc4\x8dino (drugi\xc4\x8d odkar je bila pod Rusijo). Finci so \xc4\x8dutili rusko oblast le formalno. Fin\xc5\xa1\xc4\x8dina je bila celo povzdignjena v narodni jezik in izena\xc4\x8dena s \xc5\xa1ved\xc5\xa1\xc4\x8dino.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detki revolucionarnih gibanj. Prvi poskusi atentata na carja Aleksandra\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav se je Aleksander v prvem delu svojega vladanja prizadeval, da bi Rusijo z reformami dvignil iz zaostalosti, med Rusi nikdar ni bil priljubljen. Rusi niso bili zadovoljni z iztekom mirovnih pogajanj po krimski vojni in niso bili zadovoljni z reformami. Plemstvo je zahtevalo za svoje popu\xc5\xa1\xc4\x8danje pri odpravi tla\xc4\x8danstva povrnitev nekdanje bojarske dume, na kar pa car ni hotel pristati. \xc5\xa0e zlasti niso marali carja \xc5\xa1tudentje, med katerimi so bili prete\xc5\xbeno plemi\xc5\xa1ki sinovi._NEWLINE_Univerze so se v drugi polovici 1850-tih znatno liberalizirale in so postale center dru\xc5\xbebene miselnosti. Med \xc5\xa1tudenti so socialisti\xc4\x8dne in revolucionarne ideje \xc5\xa1irili zlasti nekdanji bogoslovci, ki so se za\xc4\x8deli navdu\xc5\xa1evati za nihilizem. Da bi zaustavil to vrenje je Aleksander leta 1861 za prosvetnega ministra postavil reakcionarnega generala Evfimija Vasiljevi\xc4\x8da Putjatina. Njegovi omejevalni ukrepi so \xc5\xa1tudente \xc5\xa1e bolj razburili, pri\xc5\xa1lo je do zahtev za ohranitev akademskih pravic, ki pa so hitro prerasle v politi\xc4\x8dne nemire, spopade \xc5\xa1tudentov s policijo, zapiranja in obsodbe. Ko so oblasti leta 1862 obsodile na te\xc5\xbeko prisilno delo ustanovitelja tajnega dru\xc5\xa1tva Mlada Rusija, Nikolaja \xc4\x8cerni\xc5\xa1evskega, se je nihilizem iz svetovnega nazora prelevil v revolucionarno gibanje. Car je univerze zaprl. Julija 1863 je bila petrograjska univerza spet odprta in leta 1864 so se nemiri nadaljevali. 4 aprila 1866 je \xc5\xa1tudent Dimitrij Vladimirovi\xc4\x8d Karakozov, po nalogu o\xc5\xbeje teroristi\xc4\x8dne skupine, imenovane Had (v gr\xc5\xa1ki mitologiji Pekel), na Letnem vrtu v Petrogradu streljal na carja, a ga ni zadel. Poskus atentata je preobrnil Aleksandrovo politiko iz reformatorske v konservativno. Naslednjih 6 let je bil carjev najpomembnej\xc5\xa1i minister \xc5\xa1ef tajne policije Pjotr Andrejevi\xc4\x8d \xc5\xa0uvalov. Hercen je atentat obsodil. Leta 1867 je v Parizu streljal na Aleksandra poljski revolucionar Berezovski.\n_START_SECTION_\nVojna s Tur\xc4\x8dijo\n_START_PARAGRAPH_\nCarjeva odvrnitev od reformnih prizadevanj je sovpadla s preobratom v Aleksandrovem osebnem \xc5\xbeivljenju. Starajo\xc4\x8di se car se je zaljubil v mlado princeso Katarino Dolgorukajo. Razmerje, ki ga ni bilo mogo\xc4\x8de skriti, je vezalo nase cesarjevo energijo in zmanj\xc5\xa1alo njegov ugled tako v dru\xc5\xbeini kot v petrograjski dru\xc5\xbebi. Njegov ob\xc4\x8dutek krivde ga je naredil ranljivega za pritiske panslavisti\xc4\x8dnih nacionalistov  , ki so pridobili bolehno in pobo\xc5\xbenja\xc5\xa1ko carico za svojega advokata, ko se je leta 1876 Srbija zapletla v vojno s Turki. Kot \xc4\x8dlovek miru, je Aleksander nerad postal za\xc5\xa1\xc4\x8ditnik zatiranih Slovanov in 1877 kon\xc4\x8dno napovedal Turkom vojno. Po za\xc4\x8detnem neuspehu je ruska vojska kon\xc4\x8dala vojno z zmago in mirom v San Stefanu (marec 1878)., Tur\xc4\x8dijo je v evropskem delu povsem razdrobila, ji odvzela Besarabijo in Bolgariji zagotovila veliko ozemeljsko raz\xc5\xa1iritev. Toda evropske velesile sanstefanskega miru niso priznale. Na berlinskem kongresu (junij-julij 1878) so ozemlje na novo razmejile. Bolgariji so dolo\xc4\x8dile veliko o\xc5\xbeje meje. Tur\xc4\x8dija je dokon\xc4\x8dno priznala Srbijo, \xc4\x8crno goro in Romunijo. Kongres je Avstriji dal pravico zasedbe Bosne in Hecegovine, ki je tja takoj poslala svojo vojsko in z zavzetjem sand\xc5\xbeaka Novi Pazar zabila ozemeljski klin med Srbijo in \xc4\x8crno goro. Ruska javnost je do\xc5\xbeivljala berlinski kongres in okupacijo Bosne in Hecegovine kot veliko poni\xc5\xbeanje, \xc4\x8de\xc5\xa1, kar so osvojili ruski generali, je Aleksander za pogajalsko mizo izgubil.\n_START_SECTION_\nStopnjevanje boja med nihilisti in oblastjo. Uboj Aleksandra II.\n_START_PARAGRAPH_\nVojna s Tur\xc4\x8dijo je \xc5\xa1e zaostrila slabe gospodarske razmere v Rusiji, diplomatski neuspeh v Berlinu pa je \xc5\xa1e pove\xc4\x8dal nenaklonjenost do carja. V Kazanu, Petrogradu, Moskvi, Harkovu in drugih mestih je pri\xc5\xa1lo do demonstracij. Dr\xc5\xbeava je vodila mno\xc5\xbei\xc4\x8dne sodne procese proti \xc5\xa1tudentom. Leta 1878 je ponovno izbruhnil revolucionarni terorizem, ki se je kmalu usmeril na carja osebno._NEWLINE_Leta 1879 je bila v Petrogradu ustanovljena tajna organizacija Svet in volja, katere radikalno krilo Ljudska volja je sprejelo teror za svoje osnovno borbeno sredstvo. Za glavnega sovra\xc5\xbenika ljudstva je razglasilo oblast in si zadalo nalogo, da vzame oblast v svoje roke, da bi jo potem predalo ljudstvu; ker je oblast centralizirana, je to mo\xc5\xbeno dose\xc4\x8di le z najstro\xc5\xbejo centralizacijo revolucionarnih sil. Izvr\xc5\xa1ni odbor Ljudske volje ni skrival namere, da je njegov glavni cilj ubiti carja. Med odborom in oblastjo je pri\xc5\xa1lo do prave vojne._NEWLINE_Leta 1879 je nameraval Aleksander dokon\xc4\x8dno obra\xc4\x8dunati s teroristi. Za gubernatorje mest je postavil poznane generale in jim dal neomejeno oblast. Po upravni poti so tako tiso\xc4\x8de sumljivih ljudi poslali v Sibirijo, prihajalo je do smrtnih obsodb in javnih usmrtitev. V odgovor so teroristi na moskovski postaji vrgli v zrak cesarski vlak (december 1879), toda carja ni bilo v njem, \xc5\xbee prej se je vrnil domov. Teroristi so nato carja obsodili na smrt in sodbo javno objavili, skupaj z obljubo, da bodo borbo prekinili v primeru, \xc4\x8de car izpolni vrsto njihovih zahtev, ki so bile vsebinsko enakovredne zahtevi po dr\xc5\xbeavljanski ustavi._NEWLINE_17. februarja 1880 sta zleteli v zrak cesarska jedilnica v Zimskem dvorcu in jedilnica garde pod njo; cesarske dru\xc5\xbeina je zamujala na kosilo in se s tem izognila atentatu, umrlo pa je 60 gardistov, 40 je bilo ranjenih. Guverner Petrograda Loris-Melikov je dobil neomejeno poveljstvo nad vojsko in nad guvernerji drugih mest. 3. marca so teroristi posku\xc5\xa1ali izvesti atentat na Loris-Melikova, vendar niso uspeli._NEWLINE_Tedaj je car sprevidel, da z ve\xc4\x8danjem represije samo obra\xc4\x8da javnost proti sebi. Vsi sorodniki in prijatelji (po krivem) obsojenih in pregnanih v Sibirijo so postali njegovi sovra\xc5\xbeniki. Nihilisti so u\xc5\xbeivali simpatije tudi med samimi vrhovi ruske aristokracije. Aleksander je zato spremenil taktiko. Tiso\xc4\x8di so se vrnili iz Sibirije, car jih je pomilostil. Dovolil je objavo \xc5\xbee eno leto pripravljene t. i. Loris-Melikove ustave, ki bi delu inteligence in aristokracije omogo\xc4\x8dila nekaj soudele\xc5\xbebe v dr\xc5\xbeavni oblasti. Ustava je bila \xc5\xbee v tiskarni, ko so Aleksandra, po dvanajstih neuspelih atentatih, v trinajstem vendarle ubili._NEWLINE_1. marca 1881 (ruski koledar) je prvi atentator vrgel bombo na carjev avtomobil, ki se je vra\xc4\x8dal v Zimski dvorec. Avto je bil uni\xc4\x8den, umrlo je veliko kozakov iz spremstva, car pa je ostal nepo\xc5\xa1kodovan. Ni takoj nadaljeval poti, zadr\xc5\xbeal se je ob ranjencih, tedaj pa ga je bomba drugega atentatorja smrtno ranila._NEWLINE_Aleksandra II. je nasledil njegov sin Aleksander III., ki pa je, \xc5\xbeal, zaustavil prav vse o\xc4\x8detove reforme, in s tem Rusijo dokon\xc4\x8dno usmeril na pot revolucije.\n_START_SECTION_\nOsvajanja v Aziji\n_START_PARAGRAPH_\nMedtem ko je Rusija imela v Evropi veliko problemov, pa je v Aziji uspe\xc5\xa1no \xc5\xa1irila svoja ozemlja._NEWLINE_Vstaja \xc4\x8cerkezov med krimsko vojno je kmalu pojenjala. Leta 1858 so Rusi zavzeli Vedenjo, utrjeno \xc4\x8derkezko prestolnico. Mote\xc4\x8de \xc4\x8cerkeze so Rusi izgnali in jih nadomestili z ruskimi kolonisti, ki so zasedli trdnjave ob voja\xc5\xa1kih poteh. Do leta 1864 so si podredili ves Kavkaz. Nato so svoje \xc4\x8dete poslali v Srednjo Azijo, kjer so si podredili uzbe\xc5\xa1ke kanate Kokand, Buhara in Hiva in potem \xc5\xa1e nomadske Turkmene ter hribovske Tad\xc5\xbeike in Kirgize._NEWLINE_Na Daljnem vzhodu so se Rusi v letih 1858 in 1860 pogodili s Kitajci za ju\xc5\xbeno mejo proti Kitajski na reki Amur, na tihomorski obali pa je razmejitvena \xc4\x8drta tekla ju\xc5\xbeno do Vladivostoka, ustanovljenega leta 1860. Sahalin so dobili od Japonske v zameno za Kurilske otoke. Leta 1867 so prodali Aljasko Zdru\xc5\xbeenim dr\xc5\xbeavam Amerike.'