b'\n_START_ARTICLE_\nStaufovci\n_START_SECTION_\nIme\n_START_PARAGRAPH_\nIme "Hohenstaufen" pomeni "visok Staufen" in izvira iz 14. stoletja, ko je bilo prvi\xc4\x8d uporabljeno za poimenovanje sto\xc5\xbe\xc4\x8dastega hriba Staufen v \xc5\xa0vabski Juri v okro\xc5\xbeju G\xc3\xb6ppingen in vasi z istim imenom v dolini. Ime "Staufen" izhaja iz Stauf (prej stouf), kar pomeni "kelih" in je bilo pogosto uporabljeno za sto\xc5\xbe\xc4\x8daste gri\xc4\x8de na \xc5\xa0vabskem v srednjem veku. Dru\xc5\xbeina je dobila ime po gradu, ki ga je zgradil prvi \xc5\xa1vabski vojvoda v drugi polovici 11. stoletja. Zgodovinarji so v 19. stoletju grad Staufen imenovali Hohenstaufen, da bi se razlikoval od drugih gradov z istim imenom. V zadnjih desetletjih nem\xc5\xa1ko zgodovinopisje uporablja za dinastijo ime Staufer.\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nPlemi\xc5\xa1ka dru\xc5\xbeina se je prvi\xc4\x8d pojavila v poznem 10. stoletju v \xc5\xa1vabski regiji Riesgau okoli nekdanjega karolin\xc5\xa1kega dvora v N\xc3\xb6rdlingenu. Lokalni grof Friderik (okoli 1075) se omenja kot za\xc4\x8detnik rodovnika, ki ga je izdelal opat Wibald Stavelot na ukaz cesarja Friderika Barbarose leta 1153. Imel je vlogo \xc5\xa1vabskopfal\xc5\xa1kega grofa; njegov sin Friderik Burenski (okoli 1020\xe2\x80\x931053) se je poro\xc4\x8dil s Hildegard Egisheim-Dagsburg (okoli 1094/95), ne\xc4\x8dakinjo pape\xc5\xbea Leona IX. Njunega sina Friderika I. je salijski kralj Henrik IV. leta 1079 imenoval za \xc5\xa1vabskega vojvodo na gradu Hohenstaufen._NEWLINE_Ob istem \xc4\x8dasu se je vojvoda Friderik I. zaro\xc4\x8dil s kraljevo pribli\xc5\xbeno sedemnajstletno h\xc4\x8derjo Agnezo. O \xc5\xbeivljenju Friderika pred tem dogodkom ni ni\xc4\x8d znano, vendar je dokazano, da je bil cesarski zaveznik v Henrikovih bojih proti drugi \xc5\xa1vabski gospodi, in sicer Rudolfu Rheinfeldenskemu, Friderikovemu predhodniku, dinastiji Z\xc3\xa4hringen in Welf. Friderikov brat Oto je leta 1082 postal strasbour\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof._NEWLINE_Po Friderikovi smrti ga je leta 1105 nasledil njegov sin vojvoda Friderik II., ki je ostal tesen zaveznik Salijcev. On in njegov mlaj\xc5\xa1i brat Konrad sta bila imenovana za kraljeva predstavnika v Nem\xc4\x8diji, ko je bil kralj v Italiji. Okoli 1120 se je Friderik II. poro\xc4\x8dil z Judito Bavarsko iz tekme\xc4\x8deve dinastije Welf.\n_START_SECTION_\nVladanje Nem\xc4\x8diji\n_START_PARAGRAPH_\nKo je leta 1125 umrl brez dedi\xc4\x8dev zadnji mo\xc5\xa1ki \xc4\x8dlan salijske dinastije, cesar Henrik V., je nastal spor zaradi nasledstva. Vojvoda Friderik II. in Konrad iz dru\xc5\xbeine Staufovcev po  materi Agnezi sta bila vnuka cesarja Henrika IV. in ne\xc4\x8daka Henrika V. Friderik je posku\xc5\xa1al na prestol svetega rimskega cesarja z obi\xc4\x8dajnimi volitvami, a je izgubil proti sa\xc5\xa1kemu vojvodi Lotarju Supplinbur\xc5\xa1kemu. Dr\xc5\xbeavljanska vojna med Friderikovo in Lotarjevo dinastijo se je leta 1134 kon\xc4\x8dala s Friderikovo predajo. Po Lotarjevi smrti letu 1137 je bil Friderikov brat Konrad izvoljen kot kralj Konrad III._NEWLINE_Ker welf\xc5\xa1ki vojvoda Henrik X. Ponosni, zakonski sin in dedi\xc4\x8d Lotarjeve dinastije in najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i knez v Nem\xc4\x8diji, ki je bil izvoljen na volitvah, ni hotel priznati novega kralja, mu je Konrad III. odvzel vsa njegova ozemlja, dal vojvodino Sa\xc5\xa1ko Albertu Medvedu in Bavarsko Leopoldu IV., mejnemu grofu Avstrije. Leta 1147 je Konrad v Speyerju sli\xc5\xa1al, ko je Bernard iz Clairvauxa oznanil drugo kri\xc5\xbearsko vojno in se odlo\xc4\x8dil, da se pridru\xc5\xbei francoskemu kralju Ludviku VII. na veliki odpravi v Sveto de\xc5\xbeelo, ki pa ni bila uspe\xc5\xa1na._NEWLINE_Konradov brat vojvoda Friderik II. je umrl leta 1147, \xc5\xa0vabsko je nasledil njegov sin vojvoda Friderik III. Ko je leta 1152 kralj Konrad III. umrl brez odraslih dedi\xc4\x8dev, je Friderik nasledil oba naslova \xe2\x80\x93  nem\xc5\xa1ki kralj in cesar svetega rimskega cesarstva.\n_START_SECTION_\nFriderik Barbarosa\n_START_PARAGRAPH_\nFriderik I., znan kot Friderik Barbarosa zaradi svoje rde\xc4\x8de brade, se je ves \xc4\x8das svoje vladavine  boril za obnovo mo\xc4\x8di in ugleda nem\xc5\xa1ke monarhije pred knezi, katerih mo\xc4\x8d je zrasla pred spornim investiturnim bojem in po njem pod njegovimi salijskimi predhodniki. Ker je bil kraljev dostop do cerkvenih virov v Nem\xc4\x8diji precej zmanj\xc5\xa1an, je bil Friderik prisiljen iti v Italijo, da bi na\xc5\xa1el finance, ki so bile potrebne za ponovno vzpostavitev kraljeve oblasti v Nem\xc4\x8diji. Kmalu se je okronal za cesarja v Italiji, vendar so desetletja vojskovanja na polotoku prinesla le malo dose\xc5\xbekov. Pape\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava in uspe\xc5\xa1ne mestne dr\xc5\xbeave Lombardijske zveze v severni Italiji so bili tradicionalni sovra\xc5\xbeniki, strah pred cesarsko prevlado je povzro\xc4\x8dil, da so se zdru\xc5\xbeili v boju proti Frideriku. Pod izurjenim vodstvom pape\xc5\xbea Aleksandra III. je zveza do\xc5\xbeivela mnogo porazov, vendar so na koncu morali priznati cesarju popolno zmago v Italiji. Friderik se je vrnil v Nem\xc4\x8dijo. Premagal je opaznega nasprotnika svojega bratranca iz dinastije Welf vojvodo Henrika Leva Sa\xc5\xa1kega in Bavarsko leta 1180, vendar so bili njegovi upi za obnovitev mo\xc4\x8di in ugleda monarhije nedosegljivi._NEWLINE_Med Friderikovim dalj\xc5\xa1im bivanjem v Italiji so nem\xc5\xa1ki knezi postali mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i in za\xc4\x8deli uspe\xc5\xa1no kolonizacijo slovanskih de\xc5\xbeel. Ponudbe za zni\xc5\xbeanje davkov in fevdalnih dajatev so povzro\xc4\x8dile, da je veliko Nemcev med kolonizacijo od\xc5\xa1lo na vzhod. Leta 1163 se je Friderik uspe\xc5\xa1no boril proti Kraljevini Poljski, da bi ponovno namestil \xc5\xa1lezijske vojvode iz dinastije Piast. Z nem\xc5\xa1ko kolonizacijo se je cesarstvo pove\xc4\x8dalo in obsegalo vojvodino Pomeranijo ter \xc4\x8ce\xc5\xa1ko in Moravsko marko. Pospe\xc5\xa1eno gospodarsko \xc5\xbeivljenje v Nem\xc4\x8diji je pove\xc4\x8dalo \xc5\xa1tevilo mest in cesarskih mest in jim dalo ve\xc4\x8dji pomen. V tem obdobju so gradovi in dvorci nadomestili samostane, ki  so postali sredi\xc5\xa1\xc4\x8de kulture. Razvila se je dvorna kultura, srednja visoka nem\xc5\xa1ka literatura je dosegla svoj vrhunec v lirski ljubezenski poeziji (Minnesang) in pripovednih epskih pesmih, kot so Tristan, Parzival in Pesem o Nibelungih.\n_START_SECTION_\nHenrik VI.\n_START_PARAGRAPH_\nFriderik je umrl leta 1190, ko je bil na tretji kri\xc5\xbearski vojni, nasledil ga je njegov sin Henrik VI. Hohenstaufen. Za kralja je bil izvoljen \xc5\xa1e pred o\xc4\x8detovo smrtjo. Od\xc5\xa1el je v Rim, da bo kronan za cesarja. Poro\xc4\x8dil se je s kraljico Konstanco Sicilsko. Smrt v dru\xc5\xbeini njegove \xc5\xbeene mu je leta 1194 prinesla posest Kraljevine Sicilije, ki je bila vir velikega bogastva. Henriku ni uspelo urediti dednega nasledstva, vendar mu je leta 1196 uspelo dobiti obljubo, da bo njegov otrok, sin Friderik, dobil nem\xc5\xa1ko krono. Zaradi te\xc5\xbeav v Italiji in prepri\xc4\x8dan, da bo pozneje izpolnil svoje \xc5\xbeelje v Nem\xc4\x8diji, se je Henrik vrnil na jug, da bi poenotil polotok pod imenom Hohenstaufen. Po vrsti voja\xc5\xa1kih zmag je zbolel in leta  1197 umrl naravne smrti na Siciliji. Njegovemu mladoletnemu sinu Frideriku bi lahko uspelo le na Siciliji in Malti, medtem ko se je v cesarstvu ponovno za\xc4\x8del boj med dinastijama Staufen in Welf.\n_START_SECTION_\nFilip \xc5\xa0vabski\n_START_PARAGRAPH_\nKer se je izvolitev triletnega de\xc4\x8dka za nem\xc5\xa1kega kralja zdela te\xc5\xbeka, je bil imenovan njegov stric, vojvoda Filip \xc5\xa0vabski, brat Henrika VI, da bo delal v njegovem imenu. Toda druge struje so dajale prednost kandidatu Welfov. Leta 1198 sta bila izbrana dva konkuren\xc4\x8dna kralja: Filip \xc5\xa0vabski in sin vojvode Henrika Leva Oto IV. iz dinastije Welf. Za\xc4\x8dela se je dolga dr\xc5\xbeavljanska vojna; Filip bi skoraj zmagal, a ga je leta 1208 umoril bavarski pfal\xc5\xa1ki grof Oto VIII.  Wittelsbach. Pape\xc5\xbe Inocenc III. je sprva podprl dinastijo Welf, ko pa je Oto, zdaj edini izvoljeni vladar, nameraval zasesti Sicilijo, je Inocenc spremenil mnenje in je podprl mladega Friderika II. in njegovega zaveznika francoskega kralja Filipa II., ki je premagal Ota leta 1214 v bitki pri Bouvinesu. Friderik se je leta 1212 vrnil v Nem\xc4\x8dijo s Sicilije, kjer je odrasel in bil leta 1215 izvoljen za kralja. Ko je Oto leta 1218 umrl, je Friderik postal nesporni vladar in bil leta 1220 okronan za svetega rimskega cesarja._NEWLINE_Filip je spremenil grb, namesto \xc4\x8drnega leva na zlatem \xc5\xa1\xc4\x8ditu so bili trije leopardi, kar verjetno izhaja iz grba njegovega tekmeca Ota IV.\n_START_SECTION_\nVladanje v Italiji\n_START_PARAGRAPH_\nSpor med dinastijama Staufer in Welf je nepreklicno oslabil cesarsko oblast in normansko kraljestvo Sicilija je postalo izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de vladanja Staufovcev.\n_START_SECTION_\nFriderik II.\n_START_PARAGRAPH_\nCesar Friderik II. je pre\xc5\xbeivel nekaj \xc4\x8dasa v Nem\xc4\x8diji, njegov glavni dom pa je bil v ju\xc5\xbeni Italiji. Leta 1224 je ustanovil univerzo v Neaplju za usposabljanje dr\xc5\xbeavnih uradnikov. Nem\xc4\x8diji je vladal predvsem z dodeljevanjem kraljevih pristojnosti, pri \xc4\x8demer je zadr\xc5\xbeal suvereno oblast in cesarske posesti cerkvenih in posvetnih knezov. Nem\xc5\xa1kim plemi\xc4\x8dem je podelil veliko ugodnosti, navedene so v cesarskem zakonu iz leta 1232, ko so knezi postali skoraj neodvisni vladarji na svojem ozemlju. Ti ukrepi so povzro\xc4\x8dili nadaljnje drobljenje cesarstva._NEWLINE_Z zlato bulo iz Riminija je Friderik leta 1226 tevtonskemu vite\xc5\xa1kemu redu nalo\xc5\xbeil dokon\xc4\x8danje osvojitev in spremembo pruskih de\xc5\xbeel. Z dru\xc5\xbeino Welf so se pomirili leta 1235. Oton Otrok, vnuk pokojnega sa\xc5\xa1kega vojvode Henrika Leva, je bil imenovan za vojvodo Brunswicka in L\xc3\xbcneburga. Boj s pape\xc5\xbei se je nadaljeval in leta 1227 je bil Friderik izob\xc4\x8den. Leta 1239 je pape\xc5\xbe Gregor IX. Friderika ponovno izob\xc4\x8dil in ga leta 1245 obsodil kot heretika. \xc4\x8ceprav je bil Friderik eden najodlo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih, domiselnih in sposobnih vladarjev tistega \xc4\x8dasa, ni bil sposoben obdr\xc5\xbeati skupaj vseh raznovrstnih sil v Nem\xc4\x8diji. Njegova zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina je bila taka, da so imeli lokalni vladarji ve\xc4\x8d pristojnosti po njegovem vladanju kot pred njim. Duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina je postala mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a._NEWLINE_Ob Friderikovi smrti leta 1250 je v Nem\xc4\x8diji ostalo le malo centralizirane mo\xc4\x8di. Veliko medvladje je bilo obdobje, v katerem je bilo ve\xc4\x8d izvoljenih tekmecev za kralja, a nih\xc4\x8de ni bil sposoben dose\xc4\x8di ve\xc4\x8dine. Leta 1254 je umrl Friderikov sin kralj Konrad IV. Nem\xc5\xa1ki knezi so tekmovali med seboj in si prisvajali veliko mo\xc4\x8di zmanj\xc5\xa1ane monarhije. Namesto vzpostavitve suverene dr\xc5\xbeave so mnogi plemi\xc4\x8di ve\xc4\x8dinoma skrbeli za svoje dru\xc5\xbeine. Njihovi \xc5\xa1tevilni mo\xc5\xa1ki dedi\xc4\x8di so ustvarili ve\xc4\x8d  manj\xc5\xa1ih posesti ali so bili iz prete\xc5\xbeno prostega razreda uradnikov, mnogi od njih so imeli privzete ali pridobljene dedne pravice, upravne in pravne pisarne. Vse to je ote\xc5\xbeilo politi\xc4\x8dno razdrobljenost v Nem\xc4\x8diji. Obdobje se je kon\xc4\x8dalo leta 1273 z izvolitvijo Rudolfa Habsbur\xc5\xa1kega, Friderikovega botra.\n_START_SECTION_\nKonec dinastije Staufer\n_START_PARAGRAPH_\nKonrada IV. je kot \xc5\xa1vabski vojvoda nasledil njegov edini sin, dveletni Konradin. V tem \xc4\x8dasu je bil urad \xc5\xa1vabskega vojvode v kraljevi pisarni, a je  brez kraljevske oblasti postal nesmiseln. Leta 1261 so bil poskusili izvoliti mladega Konradina za kralja neuspe\xc5\xa1ni. Treba je bilo tudi braniti Sicilijo pred vdorom Karla An\xc5\xbeujskega, brata francoskega kralja, ki sta ga podpirala pape\xc5\xbe Urban IV. (Jacques Pantaleon) in pape\xc5\xbe Klemen IV. (Guy Folques). Karel je obljubil pape\xc5\xbeem Kraljevino Sicilijo, zamenjal bi sorodnike Friderika II. Karel je 26. februarja 1266 v bitki pri Beneventu premagal Konradinovega strica Manfreda, kralja Sicilije. Kralj sam, ki ni hotel zbe\xc5\xbeati, je planil med svoje sovra\xc5\xbenike in bil ubit. Konradinova vojska je izgubila nadzor in leta 1268 je bila v bitki pri Tagliacozzu premagana, javna predaja je bila v Neaplju. S Konradinom se je kon\xc4\x8dala vladavina \xc5\xa1vabskih vojvod, \xc4\x8deprav je bila ve\xc4\x8dina poznej\xc5\xa1ih cesarjev potomcev Staufovcev._NEWLINE_Med politi\xc4\x8dno decentralizacijo poznega obdobja Staufovcev se je prebivalstvo pove\xc4\x8dalo z 8 milijonov leta 1200 na pribli\xc5\xbeno 14 milijonov leta 1300, \xc5\xa1tevilo mest pa za desetkrat. Najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a mestna obmo\xc4\x8dja so bila na jugu in zahodu Nem\xc4\x8dije. Mesta so pogosto razvila neko stopnjo neodvisnosti, a mnoga so bila podrejena lokalnim vladarjem, \xc4\x8de ne kar cesarju. Kolonizacija vzhoda se je nadaljevala tudi v 13. stoletju, predvsem s prizadevanji tevtonskega vite\xc5\xa1kega reda. Nem\xc5\xa1ki trgovci so za\xc4\x8deli tudi obse\xc5\xbeno trgovanje z Baltikom.'