b"\n_START_ARTICLE_\nBourboni\n_START_SECTION_\nFrancoska veja\n_START_PARAGRAPH_\nOkrog leta 900 so imeli Bourboni grajske posesti v kraju, ki se danes imenuje Bourbon-l'Archambault in je znano letovi\xc5\xa1\xc4\x8de s toplicami ob reki Allier v istoimenskem departmaju. Vzpon dru\xc5\xbeine je potekal od preprostih vazalov grofov iz Bourgesa, preko vazalov francoskih kraljev, statusa grofov (1317), do vojvod oziroma knezov._NEWLINE_Beatrika, h\xc4\x8di zadnjega bourge\xc5\xa1kega vazala, se je leta 1272 poro\xc4\x8dila z grofom Robertom Clermontskim, najmlaj\xc5\xa1im sinom kralja Ludvika IX. Svetega. Njun sin je postal prvi vojvoda in za\xc4\x8detnik kapetin\xc5\xa1ke bourbonske veje na Francoskem. Leta 1537 si je Antoine Bourbon s poroko pridobil malo kraljevino Navaro in njegovega sina je kralj Henrik III. imenoval za svojega naslednika . S tem se je zaklju\xc4\x8dilo obdobje dinastije Valois, ki je vladala od leta 1328, in se je za\xc4\x8dela vlada Bourbonov, ki je v Franciji trajala ve\xc4\x8d kot dve stoletji. Prekinila se je s francosko revolucijo, ko je bil obglavljen Ludvik XVI. Francoski. Na prestol so se vrnili po Napoleonovem padcu in dunajskem kongresu, ko je zavladal Ludvik XVIII. (1818-1824). Zadnji vladar iz te rodbine je bil Karel X. (vladal 1824-1830), ki je moral odstopiti po revoluciji leta 1830. Slednji je umrl leta 1836 in je s \xc4\x8dlani svoje dru\xc5\xbeine pokopan v kripti fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskega samostana na Kostanjevici pri Novi Gorici._NEWLINE_Poslednji francoski kralj Ludvik Filip je bil \xc4\x8dlan orleanske veje Bourbonov, ki je izhajala od vojvode Orl\xc3\xa9anskega, brata Ludvika XIV.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0panska veja\n_START_PARAGRAPH_\nZa\xc4\x8detnik \xc5\xa1panske veje Bourbonov je bil Filip V. vnuk Marije Terezije, \xc5\xbeene Ludvika XIV. Slednja je bila h\xc4\x8di Filipa IV. in polsestra zadnjega habsbur\xc5\xa1kega kralja \xc5\xa0panije Karla II. Toda za prestol se je potegoval tudi nadvojvoda Karel,kasnej\xc5\xa1i rimsko-nem\xc5\xa1ki cesar Karel VI. Habsbur\xc5\xa1ki, zato je bil Filip V. sicer progla\xc5\xa1en za kralja leta 1700, a vladal je \xc5\xa1ele po zaklju\xc4\x8dku vojne, in sicer od leta 1714 dalje. Ve\xc4\x8dina Bourbonov, ki so se vrstili na \xc5\xa1panskem prestolu, se ni odlikovala po izrednih vrlinah ali sposobnostih. V zapleteni politi\xc4\x8dni dobi njihove oblasti so se morali soo\xc4\x8dati z mnogimi nasprotniki in z dr\xc5\xbeavljanskimi vojnami, dvakrat so bili odstavljeni in so morali zapustiti \xc5\xa0panijo (leta 1808 in leta 1868). Kljub temu je to \xc5\xa1e edina vladajo\xc4\x8da veja bourbonske hi\xc5\xa1e. Od leta 1975 je Juan Carlos I. kralj sodobne \xc5\xa0panije.\n_START_SECTION_\nNeapeljska veja\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi neapeljski Bourbon (od leta 1734 dalje) je bil Karel, sin Filipa V. \xc5\xa0panskega, sposoben reformator in mecen Neaplja. Ko je leta 1759 zasedel \xc5\xa1panski prestol z imenom Karel III. \xc5\xa0panski, je predal neapeljske posesti sinu Ferdinandu, ki jih je zdru\xc5\xbeil s sicilskimi posestvi v Kraljestvo Dveh Sicilij. Razen treh kratkih presledkov (republika 1799, Joseph Bonaparte 1806-1807, Joachim Murat 1808-1815), je Ferdinand vladal do leta 1825. Dana\xc5\xa1nji poglavar dinastije je Don Carlos, \xc5\xa1panski infant in vojvoda Kalabrije (rojen 1938).\n_START_SECTION_\nVojvodina Parma\n_START_PARAGRAPH_\nMesto Parma je postalo vojvodina, ko ga je leta 1545 pape\xc5\xbe Pavel III. podaril svojemu sinu Pierluigiju Farnese in je ostalo pod dinastijo Farnese do leta 1731, ko je izumrla. Vojvodinaa je pre\xc5\xa1la pod Bourbone, a le za kratek \xc4\x8das, saj so \xc5\xbee po nekaj letih pri\xc5\xa1li na oblast Habsbur\xc5\xbeani. Toda leta 1748 je aachenski mirovni sporazum dodelil Parmo spet Bourbonom. Vojvodstvo je pripadlo Filipu, ki je bil sin Filipa V. \xc5\xa0panskega iz drugega zakona . Filip Parmski je bil razgledan \xc4\x8dlovek, ki je visoko povzdignil kulturo v de\xc5\xbeeli. Toda njegov sin in naslednik, komaj \xc5\xa1tirinajstletnik, je s pomo\xc4\x8djo matere uni\xc4\x8dil njegovo delo. Po Napoleonovi upravi, ki je Parmo anektirala Franciji, je bila de\xc5\xbeela spet priklju\xc4\x8dena Avstriji leta 1814 in dunajski kongres jo je priznal kot Vojvodino Parma, Piacenza in Guastalla ter jo dodelil Mariji Luizi Habsbur\xc5\xa1ko-Lotarin\xc5\xa1ki, Napoleonovi drugi \xc5\xbeeni in h\xc4\x8deri Marije Terezije Bourbonsko-Neapeljske. Po njeni smrti leta 1847 je Parmo podedoval Karel II. Bourbonski in nato njegovi potomci. Leta 1860 je po raznih nemirih in protestih ozemlje pre\xc5\xa1lo pod Sardinsko kraljevino. Zadnji predstavnik dinastije je Carlo Ugo di Borbone Parma, ki si od leta 1977 lasti naslov Karel IV. Parmski.\n_START_SECTION_\nVeja Bourbon-Orl\xc3\xa9ans\n_START_PARAGRAPH_\nFilip I. Orl\xc3\xa9anski, sin Ludvika XIII. Francoskega, se \xc5\xa1teje za prvega predstavnika dinastije Bourbon-Orl\xc3\xa9ans, naslov Orl\xc3\xa9ans pa je nosil \xc5\xbee njegovil stric Gaston (bratu Ludvika XIII.), vendar je ob Gastonovi smrti vojvodska \xc4\x8dast izumrla in bila ponovno podeljena Filipu . Filip II. Bourbon-Orl\xc3\xa9ans je bil regent Ludvika XV., Ludvik Filip Bourbon-Orl\xc3\xa9ans se je v \xc4\x8dasu francoske revolucije predstavil kot \xc2\xbbrevolucionarjem soroden kralj\xc2\xab, Ludvik Filip II. Bourbon-Orl\xc3\xa9ans je bil po julijski revoluciji 1830 progla\xc5\xa1en za ustavnega monarha in je do leta 1848 vladal kot \xc2\xbbljudski kralj Francozov\xc2\xab. Potomci te veje so po smrti grofa Chambordskega edini francoski Bourboni (\xc5\xa1panska,sicilska in parmska veja \xc5\xa1tejejo za tujce) ter pretendenti na francoski prestol.\n_START_SECTION_\nSeznam bourbonskih kraljev\n_START_PARAGRAPH_\nDatumi ozna\xc4\x8dujejo leta vladanja, ne \xc5\xbeivljenja."