b'\n_START_ARTICLE_\nDopiranje\n_START_PARAGRAPH_\nDopiranje je v proizvodnji polprevodnikov postopek vnosa ne\xc4\x8disto\xc4\x8d (v izredno majhnih koli\xc4\x8dinah, v sledeh) v \xc4\x8diste oziroma prave polprevodnike, da bi spremenili njihove elektri\xc4\x8dne lastnosti. Snov, ki jo vna\xc5\xa1amo, imenujemo dopant. Vrsta ne\xc4\x8disto\xc4\x8d je odvosna od tipa polprevodnika, ki ga no\xc4\x8demo. V osnovi pa polprevodniki nimajo prostih elektronov v prevodnem pasu. Tudi zaradi termi\xc4\x8dne energije zelo malo elektronov presko\xc4\x8di v prevodni pas. Kadar pa vnesemo ne\xc4\x8disto\xc4\x8de v izredno \xc4\x8dist polprevodnik, se pove\xc4\x8da \xc5\xa1tevilo prostih elektronov, ki lahko prevajajo elektri\xc4\x8dni tok._NEWLINE_Postopek je prvi razvil ameri\xc5\xa1ki fizik John Robert Woodyard (1904 \xe2\x80\x93 1981) med drugo svetovno vojno.\n_START_SECTION_\nPolprevodniki\n_START_PARAGRAPH_\nZa izdelavo anorganskih polprevodnikov so obi\xc4\x8dajno uporabljajo elementi oglikove skupine (IV skupina). To sta silicij in germanij. Primeren pa je tudi silicijev karbid.\n_START_SECTION_\nn dopiranje\n_START_PARAGRAPH_\nZ n dopiranjem dobimo polprevodnik tipa n. Kot ne\xc4\x8disto\xc4\x8de oziroma dopant uporabimo elemente iz pete skupine periodnega sistema elementov. Ne\xc4\x8disto\xc4\x8de oddajo v polprevodniku valen\xc4\x8dni elektron in s tem pove\xc4\x8dajo prevodnost snovi. Tak\xc5\xa1ne snovi na primer so arzen (As), antimon (Sb), bizmut (Bi) in fosfor (P). Ker te snovi dajejo elektron, jih imenujemo donorji. Za to vrsto dopiranja so primerni elementi iz borove skupine elementov (III A skupina). Snovi, ki jih dopiramo na ta na\xc4\x8din, imenujemo donorji.\n_START_SECTION_\np dopiranje\n_START_PARAGRAPH_\nS p dopiranjem dobimo polprevodnik tipa p. Kot dopant uporabimo elemente iz tretje skupine periodnega sistema elementov. V to skupino spadajo bor (B), aluminij (Al), galij (Ga), indij (In) in talij (Tl). Kot dopant pa se najbolj pogosto uporabljajo bor, aluminij, indij in galij. Ti elementi nimajo \xc4\x8detrtega valen\xc4\x8dnega elektrona. Iz sossednje vezi pritegnejo elektron, na njegovem mestu pa nastane vrzel (luknja), ki deluje kot nosilec elektri\xc4\x8dnega toka (pozitivno nabit). Snovi, ki jih dopiramo na ta na\xc4\x8din, imenujemo akceptorji.'