b'\n_START_ARTICLE_\nOtto von Below\n_START_SECTION_\nObdobje pred prvo svetovno vojno\n_START_PARAGRAPH_\nV vojsko je vstopil leta 1875. Po treh letih \xc5\xa1olanja na vojni akademiji je leta 1889 za\xc4\x8del slu\xc5\xbebovati v glavnem \xc5\xa1tabu s \xc4\x8dinom stotnika. Leta 1897 je postal komandant bataljona, leta 1905 pa s \xc4\x8dinom polkovnika komandant 19. pehotnega polka. Leta 1910 je postal general major in komandant 43. pehotna brigade. Leta 1912 je napredoval v divizijskega generala in prevzel poveljstvo 2. divizije, ki je bila nastanjena v Istergurgu v Vzhodni Prusiji. 2. avgusta 1914, ko se je Julijska kriza sprevrgla v prvo svetovno vojno, je postal komandant 1. rezervnega korpusa.\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nNa za\xc4\x8detku prve svetovne vojne so Rusi na dveh frontah globoko prodrli v Vzhodno Prusijo. 1. armada pod poveljstvom generala Rennenkampfa je napadla z vzhoda, 2. armada pod poveljstvom generala Samsonova pa preko poljskega ozemlja z juga. Med obema ruskima armadama so bila Mazurska jezera. Nemci so se odlo\xc4\x8dili, da bodo napadli tisto armado, ki bo prva pri\xc5\xa1la v doseg njihove vojske. Prvi cilj njihovega napada je postala 1. armada, proti kateri so poslali tri korpuse._NEWLINE_Vojski sta se spopadli 18. in 19. avgusta 1914 v bitki pri Gumbinnenu, v kateri je bil Belowov 1. rezervni korpus na desnem krilu nem\xc5\xa1ke armade. V prvi fazi bitke je Bellow prisilil rusko levo krilo k umiku, zaradi umika osrednjega dela nem\xc5\xa1ke fronte pa se je morala celotna nem\xc5\xa1ka armada umakniti. Po bitki je nem\xc5\xa1ki poveljnik v Vzhodni Prusiji, general Prittwitz, vojsko umaknil na Vislo, isto\xc4\x8dasno pa se je za\xc4\x8del pripravljati na bitko z rusko 2. armado._NEWLINE_Sredi avgusta je bil na ju\xc5\xbeni pruski meji samo 20. korpus nem\xc5\xa1ke vojske. Trije korpusi, ki so se bojevali pri Gumbinnenu, so se umaknili proti zahodu in se prerazporedili. Generala Prittwitza je zamenjal general Hindenburg, ki je imel poleg generala Ludendorffa najve\xc4\x8d zaslug za zmago v naslednji bitki pri Tannenbergu 26.-31. avgusta 1914. V bitki, v kateri je sodeloval tudi Below, so Nemci rusko 2. armado obkolili in zajeli kak\xc5\xa1nih 120.000 ujetnikov._NEWLINE_Nemci so se nato obrnili proti severu in v prvi bitki pri Mazurskih jezerih 9.-14. septembra 1914 ponovno porazili rusko 1. armado. Zmaga ni bila tako dramati\xc4\x8dna kot tista pri Tannenbergu, poraz dveh ruskih armad v samo dveh tednih pa je pomenil konec neposredne ruske nevarnosti v Vzhodni Prusiji. Below je za svoje zasluge v teh bitkah napredoval v pehotnega generala._NEWLINE_Avstrijska vojska na vzhodni fronti ni bila tako uspe\xc5\xa1na. Po neuspe\xc5\xa1nih bitkah pri Lembergu od 23. avgusta-12. septembra 1914 se je morala umakniti na Karpate in Nemci so bili prisiljeni, da ji pridejo na pomo\xc4\x8d. Iz Vzhodne Prusije so v \xc5\xa0lezijo poslali nekaj voja\xc5\xa1kih enot in od tam dvakrat napadli Poljsko. Below je ta\xc4\x8das ostal v Prusiji, kjer je odbijal ruske protinapade._NEWLINE_7. novembra 1914 je Below postal poveljnik 8. armade. Nemci in Avstrijci so skovali ambiciozen na\xc4\x8drt, da bodo zdru\xc5\xbeeno napadli Rusijo: Nemci iz Vzhodne Prusije, Avstrijci pa s Karpatov. Kle\xc5\xa1\xc4\x8de naj bi se sklenile v Var\xc5\xa1avi. Zaradi neuspe\xc5\xa1nega avstrijskega napada je celoten na\xc4\x8drt propadel, napad iz Vzhodne Prusije pa se je razvil v drugo bitko pri Mazurskih jezerih, v kateri so zmagali Nemci. Below je s svojo 8. armado popolnoma uni\xc4\x8dil rusko 10. armado general Sieversa in zajel 100.000 vojakov. Za ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8do zmago je dobil pruski red Pour le m\xc3\xa9rite._NEWLINE_Do odlo\xc4\x8dilne bitke na Pojskem je pri\xc5\xa1lo pri Gorlice-Tarnowu 2.-10. maja 1915. Napad sta ukazala Hindenburg in Ludendorff, vendar v njem nista neposredno sodelovala. 27. aprila 1915 so tri nem\xc5\xa1ke konjeni\xc5\xa1ke in tri pehotne divizije napadle Kurlandijo in Litvo in ogrozile rusko \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ko progo Var\xc5\xa1ava-St. Petersburg. Rusi so bili prisiljeni odgovoriti na nem\xc5\xa1ki napad in boji so se za\xc4\x8deli stopnjevati. 26. maja 1915 je bil Below imenovan za komandanta novoustanovljene armade Niemen, ki je po\xc4\x8dasi prodirala proti vzhodu, dokler ni sredi avgusta dosegla \xc4\x8drte Kovno-Riga. Rusi so se konec septembra prenehali umikati iz Poljske in vzpostavila se je nova fronta, ki je potekala od Rige proti jugovzhodu, potem pa je zavila proti jugu do romunske meje._NEWLINE_Below se je decembra vrnil v 8. armado, ki je bila na drugi frontni liniji in v relativnem zati\xc5\xa1ju, dokler se ni leta 1916 na jugu za\xc4\x8dela ruska ofenziva._NEWLINE_10. oktobra 1916 je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den na Balkan. 27. avgusta 1916 je namre\xc4\x8d Romunija napovedala vojno Centralnim silam, \xc4\x8demur je sledil takoj\xc5\xa1nji napad generala von Mackensena iz Bolgarije. Centralnim silam je kljub njegovi zmagi grozil napad iz Soluna, kjer je bila \xc5\xbee od leta 1915 zbrana angle\xc5\xa1ka in francoska vojska. Below je prevzel poveljstvo armadne skupine (Heeresgrupper) Below, ki sta jo sestavljali 11. nem\xc5\xa1ka in 1. bolgarska armada. Pri Manastiru je skoraj do konca novembra zadr\xc5\xbeeval zavezni\xc5\xa1ko vojsko, potem pa se je moral umakniti. Medtem so Nemci skorajda zasedli Bukare\xc5\xa1to. Below je \xc5\xa1e naprej uspe\xc5\xa1no branil ju\xc5\xbeni bok nem\xc5\xa1ke armade, dokler ga niso marca 1917 \xc5\xbee drugi\xc4\x8d premestili._NEWLINE_Tokrat so ga prestavili na zahodno fronto. 22. aprila 1917 je bil imenovan za komandanta 6. armade, ki je imela polo\xc5\xbeaje v bli\xc5\xbeini Arrasa. Zamenjal je generala von Falkenhausena, ki je poveljeval armadi, ko so Kanad\xc4\x8dani prvi dan druge bitke pri Arrasu 9. aprila 1917 zasedli greben Vimy. Bitka se je nadaljevala do maja, vendar ne s tako silovitostjo. Junija so Britanci svojo pozornost preusmerili proti severu na Flandrijo in se za\xc4\x8deli pripravljati na tretjo bitko pri Ypresu._NEWLINE_9. septembra 1917 so Belowa \xc5\xbee treji\xc4\x8d premestili. Tokrat je postal komandant avstro-ogrske 14. armade na italijanski fronti. 24. oktobra je bila njegova armada konica napada pri Kobaridu, ki se je kon\xc4\x8dal s prebojem So\xc5\xa1ke fronte in umikom Italijanov na reko Piave._NEWLINE_Na za\xc4\x8detku leta 1918 so Belowa \xc4\x8detrti\xc4\x8d, tokrat zadnji\xc4\x8d, premestili. 1. februarja 1918 so ga imenovali za komandanta 17. armade, ki je branila odsek fronte med Arrasom in Cambraijem. Njegova armada je sodelovala v drugi bitki na Sommi od marca do [[4. april]a] 1918, ki je bila prva v nizu Ludendorffovih ofenziv leta 1918. Below je imel nalogo, da napade britanske obrambne polo\xc5\xbeaje okrog Arrasa. Britanska obramba je bila prav na tem delu fronte najmo\xc4\x8dnjej\xc5\xa1a, zato so bili njegovi uspehi bolj skromni._NEWLINE_8. avgusta je sledil britanski protinapad, ki je zlomil nem\xc5\xa1ke linije ju\xc5\xbeno od Belowovih polo\xc5\xbeajev. V britanskih napadih konec avgusta 1918 (bitka pri Bapaumu) so bili njegovi polo\xc5\xbeaji na severnem robu napadenega podro\xc4\x8dja, zato se je moral umakniti na Siegfriedovo linijo, potem pa \xc5\xa1e naprej od Cambraija (bitka za Cambrai-St. Quentin). Belowa so 12. oktobra premestili v 1. armado, ki je \xc5\xa1e vedno branila del Hindemburgove linije na reki Aisne._NEWLINE_8. novembra 1918, ko so pogajanja o premirju \xc5\xbee potekala, je napredoval v komandanta Domovinske obrambe zahod v Kasslu, ki se je pripravljala na morebitno invazijo zaveznikov, \xc4\x8de mirovna pogajanja ne bi uspela.\n_START_SECTION_\nObdobje po prvi svetovni vojni\n_START_PARAGRAPH_\nOd januarja do junija 1919 je bil Otto von Below komandant 17. korpusa v Danzigu (dana\xc5\xa1nji Gdansk na Poljskem), potem pa so ga zaradi protesta proti dolo\xc4\x8dilom Versaillske pogodbe odpustili iz vojske ali pa je sam odstopil._NEWLINE_Umrl je 9. marca 1944 v Danzigu.'