b'\n_START_ARTICLE_\nPaul Hindemith\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nHindemith se je rodil v delavski dru\xc5\xbeini. Svoje zgodnje otro\xc5\xa1tvo je pre\xc5\xbeivel v Rodenbachu pri Hanau. Od tretjega do \xc5\xa1estega leta je \xc5\xbeivel pri starih star\xc5\xa1ih v Naumburgu na Queisu v \xc5\xa0leziji. Leta 1900 se je dru\xc5\xbeina preselila v M\xc3\xbclheim na Majni, kjer je Paul je hodil v osnovno \xc5\xa1olo in se za\xc4\x8del u\xc4\x8diti violino. Leta 1905 se je z dru\xc5\xbeino preselil v Frankfurt, kjer je \xc5\xa1olanje kon\xc4\x8dal pri starosti 14 let._NEWLINE_Dru\xc5\xbeinske korenine le\xc5\xbeijo v \xc5\xa0leziji. Prihaja iz stare \xc5\xa1lezijske dru\xc5\xbeine trgovcev in obrtnikov iz krogov Jawor in Luban. Njegov o\xc4\x8de Rudolf je bil rojen leta 1870 v Naumburgu am Queis v \xc5\xa0leziji. Zapustil je svoj dom kot mladeni\xc4\x8d in se naselil leta 1890 v Hanau, kjer je deloval kot hi\xc5\xa1ni slikar. O\xc4\x8de je pustil tri otroke, Pavla rojenega leta 1895, leta 1898 rojeno sestro Antonia (Toni) in leta 1900 rojenega brata Rudolfa v Otro\xc5\xa1kem zaveti\xc5\xa1\xc4\x8du za pou\xc4\x8devanje glasbe, ki je deloval pod imenom " Frankfurter Kindertrio". Sin Rudolf Hindemith, ki je bil \xc5\xbee zelo zgodaj priznani \xc4\x8delist, je pozneje postal tudi poklicni dirigent in skladatelj, vendar je ostal v senci svojega slavnega brata Paula. O\xc4\x8de je \xc5\xa1el star 44 let v vojsko v prvi svetovni vojni kot prostovoljec. Padel je septembra 1915 v bitki pri Souain-Perthes v \xc5\xa0ampanji.\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in konkurenca med dvema bratoma\n_START_PARAGRAPH_\nKot otroka sta bila oba brata Paul in Rudolf (1900-1974) vodilna v dru\xc5\xbeini. V mladosti sta sestavila kvartet Amar-Hindemith, ki je bil strokovno ena od vodilnih skupin nove glasbene scene v dvajsetih letih preteklega stoletja. Mlaj\xc5\xa1i Rudolf je kmalu od\xc5\xa1el, ker se je pogosto zna\xc5\xa1el v Paulovi senci in se preselil v \xc5\xbeanr godbe in jazza ter prepustil Paulu dirigiranje.\n_START_SECTION_\nGlasbena kariera\n_START_PARAGRAPH_\nPaul je \xc5\xa1tudiral violino od devetega leta dalje. Po priporo\xc4\x8dilu svoje u\xc4\x8diteljice Anne Hegner je od leta 1908 dalje obiskoval vi\xc5\xa1ji konservatorij. Poleg \xc5\xa1tudija violine pri Adolfu Rebnerju, se je usposabljal kot skladatelj pri Arnoldu Mendelssohnu in Bernhardu Seklesu. Bil je violist v orkestru v Frankfurtu._NEWLINE_Od 1915-1923 je imel polo\xc5\xbeaj koncertnega mojstra v frankfurtski operi. Hindemith se je v \xc4\x8dasu prve svetovne vojne 16. januarja 1918, kot voja\xc5\xa1ki glasbenik pehotnega polka, preselil v Alzacijo. Od aprila je bila njegova enota nastanjena v severni Franciji in Belgiji, kjer je Hindemith do\xc5\xbeivel grozote vojne. 8. decembra 1918 je bil odpu\xc5\xa1\xc4\x8den iz voja\xc5\xa1ke slu\xc5\xbebe._NEWLINE_Leta 1922 je bil v Frankfurtu ustanovljen kvartet Amar, kjer je igral drugo violino, kasnjej pa violo. Leta 1923 je Hindemith izpolnil \xc5\xbeeljo pianistu Paulu Wittgensteinu in napisal klavirski koncert za levo roko, ki pa ni bil izveden. \xc5\xa0ele 80 let kasneje, po presenetljivem odkritju, je bil leta 2004 prvi\xc4\x8d izveden z Berlinsko filharmonijo._NEWLINE_Hindemithova najljub\xc5\xa1a pianistka, \xc5\xbeena frankfurtskega umetnostnega zgodovinarja Frieda Luebbeckea, Emma Luebbecke, ki je igrala v kvartetu Rebner, je izvedla leta 1924 njej posve\xc4\x8den kvintet v e-molu (op. 7) napisan leta 1918._NEWLINE_V istem letu se je poro\xc4\x8dil z glasbenico Gertrudo Rottenberg, h\xc4\x8derjo dirigenta orkestra frankfurtske Opere Ludwiga Rottenberga in vnukinjo nekdanjega \xc5\xbeupana Frankfurta Franca Adickesa._NEWLINE_Leta 1924 je Hindemith, kot prijatelj Hansa Flescha, nekdanjega direktorja Frankfurter Senders, pri\xc5\xa1el v stik z novim medijem. Na pobudo Flescha je pozneje pisal \xc5\xa1tevilna naro\xc4\x8dena dela za radio, med njimi leta 1929 glasbeno-zvo\xc4\x8dno Lindberghovo letenje, v koprodukciji z Kurtom Weillom in Bertoltom Brechtom. Berlinska Akademija za glasbo je leta 1927 imenovala Hindemitha za profesorja za kompozicijo. Od leta 1929 pou\xc4\x8duje tudi na glasbeni \xc5\xa1oli Neuk\xc3\xb6lln, ustanovljeni leta 1927._NEWLINE_Od leta 1923 je prijateljeval s frankfurtskim slikarjem Rudolfom Heinischom (1896-1956), s katerim sta ostala dobra prijatelja vse do njegove smrti. Heinisch je za Hindemitha narisal kvartet Amar in v obdobju 1924-1956 pribli\xc5\xbeno 15-krat naslikal tudi Paula Hindemitha. Njegova najbolj znana podoba Hindemitha, od leta 1929 je visela v Mestnem muzeju v Frankfurtu, je bila izobe\xc5\xa1ena leta 1938 na nacisti\xc4\x8dni razstavi \xe2\x80\x9eEntartete Kunst\xe2\x80\x9c v kategoriji \xe2\x80\x9eTechnisch gekonnt, Gesinnung verjudet\xe2\x80\x9c in nato kot "neuporabna" uni\xc4\x8dena._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je bilo ve\xc4\x8d njegovih del premierno izvajanih na glasbenem festivalu v Donaueschingenu. Ko je leta 1921 Hindemithov kvartet Amar premierno izvedel 3 godalni kvartet Opus 16, mu je ta, komaj tridesetlenemu, prinesel sloves najbolj vplivnega in spo\xc5\xa1tovanega sodobnega glasbenika v Evropi. Komorni festivalski orkester je vodil v letih 1923-1930. Skupaj s Heinrichom Burkardom in Josephom Haasom je bil to eden najpomembnej\xc5\xa1ih forumov za novo glasbo. Od takrat dalje je bil Hindemith eden najbolj pomembnih in spornih osebnosti sodobne glasbe v Nem\xc4\x8diji.\n_START_SECTION_\nSoo\xc4\x8denje s Tretjim Rajhom\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1930 Hindemith preusmeri svoje glasbeno udejstvovanje kot violist v druge evropske dr\xc5\xbeave, koncertna potovanja so ga popeljala tudi v ZDA. Njegovo delo je v Nem\xc4\x8diji postalo bolj in bolj omejeno. Nacisti\xc4\x8dni privr\xc5\xbeenci sicer ne dvomijo v Hindemithovo glasbeno sposobnost kot "velikega mo\xc5\xbea svojega \xc4\x8dasa", vendar so razburjeni glede njegovega "nesprejemljivega odnosa" do nacizma. Adolf Hitler se je leta 1929 prito\xc5\xbeil nad sliko v petem delu opere "Novica dneva". Del njegovih del so odstranili iz programov v skladu s sodbo o\xc2\xa0\xc2\xbbkulturnem bolj\xc5\xa1evizmu" ali kot "izrojena umetnost\xc2\xab. Leta 1934 so njegova dela prepovedali oddajati na nem\xc5\xa1kem radiu. Propagandni minister Joseph Goebbels ga je javno ozna\xc4\x8dil kot "atonalnega oblikovalca hrupa". Wilhelm Furtw\xc3\xa4ngler je 25. novembra 1934 s svojem \xc4\x8dlanku "Zadeva Hindemith" pri Deutsche Allgemeine Zeitung pisal o Hindemithovem polo\xc5\xbeaju: nih\xc4\x8de od mlaj\xc5\xa1e generacije ni storil za ugled nem\xc5\xa1ke glasbe v tujini toliko kot Hindemith. Nih\xc4\x8de si ne more privo\xc5\xa1\xc4\x8diti, da bi spregledal Hindemitha. Hermann Goering in Joseph Goebbels sta se jezno odzvala._NEWLINE_V znak solidarnosti z re\xc5\xbeimom je Hindemith igral na bo\xc5\xbei\xc4\x8dni ve\xc4\x8der leta 1933 v berlinskem preiskovalnem zaporu Moabit kjer je bil v tistem trenutku zaprt tudi njegov svak Hans Flesch. Med letoma 1934 in 1935 je \xc5\xbeivel v Baden Lenzkirch in tam kon\xc4\x8dal simfonijo Mathis der Maler ._NEWLINE_Leta 1935 je Hindemith v znak protesta v imenu nem\xc5\xa1ke vlade v Tur\xc4\x8diji zgradil Konservatorij v Ankari. Iz njegovega urada so ga odpustili. Od leta 1936 je bilo predvajanje njegovih del prepovedano. Vi\xc5\xa1ek soo\xc4\x8denja z nacisti\xc4\x8dnim sistemom je bila razstava leta 1938.\n_START_SECTION_\nIzseljeni\xc5\xa1tvo in vrnitev\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1938 je z \xc5\xbeeno od\xc5\xa1el v izgnanstvo, najprej v \xc5\xa0vico. Leta 1940 je od\xc5\xa1el v izgnanstvo v Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave Amerike. Naselili so se v New Havnu (Connecticut), kjer je bil Hindemith do leta 1953 profesor na univerzi Yale. Leta 1946 je postal ameri\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavljan._NEWLINE_V poznih 1940 se je Hindemith posvetil predvsem klasi\xc4\x8dni glasbi. Hodil je na turneje po vsem svetu v znana glasbena sredi\xc5\xa1\xc4\x8da, kot sta dunajska in berlinska filharmonija._NEWLINE_Leta 1950 so Hindemithu podelili \xc4\x8dastni doktorat Freien Universit\xc3\xa4t Berlin, postal je tudi \xc4\x8dastni \xc4\x8dlan dunajske Konzerthaus. Leta 1953 se je preselil nazaj v \xc5\xa0vico in \xc5\xbeivel v vili v okro\xc5\xbeju La Chance v Blonay Vevey ob \xc5\xbdenevskem jezeru. Izmeni\xc4\x8dno je pou\xc4\x8deval na Yale in v Z\xc3\xbcrichu do leta 1951. Leta 1957 je kon\xc4\x8dal s pou\xc4\x8devanjem in se posvetil samo skladanju in dirigiranju. Od\xc5\xa1el je na turnejo v Azijo in ZDA._NEWLINE_Leta 1951 je prejel Bachovo nagrado mesta Hamburg, leta 1955 je bil po\xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8den z Goethejevo medaljo mesta Frankfurt in prejel Wihuri-Sibeliusovo nagrado. Leta 1962 je za glasbo prejel nagrado Balzan._NEWLINE_1963 je Paul Hindemith je umrl v bolni\xc5\xa1nici v Frankfurtu zaradi vnetja trebu\xc5\xa1ne slinavke.'