b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Gregor V.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nGregor V.  (latinsko Gregorius Quintus) je po seznamu pape\xc5\xbeev 138., v Mra\xc4\x8dnem stoletju pa 32. in zadnji pape\xc5\xbe.\n_START_SECTION_\nMladost in poreklo\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil okoli leta 971. v kraju Stainach v dolini Ani\xc5\xbee na Zgornjem \xc5\xa0tajerskem, kot pravi staro izro\xc4\x8dilo. \xc4\x8casa in kraja njegovega rojstva v zgodovinskih virih ne najdemo, o njem lahko sklepamo iz poznej\xc5\xa1ih navedb. Bil je sin Otona Koro\xc5\xa1kega in Judite Bavarske iz rodbine Luitpoldincev.\n_START_SECTION_\nCerkveni vzpon\n_START_PARAGRAPH_\nBruno je prejel vzgojo v stolni \xc5\xa1oli v Wormsu v \xc4\x8dasu \xc5\xa1kofa Hildebolda (978-998) (tudi Hildebald), ki je bil obenem kancler Otona II. in Otona III. za pokrajine severno od Alp. Za vladanja Otona III. je Bruno vstopil med osebje cesarske kapele in je bil dele\xc5\xbeen temeljite izobrazbe, da je lahko v izvirniku premi\xc5\xa1ljeval dela cerkvenih o\xc4\x8detov in zlasti Gregorja I., \xc4\x8digar ime si bo izbral pozneje, ko bo izvoljen za pape\xc5\xbea. _NEWLINE_Ko se je Oton III. aprila 996 ustavil za nekaj dni v Raveni, ga je obiskalo poslanstvo Rimljanov, ki so ga obvestili o smrti pape\xc5\xbea Janeza XV. Ko se je posvetoval s svojimi najo\xc5\xbejimi svetovalci, je Oton III. dolo\xc4\x8dil za kandidata za apostolski sede\xc5\xbe svojega sorodnika in kaplana Bruna. Ukazal je nad\xc5\xa1kofu in nadkaplanu Willigisu iz Mainza ter \xc5\xa1kofu Hildebolda, naj ga spremljata na poti v Rim. Tukaj so ga sprejeli kot cesarskega opolnomo\xc4\x8denca z vsemi \xc4\x8dastmi in ga je 3. maja izvolila tudi duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina in ljudstvo. Posvetili in umestili so ga 5. maja 996 pod imenom Gregor V. v Lateranu.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti Janeza XV. je torej kralj izbral za novega pape\xc5\xbea svojega kaplana in o\xc5\xbejega sorodnika - Bruna Koro\xc5\xa1kega. Prve tedne pape\xc5\xbeavanja so izpolnile predvsem priprave na cesarsko kronanje, ki ga je novi pape\xc5\xbe opravil 21. maja 996, na dan Gospodovega Vnebohoda, ko je kronal Otona III. za svetorimskega cesarja. Naslednjega dne, na posredovanje ljudomilega Gregorja, je cesar pomilostil Krescencija Nomentanskega, gospoda rimskega mesta, ki je bil obsojen na izgnanstvo.\n_START_SECTION_\nTe\xc5\xbeave s protipape\xc5\xbeem\n_START_PARAGRAPH_\nGregor je pape\xc5\xbeeval v nemirnih \xc4\x8dasih, ko so nekatere rimske dru\xc5\xbeine bolj ali manj uspe\xc5\xa1no imele oblast nad ve\xc4\x8dnim mestom. Tako se je za \xc4\x8dasa njegovega pape\xc5\xbeevanja 997. leta dal izvoliti za novega pape\xc5\xbea oz. protipape\xc5\xbea Janez Filagat kot pape\xc5\xbe Janez XVI. Toda kmalu se je za ureditev razmer na Svetem sede\xc5\xbeu zavzel Oton III. Tako je Filagat pobegnil, Gregor V. pa se je spet vrnil v Rim v pape\xc5\xa1ko pala\xc4\x8do v Lateranu. Ko je rimska pouli\xc4\x8dna sodrga odkrila Filagata, ga je vsega pohabila, mu odrezala jezik in iztaknila o\xc4\x8di ter ga vodila po mestu na oslu. Cesar ga je zaprl v samostan, kjer je ostal do konca \xc5\xbeivljenja in je nad\xc5\xbeivel zakonitega pape\xc5\xbea.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nUmrl je februarja 999. leta zaradi mrzlice. Pokopan je pri grobnici svojega vzornika Gregorja I. in cesarja Otona II. v kripti pod staro baziliko sv. Petra. Cerkveni zgodovinar Gregorovius meni, da je mladi pape\xc5\xbe umrl zaradi zastrupljenja kot povra\xc4\x8dilo zaradi cesarjevega krutega ma\xc5\xa1\xc4\x8devanja nad rimskimi uporniki nekaj mesecev poprej. _NEWLINE__NEWLINE_Grob so odkrili 14. avgusta 1607 pod podom Bazilike sv. Petra; izkopali so ostanke in jih ponovno pokopali 15. januarja 1609 v starokr\xc5\xa1\xc4\x8danski sarkofag iz \xc4\x8detrtega ali petega stoletja po Kr.'