b'\n_START_ARTICLE_\nCola di Rienzo\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nNikolaj se je rodil prve mesece leta 1313 v rimski \xc4\x8detrti Regola in je bil uradno sin revnega gostilni\xc4\x8darja Lovrenca (Lorenzo) ter perice in razna\xc5\xa1alke vode Magdalene (Maddalena); domi\xc5\xa1ljeval pa si je, da je sin cesarja Henrika Luksembur\xc5\xa1kega, ki naj bi imel prilo\xc5\xbenostno zvezo s Nikolajevo materjo, ko je bil v Rimu zaradi kronanja. Ko so mu prepre\xc4\x8dili vstop v Baziliko svetega Petra, se je prikradel vanjo preoble\xc4\x8den v romarja, ki pa so ga hitro prepoznali. Takrat je pobegnil ravno v gostilno Nikolajevega o\xc4\x8deta in se v njej nekaj dni skrival. Magdaleni je bil plemeniti gost v\xc5\xa1e\xc4\x8d in iz te zveze se je rodil Nikolaj (Nicola, skraj\xc5\xa1ano Cola). To zadevo naj bi mati sama zaupala svojemu spovedniku \xc5\xa1ele na smrtni postelji. _NEWLINE__NEWLINE_Po njeni smrti so de\xc4\x8dka sprejeli sorodniki v Anagniju, kjer je ostal vse do smrti svojega o\xc4\x8deta. Tam je \xc5\xbeivel kot kmet med kmeti, vendar je bil dele\xc5\xbeen pouka. Desetletnik se je vrnil v Rim, kjer se je z vso vnemu posvetil u\xc4\x8denju. Izobrazil se je v pravu, svetem pismu, latin\xc5\xa1\xc4\x8dini in slovstvu, zlasti pa v poznavanju starorimske zgodovine, literature in umetnosti. Prebiral je Vergila, Cicerona, Avgu\xc5\xa1tina in druge latinske klasike ter primerjal \xc5\xbealostno sedanjost ve\xc4\x8dnega mesta z njegovo slavno preteklostjo sredi \xc5\xa1tevilnih razvalin, kar mu je spodbujalo \xc5\xbeeljo, da bi mu povrnil nekdanjo veli\xc4\x8dino. Postal je bele\xc5\xbenik (notaio \xe2\x80\x93 zapisnikar, tajnik) in se poro\xc4\x8dil s h\xc4\x8derko nekega bele\xc5\xbenika, verjetno je to bil Francesco Mancini. Imel je sina in dve h\xc4\x8derki. Njegovega brata so umorili, zlo\xc4\x8dina pa v tistih zmedenih \xc4\x8dasih niso kaznovali. To ga je \xc5\xa1e spodbudilo v boju zoper plemstvo.\n_START_SECTION_\nLjudski tribun\n_START_PARAGRAPH_\n1344 se je vrnil v Rim in ko je plemstvo ljudstvo vedno bolj stiskalo, se je postavil 20. maja 1347 na \xc4\x8delo oboro\xc5\xbeenega krdela na Kapitolskem gri\xc4\x8du ter se dal z odobrenjem pape\xc5\xa1kega odposlanca izvoliti za ljudskega tribuna. _NEWLINE__NEWLINE_Dobro je znano, kako je vedel uporabljati besede in podobe za \xc5\xa1irjenje svojih zamisli. Anonymus opisuje z bogatimi podrobnostmi dve alegori\xc4\x8dni sliki, ki ju je uporabil. Prvo na fasadi Kapitola s pogledom na trg, drugo na steni S. Angelo in Pescheria. Ena in druga oslikavata bedne razmere v Rimu pod vlado plemstva; ta na Kapitolu poudarja s prefinjeno alegorijo razli\xc4\x8dne \xc4\x8drte plemi\xc5\xa1ke vladavine, druga pa se osrodoto\xc4\x8da na \xc5\xbeeljo po bolj\xc5\xa1i ureditvi. _NEWLINE__NEWLINE_Uredil je ljudsko obliko vladavine (republiko) in uredil ljudsko vojsko, s katero je prisilil plemstvo k vdaji ali begu. Rienza je podpiral ne le pape\xc5\xbe, ampak tudi ogrski kralj Ludvik Ogrski. Kmalu nato je povabil na slovesno sejo v Rim italijanske vojvode in \xc5\xbeupane, \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja Karla IV. (pozej\xc5\xa1ega svetorimskega cesarja) kakor tudi francoskega kralja Filipa Sre\xc4\x8dnega. Zborovanje je uporabil zlasti za zadovoljitev svoje in ljudske razposajenosti, s \xc4\x8demer je dal v roke oro\xc5\xbeje svojim nasprotnikom, da so zoper njega skovali zaroto. 20. novembra 1347 je uspelo Rienzu zopet premagati plemstvo; kmalu potem pa je izgubil naklonjenost ljudstva zaradi razuzdanega \xc5\xbeivljenja, neusmiljenih usmrtitev in nasploh samosvojega vedenja.\n_START_SECTION_\nPadec\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi diktatorskega na\xc4\x8dina vladanja je izgubil naklonjenost pape\xc5\xbea; 15. decembra 1347 je moral odstopisti s polo\xc5\xbeaja tribuna, a marca 1348 pobegniti pred plemi\xc5\xa1kim pritiskom. Nekaj \xc4\x8dasa je iskal zavetje v nedostopnem samostanu Celestina V. v pogorju Mejella; pozneje pa je pobegnil v Prago h kralju Karlu, ki pa ga je dal okovati v \xc5\xbeelezje in poslati k pape\xc5\xbeu Klemenu VI. v Avignon 1352. Tam je bil strogo zastra\xc5\xbeen in obto\xc5\xbeen herezije ter upora zoper oblast. Ko je kmalu nato zasedel prestol Inocenc VI., ga je kmalu osvobodil in oprostil obto\xc5\xbeb ter ga 1354 poslal v Rim skupaj s kardinalom Alobrnozom.  Rienzo je znova izgnal plemstvo iz ve\xc4\x8dnega mesta in strl njegovo oblast._NEWLINE_ _NEWLINE_Uspelo mu je napraviti razkol med plemstvom. Dober del Orsinijev, ki so bivali na Montegiordanu ter na Angelskem gradu, ter Contijevi so se \xc5\xbee od prvega dne postavili na njegovo stran. Nasprotno pa so mu bili sovra\xc5\xbeni Colonnovi, Savellijevi in Orsinijevi z Marina. Vpra\xc5\xa1anje je, \xc4\x8de se je Cola nasproti njim postavil zadosti trdno. Potrjeno je, da je dal ujeti in nato umoriti 29. avgusta fra Morreala, da bi mu zaplenil premo\xc5\xbeenje. Mnenja o tem, ali je njegovemu ugledu v o\xc4\x8deh Rimljanov \xc5\xa1kodovala smrt voditelja, so deljena. Zaplenjeni denar naj bi uporabil za pla\xc4\x8dilo pla\xc4\x8dancev, ki naj bi se lotili z veliko mo\xc4\x8djo napada na Colonnove. Ljudstvu se je vsekakor zameril \xc5\xa1e z drugimi nerezumnimi potezami, med katerimi je bila najhuj\xc5\xa1a \xc5\xbee omenjena usmrtitev menjalca denarja; svojo lakomnost je posku\xc5\xa1al pote\xc5\xa1iti tudi s povi\xc5\xa1anjem davkov, kar je razka\xc4\x8dilo ljudstvo in ga spodbudilo k vstaji 8. oktobra 1354. _NEWLINE_Anonymus pa namiguje na druge razloge za ljudsko nezadovoljstvo: bremena posrednih davkov, njegovo samovoljno pa tudi \xc4\x8duda\xc5\xa1ko vedenje, ki ka\xc5\xbee nestalnost zna\xc4\x8daja in vedno ve\xc4\x8dje nezaupanje do sodelavcev. Lahko pa re\xc4\x8demo, da je bilo nezadovoljstvo precej omejeno. Zjutraj, 8. oktobra, so se dvignila proti njemu le \xc5\xa1tiri okro\xc5\xbeja, ki so bila pod prevladujo\xc4\x8dim vplivom Savellijevih in Kolonovih, kar daje naslutiti, da so gibanje vodili Colu sovra\xc5\xbeni plemi\xc4\x8di. \xc4\x8ce bi Rienzu uspelo imeti govor, bi bil lahko polo\xc5\xbeaj obrnil v svojo korist. Njegov propad pa ka\xc5\xbee bolj na brezbri\xc5\xbenost kot nezadovoljstvo zoper njega, ki se je vrnil na oblast po volji pape\xc5\xbea. _NEWLINE_Hotel je spregovoriti, ko ga je zadela v roko pu\xc5\xa1\xc4\x8dica, padel je in mno\xc5\xbeica je zavr\xc5\xa1ala. Ni mu ostalo drugega, da se umakne. Preoble\xc4\x8denemu v kmeta se je posre\xc4\x8dilo pobegniti s prizori\xc5\xa1\xc4\x8da: pome\xc5\xa1al se je med ljudstvo in skupaj z njim vpil zoper "sprijenega tribuna"; vendar ga je eden od Colonnovih hlapcev prepoznal po zlatih narokvicah, ki jih je pozabil sneti. Ljudstvo ga je lin\xc4\x8dalo in razkosalo ter za\xc5\xbegalo, njegov pepel pa so raztresli po okolici.'