b'\n_START_ARTICLE_\nKarel Ple\xc5\xa1asti\n_START_SECTION_\nBorba z brati\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil 13. junija v Frankfurtu, ko so bili njegovi starej\xc5\xa1i bratje \xc5\xbee odrasli in so od o\xc4\x8deta dobili svoja regna \xe2\x80\x93 podkraljestva. O\xc4\x8detovi poskusi, da bi tudi Karlu dodelil kraljestvo, najprej Alemanijo in nato ozemlje med Meuso in Pireneji (leta 832 po uporu Pipina I. Akvitanskega), so spodleteli. \xc5\xa0tevilne sprave z upornima Lotarjem in Pipinom in njunim bratom, bavarskim kraljem Ludvikom Nem\xc5\xa1kim, so Karlu prinesle samo za\xc4\x8dasno oblast v Akvitaniji in Italiji, o\xc4\x8de pa ni odnehal in je Karla imenoval za dedi\xc4\x8da vsega svojega ozemlja v nekdanji Galiji, iz katerega se je v visokem srednjem razvila sodobna Francija. Na skup\xc5\xa1\xc4\x8dini v Aachnu leta 837 je Ludvik Pobo\xc5\xbeni ukazal plemi\xc4\x8dem, da se priklonijo Karlu kot njegovemu nasledniku. Pipin Akvitanski le leta 838 umrl in Karel je kon\xc4\x8dno dobil tudi njegovo kraljestvo, kar je razjezilo Pipinove dedi\xc4\x8de in akvitansko plemstvo._NEWLINE_Po smrti cesarja Ludvika Pobo\xc5\xbenega leta 840 je med njegovimi sinovi izbruhnila dr\xc5\xbeavljanska vojna. Karel se je povezal z bratom Ludvikom Nem\xc5\xa1kim in se uprl zahtevam novega cesarja Lotarja I.. Brata sta ga v bitki pri Fontenoy-en-Puisayeu 25. junija 841 porazila  in naslednje leto s Strasbour\xc5\xa1ko prisego potrdila svoje zavezni\xc5\xa1tvo. Vojna med brati se je kon\xc4\x8dala s podpisom Verdunske pogodbe avgusta 843, s katero je Karel Ple\xc5\xa1asti dobil zahodni del Karolin\xc5\xa1kega cesarstva, ki se je skoraj popolnoma ujemal s sodobno Francijo, in \xc5\xa0pansko marko, ki je segala do Ebra. Ludvik Nem\xc5\xa1ki je dobil vzhodni del cesarstva, znanega kot Vzhodnofrankovsko kraljestvo in kasneje kot Nem\xc4\x8dija. Lotar je obdr\xc5\xbeal cesarski naslov, Italsko kraljestvo in pokrajine osrednjega dela Karolin\xc5\xa1kega cesarstva od Flandrije preko Porenja do Burgundije.\n_START_SECTION_\nVladar Zahoda\n_START_PARAGRAPH_\nPrva leta Karlove vladavine do smrti Lotarja I. leta 855 so bila dokaj mirna. V teh letih so bratje vladali slo\xc5\xbeno in se stalno sre\xc4\x8devali: v Koblenzu (848), Meerssenu (851) in Attignyju (854). Leta 858 se je Ludvik Nem\xc5\xa1ki odzval pozivu nezadovoljnega plemstva, ki je \xc5\xbeelelo odstaviti Karla Ple\xc5\xa1astega, in napadel Zahodnofrankovsko kraljestvo. Karel je bil med plemstvom tako nepriljubljen, da ni mogel zbrati svoje vojske, in je pobegnil v Burgundijo. Ohranil je samo podporo \xc5\xa1kofov, ki so zavrnili kronanje Ludvika Nem\xc5\xa1kega, in zvestobo Velfov, sorodnikov njegove matere Judite. Leta 860 si je z njihovo pomo\xc4\x8djo posku\xc5\xa1al prilastiti kraljestvo svojega ne\xc4\x8daka Karla Provansalskega, vendar mu to ni uspelo. Po smrti ne\xc4\x8daka Lotarja II. Lotarin\xc5\xa1kega leta 869 je Karel posku\xc5\xa1al zase\xc4\x8di tudi njegove posesti, vendar je bil z Mersenso pogodbo iz leta 870 prisiljen v njihovo delitev z Ludvikom Nem\xc5\xa1kim._NEWLINE_Karel se ni ukvarjal samo z dru\xc5\xbeinskimi spori, ampak tudi s stalnimi upori Akvitancev in vojnami z Bretonci. Bretonci pod poveljstvom poglavarjev Nominoa in Erispoa so ga porazili v bitkah pri Ballonu (845) in Jenglandu (851) in uspe\xc5\xa1no obranili svojo neodvisnost. Karel se je vojskoval tudi z Vikingi, ki so pusto\xc5\xa1ili po severnem delu kraljestva in dolinah Sene in Loare in prodrli celo do meja Akvitanije. Njihov umik je moral ve\xc4\x8dkrat bogato pla\xc4\x8dati. S Pistre\xc5\xa1kim ediktom leta 864 je z uvedbo konjenice dosegel veliko mobilnost svoje armade. Njegova konjenica je bila predhodnica francoske, ki je slovela naslednjih 600 let. Z drugimi odloki je ukazal utrditev mostov na vseh rekah, kar naj bi prepre\xc4\x8dilo vdore Vikingov. Dva od njih sta re\xc5\xa1ila Pariz med obleganjem leta 885\xe2\x80\x93886.\n_START_SECTION_\nCesar\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti cesarja Ludvika II. Italijanskega, sina svojega polbrata Lotarja I., je Karel leta 875 s podporo pape\xc5\xbea Janeza VIII. odpotoval v Italijo, kjer je v Pavii prejel kraljevo krono in v Rimu 29. decembra cesarske insignije. Ludvik Nem\xc5\xa1ki, ki je bil tudi kandidat za nasledstvo Ludvika II., se je Karlu ma\xc5\xa1\xc4\x8deval in napadom in opusto\xc5\xa1enjem njegovih posesti. Karel se je po napadu takoj vrnil na Zahod. Po smrti Ludvika Nem\xc5\xa1kega 28. avgusta 876 si je Karel posku\xc5\xa1al prilastiti njegovo kraljestvo, vendar je bil bitki pri Andernachu 8. oktobra 876 odlo\xc4\x8dilno pora\xc5\xbeen._NEWLINE_Pape\xc5\xbea Janeza VIII. so medtem ogrozili Saraceni, zato je pritisnil na Karla, naj pride branit Italijo. Karel je ponovno pre\xc4\x8dil Alpe, vendar plemstvo nad njegovim pohodom tokrat ni bilo navdu\xc5\xa1eno. Udele\xc5\xbebo je odklonil celo Boso, njegov vladar v Lombardiji. V Italijo je isto\xc4\x8dasno pri\xc5\xa1el tudi sin Ludvika Nem\xc5\xa1kega Karlman. Karel Ple\xc5\xa1asti, bolan in v veliki stiski, se je odlo\xc4\x8dil za vrnitev v Galijo. Med pre\xc4\x8denjem Mont Cenis pri Brides-les-Bainsu je 6. oktobra 877 umrl. Nasledil ga je sin Ludvik Jecljavec._NEWLINE_Po podatkih v Letopisih sv. Bertina so Karla takoj pokopali v opatiji Nantua v Burgundiji. Kasneje so njegove posmrtne ostanke prenesli v baziliko Saint Denis v Parizu. Na njegovi grobnici je bila medeninasta spominska plo\xc5\xa1\xc4\x8da, ki so jo med Francosko revolucijo pretalili._NEWLINE_Karel je bil velik podpornik izobra\xc5\xbeevanja, knji\xc5\xbeevnosti in cerkve. Dobro se je zavedal, da lahko samo s podporo \xc5\xa1kofovskega zbora uspe\xc5\xa1no kljubuje neposlu\xc5\xa1nemu plemstvu, zato je za svoje svetovalce izbiral med pripadniki visoke duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine, med njimi Guenelona Sen\xc5\xa1kega, ki ga je zatem izdal, in Hincmarja Reim\xc5\xa1kega.\n_START_SECTION_\nPle\xc5\xa1avost\n_START_PARAGRAPH_\nKarlov vzdevek Ple\xc5\xa1asti je bil bolj posmehljiv kot resni\xc4\x8den, ker sploh ni bil ple\xc5\xa1ast, ampak izredno lasat. Ena od razlag pravi, da ga je dobil zato, ker v \xc4\x8dasu, ko so bili njegovi bratje \xc5\xbee nekaj let podkralji, \xc5\xa1e ni imel svojega kraljestva._NEWLINE_Takratne Karlove upodobitve, bodisi v njegovi Bibliji iz leta 845, na njegovem kraljevem pe\xc4\x8datu iz leta 847 in cesarskem pe\xc4\x8datu iz leta 875, ga prikazujejo kot lasatega mo\xc5\xbea. Tak\xc5\xa1en je tudi na konjeni\xc5\xa1kem kipu pribli\xc5\xbeno iz leta 870._NEWLINE_Fontanelsko Rodoslovje frankovskih kraljev, datirano morda \xc5\xbee v leto 869, v katerem ni nobenega posmeha, ga imenuje Karolus Calvus (Karel Ple\xc5\xa1asti). Enako ga konec 10. stoletja z vso resnostjo imenujeta tudi Riher Reimski in and Ademar \xc5\xa0abanski.'