b"\n_START_ARTICLE_\nJorge Manrique\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nDomnevajo, da se je Jorge Manrique rodil v Paredes de Nava, dana\xc5\xa1nji Palencii (\xc5\xa1pansko Provincia de Palencia), \xc4\x8deprav je prav tako verjetno, da se je rodil v Segura de la Sierra, dana\xc5\xa1njem Ja\xc3\xa9nu (\xc5\xa1pansko Provincia de Ja\xc3\xa9n), ki je bil takrat sede\xc5\xbe slu\xc5\xbebe Rodriga Manriqueja, njegovega o\xc4\x8deta in kjer se je bilo posestvo Manriquejevih, vendar se ni ohranil noben specificen dokument, ki bi potrjeval njegovo rojstvo v katerikoli izmed omenjenih krajev. V Jaenu to pojasnijo s francosko invazijo, saj so bili takrat zgodovinski arhivi, kot tudi samo mesto, po\xc5\xbegani in upepeljeni. Predvideva se, da se je rodil med drugo polovico leta 1439 ter prvo polovico leta 1440, potrjeno pa je le, da se ni rodil pred letom 1432, ko je bil sklenjen zakon med njegovima star\xc5\xa1ema, niti po letu 1444, ko je Rodrigo Manrique, po smrti Menc\xc3\xade de Figueroe, mame Jorgea Manriquea, zaprosil oblasti za ponovni zakon._NEWLINE_Prav tako so neodlo\xc4\x8deni glede njegovega otro\xc5\xa1tva, ki naj bi se odvijalo v Seguri de la Sierri in njegove mladosti. Dokumenti, ki prvi\xc4\x8d omenjajo njegovo ime, so iz leta 1465. Odslu\xc5\xbeil je voja\xc5\xa1ki rok, prav tako kot njegova \xc5\xa1ir\xc5\xa1a dru\xc5\xbeina in sorodniki. Jorge Manrique je bil politi\xc4\x8dno aktiven, bil je priv\xc5\xbeenec spopada z muslimani, sodeloval pa je tudi v plemi\xc5\xa1kem uporu proti Enriqueju IV. in pri zmagi v bitki pri Ajofr\xc3\xadnu (\xc5\xa1pansko Batalla de Ajofr\xc3\xadn). Imel je pomembno vlogo pri voja\xc5\xa1kih spopadih za nasledstvo Enriqueja IV. (\xc5\xa1pansko Guerra de Sucesi\xc3\xb3n Castellana), v korist Izabele I._NEWLINE_Njegov o\xc4\x8de Rodrigo Manrique, ki je bil grof (\xc5\xa1pansko Conde de Paredes de Nava') in vojak vi\xc5\xa1jega ranga pri Santia\xc5\xa1kem redu (\xc5\xa1pansko Orden de Santiago) (\xc4\x8deprav nikoli ni bil uradno imenovan), je bil eden najpomembnej\xc5\xa1ih mo\xc5\xbe svojga \xc4\x8dasa. Umrl je leta 1476 za posledicami raka. Njegova mama je umrla, ko je bil Jorge \xc5\xa1e otrok. Jorge je \xc5\xa1tudiral humanistiko. Njegov stric, G\xc3\xb3mez Manrique, je bil prav tako eminenten pesnik in dramatik. Dru\xc5\xbeina Manrique de Lara je bila ena najstarej\xc5\xa1ih plemi\xc5\xa1kih dru\xc5\xbein in je posedovala kar nekaj pomembnej\xc5\xa1ih \xc5\xa1panskih nazivov, kot so Ducado de N\xc3\xa1jera, Condado de Trevi\xc3\xb1o in Marquesado de Aguilar de Campoo. Njegova dru\xc5\xbeina je imela tudi nekaj crkvenih nazivov. Jorge Manrique se je poro\xc4\x8dil leta 1470 s sestro svoje ma\xc4\x8dehe, do\xc3\xb1o Guiomaro de Casta\xc3\xb1edo._NEWLINE_Pri 24 letih je bil udele\xc5\xbeen v bojih in obleganju gradu Montiz\xc3\xb3n (castillo de Montiz\xc3\xb3n, Villamanrique, Ciudad Real), kjer si je prislu\xc5\xbeil presti\xc5\xbe in sloves vojaka. Njegov slogan je bil \xc2\xbbNe la\xc5\xbeem in ne pokesam se\xc2\xab. Nekaj \xc4\x8dasa je bil zaprt v Baezi, kjer je umrl njegov brat Rodrigo, zaradi voja\xc5\xa1kega vstopa v mesto z namenom, da pomaga svojim zaveznikom, ki so se borili proti krajevnim poobla\xc5\xa1\xc4\x8dencem. Kasneje se je\xc2\xa0 pridru\xc5\xbeil vojski Izabele I. in Fernanda II., ki sta se borila proti Juani la Beltraneji. Kot kralji\xc4\x8din namestnik si je skupaj s svojim o\xc4\x8detom prizadeval odbiti oblegovalno vojsko Juana Pacheca, ki je ogro\xc5\xbeala mesto Ucl\xc3\xa9s. Predvideva se, da je bil spomladi leta 1479 v tej vojni, v spopadu blizu gradu Garcimu\xc3\xb1oz (Cuenca), ki ga je branil markiz de Villena, ranjen do smrti. Prav tako kot z njegovim rojstvom, obstajajo polemike tudi glede njegove smrti: nekateri sodobni zgodovinarji, kot na primer Hernando del Pulgar in Alonso de Palencia, trdijo da je umrl v \xc5\xbee prej omenjeni bitki pri Ucl\xc3\xa9su, medtem ko drugi, kot na primer Jer\xc3\xb3nimo Zurita, trdijo, da je umrl nekaj dni po bitki v Santa Mar\xc3\xadi del Campo Rus (Cuenca), kjer je bil njegov tabor. Med njegovimi obla\xc4\x8dili so na\xc5\xa1li dve ljudski pesmi, ki se za\xc4\x8dneta z \xc2\xbbOh svet! Ubij me...\xc2\xab. Pokopan je bil v samostanu v Ucl\xc3\xa9su, sredi\xc5\xa1\xc4\x8du santia\xc5\xa1kega redu. Vojna se je kon\xc4\x8dala nekaj mesecev kasneje v septembru.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nNegovo pesni\xc5\xa1ko delo ni ob\xc5\xa1irno, \xc5\xa1teje le okoli 40 del. Razvrstimo jih lahko v tri skupine: ljubezenska, komi\xc4\x8dna/satiri\xc4\x8dna in pou\xc4\x8dna. Ve\xc4\x8dinoma so ljubezenska in satiri\xc4\x8dna dela, sledijo normam takratne poezije, vendar so \xc5\xa1e vedno pod vplivom srednjeve\xc5\xa1ke trubadurske poezije. Ton je galantno intimen, poln finih prispodob. _NEWLINE_Po obliki brez dvoma najbolj izstopa delo Coplas a la muerte de su padre, saj zdru\xc5\xbeuje tradicijo in izvirnost. V tej \xc5\xbealostinki Jorge Manrique hvali svojega o\xc4\x8deta dona Rodriga Manriqueja. Prika\xc5\xbee ga kot figuro heroizma, polnega vrlin in spokojnosti, kakr\xc5\xa1en je bil pred smrtjo. To delo je eno izmed klasik \xc5\xa1panske literature vseh \xc4\x8dasov, postalo je ideal svetovne literature. Lope de Vega je rekel, da si to delo zaslu\xc5\xbei biti napisano z zlatimi \xc4\x8drkami. Tema dela je smrt njegovega o\xc4\x8deta, obravnava jo splo\xc5\xa1no in abstraktno ter konkretno in \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko. Manrique zasnuje obstoj treh \xc5\xbeivljenj: \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki obstoj in obstoj umrljivosti, obstoj slovesa, ki je najdalj\xc5\xa1i, in obstoj ve\xc4\x8dnosti, ki nima konca.        _NEWLINE_Metrika, ki jo je pesnik prevzel (copla de pie quebrado), daje pesmi jedrnatost in krhek ritem ter ustvarja ob\xc4\x8dutek pogrebne slovesnosti in zvonenja zvonov. Biblijski navdih je dobil iz knjige Eclesiast\xc3\xa9s ter Comentarios morales (Libro de Job, San Gregorio). Odmeva tudi fatalizem srednjeve\xc5\xa1kih tem kot so ubi sunt?, vanitas vanitatum, homo viator. Najstarej\xc5\xa1i zapisi dela Coplas a la muerte de su padre izvirajo iz pesni\xc5\xa1ke zbirke Baena, Egerton in O\xc3\xb1ate-Casta\xc3\xb1eda, prav tako kot tudi prve izdaje. Mnogi avtorji so delu dodali svoje komentarje (Alonso de Cervantes, Rodrigo de Valdepe\xc3\xb1as, Diego Barahona, Jorge de Montemayor, Francisco de Guzm\xc3\xa1n, Gonzalo de Figueroa, Luis de Aranda, Luis P\xc3\xa9rez in Gregorio Silvestre), prav tako pa je bila tudi prevedena v latin\xc5\xa1\xc4\x8dino, vpliv tega dela pa lahko opazimo tudi pri avtorjih kot so Andr\xc3\xa9s Fern\xc3\xa1ndez de Andrada, Francisco de Quevedo ali Antonio Machado. V franco\xc5\xa1\xc4\x8dino je omenjeno delo prevedel Guy Debord, vpliven avtor dela La sociedad del espect\xc3\xa1culo._NEWLINE_Metri\xc4\x8dne oblike njegove poezije so bolj naklonjene skromnej\xc5\xa1im in preciznej\xc5\xa1im oblikam, kot pa ob\xc5\xa1irnim skladbam. Omejil se je na uporabo trubadurske pesmi (\xc5\xa1pansko canci\xc3\xb3n trovadoresca) , copla real (predstavlja kitico sestavljeno iz desetih verzov, ki so sestavljeni iz osem ali manj zlogov), copla castellana, copla de pie quebrado' (ki jo je izumil njegov stric, prav tako velik pesnik G\xc3\xb3mez Manrique), esparza' (ena sama kitica, ki strne umetni\xc5\xa1ko izra\xc5\xbeeno misel) in copla de arte menor. Rima ob\xc4\x8dasno ni precizna. Ne izkori\xc5\xa1\xc4\x8da kultizma in je bolj naklonjen preprostemu jeziku avtorjev, kot sta Juan de Mena in markiz de Santillana, ter v nasprotju s tedanjo liriko. Slog Jorga Manriqueja izra\xc5\xbea jasnost in renesan\xc4\x8dno uravnote\xc5\xbeenost, njegovo izra\xc5\xbeanje je preprosto in mirno, spremljajo pa ga primerjave, kar je zna\xc4\x8dilno za sermo humilis ali poni\xc5\xbeni slog. Prisoten je pogovorni jezik, ki doda preprostost in zmernost in se popolno prilega retori\xc4\x8dnim figuram in igri besed. Pomen, ki ga daje \xc5\xbeivljenju, razdeljenemu med slavo in slovesom, je prav tako zna\xc4\x8dilnost antropocentrizma, ki ga oznanja renesansa. _NEWLINE_Obe pesmi posve\xc4\x8deni njegovi \xc5\xbeeni sta iz obdobja njunega zakona, okrog leta 1470; Coplas je nastala poleti leta 1477; Coplas p\xc3\xb3stumas pa naj bi bila, sode\xc4\x8d po rubriki, ki jih spremlja, iz obdobja malo pred njegovo smrtjo; delo Pregunta a Guevara pa je iz leta 1465.\n_START_SECTION_\nManrike\xc5\xa1ki trikotnik\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde ve\xc4\x8d kot dvajset let se Jorgeja Manriqueja v krajih province Cuenca, kjer je bil ranjen do smrti in kjer je preminil in v Uclesu, kjer je pokopan, spominjajo vsako zadnjo soboto v aprilu s pohodi iz enega kraja v drugega."