b'\n_START_ARTICLE_\nLev Izakovi\xc4\x8d \xc5\xa0estov\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v Kijevu v judovski dru\xc5\xbeini. Njegov o\xc4\x8de, Izak Mojisejevi\xc4\x8d \xc5\xa0varcman (1832\xe2\x80\x931914), je obiskoval sinagogo, bil poznavalec starojudovskega slovstva ter eden zgodnjih sionistov, obenem pa precej svobodomiseln \xc4\x8dlovek. \xc5\xa0estov je bil eden izmed sedmih otrok. Imel je dva mlaj\xc5\xa1a brata in \xc5\xa1tiri sestre. O\xc4\x8de se je drugi\xc4\x8d poro\xc4\x8dil z Ano Grigorjevno (rojeno \xc5\xa0rejber, 25. december 1845, Herson \xe2\x80\x93 13. marec 1934, Pariz). \xc5\xbde kot mladostnika so \xc5\xa0estova privla\xc4\x8dile radikalne ideje. Vklju\xc4\x8devanje v politi\xc4\x8dne dejavnosti na kijevski gimnaziji ga je spodbudilo k nadaljevanju \xc5\xa1olanja na moskovski gimnaziji, ki ga je zaklju\xc4\x8dil leta 1884. Na moskovski univerzi je najprej \xc5\xa1tudiral matematiko, a se je kasneje preusmeril na \xc5\xa1tudij prava, ki ga pa ni dokon\xc4\x8dal. Zaradi svojih politi\xc4\x8dnih nazorov se je moral vrniti v Kijev, kjer je diplomiral leta 1889. Ni postal doktor prava, saj so njegovo doktorsko disertacijo zaradi revolucionarnih te\xc5\xbeenj zavrnili. Zaradi druga\xc4\x8dne veroizpovedi njegove izbranke se je februarja leta 1897 na skrivaj poro\xc4\x8dil. V zakonu, z Ano Jeleazarovno Berezovsko, sta se mu rodili dve h\xc4\x8deri._NEWLINE_Leta 1898 se je vklju\xc4\x8dil v krog pomembnih ruskih intelektualcev in umetnikov, kjer so bili tudi Nikolaj Aleksandrovi\xc4\x8d Berdjajev, Sergej Pavlovi\xc4\x8d Djagilev, Dimitrij Sergejevi\xc4\x8d Mere\xc5\xbekovski in Vasilij Vasiljevi\xc4\x8d Rozanov. Izdajali so glasilo, v katerem je \xc5\xa0estov objavljal svoje \xc4\x8dlanke. Na njegovo razmi\xc5\xa1ljanje sta imela globok vpliv Lev Tolstoj in Nietzsche. V tem \xc4\x8dasu je napisal svoje prvo pomembno filozofsko delo Pojem dobrega pri Tolstoju in Nietzscheju. Drugo delo, kjer je pisal o Dostojevskem in Nietzscheju, ga je predstavilo kot izvirnega in prodornega misleca. V delu Apoteoza breztalnosti (\xd0\x90\xd0\xbf\xd0\xbe\xd1\x84\xd0\xb5\xd0\xb7\xd1\x8a \xd0\xb1\xd0\xb5\xd0\xb7\xd0\xbf\xd0\xbe\xd1\x87\xd0\xb5\xd0\xb2\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xbd\xd0\xbe\xd1\x81\xd1\x82\xd0\xb8), objavljenem leta 1905, napisanem v aforisti\xc4\x8dnem slogu Nietzscheja, je primerjal rusko in evropsko literaturo. \xc4\x8ceprav knjiga predstavi \xc5\xa1tevilne intelektualne teme, je v osnovi posmehljivo delo eksistencialne filozofije, ki kritizira in satirizira na\xc5\xa1 temeljni odnos do \xc5\xbeivljenjskih situacij. Dela \xc5\xa0estova niso sprejeli niti nekaterih njegovi bli\xc5\xbenji prijatelji. Veliko ljudi je namre\xc4\x8d v njegovih delih videlo zavra\xc4\x8danje metafizike in razuma, celo zavzemanje za nihilizem. Kljub temu sta ga ob\xc4\x8dudovala angle\xc5\xa1ki pisatelj D. H. Lawrence in francoski literarni kritik Georges Bataille._NEWLINE_Leta 1908 se je \xc5\xa0estov preselil v Freiburg, Nem\xc4\x8dija. Tam je ostal do leta 1910, ko se je preselil v majhno \xc5\xa1vicarsko vasico Coppet, kanton Vaud. V tem \xc4\x8dasu je veliko pisal in njegovo delo je obrodilo veliko sadov. Leta 1911 je bilo objavljeno delo B\xd0\xb5\xd0\xbb\xd0\xb8\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb5 \xd0\xba\xd0\xb0\xd0\xbd\xd1\x83\xd0\xbd\xd1\x8b, par let kasneje pa \xc5\xa1e \xd0\x9d\xd0\xb0\xd1\x87\xd0\xb0\xd0\xbb\xd0\xb0 \xd0\xb8 \xd0\xba\xd0\xbe\xd0\xbd\xd1\x81\xd1\x8b. V Moskvo se je vrnil leta 1915. V obdobju, ko je \xc5\xbeivel v Moskvi, sta imela nanj velik vpliv religija in teologija, kar se je poznalo tudi v njegovih delih. Ko so bolj\xc5\xa1eviki leta 1917 prevzeli oblast, \xc5\xa0estov ni mogel objaviti svojega dela Potestas clavium, ker v uvodu ni bil pripravljen zagovarjati marksisti\xc4\x8dnih tez. Z dovoljenjem komunisti\xc4\x8dnih oblasti je vendarle lahko predaval gr\xc5\xa1ko filozofijo na Univerzi v Kijevu._NEWLINE_Da bi lahko svobodno izra\xc5\xbeal svoje ideje, je emigriral v tujino. Dalj\xc5\xa1e potovanje ga je pripeljalo v Francijo, kjer so njegovo izvirnost hitro prepoznali. Cenili so njegovo delo in ga povabili, da ga je objavljal v presti\xc5\xbeni francoski filozofski reviji La Nouvelle Revue Fran\xc3\xa7aise. V Parizu se je spoprijateljil z mladim Batailleom in imel nanj velik vpliv. Predaval je na Sorboni, hkrati pa se je intenzivno poglabljal v dela filozofov Blaisa Pascala in Plotina. Spoznal je Edmunda Husserla in se preko njega spoznal filozofijo danskega filozofa S\xc3\xb8rena Kierkegaarda, s katerim sta bila v filozofskih pogledih somi\xc5\xa1ljenika. Oba sta zavra\xc4\x8dala filozofski idealizem in verjela, da lahko vsakdo pridobi neomejeno znanje preko subjektivnega razmi\xc5\xa1ljanja. Ker pa je \xc5\xa0estov menil, da bi bilo potrebno ideje, ki jih je Kierkegaard utemeljeval v svojih delih, dodatno razviti, je napisal delo Kierkegaard in Dostojevski (\xd0\x9a\xd0\xb8\xd1\x80\xd0\xb3\xd0\xb5\xd0\xb3\xd0\xb0\xd1\x80\xd0\xb4 \xd0\xb8 \xd1\x8d\xd0\xba\xd0\xb7\xd0\xb8\xd1\x81\xd1\x82\xd0\xb5\xd0\xbd\xd1\x86\xd0\xb8\xd0\xb0\xd0\xbb\xd1\x8c\xd0\xbd\xd0\xb0\xd1\x8f \xd1\x84\xd0\xb8\xd0\xbb\xd0\xbe\xd1\x81\xd0\xbe\xd1\x84\xd0\xb8\xd1\x8f). Objavljeno je bilo leta 1936 in predstavlja temelj kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega eksistencializma._NEWLINE_Kljub vedno \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1em zdravju je \xc5\xa0estov pisal s hitrim tempom. Leta 1938 je bil kon\xc4\x8dno objavljen njegov magnum opus Atene in Jeruzalem. Delo preu\xc4\x8duje nasprotje med svobodo in razumom in trdi, da bi pri disciplini filozofije razum moral biti zavrnjen. Prav tako poudarja, da sta filozofija in znanost nezdru\xc5\xbeljivi. Znanost se namre\xc4\x8d ukvarja z empiri\xc4\x8dnim opazovanjem, medtem ko naj bi se filozofija (kot meni \xc5\xa0estov) ukvarjala s svobodo, Bogom in nesmrtnostjo, problemi, ki jih znanost ne more re\xc5\xa1iti._NEWLINE_\xc5\xa0estov se je leta 1938 v \xc4\x8dasu bivanja v svojem po\xc4\x8ditni\xc5\xa1kem domu resno zbolel. V zadnjih mesecih svojega \xc5\xbeivljenja se je \xc5\xa1e vedno ukvarjal s svojimi \xc5\xa1tudijami, zanimala ga je predvsem indijska filozofija in Husserlova dela. \xc5\xa0estov je umrl 19. novembra 1938 v kliniki v Parizu.\n_START_SECTION_\nFilozofija obupa/absurda\n_START_PARAGRAPH_\nEksistencializem v filozofiji se imenuje tudi filozofija absurda, saj je temeljna zna\xc4\x8dilnost v tem obdobju spor med \xc4\x8dlovekom in svetom, v katerega je \xc4\x8dlovek postavljen, ne da bi si obstoja v njem resni\xc4\x8dno \xc5\xbeelel, oziroma nanj nima vpliva. \xc4\x8clovek v svojem obstoju i\xc5\xa1\xc4\x8de smisel, a ga ne more najti, svobodno se odlo\xc4\x8da, ta odgovornost pa mu povzro\xc4\x8da tesnobo. \xc5\xa0estov je bil poleg Berdjajeva predstavnik ruskega eksistencializma._NEWLINE_Na prvi pogled filozofija \xc5\xa0estova sploh ni prava filozofija, saj ni sistemati\xc4\x8dna, koherentna in ne razlaga teoreti\xc4\x8dnih filozofskih problemov. Ve\xc4\x8dina njegovih del je fragmentarnih. Z ozirom na formo (pogosto uporablja aforizme) je njegov slog bolj mre\xc5\xbeen kot linearen in bolj impulziven kot argumentativen. Avtor si nasprotuje na vsaki strani, celo i\xc5\xa1\xc4\x8de paradokse. V analizah na koncu ugotovi, da je \xc5\xbeivljenje samo zelo paradoksalno in ni razlo\xc5\xbeljivo na logi\xc4\x8dnem in racionalnem nivoju. \xc5\xa0estov trdi, da skrivnosti \xc5\xbeivljenja niso re\xc5\xa1ljive v teoriji. Bistveno je, da njegova filozofija ni\xc2\xa0\xc2\xbbre\xc5\xa1evanje problemov\xc2\xab, ampak probleme vzpostavlja in s tem poudari skrivnostne lastnosti \xc5\xbeivljenja._NEWLINE_Njegovo izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de ni teorija ali ideja, ampak izku\xc5\xa1nja, izku\xc5\xa1nja obupa, kar \xc5\xa0estov opisuje kot izgubo gotovosti, izgubo svobode, izgubo smisla \xc5\xbeivljenja. Koren tega obupa je tisto, kar pogosto zahteva\xc2\xa0\xc2\xbbNujnost\xc2\xab, tudi\xc2\xa0\xc2\xbbRazlog\xc2\xab,\xc2\xa0\xc2\xbbIdealizem\xc2\xab\xc2\xa0ali\xc2\xa0\xc2\xbbUsoda\xc2\xab: dolo\xc4\x8den na\xc4\x8din razmi\xc5\xa1ljanja (a hkrati tudi zelo realen vidik sveta), ki \xc5\xbeivljenje podredi idejam, posplo\xc5\xa1evanju in ga tako posredno, preko nepriznavanja edinstvenosti in obstoja realnosti, ubije._NEWLINE_\xc2\xbbRazlog\xc2\xab\xc2\xa0je poslu\xc5\xa1anje in sprejemanje\xc2\xa0\xc2\xbbGotovosti\xc2\xab, ki nam pove, da so nekatere stvari ve\xc4\x8dne in nespremenljive, druge pa tega nikoli ne morejo dose\xc4\x8di. To filozofijo \xc5\xa0estova dela iracionalno, \xc4\x8deprav je treba poudariti, da mislec ne nasprotuje razlogu ali znanosti na splo\xc5\xa1no, ampak samo racionalizmu in znanstvenost: te\xc5\xbenja, da preu\xc4\x8di razloge kot neke vrste vsevedno, vsemogo\xc4\x8dni Bog pa je dober le zase. To se lahko smatra tudi kot oblika personalizma: ljudje ne morejo biti zreducirani na ideje, \xc4\x8dlene dru\xc5\xbebenih strukture ali potopljeni v misti\xc4\x8dno enost. \xc5\xa0estov zavra\xc4\x8da vsakr\xc5\xa1no omembo\xc2\xa0\xc2\xbbuniverzalnosti\xc2\xab,\xc2\xa0\xc2\xbbkolektivnosti\xc2\xab,\xc2\xa0\xc2\xbbvse-enotnosti\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nVpliv\n_START_PARAGRAPH_\nNa filozofijo \xc5\xa0estova so vplivala predvsem dela Parmenida in Plotina, Martina Lutra in srednjeve\xc5\xa1kih nem\xc5\xa1kih mistikov, Blaisa Pascala in Barucha Spinoze, S\xc3\xb8rena Kierkegaarda, kot tudi njegov sodobnik Edmund Husserl._NEWLINE_\xc5\xa0estova so ob\xc4\x8dudovali in \xc4\x8dastili Berdjajev in Bulgakov v Rusiji, Jules de Gaultier, Georges Bataille, Lucien L\xc3\xa9vy-Bruhl in Albert Camus v Franciji in D. H. Lawrence, Isaiah Berlin in John Middleton Murry v Angliji. Dandanes je \xc5\xa0estov slabo poznan tako v angle\xc5\xa1ko govore\xc4\x8dih de\xc5\xbeelah kot tudi v Sloveniji. Vzrok za to je bila te\xc5\xbeka dostopnost do ve\xc4\x8dine njegovih del, delno pa zato, ker je tematika njegovih del nepriljubljena in relativno\xc2\xa0\xc2\xbbtuja\xc2\xab._NEWLINE_Njegova dela pre\xc5\xbeema mra\xc4\x8dna, a hkrati ekstati\xc4\x8dna atmosfera. Njegova kvazi-nihilisti\xc4\x8dna pozicija in religiozna miselnost sta na prvi pogled vznemirljiva in hkrati neskladna kombinacija. Kljub temu pa je vplival na pisatelje kot so Albert Camus (ki ga je omenjal v svojem Mitu o Sizifu), Benjamin Fondane (njegov u\xc4\x8denec) in romunski filozof Emil Cioran.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nNjegova dela, ki so prevedena v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino in letnice njihovih prevodov:'