b'\n_START_ARTICLE_\nH. Robert Horvitz\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v Chicagu kot potomec druge generacije priseljencev judovskega rodu iz Vzhodne Evrope. Od o\xc4\x8deta, ki je bil ra\xc4\x8dunovodja, je prevzel ljubezen do \xc5\xa1tevilk, sicer pa ni imel posebnih zanimanj, razen naravoslovja v splo\xc5\xa1nem. Zato se je vpisal na Tehnolo\xc5\xa1ki in\xc5\xa1titut Massachusettsa (MIT) in tam diplomiral iz matematike ter ekonomije, v prostem \xc4\x8dasu pa je delal kot tehnik in kasneje kot programer za IBM. Z biologijo se je resneje sre\xc4\x8dal \xc5\xa1ele v zadnjem letniku na MIT, ko je izbral uvod v biologijo kot enega od izbirnih predmetov. Ta ga je prevzela, zato je v naslednjem semestru izbral \xc5\xa1e ve\xc4\x8d biolo\xc5\xa1kih predmetov ter se po diplomi vpisal na podiplomski \xc5\xa1tudij biologije na Univerzi Harvard._NEWLINE_Na Harvardu se je prvi\xc4\x8d sre\xc4\x8dal z eksperimentalnim delom v biologiji, v molekularnem laboratoriju Jamesa Watsona in Walterja Gilberta, kjer se je ukvarjal s preu\xc4\x8devanjem regulacije prepisovanja RNK pri bakteriofagih. Na Harvardu je leta 1972 magistriral in dve leti kasneje \xc5\xa1e doktoriral. Po doktoratu se je v skladu s svojo dolgoletno \xc5\xbeeljo do\xc5\xbeiveti Evropo pridru\xc5\xbeil laboratoriju Sydneyja Brennerja v Cambridgeu, ki je raziskoval glisto Caenorhabditis elegans kot nov modelni organizem za preu\xc4\x8devanje razvoja \xc5\xbeiv\xc4\x8devja._NEWLINE_Dobil je raziskovalno \xc5\xa1tipendijo Ameri\xc5\xa1kega dru\xc5\xa1tva za mi\xc5\xa1i\xc4\x8dno distrofijo in se preselil v Anglijo. V sklopu podoktorskega projekta je tri leta preu\xc4\x8deval linije celic pri tej glisti. C. elegans je posebej uporabna v ta namen, saj imajo odrasli osebki majhno in konstantno \xc5\xa1tevilo celic v razli\xc4\x8dnih tkivih, katerih razvoj je mo\xc5\xbeno spremljati od oploditve dalje. Nato je sprejel ponudbo za mesto raziskovalca na MIT in se vrnil v ZDA. S seboj je vzel kulturo glist za nadaljevanje raziskav._NEWLINE_Na MIT je prevzel vodenje laboratorija, v katerem je stekel program raziskav genetskih osnov razli\xc4\x8dnih vidikov biologije vrste C. elegans, od celi\xc4\x8dnega signaliziranja do vedenja. Pod njegovim vodstvom so v naslednjih desetletjih odkrili ve\xc4\x8d klju\xc4\x8dnih genov, ki regulirajo programirano celi\xc4\x8dno smrt pri tej glisti in so jih kasneje odkrili tudi pri \xc4\x8dloveku, ter ve\xc4\x8d podpornih. S tem je bilo prvi\xc4\x8d dokazano, da je smrt celic tako osnoven biolo\xc5\xa1ki pojav kot delitev ali diferenciacija. Do leta 1986 je napredoval v rednega profesorja na MIT, od leta 1988 pa deluje tudi na Medicinskem in\xc5\xa1titutu Howarda Hughesa. Poleg tega je svetovalec pri ve\xc4\x8d javnih in zasebnih ustanovah.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nZa svoje delo je od konca 1980. let prejel \xc5\xa1tevilna priznanja, med njimi nagrado Louise Gross Horwitz (2000) in leta 2002 Nobelovo nagrado za fiziologijo ali medicino._NEWLINE_Izvoljen je bil za \xc4\x8dlana Nacionalne akademije znanosti ZDA in Nacionalne akademije umetnosti in znanosti ZDA ter tujega \xc4\x8dlana Kraljeve dru\xc5\xbebe, poleg tega pa je tudi \xc4\x8dlan ve\xc4\x8d strokovnih zdru\xc5\xbeenj.'