b'\n_START_ARTICLE_\nTuckmanove faze razvoja skupine\n_START_PARAGRAPH_\nTuckmanove faze razvoja skupine Forming \xe2\x80\x93 Storming \xe2\x80\x93 Norming \xe2\x80\x93 Performing (angl.) opisujejo, kako se spreminja dinamika skupine tekom njenega razvoja. Prvi jih je predlagal Bruce Tuckman leta 1965. Trdil je, da so vse faze potrebne in neizogibne za rast skupine ter za njeno soo\xc4\x8danje z izzivi, obvladovanje problemov, iskanje re\xc5\xa1itev, na\xc4\x8drtovanje dela in podajanja rezultatov. Ta model je postal osnova za vse nadaljnje modele razvoja in delovanja skupine.\n_START_SECTION_\nOblikovanje skupine (angl. forming)\n_START_PARAGRAPH_\nV prvi fazi razvoja skupine se oblikujejo skupine. Obna\xc5\xa1anje posameznikov je naravnano tako, da bi bili sprejeti v skupini. Posamezniki se prav tako sku\xc5\xa1ajo izogniti konfliktom in nasprotjem v skupini. \xc4\x8clani skupine se izogibajo resnim problemom in \xc4\x8dustvom. Osredoto\xc4\x8dijo se na zaposlenost z rutinami, kot je na primer organizacija skupine, zadol\xc5\xbeenost posameznikov za dolo\xc4\x8dene naloge, termini naslednjih sre\xc4\x8danj in podobno. Posamezniki prav tako zbirajo informacije, vtise drug o drugem, vtise o obsegu naloge in o tem, kako pristopiti k nalogi. To je prijetna faza, vendar se zaradi izogibanja konfliktov ne naredi prav dosti. Skupina se u\xc4\x8di o prilo\xc5\xbenostih in izzivih, nato pa se dogovorijo o ciljih in za\xc4\x8dnejo s pripravo na nalogo. \xc4\x8clani skupine se obna\xc5\xa1ajo neodvisno, individualno. Morda so motivirani, vendar obi\xc4\x8dajno nepou\xc4\x8deni o problemu skupine. \xc4\x8clani skupine se vedejo ustrezno, vendar so precej osredoto\xc4\x8deni nase. Zreli \xc4\x8dlani skupine pa oblikujejo primerno vedenje \xc5\xbee v tej zgodnji fazi. Faza oblikovanja skupine je pomembna v katerikoli skupni, ker se v tej fazi \xc4\x8dlani skupine med seboj spoznavajo in izmenjajo nekaj osebnih informacij, prav tako lahko oblikujejo nova prijateljstva. Ta faza je prav tako prilo\xc5\xbenost, da vidimo, kako se posamezniki obna\xc5\xa1ajo kot \xc4\x8dlani skupine in kako se odzovejo na pritisk.\n_START_SECTION_\nZbiranje idej, viharjenje (angl. storming)\n_START_PARAGRAPH_\nNaslednja faza, v katero bo vstopila vsaka skupina, je faza viharjenja, v kateri za prevlado tekmujejo razli\xc4\x8dne ideje \xc4\x8dlanov skupine. Skupina se ukvarja s tem, katere probleme je zares potrebno re\xc5\xa1iti, kako bodo \xc4\x8dlani skupine funkcionirali neodvisno in kako skupaj ter kateri model vodenja bodo sprejeli. \xc4\x8clani skupine se odprejo drug drugemu ter se soo\xc4\x8dijo z idejami drugih in njihovimi perspektivami. V nekaterih primerih je faza viharjenja lahko hitro razre\xc5\xa1ena. V drugih primerih pa skupina nikoli ne zapusti te faze. Zrelost nekaterih \xc4\x8dlanov skupine po navadi dolo\xc4\x8da, ali se bo skupina kdaj premaknila iz te faze. Nekateri \xc4\x8dlani skupine se bodo osredoto\xc4\x8dili na podrobnosti, da bi se izognili realni problematiki._NEWLINE_Ta faza je nujna za rast skupine. Lahko povzro\xc4\x8da spore med \xc4\x8dlani skupine, lahko je neprijetna ali celo bole\xc4\x8da za \xc4\x8dlane skupine, ki ne marajo konfliktov. V tej fazi naj bi bila poudarjena strpnost vsakega \xc4\x8dlana skupine in razlike med njimi. Brez strpnosti in potrpe\xc5\xbeljivosti bo skupini spodletelo. Ta faza lahko postane destruktivna in lahko zni\xc5\xbea motivacijo, \xc4\x8de stvari uidejo izpod nadzora. Nekatere skupine se po tej fazi ne bodo razvijale._NEWLINE_Vodje skupine so v tej fazi lahko bolj dostopni, vendar te\xc5\xbeijo k temu, da ostanejo direktivni pri svojem vodenju glede sprejemanja odlo\xc4\x8ditev in profesionalnega obna\xc5\xa1anja. \xc4\x8clani skupine bodo tako razre\xc5\xa1ili medsebojne razlike in bodo lahko med seboj sodelovali bolj spro\xc5\xa1\xc4\x8deno. V tej fazi se stremi k temu, da se \xc4\x8dlani skupine ne bi po\xc4\x8dutili, kot da jih nekdo obsoja, in bi zato la\xc5\xbeje delili svoja mnenja in poglede. Po navadi pride do napetosti in v\xc4\x8dasih tudi do prepirov. Ta faza je lahko vznemirjajo\xc4\x8da.\n_START_SECTION_\nNormiranje (angl. norming)\n_START_PARAGRAPH_\nV tej fazi ima skupina en cilj in skupen na\xc4\x8drt. Nekateri \xc4\x8dlani skupine bodo mogo\xc4\x8de morali opustili svoje ideje in se strinjati z drugimi, da bo lahko skupina delovala. V tej fazi vsi \xc4\x8dlani skupine prevzamejo odgovornost in imajo ambicijo, da delajo za uspeh skupinskih ciljev. V tej fazi obstaja nevarnost, da bi bili \xc4\x8dlani skupine tako osredoto\xc4\x8deni na prepre\xc4\x8ditev konflikta, da ne bi \xc5\xbeeleli deliti kontroverznih idej.\n_START_SECTION_\nDelovanje (angl. performing)\n_START_PARAGRAPH_\nNekatere skupine lahko dose\xc5\xbeejo tudi fazo delovanja. Te skupine lahko delujejo kot enota, ker najdejo na\xc4\x8dine, da svoje delo opravijo gladko in u\xc4\x8dinkovito brez neprimernih konfliktov ali potrebe po zunanjem nadzoru. Do te faze so \xc4\x8dlani skupine \xc5\xbee motivirani in pou\xc4\x8deni. \xc4\x8clani skupine so v tej fazi kompetentni, avtonomni in so brez nadzorstva zmo\xc5\xbeni obvladovati proces sprejemanja odlo\xc4\x8ditev. Nestrinjanje je pri\xc4\x8dakovano in dovoljeno, dokler je izra\xc5\xbeeno skozi sredstva, ki so sprejemljiva skupini._NEWLINE_Nadzorniki skupine so med to fazo skoraj vedno sodelovalni. Skupina bo v tej fazi sprejela ve\xc4\x8dino potrebnih odlo\xc4\x8ditev. Tudi tiste skupine, ki so visoko delujo\xc4\x8de, se bodo v nekaterih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah vrnile na predhodne faze. Veliko dolgo obstoje\xc4\x8dih skupin gre velikokrat skozi te cikle kot reakcija na spremembo okoli\xc5\xa1\xc4\x8din. Sprememba v vodstvu lahko na primer povzro\xc4\x8di, da se skupina vrne v fazo konfliktov, ker novi ljudje izzovejo obstoje\xc4\x8de norme in dinamiko skupine.\n_START_SECTION_\nFaza prekinitve (angl. adjourning)\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1977 je Tuckman z Mary Ann Jensen dodal peto fazo: faza prekinitve, ki vklju\xc4\x8duje dokon\xc4\x8danje naloge in razdor supine.\n_START_SECTION_\nModel TPR Johna Fairhursta\n_START_PARAGRAPH_\nAlasdair A.K.White je skupaj s svojim kolegom Johnom Fairhurstom pregledal Tuckmanov razvoj sekvence in razvil White-Fairhurst model TPR. Avtorja sta poenostavila zaporedje Tuckmanovih faz in skupaj zdru\xc5\xbeila faze oblikovanja, normiranja in viharjenja v fazo transformiranja, ki jo ena\xc4\x8dita z za\xc4\x8detnim nivojem delovanja. Fazi transformiranja sledi faza delovanja, ki vodi do novega nivoja delovanja, tej fazi pa sledi faza preoblikovanja. Njuno delo je kasneje nadaljeval White v svojem eseju\xc2\xa0\xc2\xbbFrom Comfort Zone to Performance Management\xc2\xab, v katerem prika\xc5\xbee povezavo med Tuckmanovim delom ter konceptom\xc2\xa0\xc2\xbbcoping cycle\xc2\xab\xc2\xa0Colina Carnalla in teorijo cone doma\xc4\x8dnosti.\n_START_SECTION_\nOmejitve Tuckmanovega modela\n_START_PARAGRAPH_\nTuckman je prepoznal ve\xc4\x8d omejitev svojega originalnega modela razvoja skupine. Prva in najbolj pomembna omejitev je ta, da v pregledani literaturi ni bil zastopan reprezentativen vzorec situacij, kjer naj bi se dogajali razvojni procesi malih skupin. Nekatere situacije, predvsem terapevtsko-skupinske situacije, so bile opazno preve\xc4\x8d zastopane. V nadaljnjih raziskavah je bila ta omejitev preu\xc4\x8devana, a v omejenem obsegu, vendar ostaja neopa\xc5\xbeeno, da je bil model posplo\xc5\xa1en izven svojega prvotnega okvirja._NEWLINE_Cassidy je v svoji \xc5\xa1tudiji raziskovala, do katerega obsega Tuckmanov model primerno opisuje razvoj skupine izven terapevtskega konteksta. Preu\xc4\x8dila je vzorec modelov razvoja skupine, objavljenih med 1990 in 2001, in odkrila, da vsi ustrezajo petstopenjskemu modelu. Na\xc5\xa1la je razlike v lokaciji in definiciji faze konflikta. Prikazala je spremembo v fokusu gledanja na konflikt kot fazo v raziskovanje dejavnikov, ki \xc5\xbeenejo konflikt. Ta sprememba naj bi povezala na videz razli\xc4\x8dne modele iz strokovne literature. Cassidy je prav tako opazila, da Tuckmanova\xc2\xa0\xc2\xbbstorming\xc2\xab\xc2\xa0faza ni jasno dolo\xc4\x8dena faza izven terapevtskih skupin, kar omejuje uporabo Tuckmanovega modela v eksperimentalnem izobra\xc5\xbeevanju._NEWLINE_Ostale omejitve, ki jih je Tuckman opazil, vklju\xc4\x8dujejo pomanjkanje natan\xc4\x8dnosti kvantitativnega raziskovanja pri njegovih opazovanjih. Prav tako je izrazil skrb glede opisa in nadzora neodvisnih spremenljivk. Model je osnovan na podlagi pregleda literature in na podlagi opazovanja omejenega \xc5\xa1tevila situacij majhnih skupin. Zaradi narave terapije v terapevtskih skupinah ni nih\xc4\x8de posku\xc5\xa1al vzpostaviti nadzora. Tuckman je pripomnil, da niso pri\xc5\xa1li do nobenega zaklju\xc4\x8dka o specifi\xc4\x8dnih efektih neodvisnih spremenljivk o razvoju skupine. Dodatne omejitve so prepoznali skozi nadaljnjo analizo modela._NEWLINE_Rickards in Moger sta opazila, da modelu manjka celotno pojasnilo o tem, kako se skupine spreminjajo skozi \xc4\x8das. Prav tako sta prepoznala dva pomembnej\xc5\xa1a pomisleka, ki se ve\xc5\xbeeta na izvedbo naloge. Prvi je ta, da model ne obravnava u\xc4\x8dinkov razvoja skupine na ustvarjalnost pri re\xc5\xa1evanju problemov. Drugi pomislek pa je ta, da model ne obravnava niti neuspeha pri izvajanju nalog niti mo\xc5\xbenosti, da se poka\xc5\xbee izjemna zmogljivost. Rickards in Moger sta postavila dve pomembni vpra\xc5\xa1anji: prvi\xc4\x8d, kaj \xc4\x8de se faza viharjenja, konfliktov nikoli ne kon\xc4\x8da, in drugi\xc4\x8d, kaj je potrebno za preseganje norm uspe\xc5\xa1nosti?_NEWLINE_Miller je opredelila raziskavo razvoja skupine kot raziskavo o dejavnosti skupine in kako se te dejavnosti spreminjajo skozi obdobje obstoja skupine. Po analiziranju hierarhi\xc4\x8dnih modelov, kot je Tuckmanov model, je zaklju\xc4\x8dila, da obstaja visoka stopnja konsistentnosti in podobnosti v opisu faz. Prav tako je opazila veliko teoretikov, ki predlagajo, da so razvojni procesi bolj kompleksni, kot to odra\xc5\xbeajo linearni modeli. Sundstrom, De Meuse in Futrell so ponovno izpostavili to zaskrbljenost in izjavili, da lahko tak\xc5\xa1na raziskava postavlja pod vpra\xc5\xa1aj dolgoletne predpostavke, da majhna skupina predstavlja en subjekt in da en model ustreza vsem skupinam._NEWLINE_Gersick je ugotovila podobnost faznih modelov, z opazko, da so modeli globoko zakoreninjeni v paradigmi, da gre pri razvoju skupin za neizogiben napredek. Raziskovalci razlagajo razvoj kot gibanje v smeri naprej in pri\xc4\x8dakujejo, da bo vsaka skupina sledila isti zgodovinski poti. Gersick je izpostavila ve\xc4\x8d kritik tega pogleda, vklju\xc4\x8dno s teorijami, ki razlagajo ve\xc4\x8d mo\xc5\xbenih zaporedij ali iterativnih ciklov razvoja skupine. Poleg tega so raziskovalci spra\xc5\xa1evali, ali tak\xc5\xa1ni modeli ustrezno obravnavajo mehanizme za spremembo skozi \xc5\xbeivljenjsko dobo skupine, oziroma kdaj in kako se skupina premakne iz ene faze v drugo. Na koncu je povzela, da so modeli omejeni, ker raje opredelijo skupine kot zaprte sisteme, kot pa da obravnavajo zunanje vplive na razvoj skupine.'