b'\n_START_ARTICLE_\nGilgame\xc5\xa1\n_START_SECTION_\nKlinopisne omembe\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1e klinopisne omembe Gilgame\xc5\xa1a so v ciklu sumerskih pesnitev, v katerih se pojavlja kot Bilgame\xc5\xa1 (v sumerskem klinopisu GI\xc5\xa0.NE.GA.MES ali GI\xc5\xa0.NE-\xc5\xa1e\xc5\xa1\xc5\xa1ig.GA.ME.UUU). Pesnitve vklju\xc4\x8dujejo veliko zgodb, kasneje zdru\xc5\xbeenih v bolj slavni Ep o Gilgame\xc5\xa1u, napisan v akadskem jeziku. Zadnja in najbolj celovita pripoved legende o Gilgame\xc5\xa1u je standardna babilonska razli\xc4\x8dica na dvanajstih tablicah, ki jo je okoli leta 1200 pr. n. \xc5\xa1t. zbral eksorcist-duhovnik (ma\xc5\xa1ma\xc5\xa1\xc5\xa1u) Sin-l\xc4\x93qi-unninni._NEWLINE_Fragmenti epskega besedila, ki so jih odkrili v Me-Turanu (sodobni Tell Haddad, Irak) omenjajo, da je bil Gilgame\xc5\xa1 pokopan pod re\xc4\x8dno strugo in da so prebivalci Uruka v ta namen preusmerili tok Evfrata. Aprila 2003 je nem\xc5\xa1ka odprava trdila, da je odkrila njegovo zadnje po\xc4\x8divali\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Splo\xc5\xa1no mnenje zgodovinarjev je, da je bil Gilgame\xc5\xa1 zgodovinska osebnost, ker napisi  potrjujejo zgodovinski obstoj z njim povezanih oseb. Mednje spadata kralja Enmebaragesi in Aga Ki\xc5\xa1ki. \xc4\x8ce je bil Gilgame\xc5\xa1 zgodovinski kralj, je vladal verjetno v pribli\xc5\xbeno 26. stoletju pr. n. \xc5\xa1t.. Zaradi za\xc4\x8detnih te\xc5\xbeav pri branju klinopisa  so ga ob njegovem ponovnem vstopu v svetovno knji\xc5\xbeevnost leta 1872  imenovali Izdubar._NEWLINE_V ve\xc4\x8dini klinopisnih besedil je pred njegovim imenom znak v obliki zvezde (dingir), ki ozna\xc4\x8duje bo\xc5\xbeanstva, vendar ni nobenih dokazov, da bi v tistem \xc4\x8dasu obstajal njegov kult. Vse ka\xc5\xbee,  se je njegovo pob\xc3\xb3\xc5\xbeenje v sumerskih mitih razvilo kasneje. Skozi stoletja so se Gilame\xc5\xa1u postopno pripisovale \xc5\xa1tevilne zgodbe zgodbe, ki so se, vsaj nekatere, resni\xc4\x8dno zgodile drugim zgodovinskim osebnostim. Ena od njih je bil zagotovo Gudea, vladar iz Druge laga\xc5\xa1ke dinastije (2144\xe2\x80\x932124 pr. n. \xc5\xa1t).\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1e (neklinopisne) omembe\n_START_PARAGRAPH_\nV Kumranskem svitku, znanem kot Knjiga velikanov, napisanem okoli leta 100 pr. n. \xc5\xa1t., sta Gilgame\xc5\xa1 in Humbaba omenjena kot predpotopna velikana. Njuni imeni sta v soglasni\xc5\xa1ki obliki zapisana kot  glgm\xc5\xa1 in \xe1\xb8\xa9wbby\xc5\xa1. Isto besedilo je v srednjem veku na Bli\xc5\xbenjem vzhocu uporabila sekta manihejcev. Arabska razli\xc4\x8dica imena, Gilgami\xc5\xa1/D\xc5\xbeild\xc5\xbeami\xc5\xa1 se je, po egip\xc4\x8danskem kleriku Al-Sujutiju (okoli 1500), ohranila v imenu demona._NEWLINE_Gilgame\xc5\xa1evo ime se v gr\xc5\xa1ki obliki G\xc3\xadlgamos (\xce\x93\xce\xaf\xce\xbb\xce\xb3\xce\xb1\xce\xbc\xce\xbf\xcf\x82) pojavi v Elianovi De Natura Animalium (O naravi \xc5\xbeivali) 12.21, napisani okoli leta 200 n. \xc5\xa1t.. V Elijanovi zgodbi so babilonskemu kralju  Sevehorju ali Evehoju prerokovali,  da ga bo ubil vnuk Gilgame\xc5\xa1, zato ga je vrgel z visokega stolpa. Njegov padec je prestregel orel. Fanta je vzgojil  vrtnar in nazadnje je postal kralj._NEWLINE_Theodore Bar Konai (okoli 600 n. \xc5\xa1t.), ki je pisal v sir\xc5\xa1\xc4\x8dini, omenja kralja  Gligmosa, Gmigmosa  ali Gamigosa kot zadnjega v nizu dvanajstih kraljev, sodobnikov patriarhov od Pelega do Abrahama.'