b'\n_START_ARTICLE_\nAnaliti\xc4\x8dna filozofija\n_START_PARAGRAPH_\nAnaliti\xc4\x8dna filozofija je splo\xc5\xa1no poimenovanje, ki obsega tokove mi\xc5\xa1ljenja, prevladujo\xc4\x8de v 20. stoletju na angle\xc5\xa1kem govornem podro\xc4\x8dju, in pomenijo nadaljevanje tistih tokov klasi\xc4\x8dne filozofije od Sokrata in Aristotela do Humea in Kanta, ki so gledali na filozofijo kot na racionalno in spoznavno dejavnost, nelo\xc4\x8dljivo od znanosti. Zgodnjo fazo razvoja analiti\xc4\x8dne filozofije predstavlja logi\xc4\x8dni pozitivizem. Pristop analiti\xc4\x8dne filozofije je problemski in \xc4\x8drpa iz znanstvenih raziskovanj. Metoda razpravljanja je bolj argumentativna in logi\xc4\x8dna kot pa interpretacijska in historicisti\xc4\x8dna. Racionalni, argumentativni pristop k filozofskim problemom so analiti\xc4\x8dni filozofi \xc5\xbee zelo zgodaj raz\xc5\xa1irili s teoreti\xc4\x8dne na prakti\xc4\x8dno filozofijo; danes sta v analiti\xc4\x8dni tradiciji posebno dobro razviti etika in politi\xc4\x8dna filozofija.\n_START_SECTION_\nZgodovinski razvoj in temeljne usmeritve\n_START_PARAGRAPH_\nSodobna analiti\xc4\x8dna filozofija je nastala v Srednji in Zahodni Evropi - v Nem\xc4\x8diji, Avstriji, Angliji in Poljski, ..., vendar se je med dvema vojnama izkazala za preve\xc4\x8d racionalno v obdobju, ki racionalnosti ni bilo naklonjeno. Vodilni avtorji te tradicije - tako tisti iz Dunajskega kro\xc5\xbeka kot drugi - so bili prisiljeni v emigracijo (medtem ko so nekateri izmed poljskih logikov kon\xc4\x8dali v koncentracijskih tabori\xc5\xa1\xc4\x8dih). Mnogi emigranti (Carnap in Neurath kot najbolj znana) so bili socialisti, drugi so morali emigrirati zaradi svojega judovskega porekla. Tako je ta zahodnoevropska in srednjeevropska tradicija \xc5\xbeivela \xc5\xa1e naprej v ZDA in v Zdru\xc5\xbeenem kraljestvu (s pomembnim skandinavskim odcepom) in dobila zna\xc4\x8daj \xc2\xbbanglosa\xc5\xa1ke\xc2\xab\xc2\xa0filozofije._NEWLINE_Utemeljitelji analiti\xc4\x8dne filozofije - Frege, Russell in Wittgenstein - so videli v logiki dragoceno orodje racionalnosti, zato so ga izbrusili do tedaj \xc5\xa1e nikoli ugledane ostrine. Prepri\xc4\x8danje, da je logika klju\xc4\x8d za razumevanje jezika, pojmov in misli, je ostalo prisotno v glavnem toku analiti\xc4\x8dne filozofije, \xc4\x8deravno so ga pogosto ubla\xc5\xbeevali in dopolnjevali z alternativnimi pristopi, na primer v filozofiji poznega Wittgensteina in njegovih naslednikov ali pa v dana\xc5\xa1njem naturalizmu. Druga posebnost analiti\xc4\x8dne tradicije je zanimanje za jezik. Filozofija se je vselej ukvarjala z analizo misli in pojmov, kakor pri\xc4\x8dajo Platonovi dialogi in Kantova Kritika, analiti\xc4\x8dna filozofija pa je k temu dodala novo razse\xc5\xbenost: zamisel, da je jezik kraljevska, \xc4\x8de \xc5\xbee ne tudi edina pot do misli. Analiti\xc4\x8dna filozofija se je lotila tradicionalnih filozofskih problemov opremljena z orodji jezikovno-logi\xc4\x8dne analize in je vselej imela pred o\xc4\x8dmi, kaj ima o dolo\xc4\x8denem problemu povedati znanost. Ravno tu je v doma\xc4\x8di recepciji analiti\xc4\x8dne tradicije pri\xc5\xa1lo do nekega nesporazuma. Filozofi Dunajskega kro\xc5\xbeka so znani po tem, da so - vsaj v programskih izjavah - zavra\xc4\x8dali ukvarjanje z \xc2\xbbmetafiziko\xc2\xab. To stali\xc5\xa1\xc4\x8de je tako pri nas kot v nekaterih drugih evropskih de\xc5\xbeelah postalo stereotip za analiti\xc4\x8dnega filozofa. To zavra\xc4\x8danje \xc2\xbbmetafizike\xc2\xab\xc2\xa0je bilo pravzaprav le kratki interludij, kateremu je v povojnem obdobju sledilo intenzivno ukvarjanje z osrednjimi temami ontologije in spoznavne teorije (analiti\xc4\x8dni filozofi so razvili podroben nauk o mo\xc5\xbenosti in nujnosti, univerzalijah, bistvu, o odnosu med fizi\xc4\x8dnim in psihi\xc4\x8dnim in o upravi\xc4\x8devanju in dosegu spoznanja)._NEWLINE_Sredi\xc5\xa1\xc4\x8dno obmo\xc4\x8dje raziskovanja analiti\xc4\x8dnih filozofov je bila znanost in znanstveno spoznanje. Skoraj truizem je trditev, da sta filozofija in teorija znanosti dosegli najvi\xc5\xa1ji razvoj prav v analiti\xc4\x8dni filozofiji. \xc5\xbde prvotni filozofski program logi\xc4\x8dnega pozitivizma, ki se je naslanjal na delo Fregeja, Russella in zgodnjega Wittgensteina, je zahteval to\xc4\x8dno logi\xc4\x8dno analizo jezikov znanosti in struktur znanstvenih teorij. \xc4\x8ceprav je bil ta cilj podrejen \xe2\x80\x9co\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denju\xe2\x80\x9d znanosti od metafizike, je prizadevanje za njegovo uresni\xc4\x8denje privedlo filozofe h globjemu in logi\xc4\x8dno natan\xc4\x8dnemu uvidu v zgradbo znanstvenih teorij. Na to izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de so se navezovali drugi filozofi analiti\xc4\x8dne usmeritve, \xc4\x8deprav niso pripadali logi\xc4\x8dnemu pozitivizmu oziroma so ga kritizirali (na primer Karl Popper in njegovi u\xc4\x8denci). Klju\xc4\x8dno vlogo v razvoju teorije znanosti so igrale raziskave o mejah aksiomatizacije in formalizacije, ki so jih vodili vodilni logiki, ki so bili tudi eminentni predstavniki analiti\xc4\x8dne filozofije (Hilbert, G\xc3\xb6del, Tarski, Church)._NEWLINE_Po 2. svetovni vojni je analiti\xc4\x8dna teorija znanosti postala prava metaznanost s samostojnim raziskovalnim poljem in izdelanimi metodami. Poglavitna obmo\xc4\x8dja analiti\xc4\x8dne teorije znanosti so: logi\xc4\x8dna analiza jezikov znanstvenih teorij, mo\xc5\xbenosti in meje formalnih metod v znanosti, logi\xc4\x8dna struktura znanstvenih teorij in znanstvene razlage, razmerje med teorijskim in empirijskim v znanstvenih teorijah, verifikacija in falsifikacija znanstvenih domnev, razmerja med deduktivnimi in nededuktivnimi dokazi, znanstveno znanje. Ne manjka tudi polemi\xc4\x8dnih razprav o temeljnih filozofskih zastavitvah (npr. razprave o znanstvenem realizmu oziroma antirealizmu), ki zdru\xc5\xbeujejo logi\xc4\x8dne, spoznavnoteorijske, ontolo\xc5\xa1ke in eti\xc4\x8dne vidike in so sestavni del analiti\xc4\x8dne filozofije znanosti. Filozofi, kot so Willard van Orman Quine, Thomas Kuhn, Hilary Putnam, Bas van Fraassen, so prav s svojimi znanstvenoteorijskimi oziroma znanstvenofilozofskimi deli dali velik prispevek sodobni filozofiji, pojmi, kot so na primer paradigma, znanstvena revolucija, holizem teorij, znanstveni realizem in antirealizem pa so obogatili tudi splo\xc5\xa1no kulturo in teorijski diskurz._NEWLINE_Racionalni, argumentativni pristop k filozofskim problemom so analiti\xc4\x8dni filozofi \xc5\xbee zelo zgodaj raz\xc5\xa1irili s teoreti\xc4\x8dne na prakti\xc4\x8dno filozofijo; danes sta v analiti\xc4\x8dni tradiciji posebno dobro razviti etika in politi\xc4\x8dna filozofija. Kar zadeva slednjo, velja pripomniti, da je politi\xc4\x8dni liberalizem nastal v tradiciji empirizma, z avtorji, kakr\xc5\xa1en je Mill, in da se je prvenstveno razvil v analiti\xc4\x8dni tradiciji, z dana\xc5\xa1njimi predstavniki, kot so John Rawls, Dworkin in Judith Thompson. Teme iz prakti\xc4\x8dne normativne etike - pravi\xc4\x8dna razpodelitev, \xc4\x8dlovekove pravice, vpra\xc5\xa1anja \xc5\xbeivljenja in smrti, ki se navezujejo na splav, evtanazijo in genetski in\xc5\xbeeniring - sodijo v prominentne teme analiti\xc4\x8dne filozofije. Podoben razvoj ozna\xc4\x8duje tudi analiti\xc4\x8dno estetiko.'