b'\n_START_ARTICLE_\nTibor Sekelj\n_START_SECTION_\nMladost 1912-1939\n_START_PARAGRAPH_\nO\xc4\x8de Tiborja Sekelja je bil \xc5\xbeivinozdravnik, dru\xc5\xbeina se je \xc4\x8desto selila. Le nekaj mesecev po Tiborjevem rojstvu se je naselila v mestu Cenei v dana\xc5\xa1nji Romuniji kjer je Tibor prebival prvih deset let svojega \xc5\xbeivljenja. Doma\xc4\x8d jezik je bil mad\xc5\xbear\xc5\xa1\xc4\x8dina, na cesti so govorili tudi nem\xc5\xa1ko nare\xc4\x8dje. Dru\xc5\xbeina se je preselila leta 1922 v Kikindo (\xd0\x9a\xd0\xb8\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xbd\xd0\xb4\xd0\xb0), Srbija, Jugoslavija, kjer se je Tibor nau\xc4\x8dil srbohrva\xc5\xa1\xc4\x8dine; tedaj se je u\xc4\x8dil franco\xc5\xa1\xc4\x8dine in celo pou\xc4\x8deval svoje vrstnike tako, da je bil nekaj lekcij pred njimi. Ta jezik je izpopolnil s francosko u\xc4\x8diteljico; odtlej se je pribli\xc5\xbeno vsako \xc4\x8detrto leto nau\xc4\x8dil novega jezika. V Kikindi je kon\xc4\x8dal osnovno \xc5\xa1olo, preden se je dru\xc5\xbeina preselila leta 1926 v Nik\xc5\xa1i\xc4\x87 (\xd0\x9d\xd0\xb8\xd0\xba\xd1\x88\xd0\xb8\xd1\x9b), \xc4\x8crna gora, kjer je kon\xc4\x8dal gimnazijo. \xc5\xbde v srednji \xc5\xa1oli je vzljubil plezanje po gorah, in pe\xc5\xa1 je prehodil vso \xc4\x8crno goro. V letu 1929 se je vpisal na univerzo, da bi \xc5\xa1tudiral pravo v Zagrebu (Hrva\xc5\xa1ka) kjer je leta 1933 diplomiral kot eden izmed treh najmlaj\xc5\xa1ih \xc5\xa1tudentov. V teh letih se je izu\xc4\x8dil tudi slikanja, kiparjenja in novinarskega dela s katerim se je za\xc4\x8del pre\xc5\xbeivljati. Med drugim se je nau\xc4\x8dil mednarodnega jezika esperanta. V letu 1937 je za\xc4\x8del delovati v Zagrebu kot filmski dramaturg.\n_START_SECTION_\nJu\xc5\xbena Amerika 1939-1954\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1939, ko je \xc5\xbeivel v Zagrebu in je hrepenel po \xc5\xa1ir\xc5\xa1ih obzorjih, je letel v Argentino, da bi od tam poro\xc4\x8dal o izseljencih iz Jugoslavije. Dve leti pozneje je \xc5\xbee dovolj dobro obvladal \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dino, da je lahko sodeloval pri revijah in sam izdajal mese\xc4\x8dnik, ki je bil posve\xc4\x8den potovanjem in raziskovanjem. Zaradi raznih okoli\xc5\xa1\xc4\x8din, med njimi zaradi druge svetovne vojne, je tam ostal 15 let kot novinar in raziskovalec.\n_START_SECTION_\n1939-1945: Argentina, Akonkagva\n_START_PARAGRAPH_\nV letu 1944, brez ve\xc4\x8djih predhodnih izku\xc5\xa1enj s plezanjem po gorah, je sodeloval v odpravi na Akonkagvo , najvi\xc5\xa1jo goro (6962 m) v Ameriki, ki jo je vodil znani \xc5\xa1vicarski plezalec nem\xc5\xa1kega jezika Georg Link. Z Avstrijcem Zechnerjem in Italijanom Bertonejem je dosegel vrh te gore 13. februarja 1944. Odprava je dramati\xc4\x8dno potekala: \xc5\xa1tirje izmed \xc5\xa1estih mladeni\xc4\x8dev, ki so sodelovali, so umrli v sne\xc5\xbenem viharju. Njihova trupla so na\xc5\xa1li 11 mesecev po drugi odpravi, v kateri je Tibor Sekelj prav tako sodeloval, na pobudo argentinske vojske. Po obeh odpravah je Sekelj dodal novo poglavje 2. izdaji \xc5\xbee izdane knjige "Tempestad sobre el Aconcagua", 1944, v kateri je pripovedoval o tej pustolov\xc5\xa1\xc4\x8dini. Argentinska vlada ga je nagradila z "zlatim kondorjem" za njegove zasluge pri odpravi, zavrnil pa je argentinsko dr\xc5\xbeavljanstvo, ki mu ga je osebno predlagal takratni voditelj Per\xc3\xb3n.\n_START_SECTION_\n1946-47: Mato-Groso\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi uspeha njegove prve knjige, ga je njegov izdajatelj spodbudil, naj napi\xc5\xa1e \xc5\xa1e naslednjo; in da bi imel ustrezno temo, mu je izdajatelj financiral odpravo z zneskom dva tiso\xc4\x8d dolarjev v ne dovolj znana obmo\xc4\x8dja v brazilskih pragozdovih Mato-Grosa. Odpravi se je pridru\xc5\xbeila Argentinka ruskega porekla Meri Reznik, s katero se je leto pozneje poro\xc4\x8dil. Tibor in Meri sta se po petih letih lo\xc4\x8dila._NEWLINE_Sekelj je skoraj leto dni pre\xc5\xbeivel na obmo\xc4\x8dju rek Aragvajo in Rio das Mortes, ki ju je pre\xc4\x8dkal s 30 ljudmi kot prvimi tujci in stopil na obmo\xc4\x8dje napadalnega plemena \xc5\xa0avantov, a so se vrnili \xc5\xbeivi. Tam je naletel na plemeni Kora\xc5\xbea in \xc5\xbdavae in zbral ogromno koristnih geografskih podatkov o tem obmo\xc4\x8dju. Njegova druga knjiga "Por tierra de Indios" (1946), ki poro\xc4\x8da o teh do\xc5\xbeivetjih, je postala velika uspe\xc5\xa1nica in je do\xc5\xbeivela ve\xc4\x8d izdaj ter prevedena v \xc5\xa1tevilne jezike. Poleti 1946 je s tremi tovari\xc5\xa1i prekri\xc5\xbearil Patagonijo: Zechnerjem, Meri in dr. Roso Scolnik. V naslednjih letih je obiskoval univerzo v Buenos Airesu in poslu\xc5\xa1al predavanja iz antropologije, etnologije in arheologije, ne da bi hotel diplomirati, ampak le, da bi si pridobil znanje za svoje naslednje odprave.\n_START_SECTION_\n1948-49: Bolivja, \xc5\xbdivari\n_START_PARAGRAPH_\nV letu 1948 je bila pripravljena nova odprava, katere cilj je bil na\xc4\x8drtovan kot sre\xc4\x8danje s plemenom \xc5\xbdivarov, ki pa jih nazadnje le ni uspel sre\xc4\x8dati \xe2\x80\x93 vodila ga je v Bolivijo, v katere prestolnici se je sre\xc4\x8dlal s predsednikom Enriquejem Hertzogom, ki ga je spodbujal, da bi raziskal \xc5\xa1e ne raziskana obmo\xc4\x8dja reke Itenez , ki sega do Brazilije. Med tem potovanjem je naletel na pleme de la Tupariov, ki so bili kanibali vse do pet let pred tem, on pa je \xc5\xbeivel med njimi \xc5\xa1tiri mesece. Ko se je leta 1949 vrnil, je Sekel prejel ponudbo predsednika Hertzoga, da bi upravljal z ozemljem velikim sto tiso\xc4\x8d hektarov od na\xc4\x8drtovanih \xc5\xa1tirih milijonov hektarov, da bi tam naselili milijon beguncev iz Evrope. Sekelj ni hotel \xc4\x8dakati \xc5\xa1est mesecev, da bi parlament sprejel ustrezen sklep in se je ponudbi odrekel.\n_START_SECTION_\n1949-1951 Venezuela\n_START_PARAGRAPH_\nKo je pri\xc5\xa1el v Britanijo na svetovni esperantski kongres Universala Kongreso poleti 1949, se je Sekelj po sedemmese\xc4\x8dnem postanku v Evropi vrnil v Ju\xc5\xbeno Ameriko, to pot v Venezuelo, kjer je po letu in pol postal \xc5\xa1ef trgovine z glasbili v mestu Marakajbo. Medtem je naprej pisal za \xc4\x8dasopise in se odpravil v Karakaso, da bi tam naredil serijo zidnih poslikav o \xc5\xbeivljenju v Venezueli za neko prav tedaj dokon\xc4\x8dano kavarno. Od tam je za\xc4\x8del vagabundsko in raziskovalno popotovanje po srednjeameri\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeavah, pri \xc4\x8demer je bil sam, saj se je lo\xc4\x8dil od Meri po petih letih skupnega \xc5\xbeivljenja.\n_START_SECTION_\n1951-54: Srednja Amerika\n_START_PARAGRAPH_\nMed svojimi obiski v Srednji Ameriki je omenjal obisk na otokih San Blas blizu Paname kjer \xc5\xbeivi indijansko pleme Kuna; neuspe\xc5\xa1en poskus, da bi se povzpel na vulkan Izalko v Salvadorju zaradi izbruha tega vulkana; odkritje starodavnega mesta v ru\xc5\xa1evinah v Hondurasu, o katerem so vsi vedeli za legende, a ga \xc5\xa1e nih\xc4\x8de ni videl, postavili pa so ga Indiajanci na ni\xc5\xbeji civilizacijski stopnji._NEWLINE_Vzporedno s svojimi raziskavami se je Sekelj ukvarjal z arheologijo in antropologijo. V Gvatemali in Hondurrasu je prou\xc4\x8deval civilizacijo Majev in obiskal skoraj vse arheolo\xc5\xa1ke ostanke. Ko je leta 1953 prispel v Mehiko, so ga alpinisti\xc4\x8dni klubi povabili, da bi sodeloval pri njihovih odpravah, saj so ga zaradi njegove knjige \xc2\xab\xc2\xa0Tempestad sobre el Aconcagua\xc2\xa0\xc2\xbb, ki se je mno\xc5\xbei\xc4\x8dno prodajala in je veljala za priro\xc4\x8dnik gorskega plezalstva, imeli za mojstra. Tako se je povzpel na Popokatepetel, Ikstaksiuatel in \xc5\xa1tevilne druge vulkane in gorske vr\xc5\xa1ace, pri \xc4\x8demer je dobil resni\xc4\x8dne izku\xc5\xa1nje v polezanju. Zanimiva raziskava je bila prodiranje ob toku podzemne reke San Heronimo, ki si svojo 14 km dolgo pot vrta skozi notranjost gore.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tevilna svetovna popotovanja iz evropske baze 1954-1988\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1954 se je naselil v Beogradu, ko se je vrnil v Jugoslavijo, kjer sta ga toplo sprejela tako vlada, kakor tudi ljudstvo zaradi njegovih zanimivih do\xc5\xbeivetij in \xc4\x8dlovekoljubnega sporo\xc4\x8dila. \xc5\xa0tevilni njegovi \xc4\x8dlanki so bili objavljeni v \xc4\x8dasopisih in ve\xc4\x8d njegovih knjig je bilo prevedenih v srbski, slovenski, mad\xc5\xbearski, albanski jezik in mednarodni jezik esperanto.\n_START_SECTION_\n1956-57: Indija, Kitajska, Nepal\n_START_PARAGRAPH_\nV letu 1956 je za\xc4\x8del potovanje v Azijo z avtomobilom, da bi prisostvoval konferenci svetovne organizacije UNESCO v New-Delhiju kot opazovalec Svetovne esperantske zveze UEA. Svoj avto z okvaro je pustil v Teheranu in svojo pot nadaljeval z avtobusom in \xc5\xbeeleznico. Med to vo\xc5\xbenjo se je lahko pogovarjal z ministrskim predsednikom Nehrujem in njegovo h\xc4\x8derjo, bodo\xc4\x8do ministrsko predsednico Indiro Gandhi in se spoprijateljil s poznej\xc5\xa1im predsednikom dr\xc5\xbeave dr. Radhakrishno. V jugoslovanski ambasadi se je sre\xc4\x8dal z Ljubomirom Vukoti\xc4\x87em, ki je bil v tistem \xc4\x8dasu predsednik Svetovne zveze gluhih in je tam prisostvoval konferenci z indijskimi in kitajskimi predstavniki, da bi ustanovili azijsko pisarno te organizacije. Sekelj je Vukoti\xc4\x87u pomagal kot prevajalec pri tej nelahki komunikacijski situaciji med osebami razli\xc4\x8dnih jezikov, ki so ob tem izgubili \xc5\xa1e sluh. V januarju 1957 je potem spremljal Vukoti\xc4\x87a na Kitajsko, kamor turisti tedaj niso mogli potovati. Sledil je \xc5\xa1estmese\xc4\x8dni postanek v Nepalu, drugi dr\xc5\xbeavi, ki do tedaj ni sprejemala obiskovalcev. Nepalski kralj Mahendra ga je povabil, da bi se mu zahvalil zaradi tega, ker je v njegovi dr\xc5\xbeavi ustanovil prvo ljudsko univerzo in za\xc4\x8del s pou\xc4\x8devanjem esperanta._NEWLINE_To pa je tema njegovega naslednjega dela "Nepalo malfermas la pordon" (Nepal odpira vrata), 1959, ki ga je izvirno napisal v esperantu med postankom v Madrasu v ju\xc5\xbenem delu Indije, ko je svoj \xc4\x8das razdelil med pisateljevanjem in prou\xc4\x8devanjem jogijske filozofije. Ta knjiga je bila prevedena v \xc5\xa1tevilne jezike (med drugimi v angle\xc5\xa1kega, srbskega, slovenskega). Po pisanju te knjige je znova obiskal Indijo \xe2\x80\x93 pe\xc5\xa1 \xe2\x80\x93 in delno z avtobusom iz kraja v kraj, od templja do templja. V tem mesecu je tri mesece pre\xc5\xbeivel z drugimi jogiji v neki votlini.\n_START_SECTION_\n1958-60: Vinoba Bhave, Japonska, \xc5\xa0rilanka\n_START_PARAGRAPH_\nPo \xc5\xa1estmese\xc4\x8dnem postanku v Evropi je znova poletel v Indijo, da bi Vinoba Bhaveja[10] u\xc4\x8dil esperanta, in ta si ga je osvojil v mesecu dni. Ko je potem spet obiskal Indijo v naslednjih petih mesecih, je marca 1960 odletel na Japonsko. Ko je prispel tja brez denarja, je za \xc5\xa1tiri mesece ostal tam in v 30 mestih po vsej Japonski predaval, preno\xc4\x8deval pa je v domovih tamkaj\xc5\xa1njih esperantistov. S svojimi predavanji in \xc4\x8dasopisnimi \xc4\x8dlanki je zaslu\xc5\xbeil dovolju, da si je lahko kupil letalsko vozovnico za \xc5\xa0rilanko in od tam prav tako za Izrael, od koder se je potem vrnil v Jugoslavijo.\n_START_SECTION_\n1961-63: Maroko, \xc2\xab\xc2\xa0Karavano de Amikeco\xc2\xa0\xc2\xbb (Karavana prijateljstva) v Afriki\n_START_PARAGRAPH_\nV letu 1961 je na vabilo maro\xc5\xa1kih esperantistov obiskal Maroko in se pridru\xc5\xbeil karavani Tuaregov v Saharo. Med obema potovanjima je bil v Beogradu._NEWLINE_V marcu 1962 se je odpeljala v Afriko njegova \xc2\xab\xc2\xa0Karavano de Amikeco\xc2\xa0\xc2\xbb (Karavana prijateljstva), ki jo je sestavljalo osem ljudi iz \xc5\xa1tirih dr\xc5\xbeav v dveh terenskih vozilih. Potovanje je trajalo leto dni in je doseglo Egipt, Sudan, Etiopijo, Somalijo, Kenijo in Tanzanijo. Druga na\xc4\x8drtovana karavana v druge afri\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave ni bila uresni\xc4\x8dena. Cilj potovanja so bili neposredni \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki stiki. Med vsem tem pa je \xc5\xa1e splezal na Kilimand\xc5\xbearo, najvi\xc5\xa1ji gorski vrh Afrike. To potovanje pa je bilo tema njegovega dela "\xc4\x9cambo rafiki", izvirno napisano v esperantu, ki pa je najprej iz\xc5\xa1lo v slovenskem prevodu.\n_START_SECTION_\n1965-66: Rusija, Japonska, Mongolija, Evropa\n_START_PARAGRAPH_\nV letu 1965, ko je hotel prisostvovati svetovnemu esperantskemu kongresu UK, ki je potekal v Tokiju, je letel skozi Rusijo (Moskvo) in Sibirijo (Irkutsk in Habarovsk), z vlakom do Nahodke in z ladjo dosegel Jokohamo. Mesec dni je ostal na Japonskem, potem pa z vlakom odpotoval \xc4\x8dez Sibirijo, a tedaj nena\xc4\x8drtovano sklenil narediti postanek v Mongoliji, za tri mesece, kar v tistem \xc4\x8dasu ni bilo lahko, celo z vizo in dovoljenji ne. V naslednjih letih so bili njegovi potovalni cilji evropske dr\xc5\xbeave, ki jih je obiskal skoraj vse razen Albanije in Islanda. Posebne pozornosti je bil dele\xc5\xbeen v \xc5\xa0paniji in skandinavskih dr\xc5\xbeavah.\n_START_SECTION_\n1970: Avstralija, Nova Zelandija, Nova Gvineja\n_START_PARAGRAPH_\nV letu 1970 je odletel na obisk v Avstralijo, Novo Zelandijo in Novo Gvinejo, kjer je ostal \xc5\xa1est mesecev dolgo. Tam se je povzpel na goro Kosciuszko. V Novi Gvineji se je sre\xc4\x8dal z ljudstvi, ki so dotlej imela le malo stikov s civiliziranim svetom, in tam je do\xc5\xbeivel nekaj napetih situacij. A Sekljev talent je brez dvoma bila njegova sposobnost, da se je znal re\xc5\xa1iti iz mnogih nevarnih situacij (v\xc4\x8dasih je svoje prispevalo tudi ugodno naklju\xc4\x8dje), da se je v\xc5\xbeivel v zelo razli\xc4\x8dne navade in obi\xc4\x8daje (posebej \xc5\xa1e obi\xc4\x8daji glede prehranjevanja) in da se je znal sporazumeti z ljudmi najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih jezikov. Da si jih je znal usvojiti ve\xc4\x8d kakor dvajset, je seveda bilo \xc5\xa1e v posebno pomo\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\n1972-1980: Severna Amerika, Rusija, Uzbekistan, Nigerija, Ekvador\n_START_PARAGRAPH_\nV letu 1972 je ob mednarodnem kongresu etnologov v Chicagu obiskal vzhodne predele Kanade in Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeav. Leta 1977 se je ob podobni prireditvi v Leningradu odpravil na potovanje v Uzbekistan in centralno Azijo. Istega leta je prisostvoval festivalu \xc4\x8drnskih in afri\xc5\xa1kih kultur v Lagosu (Nigeriji). V letu 1978 je ponovno obiskal nekaj dr\xc5\xbeav Ju\xc5\xbene Amerike in bil prvikrat v Ekvadorju in obiskal Galapa\xc5\xa1ke otoke._NEWLINE_\xc4\x8clovek, ki je vse svoje \xc5\xbeivljenje neutrudno potoval, je razlagal, da si je uspel pridobiti sredstva za svoja potovanja z lastnim delom, saj je sam izpolnjeval naloge sedmerice ljudi, kot: pisec \xc4\x8dlankov, filmski re\xc5\xbeiser, kamerman, frilmski asistent, fotograf, trgovec z etnografskimi predmeti. Vse te naloge navadno opravljajo posebni strokovnjaki, Sekelj pa je med svojimi potmi vse to opravljal sam. Poleg tega, recimo med obiskom Avstralije, je opravil z letalsko kompanijo, da bi dobil vozovnico s popustom, propagandno prireditev.\n_START_SECTION_\nPodro\xc4\x8dja\n_START_PARAGRAPH_\nTibor Sekejl se je izkazal za nadarjenega na raznih podro\xc4\x8djih, ki so med seboj povezana. Bil je novinar, raziskovalec, pustolovec, gorski plezalec, pisatelj, risar, filmar, geograf, etnolog, muzeolog, poliglot, in deloval je na podro\xc4\x8dju politike, imel je odnose s politiki, med njimi z ve\xc4\x8d dr\xc5\xbeavnimi poglavarji. Njegovo delovanje je nekaj posebnega zaradi njegovega zagovora esperanta pri UNESCO v imenu Svetovnega esperantskega zdru\xc5\xbeenja (UEA). V povezavi z vsemi podro\xc4\x8dji, na katerih je deloval, velja pod\xc4\x8drtati njegov pogled na svet in njegov pristop k ljudem z vsega sveta.\n_START_SECTION_\nGeograf\n_START_PARAGRAPH_\n\xe2\x80\x8eKot popotnik je bil geograf \xc5\xbee sam po sebi, a \xc5\xbeivljenje ga je prisililo, da je postal resni\xc4\x8den kvalificiran geograf in je v tem smislu raziskoval in risal zemljevide \xc5\xa1tevilnih do tedaj \xc5\xa1e neraziskanih delov Ju\xc5\xbene Amerike, posebej \xc5\xa1e Bolivije in Brazilije. Zaradi tega nosi celo neka manj\xc5\xa1a reka v Braziliji njegovo ime Rio Tibor. V esperantu je izdal zemljevid sveta in urejal strokovno geografsko revijo Geografia Revuo med letoma 1956 in 1964. V letu 1950 je postal \xc4\x8dlan gvatemalskega dru\xc5\xa1tva za zgodovino in geografijo in ga je v letu 1946 britanska kraljeva geografska dru\xc5\xbeba sprejela za svojega \xc4\x8dlana - FRGS. Njegovo knjigo Vihar na Akonkagvi so v Argentini uporabljali kot priro\xc4\x8dnik in v Mehiki je postala u\xc4\x8dbenik za gorske plezalce.\n_START_SECTION_\nNovinar\n_START_PARAGRAPH_\nNovinarstva se je u\xc4\x8dil v svojih \xc5\xa1tudijskih letih v Zagrebu, in tam je postal dopisnik hrva\xc5\xa1kih \xc4\x8dasnikov, in eden teh ga je kot svojega dopisnika poslal v Argentino, da bi od tam poro\xc4\x8dal o jugoslovanskih emigrantih, in tako je leta 1939 postal svetovni popotnik. Po dveh letih je \xc5\xbee dovolj dobro obvladal \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dino, da je lahko sodeloval v revijah in v Buenos Airesu sam izdajal mese\xc4\x8dno revijo \xe2\x80\x9eRutas\xe2\x80\x9d (Poti) v \xc5\xa1panskem jeziku, posve\xc4\x8deno potovanjem, geografiji, turizmu, raziskovanjem itd._NEWLINE_Ko je kot novinar delal za neko argentinsko revijo in pripravljal posebno reporta\xc5\xbeo, se je sklenil priklju\xc4\x8diti tedaj na\xc4\x8drtoveni ekspediciji na Akonkagvo, najvi\xc5\xa1jo ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1ko goro (po tedanjih cenitvah vi\xc5\xa1ko od 7000 m). V \xc5\xbeivljenju po tistem se je najve\xc4\x8d vzdr\xc5\xbeeval z novinarskim delom, ko je po\xc5\xa1iljal prispevke \xc5\xa1tevilnim \xc4\x8dasopisom v Ju\xc5\xbeni Ameriki in Jugoslaviji. V Jugoslaviji je pisal v mnoge otro\xc5\xa1ke \xc4\x8dasopise, tako da je mladi rod izvedel za esperanto v njegovih prispevkih. V 60. letih je postal tudi televizijski novinar, ki je filmal serijo televizijskih reporta\xc5\xbe za beograjsko televizijo o Karavani prijateljstva (potovanje po Afriki), za zagreb\xc5\xa1ko televizijo o raziskovanju neznanih plemen v Avstraliji in Novi Gvineji, in za novosadsko televizijo o Boliviji, Ekvadorju in Peruju. Tudi v esperantskem svetu je bil izvrsten novinar. Poleg prispevkov v \xc5\xa1tevilnih esperantskih \xc4\x8dasopisih in revijah je bil osem let glavni urednik esperantskih revij Geografia Revuo, E-Gazeto (na za\xc4\x8detku IOE-Gazeto) od 1966-1972 (mese\xc4\x8dna revija \xe2\x80\x93 v celoti izdano 65 \xc5\xa1tevilk) in vojvodinskega esperantskega glasila Velo (Jadro) od1983 do 1988 \xc2\xab\xc2\xa0Geografia Revuo\xc2\xa0\xc2\xbb je izhajala od 1956 do 1964, po zvezek na leto, razen v 1959-1960 in v l. 1962. Naslovnice brez izjeme vseh \xc5\xa1est zvezkov so iz Sekeljeve roke, le v 4. \xc5\xa1tevilki je prostor glavnega \xc4\x8dlanka prepustil sodelavcu Aafkeju Havermanu (\xc2\xab\xc2\xa0Aviadile tra Afriko \xe2\x80\x93 Z avionom po Afriki\xc2\xa0\xc2\xbb) in svoj prispevek \xc2\xab\xc2\xa0Kun la Ajnoj de Hokajdo \xe2\x80\x93 Z eskimi Hokaida\xc2\xa0\xc2\xbb postavil v sredo zvezka. Gledano kot celota je Geografia Revuo nekak\xc5\xa1na osebna Sekeljeva periodika z nekaj dodatki njegovih prijateljev._NEWLINE_Pre\xc5\xbeivljal se je v glavnem z novinarskim delom (pisanje \xc4\x8dlankov in reporta\xc5\xbe za \xc5\xa1tevilne \xc4\x8dasopise in revije) in s filmsko produkcijo. Iz\xc5\xa1lo je 740 prevodov njegovih \xc4\x8dlankov v \xc4\x8dasopisih in revijah. Mogo\xc4\x8de je predpostavljati, da je sodeloval z nekaj deset \xc4\x8dasopisov in revij v glavnem v Jugoslaviji, na Mad\xc5\xbearskem in v ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeavah. Razumljivo tudi v esperantskem \xc4\x8dasopisju. Opravil je 7500 predavanj o svojih potovanjih in na razne druge teme. Prepotoval je 90 dr\xc5\xbeav sveta in ve\xc4\x8d ko dvajset njegovih knjig je do\xc5\xbeivelo 90 izdaj v raznih jezikih.\n_START_SECTION_\nFilmar\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo Sekeljevo delovno mesto po diplomi v Zagrebu je bilo filmsko podjetje Merkurfilm, ki ga je poslalo v uk re\xc5\xbeiranja v Prago. U\xc4\x8dil se je pri znamenitem \xc4\x8de\xc5\xa1kem re\xc5\xbeiserju Otokarju Vavri re\xc5\xbeije, \xc5\xa1est mesecev dolgo._NEWLINE_Po njegovi vrnitvi v Jugoslavijo v \xc5\xa1estdesetih letih je pomembno informativno vlogo za\xc4\x8dela igrati televizija. Zaradi tega raziskovanja neznanih obmo\xc4\x8djih niso zahtevala le slikovnega, ampak tudi filmski material. Tibor Sekelj je ta izziv sprejel, in zdaj je lahko uporabil svoje znanje s filmskim delom in sam vodil re\xc5\xbeijo, a je skrbel tudi za ton in osvetljavo, za delo pri kameri in \xc5\xa1e kaj na potovanjih po Novi Gvineji in Avstraliji. Za zagreb\xc5\xa1ko televizijo je posnel serijo filmov o teh obmo\xc4\x8djih in tamkaj\xc5\xa1njih doma\xc4\x8dinih, ki jih je zagreb\xc5\xa1ka televizija predstavila v vsejugoslovanskem televizijskem omre\xc5\xbeju kot serijo desetih celournih filmov. Te je posnel sam. V drugi polovici sedemdesetih let je posnel filme o Kolumbiji in Ekvadorju, kjer je delal s skupino filmarjev novosadske televizije, ki je oddajala te popotni\xc5\xa1ke filme._NEWLINE_On sam je bil predmet mnogih televizijskih oddaj in intervjujev predvsem v tedanjih jugoslovanskih televizijskih hi\xc5\xa1ah, in velika ve\xc4\x8dina tega materiala je shranjena v teh ustanovah, tako recimo dveurni intervju s televizijskim reporterjem Hetrichom.\n_START_SECTION_\nAlpinist\n_START_PARAGRAPH_\nV Argentini se je u\xc4\x8dil alpinizma, ko se je pripravljal na ekspedicijo na Akonkagvo in pri njej sodeloval. Na to nevarno goro se je odpravil potem \xc5\xa1e enkrat. Potem pa je plezal na mnoge vr\xc5\xa1ace na vseh kontinentih, med katerimi izstopajo gore v Nepalu, Mehiki, gora Kilimand\xc5\xbearo v Afriki in gora Kosciuszko v Avstraliji. Njegov podrobni opis odprave na Akonkagvo v \xc5\xa1panski knji\xc5\xbeni izdaji je postal u\xc4\x8dbeniki alpinizma v Mehiki, in v tem smislu ga uporabljajo tudi v nekaterih ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeavah.\n_START_SECTION_\nEtnolog\n_START_PARAGRAPH_\nMed svojimi potovanji se je specializiral na zbiranje domorodskih mask, pokrival in instrumentov ter na domorodsko nezapisano poezijo. Na temo te je izdal knjigo libron \xc2\xab\xc2\xa0Elpafu la sagon\xc2\xa0\xc2\xbb (Izstreli pu\xc5\xa1\xc4\x8dico), ki je iz\xc5\xa1la v srbohrva\xc5\xa1\xc4\x8dini in esperantu. Materialne zbirke mask, instrumentov in pokrival je poklonil Etnografskemu muzeju v Zagrebu in Mestnemu muzeju Subotica , iz katerega so gradivo v ve\xc4\x8dji meri prenesli v muzej mesta Senta ( v Srbiji).\n_START_SECTION_\nPustolovec\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav to nikoli ni bil njegov cilj, pa je najbolj privla\xc4\x8den vidik njegovega \xc5\xbeivljenja za javnost, posebej \xc5\xa1e za neesperantsko javnost, njegov pustolovski zna\xc4\x8daj. V iskanju smisla \xc4\x8dlovekove du\xc5\xa1e se je moral soo\xc4\x8diti z vsakovrstnimi ljudmi v najte\xc5\xbeje dosegljivih delih sveta. Sre\xc4\x8dal in prou\xc4\x8deval je vrsto plemen v pragozdovih Brazilije in Nove Gvineje, navade in na\xc4\x8dine \xc5\xbeivljenja ter filozofije neznanih ljudstev in skupin v Aziji in Afriki in v \xc5\xa1tevilnih primerih s prizadevanjem, da bi tem nezaupljivim ljudem pribli\xc5\xbeal belce in se je tako kajkrat zna\xc5\xa1el v \xc5\xbeivljenjski nevarnosti. V esperantu o tem pripoveduje v delu \xc2\xab\xc2\xa0La mondo de traviva\xc4\xb5oj\xc2\xa0\xc2\xbb, 1981.\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dni aktivist\n_START_PARAGRAPH_\nMed drugimi talenti je imel Sekelj dar, da se je hitro sprijateljil in lahko vzdr\xc5\xbeeval stike s politiki. Med svojimi potovanji je bil sprejet od ve\xc4\x8d ko dvajset dr\xc5\xbeavnih poglavarjev, in \xc4\x8desto jim je predlagal kaj koristnega, ko je prou\xc4\x8deval in opazil podrobnosti v njihovih dr\xc5\xbeavah. V svojem \xc5\xbeivljenju se je sre\xc4\x8dal z mnogimi dr\xc5\xbeavnimi voditelji in predsedniki vlad. Od Perona (argentinskega predsednika) je dobil odli\xc4\x8dje Zlatega kondorja v letu 1946 in ponudbo, da bi mu podelili argentinsko dr\xc5\xbevljanstvo za zasluge glede Akonkagve. Sre\xc4\x8dal se je z Nehrujem (indijskim predsednikom) in z Indiro Gandhi (poznej\xc5\xa1o indijsko predsednico), z Radhakrishnanom pa se je sprijateljil. Bolivijski predsednik Herzog ga je poslal raziskovati neznana podro\xc4\x8dja v Boliviji leta 1948, leto kasneje pa mu je predlagal, da bi na bolivijskem teritoriju ustanovil gubernijo za evropske prebe\xc5\xbenike po drugi svetovni vojni in mu dal na voljo 100.000 ha ozemlja. Sekelj je zahteval \xc5\xa1tiri milijone ha, za kar bi moral pol leta \xc4\x8dakati na sklep bolivijskega parlamenta, a mu ni bilo do \xc4\x8dakanja in je tako ponudbo zavrnil. Sre\xc4\x8dal se je z nepalskim kraljem Mahendro, ki se mu je zahvalil, da je tam ustanovil prvo ljudsko univerzo in je tam pou\xc4\x8deval esperanto._NEWLINE_Vrh njegove politi\xc4\x8dne aktivnosti je bil v letu 1985, ko je v imenu UEA prevzel priprave na drugo resolucijo o esperantu pri UNESKO. Sre\xc4\x8dal se je z ve\xc4\x8d deset dr\xc5\xbeavnih predsednikov, ministrov in diplomatov na raznih ravneh med svojimi \xc5\xa1tirimi udele\xc5\xbebami na konferencah UNESKO, najve\xc4\x8d v letih 1984 in 1985. Najprej mu je uspelo prepri\xc4\x8dati jugoslovansko vlado, da je to resolucijo predlagala na generalni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini organizacije UNESCO v Sofiji in da je sodelovala z esperantisti za prepri\xc4\x8devanje vlad Kitajske, Bolgarije, Mad\xc5\xbearske, Poljske, San Marina in Kostarike, da so resolucijo podprle. V nekaj mesecih je tako obiskal ambasade teh sedmih dr\xc5\xbeav; uspelo mu jih je prepri\xc4\x8dati, da so svojim vladam predlagale podporo resolucije, in nazadnje je v Sofiji sam lobiral med delegacijami ve\xc4\x8d deset dr\xc5\xbeav, da bi glasovale v korist resolucije, ki je bila nazadnje dejansko sprejeta. Njegovemu tovrstnemu delovanju bi lahko dodali tudi njegovo nekajmese\xc4\x8dno bivanje z indijskim filozofom in politi\xc4\x8dnim aktivistom Vinoba Bhave in \xc5\xa1tevilne odnose s plemenskimi poglavarji in \xc5\xbeupani v mestih in na de\xc5\xbeeli.\n_START_SECTION_\nPoliglot\n_START_PARAGRAPH_\nTibor Sekelj je bil znan kot poliglot. Dodobra se je nau\xc4\x8dil in je te jezike v raznih obdobjih lahko govoril v celoti nad trideset jezikov. Devet med njimi je ohranil v \xc5\xbeivi rabi aktivno do konca svojega \xc5\xbeivljenja: mad\xc5\xbear\xc5\xa1\xc4\x8dino, srb\xc5\xa1\xc4\x8dino, nem\xc5\xa1\xc4\x8dino, esperanto, italijan\xc5\xa1\xc4\x8dino, angle\xc5\xa1\xc4\x8dino, franco\xc5\xa1\xc4\x8dino, \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dino, portugal\xc5\xa1\xc4\x8dino. Le v treh med njimi je pisal \xe2\x80\x93 niti ne v svoji mad\xc5\xbearski materin\xc5\xa1\xc4\x8dini, ker je za pisanje ni dovolj obvladal, pa\xc4\x8d pa v \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dini, srbohrva\xc5\xa1\xc4\x8dini in esperantu. Pogosto je tudi tolma\xc4\x8dil med jeziki med svojimi potovanji in tudi pozneje med svojim dlovanjem za PIF med sprejemi, prireditvami itd._NEWLINE_\xc2\xab\xc2\xa0U\xc4\x8dil sem se kakih 25 jezikov. Ve\xc4\x8d sem jih pozabil, ker jih nisem ve\xc4\x8d uporabljal. Trajno mi je uspelo pomniti 9 jezikov, ki jih govorim \xc5\xa1e danes. Teh 9 jezikov pa ni zadosti za ves svet, a vendar ve\xc4\x8dji del sveta lahko obiskujem in se tam morem sporazumeti.\xc2\xa0\xc2\xbb \xe2\x80\x94Intevju s Stipanom Milodanovi\xc4\x89em\n_START_SECTION_\nEsperantist\n_START_PARAGRAPH_\nVse svoje \xc5\xbeivljenje, potem ko je leta 1929 v Zagrebu postal esperantist, je ostal esperantu zvest. Njegovo delovanje za esperanto je gigantsko. Ustanovil je ve\xc4\x8d deset dr\xc5\xbeavnih esperantskih zvez v ju\xc5\xbeni Ameriki in Aziji in esperantska dru\xc5\xa1tva v ve\xc4\x8d ko petdesetih mest po vsem svetu._NEWLINE_Ve\xc4\x8d ko 20 let je bil odbornik UEA in najbolj zaslu\xc5\xbeni za resolucijo Uneska v prid esperanta leta 1985. Tretjino svojih del je izvirno napisal v esperantu. Napisal je ogromno \xc4\x8dlankov za najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1e esperantske \xc4\x8dasopise in revije in urejal \xc4\x8dasopise Geografia Revuo, E-gazeto in Velo. Njegovo revolucionarno esperantsko delovanje pa se nana\xc5\xa1a na ustanovitev in vodenje mednarodnega instituta Internacia Instituto por Oficialigo de Esperanto (IOE), kjer je uveljavil geslo \xe2\x80\x9ePli bona praktiko ol 100-hora prediko\xe2\x80\x9d (Bolj\xc5\xa1a praksa kakor sto ur dolga pridiga.) S tem je zahteval odprtej\xc5\xa1e prizadevanje esperantistov. V tem okviru se je \xc5\xa1e posebej zavzemal na podro\xc4\x8dju turizma in pripravil vrsto prireditev in avtobusnih karavan po svetu. To delovanje je imelo kot najbolj dragoceno konsekvenco za\xc4\x8detek mednarodnega lutkarskega festivala (Pupteatra Internacia Festivalo - PIF) v Zagrebu in malo pozneje ustanovitev Mednarodne kulturne slu\xc5\xbebe (Internacia Kultura Servo). PIF \xc5\xa1e naprej obstaja, 44 let pozneje, in vsako leto podeljuje nagrado \xc2\xab\xc2\xa0Tibor Sekelj\xc2\xa0\xc2\xbb za najbolj \xc4\x8dlovekoljubno sporo\xc4\x8dilo na festivalu. Njegovo zelo zanimivo delovanje v okviru IOE je odlo\xc4\x8dilno vplivalo na spremembo klasi\xc4\x8dnega nevtralnega esperantskega gibanja, po eni strani na aplikacijo (kakor v kulturi in turizmu) in po drugi strani na bolj elasti\xc4\x8dno pojmovanje nevtralnosti, ki mu je sledila mladinska esperantska organizacija TEJO._NEWLINE_Njegovo geslo uspe\xc5\xa1nosti: \xc2\xab\xc2\xa0Za uspe\xc5\xa1nost so potrebne tri re\xc4\x8di: natanko definirati cilj, za\xc4\x8deti pot poroti cilju in vztrajati na poti do konca.\xc2\xa0\xc2\xbb\n_START_SECTION_\nIzobra\xc5\xbeevalec\n_START_PARAGRAPH_\nVplival je tudi na esperantsko pedagogiko. Po njegovi zaslugi so na Kitajskem v 70. letih 20. stoletja za\xc4\x8deli oddajati prvi televizijski te\xc4\x8daj esperanta. Napisal je nekaj u\xc4\x8dbenikov. Avtorja sta bila Antonije in Tibor Sekelj, ilustrirala pa sta Klas Aleksandar in Novak Koloman. U\xc4\x8dbenik je obstajal tudi v obliki diapozitivov \xe2\x80\x93 dejansko filmskega stripa \xe2\x80\x93 ki ga je bilo mogo\xc4\x8de projicirati. Sam je vodil neznansko veliko esperantskih te\xc4\x8dajev povsod, kjer je potoval, in med drugim je tudi prispeval k izbolj\xc5\xa1anju esperantskih u\xc4\x8dbenikov v \xc5\xa1tevilnih jezikih po zagreb\xc5\xa1ki metodi.\n_START_SECTION_\nPogled na svet\n_START_PARAGRAPH_\nTibor Sekelj je kot izobra\xc5\xbeevalec opravil med 7000 do 8000 predavanj, naj\xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8de z diapozitivi s svojih potovanj. Napisal je brez \xc5\xa1tevila \xc4\x8dlankov, med njimi najve\xc4\x8dkrat o esperantu, v nacionalno \xc4\x8dasopisje, nekaj stokrat so ga intervjuvali za nacionalni radio, \xc4\x8dasopise in televizijo, in vedno je ob tem podal tudi informacijo o esperantu. Povsod, kjer je bil, si je prizadeval, da je s svojim predavanjem in delovanjem vplival na ljudi, da bi razumeli njegovo preprosto \xc5\xbeivljenjsko filozofijo: \xc4\x8clovek kot individuum je najvrednej\xc5\xa1e bitje v okolju, ki ga najbolje pozna, ne oziraje se na poreklo ali \xc5\xa1olanost. To je najbolj o\xc4\x8ditno izrazilo njegovo delo \xc2\xab\xc2\xa0Kumeuaua\xc2\xa0\xc2\xbb - in \xc4\x8dlovek kot kulturno bitje je dru\xc5\xbebni produkt vsega \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva, ker so v vseh njegovih vsakdanjih funkcijah udele\xc5\xbeeni podukti, ki so jih izumili povsem razli\xc4\x8dni narodi; to je navadno ilustriral z jedilno mizo, kjer je pojasnjeval, da je vsak kos jedilnega pribora izumilo drugo ljudstvo, da je vsako od jedi najprej razvilo in zasajalo drugo ljudstvo in da tako \xc5\xbee pri jedilni mizi sodeluje ve\xc4\x8d deset kultur. Zato je bil zanj vsak \xc4\x8dlovek spo\xc5\xa1tovanja vreden posameznik, in vse, kar ta ima, je rezultat prizadevanj vseh ljudstev in tako pripada vsem. Ta humanisti\xc4\x8dna filozofija o\xc4\x8ditno \xc5\xa1e ni na\xc5\xa1la razumevanja, a je \xc5\xa1e kako potrebna v sedanji dru\xc5\xbebi, ki hlepi po dobi\xc4\x8dku in posesti.\n_START_SECTION_\nUmetnik\n_START_PARAGRAPH_\nTibor Sekelj je bil pisatelj, torej literarni umetnik, a tudi slikar in kipar, \xc4\x8desar se je prav tako u\xc4\x8dil v Zagrebu v \xc4\x8dasu \xc5\xa1tudija. V svojem za\xc4\x8detnem \xc5\xbeivljenjskem obdobju v Argentini se je med drugim pre\xc5\xbeivljal z risanjem portretov, pozneje pa je \xc4\x8desto sam ilustriral svoje knjige.'