b'\n_START_ARTICLE_\nJanko Perat\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v delavski dru\xc5\xbeini s \xc5\xa1estimi otroki. O\xc4\x8de je bil ob\xc4\x8dinski cestar. Vsa dru\xc5\xbeina je sodelovala v NOB, kjer so Janko in njegovi trije bratje bili voja\xc5\xa1ke stare\xc5\xa1ine, najmlaj\xc5\xa1i brat Leopold pa je kot pripadnik 13. proletarske brigade "Rade Kon\xc4\x8dar" padel v Petrovem Polju pri Jajcu v Bosni. Sestra je bila internirana, mati pa je bila zaprta v tr\xc5\xbea\xc5\xa1kih zaporih Coroneo._NEWLINE_V marcu 1941 so ga Italijani tik pred napadom na Jugoslavijo vpoklicali na odslu\xc5\xbeenje voja\xc5\xa1kega roka. Septembra istega leta so ga poslali v Afriko na libijsko fronto, od koder pa je novembra pobegnil na stran zaveznikov. Vklju\xc4\x8dili so ga v Jugoslovanski bataljon 10. indijske divizije v 8. angle\xc5\xa1ki armadi. Bojeval se je v Afriki. S to enoto se je v za\xc4\x8detku marca 1942 vrnil na libijsko boji\xc5\xa1\xc4\x8de. Tam se je bojeval do bitke pri El Alameinu v veliki Rommlovi ofenzivi, ko se je umaknil v Palestino._NEWLINE_Februarja 1943 je bil od tod poslan k britanskemu letalstvu (RAF) ter se je izpopolnjeval v letalski bazi 107 MU RAF v Kasfareetu ob Sue\xc5\xa1kem prekopu, kjer se je za\xc4\x8delo njegovo revolucionarno in aktivisti\xc4\x8dno delo za NOG. Bil je eden izmed najbolj izpostavljenih organizatorjev in udele\xc5\xbeencev prvega upora proti begunski vladi v Londonu in v Kairu in proti kralju Petru. Sodeloval je pri organizaciji prvega upora letalcev proti kralju in za NOV 1. decembra 1943 v Kasfareetu. V NOV je pri\xc5\xa1el kot prekomorec in je deloval v 1. letalski eskadrilji do demobilizacije leta 1946, ko je postal sekretar skojevske organizacije in \xc4\x8dlan politi\xc4\x8dnega biroja najo\xc5\xbejega vodstva._NEWLINE_Od leta 1946 do 1955 je delal pri okrajnem odboru OF Tolmin in pri Ob\xc4\x8dinskem ljudskem odboru Tolmin, do 1962 je bil na\xc4\x8delnik oddelka za dru\xc5\xbebene dejavnosti pri Ob\xc4\x8dinskem ljudskem odboru Gorica, zatem pa je opravljal enako dol\xc5\xbenost pri Skup\xc5\xa1\xc4\x8dini ob\xc4\x8dine Ljubljana Center. Od leta 1966 je bil direktor doma upokojencev v Ljubljani, vse do upokojitve leta 1974. Bil je \xc4\x8dlan plenuma SZDL Slovenije. 25 let je delal v Lovski zvezi Slovenije, z Olgo Kraigher in Bojanom Accettom je ustanovil Gerontolo\xc5\xa1ko dru\xc5\xa1tvo Slovenije. Ob delu je \xc5\xa1tudiral na Vi\xc5\xa1ji \xc5\xa1oli za socialne delavce v Ljubljani, zatem pa je \xc5\xa1e nekaj \xc4\x8dasa \xc5\xa1tudiral sociologijo na Filozofski fakulteti v Ljubljani. Izpopolnjeval se je na Institutu za gerontologijo Ana Aslan v Bukare\xc5\xa1ti. Vrsto let je deloval kot poklicni politi\xc4\x8dni delavec, zadol\xc5\xbeen je bil predvsem za socialno varstvo, \xc5\xa1olstvo, zdravstvo, kulturo in telesno kulturo.\n_START_SECTION_\nPublicistika\n_START_PARAGRAPH_\nNapisal je ve\xc4\x8d kot tristo memoarskih spisov in strokovnih del o NOB in o bitkah na Bli\xc5\xbenjem vzhodu, kot so feljtoni: Narodnoosvobodilno gibanje v Afriki, Pu\xc5\xa1\xc4\x8davske bitke, Brez krivde krvi. Predvsem odmevni so bili tisti s podro\xc4\x8dja varstva narave, lova in planinstva, na primer feljton Planine umirajo po\xc4\x8dasi (Kme\xc4\x8dki glas 1975), ki opozarja na problem izumiranja plan\xc5\xa1arstva. S to problematiko se je ukvarjal tudi v knjigah o lovstvu z memoarskimi in leposlovnimi komponentami: Utrinki iz lovske ko\xc4\x8de (Ljubljana, 1980), Zelene ste\xc4\x8dine (Ljubljana, 1997 \xe2\x80\x93 izbor tekstov z lovsko tematiko od Jur\xc4\x8di\xc4\x8da dalje), Divjad (Ljubljana, 1983 \xe2\x80\x93 izbor barvnih posnetkov divjadi fotolovcev ter spremljajo\xc4\x8di teksti). Odmevni so bili njegovi gerontolo\xc5\xa1ki \xc4\x8dlanki v periodiki (Komunist, Na\xc5\xa1i razgledi, Delo itd.)\n_START_SECTION_\nLeposlovje\n_START_PARAGRAPH_\nPeratova literarna dela so povezana z naravo, z iskanjem vzrokov \xc4\x8dlovekove odtujenosti ter izkazujejo prizadetost in ob\xc4\x8dutljivost za neuspehe partizanov. Obravnavajo prekomorske enote v NOV. So posebnost v slovenski partizanski literaturi, saj gre za resni\xc4\x8dno politi\xc4\x8dno in zgodovinsko dogajanje med prekomorci. Snov za svoje romane je \xc4\x8drpal iz zgodovinskih dejstev in iz NOB med Slovenci na Bli\xc5\xbenjem vzhodu. Pisal je romane o prekomorcih, ki so v NOV Jugoslavije pri\xc5\xa1li iz Afrike in z Bli\xc5\xbenjega vzhoda. Za\xc4\x8del je z romanom Umirajo\xc4\x8di \xc4\x8das (Koper: Lipa, 1970), v katerem opisuje pot primorskih Slovencev in istrskih Hrvatov iz italijanske vojske, njihov prihod v NOV Jugoslavije in boje v Dalmaciji. V naslednjem romanu Reci mi Sandro (Ljubljana: Borec, 1977) in v baladni povesti Gora (Ljubljana, 1980, Zlatorogova knji\xc5\xbenica, objavljena v knjigi Utrinki iz lovske ko\xc4\x8de) se spominja letalcev, saj je bil tudi sam letalec v 1. lovski eskadrilji in nato \xc5\xa1e v 1. lovskem polku Jugoslovanske armade. V romanu Krokarjeva jesen (Ljubljana: Borec, 1988) govori o tankistih prekomorcih. Za ta roman je prejel priznanje ob\xc4\x8dine Tolmin in leta 1989 Kajuhovo nagrado, ki jo podeljujeta zalo\xc5\xbeba Borec in Partizanska knjiga iz Ljubljane. V knjigi Odlo\xc4\x8ditev v pu\xc5\xa1\xc4\x8davi (Koper: Lipa, 1980) je opisal do\xc5\xbeivljanje in pri\xc4\x8devanja o jugoslovanskem bataljonu v Afriki in o protifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnem boju Primorcev in Istranov. V biografski povesti o \xc5\xa1portniku Janezu Poldi \xe2\x80\x93 Polda (Koper: Lipa, 1973) je pisal o vrhunskem smu\xc4\x8darskem skakalcu, ki je do\xc5\xbeivel ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8d vzpon in tragi\xc4\x8den konec. V romanu Golo upanje (Koper: Lipa, 1976) opisuje boj Primorcev, pripadnikov organizacije TIGR, proti italijanskemu fa\xc5\xa1izmu v \xc4\x8dasu pred drugo svetovno vojno. Ocenjeval je objave o prekomorcih.'