b'\n_START_ARTICLE_\nFilip Peric\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nGimnazijo je obiskoval v Gorici (1889-1907), slavistiko in romanistiko pa na Filozofski fakulteti na Dunaju, kjer je leta 1912 opravil tudi profesorski izpit iz sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine in franco\xc5\xa1\xc4\x8dine. Prvo slu\xc5\xbebo je nastopil v \xc5\xa1olskem letu 1912/1913 v Podgorici in 1913/1914 v Plevljah (\xc4\x8crna gora). Ko je ob pri\xc4\x8detku 1. svetovne vojne kraljevina \xc4\x8crna gora 28. julija 1914 izvedla mobilizacijo je Peric kot prostovoljec vstopil v njeno armado. Ob avstrijski okupaciji \xc4\x8crne gore v januarju 1916 je od\xc5\xa1el v emigracijo in kot begunec \xc5\xbeivel v francoskih mestih Bordeauxu, Dijonu, Neuilly in Parizu. Leta 1920 se je vrnil v Trst. Tu je sprejel mesto v uredni\xc5\xa1tvu \xc4\x8dasopisa Edinost in kmalu postal njen direktor in urednik (1924-1928). Ker je bil list 17/8 1928 in 4/9 1928 zaplenjen, je bilo Pericu z odlokom tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega prefekta odvzeto uredni\xc5\xa1tvo, list pa ukinjen. Peric je bil v tem \xc4\x8dasu tudi direktor srednje\xc5\xa1olskega glasila Na\xc5\xa1 glas, ko pa je bil ta na prelomu leta 1927/1928 spremenjen v dru\xc5\xbeinsko revijo ter zaradi vse huj\xc5\xa1ega pritiska fa\xc5\xa1istov je leta 1929 emigriral v Jugoslavijo. Tu se je vnovi\xc4\x8d oprijel profesorskega poklica. Kot suplent in profesor je slu\xc5\xbeboval na ljubljanskih srednjih \xc5\xa1olah. Po 2. svetovni vojni pa je pou\xc4\x8deval ru\xc5\xa1\xc4\x8dino na ljubljanskem u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8du (1947/1948) in do odhoda v pokoj na Vi\xc5\xa1ji pedago\xc5\xa1ki \xc5\xa1oli (1948/1952)._NEWLINE_Poleg \xc5\xa1tevilnih novinarskih poro\xc4\x8dil, prispevkov in \xc4\x8dlankov velja posebej omeniti njegovi razpravi: \xc5\xbdivljenjski ustroj osebe (Na\xc5\xa1 glas III; Trst, 1927) in Dru\xc5\xbeinsko pravo v sovjetski Rusiji (Pravni vestnik VIII; Trst, 1928).'