b'\n_START_ARTICLE_\nEdvard IV. Angle\xc5\xa1ki\n_START_SECTION_\nPravica do prestola\n_START_PARAGRAPH_\nEdvard Yor\xc5\xa1ki se je rodil v Rouenu v Franciji kot drugi sin Riharda Plantagenta, 3. vojvoda Yor\xc5\xa1kega, ki je imel pravico priti na angle\xc5\xa1ki prestol, in Cecilije Neville. Bil je njun najstarej\xc5\xa1i sin, ki je pre\xc5\xbeivel otro\xc5\xa1tvo. Njegov mlaj\xc5\xa1i brat Edmund in njegov o\xc4\x8de sta umrla 30. decembra 1460 v bitki pri Wakefieldu, ki je bila ena izmed bitk v vojni dveh ro\xc5\xbe. Po o\xc4\x8detovi smrti je izrazil svojo pravico do angle\xc5\xa1kega prestola. Njegova pravica je temeljila na dejstvu, da je bil potomec Lionela Antwerp\xc5\xa1kega, drugega sina kralja Edvarda III. iz dinastije An\xc5\xbeu-Plantagenet.\n_START_SECTION_\nBoj za prestol\n_START_PARAGRAPH_\nS pomo\xc4\x8djo vplivnega Riharda Nevilla, 16. grofa Warwicka, ki je Edvard \xc5\xbeelel uresni\xc4\x8diti njegove ambicije, je leta 1461 porazil vojsko plemi\xc4\x8dev naklonjenih dinastiji Lancaster. V istem letu, ko sta Henrik VI. in njegova borbena \xc5\xbeena kraljica Margareta pobegnila v tujino, je bil razgla\xc5\xa1en za angle\xc5\xa1kega kralja. Edvard je bila za razliko od Henrika VI. mo\xc4\x8den, energi\xc4\x8den in priljubljen, in ker je bil to zaradi tujih (voja\xc5\xa1ki porazi v Franciji) in notranjih te\xc5\xbeav (vojna med belo in rde\xc4\x8do ro\xc5\xbeo in \xc4\x8disti kaos v dr\xc5\xbeavi) neugoden trenutek za Anglijo, je bil za mnoge bolj\xc5\xa1a re\xc5\xa1itev kot pa Henrik VI., \xc4\x8digar \xc5\xbeena je bila Francozinja in je imela de facto oblast v \xc4\x8dasu vladavine svojega nesposobnega mo\xc5\xbea.\n_START_SECTION_\nPrva vladavina\n_START_PARAGRAPH_\nPo tem, ko je premagal svoje nasprotnike pripadnike Lancastra, je postal kralj, Edvard IV. je kmalu pri\xc5\xa1el v politi\xc4\x8dni konflikt s svojim politi\xc4\x8dnim mentorjem, grofom Warwi\xc5\xa1kim, s \xc4\x8digar neprecenljivo pomo\xc4\x8djo je osvojil prestol, ker je na skrivaj poro\xc4\x8dil z vdovo Elizabeto Woodville, kljub grofovim nasvetom in \xc5\xbeeljo, da bi sorodniki njegove nove \xc5\xbeene omogo\xc4\x8dali velik vpliv na vlado. Edvard je tudi v nasprotju z grofovimi \xc5\xbeeljami proti njegovi volji za\xc4\x8del samostojno opravljanje politike. Vse to je slabilo mo\xc4\x8d grofa in tako je postal politi\xc4\x8dni nasprotnik Edvarda, povzro\xc4\x8dil upor in vodil vojsko proti Edvardu._NEWLINE_Leta 1469 je Edvarda voja\xc5\xa1ko porazil grof Warwi\xc5\xa1ki in kmalu je bil ujet. Grof Warwi\xc5\xa1ki je posku\xc5\xa1al vladati v Edvardovem imenu, vendar je temu nasprotovalo vso ostalo vplivno plemstvo in grom je bil prisiljen izpustiti Edvarda iz pripora. Edvard se je posku\xc5\xa1al uskladiti z grofom, vendar pa je leta 1470 \xc5\xa1e enkrat, vendar tokrat neuspe\xc5\xa1no, spro\xc5\xbeil upor in po porazu je moral zapustiti Anglijo in pobegniti v Francijo.V Franciji je grof Warwi\xc5\xa1ki skoval novo zaroto, tokrat s svojimi nekdanjimi zagrizenimi nasprotniki, ki jih je premagal, Henrikom VI. in Margareto An\xc5\xbeujsko. S pomo\xc4\x8djo francoske vojske so napadli Edvarda, ki je pora\xc5\xbeen zapustil Anglijo in pobegnil v Burgundijo. Henrik VI. se je leta 1470 znova vrnil na prestol in de facto je spet vladanje prevzela kraljica Margareta, vendar je bilo njegovo vladanje kratkotrajno.\n_START_SECTION_\nDruga vladavina\n_START_PARAGRAPH_\nEdvard in Karel, vojvoda Burgundski, mo\xc5\xbe njegove sestre, ki je na Edvardovo pro\xc5\xa1njo \xc5\xa1el poklical vojsko, sta pristala v Angliji in leta 1471 sta porazila po \xc5\xa1tevilnih bitkah nasprotnike. Ubila sta grofa Warwi\xc5\xa1kega, Henrikovega sina Edvarda in ujela samega Henrika VI., ki ga je Edvard kmalu dal ubiti. Po tem je vojno porazil in zmanj\xc5\xa1al politi\xc4\x8dni vpliv dinastije Lancaster na angle\xc5\xa1ki politi\xc4\x8dnem in dinasti\xc4\x8dnem prostoru._NEWLINE_Edvard je leta 1475 napovedal vojno Franciji, kjer je ve\xc4\x8dkrat uspe\xc5\xa1no premagal francosko vojsko in Franciji uvedel pla\xc4\x8devanje visoke denarne vlo\xc5\xbeke v zameno za njegovo odpoved pravicam do francoski prestol.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nEdvard je leta 1483 zbolel, najverjetneje za plju\xc4\x8dnico, in kmalu umrl. Nasledil ga je njegov sin Edvard, vendar je parlament dokazal, da so vsi Edvardovi otroci nezkonski, saj naj bi bil kralj \xc5\xbee prej poro\xc4\x8den z lady Eleanor Talbot. Edini legitimni prestolonaslednik je bil Edvardov najmlja\xc5\xa1i brat, Rihard, ki je bil \xc5\xa1e istega leta okronan za kralja Anglije'