b'\n_START_ARTICLE_\nSveti Hubert\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nHubert je bil sin in zakoniti naslednik Boggisa (imenovanega tudi Bertrand), vojvode Akvitanije. Boggisova \xc5\xbeena je v hagiografijah razli\xc4\x8dno imenovana kot Hugbern ali Afre, hkrati pa sestra svete Ode ali kar Oda sama. To bi lahko bila domnevna oznaka \xc5\xbeenske ni\xc5\xbejega stanu, kakor je tudi bilo zna\xc4\x8dilno v merovin\xc5\xa1ki kulturi, ko so kralji dobili dedi\xc4\x8da po kme\xc4\x8dki \xc5\xbeenski. Sodobno rodoslovje pogosto uvr\xc5\xa1\xc4\x8da Odo ali Audo kot Boggisovo \xc5\xbeeno in mater Hubertovega brata Euda (Oda)._NEWLINE_\xc5\xa0e kot mladeni\xc4\x8da so Huberta poslali na nevstrijski dvor Teoderika III. v Paris, kjer je s svojo milino in uglajenim naslavljanjem dosegel \xc4\x8dast palatinskega grofa. Kot mnogo takratnjih plemi\xc4\x8dev, je bil tudi Hubert predan lovu. Medtem je majordom Ebroin s svojim tiranskim vodenjem povzro\xc4\x8dil splo\xc5\xa1en prebeg plemi\xc4\x8dev in drugih ljudi na avstrazijski dvor v Metz. Kmalu jim je sledil tudi Hubert, tam pa ga je toplo sprejel majordom Pipin Srednji, ki mu je kaj kmalu zaupal nalogo glavnega upravitelja dvora. Pribli\xc5\xbeno takrat (682) se je Hubert poro\xc4\x8dil s Floribanno, h\xc4\x8dero Dagoberta, grofa Leovna. Njun sin Floribert je kasneje postal \xc5\xa1kof Li\xc3\xa8ga, saj so bile vse \xc5\xa1kofije, razen dolo\xc4\x8denih fevdov, v pomembnih merovin\xc5\xa1kih dru\xc5\xbeinah dedne.\n_START_SECTION_\nHubertov umik in spreobrnjenje\n_START_PARAGRAPH_\nNjegova \xc5\xbeena je pri porodu sina umrla, zato se je Hubert umaknil iz dvora v gozdove Ardenov in se popolnoma predal lovu. Toda velika duhovna preobrazba je \xc5\xbee bila na vidiku. Zjutraj na veliki petek, ko so se verniki gnetli po cerkvah, se je Hubert podal ven na lov. Ko je zalezoval velikega jelena, se je \xc5\xbeival obrnila in Hubert je od za\xc4\x8dudenja obstal kakor vkopan, ko je med rogovi zapazi kri\xc5\xbe in zasli\xc5\xa1al glas: "Hubert, \xc4\x8de se ne spreobrne\xc5\xa1 h Gospodu in si prizadeva\xc5\xa1 za sveto \xc5\xbeivljenje, bo\xc5\xa1 hitro pristal v peklu." Hubert je razjahal, se vrgel na tla in rekel: "Gospod, kaj bi \xc5\xbeelel, da ukrenem?" Dobil je odgovor: "Pojdi in najdi Lamberta in on te bo pou\xc4\x8dil."_NEWLINE_Ta zgodba o jelenu se najprej pojavi v eni od kasnej\xc5\xa1ih legendarnih hagiografij (Bibliotheca hagiographica latina) in je bila prevzeta po zgodbi svetega Evstahija ali Placida. Prvi\xc4\x8d je bila pripisana svetemu Hubertu v 15. stoletju.\n_START_SECTION_\nHubert kot duhovnik in \xc5\xa1kof\n_START_PARAGRAPH_\nHubert se je nemudoma odpravil v Maastricht, kjer je bil Lambert (kasneje pravtako progla\xc5\xa1en za svetnika) \xc5\xa1kof. Ta ga je prijazno sprejel in postal njegov duhovni vodja. Hubert se je odpovedal svojim pomembnim \xc4\x8dastem in prepustil svojo pravico prvorojenstva do Akvitanije v korist svojega brata Oda, ki mu je zaupal tudi skrbni\xc5\xa1tvo nad svojim mladoletnim sinom Floribertom. Ko je vse svoje imetje razdelil med uboge, je za\xc4\x8del s \xc5\xa1tudijem bogoslovja, kmalu postal duhovnik in nedolgo zatem postal eden izmed Lambertovih predstojnikov pri upravljanju \xc5\xa1kofije. Po Lambertovem nasvetu se je Hubert leta 708 odpravil na romanje v Rim, v njegovi odsotnosti pa so Lamberta ubili Pipinovi privr\xc5\xbeenci. Po pripovedovanju hagiografij je isto\xc4\x8dasno preko videnja za dogodek zvedel tudi pape\xc5\xbe, skupaj z napotilom, da Huberta imenuje za maastrichtskega \xc5\xa1kofa._NEWLINE_Svoje \xc5\xa1kofovske dohodke je razdelil med revne, bil je zelo vztrajen pri postu in molitvi in postal slaven kot pridigar. Leta 720 je zaradi videnja, ki ga je imel, dal v velikem slavju in obredju premestiti Lambertove relikvije v Li\xc3\xa8ge, pri \xc4\x8demer je sodelovalo nekaj sosednjih \xc5\xa1kofov. Na kraju Lambertovega mu\xc4\x8deni\xc5\xa1tva so zgradili baziliko, ki je naslednje leto postala tudi stolnica, kot sede\xc5\xbe \xc5\xa1kofije, ki je bil iz Maastrichta prene\xc5\xa1en v Li\xc3\xa8ge, takrat majhno vasico. To jo povzro\xc4\x8dilo kasnej\xc5\xa1o veli\xc4\x8dino mesta, katerega zavetnik je sveti Lambert, Hubert pa kot njegov ostanovitelj in prvi \xc5\xa1kof._NEWLINE_Hubert je dejavno oznanjal evangelij med pogani \xc5\xa1irom Ardenskih gozdov in Toksandrije, obmo\xc4\x8dja, ki se razteza skoraj od Tongerna pa do soto\xc4\x8dja rek Wall in Rena._NEWLINE_Hubert je umrl mirno v Furi v Brabantu 30. maja 727 ali 728. Najprej je bil pokopan v stolnici svetega Petra v Li\xc3\xa8gu, a so njegove kosti leta 825 pokopali v benediktinski opatiji Amdain ("Andagium", francosko "Andage", dana\xc5\xa1nji Saint-Hubert, Belgium) v Ardenih. Opatija je postala romarsko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de, vse dokler ni krsta z ostanki med reformacijo izginila. Njegov god je 3. november, ki je verjetno datum prenosa relikvij v Amdain.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8ce\xc5\xa1\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nSveti Hubert je bil zelo \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8den v srednjem veku in zaradi njegovega plemi\xc5\xa1kega porekla se je nekaj voja\xc5\xa1kih redov poimenovalo po njem: bavarski, \xc4\x8de\xc5\xa1ki in red k\xc3\xb6lnskega nad\xc5\xa1kofa. Sveti Hubert je zavetnik lokostrelcev, gozdarjev, lovcev, kovinarjev, talilcev, Li\xc3\xa8ga in Saint-Lamberga v Belgiji. Skupaj z svetim Kvirinom iz Neussa, sveti Kornelijem ter svetim Anton Pu\xc5\xa1\xc4\x8davnikom je bil v Porenju \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8den kot eden izmed \xc5\xa1tirih svetih mar\xc5\xa1alov (Vier Marsch\xc3\xa4lle Gottes). Leta 1444 je bil ustanovljen tudi Red svetega Huberta, ki ga je ustanovil Gerhard V. iz J\xc3\xbclicha in Berga.'