b'\n_START_ARTICLE_\nVasilij Danilovi\xc4\x8d Laptev\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\n5. januarja 1776 je vstopil v Preobra\xc5\xbeenski polk in istega leta je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v Izmailovski polk; 1. januarja 1789 je bil kot stotnik preme\xc5\xa1\xc4\x8den v Tambovski pehotni polk._NEWLINE_Med rusko-tur\xc5\xa1ko vojno (1787-91) je bil ranjen in 1. marca 1790 preme\xc5\xa1\xc4\x8den v Astrahanski grenadirski polk. 1. aprila 1791 je bil povi\xc5\xa1an v majorja ter preme\xc5\xa1\xc4\x8den v 1. bataljon Bu\xc5\xa1ki lovski korpus. Leta 1797 je bil korpus razpu\xc5\xa1\xc4\x8den in Laptev je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v 12. lovski bataljon. V letih 1792-94 se je boril proti Poljakom._NEWLINE_12. julija 1798 je postal poveljnik Rja\xc5\xbeskega mu\xc5\xa1ketirskega polka in 11. oktobra 1799 je bil povi\xc5\xa1an v polkovnika. 10. januarja 1802 je postal poveljnik 8. lovskega polka, s katerim se je udele\xc5\xbeil bojev proti Francozom. Zaradi zaslug med bitko pri Austerlitzu je bil 18. januarja 1806 povi\xc5\xa1an v generalmajorja in imenovan za poveljnika 21. lovskega polka, s katerim se je boril leta 1807 v Prusiji._NEWLINE_30. avgusta 1808 je postal voja\xc5\xa1ki guverner Ezela. 25. januarja 1809 je zapustil voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo._NEWLINE_Ob pri\xc4\x8detku velike patriotske vojne je sodeloval pri organiziranju milicije in 8. avgusta 1812 je postal poveljnik 8. pehotnega koza\xc5\xa1kega polka moskovske milicije. 25. avgusta istega leta pa je \xc5\xbee postal poveljnik 2. brigade 11. pehotne divizije. Po bitko za Borodino je postal poveljnik 23. pehotne divizije; decembra 1813 je bil na ukaz Kutuzova poslan v Ni\xc5\xbeni Novgorod z nalogo, da organizira voja\xc5\xa1ke transporte._NEWLINE_V kampanji leta 1813 je poveljeval 21. in 24. pehotni diviziji. Zaradi zaslug v bitki pri Leipzigu je bil 8. oktobra istega leta povi\xc5\xa1an v generalporo\xc4\x8dnika._NEWLINE_21. decembra 1815 je bil upokojen zaradi zdravstvenih te\xc5\xbeav. 17. januarja 1818 je bil ponovno aktiviran kot poveljnik 25. pehotne divizije (slednja je bila 20. maja 1820 preimenovana v 1. pehotno divizijo). 19. oktobra 1921 je bil dokon\xc4\x8dno upokojen.'