b"\n_START_ARTICLE_\nLouvre\n_START_SECTION_\nOd srednjega veka do francoske revolucije\n_START_PARAGRAPH_\nLouvrsko pala\xc4\x8do (Palais du Louvre), znotraj katere je znameniti muzej, je v 12. stoletju zgradil Filip II. kot rezidenco francoskih kraljev. Ostanki te starodavne zgradbe so \xc5\xa1e vidni v kripti. Ne ve se, \xc4\x8de je bila to prva zgradba na tem mestu, a mo\xc5\xbeno je, da je Filip II. nadgradil \xc5\xbee obstoje\xc4\x8d stolp. Tudi etimolo\xc5\xa1ki izvor imena Louvre ni \xc4\x8disto znan: mogo\xc4\x8de se nana\xc5\xa1a na status strukture pala\xc4\x8de, ki je veljala za najve\xc4\x8djo v Parizu v 12. stoletju (francosko: L'\xc5\x92uvre, mojstrovina), mogo\xc4\x8de na njeno lokacijo v gozdu (iz francoskega: rouvre, kar pomeni hrast), mogo\xc4\x8de pa celo, sode\xc4\x8d po Larrousseu, na zaveti\xc5\xa1\xc4\x8de, kjer so lovili volkove (lat.: lupus, ni\xc5\xbeje cesarstvo: lupara). _NEWLINE_Louvrsko pala\xc4\x8do so skozi srednji vek velikokrat nadgrajevali. V 14. stoletju je Karel V. spremenil zgradbo v lastno rezidenco, leta 1546 pa je Franc I. Francoski obnovil stavbo v renesan\xc4\x8dnem slogu tistega obdobja. Franc I. je zbral vsa dela in predmete, ki naj bi postali jedro muzejskih zbirk - sem spada tudi Mona Lisa Leonarda da Vincija. Gradnja se je upo\xc4\x8dasnila, ko se je Ludvik XIV. preselil v Versailles leta 1682. Kljub temu pa je dovolil, da se v Louvre naselijo razni umetniki._NEWLINE_Do sredine 18. stoletja se je namno\xc5\xbeilo \xc5\xa1tevilo pro\xc5\xa1enj za ustanovitev galerije odprte za javnost. Sam Lafont Saint-Yenne je leta 1747 objavil razpis za razstavo kraljeve zbirke. Leta 1750 je Ludvik XV. dovolil razstavo nekaterih del iz kraljeve zbirke v Louvru. Odprli so prostor za publiko, ki si je lahko ogledala zbrana dela ob sredah in sobotah. Zbirka je vsebovala umetnine Andrea del Sarte in Rafaela, Tiziana, Veroneseja; Rembrandta; Poussina ali Van Dycka. Pod vladavino Ludvika XVI. je ideja o muzejski zbirki postala zakon. Grof d'Angiviller je raz\xc5\xa1iril zbirko razstavljenih del in leta 1776 predlagal preimenovanje Velike galerije (ki je vsebovala zemljevide) v Francoski muzej. Veliko jih je predlagalo, da bi spremenili Louvre v muzej, a noben predlog ni naletel na odobravanje. Tako je muzej ostal nepopoln do francoske revolucije.\n_START_SECTION_\nOdprtje\n_START_PARAGRAPH_\nMed francosko revolucijo je bil Louvre spremenjen v muzej za javnost. Maja 1791 je francoski dr\xc5\xbeavni zbor izjavil, da bi naj Louvre postal \xc2\xbbkraj, kjer bi bili na enem mestu zbrani spomeniki vseh vrst umetnosti in znanosti\xc2\xab. Ko so 10. avgusta 1792 aretirali Ludvika XVI., je louvrska kraljeva zbirka postala dr\xc5\xbeavna lastnina. 19. avgusta 1792 je dr\xc5\xbeavni zbor razglasil nujen sklic za nadaljevanje gradnje, saj jih je pre\xc5\xbeemal strah pred tatovi in skrunitelji. \xc5\xbde oktobra 1792 je komisija za \xc2\xbbohranitev dr\xc5\xbeavnega spomina\xc2\xab\xc2\xa0pri\xc4\x8dela zbirati kolekcijo za razstavo. _NEWLINE_Muzej je bil odprt 10. avgusta 1793 na prvo obletnico propada monarhije. Javnost je imela prost vstop kar tri dni v tednu, kar so sprejeli kot velik dose\xc5\xbeek. Zbirka je vsebovala 573 slik in 184 umetnin. Tri \xc4\x8detrtine je prispevala kraljeva zbirka, preostane so bila zase\xc5\xbeena dela izseljencev in rimskokatoli\xc5\xa1ke cerkve pomembnih za narod (biens nationaux). Da bi raz\xc5\xa1irili in pove\xc4\x8dali zbirko, je Republika vsako leto darovala 100.000 livrej. Stavbo so zaprli maja 1796, ker je postala nestabilna. Znova so jo odprli 14. julija 1801, kjer se je predstavila z novo kronolo\xc5\xa1ko razporeditvijo in umetno svetlobo.\n_START_SECTION_\nGrand Louvre - zgradba\n_START_PARAGRAPH_\nPala\xc4\x8da Louvre je skoraj pravokotna zgradba, ki je sestavljena iz osrednjega Cour Carr\xc3\xa9eja in dveh kril, ki obdajajo Cour Napol\xc3\xa9on na severu in jugu. V osr\xc4\x8dju tega stavbenega kompleksa le\xc5\xbei piramida Louvre, ki kraljuje nad osrednjo to\xc4\x8dko dela odprtega za obiskovalce. Muzej je razdeljen v tri krila: Sullyevo krilo na vzhodu, ki vsebuje Cour Carr\xc3\xa9e in najstarej\xc5\xa1e dele Louvra, Richeliejevo krilo, ki se razteza na sever in Denonovo krilo, ki meji na Seno na jugu.\n_START_SECTION_\nZbirke\n_START_PARAGRAPH_\nMuzej Louvre hrani ve\xc4\x8d kot 380.000 predmetov in razstavlja 35.000 umetni\xc5\xa1kih del v osmih kuratorskih predelih.\n_START_SECTION_\nEgip\xc4\x8danska umetnost\n_START_PARAGRAPH_\nTa oddelek hrani preko 50.000 razstavnih enot, ki segajo v obdobja egip\xc4\x8danskih civilizacij, torej od leta 4.000 pr. n. \xc5\xa1t. do 4. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. Zbirka, ki spada v eno izmed najve\xc4\x8djih zbirk na svetu, nudi slikovit pregled egip\xc4\x8danskega \xc5\xbeivljenja. Sprehod skozi zgodovino se za\xc4\x8dne z anti\xc4\x8dnim Egiptom, nadaljuje s srednjim in novim Egip\xc4\x8danskim kraljestvom ter koptsko umetnostjo in kon\xc4\x8da z rimskimi, Ptolomejevimi ter bizantinskimi obdobji. Originalno je zbirka nastala \xc5\xbee v \xc4\x8dasu francoske monarhije, korenito pa je bila izbolj\xc5\xa1ana na ra\xc4\x8dun Napoleonovega pohoda (1798) z Dominiquom Vivantom, ki je postal kasnej\xc5\xa1i direktor Louvra. Ko je Jean-Fran\xc3\xa7ois Champollion razbozlal kamen iz Rosette, je Karel X. Francoski razglasil, da mora biti ustanovljen oddelek za egiptologijo. Champollion je svetoval, da kupijo tri velike zbirke: Duranda, Salta in Drovettija. Te zbirke so prispevale dodatnih 7.000 enot. Nadgradnja se je nadaljevala na ra\xc4\x8dun izkopavanj Augusta Mariettija, ki je bil ustanovitelj Egip\xc4\x8danskega muzeja v Kairu. Mariette je po izkopavanjih v Memfisu poslal nazaj v Evropo mnogo arheolo\xc5\xa1kih najdb, vklju\xc4\x8dujo\xc4\x8d sede\xc4\x8dega pisarja. _NEWLINE_Zbirka je postavljena v ve\xc4\x8d kot 20 razli\xc4\x8dnih prostorov, ki jih varuje Velika sfinga (2000 pr. n. \xc5\xa1t.). Najdbe vklju\xc4\x8dujejo umetni\xc5\xa1ka dela, papirusove zvitke, mumije, orodja, obla\xc4\x8dila, nakit, igre, glasbila in oro\xc5\xbeje. Najdbe iz anti\xc4\x8dnega dela vklju\xc4\x8dujejo Gebel-el Arakov no\xc5\xbe iz leta 3400 pr. n. \xc5\xa1t., sede\xc4\x8dega pisarja in glavo kralja D\xc5\xbeedefra. Umetnost srednjega Egipta (znana po svojih zlatih predmetih in kipih) se lahko postavi s premikom iz realizma v idealizem; to je ponazorjeno s shisti\xc4\x8dnim kipom Amenemhatanka in z lesenim Darovalcem. Umetnost Novega kraljestva in koptska egip\xc4\x8danska umetnost sta izjemno globoki, kip boginje Neftis in apnen\xc4\x8deva podoba boginje Hator pa ponazarjata \xc4\x8dustvenost in bogastvo.\n_START_SECTION_\nUmetnost vzhodnih civilizacij\n_START_PARAGRAPH_\nUmetnost civilizacij Bli\xc5\xbenjega vzhoda (2. najnovej\xc5\xa1i oddelek) je bil ustanovljen leta 1881 in predstavlja pregled civilizacij Bli\xc5\xbenjega vzhoda in \xc2\xbbprvih naselbin\xc2\xab\xc2\xa0pred prihodom islamskih ljudstev. Oddelek je razdeljen na tri podro\xc4\x8dja: levantinska, mezopotamska in iranska umetnost. _NEWLINE_Muzej vsebuje najdbe iz \xc4\x8dasa Sumercev (Akad) s spomeniki, kot so: Spomenik mrhovinarjev (avtor: princ Laga\xc5\xa1ki) iz leta 2450 pr. n. \xc5\xa1t. in Spomenik, ki ga je zgradil Naramsin, akadski kralj, da bi proslavil zmago nad barbari v gorovju Zagros. _NEWLINE_Leta 1901 so odkrili 2,25 metra visok Hamurabijev zakonik. Ta na zelo jasen na\xc4\x8din prikazuje babilonske zakone, ki jih je moral upo\xc5\xa1tevati vsak Babilonec. _NEWLINE_V iranskem oddelku pa se nahajajo arhai\xc4\x8dne najdbe, kot so Glava pogrebnika in Perzijski lokostrelci Dareja I..\n_START_SECTION_\nGr\xc5\xa1ka, etru\xc5\xa1\xc4\x8danska in rimska umetnost\n_START_PARAGRAPH_\nTa oddelek razstavlja predmete z mediteranskega obmo\xc4\x8dja, ki segajo od neolitika do 6. st. n. \xc5\xa1t. Zbirka obsega predmete od dobe Kikladov vse do propada Rimskega cesarstva. Je ena najstarej\xc5\xa1ih zbirk v muzeju - za njen razvoj je skrbel namre\xc4\x8d \xc5\xbee Franc I. Na za\xc4\x8detku se je zbirka osredoto\xc4\x8dala na kipe iz marmorja, kot je npr. Milo\xc5\xa1ka Venera. Kipi, kot je npr. Apolon Belvederski, so prispeli med napoleonskimi vojnami, a so jih po Napoleonovem padcu leta 1815 morali vrniti na njihovo prvotno mesto. V 19. stoletju je Louvre sprejel \xc5\xa1e ve\xc4\x8d najdb, vklju\xc4\x8dujo\xc4\x8d vaze iz zbirke Durand - med njimi tudi Borge\xc5\xa1ka vaza iz Narodne knji\xc5\xbenice. _NEWLINE_Arhai\xc4\x8dno obdobje je zaznamovano s starinskim nakitom in artefakti, kot je npr. Dama iz Auxxera (apnenec) iz leta 640 pr. n. \xc5\xa1t. in Hera iz Samosa (prb.570-560 pr. n. \xc5\xa1t.). Po 4. st. pr. n. \xc5\xa1t. se je zanimanje za \xc4\x8dloveka pove\xc4\x8dalo, kar se ka\xc5\xbee na Borge\xc5\xa1kem Gladiatorju. Louvre hrani tudi mojstrovine iz helenisti\xc4\x8dnega obdobja - Krilata Nike Samotra\xc5\xa1ka (190 pr. n. \xc5\xa1t.) in Venera iz Mileta, simboli\xc4\x8dna za klasi\xc4\x8dno umetnost. V galerijah, ki te\xc4\x8dejo vzporedno z reko Seno, se nahaja ve\xc4\x8dina rimskih umetnin. Za ta \xc5\xbeanr je zna\xc4\x8dilno predvsem rimsko risanje portretov. Primerki vklju\xc4\x8dujejo portreta Agripe in Anniusa Verusa. Med bronastimi skulpturami pa se nahaja tudi gr\xc5\xa1ki Apolon iz Piombina."