b'\n_START_ARTICLE_\nLovrenc Poga\xc4\x8dnik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPoga\xc4\x8dnik je dokon\xc4\x8dal gimnazijo, filozofijo in \xc5\xa1tudij moralne teologije ter kanoni\xc4\x8dnega prava v Ljubljani, a po posve\xc4\x8denju stopil 14. okt. 1723 na Dunaju v jezuitski noviciat (slovesna zaobljuba v Lj. 2. febr. 1734). Po tirociniju je od 1727 do 1762 ve\xc4\x8dinoma deloval v Ljubljani, a tudi po drugih krajih avstrijske jezuitske pokrajine, kjer so rabili slovenskega pridigarja (v Gorici, Celovcu in Trstu) ter bil: 3 leta na\xc4\x8delnik ljubljanske bratov\xc5\xa1\xc4\x8dine smrtnega trpljenja Kristusovega (1727\xe2\x80\x931730), 12 let katehet (1730\xe2\x80\x931742) in obenem 40 let slovenski pridigar. Leta 1762 se je za vedno poslovil od Ljubljane: 2 leti je bil pridigar v Trstu, konec leta 1764 pa je bil poslan v Zagreb, kjer je ostal do smrti, a zaradi svoje slabosti in iz\xc4\x8drpanosti opravljal le lahko delo spirituala (\xc2\xbbduhovnega o\xc4\x8deta\xc2\xab) lai\xc5\xa1kih bratov._NEWLINE_Poga\xc4\x8dnikovo znanje jezikov je bilo kakor obi\xc4\x8dajno pri slovenskih jezuitih: sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina, nem\xc5\xa1\xc4\x8dina, latin\xc5\xa1\xc4\x8dina, italijan\xc5\xa1\xc4\x8dina in toliko hrva\xc5\xa1\xc4\x8dine, da je v Zagrebu lahko izpovedoval. Sloves o njegovi vnemi je bil odli\xc4\x8den, vendar kot vodja bratov\xc5\xa1\xc4\x8dine smrtnega trpljenja Kristusovega \xc5\xa1e ni uvidel, da bi ta bratov\xc5\xa1\xc4\x8dina potrebovala slovenska in nem\xc5\xa1ka besedila. Pisati je za\xc4\x8del \xc5\xa1ele mnogo let pozneje. Pripisujejo mu 3 spise, natisnjene 1757 v Trstu: Compendium ritualis labacensis cum appendice germanica et carniolica pro assistentia maribundorum; Dioecesanum labacense in Missae propriae dioeceseos labacensis. Najpomembnej\xc5\xa1a teh knjig je pa\xc4\x8d prvi obred-ni\xc5\xa1ki tekst s slovenskimi teksti. Gre za neuraden priro\xc4\x8dnik, ki naj bi nadome\xc5\xa1\xc4\x8dal uradnega\xc2\xa0\xc2\xbbRituale Labacense ad usum Romanum accomodatum\xc2\xab\xc2\xa0iz 1706, torej tisti obrednik, ki ga je oskrbel salzbur\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof K\xc3\xbcnburg z mislijo, da je treba v ljubljanski \xc5\xa1kofiji posebnosti oglejskega obreda nadomestiti z rimskim, obenem pa upo\xc5\xa1tevati tudi potrebe doma\xc4\x8dega okoli\xc5\xa1a.'