b'\n_START_ARTICLE_\nUpravljanje pravic digitalnih vsebin\n_START_PARAGRAPH_\nUpravljanje pravic digitalnih vsebin (znano tudi pod angle\xc5\xa1kim izrazom Digital rights management s kratico DRM) je skupek tehnik za nadzor dostopa, namenjen omejevanju uporabe lastni\xc5\xa1ke strojne opreme ali avtorsko za\xc5\xa1\xc4\x8ditenih del, ki se distribuirajo digitalno. Tehnologija je oblikovana tako, da posku\xc5\xa1a skladno s politiko izdajatelja nadzorovati uporabo, spreminjanje in distribucijo avtorsko za\xc5\xa1\xc4\x8ditenih del (kot sta programska oprema in multimedijska vsebina), kot tudi sistemov v napravah za uveljavljanje nadzora. Izdajatelji, ki uporabljajo model omejene distribucije v zaprtih sistemih, se zana\xc5\xa1ajo na DRM za ohranjanje nadzora nad svojo intelektualno lastnino. Nasprotje je model mno\xc5\xbei\xc4\x8dnej\xc5\xa1e distribucije prek odprtih omre\xc5\xbeij z manj\xc5\xa1o stopnjo ali celo odsotnostjo nadzora, ki se mu nekateri lastniki avtorskih pravic zavestno odpovedo.\n_START_SECTION_\nPrakti\xc4\x8dna izvedba\n_START_PARAGRAPH_\nEnoten standard za DRM ne obstaja, prav tako se izvedba nekoliko razlikuje glede na tip vsebine (programi, multimedijske vsebine, elektronski dokumenti, televizijski program), v osnovi pa predstavlja temelj programska oprema, ki identificira uporabnika in vzpostavi povezavo med uporabnikom, zahtevano vsebino ter zakupljenimi pravicami zanjo. Vsebuje tudi mehanizme za sklepanje pogodbe (zakup vsebine) in dostavo vsebine uporabniku. V sodobnem \xc4\x8dasu postopek poteka v realnem \xc4\x8dasu prek internetne povezave, nadzoruje ga izdajateljev stre\xc5\xbenik, ki vsebuje podatke o uporabnikih. Sre\xc5\xbenik komunicira z uporabnikovim programom oz. napravo za prikazovanje vsebine (odjemalcem) in lahko prek nje omeji, kaj bo lahko uporabnik z vsebino po\xc4\x8del (kopiral, raz\xc5\xa1irjal, tiskal, spreminjal itd.). Postopki avtentikacije obi\xc4\x8dajno zahtevajo povezavo z internetom vsaj ob prvi uporabi, v nekaterih primerih pa vsaki\xc4\x8d in ves \xc4\x8das uporabe._NEWLINE_Digitalna vsebina v shemah DRM je lahko pred prenosom k odjemalcu \xc5\xa1ifrirana in/ali opremljena s trajnim \xc5\xbeigom, ki omogo\xc4\x8da sledljivost. Od\xc5\xa1ifrira jo odjemalec s klju\xc4\x8dem, ki ga po preverjanju licence posreduje stre\xc5\xbenik.\n_START_SECTION_\nRaz\xc5\xa1irjenost in pravni status\n_START_PARAGRAPH_\nUpravljanje pravic digitalnih vsebin pred dobo interneta je bilo omejeno na za\xc5\xa1\xc4\x8dito pred kopiranjem nosilcev podatkov in sisteme kod za uporabo programov. Povezljivost ra\xc4\x8dunalnikov in skrajno enostavno kopiranje datotek pa sta v 21. stoletju prakti\xc4\x8dno onemogo\xc4\x8dila uveljavljanje avtorskih pravic._NEWLINE_Prvi so se odzvali veliki zalo\xc5\xbeniki programske opreme in njihovi zagovorniki; klju\xc4\x8dno vlogo je imel pravnik Bruce Lehmann, ki je zagovarjal strogo regulacijo interneta za uveljavljanje licenc vsebin. Nekatere bistvene to\xc4\x8dke njegovih zamisli je sprejela Svetovna organizacija za intelektualno lastnino (WIPO), ki postavlja mednarodne standarde za avtorske pravice. Nova pravila je v ameri\xc5\xa1ko zakonodajo vklju\xc4\x8dil ameri\xc5\xa1ki Kongres z zakonom Digital Millennium Copyright Act (DMCA) leta 1998. Ta med drugim kriminalizira na\xc4\x8dine, s katerimi je mo\xc5\xbeno zaobiti sisteme DRM, ne glede na to ali je posledica njihove uporabe kr\xc5\xa1itev avtorskih pravic ali ne. Tudi evropska direktiva o avtorskih pravicah je vnesla dolo\xc4\x8dila WIPO v pravni red Evropske unije, vklju\xc4\x8dno z dolo\xc4\x8dili o varstvu podatkov o upravljanju pravic. Vendar pa je kasneje Evropsko sodi\xc5\xa1\xc4\x8de prepovedalo mehanizme za prepre\xc4\x8devanje prena\xc5\xa1anja licenc za dela, kot so videoigre, med uporabniki in dolo\xc4\x8dilo tudi, da je v dolo\xc4\x8denih primerih legalno zaobiti DRM._NEWLINE_DRM je zasnovan tako, da v odnosu med lastnikom avtorskih pravic in uporabnikom daje prakti\xc4\x8dno vso mo\xc4\x8d lastniku. To odpira mnoga \xc5\xa1e nerazre\xc5\xa1ena pravna vpra\xc5\xa1anja, kot je poseganje v pravico ustvarjanja varnostnih kopij za osebno rabo, omejevanje po\xc5\xa1tene uporabe in ignoriranje drugih omejitev avtorskih pravic.\n_START_SECTION_\nKritike\n_START_PARAGRAPH_\nKritiki trdijo, da je DRM neu\xc4\x8dinkovit pri prepre\xc4\x8devanju nelegitimnega kopiranja in raz\xc5\xa1irjanja avtorskih del ter da namesto tega slu\xc5\xbei v praksi predvsem za omejevanje inovativne rabe teh del in z zakonom dolo\xc4\x8denih pravic potro\xc5\xa1nikov, kot je ustvarjanje varnostnih kopij. Richard Stallman je koncept zato prekrstil v Upravljanje digitalnih omejitev (angle\xc5\xa1ko Digital Restrictions Management). Druga vrsta pomislekov se nana\xc5\xa1a na varstvo zasebnosti: \xc4\x8de sistem DRM zahteva identifikacijo uporabnika vsaki\xc4\x8d, ko ta uporablja delo, to nadzorniku sistema omogo\xc4\x8di profiliranje uporabnikov \xc5\xa1e natan\xc4\x8dneje kot denimo banke pri uporabnikih pla\xc4\x8dilnih kartic. Sistemi DRM so zaprti in pogosto ni mo\xc5\xbeno enostavno ugotoviti niti, kateri podizvajalec izdajatelja je odgovoren zanje, kar ote\xc5\xbeuje ugotavljanje morebitnih zlorab._NEWLINE_Prakti\xc4\x8dna posledica zaprtosti sistemov DRM in njihove nepreglednosti je tudi varnostno tveganje za uporabnika. Zgradba programske opreme za DRM je skrivnost, lahko pa je ranljiva za hekerje. Leta 2005 je izbruhnil \xc5\xa1kandal, ko je v javnost pri\xc5\xa1el podatek, da je zalo\xc5\xbeba Sony DMG na svoje glasbene CD-je vklju\xc4\x8dila programsko opremo XCP za prepre\xc4\x8devanje kopiranja. Program se je brez uporabnikove vednosti namestil ob vstavitvi CD-ja v ra\xc4\x8dunalnik in spremenil sistemske nastavitve, da je prikril svoje delovanje, kar so lahko izkoristili ustvarjalci zlonamerne programske opreme za raz\xc5\xa1irjanje svojih stvaritev. Primer se je kon\xc4\x8dal s to\xc5\xbebo, v kateri se je zalo\xc5\xbenik pogodil s to\xc5\xbeniki in ponudil vsem kupcem povrnitev kupnine._NEWLINE_Uporaba DRM spreminja tudi podro\xc4\x8dja uporabe avtorskih del, ki jih obi\xc4\x8dajno ne povezujemo z internetom. Z razmahom elektronskih knjig in sistemi upravljanja pravic zanje denimo postajajo obi\xc4\x8dajni dogodki, kakr\xc5\xa1ni so za tradicionalno razumevanje knjig nepojmljivi. Podjetje Amazon.com je \xc5\xbee leta 2009 vzbudilo pozornost z enostranskim izbrisom izvodov knjige 1984 z bralnikov kupcev, saj naj bi imel izdajatelj neraz\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8dene avtorske pravice za delo. Ironi\xc4\x8dne povezave z zgodbo tega romana, ki opisuje sistem vseprisotnega \xc2\xbbvelikega brata\xc2\xab, niso u\xc5\xa1le komentatorjem. Podjetje Microsoft je leta 2019 oznanilo, da ukinja servis prodaje elektronskih knjig prek svoje Trgovine Windows; ker s tem uga\xc5\xa1a tudi sistem upravljanja pravic, to pomeni, da bodo vse knjige, ki jih imajo uporabniki zakupljene in name\xc5\xa1\xc4\x8dene v e-bralnikih, prenehale delovati.'