b'\n_START_ARTICLE_\nChristine de Pizan\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je 11.9. 1364 v Benetkah, od koder je bila tudi njena mama. Njen o\xc4\x8de je bil Tommaso di Benvenuto da Pizzano, ki je bil zdravnik, sodni astrolog in svetnik Bene\xc5\xa1ke republike. Po njenem rojstvu je Thomas de Pizan sprejel slu\xc5\xbebo na dvoru francoskega kralja Karla V. in postal kraljevi astrolog, alkimist ter zdravnik. Tako je pre\xc5\xbeivljala ve\xc4\x8dino svojega otro\xc5\xa1tva na francoskem dvoru, kjer je lahko krepila svoje intelektualne sposobnosti, saj ji je o\xc4\x8de zagotavljal najbolj\xc5\xa1o izobrazbo. Uspe\xc5\xa1no se je izobrazila v \xc5\xa1tevilnih jezikih, in ponovno odkrivala klasiko in humanistiko zgodnje (italijanske) renesanse; brala je dela \xc5\xa1tevilnih avtorjev, npr. Ovida, Boetija, Vincenca iz Beauvaisa, Danteja in Giovannija Boccaccia, ki je bil tudi glavni vir Knjige o mestu dam._NEWLINE_Ve\xc4\x8dino svojega otro\xc5\xa1tva in celo odraslo \xc5\xbeivljenje je \xc5\xbeivela v Parizu in potem v opatiji v Poisseyu, kjer je pisala v srednjeve\xc5\xa1ki franco\xc5\xa1\xc4\x8dini. Pri petnajstih letih, leta 1380, se je poro\xc4\x8dila z deset let starej\xc5\xa1im Etiennenom du Castelom, ki je kon\xc4\x8dal univerzitetni \xc5\xa1tudij in postal kraljevi tajnik na sodi\xc5\xa1\xc4\x8du. Njun zakon je bil po njenih delih sode\xc4\x8d zelo sre\xc4\x8den. Mo\xc5\xbe je bil povezan s skupino mladih intelektualcev, ki so pozneje postali prvi francoski humanisti, in jo spodbujal k izobra\xc5\xbeevanju in pisanju._NEWLINE_Imela sta tri otroke, h\xc4\x8derko, ki je postala nuna v dominkanskem samostanu v Poissyju leta 1397 kot spremljevalka kraljeve h\xc4\x8derke Marije, sina Jeana de Castela (ki je edini do\xc4\x8dakal odraslost), in drugega otroka, ki je umrl v otro\xc5\xa1tvu. Leta 1390 je Etienne du Castel, medtem ko je bil v Beauvaisu na misiji s kraljem, nenadoma umrl zaradi epidemije. Ko je posku\xc5\xa1ala zbrati denar iz zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine svojega mo\xc5\xbea, se je soo\xc4\x8dila z zapletenimi to\xc5\xbebami v zvezi s povra\xc4\x8dilom dveh mo\xc5\xbeevih pla\xc4\x8d zaradi njegovih dolgov. Takrat je pisala predvsem zato, da bi lahko pre\xc5\xbeivljala mater, ne\xc4\x8dakinjo in svoja dva pre\xc5\xbeivela otroka. V delih, ki so nastala po mo\xc5\xbeevi smrti, lahko opazimo veliko \xc5\xbealost, sklenila je tudi, da se ne bo nikoli ve\xc4\x8d poro\xc4\x8dila, raje se je posvetila \xc5\xa1tudiju. Njeni prvi literarni uspehi so povezani z dvorom Ludvika Orleanskega in njegove \xc5\xbeene Valentine Visconti, ki je bila velika ljubiteljica knji\xc5\xbeevnosti. Christine de Pizan je tako spoznala Johna Montaguja, 3. grofa Salisburyja, ki je bil velik ob\xc4\x8dudovalec njenih del in je prispeval k razpoznavnosti njenih del v Angliji, s \xc4\x8dimer so povezani tudi prvi prevodi. Kmalu je postala priznana liri\xc4\x8dna pesnica in uradna biografija Karla V.. Dobivala je veliko naro\xc4\x8dil, zaradi \xc4\x8desar velja za prvo poklicno pisateljico. Zelo dobro se je spoznala na postopke objavljanja del, iluminiranja in prepisovanja. V tem plodnem obdobju med letoma 1393 in 1412 je sestavila ve\xc4\x8d kot 300 balad in \xc5\xa1e veliko ve\xc4\x8d kraj\xc5\xa1ih pesmi. Po bitki pri Agincourtu leta 1415 se je odlo\xc4\x8dila prestopiti v \xc5\xbeenski samostan v Poissyu, v predmestju Pariza. V tem \xc4\x8dasu je zelo malo pisala. V svojem zadnjem delu leta 1429 je hvalila Ivano Orleansko. Okrog leta 1430 je umrla v samostanu v Poissyu.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nKot pisateljica se je ukvarjala s polo\xc5\xbeajem \xc5\xbeensk v dru\xc5\xbebi in se udele\xc5\xbeevala \xc5\xa1tevilnih literarnih razprav. V njenem filozofskem pisanju in komentarjih se je zavzemala za \xc5\xbeensko pravico do izobrazbe. V letih 1401-02 je bila vklju\xc4\x8dena v aktualni literarni polemiki o Romanu o Ro\xc5\xbei, alegori\xc4\x8dni pesnitvi francoskega pesnika Jeana de Meuna, ki poveli\xc4\x8duje dvorno ljubezen. Roman o Ro\xc5\xbei prikazuje dvorno \xc5\xbeivljenje, medtem ko kriti\xc4\x8dno prikazuje \xc5\xbeenske kot zapeljivke. Christine de Pizan je posebej nasprotovala uporabi vulgarnih izrazov v alegori\xc4\x8dni pesnitvi. V skladu z njo tudi plemenite \xc5\xbeenske tistega \xc4\x8dasa niso uporabljale tak\xc5\xa1nega jezika. Njena kritika v glavnem izhaja iz prepri\xc4\x8danja, da je Jean de Meun namenoma obrekoval \xc5\xbeenske v tem delu._NEWLINE_Glavno vpra\xc5\xa1anje je bilo neupravi\xc4\x8deno obrekovanje \xc5\xbeensk v literarnih besedilih. Ta spor je pomagal vzpostaviti njen ugled \xc5\xbeenske intelektualke, ki se lahko u\xc4\x8dinkovito uveljavlja in brani svoje trditve v literarni sferi, kjer prevladujejo mo\xc5\xa1ki._NEWLINE_Christine de Pizan je k retori\xc4\x8dni tradiciji prispevala kot \xc5\xbeenska, ki je s svojimi prepri\xc4\x8devalnimi strategijami, ki so jih preu\xc4\x8devali tudi retori\xc4\x8dni u\xc4\x8denjaki, delovala proti prevladujo\xc4\x8dim pogovorom tistega \xc4\x8dasa. Uspe\xc5\xa1no je ustvarila svojo govorni\xc5\xa1ko identiteto in s tem pozivala k ve\xc4\x8dji vklju\xc4\x8denosti \xc5\xbeensk v dru\xc5\xbebo, opogumljala vse \xc5\xbeenske k delovanju proti \xc5\xbeenskim sovra\xc5\xbenikom in jih spodbujala k izobrazbi. Vplivala je tudi na poznej\xc5\xa1e aristokratske humanistke kot sta Battista Sforza in Vittoria Colonna, da so se dobro izobrazile._NEWLINE_Srednjeve\xc5\xa1ki pogled na dru\xc5\xbebo ni dopu\xc5\xa1\xc4\x8dal napredka po dru\xc5\xbebeni lestvice, saj so imeli ljudje, rojeni v dolo\xc4\x8den stan, da izpolnijo dol\xc5\xbenosti, ki jih ta sloj od njih zahteva. Christine de Pizan pa je verjela v urejeno dru\xc5\xbebo, kjer ima vsak, ni pomembno, iz katerega sloja ali spola je, mo\xc5\xbenost napredovati. Prav tako so njene argumente, da so \xc5\xbeenske intelektualno in socialno enakopravne mo\xc5\xa1kim, videli kot gro\xc5\xbenjo._NEWLINE_Nekateri so trdili, da je Christine de Pizan za\xc4\x8dela svojo literarno kariero s petjem, sama v svoji sobi, in jo kon\xc4\x8dala s klicanjem na javnem trgu. Pustila je vpliven odtis na podro\xc4\x8dju retori\xc4\x8dnih diskurz v sicer mo\xc5\xa1kem literarnem polju. Zapustila je enain\xc5\xa1tirideset pesni\xc5\xa1kih del in ve\xc4\x8d proznih knjig. Njena proza, zaradi njenega \xc5\xa1irokega znanja in interesov ni za splo\xc5\xa1nega bralca, saj je slogovno zapletena. Francoska filozofinja Simone de Beauvoir je leta 1949 v To \xc3\xa9p\xc3\xaetre au Dieu d\'Amour o tem napisala: "Prvi\xc4\x8d vidimo \xc5\xbeensko ki prevzame svoje pero v obrambi svojega spola".'