b'\n_START_ARTICLE_\nOrderik Vitalis\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nOrderik je bil najstarej\xc5\xa1i sin francoskega duhovnika Odelerja Orleaskega. Odeler je bil v slu\xc5\xbebi prvega grofa Shrewsburyja Rogerija Montgomeryjskega, od katerega je dobil v upravljanje mestno kapelo. Ko je imel Orderik pet let, so ga star\xc5\xa1i poslali na \xc5\xa1olanje k angle\xc5\xa1kemu duhovniku Siwardu, ki je imel \xc5\xa1olo v cerkvi sv. Petra in Pavla v Shrewsburyju. Pri enajstih letih je v Normandiji kot novic vstopil v samostan St Evroul-en-Ouche, ki ga je finan\xc4\x8dno podpiral grof Rogerij._NEWLINE_Star\xc5\xa1i so za Orderikovo pripustitev pla\xc4\x8dali trideset mark. Mali Orderik je na za\xc4\x8detku pre\xc5\xbeivljal te\xc5\xbeke \xc4\x8dase,\xc2\xa0\xc2\xbbkot Jo\xc5\xbeef v tuji de\xc5\xbeeli\xc2\xab, kot je sam kasneje rekel, saj ob prihodu v Normandijo ni znal niti ene francoske besede. Kasneje je tudi izjavil, da so mu star\xc5\xa1i nalo\xc5\xbeili te\xc5\xbeko breme samostanskega \xc5\xbeivljenja v \xc5\xbeelji in prepri\xc4\x8danju, da mu bo dobro. O\xc4\x8de je meni\xc5\xa1ki poklic globoko spo\xc5\xa1toval in se je po svoji upokojitvi nekaj let kasneje tudi sam umaknil v samostan, ki ga je na njegovo prigovarjanje ustanovil grof Rogerij. Knjige, ki jih je Orderik napisal mnogo let kasneje, ka\xc5\xbeejo, da nikoli ni izgubil angle\xc5\xa1kega na\xc4\x8dina razmi\xc5\xa1ljanja in stika s svojo domovino._NEWLINE_V samostanu so imeli z izgovorjavo njegovega krstnega imena Orderik velike te\xc5\xbeave, zato so ga po pripadniku legendarne tebanske legije prekrstili v Vitalisa. Kasneje je v naslovu svoje velike kronike svojemu prvemu imenu pripisal \xc5\xa1e drugo, na koncu pa je s ponosom dodal \xc5\xa1e nadimek Angligena._NEWLINE_V njegovem samostanskem \xc5\xbeivljenju se ni dogajalo ni\xc4\x8d posebnega: leta 1093 je postal diakon, leta 1107 pa duhovnik. Samostan je zapu\xc5\xa1\xc4\x8dal bolj redko: leta 1105 je obiskal Croyland, Worcester in Cambrai, leta 1132 pa Cluny. Svojo pozornost je \xc5\xbee zelo zgodaj posvetil literaturi in izgleda, da je mnogo let cela poletja pre\xc5\xbeivljal v samostanskem skriptoriju.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nSamostanski predstojniki so mu (nekako med letoma 1099 in 1122) naro\xc4\x8dili, naj napi\xc5\xa1e zgodovino samostana St Evroul. Pod njegovim peresom je namesto zgodovine samostana nazadnje nastala knjiga Historia Ecclesiastica (Cerkvena zgodovina), splo\xc5\xa1na zgodovina takratnega obdobja. Samostan St Evroul je bil bogat in ugleden in v vojnah iz\xc4\x8drpani vitezi so ga na stara leta pogosto izbrali za svoje po\xc4\x8divali\xc5\xa1\xc4\x8de. Samostan je stalno gostil obiskovalce iz ju\xc5\xbene Italije, kjer je imel \xc5\xa1tevilne podru\xc5\xbenice, in Anglije, kjer je imel velike posesti. Orderik je bil zato vedno in dobro obve\xc5\xa1\xc4\x8den o vseh pomembnih dogodkih, \xc4\x8deprav se jih sam ni udele\xc5\xbeil._NEWLINE_Slog njegovega pisanja je okoren in izumetni\xc4\x8den, vendar je pripovedovanje kljub temu \xc5\xbeivahno. Orisi zna\xc4\x8dajev in presoje situacij so izvrstne. Pripoved je pomanjkljivo urejena in polna nepri\xc4\x8dakovanih odmikov, a je kljub temu neprecenljiv vir podatkov, ki jih pri drugih, bolj sistemati\xc4\x8dnih kronistih, te\xc5\xbeko najdemo. V svojih delih je zelo osvetlil navade in na\xc4\x8din razmi\xc5\xa1ljanja tistega \xc4\x8dasa. Na zgodovino je gledal \xc5\xa1iroko in iz nje sklepal na prihodnji potek dogajanj, zato so njegovi komentarji presenetljivo pronicavi._NEWLINE_Njegova pripoved se kon\xc4\x8da sredi leta 1141. Leta 1142 je dodal \xc5\xa1e nekaj zaklju\xc4\x8dkov in izjavil, da je \xc5\xbee star in slaboten. Ko je dokon\xc4\x8dal svoje veliko delo, je verjetno kmalu za tem umrl.\n_START_SECTION_\nHistoria Ecclestiastica\n_START_PARAGRAPH_\nOrderikova Cerkvena zgodovina je sestavljena iz treh delov:_NEWLINE_1. del: knjigi I. in II. opisujeta zgodovino kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva od Kristusovega rojstva in sta zgodovinsko brez vrednosti. Zgodovina po letu 855 postane golo na\xc5\xa1tevanje pape\xc5\xbeev, ki se kon\xc4\x8da z Inocencem I. Knjigi sta bili k prvotni shemi dodani kasneje. Napisani sta bili v letih 1136-1141._NEWLINE_2. del: knjige III. do VI. opisujejo zgodovino samostana St Evroul in tvorijo jedro Orderikovega dela. Na\xc4\x8drt zanje je bil narejen pred letom 1122, napisane pa so bile v letih 1123-1131. \xc4\x8cetrta in peta knjiga mo\xc4\x8dno odstopata od vsebine ostalih in opisujeta dejanja Viljema Osvajalca v Normandiji in Angliji. Vsebina do leta 1167 nima ve\xc4\x8dje vrednosti in je v glavnem povzetek dveh \xc5\xbee obstoje\xc4\x8dih virov: Historie Normannorum Viljema Jumige\xc5\xa1kega in Geste Guillemi Viljema Poitierskega. Leta 1067-1071 so povzetek zadnjega dela Geste Guillemi. Zgodovina po letu 1071 je Orderikovo izvirno delo, vendar so ocene politi\xc4\x8dnih dogodkov mnogo bolj skromne kot v kasnej\xc5\xa1ih knjigah._NEWLINE_3. del: knjige VII. do XIII., v katerih so cerkvene zadeve potisnjene v ozadje. V tem delu Orderik najprej ori\xc5\xa1e zgodovino Francije pod Karolingi in zgodnjimi Capeti, potem pa nadaljuje z dogodki iz svojega \xc4\x8dasa. Opisi se za\xc4\x8denjajo pribli\xc5\xbeno z letom 1082. Mnogo pove o zadevah, ki se nana\xc5\xa1ajo na cesarstvo, pape\xc5\xbee, Normane na Siciliji in Apuliji ter prvo kri\xc5\xbearsko vojno, za katero se sklicuje na Fulka Chartre\xc5\xa1kega in Baudrija Bourgueilskega. Sredi\xc5\xa1\xc4\x8de njegovega zanimanja je vsekakor zgodovina Roberta Normandijskega , Viljema Rufusa in Henrika I. Angle\xc5\xa1kega. Svoje delo nato nadaljuje v obliki letopisov do poraza \xc5\xa0tefana Angle\xc5\xa1kega v Linkolnu leta 1141 in njegovega ujetni\xc5\xa1tva.'