b'\n_START_ARTICLE_\nFrontotemporalna demenca\n_START_PARAGRAPH_\nFrontotemporalna demenca (FTD) je vrsta nevrodegenerativne bolezni, ki prizadane predvsem \xc4\x8delni (frontalni) in sen\xc4\x8dni (temporalni) re\xc5\xbeenj mo\xc5\xbeganov._NEWLINE_Obstajajo tri razli\xc4\x8dne klini\xc4\x8dne prezentacije bolezni, ki so odvisne od tega, kateri del mo\xc5\xbeganov je najbolj prizadet. Najpogostej\xc5\xa1a je vedenjska oblika, kjer je prizadet prefrontalni del \xc4\x8delnega re\xc5\xbenja. Zna\xc4\x8dilne so spremembe v osebnosti in obna\xc5\xa1anju. Antisocialno obna\xc5\xa1anje spremljajo izbruhi jeze, agresivnost, neredko tudi neprimerne seksualne pripombe in geste. Pri drugih dveh tipih FTD so v ospredju predvsem te\xc5\xbeave z govorom (afazija), saj je prizadet sen\xc4\x8dni re\xc5\xbeenj._NEWLINE_Frontotemporalna demenca spada med proteinopatije. To so nevrodegenerativne bolezni, ki so posledica kopi\xc4\x8denja napa\xc4\x8dno zvitih beljakovin. V prizadeti mo\xc5\xbeganovini so lahko beljakovine tau, TDP-43 konjugirana z ubikvitinom ali FUS (sarkomski protein)._NEWLINE_V ve\xc4\x8dini primerov se FTD pojavlja sporadi\xc4\x8dno. Pri pribli\xc5\xbeno 40\xc2\xa0% bolnikov s FTD je bolezen dedna in se pojavlja v dru\xc5\xbeinah. Genetska nagnjenost za FTD se najve\xc4\x8dkrat deduje avtosomno dominantno. V dru\xc5\xbeinah z genetsko predispozicijo je najpogostej\xc5\xa1a vedenjska oblika FTD. Z metodami molekularne genetike so odkrili najmanj sedem razli\xc4\x8dnih genov, povezanih z dedno obliko FTD, najpomembnej\xc5\xa1i je progranulin (PGRN)._NEWLINE_Diagnoza FTD temelji na klini\xc4\x8dni sliki. Nevropsiholo\xc5\xa1ki testi omogo\xc4\x8dajo odkritje zgodnjih vedenjskih in kognitivnih sprememb. Slikovna diagnostika pride v upo\xc5\xa1tev pri \xc5\xbee bolj razvitih oblikah FTD. Magnetna resonanca v napredovalih stadijih razkrije atrofijo prizadetih re\xc5\xbenjev. Povedna je tudi funkcionalna slikovna diagnostika, zlasti FDG-PET.\n_START_SECTION_\nSimptomi in znaki\n_START_PARAGRAPH_\nFrontotemporalna demenca je posledica patolo\xc5\xa1kih sprememb v frontalnem in temporalnem re\xc5\xbenju. Zaradi razli\xc4\x8dne razporeditve sprememb se ka\xc5\xbee s tremi razli\xc4\x8dnimi klini\xc4\x8dnimi slikami.\n_START_SECTION_\nVedenjska oblika\n_START_PARAGRAPH_\nFrontalna razli\xc4\x8dica frontotemporalne demence (imenovana tudi vedenjska oblika) je najpogostej\xc5\xa1a klini\xc4\x8dna slika bolezni in se pojavlja v ve\xc4\x8d kot polovici primerov. Zanjo so zna\xc4\x8dilne spremembe v osebnosti in obna\xc5\xa1anju, pacienti hitro izgubijo uvid v lastno \xc5\xbeivljenje in postanejo zgodaj nezmo\xc5\xbeni skrbeti sami zase. Glede na prevladujo\xc4\x8de znake paciente uvr\xc5\xa1\xc4\x8damo v dve skupini._NEWLINE_Pri prvi so v ospredju predvsem izguba inhibicije, vzkipljivost in hitra izguba pozornosti. Povezana je s spremembami v dorzolateralni regiji frontalnega re\xc5\xbenja. Z napredovanjem bolezni postajajo vedenjske motnje vedo huj\xc5\xa1e, pogosti so izbruhi jeze, agresivnost in antisocialno obna\xc5\xa1anje, ki se ka\xc5\xbee kot brezobzirnost do drugih ali neprimerne seksualne pripombe in geste. \xc4\x8custvena labilnost se ka\xc5\xbee s hitrimi spremembami razpolo\xc5\xbeenja._NEWLINE_V drugi skupini so pogostej\xc5\xa1i znaki kot so apatija in nezmo\xc5\xbenost prilagajanja spremembam. Odra\xc5\xbeajo spremembe v orbitalnem delu frontalnega korteksa. Tekom bolezni se trma in vztrajnost \xc5\xa1e stopnjujeta, njihovo vedenje postane otro\xc4\x8dje, postanejo lahko tudi \xc4\x8dustveno hladni. Nekateri razvijejo ponavljajo\xc4\x8de rituale ali stereotipne geste, kot so na primer u\xc5\xbeivanje to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8dene hrane vsak dan ob istem \xc4\x8dasu ali pa preprosta ponavljajo\xc4\x8da dejanja, kot je potrkavanje z nogami ob tla._NEWLINE_Najpogostej\xc5\xa1i kognitivni izpad pri frontalni razli\xc4\x8dici frontotemporalne demence je motnja izvr\xc5\xa1ilnih funkcij, te\xc5\xbeave imajo torej pri na\xc4\x8drtovanju in organizaciji. Slab\xc5\xa1a je tudi njihova sposobnost abstraktnega mi\xc5\xa1ljenja. Te motnje so odraz sprememb v prefrontalnem korteksu.\n_START_SECTION_\nSemanti\xc4\x8dna oblika\n_START_PARAGRAPH_\nPet ali ve\xc4\x8d let pred pojavom drugega tipa FTD, semanti\xc4\x8dne demence se pojavljajo prodromi, na primer te\xc5\xbeave pri priklicu imen in besed. Ko se bolezen razvije je spontan govor teko\xc4\x8d in strukturno pravilen, a prazen in brez pomena. Bolniki imajo pogosto te\xc5\xbeave z iskanjem besed in poimenovanjem stvari. Svoje motnje v govoru se navadno ne zavedajo. Prizadeto je tudi njihovo splo\xc5\xa1no znanje, ne vedo na primer kaj so to po\xc4\x8ditnice. Pozneje v poteku bolezni za\xc4\x8dnejo avtomati\xc4\x8dno ponavljati besede in stavke (eholalija) in nehote \xc5\xa1kripajo z zobmi. Ne razumejo ve\xc4\x8d pomena besed in imajo te\xc5\xbeave s spominom. Pri tej vrsti demence prevladuje atrofija levega temporalnega re\xc5\xbenja. Pri atrofiji desnega temporalnega re\xc5\xbenja so v ospredju spremembe v obna\xc5\xa1anju, kot so \xc4\x8dustvena hladnost in odtujenost v med\xc4\x8dlove\xc5\xa1kih odnosih.\n_START_SECTION_\nProgresivna neteko\xc4\x8da afazija\n_START_PARAGRAPH_\nProgresivna neteko\xc4\x8da afazija nastane pri asimetri\xc4\x8dni atrofiji leve mo\xc5\xbeganske hemisfere. Spremembe so najbolj izra\xc5\xbeene na perisilvi\xc4\x8dnem podro\xc4\x8dju ob lateralni fisuri. Bolniki imajo vedno ve\xc4\x8dje te\xc5\xbeave pri tvorbi govora, medtem ko je razumevanje besed ohranjeno. Tvorijo okrnjene stavke brez slovni\xc4\x8dnih struktur, kar spominja na telegrafski govor. Prizadeto je tudi pisanje, zato je komunikacija zelo ote\xc5\xbeena. Bolniki se svoje motnje zavedajo, zato so pogosto v veliki stiski. S\xc4\x8dasoma postanejo nemi, druge funkcije pa so relativno ohranjene. Vedenjske motnje se pojavijo pozno v poteku bolezni in lahko vklju\xc4\x8dujejo rigidnost in izgubo empatije. Razli\xc4\x8dne klini\xc4\x8dne slike se s\xc4\x8dasoma zdru\xc5\xbeijo in v kon\xc4\x8dnih fazah se bolezen izrazi s Kluver-Bucyjevim sindomom. Zanj se zna\xc4\x8dilno hiperoralno vedenje, ki vklju\xc4\x8duje prekomerno pitje, kajenje in hranjenje. Pacienti poleg hrane jedo tudi neu\xc5\xbeitne stvari in predmete.\n_START_SECTION_\nGenetika\n_START_PARAGRAPH_\nV ve\xc4\x8dini primerov se FTD pojavlja sporadi\xc4\x8dno. Pri pribli\xc5\xbeno 40\xc2\xa0% bolnikov s FTD pa je bolezen dedna in se pojavlja v dru\xc5\xbeinah. Vedenjska oblika je najpogostej\xc5\xa1a oblika FTD pri dru\xc5\xbeinah z genetsko predispozicijo.  Genetska nagnjenost za FTD se najve\xc4\x8dkrat deduje avtosomno dominantno. Z metodami molekularne genetike so odkrili najmanj sedem razli\xc4\x8dnih genov, ki so genetski ozna\xc4\x8devalci dedne oblike FTD. Mednje sodijo geni za: progranulin (PGRN), z mikrotubli povezan protein tau (MAPT), TAR DNA vezavni protein-43 (TDP43), FUS, valozin vsebujo\xc4\x8di protein (VCP) in protein multivezikularnih telesc 2B (CHAMP2B) ter gen za odprti bralni okvir 72 na kromosomu 9 (C9orf72)._NEWLINE_Gena MAPT in PGRN, ki le\xc5\xbeita na kromosomu 17 sta poglavitna bolezenska gena, ki pove\xc4\x8data tveganje za nastanek FTD. Gen MAPT, ki so ga odkrili leta 1998, je prvi gen, ki je bil povezan z dedno obliko FTD. Mutacije vodijo v nastanek spremenjenega razmerja med tau izomerami, kar ima za posledico tvorbo nevrotoksi\xc4\x8dnih agregatov, ki ovirajo aksonski transport. Mutacije so povezane s FTD s parkinsonizmom na kromosomu 17 (FTDP-17) , ki se ka\xc5\xbee s klini\xc4\x8dno sliko parkinsonizma in demence. Pri 10\xc2\xa0% bolnikov s FTD so ugotovili mutacije v genu MAPT._NEWLINE_Mutiran gen PGRN, ki so ga odkrili leta 2006, nosi zapis za rastni faktor, ki je udele\xc5\xbeen pri uravnavanju vnetja, celjenju ran, nastanku raka in razvoju nevronov. Pri bolnikih s FTD so v piramidnih celicah hipokampusa dokazali pove\xc4\x8dano izra\xc5\xbeanje PGRN. V omenjenem genu so odkrili 69 mutacij (delecije, nesmiselne mutacije, spremenjeno mesto izrezovanja introna), ki so povezane s pojavom FTD pri 30 do 80 let starih bolnikih. Mutacije povezane z razli\xc4\x8dnimi fenotipskimi razli\xc4\x8dicami bolezni: vedenjska oblika, progresivna neteko\xc4\x8da afazija, kortikobazalna degeneracija,... se pri bolnikih s FTD pojavljajo v 3-26\xc2\xa0%._NEWLINE_Leta 2011 so ugotovili, da pove\xc4\x8dano \xc5\xa1tevilo (700-1600 napram 2-30 ponovitev pri zdravih) ponavljajo\xc4\x8dih se \xc5\xa1estnukleotidnih zaporedij G4C2 v promotoski regiji C9orf72 na kromosomu 9 vodi v zmanj\xc5\xa1ano koli\xc4\x8dino treh poglavitnih transkriptov, kar se ka\xc5\xbee s kopi\xc4\x8denjem proteina TDP43 v nevronih. Posledice mutacije v regulacijskih zaporedjih se klini\xc4\x8dno najve\xc4\x8dkrat izra\xc5\xbeajo kot vedenjska oblika FTD ali ALS (amiotrofi\xc4\x8dna lateralna skleroza). Skupno so frekvence mutacij v genih PGRN, MAPT in C9orf72 ocenjne na 23-40\xc2\xa0%, medtem ko so mutacije v genih VCP in CHAMP2B pri dednih oblikah FTD redke in zna\xc5\xa1ajo manj kot 1\xc2\xa0%.\n_START_SECTION_\nZdravljenje\n_START_PARAGRAPH_\nTrenutno ne poznamo u\xc4\x8dinkovitega zdravljenja. Zaviralci acetilholin-esteraze in memantin, ki se uporabljajo za zdravljenje Alzheimerjeve bolezni, niso u\xc4\x8dinkoviti. Zato je spremljanje bolnikov usmerjeno v simptomatsko in podporno zdravljenje. Vedenjski simptomi se lahko pozitivno odzovejo na zdravljenje s selektivnimi zaviralci privzema serotonina.'