b'\n_START_ARTICLE_\nMarica Strnad Cizerlj\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nMed letoma 1887 in 1891 je obiskovala u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8de v Ljubljani, nato pa se je zaposlila kot u\xc4\x8diteljica na dekli\xc5\xa1ki \xc5\xa1oli v \xc5\xa0entjurju. Tam je ostala do leta 1895, ko je bila preme\xc5\xa1\xc4\x8dena v ljudsko \xc5\xa1olo na Krembergu. Od tam je bila leta 1897 preme\xc5\xa1\xc4\x8dena v \xc5\xa1olo v Sv. Jakob (danes Spodnji Jakobski Dol) v Slovenske gorice, kjer je spoznala kaplana Alojza Cizerlja, ki je istega leta tam nastopil slu\xc5\xbebo. Zapletla sta se v razmerje, ki ga dru\xc5\xbeba ni odobravala, zaradi \xc4\x8desar sta se preko Pariza umaknila v Rusijo. Tam sta prestopila v pravoslavno vero in se poro\xc4\x8dila. V Ki\xc5\xa1injevu sta se kot u\xc4\x8ditelja zaposlila na tamkaj\xc5\xa1nji nem\xc5\xa1ki gimnaziji._NEWLINE_Po nekaj letih je Alojz zaradi domoto\xc5\xbeja zapustil dru\xc5\xbeino in se leta 1905 umaknil na svoje posestvo v Halozah. Po njegovi smrti v letu 1911 je posestvo pripadlo Marici, ta pa ga je leta 1915 podarila takrat \xc5\xa1e mladoletnemu sinu. Marica se je iz Rusije vrnila leta 1920. Do upokojitve je delala kot u\xc4\x8diteljica na osnovni \xc5\xa1oli pri Sv. Barbari._NEWLINE_Po upokojitvi se je skupaj s kolegico, profesorico Ervini Ropasovo, preselila v Maribor, kjer sta \xc5\xbeiveli v skupnem gospodinjstvu, po nem\xc5\xa1ki okupaciji Maribora ob izbruhu druge svetovne vojne pa se je preselila k sinu na posestvo v Haloze. Leta 1945 se je nato preselila v Novo mesto, kjer je po sinovi smrti leta 1949 za\xc4\x8dela slabeti in je tam leta 1953 tudi umrla.\n_START_SECTION_\nPesni\xc5\xa1ko in publicisti\xc4\x8dno delo\n_START_PARAGRAPH_\nMarica je za\xc4\x8dela pesmi pisati \xc5\xbee na u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8du, objavljala pa je v Ljubljanskem zvonu, Vesni, Slovenskemu narodu, Slovanskemu svetu, Slovenki in Slovenski gospodinji. Pri tem je uporabljala mnogo psevdonimov, med katerimi so bili Alen\xc4\x8dica, Alenka, Breda, Danica, Marica II, \xc5\xa0marska in Karanda\xc5\xa1. \xc5\xbde leta 1927 je izdala prvo pesni\xc5\xa1ko zbirko z naslovom Rde\xc4\x8di nagelj\xc4\x8dki. Prve literarno polemi\xc4\x8dne \xc4\x8dlanke je za\xc4\x8dela objavljati leta 1893 v reviji Popotnik, po letu 1895 pa je za\xc4\x8dela tudi z aktivisti\xc4\x8dnim pisanjem. Zavzemala se je za enakopravnost \xc5\xbeensk v u\xc4\x8diteljskem poklicu, poleg tega pa je zavzela tudi nacionalisti\xc4\x8dno dr\xc5\xbeo pri sklepanju zakonskih zvez. Zagovarjala je narodnostne poroke in glasno zagovarjala poroke Slovencev s Slovenkami. Pozivala je tudi k ustanavljanju \xc5\xbeenskih dru\xc5\xa1tev, ki naj bi \xc5\xbeenskam pomagala dose\xc4\x8di enakopravnost.'