b'\n_START_ARTICLE_\nBenediktinski samostan Gornji Grad\n_START_SECTION_\nUstanovitev samostana\n_START_PARAGRAPH_\nBenediktinski samostan Gornji Grad sta ustanovila leta 1140 \xc2\xbbvisoko svobodni gospod\xc2\xab\xc2\xa0Dipold Kager (Chagere), takratni lastnik vse Zgornje Savinjske doline, in oglejski patriarh Pelegrin I.. V ustanovni listini z dne 7. aprila 1140, ki ni ohranjena, ampak povzeta v potrdilni listini iz leta 1243, je Kager s svojo \xc5\xbeeno Truto odstopil vso svojo alodialno posest v Savinjski dolini deloma oglejskemu patriarhu, vklju\xc4\x8dujo\xc4\x8d utrdbo Gornji Grad ter gospostvi Mozirje in Vrbovec, preostalo posest pa novoustanovljenemu samostanu. Samostan je dobil 500 podlo\xc5\xbenikov z dru\xc5\xbeinami, obse\xc5\xbene gozdove in kori\xc5\xa1\xc4\x8denje pravic lova in ribolova. Samostanu je bila inkorporirana prafara Gornji Grad s prafarno cerkvijo sv. Mohorja in Fortunata, ki je nastala \xc5\xbee v 9. stoletju. \xc5\xbde pred letom 1209 so na novo pozidali triladijsko cerkev in nov kamnit kri\xc5\xbeni hodnik. _NEWLINE_Samostan je v 13. in 14. stoletju svojo posest in gospodarske pravice raz\xc5\xa1iril s \xc5\xa1tevilnimi daritvami, ki jih je prejemal od \xc5\xa1tevilnih plemi\xc5\xa1kih dru\xc5\xbein v savinjsko-\xc5\xa1ale\xc5\xa1ki regiji in \xc5\xa1ir\xc5\xa1e. Med njimi so bili: Istrski mejni grof Henrik Ande\xc5\xa1ki 1209, Bernard Smledni\xc5\xa1ki 1216, grof Viljem Vovbr\xc5\xa1ki 1241, Hartnid Ptujski 1243, Herman Plo\xc5\xa1tanjski 1247, Oto, Friderik Kun\xc5\xa1per\xc5\xa1ki 1257, 1296, 1313, koro\xc5\xa1ki vojvoda Ulrik III. Spanheim 1257, Hartnid Ortski 1262, Uleman Gori\xc4\x8danski 1269, Hartnid Gutensteinski (Ravne na Koro\xc5\xa1kem) 1273, \xc4\x8de\xc5\xa1ki kralj Otokar II. P\xc5\x99emysl 1274, cesar Rudolf je podaril hi\xc5\xa1o in dvor v Ljubljani 1277, Leopold \xc5\xbdovne\xc5\xa1ki patronat nad cerkvijo v Braslov\xc4\x8dah 1278, G\xc3\xbcnther  Hegenber\xc5\xa1ki (Stopni\xc5\xa1ki) 1279, Herman, Nikolaj Gornjegrajski 1282, 1312, Oto Kozjanski 1286, Engel\xc5\xa1alk Turnski 1291, Oto  Planinski 1297, Oto in Henrik Rehber\xc5\xa1ka 1298, Konrad Vrbov\xc5\xa1ki 1322, 1326 grof Ulrik Pfanber\xc5\xa1ki, 1369 Herman I. Celjski. Samostan je tako bil tudi fevdalni posestnik, ki mu je bila leta 1273 potrjena pravica do sodstva na lastnih posestvih. Ta pravica je obsegala tako de\xc5\xbeelno kot tudi splo\xc5\xa1no sodstvo. Leta 1447 je knez Friderik II. Celjski samostanu dal v najem pravico sodstva razen krvnega. Samostan je z daritvami dobival ne samo posesti (kmetije) in desetine, ampak tudi patronat in odvetni\xc5\xa1tvo nad (pra)farami, kot so npr. Mozirje, \xc5\xa0kale (inkorporirana k samostanu leta 1261), Pil\xc5\xa1tajn (udele\xc5\xbeba pri desetini od 1227, inkorporirana k samostanu v letih 1254-1261 in ponovno 1346), Braslov\xc4\x8de in La\xc5\xa1ko. Tako je imel pravico nastavljanja \xc5\xbeupnikov, ki so bili obi\xc4\x8dajno samostanski bratje. Samostan je pridobil arhidiakonske pravice nad gornjegrajsko, \xc5\xa1kalsko in braslov\xc5\xa1ko prafaro. Ker je bila obi\xc4\x8dajna zahteva, da so \xc5\xbeupniki govorili slovensko in ker ni nobenega dokumenta o prito\xc5\xbebah glede tega, lahko z gotovostjo sklepamo, da so bili samostanski bratje pove\xc4\x8dini slovenskega rodu in da je bil neliturgi\xc4\x8dni ob\xc4\x8devalni jezik v samostanu slovenski. _NEWLINE_Glede na omembe v zgodovinskih listinah je bil po vsej verjetnosti samostanu nekaj \xc4\x8dasa priklju\xc4\x8den tudi \xc5\xbeenski samostanski del. Vendar nekateri zgodovinarji menijo, da se omembe v virih nana\xc5\xa1ajo na nune v samostanu Mekinje.\n_START_SECTION_\nRazpustitev samostana\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde leta 1237 je \xc5\xbeelel oglejski patriarh Bertold Meranski v Gornjem Gradu ustanoviti \xc5\xa1kofijo oziroma tja prenesti pi\xc4\x8densko \xc5\xa1kofijo. Vendar pape\xc5\xbe Gregor IX. tega kon\xc4\x8dno ni odobril._NEWLINE_Cesar Friderik III. je leta 1461 z listino, izdano v Gradcu ustanovil ljubljansko nad\xc5\xa1kofijo, v katero je \xc5\xbeelel vklju\xc4\x8diti samostan Gornji Grad. Zato samostanu ni potrdil pravic in privilegijev sede\xc5\xbea in po smrti opata Gregorja leta 1463 prepovedal volitev novega opata. Menihi so se temu uprli in so za novega opata izvolili enookega meniha Gregorja Hiniga iz Trebnjega na Dolenjskem. V soglasju s pape\xc5\xbeem je kr\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof Ulrik to razglasil za ni\xc4\x8dno in z gro\xc5\xbenjo kazni prepovedal tak\xc5\xa1na nadaljnja dejanja. Gregor Hinig pa se ni dal in je od prvega ljubljanskega \xc5\xa1kofa \xc5\xbdige grofa Lamberga (1463\xe2\x80\x931488) izsilil dogovor, po katerem bi samostan za povrnitev dokumentov in za povrnitev pravic in privilegijev pla\xc4\x8dal 120 dukatov. Vendar tega ni bilo mogo\xc4\x8de izvesti zaradi odlo\xc4\x8ditev vi\xc5\xa1jih oblasti. _NEWLINE_Zaradi moralnega upada v samostanu in zmanj\xc5\xa1anja \xc5\xa1tevila redovnikov zaradi tur\xc5\xa1kih vpadov \xe2\x80\x93 Turki so Gornji Grad opusto\xc5\xa1ili leta 1471 \xe2\x80\x93 je pape\xc5\xbe na predlog \xc5\xa1kofa Lamberga leta 1473 samostan tudi formalno razpustil._NEWLINE_Po razpustitvi samostana so Gornji Grad ob\xc4\x8dasno uporabljali ljubljanski \xc5\xa1kofje za rezidenco. Leta 1518 je dal \xc5\xa1kof Kri\xc5\xa1tof Ravbar (1497\xe2\x80\x931536) nezavarovan samostanski kompleks za\xc5\xa1\xc4\x8dititi z obzidjem s petimi stolpi in vodnim obrambnim jarkom. _NEWLINE_Leta 1539 je takratni ljubljanski \xc5\xa1kof Franc Kacijanar v takratni sostolnici Gornji Grad dal pokopati svojega brata Ivana Kacijanarja, ki je bil v letih 1530\xe2\x80\x931537 kranjski de\xc5\xbeelni glavar in vrhovni poveljnik kranjskih \xc4\x8det v boju proti Turkom. Po ponesre\xc4\x8deni voja\xc5\xa1ki odpravi pri Osijeku, ko je zapustil vojsko, je bil obto\xc5\xbeen veleizdaje in ga je na begu na Hrva\xc5\xa1kem v Kostajnici na Uni oktobra 1539 umoril grof Nikola IV. Zrinski. Njegov nagrobni kamen je vzidan v cerkvi._NEWLINE_Po naro\xc4\x8dilu ljubljanskega knezo\xc5\xa1kofa Ernesta grofa Attemsa je bila prej\xc5\xa1nja cerkev v letih 1752\xe2\x80\x931760 poru\xc5\xa1ena in zgrajena cerkev sv. Mohorja in Fortunata, ki je lepo ohranjena \xc5\xa1e danes. Cerkev je najve\xc4\x8dja na ozemlju sedanje Slovenije. V njej je pokopanih ve\xc4\x8d ljubljanskih \xc5\xa1kofov.'