b'\n_START_ARTICLE_\nArvid Carlsson\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nKo je imel tri leta se je dru\xc5\xbeina iz Uppsale preselila v Lund, kjer je njegov o\xc4\x8de dobil polo\xc5\xbeaj profesorja na tamkaj\xc5\xa1nji univerzi. Star\xc5\xa1a in starej\xc5\xa1a brat ter sestra so bili dru\xc5\xbeboslovci, on pa se je odlo\xc4\x8dil za \xc5\xa1tudij medicine, ki ga je moral ob\xc4\x8dasno prekiniti zaradi voja\xc5\xa1kih obveznosti med drugo svetovno vojno. \xc5\xa0vedska je bila tisti \xc4\x8das kot nevtralna dr\xc5\xbeava skoraj popolnoma izolirana od sveta._NEWLINE_Ob koncu \xc5\xa1tudija se je odlo\xc4\x8dil za raziskovalno kariero in postal sodelavec oddelka za farmakologijo na Univerzi v Lundu, kjer se je ukvarjal z u\xc4\x8dinki kemi\xc4\x8dnih sedativov ter stimulansov. Leta 1948 je zamenjal podro\xc4\x8dje in pri\xc4\x8del raziskovati privzem kalcijevih soli za farmacevtsko podjetje. Konkretna raziskava ni dala bistvenih rezultatov, je pa uporabil isto tehniko radioaktivnih sledilcev v drug namen - preu\xc4\x8devanje presnove kalcija in njegovega privzema v kosti, kar je uporabil za svojo doktorsko disertacijo. Leta 1951 je postal profesor na Univerzi v Lundu in tam pou\xc4\x8deval do leta 1958, ko je dobil mesto profesorja na Univerzi v G\xc3\xb6teborgu._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu se je ukvarjal s psiholo\xc5\xa1kimi u\xc4\x8dinki in presnovo razli\xc4\x8dnih u\xc4\x8dinkovin, kar ga je pripeljalo do odkritja, da je dopamin \xc5\xbeiv\xc4\x8dni prena\xc5\xa1alec v mo\xc5\xbeganih in ne zgolj prekurzor norepinefrina, kot je bilo takrat uveljavljeno stali\xc5\xa1\xc4\x8de. Razvil je metodo za merjenje koli\xc4\x8dine dopamina v mo\xc5\xbeganih. Z njo je ugotovil, da je te snovi posebej veliko v bazalnih ganglijih, mo\xc5\xbeganski regiji, udele\xc5\xbeeni pri motoriki. S poskusi na \xc5\xbeivalih je demonstriral, da umetno zni\xc5\xbeanje koli\xc4\x8dine dopamina povzro\xc4\x8di izgubo nadzora nad gibi. U\xc4\x8dinek je bil podoben simptomom Parkinsonove bolezni, lahko ga je omilil z dodajanjem snovi L-Dopa, prekurzorja dopamina. To odkritje je spodbudilo razvoj terapije, ki \xc5\xa1e danes predstavlja osnovo za bla\xc5\xbeenje simptomov v zgodnjih stadijih Parkinsonove bolezni.'