b'\n_START_ARTICLE_\nZombi\n_START_PARAGRAPH_\nZombi je fiktivno bitje brez lastne volje, lahko je \xc5\xbeivo bitje ali o\xc5\xbeivljen mrtvec pod nadzorom nekoga drugega s pomo\xc4\x8djo magije. Legende o ljudeh, ki jih imajo pod popolno oblastjo \xc4\x8darovniki in jih uporabljajo za delovno silo, izhajajo iz vudujske mitologije. Podoba zombijev kot razpadajo\xc4\x8dih, opotekajo\xc4\x8dih se nemrtvih ljudi ali \xc5\xbeivali (npr. psov), ki jedo \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko meso, je popularna v zahodni kulturi, predvsem na ra\xc4\x8dun kultnega filma Georgea A. Romera z naslovom No\xc4\x8d \xc5\xbeivih mrtvecev (Night of the Living Dead, 1968). Nemrtvi, ki jedo meso \xc5\xbeivih, se sicer pojavljajo v literaturi \xc5\xbee od davnine - omenja jih med drugim 4000 let star Ep o Gilgame\xc5\xa1u._NEWLINE_S\xc4\x8dasoma se je na podlagi uspeha Romerovega filma razvil celoten \xc5\xbeanr grozljivk z zombiji kot glavnim elementom. V novej\xc5\xa1ih delih so zombiji lahko prikazani tudi kot gib\xc4\x8dna bitja z nekoliko ve\xc4\x8d iznajdljivosti kot v izvirnih upodobitvah, kjer so bili zombiji ljudem nevarni predvsem zaradi \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnosti in neusmiljene vztrajnosti. Pogost scenarij za napad zombijev so postapokalipti\xc4\x8dne zgodbe o pandemiji nalezljive bolezni ali katastrofalno spodletelih genetskih poskusih, ki spremenijo ljudi v \xc5\xbeive mrtvece. Prvi primer za tak scenarij je Mathesonov roman Jaz sem legenda iz leta 1954, ki je med drugim slu\xc5\xbeil kot navdih za No\xc4\x8d \xc5\xbeivih mrtvecev, le da v njem nastopajo vampirji namesto zombijev. Med sodobnej\xc5\xa1imi deli na to temo so britanski film 28 dni kasneje (28 Days Later, 2002), TV-serija \xc5\xbdivi mrtveci (The Walking Dead, od 2010), serija akcijskih videoiger in filmov po japonski predlogi Nevidno zlo (Resident Evil) ter strelska videoigra Left 4 Dead (2008)._NEWLINE_Po mnenju sociologov in kritikov lahko razumemo tovrstna dela kot socialni komentar in raziskovanje aktualne dru\xc5\xbebene problematike - od ameri\xc5\xa1ke gonje proti komunizmu, ki raz\xc4\x8dlove\xc4\x8duje posameznika (No\xc4\x8d \xc5\xbeivih mrtvecev), strahu pred nevarnostjo jedrske energije (Invisible Invaders, 1959) ali kak\xc5\xa1ne druge sodobne tehnologije (poleg \xc5\xbee omenjene genske tehnologije denimo \xc5\xa1e mobilnih telefonov, ki spro\xc5\xbeijo zombijevsko apokalipso v Kingovem romanu Mobi, 2006), zaskrbljenosti nad pretiranim potro\xc5\xa1ni\xc5\xa1tvom (Zora \xc5\xbeivih mrtvecev, 2004), medetni\xc4\x8dnih ali medrazrednih napetosti (De\xc5\xbeela \xc5\xbeivih mrtvecev, 2005) ipd. Arhetip zombija kot razosebljenega bitja predstavlja v tovrstnih delih prazno platno, na katerega bralci oz. gledalci projicirajo svoje strahove in se tako soo\xc4\x8dajo z njimi. Ravno zaradi prilagodljive simbolike so zombiji \xc5\xa1e danes vsaj tako priljubljen element sodobnih grozljivk kot vampirji.'