b'\n_START_ARTICLE_\nMehi\xc5\xa1ka vojna za neodvisnost\n_START_PARAGRAPH_\nMehi\xc5\xa1ka vojna za neodvisnost (\xc5\xa1pansko:Guerra de Independencia de M\xc3\xa9xico) je bila oboro\xc5\xbeen spopad in vrhunec politi\xc4\x8dnega in dru\xc5\xbebenega procesa, ki je se za\xc4\x8del na ozemlju podkraljestva Nove \xc5\xa0panije (\xc5\xa1pansko: Virreinato de Nueva Espa\xc3\xb1a) leta 1810 in kon\xc4\x8dal leta 1821 s podpisom C\xc3\xb3rdobske pogodbe. S tem je Nova \xc5\xa0panija, zgodovinska predhodnica dana\xc5\xa1nje Mehike, dosegla neodvisnost od \xc5\xa0panije, katere nadvlada je trajala skoraj 300 let. Za\xc4\x8detki procesa osamosvajanja segajo v \xc4\x8das Napoleonove invazije na \xc5\xa0panijo leta 1808. Sama vojna pa je trajala od dogodka, znanega pod imenom Krik kraja Dolores (\xc5\xa1pansko: Grito de Dolores), katerega glavni protagonist je bil duhovnik Miguel Hidalgo y Costilla, 16. septembra 1810, do vstopa Mehi\xc5\xa1ke revolucionarne vojske pod vodstvom Agustina de Iturbida v Ciudad de M\xc3\xa9xico, 27. septembra 1821. 16. september se praznuje kot Dan mehi\xc5\xa1ke neodvisnosti._NEWLINE_Potrebno je poudariti, da revolucionarna vojna ni pomenila boja Nove \xc5\xa0panije proti \xc5\xa1panski kraljevini, temve\xc4\x8d vojno med dvema stranema, ki so jo sestavljali isti elementi novo\xc5\xa1panske dru\xc5\xbebe: \xc5\xa0panci, kreoli, mestici in domorodci, ki so se mo\xc4\x8dno borili drug proti drugemu. Potemtakem bi se jo lahko ozna\xc4\x8dilo tudi kot dr\xc5\xbeavljansko vojno med brati. Nekaj zelo podobnega se je dogajalo tudi pri drugih bojih za neodvisnost po celini.\n_START_SECTION_\nObdobje pred za\xc4\x8detkom boja za neodvisnost\n_START_PARAGRAPH_\nV 18. stoletju je podkraljestvo Nove \xc5\xa0panije doseglo velik gospodarski razvoj, ki je temeljil predvsem na izkori\xc5\xa1\xc4\x8danju rudnikov zlata in srebra. To je spodbudilo tudi razvoj drugih gospodarskih panog, predvsem kmetijstva in trgovine. Bogati kreoli pa kljub dobremu ekonomskemu stanju niso bili zadovoljni s svojim mestom v politiki in so hoteli pri vladanju imeti ve\xc4\x8d politi\xc4\x8dne mo\xc4\x8di. Tako so se v krogih kreolske bur\xc5\xbeoazije izoblikovale prostozidarske lo\xc5\xbee, prenesene iz Evrope preko \xc5\xa1panskih prostozidarjev. Prvo je v Mehiki leta 1806 ustanovil \xc5\xa0panec Enrique Mugi, kateri je nato sledilo \xc5\xa1e mnogo drugih. Na tajnih sre\xc4\x8danjih je izobra\xc5\xbeena elita Nove \xc5\xa0panije za\xc4\x8dela premi\xc5\xa1ljevati o odnosih med \xc5\xa0panijo in njenimi kolonialnimi kraljestvi. Spremembe v socialni in politi\xc4\x8dni strukturi kot posledica Burbonskih reform in globoke ekonomske krize, ki se je pojavila v zadnjih dveh desetletjih 18. stoletja, so bile v Novi \xc5\xa0paniji glavni vzrok za nelagodje med takratno dru\xc5\xbebo. Kreolska elita je razpravljala o tem, kako bi za\xc4\x8dela s politi\xc4\x8dno revolucijo in strmoglavila tedanji politi\xc4\x8dni sistem.\n_START_SECTION_\nPrvi poskusi boja za neodvisnost Mehike\n_START_PARAGRAPH_\nGibanje za neodvisnost je dobilo navdih v obdobju razsvetljenstva ter v ameri\xc5\xa1ki in francoski revoluciji, saj so dramati\xc4\x8dni politi\xc4\x8dni dogodki v tistem \xc4\x8dasu po Evropi, predvsem francoske revolucionarne vojne in Napoleonova osvajanja, mo\xc4\x8dno vplivali tudi na dogajanje v Novi \xc5\xa0paniji. Leta 1808 sta Karl IV. \xc5\xa0panski in Ferdinand VII. pod prisilo francoskega cesarja odstopila in le-ta je nato za kralja imenoval svojega starej\xc5\xa1ega brata Jo\xc5\xbeefa I. Bonaparteja. Istega leta je mestni svet (\xc5\xa1pansko ayuntamiento) Ciudad de M\xc3\xa9xica s podporo podkralja Jos\xc3\xa9ja de Iturrigaraya brez prisotnosti zakonitega kralja zahteval suverenost. To je pripeljalo do dr\xc5\xbeavnega udara proti voditelju. Ko je bil le-ta zatrt, so njegove voditelje zaprli._NEWLINE_Kljub porazu v Ciudad de M\xc3\xa9xicu, so se manj\xc5\xa1e skupine upornikov sre\xc4\x8devale v drugih mestih Nove \xc5\xa0panije, da bi se stopnjeval upor proti kolonialni vladi. Leta 1810 po njihovem razkritju so se uporniki skupine Quer\xc3\xa9taro 16. septembra skupaj s kmeti in avtohtonimi prebivalci kraja Dolores (zvezna dr\xc5\xbeava Guanajuato) odlo\xc4\x8dili prijeti za oro\xc5\xbeje. Le-te je sklical v jutranjih urah sekularni katoli\xc5\xa1ki duhovnik in upornik Miguel Hidalgo, nekdanji rektor kolegija Colegio de San Nicol\xc3\xa1s Obispo, skupaj s Juanom Aldamom in Ignaciom Allendem s pomo\xc4\x8djo zvonjenja zvonov v tamkaj\xc5\xa1nji cerkvi ter jih pozval k uporu. Dogodek se imenuje krik, ker je Hidalgo med govorom vzkliknil tudi geslo:_NEWLINE_"\xc5\xbdivel Ferdinand VII., \xc5\xbeivela Amerika, \xc5\xbeivela vera in umre naj slaba vlada!"_NEWLINE_To\xc4\x8dne besede, ki jih je izrekel, morda nikoli ne bodo znane. To je le ena od najstarej\xc5\xa1ih in najbolj verjetnih razli\xc4\x8dic._NEWLINE_Po letu 1810 je gibanje za neodvisnost \xc5\xa1lo preko ve\xc4\x8d faz, kjer so bili njeni voditelji ve\xc4\x8dkrat pora\xc5\xbeeni, zaprti ali usmr\xc4\x8deni s strani sil zvestih \xc5\xa0paniji, in niso imeli ve\xc4\x8djega pomena, kot da so za\xc4\x8deli spopade in \xc5\xa1e bolj razdelili prebivalstvo. 15. junija 1814 je pri\xc5\xa1la v Novo \xc5\xa0panijo novica, da se je Ferdinand VII. vrnil na oblast in razveljavil ustavo iz leta 1812. Na ta na\xc4\x8din se je absolutizem vrnil na oblast in ni bilo mo\xc5\xbenosti za politi\xc4\x8dne spremembe._NEWLINE_Sprva so priznavali suverenost Ferdinanda VII. v odnosu s \xc5\xa0panijo in njenimi kolonijami, kasneje pa so njeni voditelji zavzeli bolj radikalna stali\xc5\xa1\xc4\x8da vklju\xc4\x8dno z vpra\xc5\xa1anji glede ureditve dru\xc5\xbebenega reda in odprave su\xc5\xbeenjstva. Med duhovniki je bil v Mehiki pomemben tudi sekularni duhovnik Jos\xc3\xa9 Mar\xc3\xada Morelos, ki je kot voja\xc5\xa1ki upornik in mehi\xc5\xa1ki patriot med letoma 1811 in 1815 organiziral drugi poskus boja za neodvisnost Mehike. Pozval je separatisti\xc4\x8dne pokrajine, da oblikujejo kongres Chilpancinga, ki je uporni\xc5\xa1tvu dal svoj legalni pravni okvir. Po Morelosovem porazu se je to gibanje preoblikovalo v gverilsko skupino pod vodstvom Vicenta Guerrere. Do leta 1820 se je nekaj uporni\xc5\xa1kih gibanj obdr\xc5\xbealo zlasti na obmo\xc4\x8dju Sierre Madre del Sur in v Veracruzu.\n_START_SECTION_\nPonovna vzpostavitev liberalne ustave iz C\xc3\xa1diza leta 1820 in zarota proti njej\n_START_PARAGRAPH_\nKon\xc4\x8dna neodvisnost Nove \xc5\xa0panije ne izhaja iz teh ljudskih revolucij, ampak iz konzervativnega gibanja, ki se je odzvalo na padec absolutizma Ferdinanda VII. leta 1820. V Novo \xc5\xa0panijo je tega leta pri\xc5\xa1la novica o liberalni revoluciji pod vodstvom generala Rafaela del Riega, s katero se je ponovno vzpostavila liberalna ustava iz C\xc3\xa1diza in kon\xc4\x8dal absolutizem Ferdinanda VII. Kraljevi namestnik Juan Ruiz de Apodaca je prejel ukaz, da mora organizirati zaprisego na novo vzpostavljeni ustavi med visokimi uradniki podkraljestva._NEWLINE_Tako je ponovna vzpostavitev liberalne ustave iz C\xc3\xa1diza povzro\xc4\x8dila preobrat v miselnosti elitnih skupin, ki so podpirale \xc5\xa1pansko nadvlado. Te skupine \xe2\x80\x93 visoka komercialna bur\xc5\xbeoazija, plemstvo in visoka duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina \xe2\x80\x93 je na novo sprejeta ustava prizadela, saj so izgubili vse privilegije, za katere so menili, da jim pripadajo. Zaradi tega so se odlo\xc4\x8dili podpreti te\xc5\xbenje za neodvisnost Nove \xc5\xa0panije in tako iskati zavezni\xc5\xa1tvo z nekdanjim uporni\xc5\xa1kim gibanjem. Z odobravanjem kraljevega namestnika Juana Ruiza de Apodaca so generala Agustina de Iturbida postavili za poveljnika vojske in skovali na\xc4\x8drt, kako bi liberalcem prepre\xc4\x8dili, da bi uvedli svojo ideologijo, ter kako bi \xc4\x8dim hitreje dosegli neodvisnost.\n_START_SECTION_\nC\xc3\xb3rdobska pogodba\n_START_PARAGRAPH_\n3. avgusta 1821 je pri\xc5\xa1el v San Juan de Ul\xc3\xbaa general Juan O\'Donoj\xc3\xba, ki ga je \xc5\xa1panska vlada postavila za generalnega voja\xc5\xa1kega poveljnika Mehike. Eden njegovih prvih ukrepov je bilo prenehanje sovra\xc5\xbenosti s strani monarhistov in zahteva po sre\xc4\x8danju z Agust\xc3\xadnom de Iturbidom. Sestala sta se v mestu C\xc3\xb3rdoba, kjer sta 24. avgusta podpisala C\xc3\xb3rdobsko pogodbo, ki je priznavala suverenost in neodvisnost mehi\xc5\xa1kega imperija.\n_START_SECTION_\nVstop osvobodilne vojske Trigarante v Ciudad de M\xc3\xa9xico in podpis deklaracije o neodvisnosti\n_START_PARAGRAPH_\n27. septembra 1821 je vojska Trigarante vstopila v Ciudad de M\xc3\xa9xico in neodvisnost je bila dose\xc5\xbeena. Naslednji dan je za\xc4\x8dasni odbor vlade (\xc5\xa1pansko Junta Provisional Gubernativa) imel prvo sejo, kjer je 38 \xc4\x8dlanov priseglo na Plan de Iguala in C\xc3\xb3rdobsko pogodbo. Nato je bila podpisana deklaracija o neodvisnosti, ki pa jo \xc5\xa1panska vlada ni priznala vse tja do leta 1836._NEWLINE_Po teh dogodkih je bilo obmo\xc4\x8dje Nove \xc5\xa0panije organizirano kot mehi\xc5\xa1ki imperij. Ta kratkotrajna katoli\xc5\xa1ka monarhija se je zaradi notranjih konfliktov in lo\xc4\x8ditve Centralne Amerike od Mehike leta 1823 preoblikovala v federalno republiko._NEWLINE_Po nekaterih poskusih ponovne osvojitve, vklju\xc4\x8dno z odpravo Isidra Barradasa leta 1829, je leta 1836, po smrti monarha Ferdinanda VII., \xc5\xa0panija pod vodstvom kraljice Izabele II. \xc5\xa0panske priznala neodvisnost Mehike.'