b'\n_START_ARTICLE_\nNarodni muzej San Marco, Firence\n_START_SECTION_\nStavba\n_START_PARAGRAPH_\nMuzej je v najstarej\xc5\xa1em delu samostana, ki zavzema pribli\xc5\xbeno polovico prostora. Stavba so s\xc4\x8dasoma podalj\xc5\xa1ali, zdaj pa zavzema celoten blok, del pa \xc5\xa1e vedno zasedajo redovniki. Najstarej\xc5\xa1i del stavbe, zgrajen nad srednjeve\xc5\xa1kim silvestrinarskim samostanom, je zgradil arhitekt Michelozzo na posebno zahtevo Cosima il Vecchio de\' Medici in na njegove stro\xc5\xa1ke, da bi prenovil dominikanski Fiesole, ki so ga takrat vodili Antonino Pierozzi. V ve\xc4\x8d kot desetih letih (1436-1446) je Michelozzo kon\xc4\x8dal izjemno sodoben in funkcionalen projekt izgradnje samostana, ki je prispeval k slavi medi\xc4\x8dejskega pokrovitelja. Michelozzo je uporabil \xc5\xbee obstoje\xc4\x8de zidne strukture silvestrinarskega samostanskega kompleksa, ki segajo v konec 13. stoletja. Mo\xc4\x8dno je povezal sobe v pritli\xc4\x8dju okoli harmoni\xc4\x8dno preurejenega kri\xc5\xbenega hodnika in dvignil ravni teh stavb, da bi ustvaril spalnice v prvem nadstropju z velikim \xc5\xa1tevilom celic, ki ustrezajo raz\xc5\xa1irjenemu samostanu.\n_START_SECTION_\nKri\xc5\xbeni hodnik svetega Antonina\n_START_PARAGRAPH_\nKri\xc5\xbeni hodnik je za cerkvijo in obiskovalcu predstavi pogled na veli\xc4\x8dastno arhitekturo samostana, zna\xc4\x8dilen primer umirjene in urejene renesan\xc4\x8dne arhitekture Firenc. Slika Sveti Dominik \xc4\x8dasti razpelo, ki jo je naslikal Fra Angelico je nasproti vhoda. Prvotno je bila to edina poslikana stena, ki je krasila beli kri\xc5\xbeni hodnik. Njegov izgled se je spremenil v 17. stoletju, ko so se menihi iz San Marca odlo\xc4\x8dili, da slavijo lik svetega Antonina Firen\xc5\xa1kega in sicer tako, da so naro\xc4\x8dili najslavnej\xc5\xa1e florentinske slikarje \xc4\x8dasa za slikanje cikla lunet, s Prizori iz \xc5\xbeivljenja svetega Antonina.\n_START_SECTION_\nRomarski hospic\n_START_PARAGRAPH_\nVelika soba, ki je na desni strani kri\xc5\xbenega hodnika, zajema celoten del stavbe na Piazza San Marco in je obstajala \xc5\xbee v srednjem veku, ko so samostan naseljevali silvestrinarski menihi. Ko je bil v 15. stoletju samostan obnovljen, je Michelozzo pokril celotno obmo\xc4\x8dje s kri\xc5\xbenimi oboki in dvignil stavbo, da bi zgradil drugi redovni\xc5\xa1ki dormitorij. V notranjosti je bil tudi romarski hospic, na katerega namiguje freska na drugih vratih, ki jo je naslikal Fra Angelico, Kristus, romar, ki ga pozdravljajo Dominikanci. Danes je to dom skoraj vseh Fra Angelicovih del, ki prihajajo iz cerkve in samostanov v Firencah.\n_START_SECTION_\nLavabo soba in soba Fra Bartolomea\n_START_PARAGRAPH_\nTa soba, znana kot soba "Lavabo" zaradi starodavne funkcije, za katero je bila prvotno opremljena, je dostopna tudi iz kri\xc5\xbenega hodnika in je pred velikim refektorijem poleg kuhinje. Samostanska pravila so dolo\xc4\x8dala ritualno pranje in \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje rok pred jedjo. Nad vhodnimi vrati je slaba freska Fra Angelica, ki prikazuje Kristusa v Piet\xc3\xa0 in namiguje na vstajenje, ki \xc4\x8daka tiste, ki so ga hranili. Dana\xc5\xa1nja soba vsebuje dela, ki predstavljajo umetni\xc5\xa1ko dejavnost drugega velikega slikarja, ki je v za\xc4\x8detku 16. stoletja \xc5\xbeivel v San Marcu: Fra Bartolomea. V San Marcu je do smrti leta 1517 vodil slikarski studio. S svojim delom, ki je temeljilo na racionalnem klasicizmu 15. stoletja je Bartolomeo razvil slog umetnosti, ki je bil bolj svoboden pri uporabi barvnega prostora in oblikovanja ter navdihnil mladega Rafaela. Druga vrata v sobo, ki se je v preteklosti uporabljala kot samostanska kuhinja, je v obmo\xc4\x8dju, v katerem so vse servisne sobe, v bli\xc5\xbeini Spesa. Danes vsebuje pomembno zbirko slikarstva Fra Bartolomeja\n_START_SECTION_\nKapiteljska dvorana\n_START_PARAGRAPH_\nZunanji videz, z izpostavljenimi kamnitimi stenami in vhodom, obdanim z velikimi okni razkriva, da spada v del samostana iz 14. stoletja. V prostoru prevladuje veliko Fra Angelicovo Kri\xc5\xbeanje. Ta freska ima precej nerealen videz, ki je prav tako posledica stanja popravila ozadja, prvotno pobarvanega modro in zdaj sivo in rde\xc4\x8de, ker je pigment propadel in ga je mogo\xc4\x8de videti v preparatorskem stanju, kot v kolektivnem razmi\xc5\xa1ljanju o dogodku Kri\xc5\xbeanja, se v sliki  pojavljajo ne le zgodovinske figure, temve\xc4\x8d tudi ustanovitelji verskih redov.\n_START_SECTION_\nPrvo nadstropje dormitorija\n_START_PARAGRAPH_\nV zgornjem nadstropju je redovni\xc5\xa1ki dormitorij. Sestavljen je iz treh koridorjev, ki obkro\xc5\xbeajo kri\xc5\xbeni hodnik na treh straneh in ga sestavlja 44 celic, ki jih je Fra Angelico poslikal med letoma 1439 in 1443. Oznanjenje je ena od treh fresk, ki jih je naslikal zunaj celic (skupaj s Sveti Dominik \xc4\x8dasti razpelo in Sacra Conversazione), pred katerim so redovniki izvajali skupno molitev v \xc4\x8dasu in na na\xc4\x8din, ki ga predpisuje dominikanski red. V vsaki celici je freska, ki se nana\xc5\xa1a na \xc5\xbeivljenje in trpljenje Kristusa, za potrebe razmi\xc5\xa1ljanja redovnika, ki zaseda celico . Ta cikel fresk, edinstven na svetu, velja za popolno delo Fra Angelica, \xc4\x8deprav so mu pomagali pomo\xc4\x8dniki. Celice Savonarole niso bile poslikane, ker so originalno imele tkanine. _NEWLINE_Celice prvega koridorja _NEWLINE_Na levi od Oznanjenja je o\xc4\x8detovski koridor, ki ga je prvega zgradil Michelozzo, za domovanje redovnikov, ki so se ravnokar naselili v samostan. Leta 1437 je bilo zaklju\xc4\x8denih prvih dvajset celic, razporejene na obeh straneh koridorja in kmalu poslikane od Fra Angelica, vsaka s prizorom iz Kristusovega \xc5\xbeivljenja. Na levi strani so freske, ki jih je v celoti naslikal sam, medtem ko je tiste na desni mojster zasnoval, in so jih v veliki meri poslikali pomo\xc4\x8dniki._NEWLINE_Koridor novicev _NEWLINE_Ta dormitorij, rezerviran za novice, je bil zgrajen po prvem in so v njem, kot je razvidno iz fasade, ki gleda na kri\xc5\xbeni hodnik, poleg treh sob na koncu hodnika, prej ozna\xc4\x8dene "garderobe", preden je \xc4\x8detrt zasedel Fra Girolamo Savonarola ob koncu 15. stoletja. Celice, ve\xc4\x8dje po velikosti kot o\xc4\x8detov, da bi se novici lahko postopoma navadili na zmanj\xc5\xa1anje svojega osebnega prostora, vsebujejo freske istega predmeta, Sveti Dominik \xc4\x8dasti razpelo. Edina razlika v freskah je odnos kle\xc4\x8de\xc4\x8dega svetnika, ki se ka\xc5\xbee v razli\xc4\x8dnih na\xc4\x8dinih molitve, ki jih je ozna\xc4\x8dil sam sv. Dominik. V zadnjih dveh celicah pred delom tako imenovanim \xc2\xbbpriorjeva \xc4\x8detrt\xc2\xab\xc2\xa0so prikazani nekateri predmeti, ki so tradicionalno povezani s Savonarolo, kot je npr. procesijski standard, pla\xc5\xa1\xc4\x8d in nabo\xc5\xbeni kri\xc5\xbe._NEWLINE_Celice tretjega koridorja_NEWLINE_Freske v celicah tretjega koridorja, ki so namenjene bratom in gostom, na koncu katerega sta dve celici rezervirani za Cosima de\' Medici, kjer je pape\xc5\xbe Evgenij IV. spal no\xc4\x8d Epifanije leta 1443, ko je pri\xc5\xa1el posvetit novo cerkev, se v nekaterih pogledih razlikujejo od drugih. Jezik je bolj opisen in barve svetlej\xc5\xa1e, sestava je bolj zapletena in poleg mojstra se pove\xc4\x8duje prispevek njegovih pomo\xc4\x8dnikov.\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbenica\n_START_PARAGRAPH_\nArhitektura knji\xc5\xbenice ima obliko bazilike s tremi ladjami, obrobljenimi s kamnitimi stebri in klasi\xc4\x8dnimi kapiteli. Nedavna obnova je razkrila tako prvotno barvno shemo iz 15. stoletja, zeleno imitacijo marmorja, ki je bila odkrita kot "vzorec" v osrednjem oboku, kjer so odkrili tudi delce rozete in nekatere freske arhitekturnega iluzionizma okoli vrat, ki jih je verjetno poslikal Iacopo Chiavistelli v \xc4\x8dasu prenove tega prostora v 17. stoletju. Cosimo, ki je prav tako financiral izdelavo liturgi\xc4\x8dnih knjig za cerkev, ki jih je iluminiral Zanobi Strozzi, tesni sodelavec Fra Angelica, je zagotovil potrebne izvode, ko so kupili obse\xc5\xbeno knji\xc5\xbeno zbirko humanista Niccol\xc3\xb2 de \'Niccolija, v klasi\xc4\x8dnem, gr\xc5\xa1kem in latinskem besedilu. Knji\xc5\xbenico, ki je bila prva odprta za javnost v renesansi, je uredil Vespasiano da Bisticci po nareku Tommasa Sarzana, ki je kasneje postal pape\xc5\xbe Nikolaj V.. Srednjeve\xc5\xa1ke in renesan\xc4\x8dne iluminirane korne knjige so tudi iz drugih cerkva in samostanov in so zdaj razstavljene izmeni\xc4\x8dno.\n_START_SECTION_\nMali refektorij\n_START_PARAGRAPH_\nMajhna soba, ki je bila neko\xc4\x8d uporabljena kot jedilnica za goste samostana, ki so bivali v sosednjem gosti\xc5\xa1\xc4\x8du. Lahko se je uporabljala tudi kot jedilnica za bolne menihe, ki so se zdravili v ambulanti, od 17. stoletja, ki je bila znotraj lo\xc5\xbee. Ghirlandaio je poslikal freske le pribli\xc5\xbeno \xc5\xa1tirideset let po izgradnji samostana in danes vsebuje nekaj emajliranih terakota reliefnih del iz studia Della Robbie, ki so kasnej\xc5\xa1e od Zadnje ve\xc4\x8derje.\n_START_SECTION_\nUstanovitev muzeja\n_START_PARAGRAPH_\nTako kot \xc5\xa1tevilne tovrstne ustanove po vsej Evropi so samostane v \xc4\x8dasu pretresov, ki izvirajo iz francoske revolucije in \xc5\xa1iritve Napoleonskega cesarstva, zasegli. San Marco je do\xc4\x8dakal to usodo leta 1808, vrnil se je v dominikanske roke po padcu Napoleona, nato pa je bil v veliki meri zase\xc5\xbeen z odlokom nastajajo\xc4\x8de Kraljevine Italije 7. julija 1866 in postal dr\xc5\xbeavna lastnina. Ta je prepustila dominikancem cerkev, sobe odprte na kri\xc5\xbeni hodnik in obmo\xc4\x8dje, ki je mnogo pozneje postalo knji\xc5\xbenica z ve\xc4\x8d kot 10.000 knjigami, specializiranimi za duhovnost, ki so jo ustanovili leta 1979, zahvaljujo\xc4\x8d zapu\xc5\xa1\xc4\x8dini znanega katoli\xc5\xa1kega u\xc4\x8denjaka Arriga Levastija (1886-1973) in jo poimenovali po njem._NEWLINE_Leta 1869 je bil razgla\xc5\xa1en za narodni zgodovinski spomenik, ve\xc4\x8dji del kompleksa se je ponovno odprl kot muzej, po popravilih in nekaterih prilagoditvah, da bi se spoprijel z novo situacijo. V tem \xc4\x8dasu je freske Fra Angelica obnovil umetnik Gaetano Bianchi. Leta 1906 je bil muzej izbran za hrambo ostankov arhitekturne vrednosti, ki so pre\xc5\xbeiveli iz stavb, poru\xc5\xa1enih z urbanisti\xc4\x8dnimi ukrepi prej\xc5\xa1njega stoletja. To je pripeljalo do oblikovanja posebnega Museo di Firenze antica (Muzej starih Firenc). Leta 1922 je muzeju uspelo v svojih zbirkah dodati veliko \xc5\xa1tevilo del Fra Angelica, ki so jih prenesli iz galerije Uffizi ali Akademije, in je od tedaj ostala nespremenjena.'