b'\n_START_ARTICLE_\nKinolon\n_START_PARAGRAPH_\nKinol\xc3\xb3ni so skupina sinteti\xc4\x8dnih heterocikli\xc4\x8dnih antibiotikov \xc5\xa1irokega spektra, ki z zaviranjem bakterijske DNK-giraze in topoizomeraze prepre\xc4\x8dujejo podvojevanje DNK. Ve\xc4\x8dina jih kemijsko spada med fluorokinolone. Dodatek fluora na mesto 6 je namre\xc4\x8d mo\xc4\x8dno izbolj\xc5\xa1al protibakterijsko u\xc4\x8dinkovitost. U\xc4\x8dinkovitost proti gramnegativnim bakterijam pa je povezana s piperazinskim substituentom na mestu 7 (glej sliko na desni).\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZa razliko od ve\xc4\x8dine drugih skupin antibiotikov, ki so jih odkrili v prej\xc5\xa1njem stoletju, prvih kinolonskih antibiotikov niso osamili iz mikroorganizmov, temve\xc4\x8d so jih pridobili s kemijsko sintezo. Njihov razvoj se je za\xc4\x8del leta 1962, ko George Lesher s sodelavci slu\xc4\x8dajno odkril nalidiksno kislino kot stranski produkt sinteze protimalarijske u\xc4\x8dinkovine klorokina. Nalidiksno kislino so za zdravljenje oku\xc5\xbeb se\xc4\x8dil za\xc4\x8deli v klini\xc4\x8dni praksi uporabljati leta 1967._NEWLINE_Nalidiksna kislina velja za predhodnico vseh u\xc4\x8dinkovin iz skupine kinolonskih antibiotikov, tudi u\xc4\x8dinkovin druge, tretje in \xc4\x8detrte generacije, ki predstavljajo fluorokinolone. V prvo generacijo, torej med kinolonske (ne fluorokinolonska) u\xc4\x8dinkovine spadajo na primer v 70-ih letih prej\xc5\xa1njega stoletja odkriti pipemidna kislina, oksolinska kislina in cinoksacin.\n_START_SECTION_\nU\xc4\x8dinkovitost in uporaba\n_START_PARAGRAPH_\nKinoloni prve generacije se danes uporabljajo redko; nalidiksna kislina se \xc5\xa1e uporablja kot uroantiseptik (za zdravljenje oku\xc5\xbeb se\xc4\x8dil). Imajo le zmerno protibakterijsko delovanje proti gramnegativnim bakterijam in se slabo porazdelijo po organizmu. Danes so uporabi predvsem kinolonski antibiotiki kasnej\xc5\xa1ih generacij, torej fluorokinoloni._NEWLINE_Kinolonski antibiotiki druge generacije (na primer pefloksacin, ofloksacin, ciprofloksacin) imajo raz\xc5\xa1irjen spekter delovanja na gramnegativne bakterije, njihov u\xc4\x8dinek na grampozitivne bakterije pa je omejen. Ciprofloksacin ostaja naju\xc4\x8dinkovitej\xc5\xa1a kinolonska u\xc4\x8dinkovina proti bakteriji Pseudomonas aeruginosa. Kinoloni tretje generacije (levofloksacin ...) imajo poleg raz\xc5\xa1irjenega delovanja proti gramnegativnim bakterijam tudi izbolj\xc5\xa1an u\xc4\x8dinek proti grampozitivnim bakterijam. \xc4\x8cetrta generacija (na primer trovafloksacin) ima \xc5\xa1e izbolj\xc5\xa1ano delovanje proti grampozitivnim bakterijam, hkrati pa je u\xc4\x8dinkovita tudi proti anaerobom. _NEWLINE_V klini\xc4\x8dni praksi se uporabljajo glede na svoj spekter delovanja pri oku\xc5\xbebah se\xc4\x8dil, prebavil, ko\xc5\xbee in dihal ter oku\xc5\xbeb v trebu\xc5\xa1ni votlini.\n_START_SECTION_\nMehanizem delovanja\n_START_PARAGRAPH_\nKinoloni zavirajo bakterijski encime, imenovane topoizomeraze, ki odvijejo supervija\xc4\x8dnico bakterijske DNK in tako omogo\xc4\x8dijo njeno prepisovanje in podvojevanje. Pri bakterijah so odkrili \xc5\xa1tiri podtipe topoizomeraze. Topoizomerazi I in III nista zelo ob\xc4\x8dutljivi za delovanje kinolonov. Poglavitni biolo\xc5\xa1ki tar\xc4\x8di kinolonskih antibiotikov ta topoizomerazi II (DNK-giraza) in IV, ki imata tetramerno zgradbo in ju sestavljata dva para podenot.\n_START_SECTION_\nNe\xc5\xbeeleni u\xc4\x8dinki\n_START_PARAGRAPH_\nNajpogostej\xc5\xa1i ne\xc5\xbeeleni u\xc4\x8dinki kinlonov so u\xc4\x8dinki na prebavila (slabost, dispepsija, bruhanje) in na osrednje \xc5\xbeiv\xc4\x8devje (omotica, nespe\xc4\x8dnost, glavobol). Povzro\xc4\x8dajo lahko tudi epilepti\xc4\x8dne kr\xc4\x8de, zlasti ob hkratnem dajanju z nesteroidnimi antirevmatiki ali teofilinom. Zna\xc4\x8dilno je tudi podalj\xc5\xa1anje dobe QT, zato je potrebna posebna previdnost pri sr\xc4\x8dnih bolnikih. Opisani so primeri hemolize in hudih okvar jeter. Lahko pride tudi do ob\xc4\x8dutljivosti na svetlobo ter vnetja in pretrganja ahilove tetive.'