b'\n_START_ARTICLE_\nMedijsko cesarstvo\n_START_SECTION_\nZgodovinski viri\n_START_PARAGRAPH_\nDanes prakti\xc4\x8dno ni zgodovinskih dokumentov napisanih v medijskem jeziku, pa tudi kak\xc5\xa1no pisavo so uporabljali ni znano. Iz te dobe so na\xc5\xa1li samo eno bronasto plaketo, ki datira pred ahemenidsko dobo. Gre za zapis v klinopisu v akadskem jeziku, ki datira iz 8. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. in ne navaja medijske nazive. Novej\xc5\xa1a raziskovanja ka\xc5\xbeejo, da je t. i. linearna elamska pisava (ki \xc5\xa1e ni de\xc5\xa1ifrirana) mogo\xc4\x8de pisana v medijskem jeziku, s predpostavko, da je Kutik-In\xc5\xa1u\xc5\xa1inak originalno iransko ime medijskega vladarja Kjaksarja, in ne zgodnej\xc5\xa1ega elamskega kralja._NEWLINE_Problem pomanjkanja avtohtnonih medijskih dokumentov nadome\xc5\xa1\xc4\x8dajo zgodovinski dokumenti drugih starodavnih narodov, kot so novoasirske in babilonske kronike, biblijske knjige o Nahumu in Danielu iz Stare zaveze, Behistunski napisi iz dobe Ahemenidskega cesarstva in dela gr\xc5\xa1kih zgodovinarjev Herodota in Ktezija ter babilonskga zgodovinarja Berosusa. Glede na to, da vsi navedeni viri izhajajo iz dr\xc5\xbeav zahodno od Medije, se o zgodovini vzhodnih medijskih pokrajin kot so Baktrija, Arija, Sagartija, Drangijana ali Arahozija ne ve prakti\xc4\x8dno ni\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nMezopotamske kronike\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina vladarjev Novoasirskega in Novobabilonskega cesarstva je zapisovala dokumente v klinopisu, v katerih so navedena razna politi\xc4\x8dna, verska in dru\xc5\xbebena dogajanja. Glede na to, da sta bili obe dr\xc5\xbeavi posredno povezani z Medijskim cesarstvom, navedeni zgodovinski zapisi, ki datirajo iz prve polovice 1. tiso\xc4\x8dletja pr. n. \xc5\xa1t., predstavljajo pomemben vir informacij o Medijcih. Medijski politi\xc4\x8dni odnosi z obema mezopotamskima dr\xc5\xbeavama se razlikujejo: Asirci so bili njihovi veliki sovra\xc5\xbeniki, Babilonci pa zavezniki. Najstarej\xc5\xa1i dokumenti, ki omenjajo Medijce, datirajo iz dobe vladavine asirskega kralja Sargona II. iz 8. stoletja pr. n. \xc5\xa1t., v njih se ustanovitelj Medijskega cesarstva Dejok omenja ve\xc4\x8dkrat kot Daiukku. On naj bi bil pokrajinski vladar (\xc5\xa1aknu) obmo\xc4\x8dja, imenovanega Maneja ob meji z Asirijo. Ostali mezopotamski zgodovinski dokumenti so kronike babilonskega vladarja Nabopolasarja in Nebukadnezarja II. ter kronike iz dobe babilonskega vladarja Nabonida, ki omenjajo Kirov prevrat in zamenjavo zadnjega medijskega vladarja Astijaga in padec Medijskega cesarstva.\n_START_SECTION_\nBehistunski napisi\n_START_PARAGRAPH_\nBehistunski napisi so dokumenti, ki obsegajo tekste napisane v klinopisu v treh jezikih: perzijskem, elamskem in akadskem. Datirajo s konca 6. stoletja pr. n. \xc5\xa1t., vrezati pa jih je dal Darej I. Veliki, vladar Ahemenidskega cesarstva. Ti dokumenti govorijo v glavnem o zgodovini ahemenidske dinstije, ki je od vladala Mediji okoli 550 pr. n. \xc5\xa1t. in o \xc4\x8dasu Darejeve vladavine (552 - 486 pr. n. \xc5\xa1t.). V napisih je omenjena vstaja Medijcev leta 522 pr. n. \xc5\xa1t., katere vodja Kh\xc5\xa1athrit trdi, da izvira iz rodu medijskega kralja Kjaksarja (625 - 585 pr. n. \xc5\xa1t.), kar pomeni, da se behistunski napisi v enem delu navezujejo na zgodovino Medijskega cesarstva._NEWLINE_Medijsko cesarstvo je \xc4\x8dasu vstaje (552 - 550 pr. n. \xc5\xa1t.) pokoril Kir Veliki, ustanovitelj Ahemenidskega cesarstva. Njegov sin in naslednik Kambiz II. je vodil pohode v Stari Egipt. Leta 522 pr. n. \xc5\xa1t. je na perzijski prestol stopil uzurpator Smerdis, ki se je predstavljal kot Kambizov brat. Osvobodil je vse satrapije pla\xc4\x8dila davkov za tri leta in proglasil medijsko citadelo Sikajauvati\xc5\xa1 za prestolnico. Ta poteza je izzvala obsodbo perzijske elite in sedem plemi\xc4\x8dev pod vodstvom Dareja I. Velikega ga je vrglo s prestola. Sledilo je nekaj vstaj v Babiloniji in Mediji, kjer se omenja medijski vodja Kh\xc5\xa1athrita, ki je dobi podporo satrapij Sagartije, Partije in Hirkanije. Vstajo je leta 521 pr. n. \xc5\xa1t. zadu\xc5\xa1il perzijski general Hidarn Starej\xc5\xa1i, Kh\xc5\xa1athrit pa je bil ujet v mestu Raj (Iran)._NEWLINE_Ostali perzijski viri o Medijcih so tudi reliefi iz Perzepolisa, ki prikazujejo njihov izgled. Ti reliefi datirajo v leto 515 pr. n. \xc5\xa1t. (doba vladavine Dareja Velikega) ali samo 35 let po padcu Medijskega cesarstva in jih lahko razumemo kot ustrezne dokumente.\n_START_SECTION_\nGr\xc5\xa1ki zgodovinarji\n_START_PARAGRAPH_\nO medijski dinastiji sta pisala tudi starogr\xc5\xa1ka zgodovinarja Herodot in Ktezij, ki sta \xc5\xbeivela v 5. stoletju pr. n. \xc5\xa1t., oziroma 100 let po padcu Medijskega cesarstva. Herodot je bil rojen 484 pr. n. \xc5\xa1t. v Halikarnasu, glavnem mestu tedanje perzijske satrapije Karije. Njegovo delo Zgodovina (gr\xc5\xa1ko Historia) pa je bilo napisano med letoma 440 in 430 pr. n. \xc5\xa1t. in predstavlja najob\xc5\xa1irnej\xc5\xa1i in gotovo najva\xc5\xbenej\xc5\xa1i vir informacij o medijskem obdobju. Herodot je sicer v zahodnem svetu sprejet kot tvorec zgodovine, kakr\xc5\xa1no poznamo danes in ga pogosto imenujejo o\xc4\x8de zgodovine. Bil je velik popotnik in je v svojem \xc5\xbeivljenju ob\xc5\xa1el Ahemenidsko cesarstvo, Egipt, Libijo, Sirijo, Babilonijo, Suzo, Lidijo, Frigijo, Bizanc, Trakijo, Makedonijo in Italijo, kjer je poslu\xc5\xa1al in zapisoval zgodbe lokalnega prebivalstva. Kljub temu, da so ga kritizirali tako anti\xc4\x8dni kot moderni zgodovinarji, se je od 19. stoletja dalje Herodotov sloves dramati\xc4\x8dno popravil, po tem ko so \xc5\xa1tevilna arheolo\xc5\xa1ka nahajali\xc5\xa1\xc4\x8da potrdila mnoge njegove zgodbe. Moderni pogled na Herodota je, da je naredil izjemno delo v Zgodovini, njegova kronologija in \xc5\xa1tevilke pa gledajo s skepticizmom. Za razliko od ostalih zgodovinskih virov, ki so pogosto ohranjena samo v fragmentih, je Herodotovo delo Zgodovina v delu, ki se nana\xc5\xa1a na Medijce (I. knjiga; 95.-144.) ohranjeno v celoti._NEWLINE_Ktezij je bil gr\xc5\xa1ki zdravnik in zgodovinar, ki se je rodil v mestu Kindu v pokrajini Kariji. Delal je kot zdravnik v slu\xc5\xbebi ahemenidskega velikega kralja Artakserksa II., ki ga je spremljal pri bojnem pohodu (Bitka prid Kunaksi) proti uporni\xc5\xa1kemu brati Kiru mlaj\xc5\xa1em. Ktezij je pisal o Ahemenidskem cesarstvu in Asiriji v svojem delu Persica, ki vsebuje 23 knjig in za katere predpostavljajo, da temeljijo na perzijskih kraljevih arhivih. Ker je \xc5\xbeivel na kraljevem dvoru, njegova dela predstavljajo najobjektivnej\xc5\xa1i pogled na zgodovino starodavne Perzije in Medije in so zato pogosto nasprotujo\xc4\x8da s Herodotovo Zgodovino. Njegova dela o Medijskem cesarstvu (knjige 4 - 6) so ohranjene samo v fragmentih._NEWLINE_Od ostalih zgodovinarjev velja omeniti Berosa, babilonskega sve\xc4\x8denika, pisca in astronoma iz helenisti\xc4\x8dne dobe, ki je \xc5\xbeivel v 3. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. in pisal v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini. V svojih delih (Babyloniaca) v glavnem pi\xc5\xa1e o zgodovini Babilonije in omenja diplomatske poroke med kraljevskimi dru\xc5\xbeinami Medijacev in Babiloncev. Tudi pri njem je problem, da je njegova kronologija neusklajena z ostalimi zgodovinskimi dokumenti in zato velja za manj zanesljiv vir.\n_START_SECTION_\nPoreklo\n_START_PARAGRAPH_\nPrihod iranskih narodov, kot so bili Medijci, Perzijci in Parti, na obmo\xc4\x8dje Velikega Irana se je odvijal v 2. tiso\xc4\x8dletju pr. n. \xc5\xa1t., neposredno po koncu bronaste dobe. Iranski narodi pripadajo \xc5\xa1ir\xc5\xa1i skupini indoevropskih narodov (katerih pradomovino zgodovinarji ume\xc5\xa1\xc4\x8dajo v Srednjo Azijo) oziroma njeni podskupini indoiranskih narodov, katerim razen iranskih pripadajo \xc5\xa1e indoarijski narodi. Slednji so pribli\xc5\xbeno v istem \xc4\x8dasu naselili sever Indije._NEWLINE_V 1. tiso\xc4\x8dletju pr. n. \xc5\xa1t. so iranski narodi (Medijci, Perzijci, Parti in Baktrijci) naseljavali Iransko vi\xc5\xa1avje vse do Zagrosa, ostali (Skiti, Sarmati, Kimerijci in Alani) pa so naseljevali stepe severno od \xc4\x8crnega morja. Plemena Skitov in Sakov so v glavnem \xc5\xbeivela na ju\xc5\xbenem delu, naseljevala pa so tudi prostrana podro\xc4\x8dja od Balkana do Xinjianga._NEWLINE_Delitev protoiranskih plemen na zahodna in vzhodna je potrjena z najstarej\xc5\xa1imi iranskimi jeziki: perzij\xc5\xa1\xc4\x8dino in avestan\xc5\xa1\xc4\x8dino.\n_START_SECTION_\nPerzijska vstaja\n_START_PARAGRAPH_\nPerzija je bila vazalna kraljevina Medijskega cesarstva od konca 7. stoletja pr. n. \xc5\xa1t., ko so Medijci v zavezni\xc5\xa1tvu z Babilonijo pokorili Novoasirsko cesarstvo in si prigrabili njene vazalne dr\xc5\xbeave. V \xc4\x8dasu medijske dominacije sta obstajali dve perzijski kraljevini An\xc5\xa1an in Parsuma\xc5\xa1, ki sta bili mo\xc4\x8dno povezani, tako politi\xc4\x8dno, kot rodbinsko. Leta 559 pr. n. \xc5\xa1t. je na an\xc5\xa1anski (perzijski) prestol pri\xc5\xa1el Kir II. Veliki, sin Kambiza I. Ta je zdru\xc5\xbeil obe perzijski kraljestvi, zato velja za prvega pravega perzijskega kralja. Na za\xc4\x8detku Kirove vladavine je imela Perzija \xc5\xa1e naprej vazalni status pod oblastjo Medijskega cesarstva, ki mu je vladal Astijag._NEWLINE_Leta 553 pr. n. \xc5\xa1t. sta zaradi nesoglasja z Astijagovo politiko Kambiz I. in Kir Veliki za\xc4\x8dela perzijsko vstajo. Nikolaj iz Damaska pi\xc5\xa1e, da je vstajo za\xc4\x8del Kambiz, medtem je 24-letni Kir \xc5\xbeivel pri dedu na dvoru v Ekbatani. Astijag je ve\xc4\x8dkrat zavrnil vnukove zahteve da bi obiskal star\xc5\xa1e v Perziji in ga kon\xc4\x8dno na prigovarjanje perzijskega podanika Oebara pustil na petmese\xc4\x8dno potovanje na jug. Na sugestijo dvornih svetnikov je poslal 300 konjenikov z nalogo vrniti Kira na dvor \xc5\xbeivega ali mrtvega. Medijski konjeniki so prispeli do Kira in mu predali kraljevo zahtevo, na katero je Kir pristal in pozval konjenike na banket. Naslednje jutro je Kir pobegnil do mesta Hyrbe, kjer ga je \xc4\x8dakal Oebar s 5.000 perzijskimi pe\xc5\xa1aki, ki jih je poslal o\xc4\x8de Kambiz I. V bitki pri Hyrbi je perzijska vojska premagala medijsko konjenico, pobegli so hiteli obvestiti Astijaga o dogodku. Bitka pri Hyrbi je bil prvi velik udarec Medijcem in prvi vojni poraz po dalj\xc5\xa1em \xc4\x8dasu. Ta bitka je spodbudila kralja Astijaga, da je za\xc4\x8del velik vojni pohod proti Perzijcem. Kir Veliki je isto\xc4\x8dasno posku\xc5\xa1al nagovoriti severne satrapije k vstaji in zavezni\xc5\xa1tvu._NEWLINE_V glavni bitki pri perzijski meji je Astijag poveljeval 20.000 osebnim \xc4\x8duvarjem, perzijska vojska pa s Kambizom I. na desnem krilu, Oebarjem na levem in Kirom na sredini. Perzijci so bili \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1i in so se umaknili v bli\xc5\xbenje mesto. Naslednji dan so vsi Perzijci krenili v napad, Kambiz I. pa je skupaj s starci \xc4\x8duval mesto obzidje. Ko sta se Kir in Oebar borila na boji\xc5\xa1\xc4\x8du, je Astijag poslal 100.000 vojakov v napad iz zaledja, kar je prisililo Perzijce k umiku. Kambiz I. je bil te\xc5\xbeko ranjen in je umrl, Astijag ga je dostojno pokopal._NEWLINE_Po bitki sta se Kir Veliki in Oebar umaknila v gore pri Pasargadu, kjer so zasedli vse ozke doline, ki so vodile v Perzijo. Medijski kralj Astijag se je odlo\xc4\x8dil najti prehod in obkro\xc5\xbeiti Perzijce, kar je bilo te\xc5\xbeko. V obleganju pasargadskih gora se je 10.000 vojakov (Perzijski nesmrtniki) pod vodstvom Kira Velikega in Oebarja uspe\xc5\xa1no branilo pred desetkrat ve\xc4\x8djo medijsko vojsko. Perzijci so v bitki pri Pasargadu zmagali, kar je pomenilo konec Astijagove dominacije. Nekoliko kasneje je padlo tudi medijsko glavno mesto Ekbatana, Kir Veliki pa je ujel Astijaga.\n_START_SECTION_\nPadec cesarstva\n_START_PARAGRAPH_\nKot enega od razlogov, ki so botrovali vzponu Perzijcev in padcu Medijskega cesarstva, se omenja tedaj sofisticirana tehnologija namakanja s kanati, ki so jo razvili Perzijci, Medijci pa je niso poznali. Kir Veliki je bil do biv\xc5\xa1ega medijskega kralja Astijaga velikodu\xc5\xa1en; pustil ga je \xc5\xbeiveti in ga vzel za osebnega svetovalca. Kir naj bi se poro\xc4\x8dil z Astijagovo h\xc4\x8derjo Amitiso, kar je nelogi\xc4\x8dno, saj bi ta bila tudi njegova teta. Verjetna razlaga je, da se je Astijag prej poro\xc4\x8dil \xc5\xa1e enkrat z \xc5\xbeeno, ki mu je rodila Mandano, Amitis pa je bila h\xc4\x8di Kjaksara ali Astijagova sestra. Ekbatana je postala glavno mesto novoustanovljenega Ahemenidskega cesarstva._NEWLINE_Po Astijagovi zamenjavi je njegov tast Krez (kralj Lidije) krenil v obra\xc4\x8dun proti Kiru Velikemu, da bi ma\xc5\xa1\xc4\x8deval poraz svojega zeta in raz\xc5\xa1iril meje Lidijskega cesarstva na vzhod, kar se je leta 547 pr. n. \xc5\xa1t. kon\xc4\x8dalo s katastrofalnim porazom in padcem Lidije pod Ahemenidsko cesarstvo. Astijag je verjetno umrl leta 540 pr. n. \xc5\xa1t.\n_START_SECTION_\nPolitika in uprava\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovinar J\xc3\xa1nos Harmatta na osnovi lingvisti\xc4\x8dnih dokazov trdi, da so imeli Medijci zelo razvit birokratski sistem, ki so ga kasneje prevzeli tudi Perzijci. Jona Lendering predpostavlja, da je Medijsko cesarstvo obsegalo satrapije Perzijo, Armenijo, Kapadokijo, Partijo in Arijo, vendar naj bi bila to preprosta oblika satrapije, ki sta jo kasneje izpopolnila perzijska vladarja Kir Veliki in Darej Veliki.\n_START_SECTION_\nVojska\n_START_PARAGRAPH_\nMedijska vojska je igrala pomembno vlogo v zgodovini te dr\xc5\xbeave saj so Medijci \xc5\xbeiveli na relativno neza\xc5\xa1\xc4\x8ditenem obmo\xc4\x8dju in so bili v neprestanih sporih z okoli\xc5\xa1kimi narodi - Asirci, Skiti, Lidijci in kasneje Perzijci. Tradicionalna medijska vojska je temeljila na konjenici, kar je bilo zna\xc4\x8dilno ne samo za iranske narode, temve\xc4\x8d tudi za \xc5\xa1tevilna druga plemena Srednje Azije. Vzgoja konj je bila ve\xc4\x8dstoletna medijska tradicija, vojska sestavljena iz konjenice pa je bila neobhodna za nadzor nad njihovega ogromnega cesarstva, ki se je razprostiralo tiso\xc4\x8de kilometrov dale\xc4\x8d. Razdalja med najvzhodnej\xc5\xa1o in najzahodnej\xc5\xa1o to\xc4\x8dko cesarstva je bila pribli\xc5\xbeno enaka dol\xc5\xbeini kraljevske ceste iz kasnej\xc5\xa1ega perzijskega obdobja. Ocenjujejo, da bi potovanje pe\xc5\xa1 trajalo polne tri mesece._NEWLINE_S prihodom medijskih plemen na vzhodne obronke masiva Zagros se je za\xc4\x8delo razvijati rudarstvo, s tem pa obdelava kovin in znatnega tehnolo\xc5\xa1kega napredka v medijski vojski. Primer je medijski bojni voz. Velik vojni reformator je bil medijski kralj Kjaksar, saj je bil prvi vladar v zgodovini, ki je razdelil vojsko na posebne enote: pe\xc5\xa1ake, kopjanike, strelce ter konjenico. Glavna zna\xc4\x8dilnost medijske vojske je bila mobilnost in mo\xc5\xbenost manevriranja, zaradi \xc4\x8desar so imeli vojakii slab ali nikakr\xc5\xa1en oklep. Ta pomanjkljivost se je pokazala kot usodna v borbi s Kirovimi te\xc5\xbeko oklepljenimi pe\xc5\xa1aki v Bitki pri pasargadskih gorah._NEWLINE_Medijska vojska je imela velik vpliv na formiranje perzijske vojske, o \xc4\x8demer pi\xc5\xa1e Herodot in reliefi iz Perzepolisa, pa tudi dejstvo, da so v perzijski vojski slu\xc5\xbeili mnogi medijski generali in admirali (Harpag, Mazar in Datis). Herodot omenja, da se v \xc4\x8dasu gr\xc5\xa1ko-perzijskih vojn medijski vojaki niso bistveno razlikovali od perzijskih. O tem pri\xc4\x8dajo tudi reliefi iz Perzepolisa, ki prikazujejo \xc5\xa1tiri medijske in perzijske kopjanike.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nMedijci so tako kot druga iranska plemena, ki so naselila zahod Iranskega vi\xc5\xa1avja, \xc5\xbeiveli kot nomadi. Njihova glavna gospodarska dejavnost je bila \xc5\xbeivinoreja oziroma vzgoja konj, goveda, ovc in redkeje koz. Bili so znani kot najbolj\xc5\xa1i vzgojitelji konj \xc5\xbee pred njihovim naseljevanjem Zagrosa, njihovi konji so bili znani tudi v Mezopotamiji. Bili so ve\xc5\xa1\xc4\x8di v metalurgiji, posebej v obdelavi \xc5\xbeeleza, izdelovali pa so tudi mo\xc4\x8dne in hitre bojne vozove._NEWLINE_Kmalu po naselitvi so razvili uspe\xc5\xa1no gospodarstvo, temelje\xc4\x8de na trgovini s kositrom, bakrom in \xc5\xbeelezovo rudo. To trgovino so kontrolirali Babilonci in Asirci. Med njimi je bila tudi civilizacija Elam, katere \xc5\xa1iritev na zahodne dele pogorja Zagros in na jug Mezopotamije je imelo za posledico kontrolo nad trgovskimi potmi, ki so vodile v Ur, Sumerijo, Babilon in Nirmud, s tem pa tudi spore z Novoasirskim cesarstvom. Plemenski ustanovitelji Medijskega cesarstva se niso zavedali pomembnosti trgovine s kovinami, namesto tega je njihova strategija temeljila na uspe\xc5\xa1ni obrambi lokalnih plemen, ki so neprestano napadala Babilonce in Asirce. Dokumenti iz asirske dobe omenjajo, da so od Medijcev prejemali davek v konjih, doma\xc4\x8dih ovcah, dvogrbih kamelah, v bronu, zlatu in srebru ter platnu in volnenih proizvodih. Ti podatki dajo vpogled v zgodnje medijsko gospodarstvo._NEWLINE_Po tem, ko so pokorili Asirce in se raz\xc5\xa1irili na zahod, so Medijci prevzeli tudi nadzor nad trgovskimi potmi in zelo obogateli. Trgovina je do\xc5\xbeivela razcvet. Medijsko plemstvo je bilo zelo bogato, lokalno prebivalstvo pa ni imelo koristi, saj so ve\xc4\x8dino trgovine vodili Asirci, Babilonci in razni trgovci iz sirskih mest._NEWLINE_Lokalno gospodarstvo je temeljilo na tradicionalnih medijskih produktih poljedelstva in \xc5\xbeivinoreje. Odvisno od lokacije so se lokalno razvile tudi druge panoge gospodarstva kot so ribi\xc5\xa1tvo, razne obrti in lon\xc4\x8darstvo. Obdelava kovin je slu\xc5\xbeila v vojne in dekorativne namene, na kar ka\xc5\xbeejo izdelki iz zlata in srebra iz te dobe._NEWLINE_Glede na to, da je bilo cesarstvo razdeljeno na satrapije, ki so jim vladali pokrajinski vladarji, predpostavljajo, da so ti narodi (Armenci, Parti, Arijci in Perzijci) pla\xc4\x8devali davek. Ker takrat \xc5\xa1e niso poznali denarja, so verjetno pla\xc4\x8devali v naravi, vendar to ni znano. Prometni pomen Medije se nana\xc5\xa1a na velik del kontrole Svilne ceste. Medijci verjetno niso poznali sistema kanatov za namakanje, kar je eden od glavnih razlogov za padec Medijskega cesarstva.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeba\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdivljenje Medijcev in ostalih iranskih narodov je temeljilo na patriarhalni plemenski ureditvi. Mnogi zgodovinarji in arheologi izpostavljajo mo\xc5\xbene dokaze, da je pred njihovim prihodom vladal matriahat, na kar ka\xc5\xbee centraliziran poljedelski ustroj staroselcev. Na razvoj medijske dru\xc5\xbebe so vplivale demografske spremembe in porast iranske populacije na ra\xc4\x8dun staroselcev._NEWLINE_Dru\xc5\xbebo je sestavljalo ve\xc4\x8d plemen, povezanih s skupnim poreklom, kulturo in zgodovino, obstajale so plemenske zveze. zanesljivo ni mogo\xc4\x8de trditi kdaj so se iranska plemena razdelila na Medijce, Perzijce, Parte in morda proto-Sogdijce. Predpostavljajo, da so se te razlike pojavile po migraciji na zahod v Veliki Iran. Te razlike so vidne v njihovih jezikih in nare\xc4\x8djih, botrovale pa jim geografske razlike._NEWLINE_Vsako pleme je bilo razdeljeno na razrede. Ti razredi, ki jih danes lahko identificirajo, so bili voja\xc5\xa1ki in vladarski, umetni\xc5\xa1ki in kme\xc4\x8dki. Dru\xc5\xbebena mobilnost teh razredov ni znana. Iranci so svoj obstanek na\xc5\xa1li v zdru\xc5\xbeevanju s staroselci._NEWLINE_Medijci so prikazani na reliefih Darejeve apadane v Perzepolisu, ki datira iz 515 pr. n. \xc5\xa1t. ali 35 let po padcu Medijskega cesarstva, kar nakazuje, da so ti prikazi realni. Reliefi z Medijci se pojavljajo na treh mestih in prikazujejo medijske stra\xc5\xbearje, plemi\xc4\x8de in njihovo delegacijo. Medijci so imeli v dobi Ahemenidskega cesarstva enak status kot Perzijci. Prvi relief na srednjem panelu vzhodnega stopni\xc5\xa1\xc4\x8da prikazuje \xc5\xa1tiri medijske in perzijske kopjenosce. Na tem reliefu Medijci nosijo kratke pla\xc5\xa1\xc4\x8de, hla\xc4\x8de in okrogle kape, izpod katerih gledajo kodrasti lasje, v\xc4\x8dasih z repom. Drugi relief je na ju\xc5\xbenem panelu in prikazuje medijsko delegacijo na obisku Perzepolise. Medijci nosijo zna\xc4\x8dilno no\xc5\xa1o, rokavice in me\xc4\x8de, darila pa so lonci in vaze. Tretji relief je na severnem panelu ka\xc5\xbee medijskega vodjo kraljevske staje z zelo detajlno obdelanimi konji.\n_START_SECTION_\nReligija\n_START_PARAGRAPH_\nPodatki o religiji v \xc4\x8dasu Medijskega cesarstva so skopi. Arheolo\xc5\xa1ka raziskovanja v letih med 1967 in 1977, ki jih je vodil David Stronach, so odkrila zgradbo iz okoli 750 pr. n. \xc5\xa1t., ki je bila prvenstveno verskega zna\xc4\x8daja. Nahaja se v Tape Nu\xc5\xa1-e Janu, okoli 60 km ju\xc5\xbeno od Hamadana ali starodavne Ekbatane. Kompleks je bil postavljen na skali vi\xc5\xa1ine okoli 30 m in je obsegal osrednji tempelj, zahodni tempelj, trdnjavo in hipostil (dvorana s stebri), okoli katerega se je nahajal kro\xc5\xbeni podporni zid iz opeke. Srednji tempelj je imel obliko stolpa z notranjim sveti\xc5\xa1\xc4\x8dem v obliki trikotnika. Velik je bil 11 x 7 m, zidovi so bili visoki 8 m. Na zahodnem vogalu tega sveti\xc5\xa1\xc4\x8da je bil stopni\xc4\x8dast oltar, zgrajen iz opeke. Kult ognja je bil skupen indoiranskim narodom zato tempelj v Tape Nu\xc5\xa1-e D\xc5\xbeanu velja za najstarej\xc5\xa1i verski objekt v Iranu._NEWLINE_Ostali viri o religiji temeljijo na Herodotovih opisih in osebnih imenih Medijcev. Tako naj bi bili Medijci edina iranska plemenska zveza, ki je imela tudi sve\xc4\x8deni\xc5\xa1ko pleme. Magi ali morg (perzijsko Magu) so bili pripadniki plemena, ki so ga sestavljali modreci in sve\xc4\x8deniki, ki so \xc4\x8duvali mitolo\xc5\xa1ko in duhovno tradicijo medijske dru\xc5\xbebe. V \xc4\x8dasu vladavine Astijaga so na njegovem dvoru magi slu\xc5\xbeili kot religijski strokovnjaki, osebni svetovalci, vra\xc4\x8di, preroki in tolma\xc4\x8di sanj. Funkcija tega plemena verjetno datira pred delitvijo iranskih plemen na posamezne zveze in nam govori, da so taki klani obstajali v najzgodnej\xc5\xa1i iranski dru\xc5\xbebi._NEWLINE_Orientolog I. M. Diakonoff trdi, da so medijski vladarji Astijag in morda Kjaksar prevzeli religijo, ki izhaja od zoroastrskega preroka Zaratustre, \xc4\x8deprav ta vera ni bila skladna z njegovo doktrino. Ve\xc4\x8dina zgodovinarjev se ne strinja s tem. Mary Boyce trdi, da so magi in njihove verske tradicije predstavljali prepreko pri prehodu prebivalstva na zoroastrstvo. Predpostavljajo, da so od 8. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. v Mediji prevladovali mazdaizem in indoiranske verske tradicije, medtem ko se je zoroastrstvo kot religijska reforma raz\xc5\xa1irilo v prvi polovici 6. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. ali v \xc4\x8dasu vladavine zadnjih dveh medijskih kraljev._NEWLINE_Zoroastrstvo se je raz\xc5\xa1irilo v \xc4\x8dasu vladavine medijskega kralja Kjaksarja, na\xc4\x8dela religije pa so postala pomemben element medijske in kasneje perzijske in iranske kulture nasploh. Verjetno je obstajal tudi sinkretizem z drugimi religijami in mitologijami, posebej z mezopotamsko. Glavni bog Ahura Mazda je predstavljal dobro. Njegov znak je bil ogenj, simbol \xc4\x8distosti in mo\xc4\x8di. Zlo je bila naravna sila, odvojena od Ahure Mazde, in mu je nasprotovala, obstoja samo na duhovnem podro\xc4\x8dju za razliko od duhovne in fizi\xc4\x8dne eksistence tistega, kar je ustvaril Ahura Mazda. Zli duh Ahriman obstaja med dvema skrajnima to\xc4\x8dkama na \xc4\x8dasovnem traku. Zoroastrstvo se je obdr\xc5\xbealo do dana\xc5\xa1njih dni. Gradili so izklju\xc4\x8dno \xc5\xbertvenike, zato ne obstaja bogata posebna arheolo\xc5\xa1ka ostalina.\n_START_SECTION_\nJezik\n_START_PARAGRAPH_\nMedijci so govorili medijski jezik, ki skupaj z gilskim, mazanderanskim, kurdskim in belud\xc5\xbeijskim jezikom spada v skupino severozahodnih iranskih jezikov. Medijski jezik se omenja izklju\xc4\x8dno v zapisih v staroperzijskem jeziku; o slovnici ne vemo skoraj ni\xc4\x8d._NEWLINE_Ne obstaja noben ohranjen dokument, zato ne vemo, kak\xc5\xa1no pisavo so uporabljali. Do danes je bila na ozemlju starodavne Medije najdena samo ena bronasta plaketa, na kateri je zapis v klinopisu v akadskem jeziku, ki datira iz 8. stoletja pr. n. \xc5\xa1t., a ne omenja medijskih imen. Moderna raziskovanja ka\xc5\xbeejo na t. i. linearno elamsko pisavo (ki \xc5\xa1e ni de\xc5\xa1ifrirana) mogo\xc4\x8de pisano v medijskem jeziku, pod predpostavko, da je Kutik-In\xc5\xa1u\xc5\xa1inak originalno iransko ime medijskega vladarja Kjaksarja in ne mnogo zgodnej\xc5\xa1ega elamskega kralja.\n_START_SECTION_\nUmetnost\n_START_PARAGRAPH_\nZelo malo je umetni\xc5\xa1kih ostankov iz dobe Medijskega cesarstva, zato je medijska umetnost \xc5\xa1e naprej predmet \xc5\xa1pekulacij. Nekateri zgodovinarji, kot je Bruno Genito, celo zanikajo njen obstoj, Oscar Muscarella pa pi\xc5\xa1e, kako\xc2\xa0\xc2\xbbne obstajajo primeri medijske umetnosti in niso najdeni arheolo\xc5\xa1ki artefakti iz te dobe\xc2\xab. Drugi raziskovalci trdijo, da so mesta Tape Nu\xc5\xa1-e D\xc5\xbean in Godin-Tape, ki datirajo iz 8. in 7. stoletja pr. n. \xc5\xa1t., iz medijske dobe. Vpliv ostalih arheolo\xc5\xa1kih najdi\xc5\xa1\xc4\x8d, kot je Baba Jan III., na medijsko kulturo je vpra\xc5\xa1ljiv._NEWLINE_Medijska mesta sta opisovala starogr\xc5\xa1ka zgodovinarja Herodot in Polibija, umetni\xc5\xa1ki prispevek medijskih mojstrov se omenja tudi v perzijskih kraljevskih napisih. V Herodotovi zgodovini so opisane mestne utrdbe medijske prestolnice Ekbatane v sedmih razli\xc4\x8dnih barvah. Medijci so bili tudi izvrstni kova\xc4\x8di. O tem pri\xc4\x8da podatek, da je ve\xc4\x8dina okrasja iz zlata in srebra, ki datira iz kasnej\xc5\xa1ega ahemenidskega obdobja, najdena prav v okolici Ekbatane. Reliefi v Perzepolisu prikazujejo medijsko delegacijo, ki nosi darove perzijskemu kralju (lonce in vaze), kar pomeni, da je bilo razvito lon\xc4\x8darstvo. Okrasje prikazuje \xc5\xbeivalske oblike, zna\xc4\x8dilne za iransko umetnost te dobe. Kraljevski napisi v Perzepolisu omenjajo, kako so medijski zlatarji okrasili mestno obzidje Darejeve kraljevske pala\xc4\x8de v Suzi.'