b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xbdu\xc5\xbeelke\n_START_SECTION_\nZgradba telesa\n_START_PARAGRAPH_\nSo ve\xc4\x8dinoma drobne \xc5\xbeivali. Njihovo velikost omejujejo oporne strukture (zunanji skelet), ki postajajo z ve\xc4\x8danjem telesa nesorazmerno te\xc5\xbeje, in neu\xc4\x8dinkovito krvo\xc5\xbeilje, ki pri ve\xc4\x8danju ni ve\xc4\x8d sposobno zagotoviti dovolj\xc5\xa1nega pritiska za dostavo hranilnih snovi do vseh celic v telesu. Najte\xc5\xbeje znane \xc5\xbeu\xc5\xbeelke so kobilice iz rodu Deinacrida z Nove Zelandije, ki tehtajo do 70 g, rekorder v dol\xc5\xbeini pa je posnemalec vrste Phobaeticus chani s 357\xc2\xa0mm telesne dol\xc5\xbeine, ki z iztegnjenimi nogami meri preko pol metra. Najmanj\xc5\xa1a znana \xc5\xbeu\xc5\xbeelka je osica vrste Dicopomorpha echmepterygis, ki v dol\xc5\xbeino meri 0,139\xc2\xa0mm._NEWLINE_Zaradi izjemne raznolikosti in \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnosti \xc5\xbeu\xc5\xbeelk obstajajo prakti\xc4\x8dno za vsako opisano lastnost mnoge izjeme.\n_START_SECTION_\nZunanja telesna zgradba\n_START_PARAGRAPH_\nTelo \xc5\xbeu\xc5\xbeelk je izvorno \xc4\x8dlenjeno na okoli 20 \xc4\x8dlenov; \xc4\x8dleni med seboj niso enaki (t. i. heteronomno \xc4\x8dlenjenje) in tvorijo tri jasno definirane telesne regije: glavo (\xc5\xa1est), oprsje (trije) in zadek (enajst \xc4\x8dlenov). Dolo\xc4\x8deni \xc4\x8dleni so pri nekaterih skupinah zliti ali druga\xc4\x8de razporejeni, zato je njihovo \xc5\xa1tevilo lahko navidez druga\xc4\x8dno. Zunanjo povr\xc5\xa1ino vsakega \xc4\x8dlena tvorijo \xc5\xa1tiri bolj ali manj gibljivo povezane plo\xc5\xa1\xc4\x8de: na hrbtni strani tergum, na trebu\xc5\xa1ni sternum in na vsaki strani po ena plevra. Vsaka izmed treh telesnih regij opravlja razli\xc4\x8dne naloge.\n_START_SECTION_\nGlava\n_START_PARAGRAPH_\nSkelet glave tvori pri ve\xc4\x8dini \xc5\xbeu\xc5\xbeelk jasno opazno kapsulo, ki obdaja mehko tkivo v notranjosti. Tu so skoncentrirana \xc4\x8dutila in v notranjosti \xc5\xbeiv\xc4\x8devje, glava pa predstavlja tudi vhod v prebavni trakt. Na sprednji zgornji strani je par sestavljenih o\xc4\x8di in par tipalnic, med njima pa pogosto \xc5\xa1e tri enostavna o\xc4\x8desca. Usta so na spodnji strani. Obustne okon\xc4\x8dine so prehranjevanju prilagojeni prvi trije pari okon\xc4\x8din, ki se nahajajo ob strani ust; njihova oblika je izjemno raznolika glede na prehranjevalne navade._NEWLINE_Glava je pri ve\xc4\x8dini \xc5\xbeu\xc5\xbeelk grajena tako, da so usta usmerjena navzdol (hipognatna). Nekatere plenilske skupine \xc5\xbeu\xc5\xbeelk imajo usta usmerjena naprej (prognatna glava), tiste, ki se prehranjujejo s sesanjem rastlinskih sokov (polkrilci), pa imajo usta usmerjena nazaj (opistognatna glava).\n_START_SECTION_\nOprsje\n_START_PARAGRAPH_\nOprsje se uporablja za premikanje, saj so na njem noge (3 pari) in pri \xc5\xa1tevilnih vrstah tudi krila. Grajeno je iz treh \xc4\x8dlenov \xe2\x80\x93 predprsja (protoraksa), sredoprsja (mezotoraksa) in zaprsja (metatoraksa). Iz vsakega izra\xc5\xa1\xc4\x8da par nog, ki so prav tako gibljivo \xc4\x8dlenjene po dolo\xc4\x8denem vzorcu. Iz oprsja izra\xc5\xa1\xc4\x8da koksa, njej sledijo obrtec (trohanter), stegence (femur), golence (tibija), predstopalce (pretarzus) in stopalce (tarzus). Stopalce je iz enega do petih \xc4\x8dlenov. Tudi oblika nog je izjemno raznolika glede na na\xc4\x8din premikanja po podlagi._NEWLINE_\xc5\xbdu\xc5\xbeelke so edini nevreten\xc4\x8darji, ki lahko letijo, kar bistveno pripomore k njihovi uspe\xc5\xa1nosti. Brez kril so le vrste iz podrazreda nekrilatih \xc5\xbeu\xc5\xbeelk (Apterygota). Ostale \xc5\xbeu\xc5\xbeelke imajo krila, \xc4\x8deprav so nekatere vrste lahko drugotno brez njih. Razlog za izgubo kril je na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja, npr. zaradi zajedavstva. Prvi par kril je na sredoprsju, zadnji pa na zaprsju. Krila so oja\xc4\x8dena z \xc5\xbeilami, ki so gostej\xc5\xa1e v sprednjem delu krila. Sprednji par kril je lahko v\xc4\x8dasih usnjat, lahko pa tudi spremenjen v trde pokrovke. Zadnji par kril je lahko spremenjen v par kijastih utripa\xc4\x8d ali povsem manjka.\n_START_SECTION_\nZadek\n_START_PARAGRAPH_\nV zadku so prebavila, izlo\xc4\x8dala in spolni organi. Grajen je iz 9 do 11 \xc4\x8dlenov in se zaklju\xc4\x8duje s telzonom, ki ni pravi \xc4\x8dlen in je razvit le pri primitivnih skupinah ter pri embrijih. Lahko nosi par cerkov, ki imata \xc4\x8dutilno vlogo, in pri redkih skupinah \xc5\xa1e neparni terminalni filum. Leglica je organ za odlaganje jaj\xc4\x8dec na koncu zadka pri samicah, ki lahko pri nekaterih skupinah presega dol\xc5\xbeino telesa.\n_START_SECTION_\nDihala\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdu\xc5\xbeelke ne dihajo skozi usta, temve\xc4\x8d prejemajo zrak skozi majhne odprtine ob strani oprsja in zadka, imenovane dihalnice (spirakli). Te vodijo v omre\xc5\xbeje zra\xc4\x8dnih cevk, razvejanih v \xc5\xbeu\xc5\xbeelkinem telesu, ki jih imenujemo vzdu\xc5\xa1nice oz. traheje. Urejene so podobno kot bronhiji v \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih plju\xc4\x8dih \xe2\x80\x93 na za\xc4\x8detku so enostavne cevke, ki se nato drevesasto razvejijo, kon\xc4\x8dni izrastki vodijo do posameznih celic. Ob\xc4\x8dasno se raz\xc5\xa1irijo v zra\xc4\x8dne vre\xc4\x8de. Plini se ve\xc4\x8dinoma izmenjujejo pasivno, ob ve\xc4\x8djih potrebah po kisiku pa lahko \xc5\xbeu\xc5\xbeelke dodatno vzpodbudijo tok zraka z ritmi\xc4\x8dnim kr\xc4\x8denjem zadka._NEWLINE_Mnogo \xc5\xbeu\xc5\xbeelk pre\xc5\xbeivi vsaj del \xc5\xbeivljenjskega kroga pod vodo (najve\xc4\x8dkrat kot li\xc4\x8dinke). V ta namen imajo lahko razvite plo\xc5\xa1\xc4\x8date izrastke kutikule s tanko steno, ki delujejo kot \xc5\xa1krge.\n_START_SECTION_\nKrvo\xc5\xbeilje\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdu\xc5\xbeelke nimajo ven in arterij, ki bi kri vodile po telesu. Kri obliva organe v notranjosti telesa (t. i. odprto krvo\xc5\xbeilje). Poganja jo srce, dolga cev, ki poteka vzdol\xc5\xbe \xc5\xbeu\xc5\xbeelkinega hrbta (dorzalno) znotraj prvih devetih \xc4\x8dlenov zadka. Njegovo funkcijo dopolnjujejo aorta in pomo\xc5\xbene utripajo\xc4\x8de strukture v razli\xc4\x8dnih delih telesa. Ob kr\xc4\x8denju potiska kri naprej, proti glavi._NEWLINE_Kri prena\xc5\xa1a hranilne snovi, ione, hormone, ne prena\xc5\xa1a pa kisika \xe2\x80\x93 to vlogo ima sistem vzdu\xc5\xa1nic. Zaradi odsotnosti hemoglobina je najve\xc4\x8dkrat brezbarvna, lahko pa je rahlo zelenkasta ali rumenkasta; za lo\xc4\x8devanje od vreten\xc4\x8darske krvi ji pravimo hemolimfa.\n_START_SECTION_\nPrebavila in izlo\xc4\x8dala\n_START_PARAGRAPH_\nPo sredini \xc5\xbeu\xc5\xbeelkinega telesa potekajo njena prebavila. Tu se iz hrane vsrkavajo hranila. Razli\xc4\x8dni deli prebavil so lahko razli\xc4\x8dno diferencirani, glede na posebnosti pri prehranjevanju posamezne vrste. V splo\xc5\xa1nem so iz treh delov \xe2\x80\x93 sprednjega, srednjega in zadnjega \xc4\x8drevesa. Notranjost sprednjega in zadnjega \xc4\x8drevesa prekriva kutikula, ki jo \xc5\xbeu\xc5\xbeelka ob levitvi odvr\xc5\xbee in tvori novo._NEWLINE_V sprednji del se odpirajo \xc5\xbeleze slinavke, lahko ima raz\xc5\xa1irjen del (gol\xc5\xa1o) za shranjevanje hrane. Od srednjega \xc4\x8drevesa ga lo\xc4\x8di zaklopka, ki ima lahko zobce za drobljenje trdnih delcev. V cevastem srednjem \xc4\x8drevesu se dogaja ve\xc4\x8dina prebave. T. i. peritrofi\xc4\x8dna membrana ga deli v notranji in zunanji del, v vsakem so druga\xc4\x8dni encimi za razgradnjo. Pri ve\xc4\x8dini \xc5\xbeu\xc5\xbeelk iz njega izra\xc5\xa1\xc4\x8dajo slepi izrastki (cekumi), kjer poteka zadnja faza razgradnje hranljivih snovi in njihova absorpcija. Vloga zadnjega \xc4\x8drevesa je izmenjava ionov za vzdr\xc5\xbeevanje ionskega ravnovesja ter izlo\xc4\x8danje odpadnih produktov prebave. Pri rastlinojedih \xc5\xbeu\xc5\xbeelkah ga poseljujejo simbiontske bakterije, ki razgrajujejo celulozo. Za skladi\xc5\xa1\xc4\x8denje in pretvorbo hranilnih snovi je pri ve\xc4\x8dini \xc5\xbeu\xc5\xbeelk odgovorno ma\xc5\xa1\xc4\x8dobno telesce, grajeno prete\xc5\xbeno iz zalo\xc5\xbenih celic, ki pa ima lahko tudi vrsto drugih vlog, kot so sistemska imunost, regulacija presnove, sinteza rumenjaka za jaj\xc4\x8deca in zavetje za simbionte. To tkivo je zlasti dejavno pred preobrazbo in med njo, ko skladi\xc5\xa1\xc4\x8di in nato kontrolirano spro\xc5\xa1\xc4\x8da velike koli\xc4\x8dine hranil, potrebnih za ta zahteven proces._NEWLINE_Izlo\xc4\x8dala \xe2\x80\x93 malpighijeve cevke se odpirajo v prebavno cev na meji med srednjim in zadnjim \xc4\x8drevesom. Njihovo \xc5\xa1tevilo sega od 2 do 250. Za razliko od sesal\xc4\x8djih nefronov ne delujejo po principu filtracije, temve\xc4\x8d aktivnega izlo\xc4\x8danja. Odpadni du\xc5\xa1ik izlo\xc4\x8dajo v obliki uri\xc4\x8dne kisline, kar je ena od prilagoditev za var\xc4\x8devanje z vodo.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdiv\xc4\x8devje\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdu\xc5\xbeelkino \xc5\xbeiv\xc4\x8devje je razmeroma preprosto, ima obliko lestvi\xc4\x8daste trebu\xc5\xa1nja\xc4\x8de \xe2\x80\x93 v vsakem telesnem \xc4\x8dlenu je par ganglijev, ki sta med seboj pre\xc4\x8dno povezana, vzdol\xc5\xbeno pa s pari v sosednjih \xc4\x8dlenih. Mo\xc5\xbegani so nastali z zlivanjem prvih treh parov ganglijev v glavi, preostali trije pa so zliti v t. i. pod\xc5\xberelni ganglij. Poleg mo\xc5\xbeganov opravljajo veliko nadzornega dela tudi gangliji drugje v telesu. Vsak od njih je odgovoren za nadzor dolo\xc4\x8denega dela telesa. Tako gangliji v glavi nadzorujejo obustne okon\xc4\x8dine in sprejemajo podatke od \xc4\x8dutil, tisti v oprsju pa letalne mi\xc5\xa1ice in mi\xc5\xa1ice nog. V oprsju so trije pari ganglijev, v zadku pa osem, ki so lahko pri posameznih vrstah nadalje zliti ali reducirani.\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina \xc5\xbeu\xc5\xbeelk za\xc4\x8dne razvoj z jaj\xc4\x8decem, ki ga samica odlo\xc5\xbei na ustrezno podlago, in iz katerega se po dolo\xc4\x8denem \xc4\x8dasu izle\xc5\xbee mlada \xc5\xbeu\xc5\xbeelka. Nadaljnji razvoj in rast sta tesno povezana z dejstvom, da imajo \xc5\xbeu\xc5\xbeelke trden zunanji skelet, ki ne raste. Tako gredo vse \xc5\xbeu\xc5\xbeelke v svojem razvoju skozi serijo levitev, kjer odvr\xc5\xbeejo premajhen telesni ovoj, pod katerim jim je predhodno zrasel nov. Po na\xc4\x8dinu razvoja lo\xc4\x8dimo dva tipa \xc5\xbeu\xc5\xbeelk \xe2\x80\x93 hemimetabolne in holometabolne. Pri prvih pravkar izleglo \xc5\xbeu\xc5\xbeelko imenujemo nimfa, razen po odsotnosti kril in spolnih organov se ne razlikuje bistveno od odrasle. Ob vsaki levitvi je nimfa ve\xc4\x8dja in bolj podobna odrasli \xc5\xbeivali in ni opaznega prehoda v odraslost. Pravkar izlegla holometabolna \xc5\xbeu\xc5\xbeelka je li\xc4\x8dinka. Li\xc4\x8dinke so najve\xc4\x8dkrat \xc4\x8drvaste oblike in se tudi po na\xc4\x8dinu \xc5\xbeivljenja bistveno razlikujejo od odrasle oblike. Holometabolni so predstavniki skupine Endopterygota, kamor spada ve\xc4\x8dina najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1ih vrst \xc5\xbeu\xc5\xbeelk. Ob prehodu v odraslo fazo gre \xc5\xbeival skozi proces popolne preobrazbe; nastopi stadij bube v katerem se zgodijo ve\xc4\x8dje spremembe telesne zgradbe. Zelo znan primer popolne preobrazbe je sprememba gosenice v odraslo \xc5\xbeival pri metuljih. Li\xc4\x8dinka v tem stadiju navadno miruje, pogosto je buba zapredena v svilen kokon._NEWLINE_Spolni sistem pri nekaterih skupinah \xc5\xbeu\xc5\xbeelk, predvsem zajedavskih in socialnih, je lahko precej zapleten. Tako poznamo pri \xc5\xbeu\xc5\xbeelkah pojave poliembrionije, kjer se lahko iz enega oplojenega jaj\xc4\x8deca razvije mnogo zarodkov, ve\xc4\x8d tipov partenogeneze (nespolnega razmno\xc5\xbeevanja), haplodiploidije in druge eksoti\xc4\x8dne tipe razmno\xc5\xbeevanja. Zajedavske \xc5\xbeu\xc5\xbeelke imajo tudi sicer najve\xc4\x8dkrat posebnosti pri razvoju, kar je povezano z njihovim na\xc4\x8dinom \xc5\xbeivljenja. Tako so lahko \xc5\xbeivorodne (npr. listne u\xc5\xa1i) ali imajo ekstremen spolni dimorfizem (npr. pahlja\xc4\x8dekrilci).\n_START_SECTION_\nEkologija\n_START_PARAGRAPH_\nNa ra\xc4\x8dun trdnega zunanjega skeleta, ki varuje pred neugodnimi podnebnimi razmerami, in sposobnosti letenja so se \xc5\xbeu\xc5\xbeelke raz\xc5\xa1irile po vsem svetu in poselile prakti\xc4\x8dno vse habitate, razen najbolj ekstremnih. Poleg tega jim kratek generacijski \xc4\x8das in veliko \xc5\xa1tevilo potomcev dajeta mo\xc5\xbenost hitrega izkori\xc5\xa1\xc4\x8danja virov v okolju, hkrati pa v navezi s fleksibilnostjo telesne zgradbe na dolgi rok tudi mo\xc5\xbenost prilagajanja na nove zahteve okolja._NEWLINE_Kot ostali \xc4\x8dlenono\xc5\xbeci lahko uspevajo v zelo suhih okoljih, saj jih zunanji skelet dobro varuje pred izsu\xc5\xa1itvijo. Dejavnik, ki najbolj omejuje raz\xc5\xa1irjenost \xc5\xbeu\xc5\xbeelk kot skupine, so tako nizke temperature. \xc5\xbdu\xc5\xbeelke so poikilotermne \xc5\xbeivali, kar pomeni, da ne morejo vzdr\xc5\xbeevati telesne temperature, potrebne za delovanje fiziolo\xc5\xa1kih procesov, kadar je temperatura okolice prenizka. Posamezne vrste so razvile razli\xc4\x8dne prilagoditve, ki omogo\xc4\x8dajo pre\xc5\xbeivetje hladnih delov leta. Najbolj raz\xc5\xa1irjen je diapavza \xe2\x80\x93 zmanj\xc5\xa1ana metabolna aktivnost in mirovanje v teh delih leta. Nekatere vrste prezimujejo v velikih skupinah, v katerih se medsebojno grejejo (zgled za to je rjava lipovka) ali se zavle\xc4\x8dejo med rastlinski opad, \xc5\xa1pranje v odmrlem lesu ipd. Prilagoditve se pojavljajo tudi na ravni fiziolo\xc5\xa1kih procesov. Znan primer so listne u\xc5\xa1i, kjer po ve\xc4\x8d generacijah izpostavljenosti nizkim temperaturam pre\xc5\xbeivijo osebki z encimi, tolerantnimi na mraz. Po drugi strani pa spremembe temperature, v zadnjem \xc4\x8dasu predvsem zaradi globalnega segrevanja, odpirajo nove prilo\xc5\xbenosti za \xc5\xa1irjenje, ki so jih \xc5\xbeu\xc5\xbeelke sposobne hitro izkoristiti. Tako \xc5\xbee opa\xc5\xbeajo \xc5\xa1irjenje obmo\xc4\x8dja poselitve proti severu pri vrstah, kot je zelena smrdljivka, ki se zaradi odsotnosti diapavze razmno\xc5\xbeujejo \xc5\xa1e posebej hitro._NEWLINE_Seveda pa pri tako veliki in raznoliki skupini kot so \xc5\xbeu\xc5\xbeelke, ni mogo\xc4\x8de posplo\xc5\xa1evati prakti\xc4\x8dno nobenega pojava, \xc5\xa1e posebej ne  interakcij z drugimi elementi okolja. Tako so med \xc5\xbeu\xc5\xbeelkami plenilske, rastlinojede, vsejede, razkrojevalske in zajedavske vrste, ki so bodisi specialisti (prilagojeni na ozek nabor pogojev v okolju), bodisi generalisti. Razdelitev na generaliste oz. specialiste pove, v kako razli\xc4\x8dnih okoljih lahko vrsta uspeva ali kako razli\xc4\x8dne vrste hrane lahko izkori\xc5\xa1\xc4\x8da. Tako so med \xc5\xbeu\xc5\xbeelkami taki generalisti kot je zelena smrdljivka, ki se lahko prehranjuje z rastlinami iz ve\xc4\x8d kot 30 dru\xc5\xbein in je poselila prakti\xc4\x8dno ves tropski ter subtropski pas, druga skrajnost pa so denimo rastlinojede ali zajedavske vrste, kot so zajedavske u\xc5\xa1i, ki so vezane na to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8deno vrsto gostitelja, brez katere ne morejo pre\xc5\xbeiveti. Od okoljskih zahtev je neposredno odvisno obmo\xc4\x8dje raz\xc5\xa1irjenosti \xe2\x80\x93 raz\xc5\xa1irjenost vrst, ki so specializirane na ozek nabor gostiteljev, se denimo prekriva z raz\xc5\xa1irjenostjo le-teh. Posebej uspe\xc5\xa1ne so v zadnjem \xc4\x8dasu tiste \xc5\xbeu\xc5\xbeelke, ki so se prilagodile na prisotnost \xc4\x8dloveka in prebivajo v njegovih bivali\xc5\xa1\xc4\x8dih (t. i. sinantropne vrste), npr. hi\xc5\xa1na muha. Tudi sicer \xc4\x8dlovek s svojo aktivnostjo bistveno vpliva na pojavljanje dolo\xc4\x8denih vrst \xc5\xbeu\xc5\xbeelk v dolo\xc4\x8denem okolju, med temi aktivnostmi je verjetno najpomembnej\xc5\xa1e kmetijstvo. Vzpostavitev velikih nasadov monokultur povzro\xc4\x8di, da pre\xc5\xbeivijo in se zaradi odsotnosti nekaterih omejujo\xc4\x8dih dejavnikov izredno namno\xc5\xbeijo vrste, ki se s temi rastlinami prehranjujejo (pri \xc4\x8demer so za \xc4\x8dloveka \xc5\xa1kodljivci), izginejo pa ostale.\n_START_SECTION_\nPomen za \xc4\x8dloveka\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi njihove \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnosti in raz\xc5\xa1irjenosti je \xc4\x8dlovek nelo\xc4\x8dljivo povezan z \xc5\xbeu\xc5\xbeelkami. \xc4\x8cetudi so najve\xc4\x8dkrat pozornosti dele\xc5\xbene \xc5\xbeu\xc5\xbeelke, ki imajo negativen vpliv na \xc5\xbeivljenje ljudi, je civilizacija \xc5\xa1e vedno odvisna od \xc2\xbbuslug\xc2\xab\xc2\xa0vrst, ki jih smatramo za koristne. Najbolj prepoznavne med njimi so nekatere vrste socialnih \xc4\x8debel, posebej tiste, ki jih \xc4\x8dlovek namerno goji. Pribli\xc5\xbeno tretjina svetovnega pridelka hrane zraste na rastlinah, ki so jih opra\xc5\xa1ile \xc5\xbeivali, velik dele\xc5\xbe \xc4\x8desar s svojim na\xc4\x8drtnim zbiranjem peloda prispevajo \xc4\x8debele. Ljudje so sprva gojili \xc4\x8debele za pridelavo medu in drugih \xc4\x8debeljih produktov, danes pa postaja opra\xc5\xa1evanje vedno pomembnej\xc5\xa1i vidik \xc4\x8debelarstva, posebej v lu\xc4\x8di izginjanja \xc4\x8debel, ki ga opa\xc5\xbeamo v zadnjih letih. Med bolj znanimi primeri zgodovinskega vpliva \xc5\xbeu\xc5\xbeelk je tudi trgovska pot, ki je povezala starodavno Kitajsko s preostalim svetom in je temeljila na svili, produktu gosenic sviloprejk. \xc5\xbdu\xc5\xbeelke s svojim pomenom za ekosistem in posredno \xc4\x8dlovekov obstoj \xc5\xbee od nekdaj navdihujejo mitologijo in umetnost. Za primer, govna\xc4\x8de, ki simbolizirajo vlogo \xc5\xbeu\xc5\xbeelk v procesu razkrojevanja in kro\xc5\xbeenja snovi, so imeli stari Egip\xc4\x8dani za svete \xc5\xbeivali. \xc5\xa0e danes so v zahodnem svetu pod vplivom starogr\xc5\xa1ke umetnosti razli\xc4\x8dne \xc5\xbeu\xc5\xbeelke sinonim za dolo\xc4\x8dene \xc4\x8dlovekove lastnosti v obliki izrekov, npr. \xc2\xbbpriden kot mravlja\xc2\xab._NEWLINE_Negativen vpliv \xc5\xbeu\xc5\xbeelk lahko razdelimo na \xc5\xa1tiri glavne vidike: zajedavstvo (npr. u\xc5\xa1i, zajedavske stenice, komarji), prena\xc5\xa1anje povzro\xc4\x8diteljev bolezni (komarji, muhe), povzro\xc4\x8danje \xc5\xa1kode na zgradbah (termiti) in uni\xc4\x8devanje pridelka oz. spravljene hrane (kobilice, stenice, zalubniki). Najpomembnej\xc5\xa1a od teh sta prena\xc5\xa1anje bolezni in \xc5\xa1koda na hrani. Ocenjujejo, da samo komarji z nalezljivimi boleznimi oku\xc5\xbeijo okoli 70 milijonov ljudi letno. Med temi je najpomembnej\xc5\xa1a malarija, ki letno povzro\xc4\x8di smrt enega do treh milijonov ljudi. Rastlinojede \xc5\xbeu\xc5\xbeelke imajo potencial popolnega uni\xc4\x8denja pridelka na manj rodovitnih obmo\xc4\x8djih (npr. pu\xc5\xa1\xc4\x8davske kobilice ob rojenju v podsaharski Afriki), bistveno pa vplivajo tudi na kmetijstvo v vseh ostalih predelih sveta._NEWLINE_Proti \xc5\xa1kodljivim vrstam se najve\xc4\x8dkrat borimo s kemi\xc4\x8dnimi sredstvi - insekticidi, ki so toksi\xc4\x8dni za \xc5\xbeu\xc5\xbeelke, a njihova uporaba ni brez tveganja. Te\xc5\xbeava je predvsem njihova nespecifi\xc4\x8dnost, saj zastrupljajo tudi \xc2\xbbkoristne\xc2\xab\xc2\xa0vrste (ne nujno samo \xc5\xbeu\xc5\xbeelk). S kopi\xc4\x8denjem v rastlinah pridejo tudi v \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki organizem, kjer imajo lahko nepredvidljive u\xc4\x8dinke. Najbolj razvpit tak primer je DDT, pri katerem je razkritje dokazov o \xc5\xa1kodljivosti za ekosistem in konkretno \xc4\x8dloveka povzro\xc4\x8dilo buren odziv javnosti ter bilo eden od klju\xc4\x8dnih dejavnikov pri nastanku okoljevarstvenega gibanja. Alternativne metode boja proti \xc5\xa1kodljivcem so vna\xc5\xa1anje njihovih naravnih \xc5\xa1kodljivcev, sajenje odpornej\xc5\xa1ih sort rastlin, ote\xc5\xbeevanje razmno\xc5\xbeevanja in dostopa do hrane ipd., ki jih ozna\xc4\x8dujemo s skupnim izrazom biolo\xc5\xa1ka kontrola \xc5\xa1kodljivcev.'