b'\n_START_ARTICLE_\nAleksej Ruski\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek vladanja\n_START_PARAGRAPH_\nZa njegovo nekoliko povr\xc5\xa1no vzgojo je poskrbel njegov varuh Boris Ivanovi\xc4\x8d Morozov, inteligenten, izobra\xc5\xbeen bojar. Ker je bil tudi \xc4\x8dastihlepen in premeten, je bil na dvoru in pri uradni\xc5\xa1tvu precej nepriljubljen. Potem ko je \xc5\xa1estnajstletni Aleksej zasedel prestol, je Morozov prevzel vodenje vladarskih poslov. Ko se je mladi car poro\xc4\x8dil z Marijo Iljini\xc4\x8dno Miloslavsko se je Morozov poro\xc4\x8dil z njeno sestro in postal del carske dru\xc5\xbeine.\n_START_SECTION_\nUzakonitev tla\xc4\x8danstva. Pripojitev Kozakov\n_START_PARAGRAPH_\nMorozov si je prizadeval pove\xc4\x8dati dr\xc5\xbeavne prihodke, kar je leta 1648 pripeljalo do velikega upora v Moskvi in potem \xc5\xa1e v drugih velikih mestih. Mno\xc5\xbeice so se znesle nad nekaterimi visokimi uradniki, ki so jih imele za glavne povzro\xc4\x8ditelje nezadovoljstva, potem pa so zahtevale izro\xc4\x8ditev Morozova. Ta se je za\xc4\x8dasno umaknil v samostan, car pa je nad najbolj uporna mesta poslal vojsko. Prebivalci Novgoroda so se umirili \xc5\xbee ob pribli\xc5\xbeevanju vojske, Pskov pa se je zaprl za obzidje in popustil \xc5\xa1ele, ko je bilo upornikom obljubljeno, da ne bodo kaznovani (poveljnik vojske, knez Hovanski, ni imel dovolj mo\xc5\xbe za zavzetje mesta). Polo\xc5\xbeaj Morozova je na dvoru prevzel knez Nikita Ivanovi\xc4\x8d Odojevskij in kasneje patriarh Nikon._NEWLINE_Da bi prepre\xc4\x8dil podobne dogodke, je Aleksej leta 1649 sklical zemskij sobor (skup\xc5\xa1\xc4\x8dina bojarjev in cerkvenih veljakov), ki je sprejel zakon, poznan kot sobornoe ulo\xc5\xbeenie. Zakon je uveljavil tla\xc4\x8danstvo v strogi ruski obliki. Kmet je bil postavljen v vlogo su\xc5\xbenja: gospodar je razpolagal z njegovo usodo, se vtikal v njegovo osebno \xc5\xbeivljenje, odlo\xc4\x8dal o njegovi poroki, lahko ga je surovo kaznoval; tudi \xc4\x8de ga je ubil, ni trpel posledic. Vsi pobegli kmetje so se morali vrniti k starim gospodarjem. Kmetje so za\xc4\x8deli be\xc5\xbeati na periferijo cesarstva, kjer jih oblast ni mogla dose\xc4\x8di, najve\xc4\x8d v ravnine ob Donu, kjer so se prelevili v kozake, ko pa je proste zemlje zmanjkalo, v revne kozake, ki jih je bilo lahko dvigniti k uporu._NEWLINE_Na ozemlja ob Donu so pod pritiskom Poljakov be\xc5\xbeali tudi Ukrajinski Kozaki. Ti so si \xc5\xbee desetletja prizadevali, da bi si med Poljsko, Tur\xc4\x8dijo in Krimskim tatarskim kanatom zagotovili samostojnost. Koncem 16. stoletja so u\xc5\xbeivali \xc5\xa1iroko avtonomijo v okviru Poljske. Po letu 1625 (smrt atamana Sagajda\xc4\x8dnega) pa so si jih posku\xc5\xa1ali Poljaki podrediti, kar je vodilo do stalnih medsebojnih spopadov. Leta 1651 je ataman Bogdan Hmjeljnicki prosil carja za vklju\xc4\x8ditev v njegovo dr\xc5\xbeavo. S sklepom zemskega sobora je koncem leta 1653 Ukrajina dobila avtonomijo znotraj Ruskega carstva, carstvo pa znatno voja\xc5\xa1ko silo.\n_START_SECTION_\nVojna s Poljsko (1654\xe2\x80\x931667) in \xc5\xa0vedsko (1656\xe2\x80\x931658)\n_START_PARAGRAPH_\nCar je kmalu potem, ko je od Kozakov prejel prisego zvestobe, napovedal Poljski vojno. Sprva je \xc5\xa1lo Rusom zelo dobro. Mesta Polock, Mogilev in celotna Bela Rusija so se predajali prakti\xc4\x8dno brez boja. Smolensk so Rusi zavzeli po samo petih tednih obleganja. Naslednje leto (1655) so Rusi vkorakali v Litvo in z lahkoto zavzeli mesta Vilno, Grodno, Kaunas. Med tem je Hmjeljnicki ob pomo\xc4\x8di ruskih enot zavzel ju\xc5\xbeno Poljsko do Lublina._NEWLINE_Stisko Poljakov je izkoristil \xc5\xa1vedski kralj Karel X. in zavzel Poznanj, Var\xc5\xa1avo, Krakov (druga nordijska vojna, 1655\xe2\x80\x931660). Car se je prestra\xc5\xa1il, da se bo \xc5\xa0vedska raz\xc5\xa1irila preko vse Poljske. S Poljaki je sklenil mir in svojo vojsko usmeril proti \xc5\xa0vedski (1656). Potem ko je ruska vojska zavzela nekaj livonijskih mest, je obti\xc4\x8dala pred Rigo. Za\xc4\x8deli so se neuspehi in po zavzetju Tartuja so se ruske aktivnosti popolnoma zaustavile. Rusi so s \xc5\xa0vedi sklenili premirje za 20 let._NEWLINE_Po smrti atamana Hmjeljnickega so Kozaki pre\xc5\xa1li spet na poljsko stran. To je omogo\xc4\x8dilo Poljakom, da so iz Poljske najprej izrinili \xc5\xa0vede, prekr\xc5\xa1ili nato mir z Rusi in jih dvakrat premagali (pri Po\xc5\x82onki in \xc4\x8cudnivu) ter ponovno zavzeli Litvo (1660). Da bi se izognil ponovnemu spopadu s \xc5\xa0vedi, je car leta 1661 z njimi v Kardisu sklenil mir (nadomestil je prej\xc5\xa1nje premirje), v katerem je \xc5\xa0vedom vrnil vsa zavzeta ozemlja._NEWLINE_Kozaki so se med seboj sprli in se razdelili. Kozaki na levem bregu Dnjepra so se povezali z Rusi, Kozaki na desnem bregu pa s Poljaki._NEWLINE_Leta 1662 je bila Rusija finan\xc4\x8dno iz\xc4\x8drpana. Namesto srebrnega je za\xc4\x8dela kovati bakren denar, ki pa ga ni jemala kot pla\xc4\x8dilo. Pri\xc5\xa1lo je do velike rev\xc5\xa1\xc4\x8dine in posledi\xc4\x8dno do upora proti Miloslavskim, cari\xc4\x8dini rodbini. Mno\xc5\xbeica je posku\xc5\xa1ala vdreti v njihovo pala\xc4\x8do, vojska je intervenirala; tedaj je bilo v Moskvi 7000 \xc5\xbertev, veliko upornikov je kon\xc4\x8dalo na ve\xc5\xa1alih._NEWLINE_Te\xc5\xbeave pa so imeli tudi na Poljskem, kjer je izbruhnila dr\xc5\xbeavljanska vojna in potem \xc5\xa1e vojna s Tur\xc4\x8dijo. To je Poljake prisililo da so leta 1667 v Andrusovu sklenili z Rusi trinajstletno premirje. Rusi so se odrekli Litvi, a so obdr\xc5\xbeali Smolensk in Kijev in Ukrajino vzhodno od Dnjepra (s prestolnico v Buturinu). Kijev, \xc2\xbbmati ruskih mest\xc2\xab, je po dolgem \xc4\x8dasu spet pri\xc5\xa1el k Rusiji. Glede na druga ruska mesta je bil mnogo bolj kultiviran in delno latiniziran. Z mirom sta Ukrajina zahodno od Dnjepra in Bela Rusija pripadli Poljski.\n_START_SECTION_\nUpor Stenjke Razina (1667\xe2\x80\x931671)\n_START_PARAGRAPH_\nZaostrena tla\xc4\x8danska razmerja in velika rev\xc5\xa1\xc4\x8dina, ki jo je \xc5\xa1e poglobila vojna, so bili razlogi za \xc5\xa1tevilne kme\xc4\x8dke upore, med katerimi izstopa upor Donskih Kozakov pod vodstvom Stepana Timofejevi\xc4\x8da Razina, ki je dobil ime Stenjka Razin. Z Dona se je s kakimi 600 prista\xc5\xa1i napotil proti vzhodu in nekaj \xc4\x8dasa ropal po Volgi in Kaspijskem morju. Njegova vojska je hitro narasla. Med ljudstvom se je za\xc4\x8delo govoriti o njegovih nadnaravnih lastnostih, da mu me\xc4\x8d in krogla na moreta do \xc5\xbeivega. Na Volgi mu je uspelo neko\xc4\x8d zajeti konvoj 35 ladij v lasti carja s tovorom in oro\xc5\xbejem. Cesarske uradnike je pobil, vesla\xc4\x8de pa spustil na svobodo. Po vsej Rusiji so se raz\xc5\xa1irile bajke o bogastvu zaplenjenega blaga, ljudje so se proti njemu za\xc4\x8deli obna\xc5\xa1ati kot proti carju, kle\xc4\x8dali pred njim in se mu klanjali. Njegov ugled med ljudstvom mu je omogo\xc4\x8dal, da se je 4 leta po rekah in morju kri\xc5\xbearil od Urala do Perzije. Ropal je bogate in dajal revnim. Carski vojaki se proti njemu niso hoteli bojevati. Nazadnje je knez Barutinski vendarle razbil njegovo vojsko in ga ujel. Junija 1671 so ga v Moskvi kruto umorili.\n_START_SECTION_\nCerkvena reforma patriarha Nikona\n_START_PARAGRAPH_\nCar Aleksej je leta 1651 imenoval novgorodskega metropolita Nikona za moskovskega patriarha. Nikon je bil odtlej carjev najo\xc5\xbeji sodelavec. Izvedel je cerkveno reformo, ki je rusko bogoslu\xc5\xbeje vrnila bli\xc5\xbee bizantinskim ortodoksnim izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dem:_NEWLINE_V ruskih liturgi\xc4\x8dnih knjigah se je skozi stoletja ob prepisovanju nabralo vse polno napak, ki so bile prenesene v tiskane knjige. Najve\xc4\x8d napak je bilo \xc5\xa1e iz mongolskih \xc4\x8dasov (1238\xe2\x80\x931480), ko je bilo neznanje v cerkvi najve\xc4\x8dje. Patriarh Nikon se je odlo\xc4\x8dil, da bo te napake odpravil. Ukazal je zbrati najstarej\xc5\xa1e ruske in gr\xc5\xa1ke knjige in jih dal primerjati najbolj u\xc4\x8denim ruskim sve\xc4\x8denikom. Do leta 1656 so pripravili nove liturgi\xc4\x8dne knjige. Nikon je zahteval, da se stare knjige (ki so jih ljudje imeli za svete) in ikone, ki niso ustrezale pravilom, uni\xc4\x8dijo in se\xc5\xbegejo in da se bogoslu\xc5\xbeje podredi novim knjigam. S tem je posegel v globoko ukoreninjene verske navade preprostih ljudi. Boga boje\xc4\x8di, globoko verni ljudje so imeli novosti za krivoverstvo in so se bali, da bodo gre\xc5\xa1ili, \xc4\x8de jim bodo sledili. Pri\xc5\xa1lo je do zgra\xc5\xbeanja in velikih nasprotovanj. Nikon je uporabil silo. Ne bi uspel, \xc4\x8de ne bi imel popolne podpore carja. Posvetna oblast je obra\xc4\x8dunavala z nepokornimi menihi. Prista\xc5\xa1i stare vere in starega obreda so bili progla\xc5\xa1eni za razkolnike (odpadnike), ki so jih preganjali, nekatere so celo se\xc5\xbegali. Sam car je na dvoru kaznoval one, ki so se \xc5\xa1e naprej kri\xc5\xbeali z dvema namesto s tremi prsti._NEWLINE_Vendar Nikon ni poznal mere. Sku\xc5\xa1al je spreminjati tudi cerkveno arhitekturo, odpravljati ki\xc4\x8daste motive. Kjerkoli je mogel, je kazal nadrejenost cerkve nad carsko oblastjo. Car ga je nehal podpirati. Nazadnje ga je pokopala lastna oholost in zamerljivost. Ko se car neko\xc4\x8d, kot \xc5\xbee nekajkrat prej, ni udele\xc5\xbeil bogoslu\xc5\xbeja, je Nikon ob koncu obreda odlo\xc5\xbeil insignije patriarha na oltar in od\xc5\xa1el v samostan Novi Jeruzalem (1658). Morda je mislil, da ga bo car pri\xc5\xa1el prosit, naj se vrne, a car tega ni storil. Leta 1667 se je v Moskvi sestal cerkveni zbor, ki sta mu prisostvovala tudi patriarha iz Antiohije in Aleksandrije. Odobril je Nikonovo reformo in popravke knjig, Nikona pa je obsodil zaradi samovoljne odpovedi nazivu patriarha. Odvzeli so mu vse vi\xc5\xa1je stopnje posve\xc4\x8denosti. Kot navaden menih je vse do smrti leta 1681 \xc5\xbeivel v nekem samostanu ob Belem jezeru (Vologdska oblast). Cerkev v Rusiji nikdar ve\xc4\x8d ni imela tak\xc5\xa1ne politi\xc4\x8dne mo\xc4\x8di kot v Nikonovem \xc4\x8dasu._NEWLINE_Cerkveni zbor je izob\xc4\x8dil vse, ki so nasprotovali cerkveni reformi. Prista\xc5\xa1i stare vere in starih obredov so bili nasprotno prepri\xc4\x8dani, da je cerkveni zbor izdal pravoslavje in so se odcepili od pravoslavne cerkve. Center razkolnikov je bil Solovecki samostan na Belem jezeru. Ruska vojska ga je oblegala osem let (1669\xe2\x80\x931676), preden ga je zavzela. Vendar s tem razkolni\xc5\xa1tvo v Rusiji ni bilo zlomljeno.\n_START_SECTION_\nZadnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nPotem ko je pri\xc5\xa1el patriarh Nikon v nemilost, je postal Aleksejev prvi vladni \xc4\x8dlovek Afanasij Lavrentjevi\xc4\x8d Ordin-Na\xc5\xa1okin, prvi ruski diplomat v modernem smislu, ki je bil zaslu\xc5\xbeen za mir v Andrusovu. Leta 1670, po smrti carjeve \xc5\xbeene Marije, ga je izpodrinil enako sposobni bojar Artamon Sergejevi\xc4\x8d Matvejev, katerega dobrodejni vpliv je prevladoval v zadnjem obdobju Aleksejevega vladanja. Matvejev je bil prista\xc5\xa1 zahodnoevropske kulture. S carjem sta se veliko pogovarjala o potrebnih reformah, do katerih pa ni pri\xc5\xa1lo V Matvejevi hi\xc5\xa1i je Aleksej sre\xc4\x8dal njegovo varovanko in u\xc4\x8denko, mlado, lepo in \xc5\xbeivahno Natalijo Kirilovno Nary\xc5\xa1kino, ki je postala druga carjeva \xc5\xbeena. Rodila mu je tri otroke, med njimi Petra._NEWLINE_Car Aleksej Mihajlovi\xc4\x8d je bil blag, dobrosr\xc4\x8den vladar, ljudstvo ga je imelo rado. Bil pa je vladarsko premalo aktiven. Vsi veliki dogodki v \xc4\x8dasu njegovega vladanja so se dogodili brez njegove udele\xc5\xbebe. Veliko se je ukvarjal z dru\xc5\xbeino in cerkvenimi obredi. V obdobju 1650\xe2\x80\x931670 je dal poslikati Arhangelsko katedralo v Moskovskem kremlju, kjer so pokopani ruski carji in knezi. Freske so posve\xc4\x8dene arhangelu Mihaelu, za\xc5\xa1\xc4\x8ditniku ruskih vladarjev. Zgodovinski in legendarni prizori iz \xc5\xbeivljenja carjev poveli\xc4\x8dujejo njihovo posvetno oblast; religiozna tematika se postopoma umika posvetni._NEWLINE_Alekseja Mihajlovi\xc4\x8da je nasledil njegov sin Fjodor Aleksejevi\xc4\x8d kot Fjodor III. Ruski.'