b'\n_START_ARTICLE_\nKraljevina Velika Britanija\n_START_PARAGRAPH_\nKraljevina Velika Britanija (angle\xc5\xa1ko Kingdom of Great Britain) je bila dr\xc5\xbeava v zahodni Evropi, ki je trajala od leta 1707 do leta 1801. Nastala je z zdru\xc5\xbeitvijo Kraljevine Anglije s Kraljevino \xc5\xa0kotsko, ki sta se opredelili za skupno upravljanje Britanskih otokov. Zgodovinsko je bila \xc5\xa0kotska \xc5\xbee zdru\xc5\xbeena z Anglijo v osebi kralja vse od leta 1603, ko je zasedel angle\xc5\xa1ki prestol Jakob VI. \xc5\xa0kotski, prvi kralj Stuart. Ta je od vsega za\xc4\x8detka nameraval zdru\xc5\xbeiti obe kraljevini, vendar angle\xc5\xa1ki parlament ni odobril njegovega na\xc4\x8drta, ker je hotel prepre\xc4\x8diti uvedbo absolutisti\xc4\x8dne vlade, kakr\xc5\xa1no je kralj \xc5\xbee vpeljal na \xc5\xa0kotskem. Pri neomejeni vladarjevi oblasti bi namre\xc4\x8d parlament izgubil svojo pomembnost, zato sta ostali kraljevini lo\xc4\x8deni in samostojni do leta 1707, ko ni bilo ve\xc4\x8d nevarnosti strogega absolutizma._NEWLINE_Kraljevina Velika Britanija je trajala do nadaljnje zdru\xc5\xbeitve z Irsko, ko je formalno nastalo Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo Velike Britanije in Irske (1801-1922).\n_START_SECTION_\nNastanek dr\xc5\xbeave\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1702 je zasedla angle\xc5\xa1ki prestol Ana Angle\xc5\xa1ka, zadnja predstavnica Stuartov. Z ratifikacijama angle\xc5\xa1kega in \xc5\xa1kotskega parlamenta je Ana leta 1707 zdru\xc5\xbeila svojo dr\xc5\xbeavo s \xc5\xa0kotsko kraljevino ter s tem ustanovila Veliko Britanijo. Sestavljali so jo otok Velika Britanija in drugi manj\xc5\xa1i otoki Anglije in \xc5\xa0kotske, z izjemo otoka Man in Kanalskih otokov. Ana, zadnja vladarica Kraljevine Anglije, je postala prva kraljica Velike Britanije. _NEWLINE_Ustanovni listini nove dr\xc5\xbeave   izrecno dolo\xc4\x8data ime Velika Britanija, in sicer Britanija kot je bila de\xc5\xbeela skozi zgodovino imenovana po prvotnih prebivalcih Britih, velika pa za razlo\xc4\x8ditev od celinske Bretanije. _NEWLINE_Zdru\xc5\xbeenje kraljevin je bilo sicer pogodba med mo\xc4\x8dno Anglijo in \xc5\xa1ibko \xc5\xa0kotsko, vendar ugodna za obe strani. Anglija je uresni\xc4\x8dila svoj glavni namen, to je politi\xc4\x8dno pridobitev \xc5\xa0kotske, saj bi v slu\xc4\x8daju neodvisnosti od angle\xc5\xa1ke krone \xc5\xa0kotska lahko sklepala zavezni\xc5\xa1tva s sovra\xc5\xbenimi dr\xc5\xbeavami. \xc5\xa0kotska kraljevina je sicer sku\xc5\xa1ala uveljaviti svojo besedo pri nasledstvu, vendar je bil njen primarni cilj sprostitev trgovine in pomorstva, ker je bilo dejansko od tega odvisno pre\xc5\xbeivetje prebivalstva. Skupna dr\xc5\xbeava je tako bila odgovor na pri\xc4\x8dakovanja obeh strani, \xc4\x8deprav je bila nova administracija urejena v prid Angle\xc5\xbeev: sede\xc5\xbei v novem parlamentu so bili namre\xc4\x8d dodeljeni nesorazmerno, tako da glasovi vseh \xc5\xa1kotskih predstavnikov skupaj niso bili dovolj za kljubovanje angle\xc5\xa1ki ve\xc4\x8dini.   Zaradi tega in tudi zaradi zavesti, da Anglija gmotno podkupuje \xc5\xa1kotske oblastnike, je bilo \xc5\xa1kotsko ljudstvo nasprotno zdru\xc5\xbeitvi. Pri\xc5\xa1lo je do demonstracij v Edinburgu in Glasgowu. Podpis pogodbe je bil za ljudi uvajanje vojnega prava (imposition of martial law).\n_START_SECTION_\nAct of Settlement in Act of Security\n_START_PARAGRAPH_\nZdru\xc5\xbeitev kraljevin je zahtevala razne prilagoditve v javni upravi, pa tudi v politiki. Najve\xc4\x8d problemov je nastalo v zvezi z dolo\xc4\x8danjem pravic do nasledstva na prestolu. _NEWLINE_Angle\xc5\xa1ki parlament je \xc5\xbee leta 1701 (torej leto pred smrtjo Viljema III.) odobril zakon o nasledstvu na angle\xc5\xa1kem in irskem prestolu, imenovan Act of Settlement, ki je med drugim priznaval pravico do nasledstva samo protestantskim naslednikom angle\xc5\xa1kih kraljev. V odgovor je leta 1702 irski parlament izdal Act of Security, s katerim je zahteval, da se za nasledstvo kraljice Ane upo\xc5\xa1tevajo tudi protestantski potomci \xc5\xa1kotskih kraljev in ne samo angle\xc5\xa1kih. Naslednjega leta je \xc5\xa1kotski parlament odpovedal dav\xc4\x8dne dajatve in zagrozil z odpoklicen kontingenta vojakov, ki je bil vklju\xc4\x8den v Marlboroughove \xc4\x8dete na boji\xc5\xa1\xc4\x8dih \xc5\xa1panske nasledstvene vojne, dokler bi ne dobil kraljevega pristanka na Act of Security. V odgovor so Angle\xc5\xbei prekinili trgovske zveze in prosto gibanje prebivalstva med dr\xc5\xbeavama do preklica akta.  Razmere so se uredile leta 1707 s podpisom dogovora Acts of Union, ki je oba parlamenta zdru\xc5\xbeil v novonastali parlament Velike Britanije s sede\xc5\xbeem v Westminstrski pala\xc4\x8di v Londonu. Razen politi\xc4\x8dnih in administrativnih problemov je bilo re\xc5\xa1eno tudi nasledstveno vpra\xc5\xa1anje. Angle\xc5\xbei so dosegli priznanje Sofije Hannoverske, sestre Karla I. Angle\xc5\xa1kega, in njenih potomcev za naslednike na anglo-irskem prestolu. \xc5\xa0koti so pridobili ugodne trgovinske dogovore, najpomembnej\xc5\xa1i od katerih jim je dovoljeval dostop do prekomorskih trgov. Pripomniti le treba, da je utrditev trgovskega poslovanja pomenila za \xc5\xa0kotsko predvsem politi\xc4\x8dno emancipacijo, saj se je \xc5\xa1tevilo poslancev v parlamentu tedaj dolo\xc4\x8dalo na podlagi dav\xc4\x8dnega priliva, se pravi da je bolj\xc5\xa1e gospodarstvo povzro\xc4\x8dalo vi\xc5\xa1jo obdav\xc4\x8ditev in posledni\xc4\x8dno vi\xc5\xa1anje \xc5\xa1tevila predstavnikov v parlamentu.\n_START_SECTION_\nNasledstvo na prestolu\n_START_PARAGRAPH_\nKakor je zahteval Act of Settlement, je po smrti kraljice Ane zasedel prestol Georg Ludwig von Hannover, sin \xc5\xbee pokojne Sofije Hannoverske, z imenom Jurij I. Britanski. Vladal je do smrti leta 1727, ko ga je nasledil sin Georg Augustus z imenom Jurij II. Britanski (do smrti leta 1760). Po njegovi smrti je postal kralj njegov vnuk George William Frederick, prvi Hannover rojen na Angle\xc5\xa1kem, kot Jurij III. Britanski. Za \xc4\x8dasa Jurija III. je bila leta 1801 kraljevina zdru\xc5\xbeena s kraljevino Irsko in je tako postala Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo Velike Britanije in Irske. Jurij III. je ostal na prestolu do smrti leta 1820, to je kar 60 let, s \xc4\x8dimer je postal do tedaj najdlje vladajo\xc4\x8di kralj._NEWLINE_Zna\xc4\x8dilnost osemnajstega stoletja za angle\xc5\xa1ko krono je postopni prehod oblasti od kraljev na parlament.   Vzroki so bili najprej skromna sposobnost vladanja kraljice Ane, ki se je vse pogosteje zana\xc5\xa1ala na dvorno spletkarjenje in na mnenja ministrov, nato nepopularni absolutizem njenega naslednika, navajenega na  nem\xc5\xa1ke razmere, slednji\xc4\x8d pa tudi dru\xc5\xbeinski spori med Jurijem II. in njegovim sinom, kar je postavilo v ospredje dogajanj prve ministre, predvsem Roberta Walpole. Jurij III., ki se je moral soo\xc4\x8dati s te\xc5\xbekimi vojnimi problemi in ameri\xc5\xa1ko revolucijo, ni ve\xc4\x8d mogel osebno odlo\xc4\x8devati o dr\xc5\xbeavni politiki: oblast je dejansko \xc5\xbee bila v rokah parlamenta.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0iritev kolonialnih posestev\n_START_PARAGRAPH_\nV osemnajstem stoletju je bila Velika Britanija kolonialna velesila, v politi\xc4\x8dni in gospodarski konkurenci s Francijo bodisi v Evropi kot predvsem v prekomorskih posestvih. Ko se je vnela \xc5\xa1panska nasledstvena vojna, je Velika Britanija sklenila zavezni\xc5\xa1tvo z Zdru\xc5\xbeenimi Holandskimi provincami in Svetim rimskim cesarstvom proti Franciji. S koncem vojne 1713. je Velika Britanija pridobila Gibraltar, Minorko in ve\xc4\x8dja ozemlja v Ameriki, kakor tudi ve\xc4\x8d ugodnih trgovskih sporazumov. Posebno pomembno je bilo mednarodno priznanje pravice do nasledstva na kraljevem prestolu izklju\xc4\x8dno protestantskim upravi\xc4\x8dencem. _NEWLINE_Vsekakor je v tej dobi Velika Britanija osvojila najpomembnej\xc5\xa1e pomorske zveze na svetu, kar je predstavljalo absolutno voja\xc5\xa1ko in trgovinsko prednost na morju in uveljavitev njene diplomacije v odnosih z Ameriko in daljnim vzhodom.   \xc4\x8ceprav sega pridobivanje kolonij, oziroma postopno \xc5\xa1irjenje ozemlja, \xc5\xa1e v 15. stoletje, lahko \xc5\xa1ele po nastanku kraljevine Velike Britanije govorimo o britanskem imperiju, ki je pozneje, na vi\xc5\xa1ku razvoja, obsegal skoraj tretjino svetovne povr\xc5\xa1ine. To je bilo mogo\xc4\x8de prav zaradi britanske hegemonije na morju in uvedbe merkantilizma, ki sta glavni zna\xc4\x8dilnosti britanskega gospodarstva v tem obdobju.  _NEWLINE_Pomembne kolonialne pridobitve je dr\xc5\xbeava dosegla s sedemletno vojno (1756-1763), ob koncu katere je Francija morala odstopiti Veliki Britaniji vsa ozemlja vzhodno od Misisipija in okrog Velikih jezer. Tem je treba pri\xc5\xa1teti \xc5\xa1e Florido, ki jo je \xc5\xa0panija odstopila v zameno za francoska ozemlja zahodno od Misisipija. _NEWLINE_Britanci in Francozi so se medtem borili tudi na drugi strani sveta, v Indiji (karnatske vojne). Tudi tam je Francija morala popustiti; \xc4\x8deprav je formalno ohranila svoja trgovska opori\xc5\xa1\xc4\x8da, je morala priznati britansko upravo, s \xc4\x8dimer je posredno sprejela nadoblast Velike Britanije. Dejansko je to pomenilo uvod v poznej\xc5\xa1o osvojitev celotne Indije s strani britanskega imperija. _NEWLINE_Leta 1770 je Velika Britanija proglasila za svojo last nedavno odkrito Avstralijo in Novo Zelandijo. Leta 1784 so dospeli tja prvi britanski naseljenci in po \xc5\xa1tirih letih prvi deportiranci v delovna tabori\xc5\xa1\xc4\x8da .\n_START_SECTION_\nAmeri\xc5\xa1ka revolucija\n_START_PARAGRAPH_\nVelika Britanija je imela ve\xc4\x8d kolonialnih posesti na ameri\xc5\xa1ki celini, ki so sicer bila podvr\xc5\xbeena britanskemu dav\xc4\x8dnemu sistemu, a niso imela predstavnikov v parlamentu. Po sedemletni vojni so kolonije pri\xc4\x8dakovale razmah svoje trgovine proti biv\xc5\xa1emu francoskemu ozemlju, a britanska vlada je s posebnim zakonom prepovedala razvoj trgovskih stikov s temi de\xc5\xbeelami . Uradno opravi\xc4\x8dilo je bila nevarnost spopadov z doma\xc4\x8dini, kar pa ni prepri\xc4\x8dalo lokalnih oblasti. Vrhu tega so Britanci, ki so do\xc5\xbeivljali resno finan\xc4\x8dno krizo, dodatno obdav\xc4\x8dili razne vrste blaga, ki so ga morale kolonije uva\xc5\xbeati, na primer papir, barvila in svinec. To so bili glavni vzrok, da se je leta 1730 trinajst kolonij uprlo in zahtevalo neodvisnost. Poznej\xc5\xa1i zgodovinarji ugotavljajo, da je bil temeljni vzrok ameri\xc5\xa1ke revolucije prepri\xc4\x8danje parlamenta, da ima popolno oblast nad pridobljenimi ozemlji, medtem ko so kolonije zagovarjale nepreklicno pravico do samoodlo\xc4\x8danja. Finan\xc4\x8dni in trgovinski problemi naj bi bili torej le izgovor za politi\xc4\x8dno nasprotovanje. _NEWLINE_Po raznih spopadih so se leta 1776 te kolonije osamosvojile in ustanovile Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave Amerike. Mednarodno so bile priznane leta 1783, notranja politi\xc4\x8dna uprava pa je bila urejena z ustavo leta 1787.\n_START_SECTION_\nFrancoska revolucija\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu obstoja Velike Britanije se je odigrala francoska revolucija, ki je predstavljala nevarnost tudi za solidnost britanskega imperija. Po francoskem zgledu se je leta 1798 za\xc4\x8dela revolucija na Irskem, ki pa ni uspela: Britanci so v njej videli samo potrebo, da se ozemlje uradno priklju\xc4\x8di Veliki Britaniji, kar se je po nekaj letih tudi uresni\xc4\x8dilo. Z letom 1801 je stopil v veljavo dogovor o zdru\xc5\xbeenju med Veliko Britanijo in Irsko kraljevino, s \xc4\x8dimer je nastala nova dr\xc5\xbeava Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo Velike Britanije in Irske.'