b'\n_START_ARTICLE_\nHusitske vojne\n_START_SECTION_\nPrva pra\xc5\xa1ka defenestracija\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav so pomembni husiti zapustili Prago, so se te\xc5\xbeave nadaljevale. Kralj Vaclav je 6. julija 1419 postavil nov mestni svet, ki so ga sestavljali v glavnem Nemci in nasprotniki husitov. Izdajali so naloge za zapiranje husitov. V eni od husitskih procesij 30. julija 1419 so husiti pod vodstvom Jana \xc5\xbdi\xc5\xbeka zahtevali osvoboditev zaprtih tovari\xc5\xa1ev. Po zavrnitvi mestnih oblasti in ko je mestna stra\xc5\xbea nastopila proti ljudstvu, so husiti napadli mestni svet v Pragi. Napadalci so vrgli \xc5\xbeupana in nekaj svetnikov skozi okno, ljudje pa so jih takoj pobili. Ta dogodek se imenuje prva pra\xc5\xa1ka defenestracija. To je tudi za\xc4\x8detek husitskih revolucionarnih bojev. Kralj Vaclav IV. je umrl dva tedna po tem dogodku.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek vojne\n_START_PARAGRAPH_\nSkoraj vsi Nemci na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem so ostali zvesti pape\xc5\xbeu. Husiti so iz \xc4\x8ce\xc5\xa1ke izganjali \xc4\x8cehe in Nemce, ki so podpirali pape\xc5\xbea. V Pragi so novembra 1419 izbruhnili nasilni spopadi husitov in pla\xc4\x8dancev, ki jih je najela kraljica Sofija kot regentka in vdova kralja Vaclava IV. Ko  je bil razru\xc5\xa1en velik del mesta, sta obe strani 13. novembra 1419 razglasili premirje. Plemstvo je bilo za husite, a so \xc5\xa1e vedno podpirali regenta, zato so obljubili, da bodo posku\xc5\xa1ali podpisati sporazum s svetim rimskim cesarjem, bratom kralja Vaclava, Sigismundom Luksembur\xc5\xa1kim. Njegova \xc5\xbeena je bila kraljica Barbara Celjska, h\xc4\x8di grofa Hermana II,Celjskega, ki je umrl 1435. Me\xc5\xa1\xc4\x8dani Prage so se strinjali s kompromisnim prihodom cesarjeve vojske v Prago._NEWLINE_Jan \xc5\xbdi\xc5\xbeka, ki je poznal izsiljevanje Sigismunda nad Vaclavom, saj je slu\xc5\xbeil na dvoru kot hejtman (vrhovni general) vojske kralja Vaclava, je bil proti takemu kompromisu, zato je zapustil Prago in od\xc5\xa1el v Plzen. Premagal je protihusitsko vojsko v bitki pri Sudom\xc4\x95\xc5\x99u 25. marca 1420. Po zmagi je Jan \xc5\xbdi\xc5\xbeka od\xc5\xa1el v Tabor, ki je postal sede\xc5\xbe skrajnih husitov \xe2\x80\x93 taboritov, ki so priznavali samo dva sveta zakramenta in zavra\xc4\x8dali ve\xc4\x8dino obredov rimskokatoli\xc5\xa1ke cerkve.\n_START_SECTION_\nVagenbur\xc5\xa1ka taktika\n_START_PARAGRAPH_\nHusiti so odvisno od terena pripravljali kme\xc4\x8dke vozove za obrambo tako, da so oblikovali kvadrat ali krog. Vozove so povezali z verigami, kolesa enega s kolesi drugega, kar je omogo\xc4\x8dalo, da so lahko hitro vpregli konje in jih pripravili za premik. Pred vozovi so skopali globok jarek. Posadko vsakega voza je sestavljalo 18\xe2\x80\x9321 vojakov, od katerih so bili \xc5\xa1tirje ali osem strelci in dva s strelnim oro\xc5\xbejem._NEWLINE_Bitka se je obi\xc4\x8dajno odvijala v  dveh fazah. Prva faza je bila defenzivna, druga pa ofenzivni protinapad. V prvi fazi se je vojska postavila blizu sovra\xc5\xbenika, ki so ga s topni\xc5\xa1kim ognjem izzivali na boj. Topni\xc5\xa1tvo je iz bli\xc5\xbeine zadajalo sovra\xc5\xbeniku velike izgube. Da bi se izognili nadaljnjim izgubam, so  sovra\xc5\xbeniki za\xc4\x8deli napad. Tedaj so husitski strelci streljali na konje in sovra\xc5\xbenik je ostal brez konjenice. Mnogi vitezi so pri tem umrli. Drugi del vitezov so napadli s strelnim oro\xc5\xbejem, s katerim so bili sposobni prebiti oklep._NEWLINE_Ko je sovra\xc5\xbenikova morala upadla, so husiti krenili v protinapad, obi\xc4\x8dajno na bo\xc4\x8dni strani. Sovra\xc5\xbenik ni mogel vzdr\xc5\xbeati boja na krilih in streljanja z vozov, zato so bili prisiljeni k umiku. Te\xc5\xbeki vitezi se niso mogli umikati z isto hitrostjo kot drugi in so imeli velike izgube. Izgube so bile ve\xc4\x8dje, ker so vedeli, da husiti niso zadr\xc5\xbeevali vojnih ujetnikov.\n_START_SECTION_\nPrva protihusitska kri\xc5\xbearska vojna 1420\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti brata Vaclava je Sigismund Luksembur\xc5\xa1ki zahteval \xc4\x8de\xc5\xa1ko krono. Pape\xc5\xbe Pape\xc5\xbe Martin V. mu je \xc4\x8ce\xc5\xa1ko predal leta 1420.  17. marca 1420 je razglasil tudi kri\xc5\xbearsko vojno proti viklifovcem, husitom in drugim heretikom \xc4\x8ce\xc5\xa1ke. Sigismund Luksembur\xc5\xa1ki in nem\xc5\xa1ki princi so zbrali veliko vojsko raznih avanturistov iz vseh delov Evrope, ki so pri\xc5\xa1li z upanjem na plen. Sigismundova vojska je najprej oblegala Prago. \xc5\xbdi\xc5\xbeka je zmagal v Vitkovu in Vi\xc5\xa1ehradu. Za\xc4\x8dela so se tudi pogajanja husitov in katolikov o premagovanju verskih razlik._NEWLINE_Husiti so oblikovali svoje zahteve s svojo doktrino. Sigismund jih je zavrnil. Boji so se nadaljevali, a husiti so bili uspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1i. \xc5\xbde novembra 1420 je bila skoraj vsa \xc4\x8ce\xc5\xa1ka v husitskih rokah.\n_START_SECTION_\nDruga protihusitska kri\xc5\xbearska vojna in dr\xc5\xbeavljanska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nHusiti so bili razdvojeni zaradi medsebojnih spopadov. Velika nem\xc5\xa1ka vojska je napadla \xc4\x8ce\xc5\xa1ko avgusta 1421. Na za\xc4\x8detku so bili uspe\xc5\xa1ni in zavzeli Kutno Goro, a jim ni uspelo zavzeti kraja \xc5\xbdatec. Janu \xc5\xbdi\xc5\xbeki je uspelo premagati vojsko Sigismunda Luksembur\xc5\xa1kega v bitki pri Nebovidu in Nemeckem Brodu 6. januarja 1422. Kraljeva vojska je bila mo\xc4\x8dno pora\xc5\xbeena in je ostala brez 12.000 vojakov._NEWLINE_Ponovno so tudi v Pragi in Taboru izbruhnili spori med husiti. Poljska in Litva sta bili v sporu s Sigismundom Luksembur\xc5\xa1kim, zato so husiti leta 1422 zaprosili Sigismunda Korbuta, ne\xc4\x8daka poljskega kralja, naj postane njihov kralj. Priznali so ga utrakvisti, me\xc5\xa1\xc4\x8dani Prage in zmerni taboriti. Husiti so imeli svojega kralja le kratek \xc4\x8das, ker je \xc5\xbee leta 1423 poljski kralj podpisal sporazum s Sigismundom Luksembur\xc5\xa1kim. Po tem je izbruhnila dr\xc5\xbeavljanska vojna med taboriti in utrakvisti. Taboriti pod vodstvom Jana \xc5\xbdi\xc5\xbeke so zmagali in hitro za tem sklenili premirje v Konopi\xc5\xa1tu, da bi husiti zdru\xc5\xbeeni do\xc4\x8dakali novo zunanjo nevarnost.\n_START_SECTION_\nTretja protihusitska kri\xc5\xbearska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbeu je uspelo sklicati novo kri\xc5\xbearsko vojno proti husitom. Sodelovali naj bi Poljaki, Litovci, Danci in Nemci. Tretja kri\xc5\xbearska vojna je bila popoln neuspeh. Poljaki in Litovci se niso hoteli boriti proti \xc4\x8cehom, kralj Danske je pri\xc5\xa1el do Nem\xc4\x8dije z veliko vojsko, a se je vrnil. Nemcem so sodelovanje prepre\xc4\x8dili notranji spori._NEWLINE_Husiti so bili ponovno osvobojeni zunanje nevarnosti, a je nastal ponoven notranji spopad med taboriti in utrakvisti. Taboriti so pod Janom \xc5\xbdi\xc5\xbekom premagali utrakviste 4. avgusta 1423 pri kraju Hradec Kralove. Septembra 1423 je bil sklenjen mir med husiti.\n_START_SECTION_\nPohodi 1426 in 1427\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti Jana \xc5\xbdi\xc5\xbeke so husiti dobili novega velikega vodjo Prokopa Velikega, ki je premagal Nemce v bitki pri Usti nad Labo. Po tej veliki zmagi in zmagi v bitki pri Tahovu 1427 so husiti pogosto napadali Nem\xc4\x8dijo brez namena, da bi trajno zasedli ozemlje.\n_START_SECTION_\nPoljska in litovska vloga\n_START_PARAGRAPH_\nOd leta 1421 do 1427 so husiti dobivali vojno pomo\xc4\x8d od Poljakov. \xc4\x8ceprav so bili katoliki, so podpirali husite zaradi sovra\xc5\xa1tva in ma\xc5\xa1\xc4\x8devanja nad Nem\xc4\x8dijo. Glavni motiv je bil poljsko-litovsko-tevtonska vojna (1409\xe2\x80\x931411). Jan \xc5\xbdi\xc5\xbeka je zato ponudil krono \xc4\x8ce\xc5\xa1ke Jagelovi\xc4\x8dem. Ko so jo zavrnili, so jo ponudili velikemu vojvodi Litve, ki bi jo prevzel, \xc4\x8de bi rimskokatoli\xc5\xa1ka cerkev priznala husite. Kon\xc4\x8dno je leta 1424 Sigismund Korbut, ne\xc4\x8dak poljskega kralja, ponovno postal kralj \xc4\x8ce\xc5\xa1ke s ciljem, da bi zdru\xc5\xbeil husite in rimskokatoli\xc5\xa1ko cerkev. V\xc4\x8dasih se je moral boriti tudi proti taboritom, ki se niso nameravali zdru\xc5\xbeiti z rimskokatoli\xc5\xa1ko cerkvijo._NEWLINE_Husiti so odkrili poljske izdajalske na\xc4\x8drte, naj bi se husitska vojska predala Sigismundu Luksembur\xc5\xa1kemu in leta 1427 so zajeli Sigismunda Korbuta.\n_START_SECTION_\nPohodi Prokopa Velikega\n_START_PARAGRAPH_\nProkop Veliki je vodil ve\xc4\x8d husitskih napadov na bli\xc5\xbenje de\xc5\xbeele: Poljsko, Sa\xc5\xa1ko, Mad\xc5\xbearsko, \xc5\xa0lezijo, Lu\xc5\xbeice in Meissen. Cilj napadov je bil  ustrahovati nasprotnike. Napad je bil usmerjen vedno proti dr\xc5\xbeavi ali obmo\xc4\x8dju, ki je zagotavljalo vojsko za protihusitske vojne. Z napadi so \xc5\xbeeleli prepre\xc4\x8diti ponovno rekrutacijo ljudi s teh obmo\xc4\x8dij._NEWLINE_Husiti so se u\xc5\xa1teli. \xc4\x8ceprav so opusto\xc5\xa1ili te dr\xc5\xbeave, so \xc5\xa1e vedno vojski zagotavljale vojake. V eni od vojn med Nemci in Poljaki so husiti pomagali Poljakom. Pri\xc5\xa1li so skoraj do izliva Visle v Baltsko morje.\n_START_SECTION_\nMirovna pogajanja in ponovne vojne\n_START_PARAGRAPH_\nKer so husiti zmagali v zelo veliko bitkah, sta Nem\xc4\x8dija in rimskokatoli\xc5\xa1ka cerkev izgubili vsako upanje, da jih pokorita z oro\xc5\xbejem. Nem\xc5\xa1ki knezi so se bali, da se bodo husitske ideje raz\xc5\xa1irile v njihove de\xc5\xbeele. Mnogi husiti, posebej utrakvisti so se nadejali mirovnega sporazuma. Prva pogajanja naj bi bila na koncilu v Baslu 3. marca 1431. Rimskokatoli\xc5\xa1ka cerkev se je te\xc5\xbeko strinjala, da bodo prisotni heretiki, a ni hotela sprejeti husitskih zahtev, naj sodelujejo tudi pravoslavci._NEWLINE_Vseeno je rimskokatoli\xc5\xa1ka cerkev hotela \xc5\xa1e eno prilo\xc5\xbenost, da bi si s silo podjarmila husite in je 1. avgusta 1431 za\xc4\x8dela \xc5\xa1e eno veliko kri\xc5\xbearsko vojno. Kri\xc5\xbearska vojska je zbe\xc5\xbeala takoj, ko je pri\xc5\xa1la v stik s husitsko vojsko pod vodstvom Prokopa Velikega.\n_START_SECTION_\nMirovni sporazum\n_START_PARAGRAPH_\nPo zlomu kri\xc5\xbearskega pohoda so katoliki oktobra 1431 sklicali husite na koncil v Baslu. Pogajanja so zamujala, a husitska delegacija je le pri\xc5\xa1la na koncil leta 1433. Pogajanja so se spet zamaknila, medtem pa je izbruhnila vojna med taboriti in utrakvisti, v kateri so bili taboriti pora\xc5\xbeeni, Prokop Veliki pa je umrl._NEWLINE_Kon\xc4\x8dno je bil 5. julija 1436 sklenjen mirovni sporazum med rimskokatoli\xc5\xa1ko cerkvijo in husiti. Utrakvisti\xc4\x8dni religiozni obi\xc4\x8daji husitov so ostali  veljavni vse do leta 1620, ko so jih prepovedali. Tudi v Taboru je bila vzpostavljena ceremonija utrakvistov.\n_START_SECTION_\nPosledice\n_START_PARAGRAPH_\nRimskokatoli\xc5\xa1ka cerkev je imela zaradi uspeha utrakvistov (husitov) na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem velike izgube. Najve\xc4\x8dji del vernikov je odpadel, cerkvena organizacija je na ve\xc4\x8djem delu kraljestva razpadla, zemlji\xc5\xa1ke posesti so jim bile odvzete v korist plemstva. \xc5\xbde tako mogo\xc4\x8dnemu plemstvu je zaradi pripadanja cerkvenih posestev uspelo zamajati ravnote\xc5\xbeje mo\xc4\x8di med njimi in kraljem. Kraljevski svet je dobil premo\xc4\x8dno vlogo (svet je nadziralo veliko plemstvo ob pravici glasovanja malega plemstva in mest) v dr\xc5\xbeavi, kraljevska oblast je po Jir\xc5\xbeiju Podebradu izgubila vsako vsebino. Zaradi vloge v husitskem gibanju so si mesta in malo plemstvo zagotovili mesto v svetu (in s tem udele\xc5\xbebo pri upravljanju dr\xc5\xbeave). Dolgotrajne vojne, nestabilnost in slabljenje rimskokatoli\xc5\xa1ke cerkve so povzro\xc4\x8dile gospodarsko nazadovanje, izgubo kulturnih vezi in pove\xc4\x8dan pritisk plemstva na kmete. V \xc4\x8ce\xc5\xa1ki je bila poleg nepomembne rimskokatoli\xc5\xa1ke cerkve ustanovljena \xc5\xa1e utrakvisti\xc4\x8dna cerkev kot naslednica Husovih pridig, v tem \xc4\x8dasu pa je nastala tudi skupnost bratov ali \xc4\x8de\xc5\xa1ki bratje, ki temelji na naukih Jana Husa. Utrakvisti in ta skupnost so imeli bogoslu\xc5\xbeje v \xc4\x8de\xc5\xa1kem jeziku. Husitsko gibanje je bilo prvo mo\xc4\x8dno reformatorsko gibanje in izjemno vplivalo na poznej\xc5\xa1o evropsko reformacijo, katere posledica je bila nastanek protestantske cerkve.'