b'\n_START_ARTICLE_\nAlojz Dobravec\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nV letih 1823\xe2\x88\x921829 je obiskoval ljubljansko gimnazijo, nato filozofijo v Milanu in pravo na Dunaju ter Parizu. Pravno slu\xc5\xbebo v Milanu je 1837 zapustil in se za dlje \xc4\x8dasa naselil v Neaplju, kjer je najve\xc4\x8d \xc4\x8dasa pre\xc5\xbeivel v diplomatskih krogih. Odtod se je preselil v Pariz, kjer je vstopil v uredni\xc5\xa1tvo dvornega konservativnega lista La Presse, v kratkem postal eden najvplivnej\xc5\xa1ih novinarjev v Franciji. Leta 1840 je z Girardinom in Lamartineom aktivno sodeloval pri strmoglavljenju A. Thiersa, dr\xc5\xbeavnika in zgodovinarja, sprva liberalnega republikanca, ki je bil pod kraljem Ludvikom Filipom predsednik vlade. F. Guizot (zgodovinar, rojalist, od 1840-1847 zunanji minister, od 1847 do revolucije 1848 predsednik vlade) je po\xc5\xa1iljal Dobravca na razli\xc4\x8dne diplomatske misije v Nem\xc4\x8dijo, Italijo in \xc5\xa0panijo. Dobravec je bil nasprotnik francoskega priznanja mad\xc5\xbearske revolucije in gibanja za zdru\xc5\xbeeno Italijo. S tem si je pridobil avstrijsko naklonjenost. Na poziv ministra Brucka je reorganiziral avstrijske konzulate v Franciji in \xc5\xa0paniji. Postal je sekcijski svetnik v trgovinskem ministrstvu s sede\xc5\xbeem v generalnem konzulatu v Parizu in v avstrijski slu\xc5\xbebi prepotoval \xc5\xa0panijo in Portugalsko. Bil je pisec \xc5\xa1tevilnih pravnih in diplomatskih spisov in knjig; po sklenjenem pari\xc5\xa1kem miru (pari\xc5\xa1ki mir (1856)) je izdal svojo znamenito knjigo Le trait\xc3\xa9 de Paris, ses causes et ses effets (1856). Leta 1859 je ustanovil tednik Le M\xc3\xa9morial diplomatique, ki ga je urejal in po ve\xc4\x8dini tudi sam pisal. Bil pa je tudi med tistimi, ki so 1864 pregovorili avstrijskega nadvojvodo Maksimiljana, da je segel po mehi\xc5\xa1ki kroni._NEWLINE_Med Slovenci v diplomatski slu\xc5\xbebi pred prvo svetovno vojno je Alojz Dobravec izjemen primer uveljavitve v diplomaciji dveh dr\xc5\xbeav.'