b'\n_START_ARTICLE_\nZgodovina Poljske v \xc4\x8dasu dinastije Pjastov\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovina Poljske v \xc4\x8dasu dinastije Pjastov (963 -1386) \xc2\xa0je prva faza v zgodovini Poljske. Pjasti so prva poznana poljska dinastija. Prvi njihov vladar, o katerem imamo pisane dokumente, Mje\xc5\xa1ko I. je vladal od leta 963. Njegov sin Boleslav I. Hrabri, se je \xc5\xbee dal kronati za kralja in raz\xc5\xa1iril dr\xc5\xbeavo proti jugu in vzhodu. Vendar poljski velika\xc5\xa1i niso marali oblasti nad seboj in je niso podpirali. Pjastovski vladarji so tako oblast ve\xc4\x8dkrat izgubili in si jo spet priborili. Potem ko je Boleslav III. leta 1138 razdelil ozemlje med svoje sinove in si zamislil model skupnega vladanja s knezom-seniorjem na \xc4\x8delu, se je dr\xc5\xbeava vse bolj delila in se povsem razdrobila. Zunanje nevarnosti, potreba po ve\xc4\x8djem tr\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8du in predvsem vztrajnost Vladislava \xc5\x81okietka so pripeljali v za\xc4\x8detku 14. stoletja do ponovne zdru\xc5\xbeitve. Nova kraljevina je dosegla svoj vi\xc5\xa1ek za \xc4\x8dasa vladanja Kazimirja III. Velikega. Ker ta ni imel mo\xc5\xa1kega naslednika, je prepustil vladanje ne\xc4\x8daku, ogrskemu kralju Ludviku I. Njegovo h\xc4\x8der Jadvigo imajo za zadnjo pjastovsko kraljico. Njena poroka z litvanskim velikim knezom Jagielom leta 1386 ozna\xc4\x8duje za\xc4\x8detek vladavine Jageloncev.\n_START_SECTION_\nUvod\n_START_PARAGRAPH_\nOzemlje v pore\xc4\x8dju Odre in Visle je mo\xc5\xbeno imeti za zibelko Slovanov, saj so tam \xc5\xbeiveli, ne da bi se selili, najmanj od prve polovice prvega tiso\xc4\x8dletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Jezik tamkaj\xc5\xa1njih prebivalcev se je za\xc4\x8del razlikovati od jezikov zahodnih in ju\xc5\xbenih sosedov,  polabskih in \xc4\x8de\xc5\xa1kih Slovanov._NEWLINE_Trgovske poti, ki so potekale preko ozemlja od Balti\xc5\xa1kega morja proti Regensburgu in Kijevu in naprej na Orient in \xc4\x8crno morje, so \xc5\xa1e vzpodbujale rast gradov in okrog njih utrjenih naselij, ki so se povezovala v dru\xc5\xbebene skupnosti. Tako je bila sredi devetega stoletja na ozemlju kasnej\xc5\xa1ega Velikopoljskega \xc5\xbee oblikovana dr\xc5\xbeava Poljanov s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem v Gnieznu. Verovanje Poljanov je bilo pogansko, prilagojeno potrebam kme\xc4\x8dkega prebivalstva._NEWLINE_Na ju\xc5\xbenem robu tega obmo\xc4\x8dja, v obmo\xc4\x8dju zgornje Visle je bila mo\xc4\x8dna dru\xc5\xbebena skupnost Vislanov s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem v Krakovu. V drugi polovici 9. stoletja je pri\xc5\xa1la pod oblast velikomoravskega kneza Svetopolka. Enako usodo so do\xc5\xbeivele dru\xc5\xbebene skupnosti v \xc5\xa0leziji. Ta obmo\xc4\x8dja so se \xc5\xbee tedaj sre\xc4\x8dala s kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvom, tako latinskim, ki je prodiralo z zahoda, kot z gr\xc5\xa1kim, ki sta ga prinesla v Velikomoravsko odposlanca bizantinskega cesarja Ciril in Metod._NEWLINE_Kmalu potem, ko so Mad\xc5\xbeari v letih 896-907 uni\xc4\x8dili Velikomoravsko, sta Malopoljska in \xc5\xa0lezija pri\xc5\xa1li pod oblast \xc4\x8cehov._NEWLINE_Pri Poljanih se je zgodaj ustalila dedna kne\xc5\xbeja oblast, vendar je moral knez od velika\xc5\xa1ev dobiti pristanek za izro\xc4\x8ditev oblasti potomstvu.\n_START_SECTION_\nMje\xc5\xa1ko I.\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 963 je v Gnieznu zavladal Mje\xc5\xa1ko I. (963-92), prvi poljski vladar o katerem imamo pisne dokumente. Pred njim je poljanski prestol zasedalo \xc5\xbee kar nekaj njegovih prednikov: o\xc4\x8de Ziemomys\xc5\x82, ded Lestko, praded Ziemowit, ki mu lahko pripisujemo \xc5\xa1e enega kne\xc5\xbejega prednika, Cho\xc5\x9bciszka, osebo, ki gotovo ni identi\xc4\x8dna z legendarnim Pjastom. Srednjeve\xc5\xa1ko zgodovinopisje je ustvarilo legendo, da Mje\xc5\xa1kov rod izvira od Pjasta, kme\xc4\x8dkega podanika kneza Popjela iz prej\xc5\xa1nje dinastije. Novodobno zgodovinopisje je vladarsko hi\xc5\xa1o imenovalo Pjasti, sami pa so se imenovali "po rodu poljski knezi"._NEWLINE_\xc5\xbde Mje\xc5\xa1kovi predniki so zdru\xc5\xbeili pod svojo oblastjo velik pas ni\xc5\xbein, to je srednjo Poljsko: poznej\xc5\xa1o Velikopoljsko, leczy\xc5\xa1ko-siera\xc5\xa1ko pokrajino in Mazovijo. Po dolini Visle je verjetno segala njihova oblast tudi \xc5\xbee na Gdansko Pomorjansko._NEWLINE_Takoj po prevzemu vladanja je Mje\xc5\xa1ko I. za\xc4\x8del \xc5\xa1iriti svoje ozemlje. Nem\xc5\xa1kemu kralju Otonu I., ki ga je pape\xc5\xbe v Rimu ravnokar (962) kronal za rimskega cesarja, se je obvezal, da mu bo pla\xc4\x8deval davek za osvojena ozemlja in do leta 967 prodrl do Balti\xc5\xa1kega morja. _NEWLINE_Sklenil je zvezo s \xc4\x8de\xc5\xa1kim vojvodo Boleslavom I. in se leta 965 poro\xc4\x8dil z njegovo h\xc4\x8derko Dubravko. Leto kasneje se je dal krstiti in uvedel kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo v svojo de\xc5\xbeelo, ki je leta 968 dobila prvo \xc5\xa1kofijo._NEWLINE_Po smrti prve \xc5\xbeene se je poro\xc4\x8dil z Odo, h\xc4\x8derko mejnega grofa sa\xc5\xa1ke Severne marke in se za\xc4\x8del zbli\xc5\xbeevati s cesarstvom. Po velikem slovanskem uporu leta 983, po katerem je cesarstvo zgubilo oblast nad ozemlji vzhodno od Labe in Saale, je s tihim pristankom cesarstva zavzel vso obalo Baltika med ustji Odre in Visle, vklju\xc4\x8dno mesto Szczecin. Potem ko je leta 984 zaradi zaostritve odnosov pri\xc5\xa1lo do prekinitve zveze med Poljsko in \xc4\x8ce\xc5\xa1ko, je Mje\xc5\xa1ko zavzel \xc5\xa0lezijo in Malopoljsko.\n_START_SECTION_\nBoleslav I. Hrabri\n_START_PARAGRAPH_\nMje\xc5\xa1ka I. je nasledil njegov najstarej\xc5\xa1i sin Boleslav I. Hrabri (992-1025). Z njim je Poljska spet dobila na prestolu mo\xc4\x8dno osebnost, ki je  znala dr\xc5\xbeavi zagotoviti triintrideset let  izredne politi\xc4\x8dne aktivnosti in vojne slave in sku\xc5\xa1ala raz\xc5\xa1iriti meje dr\xc5\xbeave preko etni\xc4\x8dnega poljskega ozemlja. Boleslav si je pridobil zaupanje cesarja Otona III., ki je dal Poljski lastno metropolijo (cerkveno provinco) z nad\xc5\xa1kofijo v Gnieznu in \xc5\xa1kofijami v Vroclavu, Ko\xc5\x82obrzegu in Krakovu. _NEWLINE_Boleslav I. je po smrti Otona III. v letih 1003-04 zavzel \xc4\x8ce\xc5\xa1ko in Moravsko (morda tudi Slova\xc5\xa1ko) in sa\xc5\xa1ki mejni grofiji Lu\xc5\xbeico (Spodnjo Lu\xc5\xbeico) in Milsko (Zgornjo Lu\xc5\xbeico). Vendar mu je po enem letu novi cesar Henrik II. \xc4\x8ce\xc5\xa1ko ponovno iztrgal. Bojevala sta se \xc5\xa1e do leta 1018, da bi nazadnje ozemeljsko stanje ostalo nespremenjeno._NEWLINE_V letih 1015-18 je Boleslav I. podpiral svojega zeta, kijevskega kneza Svjatopolka v borbi za kijevski prestol proti polbratu Jaroslavu Modrem. Za kratek \xc4\x8das je zavzel Kijev in vladal Rde\xc4\x8di Ruteniji (zgodovinska pokrajina na ozemlju dana\xc5\xa1nje jugovzhodne Poljske in zahodne Ukrajine); ob tem je priklju\xc4\x8dil Poljski obmejna, dotlej sporna ozemlja v pore\xc4\x8djih Wieprza, gornjega Bugau in gornjega Sana._NEWLINE_Boleslav se je dal po smrti cesarja Henrika II. (1024), verjetno s pape\xc5\xbeevim privoljenjem, kronati za kralja. Kraljevina Poljska je bila odtlej, vsem kasnej\xc5\xa1im delitvam in razkosanjem navkljub, pojem enotnosti de\xc5\xbeele.\n_START_SECTION_\nMje\xc5\xa1ko II. Lambert\n_START_PARAGRAPH_\nTudi Boleslavov naslednik, eden mlaj\xc5\xa1ih sinov, Mje\xc5\xa1ko II. Lambert (vladal 1025-31 in 32-34) se je dal kronati za kralja. Bil je dobro izobra\xc5\xbeen in je \xc5\xa1e pod o\xc4\x8detom vr\xc5\xa1il politi\xc4\x8dne funkcije in deloval kot voja\xc5\xa1ki poveljnik. Uspe\xc5\xa1en je bil tudi v pohodu leta 1030 proti poganskim Polabcem. \xc5\xbde naslednje leto pa  se je zna\xc5\xa1el v veliki stiski, tako v sami de\xc5\xbeeli, kjer so se vsepovsod dvigali poganski upori proti kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu v kombinaciji z upori kmetov proti posestnikom zaradi vse ve\xc4\x8djih dajatev, kakor tudi zunaj njenih meja, kjer sta se proti Mje\xc5\xa1ku zdru\xc5\xbeila nem\xc5\xa1ki kralj Konrad II. in kijevski veliki knez Jaroslav Modri. Splo\xc5\xa1ni kaos v de\xc5\xbeeli so izkoristili \xc5\xa1e njegovi sorodniki, ki so spro\xc5\xbeili dr\xc5\xbeavljansko vojno. Ko je Mje\xc5\xa1ku odrekla zavezni\xc5\xa1tvo tudi Ogrska, se je zna\xc5\xa1el v brezupnem polo\xc5\xbeaju, pobegnil in se zna\xc5\xa1el v ujetni\xc5\xa1tvu \xc4\x8de\xc5\xa1kega vojvode Old\xc5\x99icha. Vlado je privzel njegov starej\xc5\xa1i polbrat Bezprym (1031-32), ki se je moral odpovedati kraljevim insignijam  in pridobitvam svojih predhodnikov: Lu\xc5\xbeici, Moravski ter ozemlju ob gornjem Wieprzu in Bugu. Njegovo vladanje je bilo polno nasilja, katerega \xc5\xbertev je nazadnje postal tudi sam. Po njegovi smrti je Konrad II. dovolil, da se je se Mje\xc5\xa1ko II. vrnil na prestol, vendar je moral priznati cesarsko nadoblast in deliti vlado s svojim bratom Otonom in ne\xc4\x8dakom  Dytrykom. Nekaj mesecev pred smrtjo je ponovno zdru\xc5\xbeil vse dr\xc5\xbeavno ozemlje, a ko je leta 1034 umrl, je zapustil sinu Kazimirju le razvaline nekdanje monarhije.\n_START_SECTION_\nKazimir I. Obnovitelj\n_START_PARAGRAPH_\nMje\xc5\xa1kova smrt je \xc5\xa1e poglobila krizo v dr\xc5\xbeavi. Ponovno so izbruhnili upori proti kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu in upori podlo\xc5\xbenikov proti visokemu plemstvu. Visoko plemstvo je zavra\xc4\x8dalo podporo centralni oblasti, \xc5\xbeelelo je biti \xc4\x8dim boj samostojno. Zamrla je tranzitna trgovina in skopneli so dohodki, ki so v \xc4\x8dasu vzpona Pjastov polnili dr\xc5\xbeavno blagajno. Dr\xc5\xbeava je bila v razsulu._NEWLINE_V \xc4\x8dasu Mje\xc5\xa1kove smrti je bil njegov edini sin Kazimir pri stricu, k\xc3\xb6lnskemu nad\xc5\xa1kofu Hermanu II. (\xe2\x80\xa01056). Ko se je leta 1037 z materjo vrnil v nemirno de\xc5\xbeelo, da bi prevzel oblast, so ju sovra\xc5\xbeni veliki plemi\xc4\x8di (magnati) pregnali, zatekla sta se na Sa\xc5\xa1ko. Poljska je razpadla. Velika\xc5\xa1i so sami prevzeli oblast, med njimi je najbolj znan Mjeclav (tudi Mojslav in Maslav), ki je bil neko\xc4\x8d to\xc4\x8daj na dvoru Mje\xc5\xa1ka II., sedaj pa je zavladal v Mazoviji in vladal tam skoraj deset let._NEWLINE_Proti samozvanim knezom, posvetni in duhovni gosposki je v delu poljskih de\xc5\xbeel izbruhnila \xc5\xa1iroka ljudska vstaja, uprli so se ni\xc5\xbeji dr\xc5\xbeavni uradniki, slu\xc5\xbeabniki velika\xc5\xa1ev in su\xc5\xbenji. Anarhijo je izkoristil \xc4\x8de\xc5\xa1ki vojvoda Bretislav I., zasedel \xc5\xa0ezijo in ropal in pusto\xc5\xa1il po utrjenih naseljih Velikopoljske; veliko \xc5\xa1kode in izgub je utrpela cerkev; Bretislav je iz katedrale v Gnieznu odpeljal v Prago relikvije sv. Vojteha, ideolo\xc5\xa1ko osnovo neodvisne poljske cerkvene province, da bi z  njihovo pomo\xc4\x8djo dosegel osamosvojitev pra\xc5\xa1ke \xc5\xa1kofije._NEWLINE_Krepitve \xc4\x8de\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave pa niso z naklonjenostjo gledali nem\xc5\xa1ki plemenita\xc5\xa1i. Pomagali so Kazimirju I. Obnovitelju (1039-58), ki se je s pomo\xc4\x8djo svojih nem\xc5\xa1kih sorodnikov in cesarja Henrika III. hitro vrnil domov in do leta 1041 obnovil oblast v Malopoljski in Velikopoljski. Podprli so ga tudi mnogi poljski velika\xc5\xa1i, ki jih je ljudska vstaja prestra\xc5\xa1ila. Kazimir je sklenil zvezo s kijevskim velikim knezom Jaroslavom Modrim, ki je imel doma podobne nemire, in se o\xc5\xbeenil z njegovo sestro Dobronego Marijo. Kijevski knez mu je leta 1047 pomagal v boju proti Mjaclavu osvojiti Mazovijo. Po \xc5\xa1tevilnih zapletih so \xc4\x8cehi leta 1050 prepustili Kazimirju \xc5\xa0lezijo, zahtevali pa so, da zanjo pla\xc4\x8duje davek. Ni pa mu Henrik III. dovolil, da bi se kronal za kralja._NEWLINE_Poljska se je skr\xc4\x8dila na obseg iz \xc4\x8dasa Mje\xc5\xa1ka I., a brez Pomorjanskega in s pla\xc4\x8devanjem davka za \xc5\xa0lezijo. Izgubljene so bile pridobitve Boleslava I. Hrabrega. Propadli so kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko gibanje na Pomorjanskem in \xc5\xa1kofija Ko\xc5\x82obrzeg. Obalno obmo\xc4\x8dje od Szczecina do Gdanska je bilo za kako stoletje za Poljsko izgubljeno. Velike spremembe so se dogodile tudi v dru\xc5\xbebenem ustroju dr\xc5\xbeave. Velika\xc5\xa1i so prej svobodno prebivalstvo spravili v svojo odvisnost in si s tem utrli pot k pridobivanju gospodarske mo\xc4\x8di in si spodbudili skomine po \xc5\xa1irjenju posesti. Od tega niso kasneje nikdar ve\xc4\x8d odstopili. Izoblikoval se je stan ni\xc5\xbejega plemstva (vitezov), ki so ravno tako iskali poti do vplivanja na vrhovno oblast. Kazimir Obnovitelj je obnovil dr\xc5\xbeavni aparat in cerkveno organizacijo, a v veliko skromnej\xc5\xa1em obsegu kot njegovi predhodniki.\n_START_SECTION_\nBoleslav II. Smeli\n_START_PARAGRAPH_\nOkrepitev monarhije je omogo\xc4\x8dila Kazimirjevemu ambicioznemu nasledniku, najstarej\xc5\xa1emu sinu Boleslavu II. Smelemu (1058-79), da je vodil politiko neodvisnosti od cesarstva. V sporu med cesarjem Henrikom IV. in pape\xc5\xbeom Gregorjem VII. (investiturni boj) se je postavil na pape\xc5\xbeevo stran. Okrepil je vojsko, nehal pla\xc4\x8devati \xc4\x8cehom davek za \xc5\xa0lezijo in se z njimi spopadel. V Kijevu je posredoval (1068-77) v korist svojega svaka, kijevskega velikega kneza Izjaslava, katerega je potem vzel v za\xc5\xa1\xc4\x8dito tudi Gregor VII._NEWLINE_Na Ogrskem je podpiral kneze s protinem\xc5\xa1kim programom (1060-77). Vse to mu je prineslo na bo\xc5\xbei\xc4\x8d 1076 kronanje za poljskega kralja v Gnieznu,  ki ga je opravil nad\xc5\xa1kof Bogomil v spremstvu pape\xc5\xbeevega odposlanca. Tedaj so postavili novo cerkveno organizacijo in ponovno dolo\xc4\x8dili Gniezno za sede\xc5\xbe nad\xc5\xa1kofije ter \xc5\xa1kofovske sede\xc5\xbee v Poznanju, Krakovu, Vroclavu, Po\xc5\x82ocku in Kruszwici._NEWLINE_Kronanje naj bi dr\xc5\xbeavi zagotovilo notranjo u\xc4\x8dvrstitev, u\xc4\x8dinkovalo pa je ravno nasprotno, Ko si je Henrik IV. ponovno pridobil oblast v Nem\xc4\x8diji, so nekateri poljski velika\xc5\xa1i potegnili z njim in pripravili proti Boleslavu zaroto, v kateri sta sodelovala tudi kraljev brat Vladislav Herman in krakovski \xc5\xa1kof Stanislav. Kralj je zaroto odkril in zatrl, \xc5\xa1kofa obsodil na smrt in obsodbo tudi izvr\xc5\xa1il, kar pa je spro\xc5\xbeilo odkrit vsesplo\xc5\xa1en upor proti njemu, tako da je 1079 zbe\xc5\xbeal na Ogrsko, kjer je leta 1081 umrl.\n_START_SECTION_\nVladislav I. Herman\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov naslednik, mlaj\xc5\xa1i brat Vladislav I. Herman (1079-1102) se je moral odpovedati samostojnim politi\xc4\x8dnim na\xc4\x8drtom in kraljevski kroni. Poro\xc4\x8dil se je z Judito, sestro Henrika IV. Poljska se je spet zna\xc5\xa1la v cesarskem taboru; ponovno je za\xc4\x8dela pla\xc4\x8devati \xc4\x8cehom davek za \xc5\xa0lezijo._NEWLINE_Vladanje Vladislava Hermana je bilo obdobje sporov med raznimi te\xc5\xbenjami velika\xc5\xa1ev. Najve\xc4\x8d besede je imel mogo\xc4\x8dni palatinski knez Sieciech, kar je spro\xc5\xbeilo opozicijo drugih velika\xc5\xa1ev proti osrednji oblasti, ki sta se ji pridru\xc5\xbeila tudi Vladislavova sinova. Skupaj so leta 1097 dosegli, da je stari knez palatina izgnal, ozemlje dr\xc5\xbeave pa razdelil medse in oba sinova.\n_START_SECTION_\nBoleslav III. Krivousti\n_START_PARAGRAPH_\nPo o\xc4\x8detovi smrti je Vladislavov starej\xc5\xa1i sin Zbigniew vladal v Velikopoljski,  Kujaviji in (prej o\xc4\x8detovi) Mazoviji, njegov mlaj\xc5\xa1i polbrat Boleslav III. Krivousti (1102-38) pa v \xc5\xa0leziji in pore\xc4\x8dju zgornje Visle (krakovsko-sandomierska pokrajina) in pokrajini Lubusz (med rekama Odro in Soree). Ambiciozni Boleslav je pridobil na svojo stran viteze in mnoge velika\xc5\xa1e. Povezal se je z Ogrsko in Kijevsko Rusijo in z njuno pomo\xc4\x8djo leta 1107 premagal in izgnal Zbigniewa, ki se je zatekel v Nem\xc4\x8dijo. Dve leti kasneje je pred Vroclavom v \xc5\xa0leziji odbil napad cesarske vojske in cesarju Henriku V. obljubil pla\xc4\x8devanje davka. Leta 1111 je, sporazumno z novim \xc4\x8de\xc5\xa1kim vojvodo Vladislavom I., \xc4\x8cehom nehal pla\xc4\x8devati davek za \xc5\xa0lezijo. Po ureditvi odnosov z ju\xc5\xbenimi sosedi je dovolil polbratu Zbiegnewu vrnitev v domovino, a ga je \xc5\xbee leta 1112 obto\xc5\xbeil zarote in ga dal oslepiti. Dejanje je povzro\xc4\x8dilo splo\xc5\xa1no ogor\xc4\x8denje. Gniezen\xc5\xa1ki nad\xc5\xa1kof je Boleslava izob\xc4\x8dil, a je izob\xc4\x8denje preklical, ko se je ta javno pokesal in odkupil._NEWLINE_Boleslav si je v letih 1113-22 podredil Zahodno Pomorjansko in vklju\xc4\x8dil v poljsko dr\xc5\xbeavo Vzhodno Pomorjansko z Gdanskom.  Dokon\xc4\x8dal je pokristjanjevanje Zahodnega Pomorjanskega in vsilil poljsko oblast de\xc5\xbeeli Lubusz (med rekama Odro in Soree) in tako za kratek \xc4\x8das obnovil mejo iz \xc4\x8dasa Mje\xc5\xa1ka I. _NEWLINE_V drugem delu vladanja pa je za\xc4\x8del Boleslavov polo\xc5\xbeaj spet slabeti. Za\xc4\x8delo je vreti med velika\xc5\xa1i, uprl se mu je dotlej najo\xc5\xbeji sodelavec palatinski knez Skarbimir. Oslabel je Boleslavov mednarodni polo\xc5\xbeaj. Ni mu uspelo posredovanje na Ogrskem v korist Borisa, sina Evfemije, h\xc4\x8derke kijevskega velikega kneza Vladimirja II. Monomaha. Izgubil je spopad s \xc4\x8cehi. Izgubil je de\xc5\xbeelo Lubusz. Leta 1135 je bil prisiljen pokloniti se cesarju Lotarju III. in dobil v zameno pravico do zahodnega Pomorjanskega in baltskega otoka Ruegen._NEWLINE_V prizadevanju da bi zadovoljil tako delitvene te\xc5\xbenje svojih sinov in plemstva kot potrebe dr\xc5\xbeavne enotnosti, je Boleslav v testamentu podal nasledstveno na\xc4\x8delo, po katerem naj bi po njegovi smrti vsak od sinov dobil svojo dedno kne\xc5\xbeevino, najstarej\xc5\xa1i med njimi, knez-senior, kateremu bi pripadalo tudi ne dedno seniorsko ozemlje (ozemlje ki se je v pasu razprostiralo od krakovske pokrajine do Vzhodnega Pomorjanskega in je vklju\xc4\x8devalo tudi nadoblast nad podrejeno Zahodno Pomorjansko), pa bi imel nad njimi vrhovno oblast.\n_START_SECTION_\nRazdelitev poljske dr\xc5\xbeave\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti Boleslava III. je, ustrezno njegovi oporoki, leta 1138 kot knez-senior zavladal njegov najstarej\xc5\xa1i sin Vladislav II. (1138-46), dedni vojvoda v \xc5\xa0leziji. Drugi sin, Boleslav IV. Kodrasti, je z o\xc4\x8detovo oporoko dobil v dedno posest Mazovijo. Tretji sin, Mje\xc5\xa1ko III., je bil dedni knez v Velikopoljski (na njenem zahodnem delu, vzhodni del je bi v seniorski pokrajini). Boleslavova vdova, knegijana Salomeja je dobila seiera\xc5\xa1ko-leczy\xc5\xa1ko pokrajino. Mladoletnemu sinu Henriku je bila namenjena sandomierska pokrajina, ki je bila v \xc4\x8dasu njegove mladoletnosti vklju\xc4\x8dena v seniorsko pokrajino. Najmlaj\xc5\xa1emu Kazimirju, rojenemu v letu o\xc4\x8detove smrti, ni bil dodeljen noben dedni dele\xc5\xbe._NEWLINE_Ko je mati Salomea leta  1145 umrla, je Vladislav II. dogovor prekr\xc5\xa1il in si, zana\xc5\xa1ajo\xc4\x8d se na pomo\xc4\x8d svaka, nem\xc5\xa1kega kralja Konrada III., kneginjino pokrajino prisvojil. S tem je pri\xc5\xa1el v spor z brati. Odtlej se je Poljska nezadr\xc5\xbeno delila v vse manj\xc5\xa1e posesti. Dr\xc5\xbeavne enotnosti ni bilo mogo\xc4\x8de ve\xc4\x8d obdr\xc5\xbeati. Leta 1146 je pri\xc5\xa1lo med brati do bitke pri Poznanju, ki jo je Vladislav II. izgubil in zbe\xc5\xbeal v Nem\xc4\x8dijo; prijelo se ga je poimenovanje Izgnanec._NEWLINE_Za Vladislavom II. je postal knez-senior Boleslav IV. Kodrasti (1146-73), dedni vojvoda v Mazoviji. Bratu Henriku je prepustil namenjeno mu sandomiersko pokrajino. Leta 1157 je novi cesar Friderik I. Barbarossa na prigovarjanje svoje tete, Vladislavove \xc5\xbeene, napadel Poljsko in zahteval vrnitev Vladislava na oblast. Boleslav je vojno izgubil in se poklonil in podredil cesarju; pla\xc4\x8dati je moral veliko vojno od\xc5\xa1kodnino in obljubiti, da bo Vladislavovim sinovom vrnil \xc5\xa0lezijo, ni pa mu cesar odvzel oblasti nad Poljsko. Boleslav je obljubo izpolnil \xc5\xa1ele ob ponovni gro\xc5\xbenji leta 1163 in prepustil \xc5\xa0lezijo trem Vladislavovim sinovom, ki so si jo razdelili in so postali za\xc4\x8detniki \xc5\xa1lezijske veje Pjastov. Leta 1166 je umrl Henrik Sandomier\xc5\xa1ki in del njegove pokrajine je dobil najmlaj\xc5\xa1i brat Kazimir, kot majhno wi\xc5\x9bli\xc5\xa1ko kne\xc5\xbeevino._NEWLINE_Po smrti Boleslava IV. je postal knez-senior njegov mlaj\xc5\xa1i brat Mje\xc5\xa1ko III. Stari (vladal 1173-77, 1190/91 in 1194), ki je s trdo roko in visokimi davki sku\xc5\xa1al okrepiti svojo vrhovno oblast. S tem se je zameril posvetnim in duhovnim velika\xc5\xa1em, ki so ga pregnali iz Krakova in na prestol poklicali njegovega mlaj\xc5\xa1ega brata Kazimirja II. Pravi\xc4\x8dnega (1177-94). Kazimir je na kongresu v Leczyci leta 1180 za ceno nadaljnjih koncesij duhovnemu in posvetnemu plemstvu dosegel, da je postala tudi krakovska pokrajina njegova dedna posest. Da  bi si utrdil politi\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj, se je leta 1184 poklonil cesarju. Leta 1191 ga  je Mje\xc5\xa1ko III. pregnal s krakovskega prestola, a ga je Kazimir s pomo\xc4\x8djo kijevskega velikega kneza kmalu spet zavzel. Leta 1193 je izvedel kri\xc5\xbearski pohod proti poganskim Jatvingom. Poro\xc4\x8den z rutensko princeso Heleno je imel dva sina, Le\xc5\xa1ka Belega in Konrada Mazovskega (ki je ded kasnej\xc5\xa1ega poljskega kralja Vladislava I.). Pripisujejo mu reformiranje poljskega jezika; dana\xc5\xa1nja polj\xc5\xa1\xc4\x8dina je izpeljana v veliki meri iz takratnega jezika._NEWLINE_Po bratovi smrti je krakovski prestol ponovno zavzel vztrajni Mje\xc5\xa1ko III., a so ga velika\xc5\xa1i ponovno pregnali in so postavili na prestol mladoletnega Kazimirjevega sina Le\xc5\xa1ka I. Belega (1194-98, 1206-10, 1211-27). Leta 1198 se je Mje\xc5\xa1ku III., kot varuhu mladoletnega ne\xc4\x8daka, \xc5\xa1e enkrat posre\xc4\x8dilo priti do oblasti. Le\xc5\xa1ek Beli je bil zadnji, ki je z nekoliko uspeha uveljavljal \xc4\x8dast kneza-seniorja, a je bil leta 1227 ubit. Dinastija Pjastov se je rezdelila v mnogo vej: velikopoljsko, malopoljsko, mazovsko, kujavsko, dolnje\xc5\xa1lezijsko in gornje\xc5\xa1lezijsko. Oblast velikega kneza je, \xc4\x8deprav formalno ni bila odpravljena, postopoma zamirala in poljska dr\xc5\xbeava se je spremenila v skupek neodvisnih kne\xc5\xbeevin-majhnih vojvodin, ki je v 13. stoletju njihovo \xc5\xa1tevilo \xc5\xa1e nara\xc5\xa1\xc4\x8dalo.\n_START_SECTION_\nObdobje razdrobljenosti, dru\xc5\xbebene preobrazbe in pove\xc4\x8dane zunanje nevarnosti\n_START_PARAGRAPH_\nRazpad poljske dr\xc5\xbeave je povzro\xc4\x8dil tudi razpad zastarelih upravnih sistemov in odprl mo\xc5\xbenost dru\xc5\xbebeni preobrazbi in gospodarskim spremembam. Dru\xc5\xbebo je razbremenil za stro\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave in kraljevih voja\xc5\xa1kih ambicij. Po drugi strani je dajal prilo\xc5\xbenost najve\xc4\x8djim veleposestnikom (magnatom), da so si prisvajali ve\xc4\x8dji dele\xc5\xbe dru\xc5\xbebenega dohodka, slabil obrambne sposobnosti dr\xc5\xbeave in pove\xc4\x8dal njeno ogro\xc5\xbeenost od zunaj._NEWLINE_Novosti v obdelavi zemlje so z zahoda prihajale tudi na Poljsko. Nova poljedelska orodja in triletno kolobarjenje s praho so pove\xc4\x8devali pridelek. Dohodki iz zemlje so velikim posestnikom omogo\xc4\x8dali, da so si z dokupi in komasacijo ustvarjali vse ve\xc4\x8dje, strnjene posesti. Cerkev in magnati so si zagotovili tudi sodno in ekonomsko neodvisnost posesti in s tem \xc5\xa1e pove\xc4\x8dali svojo gospodarsko trdnost._NEWLINE_Ve\xc4\x8danje velikih posesti je \xc5\xa1lo v veliki meri na ra\xc4\x8dun manj premo\xc5\xbenega plemstva, ki je izgubljalo svoje posesti in je bilo prisiljeno stopati v slu\xc5\xbebo magnatov in \xc5\xa1kofov, ki so si ustvarjali svoje upravne, pravne in varovalne institucije. Razslojenost plemstva je postajala vse ve\xc4\x8dja. Mno\xc5\xbeica malih plemi\xc4\x8dev (vitezov) se je postopno izoblikovala v poseben dru\xc5\xbebeni sloj, na Poljskem imenovan \xc5\xa1lahta, in je postajal politi\xc4\x8dno vse pomembnej\xc5\xa1i. Njegovi interesi so bili v bodo\xc4\x8de pogosto blizu kraljevim, tako da so ga spretni kralji lahko uporabljali kot zaveznike proti magnatom._NEWLINE_Iz tehnolo\xc5\xa1kih izbolj\xc5\xa1av izhajajo\xc4\x8de ve\xc4\x8danje pridelka je \xc5\xbee samo po sebi vodilo k rasti prebivalstva, ki je v 12. stoletju precej naraslo. Potrebe po delovni sili na velikih posestih pa so vzpodbujale tudi k priseljevanju iz tujine. Novo naseljevanje je potekalo po poljskem pravu, ki so ga imenovali more liberorum hospitum - obi\xc4\x8daj svobodnih gostov, in se je najprej uveljavilo v \xc5\xa0leziji in na Malopoljskem, kasneje pa tudi na Velikopoljskem; nekdanje dajatve je nadomestila to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8dena renta v pridelku ali v denarju._NEWLINE_Podobni procesi so potekali tudi v mestih, kjer so izstopale malo\xc5\xa1tevilne skupine premo\xc5\xbenih ljudi, najpogosteje trgovcev; ti so si pri vladajo\xc4\x8dem knezu ali \xc5\xa1kofu zagotovili posebne pristojnosti in stopili na \xc4\x8delo prebivalstva, oblikovale so se mestne uprave. Tudi mesta so rada sprejemala priseljence z zahoda, trgovce, obrtnike, ki so prina\xc5\xa1ali nov kapital, novo znanje in nove mo\xc5\xbenosti razvoja. V zameno za dolo\xc4\x8den davek so si mesta pridobila svobodne trge, ki niso bili obremenjeni s tr\xc5\xbenimi pla\xc4\x8dili v knezovo korist. Oblikoval se je poljski mestni pravni red. S priseljevanjem Nemcev se je v \xc5\xa1lezijskih mestih od drugega desetletja 13. stoletja naprej uveljavljal nem\xc5\xa1ki (magdebur\xc5\xa1ki) mestni pravni red, ius teutonicum._NEWLINE_Dotok tujih kolonistov je bil sprva mo\xc4\x8dan predvsem v Dolnji \xc5\xa0leziji, na Zahodnem Pomorjanskem in v Prusiji. V ostalih poljskih de\xc5\xbeelah je bilo priseljevanja manj in je bilo omejeno na mesta.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0lezija\n_START_PARAGRAPH_\nNajbogatej\xc5\xa1a in tudi najgosteje naseljena med poljskimi de\xc5\xbeelami je bila \xc5\xa0lezija s svojim rudnim bogastvom. Leta 1163 jo je Boleslav Kodrasti vrnil sinovom Vladislava Izgnanca, ki so jo takoj razdelili na tri dele. Nagli ekonomski razvoj in vodilna gospodarska vloga \xc5\xa0lezije, zlasti vroclavske kne\xc5\xbeevine, sta omogo\xc4\x8dila Henriku Bradatemu (na prestolu od leta 1202) \xc5\xa1iritev navzven, prevzemanje nasledstva po sorodnikih in skrbstvo nad mladoletnimi dedi\xc4\x8di v ju\xc5\xbeni Velikopoljski, ve\xc4\x8dini \xc5\xa0lezije in celi Malopoljski. Leta 1238 je to veliko, a med sabo le slabo povezano ozemlje, podedoval njegov sin Henrik Pobo\xc5\xbeni. Po njegovi smrti leta 1241 so njegove sinove utesnili na dolnje\xc5\xa1lezijsko ozemlje, ki so si ga med seboj razdelili. \xc5\xa0ele vnuku Henrika Pobo\xc5\xbenega, Henriku IV. Probusu, se je posre\xc4\x8dilo pridobiti premo\xc4\x8d nad te\xc5\xbenjami velika\xc5\xa1ev, ki so razbijale kne\xc5\xbejo oblast.\n_START_SECTION_\nVelikopoljska\n_START_PARAGRAPH_\nVelikopoljska je bila razdeljena samo v obdobju 1247-79. Mje\xc5\xa1ka III. Starega, ki je \xc5\xa1tiri\xc5\xa1estedeset let vladal s trdo roko, je leta 1202 nasledil njegov sin Vladislav Lesenonogi, ki je odrinil od vladanja svojega sodedi\xc4\x8da, ne\xc4\x8daka Vladislava (sina umrlega brata Odona), pokornega \xc5\xa1kofom in opatom. Lesenonogi se je bojeval proti gospodarski in sodni neodvisnosti cerkve, ki pa jo je gniezenski nad\xc5\xa1kof nazadnje vendarle uveljavil. Leta 1229 je moral Lesenonogi Velikopoljsko prepustiti Vladislavu Odoniku. Vladislavova sinova Boleslav Pobo\xc5\xbeni in Przemys\xc5\x82 I. sta si jo leta 1247 razdelila. Po hitri smrti Przemys\xc5\x82a I. je njegov sin Przemys\xc5\x82 II. Velikopoljsko leta 1279 ponovno zdru\xc5\xbeil.\n_START_SECTION_\nMazovija in Kujavija\n_START_PARAGRAPH_\nMazovija in Kujavija sta do\xc5\xbeivljali vse ve\xc4\x8dje razkosavanje. Pustolovska politika mlaj\xc5\xa1ega brata Le\xc5\xa1ka Belega, Konrada Mazovskega, ki je tam stoloval od leta 1202, mu ni prinesla toliko za\xc5\xbeelenega krakovskega prestola, temve\xc4\x8d je ote\xc5\xbeila obrambo Mazovije pred napadi baltskih ljudstev. Konradova sinova sta za\xc4\x8detnika dveh dinasti\xc4\x8dnih vej: Kazimir I. je ustanovil kujavsko vejo, iz katere je iz\xc5\xa1el Vladislav Lokietek, zdru\xc5\xbeitelj poljskega kraljestva, mnogo let obdan od \xc5\xa1tevilnih bratov in bratrancev, ki so nekateri vladali le posameznim grofijam. Druga veja je bila mazovska, ki se je po Semovitu \xc5\xa1e bolj \xc5\xa1tevilno in za dalj \xc4\x8dasa razvejala.\n_START_SECTION_\nPomorjansko\n_START_PARAGRAPH_\nPomorjansko sta \xc5\xbee od nekdaj sestavljali Zahodna Pomorjanska in Vzhodna ali Gdanska Pomorjanska, vsaka s svojo zgodovinsko usodo._NEWLINE_Gdanski Pomorjanski je \xc5\xbee od konca 12. stoletja vladala krajevna dinastija, ki se je osvobodila nadoblasti poljskih knezov (njihov uradni\xc5\xa1ki izvor razkriva latinska terminologija, ki za vladarja uporablja izraz princeps in ne dux kot za poljske kneze). Okrog leta 1230 se je de\xc5\xbeela delila na manj\xc5\xa1e enote. \xc5\xbdivela je od trgovine z \xc5\xbeitom po Visli in se gospodarsko ugodno razvijala. Gdansk je bil povezan z nem\xc5\xa1kimi pristani\xc5\xa1\xc4\x8di ob Baltiku. Z zahoda so pogledovali proti njej brandenbur\xc5\xa1ki Askanijci, z vzhoda pa Tevtonski vite\xc5\xa1ki red. Ogro\xc5\xbeeni pomorjanski knez Mstivoj, ki je de\xc5\xbeelo spet zdru\xc5\xbeil, je zato leta 1287 sklenil tajno zvezo z velikopoljskim knezom Przemys\xc5\x82om II. in mu zapisal svojo kne\xc5\xbeevino._NEWLINE_Zahodna Pomorjanska, ki ji je tudi vladala dinastija krajevnih velika\xc5\xa1ev (od Vratislava I., ki si ga je podredil Boleslav Krivousti), se je \xc5\xbee v 12. stoletju razdelila na wo\xc5\x82ogo\xc5\xa1ko kne\xc5\xbeevino na levem bregu Odre in szczecinsko na desnem bregu. Potem ko je bila nekaj \xc4\x8dasa pod dansko nadoblastjo, se je po zatonu danske slave v drugi \xc4\x8detrtini 13. stoletja re\xc5\xa1ila vsakr\xc5\xa1ne odvisnosti. Kamie\xc5\x84ski \xc5\xa1kof se je podredil direktno Rimu in se lo\xc4\x8dil od gniezenske nad\xc5\xa1kofije. Hiter razvoj obmorskih mest s samostojnimi upravami in priseljevanje tujcev sta hitro ponem\xc4\x8dila de\xc5\xbeelo. Po smrti kneza Barmina I. (\xe2\x80\xa01278) je pri\xc5\xa1lo do novih delitev, zlasti zahodno od Odre. Mesta in magnati so se organizirali v stanovska predstavni\xc5\xa1tva in leta 1283 vsilili knezom svojo udele\xc5\xbebo pri vladanju. Tudi Zahodni Pomorjanski je grozila nevarnost iz Brandenbur\xc5\xa1ke marke, ki se je v 13. stoletju raz\xc5\xa1irila prav pod Szczecin.\n_START_SECTION_\nPrihod Tevtonskega vite\xc5\xa1kega reda. Invazija Tatarov\n_START_PARAGRAPH_\nDotlej so Poljsko ogro\xc5\xbeala s severovzhoda poganska ljudstva Litvancev, Jatvingov, in Prusov, ki so pogosto vdirala v poljske pokrajine, s severozahoda pa brandenbur\xc5\xa1ki mejni grofje, ki so zasedli Lubusz in iz  njega gradili ob Warti klin proti vzhodu, t. j. Novo marko s prestolnico v Gorzowu. V letih 1226 in 1241 pa sta se pojavila \xc5\xa1e dva nova nevarna soseda Tevtonski vite\xc5\xa1ki red in Tatari._NEWLINE_Cesar Friderik II. je Tevtonskemu vite\xc5\xa1kemu redu leta 1226, potem ko ga je ogrski kralj Andrej II. izgnal iz Transilvanije, z zlato bulo iz Riminija  podelil oblast v Prusiji, re\xc4\x8deno je bilo "poganski de\xc5\xbeeli brez gospodarja". Mazovski vojvoda Konrad I. (\xe2\x80\xa01247) je v pri\xc4\x8dakovanju, da bo dobili pomo\xc4\x8dnike v  boju s poganskimi sosedi, kri\xc5\xbenikom lahkoverno odstopil che\xc5\x82mensko pokrajino (vzhodno od spodnje Visle), ki naj bi slu\xc5\xbeila za izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de njihovega delovanja. Kljub temu, da je Konrad zase zahteval suverenost nad de\xc5\xbeelo, je red leta 1233 ustanovil po nem\xc5\xa1kem pravu sistem lokalne uprave v Che\xc5\x82mnu in se sistemati\xc4\x8dno in okrutno lotil pokristjanjevanja. Leta 1237 se jim je priklju\xc4\x8dil \xc5\xa1e Red vitezov z me\xc4\x8dem. Pokristjanjevalci so do leta 1283 opravili delo v Prusiji. Tevtonski vite\xc5\xa1ki red je postal glavna voja\xc5\xa1ka sila Evrope, mogo\xc4\x8dna, strogo centralizirana redovni\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava, sovra\xc5\xbena Poljski in Litvi, ki je gradila nova mesta in vabila nem\xc5\xa1ke priseljence; trgovsko se je povezala s Hanso._NEWLINE_Leta 1241 je tatarski kan Batu, potem ko je zavzel ve\xc4\x8dino ruskih kne\xc5\xbeevin, vdrl z vzhoda in opusto\xc5\xa1il vso ju\xc5\xbeno Poljsko do Legnice v \xc5\xa0leziji. Tu so se pod vodstvom Henrika Pobo\xc5\xbenega zbrali poljski branilci. Henrik je v boju padel, ostanki njegove vojske so se zatekli v legni\xc5\xa1ki grad. Tedaj pa se je kan Batu vrnil v Mongolijo, da sodeluje pri volitvah novega velikega kana. Ozemlja vzhodno od Malopoljske (Rde\xc4\x8da Rutenija) pa so ostala pod tatarsko nadoblastjo. Od tod sta kasneje pri\xc5\xa1la \xc5\xa1e dva velika napada: leta 1259 so bili po\xc5\xbegani Lubin, Sandomierz, Krakov in Bytom, leta 1267 pa sta se pred napadalci obranila le Krakov in Sandomierz.\n_START_SECTION_\nZdru\xc5\xbeevanje Poljske\n_START_PARAGRAPH_\nPojma gens Polonica in regnum Poloniae iz \xc4\x8dasov vladanja prvih Pjastov kot politi\xc4\x8dni in zemljepisni pojem nista bila pozabljena. Tudi cerkvena organiziranost, ki je poljsko ozemlje pokrivala z eno samo, gniezensko cerkveno provinco, je krepila ob\xc4\x8dutek povezanosti. Poleg tega so zdru\xc5\xbeevalno vplivale tudi rodbinske vezi pjastovskih knezov. \xc5\xbde pred mongolsko invazijo sta si dva razumna \xc5\xa1lezijska kneza, Henrik Bradati (\xe2\x80\xa01238) in njegov sin Henrik Pobo\xc5\xbeni (\xe2\x80\xa01241) prizadevala za zdru\xc5\xbeitev vseh ju\xc5\xbenih poljskih de\xc5\xbeel od Lubusza do Sandomierza in Lubina. Prihod Tatarov je njuna prizadevanja zaustavil. Njuno delo je nadaljeval vnuk Henrika Pobo\xc5\xbenega, Henrik IV. Probus, ki je napravil program za zdru\xc5\xbeitev, posegel po Malopoljski (1288) in nameraval obnoviti kraljestvo. Na\xc4\x8drta mu ni uspelo uresni\xc4\x8diti. Pred svojo smrtjo leta 1290 je zapisal Malopoljsko energi\xc4\x8dnemu velikopoljskemu knezu Przemys\xc5\x82u II._NEWLINE_Knez Przemys\xc5\x82 II., prapravnuk Mje\xc5\xa1ka III. Starega, je leta 1279 ponovno zdru\xc5\xbeil prej razdeljeno Velikopoljsko in ji leta 1294 dodal \xc5\xa1e Vzhodno Pomorjansko. Leta 1295 ga je gniezenski nad\xc5\xa1kof Jakob okronal za poljskega kralja, kar je zdru\xc5\xbeevalcem dalo novega poleta. \xc5\xbde naslednje leto so ga nasprotniki, verjetno povezani z brandenbur\xc5\xa1kimi mejnimi grofi, zahrbtno umorili._NEWLINE_\xc5\xbde pred tem pa je posegel po poljskih ozemljih tudi \xc4\x8de\xc5\xa1ki kralj Vaclav II. Izkoristil je okoli\xc5\xa1\xc4\x8dino, da je bilo med \xc5\xa1lezijskim me\xc5\xa1\xc4\x8danstvom in plemstvom veliko Nemcev in \xc4\x8cehov, ki so radi videli med vladarji tujca; ob smrti Henrika Probusa si je prisvojil njegovo posest. Duhov\xc5\xa1\xc4\x8dini, me\xc5\xa1\xc4\x8danom in vitezom se je prikupil s podelitvijo privilegijev in obljubo, da jih ne bo obremenjeval z novimi davki. Do leta 1292 si je podredil Malopoljsko in nekaj \xc5\xa1lezijskih kne\xc5\xbeevin._NEWLINE_Po smrti Przemys\xc5\x82a II. (1296) so velikopoljski velika\xc5\xa1i za novega velikopoljskega kneza izbrali Vladislava \xc5\x81okietka, prapravnuka Kazimirja Pravi\xc4\x8dnega. Ker pa ta ni izpolnil njihovih pri\xc4\x8dakovanj, so ga odstavili in leta 1300 na velikopoljski prestol postavili \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja Vaclava II. Ta se je o\xc5\xbeenil z Rykso, h\xc4\x8derko Przemys\xc5\x82a II. in se dal kronati za poljskega kralja. Vaclav II. (1300-05) je vladal pribli\xc5\xbeno dvema tretjinama poljskega ozemlja. Takoj po kronanju mu je dal cesar Albert I. Habsbur\xc5\xa1ki v fevd Poljsko, ki je s tem postala (za \xc4\x8das Vaclavovega vladanja) del Svetega rimskega cesarstva. Vaclav II. je sklenil zvezo z Brandenbur\xc5\xa1ko marko in s Tevtonskim vite\xc5\xa1kim redom. Opiral se je na nem\xc5\xa1ke mestne oblasti, nem\xc5\xa1ke samostane in na visoke polo\xc5\xbeaje postavljal Nemce in \xc4\x8cehe. Njegova smrt leta 1305 in naslednje leto uboj njegovega sina in naslednika Vaclava III. (1305-06) sta izpraznila tako \xc4\x8de\xc5\xa1ki kot poljski prestol._NEWLINE_Opozicija proti Vaclavovemu vladnju, ki so jo najbolj preganjali na Malopoljskem, si je na\xc5\xa1la voditelja v vztrajnem pretendentu za prestol Vladislavu \xc5\x81okietku, ki se je moral med Vaclavovim vladanjem zate\xc4\x8di v tujino. Leta izgnanstva je izkoristil za pridobivanje zaveznikov, od pape\xc5\xbea Bonifacija VIII. in ogrskega kralja Karla Roberta An\xc5\xbeujskega do Hali\xc5\xa1ke Rusije._NEWLINE_Hkrati je med vodilnimi sloji dozorevalo prepri\xc4\x8danje, da bo zdru\xc5\xbeitev mo\xc5\xbena le na osnovi samoodlo\xc4\x8dbe. Po smrti Vaclava III. (1306) so zavrnili zahteve dveh zaporednih \xc4\x8de\xc5\xa1kih kraljev, Rudolfa I. in nato Ivana Luksembur\xc5\xa1kega, ki sta se potegovala za Vaclavovo dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino na Poljskem._NEWLINE_Vladislav \xc5\x81okietek (v polj\xc5\xa1\xc4\x8dini pomeni to "dolg en vatel") je zasedel krakovsko-sandomier\xc5\xa1ko pokrajino nato pa \xc5\xa1e Gdansko Pomorjansko, med tem ko so na Velikopoljskem \xc5\xa1e vedno nenaklonjeni mu magnati postavili na prestol glogovskega kneza Henrika, ki se je povezoval z Nemci._NEWLINE_V Gdanski Pomorjanski je Vladislava \xc5\x81okietka izdal mo\xc4\x8dan rod \xc5\x9awi\xc4\x99cov in de\xc5\xbeelo izro\xc4\x8dil Brandenbur\xc5\xbeanom, ki so leta 1308 za\xc4\x8deli oblegati Gdansk. \xc5\x81okietku zveste sile so za pomo\xc4\x8d (proti pla\xc4\x8dilu) prosile kri\xc5\xbenike, ki pa so se povezali z Brandenbur\xc5\xbeani in si Pomorjansko med seboj razdelili. Poljska dr\xc5\xbeava je tako med svojim zdru\xc5\xbeevanjem morala nemo\xc4\x8dno gledati nastanek tuje oblasti v eni od svojih temeljnih pokrajin._NEWLINE_Ugodneje za narodnostno dr\xc5\xbeavo pa so se dogodki odvili na Velikopoljskem, kjer je umrl Henrika iz Glogova in so se njegovi sinovi, duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina in \xc5\xa1lahta skupaj postavili proti interesom magnatov, ki so zdru\xc5\xbeevanju nasprotovali. Gniezenski nad\xc5\xa1kof je nad magnati izrekel prekletstvo, vitezi pa so v bitki premagalo vojsko magnatov. Leta 1314 je Vladslav \xc5\x81oketek za stalno zavzel Velikopoljsko._NEWLINE_Kot vladar Poljske je imel Vladislav \xc5\x81okietek dober ob\xc4\x8dutek za zunanjo politiko: proti Luksembur\xc5\xbeanom, \xc4\x8cehom, Brandenbur\xc5\xbeanom in Tevtonskim vitezom je poiskal zavezni\xc5\xa1tvo v Ogrski, Danski \xc5\xa0vedski, Norve\xc5\xa1ki, Litvi ter pri knezih Zahodnega Pomorjanskega in Mecklenburga. Za ceno verskega davka, "Petrovega nov\xc4\x8di\xc4\x8da", si je pridobil lojalnost pape\xc5\xbea in se dal s pristankom rimske kurije leta 1320 v Krakovu kronati za poljskega kralja Vladislava I. (1320-33). To kronanje je obnovilo doma\xc4\x8do dinastijo in naslednjih 475 let je krona ostala simbol poljske enotnosti._NEWLINE_Vladislav I. si je izbiral svetovalce iz manj znanih plemi\xc5\xa1kih rodov. Njegov skromni dvor je postal \xc5\xa1ola politi\xc4\x8dnega izobra\xc5\xbeevanja ljudi, ki so bili postavljeni pred politi\xc4\x8dne naloge, kot so obramba pred tujo intervencijo, reorganizacija dr\xc5\xbeave, njena modernizacija, skratka utrditev poljske krone._NEWLINE_Vladislav I. se je soo\xc4\x8dal z opozicijo \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja in Tevtonskega reda. Novi \xc4\x8de\xc5\xa1ki kralj Ivan Luksembur\xc5\xa1ki je zahteval poljsko krono in v letih 1327-29 so ga priznali za fevdalnega gospodarja skoraj vsi \xc5\xa1lezijski knezi. Samo majhna kne\xc5\xbeevina Wielu\xc5\x84 je ostala Vladislavu lojalna. Vladislav je pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8dem, ki ga je dolo\xc4\x8dil pape\xc5\xbe, vlo\xc5\xbeil to\xc5\xbebo za vrnitev Pomorjanskega. Sodi\xc5\xa1\xc4\x8de je razsodilo v njegov prid, toda kri\xc5\xbeniki razsodbe niso spo\xc5\xa1tovali. Pri\xc5\xa1lo je do ponovnega bojevanja. Tevtonski vitezi so mo\xc4\x8dno opusto\xc5\xa1ili Velikopoljsko, zlasti v vojni 1328-32, ko so tudi zavzeli kujavsko in dobrzynsko pokrajino. V bitki pri P\xc5\x82owcah jih je leta 1331 Vladislav vendarle porazil in v zavezni\xc5\xa1tvu z Ogrsko in Litvo obvaroval Poljsko._NEWLINE_Vladislav I. si je prizadeval krepiti polo\xc5\xbeaj Poljske tudi s porokami svojih otrok. Leta 1320 je tako pri\xc5\xa1lo do poroke med Vladislavovo h\xc4\x8derko Elizabeto z an\xc5\xbeujskim kraljem Ogrske, Karlom I. Robertom in leta 1325 med poljskim kronskim princem Kazimirjem in litvansko princeso Ano (Aldono), ki je ustvarila povezavo z Litvo. A nenaklonjenost mo\xc4\x8dnih sosedov na zahodni in severni poljski meji je graditelje obnovljenega kraljestva opozarjala, da morajo svoje cilje prilagoditi omejenim voja\xc5\xa1kim in finan\xc4\x8dnim zmo\xc5\xbenostim svoje dr\xc5\xbeave.\n_START_SECTION_\nKazimir III. Veliki\n_START_PARAGRAPH_\nVladislava I. je nasledil njegov sin Kazimir III., Veliki (1333-70), nadarjen dr\xc5\xbeavnik, ki je znal upo\xc5\xa1tevati dejansko razmerje politi\xc4\x8dnih in voja\xc5\xa1kih mo\xc4\x8di. Med kongresoma v Tren\xc4\x8dinu (1335) in Vy\xc5\xa1ehradu na Zgornjem Ogrskem (danes Slova\xc5\xa1ka) je prepri\xc4\x8dal \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja Ivana I., da se je odrekel zahtevi po poljski kroni. Po drugi strani se je, zaradi vztrajne podpore pjastovskih \xc5\xa1lezijskih knezov \xc4\x8de\xc5\xa1ki kroni, leta 1348 v Namys\xc5\x82\xc3\xb3wu odpovedal zahtevam po \xc5\xa0leziji, najbolj naseljeni in bogati pokrajini. Z mirom v Kaliszu (1343) je pristal na kompromisno re\xc5\xa1itev spora s kri\xc5\xbeni\xc5\xa1kim redom: odpovedal se je zahtevam po Gdanskem Pomorjanskem, kri\xc5\xbeniki pa so mu vrnili kujavsko in dobrzynsko pokrajino, ki so ju zasedli leta 1332. S posinovljenjem svojega vnuka Kazimirja, slupskega kneza na Pomorjanskem, je sku\xc5\xa1al pridobiti mo\xc5\xbenost za priklju\xc4\x8ditev vsaj dela Pomorjanskega Poljski. Prisilil je pjastovske vojvode v Mazoviji, da so priznali njegovo vrhovno oblast in zasedel dele Mazovije. Od brandenbur\xc5\xa1kih mejnih grofov je dobil nazaj nekatera, prej poljska ozemlja._NEWLINE_Kazimir je med letoma 1340 in 1352 osvojil Rde\xc4\x8do Rutenijo z mesti Przemy\xc5\x9bl, Lvov, Halicz. Leta 1366 je raz\xc5\xa1iril svojo oblast na kne\xc5\xbeevine Che\xc5\x82m, Belz, W\xc5\x82odzimierz in Podolia. in jih priklju\xc4\x8dil Poljski dr\xc5\xbeavi kot rusko, volinsko in podolsko vojvodstvo. S temi osvojitvami je poljska dr\xc5\xbeava prestopila meje etni\xc4\x8dnega okvira ter tako za\xc4\x8dela mnogonarodnostno obdobje svojega razvoja._NEWLINE_Ker ni imel mo\xc5\xa1kega potomca, je bil \xc5\xbee pred njegovo smrtjo leta 1370 za dedi\xc4\x8da poljske krone dolo\xc4\x8den Kazimirjev ne\xc4\x8dak, ogrski kralj Ludvik I.\n_START_SECTION_\nAn\xc5\xbeujski intermezzo - Ludvik I. Ogrski\n_START_PARAGRAPH_\nKljub prizadevanju konkurentov za poljski prestol, Kazimirja S\xc5\x82upskega in Vladislava Belega iz kuvajske veje, so v vladnem taboru pretehtale centralisti\xc4\x8dne te\xc5\xbenje in ohranile enotnost poljskega kraljestva, ki pa je bilo za Ludvika I. (1370-82), ki je bil prvenstveno ogrski kralj, drugotnega pomena. Za regentko na Poljskem je postavil svojo mater Elizabeto, h\xc4\x8derko Vladislava I., ki je bila tedaj \xc5\xbee v letih in je dejansko vladanje prepu\xc5\xa1\xc4\x8dala predstavnikom poljskih velika\xc5\xa1ev. V Hali\xc5\xa1ki Rusiji je Ludvik za namestnika postavil zvestega mu opolskega kneza Vladislava, ki je de\xc5\xbeelo spravil pod ogrski vpliv in raz\xc5\xa1iril delovanje rimsko-katoli\xc5\xa1ke cerkve._NEWLINE_Ena glavnih skrbi Ludvikovega vladanja na Poljskem je bila, kako zagotoviti nasledstvo svojima h\xc4\x8derama. \xc5\xa0lahto si je sku\xc5\xa1al pridobiti s privilegiji izdanimi leta 1374 v Ko\xc5\xa1icah, duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino pa na podoben na\xc4\x8din nekoliko kasneje. Kljub temu pa po njegovi smrti leta 1382 vladajo\xc4\x8da skupina na Poljskem ni privolila, da bi poljski prestol zasedel nem\xc5\xa1ki knez, bodisi Sigismund Luksembur\xc5\xa1ki, mo\xc5\xbe starej\xc5\xa1e h\xc4\x8derke Marije, kateri je Ludvik namenil poljski prestol, bodisi Viljem Avstrijski, zaro\xc4\x8denec mlaj\xc5\xa1e h\xc4\x8derke Jadvige; s pomo\xc4\x8djo ogrskega posredovanja je odstranila tudi tretjega pretendenta za prestol Semovita Mazovskega in leta 1384 imenovala za poljsko kraljico desetletno Jadvigo; s tem je pretrgala personalno unijo z Ogrsko. To je bil prvi korak v smeri voljenih poljskih monarhov.\n_START_SECTION_\nNastop dinastije Jageloncev\n_START_PARAGRAPH_\nV nadaljevanju dogodkov so poljsko plemstvo in duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina dali prednost dinasti\xc4\x8dni zvezi z Litvo. Litvanski strani so predlagali poroko med poljsko kraljico Jadvigo in vitalnim litvanskim velikim knezom Jagielom, ki je zvezo ocenil za koristno. Potem ko so leta 1385 v Krevu dolo\xc4\x8dili podrobnosti, se je Jagielo, za\xc4\x8detkom leta 1386, pustil krstiti po rimokatoli\xc5\xa1kem obredu za Vladislava, se poro\xc4\x8dil z Jadvigo in zavladal kot poljski kralj Vladislav II. Odtlej do leta 1572 je vladala Poljski dinastija Jageloncev.'