b'\n_START_ARTICLE_\nNur ad-Din\n_START_SECTION_\nVojne s kri\xc5\xbearji\n_START_PARAGRAPH_\nNur ad-Din je bil drugi sin Imada ad-Dina Zengija I., atabega Alepa in Mosula, ki je bil odkrit nasprotnik kri\xc5\xbearjev. Po o\xc4\x8detovem uboju sta si Nur ad-Din in starej\xc5\xa1i brat Saif ad-Din Gazi I. razdelila o\xc4\x8detovo kraljestvo: Nur ad-Din je dobil Alep, Saif ad-Din pa Mosul. Meja med obema novima kraljestvoma je potekala po reki Habur, ki je levi pritok Tigrisa._NEWLINE_Nur ad-Din je takoj po prevzemu oblasti napadel Kne\xc5\xbeevino Antiohijo, osvojil nekaj gradov v severni Siriji in prepre\xc4\x8dil poskus Joscelina II. Ede\xc5\xa1kega, da bi ponovno osvojil Grofijo Edeso, ki jo je leta 1144 osvojil Zengi. Iz Edese je izgnal skoraj vse kr\xc5\xa1\xc4\x8danske prebivalce._NEWLINE_Nur ad-Din je zatem poskusil skleniti zavezni\xc5\xa1tva z muslimanskimi sosedi v severnem Iraku in Siriji, s katerimi bi okrepil muslimansko fronto proti zahodnim sovra\xc5\xbenikom. Leta 1147 mu je uspelo podpisati pogodbo z guvernerjem Damaska Mu\'inom ad-Din Unurjem, katere sestavni del je bila Nur ad-Dinova poroka z guvernerjevo h\xc4\x8derko Ismet ad-Din Hatun. Nova zaveznika sta zatem skupaj oblegala Bosro in Salhad, ki ju je zavzel uporni\xc5\xa1ki Mu\'in ad-Dinov vazal Altunta\xc5\xa1._NEWLINE_Mu\'in ad-Din Nur ad-Dinovim nameram ni preve\xc4\x8d zaupal, po drugi strani pa tudi ni hotel u\xc5\xbealiti svojih nekdanjih kri\xc5\xbearskih zaveznikov v Jeruzalemu, ki so mu pomagali obraniti Damask pred Zengijem. Da bi dobil zaupanje svojega tasta, je Nur ad-Din prekinil bivanje v Damasku, napadel Kne\xc5\xbeevino Antiohijo in osvojil Arto, Kafar Lato, Basarfut in Balat._NEWLINE_Leta 1148 so na vzhod pri\xc5\xa1li kri\xc5\xbearji z drugega kri\xc5\xbearskega pohoda, ki sta jih vodila Ludvik VII. Francoski in Konrad III. Nem\xc5\xa1ki. Kri\xc5\xbearji, ki so pri\xc5\xa1li na vzhod osvobajat Edeso, so svoj na\xc4\x8drt spremenili in napadli Damask, \xc4\x8deprav je bil uradno njihov zaveznik. Po \xc5\xa1tirih dneh obleganja mesta je kri\xc5\xbearje napadla Nur ad-Dinova vojska in jih prisilila k umiku._NEWLINE_Nur ad-Din je izkoristil nesoglasja med voditelji drugega kri\xc5\xbearskega pohoda, ki so nastala po polomiji pred Damaskom, in pripravil nov napad na Antiohijo. Leta 1149 je napadel ozemlje okrog gradu Harim na vzhodni obali reke Oront, potem pa je za\xc4\x8del oblegati grad Inab. Antio\xc5\xa1ki knez Rajmond Poitierski je takoj od\xc5\xa1el na pomo\xc4\x8d oblegani trdnjavi, muslimani pa so njegovo vojsko v bitki pri Inabu popolnoma uni\xc4\x8dili, njega pa ubili. Rajmondovo glavo so poslali Nur ad-Dinu, on pa jo je poslal bagdadskemu kalifu._NEWLINE_Nur ad-Din se je nato odpravil proti sredozemski obali in svojo nadvlado nad Sirijo pokazal s simboli\xc4\x8dnim kopanjem v Sredozemskem morju. Antiohije same ni napadel in je bil zadovoljen samo z antio\xc5\xa1kim ozemljem vzhodno od reke Oront, ker se je bal povra\xc4\x8dilnih ukrepov Bizantinskega cesarstva. Leta 1150 je sklenil zavezni\xc5\xa1tvo s Seld\xc5\xbeu\xc5\xa1kim sultanatom Rum, se poro\xc4\x8dil s h\xc4\x8derko sultana Masuda in \xc5\xa1e zadnji\xc4\x8d porazil in ujel Joscelina II. Ede\xc5\xa1kega. Joscelina so v je\xc4\x8di oslepili in je leta 1159 v je\xc4\x8di v Alepu umrl. Avgusta 1150 je Nur ad-Din v bitki pri Aintabu poskusil prepre\xc4\x8diti evakuacijo latinskih kristjanov iz trdnjave Tilbe\xc5\x9far, ki jo je vodil Baldvin III. Jeruzalemski, a mu to ni uspelo. Leta 1152 je po umoru Rajmonda II. Tripolijskega za kratek \xc4\x8das zasedel Tostoso.\n_START_SECTION_\nZedinjenje muslimanskih dr\xc5\xbeav\n_START_PARAGRAPH_\nNur ad-Din je od nekdaj sanjal o zdru\xc5\xbeitvi vseh muslimanskih sil med Evfratom in Egiptom v enotno fronto proti kri\xc5\xbearjem. Prvi korak k temu cilju je naredil leta 1149, ko mu je umrl brat Saif ad-Din Gazi I.. Umrlega brata je nasledil malj\xc5\xa1i brat Qutb ad-Din, ki je priznal Nur ad-Dinovo nadoblast, tako da sta Alep in Mosul pri\xc5\xa1la pod Nur ad-Dinovo oblast. Edina ovira do zedinjenja Sirije je ostal Damask._NEWLINE_Mu\'in ad-Din iz Damaska je kljub propadu drugega kri\xc5\xbearskega pohoda obnovil mirovno pogodbo z Jeruzalemskim kraljestvom, po njegovi smrti leta 1149 pa je enako politiko vodil tudi njegov naslednik Mud\xc5\xbeir ad-Din. Leta 1150 in 1151 je Nur ad-Din zato dvakrat neuspe\xc5\xa1no oblegal Damask. Ko so kri\xc5\xbearji leta 1153 zasedli Askalon, je Mud\xc5\xbeir ad-Din prepovedal Nur ad-Dinu prehod preko svojega ozemlja._NEWLINE_Leta 1154 je Nur ad-Dinu s pomo\xc4\x8djo prebivalcev Damaska uspelo vre\xc4\x8di Mu\'in ad-Dina s prestola. Mesto je priklju\xc4\x8dil k ozemlju Zengidov in Sirija je postala enotna dr\xc5\xbeava od Edese na severu do Haurana na jugu. Bil je dovolj moder, da ni takoj napadel Jeruzalema, ampak je celo \xc5\xa1e naprej pla\xc4\x8deval davek, ki ga je pred tem pla\xc4\x8deval Mu\'in ad-Din. Namesto tega se je raje vme\xc5\xa1al v dogajanja na severu, kjer so nasledstveni spori v Sultanatu Rum ogrozili Edeso in sosednja mesta. Leta 1157 Je oblegal viteze hospitalce v trdnjavi Banjas in odbil vojsko, ki jim je iz Jeruzalema prihajala na pomo\xc4\x8d. Konec leta je resno zbolel in njegov pritisk na kri\xc5\xbearje je nekoliko popustil._NEWLINE_Leta 1159 je pri\xc5\xa1el v Antiohijo bizantinski cesar Manuel I. Komnen, da bi v kne\xc5\xbeevini vzpostavil svojo zakonito oblast. Kri\xc5\xbearji so upali, da bo s svojo vojsko napadel Alep, namesto tega pa so ga obiskali Nur ad-Dinovi odposlanci in mu ponudili zavezni\xc5\xa1tvo proti Seld\xc5\xbeukom, kar je kri\xc5\xbearjem vzelo ves pogum. Nur ad-Din je naslednje leto skupaj z Dani\xc5\xa1mendi iz vzhodne Anatolije napadel seld\xc5\xbeu\xc5\xa1kega sultana Kili\xc3\xa7 Arslana II., Manuel pa ga je napadel z zahoda. Kasneje leta 1160 je Nur ad-Din ujel antio\xc5\xa1kega kneza Raynalda Ch\xc3\xa2tillonskega, ki se je vra\xc4\x8dal s pohoda v Anti-Taurus in ga imel v je\xc4\x8di celih \xc5\xa1estnajst let._NEWLINE_Leta 1162 je postala Antiohija tudi uradno del Bizantinskega cesarstva, kri\xc5\xbearske dr\xc5\xbeave na jugu pa so bile pre\xc5\xa1ibke, da bi napadle Sirijo, zato se je Nur ad-Din odpravil na romanje v Meko. Kmalu potem, ko se je vrnil domov, je izvedel za smrt jeruzalemskega kralja Baldvina III. in je iz spo\xc5\xa1tovanja do mogo\xc4\x8dnega nasprotnika za nekaj \xc4\x8dasa prekinil napade na kri\xc5\xbearsko kraljestvo.\n_START_SECTION_\nVojne v Egiptu\n_START_PARAGRAPH_\nKri\xc5\xbearji niso imeli v Siriji nobenih izgledov za uspeh, zato so hoteli ozemlje Jeruzalemskega kraljestva raz\xc5\xa1iriti proti jugu. Prvi voja\xc5\xa1ki uspeh je bila zasedba Askalona._NEWLINE_Leta 1163 je bil na egiptovskem prestolu mlad in neizku\xc5\xa1en kalif al-Adid, namesto katerega je v resnici vladal njegov vezir \xc5\xa0avar, njega pa je \xc5\xa1e istega leta zamenjal Dirgam. Kmalu po zamenjavi na oblasti je jeruzalemski kralj Amalrik I. za\xc4\x8del ofenzivo proti Egiptu pod pretvezo, da Fatimidi ne pla\xc4\x8dujejo davkov, za katere so se obvezali med vladanjem Baldvina III.. Voja\xc5\xa1ki pohod je spodletel in vzpodbudil Nur ad-Dina, da je napadel kri\xc5\xbearje v Siriji in odvrnil njihovo pozornost od Egipta. Njegov napad na Tripoli je spodletel._NEWLINE_Kmalu zatem je Nur ad-Dina obiskal izgnani egiptovski vezir \xc5\xa0avar in ga prosil za voja\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d, da bi ponovno pri\xc5\xa1el na oblast v Egiptu. Nur ad-Din sprva ni bil za to, potem pa ga je njegov kurdski general \xc5\xa0irkuh prepri\xc4\x8dal, naj leta 1164 napade Egipt. Vezir Dirgam je iskal pomo\xc4\x8d pri jeruzalemskem kralju, a je ni dobil. Med \xc5\xa0irkuhovim napadom so Dirgama ubili in na njegovo mesto ponovno postavili \xc5\xa0avarja._NEWLINE_\xc5\xa0avar je takoj po prevzemu oblasti \xc5\xa0irkuha izgnal in se povezal z Amalrikom, ki je s svojo vojsko za\xc4\x8del oblegati \xc5\xa0irkuha v trdnjavi Bilbajs. Nur ad-Din je medtem napadel ozemlje Antiohije, oblegal grad Harenc in prisilil Amalrika k umiku iz Egipta, za njim pa se je umaknil tudi \xc5\xa0irkuh. Nur ad-Din je zatem odbil napad zdru\xc5\xbeene antio\xc5\xa1ke in tripolijske vojske, Antiohije pa ni napadel, ker se je bal povra\xc4\x8dilnih ukrepov bizantinske vojske. Namesto tega je napadel in osvojil Banjas in naslednji dve leti stalno napadal meje kri\xc5\xbearskih dr\xc5\xbeav._NEWLINE_Leta 1166 je general \xc5\xa0irkuh ponovno napadel Egipt. Leto kasneje je pri\xc5\xa1el v Egipt tudi Amalrik, ki je s \xc5\xa0avarjem sklenil pogodbo o zavezni\xc5\xa1tvu, okupiral Aleksandrijo in Kairo in iz Egipta naredili vazalno dr\xc5\xbeavo, potem pa se je moral zaradi Nur ad-Dinove prisotnosti v Siriji vrniti v Jeruzalem. Delte Nila mu ni uspelo osvojiti._NEWLINE_Leta 1168 se je Amalrik povezal s cesarjem Manuelom I. in ponovno napadel Egipt. \xc5\xa0avarjevemu sinu Halilu so za\xc4\x8deli napadi kri\xc5\xbearjev presedati, zato je s soglasjem kalifa al-Adila poklical na pomo\xc4\x8d Nur ad-Dina in \xc5\xa0irkuha. \xc5\xa0irkuhova vojska je pri\xc5\xa1la v Egipt na za\xc4\x8detku leta 1169 in prisilila kri\xc5\xbearje k umiku. Nur ad-Din je tokrat uspelo dobiti oblast nad celim Egiptom. \xc5\xa0avarja je dal usmrtiti in za vezirja osvojenega ozemlja imenoval \xc5\xa0irkuha, ki je kmalu zatem umrl. Nasledil ga je ne\xc4\x8dak Saladin._NEWLINE_Amalrik in Manuel sta zatem \xc5\xa1e enkrat napadla Egipt. Njun napad je bil slabo organiziran in zato neuspe\xc5\xa1en.\n_START_SECTION_\nSmrt in nasledstvo\n_START_PARAGRAPH_\nNur ad-Din je med vojno v Egiptu na severu porazil Ortokide in leta 1170 re\xc5\xa1eval spor med svojima ne\xc4\x8dakoma, ki je nastal po smrti brata Qutb ad-Dina. Po osvojitvi Egipta je menil, da je dosegel svoj cilj in zdru\xc5\xbeil muslimanske dr\xc5\xbeave. Saladin se s tem ni strinjal in zato leta 1171 in 1173 ni sodeloval v napadih na Jeruzalem. Upal je, da bodo kri\xc5\xbearske dr\xc5\xbeave pre\xc5\xbeivele Nur ad-Dinove napade in postale vmesno ozemlje med Sirijo in Egiptom. Nur ad-Din je kmalu spoznal, da je postal Saladin nevaren nasprotnik, zato sta oba vladarja za\xc4\x8dela zbirati vsak svojo vojsko in se pripravljati na neizogiben spopad._NEWLINE_Leta 1174 je bil Nur ad-Din tik pred tem, da napade Egipt, a je zaradi kompliciranega gnojnega vnetja grla nenadoma umrl. Nasledil ga je komaj enajstletni sin As-Salih Ismail al-Malik. Saladin je sinu priznal svoje vazalstvo, \xc4\x8deprav je \xc5\xbee takrat na\xc4\x8drtoval zdru\xc5\xbeitev Egipta in Sirije pod svojo oblastjo. Poro\xc4\x8dil se je z Nur ad-Dinovo vdovo, v naslednjih nekaj letih porazil vse kandidate za prestol in leta 1185 prevzel oblast v Siriji, s \xc4\x8demer je uresni\xc4\x8dil Nur ad-Dinove \xc5\xbeivljenjske sanje o enotni dr\xc5\xbeavi.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nViljem iz Tira je o Nur ad-Dinu napisal, da je bil "mogo\xc4\x8den preganjalec kristjanov in njihove vere", vendar tudi "pravi\xc4\x8den vladar, pogumen in moder in, skladno z izro\xc4\x8dili svojega ljudstva, veren mo\xc5\xbe"._NEWLINE_Nur ad-Din je postal zelo veren po svoji prvi resni bolezni in romanju v Meko. Kri\xc5\xbearje je imel za tujce na muslimanskih ozemljih, ki so pri\xc5\xa1li v Levant ropat in oskrunjat muslimanska sveta mesta. Do kristjanov, ki so \xc5\xbeiveli pod njegovo oblastjo, je bil kljub temu strpen. Izjema so bili Armenci iz Edese. Zelo je spo\xc5\xa1toval tudi bizantinskega cesarja Manuela I. Komnena. Po smrti jeruzalemskega kralja Baldvina III. je iz spo\xc5\xa1tovanja do mrtvega vladarja za nekaj \xc4\x8dasa prekinil napade na Jeruzalemsko kraljestvo, po njegovi smrti pa se kaj takega ni zgodilo. Amalrik I. je namre\xc4\x8d takoj, ko je izvedel za Nur ad-Dinovo smrt, napadel Banjas in od njegove vdove izsilil veliko vsoto denarja._NEWLINE_Nur ad-din je v vseh mestih, ki so bila pod njegovo oblastjo, ustanovil univerze in zgradil mo\xc5\xa1eje. Na univerzah so pou\xc4\x8devali predvsem Koran in Had\xc3\xads. U\xc5\xbeival je, \xc4\x8de so mu \xc4\x8ditali iz Had\xc3\xadsa, za recitiranje Had\xc3\xadsa pa je tudi sam dobil diplomo svojih profesorjev. Gradil je brezpla\xc4\x8dne bolni\xc5\xa1nice in saraje za popotnike in romarje. Njegov dvor je bil ve\xc4\x8dkrat na teden odprt za javnost, tako da so se mu ljudje lahko prito\xc5\xbeili proti samopa\xc5\xa1nim generalom, guvernerjem in drugim uslu\xc5\xbebencem, ki so storili kak\xc5\xa1no kriminalno dejanje. V muslimanskem svetu je ostal v spominu kot pogumen, veren in skromen vladar. Zgodovinar Steven Runcinman je o njem zapisal, da je bil nadvse pravi\xc4\x8den._NEWLINE_Dama\xc5\xa1\xc4\x8danski kronist Ibn al-Qalanisi je o njem pisal samo z izbranimi besedami. al-Qalanisi je leta 1160 na \xc5\xbealost umrl, tako da za zadnje obdobje Nur ad-Dinovega vladanja ni nobenih objektivnih pisnih dokumentov.'