b'\n_START_ARTICLE_\nJosip Benkovi\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nMaturiral je 1888 na gimnaziji v Ljubljani, kjer je 1892 dovr\xc5\xa1il tudi bogoslovne \xc5\xa1tudije. Kaplanoval je v Dobrni\xc4\x8dah, a je bil \xc5\xbee 1893 prestavljen v Novo mesto, od koder je po 3 letih zaradi rahlega zdravja pri\xc5\xa1el za kaplana v Naklo; po kratkem presledku, ko je bil alojzijevi\xc5\xa1ki prefekt v Ljubljani, so ga 1899 iz zdravstvenih razlogov poslali za kaplana v Komendo, kjer je ostal do 1901, ko je vstopil kot novinec pri cistercijanih v Sti\xc4\x8dni. \xc5\xbde po nekaj mesecih samostanskega \xc5\xbeivljenja je umrl v samostanu Adergas, kamor je \xc5\xa1el iskat zdravja. Pokopan je na \xc5\xbdalah v Kamniku.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0e kot dijak je pri\xc4\x8del objavljati v raznih mladinskih listih (Doma\xc4\x8de vaje, Vrtec, v Cirilovem dru\xc5\xa1tvu bogoslovcev) svoje pesmi, basni, povesti in spise; v Dom in svetu (1890) je iz\xc5\xa1la povest Sestra Vincencija, kjer je tudi objavil dokon\xc4\x8dano novelo, ki jo je zasnoval Josip Ogrinec Gosta\xc4\x8deva h\xc4\x8di (1891). Sodeloval je \xc5\xa1e pri drugih listih in pisal \xc4\x8dlanke v Slovenca in Domoljuba, katerima je bil nekaj \xc4\x8dasa bil tudi urednik. V svojih leposlovnih delih ka\xc5\xbee lep pripovedni dar in nekaj spretnosti v dijalogu, manjka pa tem spisom prave koncepcije, nazornosti in enotnosti v opisovanju zna\xc4\x8dajev. Kmalu se je odvrnil od leposlovja ter se z veliko vnemo lotil raziskovalnega dela na podro\xc4\x8dju doma\xc4\x8de kulturne in slovstvene zgodovine. Zlasti so ga mikali \xc5\xbeivljenjepisi njegovih o\xc5\xbejih rojakov. Leta 1890 in 1891 je v Dom in svetu objavil \xc5\xbeivljenjepis svojega strica po materi, pisatelja Josipa Ogrinca, 1894 \xc5\xbeivljenjepis Kamni\xc4\x8dana J. Japlja in fran\xc4\x8di\xc5\xa1kana iz Tuhinjske doline F. Hrovata; 1899 je ravnotam ob\xc5\xa1irno opisal zasluge kamni\xc5\xa1kega \xc5\xbeupnika M. L. Raspa in njegovih sodelavcev in u\xc4\x8dencev na kulturnem, slovstvenem in \xc5\xa1olskem polju; v naslednjem letniku je orisal \xc5\xa1olnika novej\xc5\xa1e dobe, Kamni\xc4\x8dana J.N. \xc5\xa0lakerja. Ko je kaplanoval v Dobrni\xc4\x8du (za kraj je sestavil kratko rokopisno farno zgodovino), je zbiral gradivo za \xc5\xbeivljenjepis tamkaj\xc5\xa1nega rojaka misijonarja I.F. Barago (Dom in svet, 1897; Koledar Mohorjeve dru\xc5\xbebe, 1898). V Dom in svetu je priob\xc4\x8dil \xc5\xa1e ve\xc4\x8d drugih \xc5\xbeivljenjepisov. Nabiral je tudi podatke o Kamni\xc4\x8danu A.B. Smolnikarju, a ni nikjer objavil kaj ve\xc4\x8d o njem. Benkovi\xc4\x8d je posku\xc5\xa1al biti pravi\xc4\x8den sodnik; zlasti z veliko ljubeznijo opisuje svoje duhovne tovari\xc5\xa1e. Dobre in slabe lastnosti njegovega pisateljevanja se opa\xc5\xbeajo posebno v njegovi najob\xc5\xa1irnej\xc5\xa1i, polemi\xc4\x8dno-temperamentno pisani cerkvenozgodovinski \xc5\xa1tudiji Ljubljanska \xc5\xa1kofija in \xc5\xa1kofijske sinode (1901), ki jo je zaklju\xc4\x8dil pod naslovom Slovenski reformatorji (1902)._NEWLINE_V Dom in svetu 1890 so iz\xc5\xa1le njegove \xc4\x8drtice o rokovnja\xc4\x8dih, kjer zasleduje izvor, vzroke in organizacijo te tajne dru\xc5\xbebe; gradivo je nabral deloma iz uradnih spisov, deloma od ljudi, ki so rokovnja\xc4\x8de \xc5\xa1e poznali ali celo sami med njimi \xc5\xbeiveli. Ob 100 letnici prve Vodnikove Velike pratike je v Dom in svetu (1895) objavil dalj\xc5\xa1o literarnozgodovinsko razpravo Slovenski koledarji in koledarniki. Za Glaserjevo Zgodovino slovenskega slovstva je obdelal modroslovje, bogoslovje in cerkveno umetnost. Za na\xc5\xa1o doma\xc4\x8do kulturno in cerkveno zgodovino je imel nabranega \xc5\xa1e ve\xc4\x8d drugega gradiva, ki ga zaradi prerane smrti ni mogel ve\xc4\x8d obdelati. Kot knjigo je izdal le dija\xc5\xa1ki molitvenik Flos iuvenilis (1899).'