b'\n_START_ARTICLE_\nGrad Konjice\n_START_SECTION_\nArhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nPrvotno romansko jedro gradu je danes komaj razvidno. V zahodnem delu zasnove v spodnjih zidovih je opazno romansko zidovje in romanski je tudi mali stolp na vzhodnem delu. Ve\xc4\x8dina \xc5\xa1e ohranjenega zidovja izvira iz gotske dobe. Sem sodi zlasti mogo\xc4\x8dni peterokotni gotski stolp (danes obnovljen), ki so ga v 14. stoletju prislonili k palaciju (stanovanjski stavbi), pa tudi masivni obrambni obzidni pla\xc5\xa1\xc4\x8d, ki na severni strani obdaja nekdanje notranje grajsko dvori\xc5\xa1\xc4\x8de. Kasneje so dodali stanovanjske trakte, obod pa utrdili s pasom renesan\xc4\x8dnih utrdb, med njimi je bastija s skoraj \xc5\xa1tirimetrskimi zidovi. Grad v svoji dana\xc5\xa1nji podobi je zna\xc4\x8dilen primer ra\xc5\xa1\xc4\x8denega gradu, ki se je iz manj\xc5\xa1ega romanskega zametka postopno razvil v obse\xc5\xbeen grajski kompleks. V razvalinah so vidne romanske, gotske in renesan\xc4\x8dne arhitekturne sestavine, vso zasnovo pa \xc5\xa1e sedaj obvladuje ve\xc4\x8dnadstropni gotski bergfrid._NEWLINE_Tloris gradu je prvi leta 1863 posnel Carl Haas, takratni \xc5\xa1tajerski de\xc5\xbeelni arheolog, pozneje sta raziskave gradu vodila avstrijski kastelelog Otto Piper in pribli\xc5\xbeno vzporedno z njim raziskovalec na\xc5\xa1e doma\xc4\x8de umetnostne zgodovine dr. Avgu\xc5\xa1tin Stegen\xc5\xa1ek. Slednji je zbral tudi podrobne arhivske podatke o nekdanjih grajskih lastnikih.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nMeja med Dravsko in Savinjsko grofijo in kasneje, do 1147, meja Podravske marke (\xc5\xa1e kasneje \xc5\xa0tajerske), je potekala po Konji\xc5\xa1ki gori, zato ni \xc4\x8dudno, da so prav tu postavili grad, na mestu, ki je skozi dolinsko preseko Konjsko smrt omogo\xc4\x8dal najkraj\xc5\xa1i prehod \xc4\x8dez goro in varoval prehod in cesto k \xc5\xbei\xc4\x8dkemu samostanu. Stolpasto jedro gradu z ohranjenimi temelji ter del obzidja izvirata iz 12. stoletja. _NEWLINE_Konji\xc5\xa1ki grad sodi med na\xc5\xa1e najstarej\xc5\xa1e gradove, njegovi prvi lastniki pa so bili stari konji\xc5\xa1ki vitezi  . Ti naj bi se po nekaterih virih pojavili \xc5\xbee okoli leta 1148  , vendar so zanesljivo izpri\xc4\x8dani \xc5\xa1ele, ko je v listini iz leta 1175 (po drugih virih leta 1165) prvi\xc4\x8d po imenu omenjen Liupold Konji\xc5\xa1ki, kot ministerial \xc5\xa1tajerskega mejnega grofa Otokarja III . Poleg Liupolda se v listinah kmalu pojavijo tudi bratje Ortolf, Otokar in Leopold, verjetno Liupoldovi sinovi. Med njihovimi vazali nastopajo vitezi z Zbelovega, iz Oplotnice, Koritnega, Zre\xc4\x8d in \xc5\xa1e nekateri drugi ._NEWLINE_V latinski listini Leopolda Konji\xc5\xa1kega z datumom 24. februar 1234 se prvi\xc4\x8d neposredno omenja tudi grad kot castrum Gonuvviz(leta 1312 kot havs Gonewitz in leta 1362 kot vest ze Gonwiz). Na gradu so Konji\xc5\xa1ki plemi\xc4\x8di gospodarili le do leta 1329, ko se je njihova posest pri\xc4\x8dela drobiti, za novo prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de so si izbrali grad Jamnik nad Zre\xc4\x8dami. _NEWLINE_V letih 1329 - 1385 so grad posedovali Viltu\xc5\xa1ki gospodje, vmes je leta 1365 za\xc4\x8dasno pre\xc5\xa1el v roke Celjskih grofov, leta 1385 pa po dedni pogodbi v posest Devinskih gospodov  . Prvi konji\xc5\xa1ki gospodar med njimi, Hugon IV., je bil kraji\xc5\xa1nik v markah Treviso in Pordenone v Severni Italiji, kapitan v Trstu in de\xc5\xbeelni glavar na Kranjskem  . Leta 1406 Devinskim sledijo Walseeji, ki pa so tako kot ostale svoje gradove, tudi Konji\xc5\xa1kega izgubili v bitki, ki je bila posledica spora z Leopoldom IV. in vojvodo Ernestom \xc5\xbdeleznim. Leta 1417 so sklenili mir in dobili grad vrnjen. Z izumrtjem rodu Walseejevih preide leta 1466 grad v cesarsko last. Leta 1487 je grad obiskal potopisec Paolo Santonino, ki je svoj obisk na gradu podrobno opisal. Oskrbniki in zastavniki so bili: leta 1511 Adam Svetkovi\xc4\x8d, nato leta 1572 Ivan plemeniti Khiessl s Fu\xc5\xbein, leta 1592 \xc5\xbdiga Tattenbach, vmes za kratek \xc4\x8das nadvojvoda Ferdinand, leta 1597 dedi\xc4\x8di Tattenbach, ki so imeli v posesti grad Konjice do leta 1671, ko so zaradi sodelovanja v zaroti proti cesarju v Gradcu obglavili Ivana Erazma Tattenbacha. Grad so leta 1692 prodali \xc5\xbdi\xc4\x8dki kartuziji, ki jo je leta 1783 po jo\xc5\xbeefinskih reformah nasledil verski sklad (Religionsfond). Leta 1826 je grad odkupil knez Weriand Alois von Windischgr\xc3\xa4tz in v lasti te rodbine je bila vse do konca 2. svetovne vojne. Grad je bil verjetno opu\xc5\xa1\xc4\x8den \xc5\xbee v \xc4\x8dasu lastni\xc5\xa1tva kartuzijanov.\n_START_SECTION_\nPaolo Santonino\n_START_PARAGRAPH_\nO svojem obisku v Konjicah (Gonabicz), ko se je 27. maja 1485 tu ustavilo odposlanstvo oglejskega patriarha, je Paolo Santonino v svoj popotni dnevnik (COBISS) zapisal, da je \xc5\xa1kof Pietro Carli s svojim spremstvom obiskal tudi Konji\xc5\xa1ki grad, kamor jih je na kosilo povabil tedanji grajski upravitelj (kastelan) Friderik Hollnecker. Kosila sta se udele\xc5\xbeila tudi tedanji \xc5\xbei\xc4\x8dki prior Mihael in kartuzijanski prokurator Klement._NEWLINE_Santonino je na kratko opisal tudi grad, njegove tedanje lastnike in jedi, s katerimi jim je bilo postre\xc5\xbeeno.'