b'\n_START_ARTICLE_\nStruktura znanstvenih revolucij\n_START_PARAGRAPH_\nStruktura znanstvenih revolucij je znanstvena monografija avtorja Thomasa Kuhna, izdana leta 1962 v sklopu Mednarodne enciklopedije enotne znanosti. Temelji na predpostavki, da igra zgodovina znanosti klju\xc4\x8dno vlogo pri razvoju in razumevanju filozofije znanosti._NEWLINE_Kuhn je Strukturo opisal kot svojevrsten fenomen, ki je najprej pritegnil zanimanje sociologov in je tako \xc5\xa1ele posledi\xc4\x8dno pritegnilo pozornost filozofov, njegovega ciljnega ob\xc4\x8dinstva. \xc5\xa0ele ko sta ti dve skupini akademikov postali pozorni na Strukturo znanstvenih odkritij, je pridobila tudi \xc5\xa1ir\xc5\xa1e, tako akademsko kot tudi lai\xc4\x8dno ob\xc4\x8dinstvo. Kljub temu, da je bila pomembnost in vloga njegovega dela splo\xc5\xa1no priznana, pa ga akademski krogi niso pozdravljali z navdu\xc5\xa1enjem._NEWLINE_Kritika Dudleya Shaperea, ki je iz\xc5\xa1la leta 1964 je poudarila relativisti\xc4\x8dne implikacije Kuhnovih idej in s tem pripravila teren za nadaljnje filozofske razprave. \xc4\x8ce namre\xc4\x8d upo\xc5\xa1tevanje po\xc4\x8del, denimo logike, ali znanstvene metode, jemljemo kot klju\xc4\x8dni del racionalnosti, Kuhnova trditev, da znanstveniki pri sprejemanju odlo\xc4\x8ditev ne delujejo znotraj okvirjev specifi\xc4\x8dnega sklopa pravil, pravzaprav trdi, da je znanost sama iracionalna. Aplikacija te kritike je bila izrazito vidna ob zavrnitvi ideje o razlikovanju med procesom odkritja in procesom utemeljitve. Podobno usodo je doletela tudi teza o neprimerljivosti podatkov, ki nimajo skupnega merila. K dodatnem poslab\xc5\xa1anju situacije sta pripomogli \xc5\xa1e, takrat nesprejeta naturalisti\xc4\x8dna naravnanost, ki je bila zaznamovala Strukturo znanstvenih revolucij, ter pa avtorjevo sklicevanje na psihologijo ter na specifi\xc4\x8dne primere s tega podro\xc4\x8dja.'