b'\n_START_ARTICLE_\nAlbert Szent-Gy\xc3\xb6rgyi\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nSzent-Gy\xc3\xb6rgyi izhaja iz rodbine slavnih znanstvenikov. Njegov o\xc4\x8de, Nicolaus, je bil veleposestnik, o\xc4\x8de in brat njegove matere Josefine, Joseph Lenhoss\xc3\xa9k in Mih\xc3\xa1ly, pa sta oba bila profesorja anatomije na Univerzi Semmelweis v Budimpe\xc5\xa1ti. Leta 1911 se je vpisal na omenjeno univerzo in pri\xc4\x8del z delom v laboratoriju njegovega strica, kjer je delal do izbruha prve svetovne vojne, ko je bil mobiliziran v vojsko. Slu\xc5\xbeil je na italijanski in ruski fronti kot voja\xc5\xa1ki zdravnik, za kar je dobil srebrno medaljo za hrabrost. Ker v vojni ni videl smisla, se je leta 1916 sam po\xc5\xa1kodoval, zaradi \xc4\x8desar je bil odpu\xc5\xa1\xc4\x8den iz vojske. Svoj \xc5\xa1tudij je nadaljeval v Budimpe\xc5\xa1ti in leto zatem postal zdravnik. Po porazu Avstro-Ogrske je dru\xc5\xbeina obubo\xc5\xbeala, zato se je izobra\xc5\xbeeval v tujini. Sodeloval je s farmakologom Mansfeldom v Pozsonyju, s von Tschermakom v Pragi, kjer se je ukvarjal z elektrofiziologijo, z Michaelisom v Berlinu in s Kendallom na kliniki Mayo v ZDA. Leta 1927 je doktoriral na Univerzi v Cambridgeu in se v zgodnjih 30-ih letih vrnil na Mad\xc5\xbearsko, kjer je postal rektor Univerze v Szegedu.\n_START_SECTION_\nCeli\xc4\x8dno dihanje in vitamin C\n_START_PARAGRAPH_\nNjegove zgodnje raziskave so bile osredoto\xc4\x8dene na biokemijo celi\xc4\x8dnega dihanja. Pri tem je bilo med ostalim zelo pomembno odkritje reducirajo\xc4\x8de snovi, ki jo je izlo\xc4\x8dil iz nadledvi\xc4\x8dnice (katere funkcijo je raziskoval) in jo poimenoval heksuronska kislina zaradi domneve, da vsebuje molekula 6 atomov ogljika. Po povratku na Mad\xc5\xbearsko je opazil, da omenjena kislina uspe\xc5\xa1no prepre\xc4\x8duje nastanek skorbuta ter odkril, da so bogati viri kisline paprike, nato pa je enako odkril \xc5\xa1e za zelje in pomaran\xc4\x8de. Zaradi tega je domneval, da je heksuronska kislina pravzaprav vitamin C, kar je ameri\xc5\xa1ki biokemik King potrdil z izolacijo te spojine. Na predlog Szent-Gy\xc3\xb6rgyja so spojino poimenovali askorbinska kislina._NEWLINE_Poleg tega je raziskoval \xc5\xa1e porabo kisika v zmetem mi\xc5\xa1i\xc4\x8dnem tkivu, pri \xc4\x8demer je uporabljal Warburgove metode. Opazil je, da je poraba kisika zamrla, \xc4\x8de je sistem pustil nedotaknjen. Zaradi tega je v sistem dodajal razli\xc4\x8dne snovi, za katere je menil, da bi utegnile sodelovati pri procesu spreminjanja mle\xc4\x8dne kisline v ogljikov dioksid (CO\xe2\x82\x82), pri katerem se porablja kisik. Ugotovil je, da katerakoli kislina s \xc5\xa1tirimi ogljikovimi atomi, ki so v tesnem sorodstvu, tj. malonska, fumarna, jabol\xc4\x8dna in oksalocetna kislina, povzro\xc4\x8di obnovitev aktivnosti sistema in da vsaka zase zado\xc5\xa1\xc4\x8da. Iz tega sledi, da jih lahko organizem preoblikuje med seboj in da verjetno vse sodelujejo v procesu. V tej smeri je z raziskovanji nadaljeval Krebs, ki je skupaj s svojimi dognanji izdelal Krebsov cikel oz. cikel trikarboksilnih kislin._NEWLINE_Njegove neprestane \xc5\xa1tudije biolo\xc5\xa1kih oksidacij so privedle tudi do razumevanja kataliti\xc4\x8dne funkcije C\xe2\x82\x84-dikarboksilnih kislin, odkritja flavina ter opisa biolo\xc5\xa1kih funkcij flavonoidov (znanih tudi pod imenom vitamin P)._NEWLINE_Za vso delo, zlasti za opis vitamina C in odkritje, da se kisik pri celi\xc4\x8dnem dihanju zdru\xc5\xbeuje z vodikom, je leta 1937 prejel Nobelovo nagrado za fiziologijo ali medicino.\n_START_SECTION_\nNadaljnje delo\n_START_PARAGRAPH_\nSzent-Gy\xc3\xb6rgyi se je pozneje za\xc4\x8del ukvarjati z biokemi\xc4\x8dnimi mehanizmi kr\xc4\x8denja (kontrakcije) mi\xc5\xa1ic. Odkril je, da so bistvene komponente sestavljene iz dveh povezanih beljakovin, in sicer iz aktina in miozina, ter da spremembe spro\xc5\xbei adenozintrifosfat (ATP). Njegove druge raziskave so med ostalim pripomogle k \xc5\xa1iroki uporabi glicerina v kmetijstvu, uporabi zaj\xc4\x8dje ledvene mi\xc5\xa1ice kot eksperimentalnega modela, razvoju teorij glede problemov v energetiki ter k razumevanju uravnavanja rasti celic in membranskega potenciala, vloge prostih radikalov pri nastanku raka in hormonske vloge pri\xc5\xbeeljca (timusa)._NEWLINE_Za izjemne raziskovalne dose\xc5\xbeke na podro\xc4\x8dju sr\xc4\x8dno\xc5\xbeilnih bolezni, \xc5\xa1e posebej za odkritje aktomiozina, je leta 1954 prejel nagrado Alberta Laskerja za temeljne medicinske raziskave.\n_START_SECTION_\nProtinacisti\xc4\x8dno delovanje in poznej\xc5\xa1e \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPo fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnem prevzemu oblasti na Mad\xc5\xbearskem je Szent-Gy\xc3\xb6rgyi pomagal svojim judovskim kolegom prebegniti iz dr\xc5\xbeave. Med drugo svetovno vojno se je pridru\xc5\xbeil mad\xc5\xbearskemu odporni\xc5\xa1kemu gibanju. \xc4\x8ceprav je bila Mad\xc5\xbearska zaveznica sil osi, je takratni predsednik vlade Mikl\xc3\xb3s K\xc3\xa1llay poslal Szent-Gy\xc3\xb6rgyija v Kairo leta 1940 pod krinko znanstvene odprave, da bi pri\xc4\x8del s skrivnimi pogajanji z Zavezniki. Potem ko so nacisti izvedeli za na\xc4\x8drt, je Adolf Hitler osebno izdal ukaz Gestapu za njegovo aretacijo, pred katero je pobegnil._NEWLINE_Po vojni je postal pomembna javna osebnost in pojavljali so se namigi, da bi lahko postal celo predsednik dr\xc5\xbeave, \xc4\x8de bi Sovjetska zveza to dovolila. Na Univerzi v Budimpe\xc5\xa1ti je ustanovil laboratorij za biokemijo in postal njegov vodja. Poleg tega je bil izvoljen za \xc4\x8dlana parlamenta in pomagal je ponovno ustanoviti Akademijo znanosti. Razo\xc4\x8daran nad komunisti\xc4\x8dno vlado je emigriral v ZDA leta 1947._NEWLINE_Leta 1956 je postal \xc4\x8dlan ameri\xc5\xa1ke Nacionalne akademije znanosti (NAS). Leta 1973 je skupaj s Franklinom Salisburyjem ustanovil Nacionalno fundacijo za raziskave raka (angl. National Foundation for Cancer Research).'