b'\n_START_ARTICLE_\nLevi\xc4\x8darstvo: otro\xc5\xa1ka bolezen komunizma\n_START_PARAGRAPH_\nDelo \xc2\xbbLevi\xc4\x8darstvo: otro\xc5\xa1ka bolezen komunizma\xc2\xab\xc2\xa0je Vladimir Lenin napisal in izdal leta 1920. V tem \xc4\x8dasovnem obdobju so bolj\xc5\xa1eviki z oktobrsko revolucijo prevzeli oblast v Rusiji, \xc4\x8demur je sledila petletna dr\xc5\xbeavljanska vojna. Komunisti\xc4\x8dne vstaje so se zgodile tudi v drugih evropskih de\xc5\xbeelah, kot na primer Finski, Nem\xc4\x8diji in Mad\xc5\xbearski, ki pa so bile krvavo zatrte. _NEWLINE_Delo kritizira revolucionarna gibanja (natan\xc4\x8dneje: komunisti\xc4\x8dna gibanja v Nem\xc4\x8diji, pa tudi Zdru\xc5\xbeenem Kraljestvu in Nizozemske), ki so trdovratno zavra\xc4\x8dala vsakr\xc5\xa1ne kompromise in parlamentarni boj, kritizira pa tudi zavra\xc4\x8danje delovanja, tudi prikritega, v reformisti\xc4\x8dnih gibanjih. To kritiko gradi Lenin na postavki, da se komopromisa in razrednega boja nasploh ne more graditi na osnovi abstraktnih na\xc4\x8del, ampak je oboje treba analizirati glede na konkretne (politi\xc4\x8dne, razredne in zgodovinske) okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine.\n_START_SECTION_\nOkoli\xc5\xa1\xc4\x8dine pisanja\n_START_PARAGRAPH_\nPri zgodovinskem kontekstu dela sta na mednarodnem nivoju pomembna dva faktorja. _NEWLINE_Prvi faktor je bil obstoj sovjetske oblasti, ki se je z zmago v ruski dr\xc5\xbeavljanski vojni dokon\xc4\x8dno utrdila. Obstoj socialisti\xc4\x8dne oblasti in militantnih delavskih gibanj v kapitalisti\xc4\x8dnih de\xc5\xbeelah sta imela prakti\xc4\x8dne in teoreti\xc4\x8dne posledice tako za revolucionarno kot kontrarevolucionarno stran. Primer prvega je bil strah vladajo\xc4\x8dega razreda in kontrarevolucionarne (vklju\xc4\x8dno z reformizmom) politike pred \xc2\xbbpo\xc5\xa1astjo komunizma\xc2\xab, kar je vodilo v antikomunisti\xc4\x8dno histerijo, kot na primer rde\xc4\x8di  strah v Zdru\xc5\xbeenih Dr\xc5\xbeavah Amerike  (obto\xc5\xbebe politi\xc4\x8dnih nasprotnikov za \xc2\xbbkomuniste\xc2\xab\xc2\xa0so bile tudi drugje pogosta praksa), v delu pa Lenin na primeru Velike Britanije omenja koalicijo liberalne in konzervativne stranke proti laburistom, ki so jih stranki ozna\xc4\x8dile za komuniste. Iz teoretskega vidika je revolucionarna stran povojno obdobje ozna\xc4\x8dila za novo obdobje razrednega boja; uspe\xc5\xa1no revolucijo v Rusiji je videla kot za\xc4\x8detek propada kapitalizma,_NEWLINE_Drugi faktor je bil zgodovinski razvoj socialdemokratskih strank, s tem pa tudi Druge internacionale. Prvi pomemben dejavnik je bil podpora socialdemokratskih strank doma\xc4\x8dim kapitalisti\xc4\x8dnim dr\xc5\xbeavam v prvi svetovni vojni; ta podpora je vklju\xc4\x8devala zamrznitev stavk in revolucionarnega boja. Revolucionarno krilo socialne demokracije je tak\xc5\xa1en korak ozna\xc4\x8dilo za socialni \xc5\xa1ovinizem (zagovarjanje \xc5\xa1ovinisti\xc4\x8dne politike s socialisti\xc4\x8dno retoriko). To je tudi bil odlo\xc4\x8dilen korak, ki je vodil v odprt razkol delavskega gibanja na revolucionarno (komunisti\xc4\x8dno) in zmerno (socialdemokratsko krilo). Slednje je vpra\xc5\xa1anje razrednega boja in komunisti\xc4\x8dne revolucije \xc2\xbbprelo\xc5\xbeilo\xc2\xab\xc2\xa0na kasnej\xc5\xa1e obdobje, kar je v praksi tudi pomenilo zatrtje delavskih vstaj in aktivno nasprotovanje oktobrski revoluciji tako v praksi kot iz ideolo\xc5\xa1kega vidika. V delu Lenin Drugo internacionalo in socialdemokratske stranke (ter reformisti\xc4\x8dna delavska gibanja) ozna\xc4\x8di za oportunisti\xc4\x8dna, v tem \xc4\x8dasovnem obdobju pa je kot alternativa \xc5\xbee bila vzpostavljena Kominterna.\n_START_SECTION_\nPovzetek dela\n_START_PARAGRAPH_\nV delu Levi\xc4\x8darstvo: otro\xc5\xa1ka bolezen komunizma Lenin naslavlja dve ve\xc4\x8dji vpra\xc5\xa1anji. Prvo vpra\xc5\xa1anje je, kako razviti strategijo razrednega boja iz danih zgodovinskih okoli\xc5\xa1\xc4\x8din, drugo vpra\xc5\xa1anje pa je, katera orodja uporabiti za ta razredni boj. Primera, ki sta za leve komuniste problemati\xc4\x8dna in jih Lenin v delu podrobneje obravnava, sta delovanje v parlamentu ter reformisti\xc4\x8dnih sindikatih._NEWLINE_Pri prvem vpra\xc5\xa1anju Lenin primerom \xc2\xbblevih komunistov\xc2\xab, ki zavra\xc4\x8dajo sklepanje vsakr\xc5\xa1nih kompromisov, o\xc4\x8dita, da se vpra\xc5\xa1anja kompromisa lotijo iz napa\xc4\x8dnih vidikov, ker sam kompromis obravnavajo kot abstrakten koncept. Pri kompromisih izpostavlja dvoje: da je neupravi\xc4\x8deno ena\xc4\x8diti vse kompromise in da je pri vpra\xc5\xa1anjih, ali skleniti kompromis in \xc4\x8de je ta upravi\xc4\x8den, treba upo\xc5\xa1tevati \xc5\xa1e ostale okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine, kot na primer razmerje mo\xc4\x8di sprtih strani. Pri prvem izpostavi razliko med kompromisom na podro\xc4\x8dju temeljnih vpra\xc5\xa1anj, kot na primer dolgoro\xc4\x8dnih ciljih, ter kompromisih v prakti\xc4\x8dnem delovanju. Prve ozna\xc4\x8di za oportunizem, za druge pa trdi, da so spretnost, ki jih morajo vodje in gibanje osvojiti za uspe\xc5\xa1no vodenje revolucionarnega boja._NEWLINE_Zadnjo pozicijo Lenin argumentira s tem, da izpostavi razliko med stopnjo zavesti avantgarde in njenimi dejanskimi, materialnimi pogoji delovanja. Revolucionarna avantgarda se mora tako nau\xc4\x8diti delovati tudi v okolju, ki \xc5\xa1e ni revolucionarno in ga spremeniti v revolucionarnega. V tem obdobju bo pa prisiljena delovati z za\xc4\x8dasnimi zavezniki in kratkoro\xc4\x8dno pristati na delno izpolnitev zahtev; v obeh primerih pride v prakti\xc4\x8dnem delovanju do kompromisa. _NEWLINE_Te opazke Lenin podkrepi z analizo zgodovine bolj\xc5\xa1evi\xc5\xa1kega delovanja, pri kateri izpostavi, da so se ti velikokrat morali umakniti, sklepati kompromise in stopati v za\xc4\x8dasna zavezni\xc5\xa1tva. Kot nekaj  tak\xc5\xa1nih primerov navede za\xc4\x8dasno sodelovanje socialdemokratskega \xc4\x8dasopisa Iskra z liberalcem Petrom Struvom ter skupni nastop bolj\xc5\xa1evikov in eserjev (Socialistov-revolucionarjev) v Dumi leta 1908; v obeh primerih to ni vplivalo na kritiko za\xc4\x8dasnih zaveznikov._NEWLINE_Pri zgodovini bolj\xc5\xa1evi\xc5\xa1kega gibanja Lenin tudi izpostavi, da se je to borilo proti dvema pozicijama; na eni strani proti oportunizmu (npr. menj\xc5\xa1evikom), na drugi strani pa proti \xc2\xbblevim deviacijam\xc2\xab\xc2\xa0(sem vklju\xc4\x8di tudi anarhizem); slednjim v delu Lenin o\xc4\x8dita, da svoje prakse niso gradile na objektivni analizi razrednega stanja, kar je vodilo do pristopov, kot na primer terorizma (ki ga je Lenin ozna\xc4\x8dil za neu\xc4\x8dinkovitega). Za dve pomembni prelomnici boja z \xc2\xbblevimi deviacijami\xc2\xab\xc2\xa0postavi leti 1908 in 1918; leta 1908 je spor zadeval vpra\xc5\xa1anje delovanja v Dumi, leta 1918 pa podpis Brest-litovskega miru._NEWLINE_Pri drugem vpra\xc5\xa1anju, ki zadeva uporabo zakonitih sredstev boja, kot na primer parlamentarnega boja in sodelovanja z reformisti\xc4\x8dnimi sindikati, Lenin postavi podobno izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de kot pri prvem vpra\xc5\xa1anju, da je pomembno razlikovati med zavestjo avantgarde in zavestjo delavskega razreda. \xc4\x8ce je na primer parlament zastarela institucija za avantgardo (ker ne more razre\xc5\xa1iti razrednih nasprotij kapitalizma in ga bo potrebno zamenjati skupaj s kapitalizmom), to \xc5\xa1e ne pomeni, da velja isto tudi za delavske mno\xc5\xbeice; isto velja za reformizem. Pri tem Lenin poda \xc5\xa1e dodaten komentar, da je revolucionarno vzdu\xc5\xa1je pomemben element za izvedbo revolucije, a sam na sebi ne zadostuje; \xc2\xbblevim komunistom\xc2\xab\xc2\xa0o\xc4\x8dita, da se osredoto\xc4\x8dajo predvsem na revolucionarno vzdu\xc5\xa1je, ne vzamejo pa v zakup vpra\xc5\xa1anja, ali je v danih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah revolucionarni prevrat realno izvedljiv._NEWLINE_Pri vpra\xc5\xa1anju, ali so reformisti\xc4\x8dni boji v okviru kapitalizma \xc5\xbee zastareli, Lenin postavi, da se odgovor na to vpra\xc5\xa1anje razlikuje glede na razli\xc4\x8dne \xc4\x8dasovne perspektive. \xc4\x8ce se reformisti\xc4\x8dne boje, kot na primer sindikate in parlamentarno delovanje, opazuje iz perspektive kapitalizma kot zgodovinskega dru\xc5\xbebenega obdobja, je tak\xc5\xa1na teza pravilna, pravilna je tudi \xc2\xbbiz propagandnega vidika\xc2\xab. Dokler reformizem in parlamentarizem \xc5\xa1e nista iz\xc4\x8drpala vseh svojih mo\xc5\xbenosti, pa \xc5\xa1e ni pravilna iz prakti\xc4\x8dnega vidika in ostajata podro\xc4\x8dja boja, v katerih morajo komunisti sodelovati, se jih nau\xc4\x8diti uporabljati (npr. parlament za propagandno orodje) in jih nato uporabiti za ustvarjanje okoli\xc5\xa1\xc4\x8din, primernih za revolucionarni prevrat._NEWLINE_Kljub temu pa Lenin poudarja, da je delovanje od spodaj vedno bistveno bolj pomembno kot delovanje v reakcionarnih institucijah, da so tako mno\xc5\xbei\xc4\x8dne stavke na primer pomembnej\xc5\xa1e od \xc5\xa1tevila parlamentarnih sede\xc5\xbeev, za katere Lenin poudarja, da za komuniste niso klju\xc4\x8dnega pomena (ker nameravajo nadomestiti parlament s sovjetsko oblastjo). Delovanje avantgarde med mno\xc5\xbeicami postavlja Lenin v ospredje pripravljanja na revolucijo; poudari, da je za revolucijo potrebno mobilizirati celotni delavski razred, ne le njene avantgarde. Delovanje v kapitalisti\xc4\x8dnih institucijah, kot na primer parlamentu in reformisti\xc4\x8dnih sindikatih, Lenin vidi kot pomembne dostopne to\xc4\x8dke do mno\xc5\xbeic, ki se jih ne sme ignorirati.\n_START_SECTION_\nLevi komunizem v Nem\xc4\x8diji\n_START_PARAGRAPH_\nLenin je Komunisti\xc4\x8dni delavski partiji Nem\xc4\x8dije (KAPD), ki se je odcepila od novonastale Komunisti\xc4\x8dne partije Nem\xc4\x8dije (KPD, ki je nastala iz Spartakove zveze) o\xc4\x8dital nekriti\xc4\x8dno rabo konceptov \xc2\xbbmno\xc5\xbeice\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbvodje\xc2\xab\xc2\xa0ter da iz strahu pred oportunisti\xc4\x8dnimi vodji zavra\xc4\x8dajo vodje kot take, s tem pa tudi partijsko disciplino. O\xc4\x8dita jim tudi, da niso pripravljeni delovati v kontrarevolucionarnih (reformisti\xc4\x8dnih) sindikatih in radikalizirati njihovo \xc4\x8dlanstvo (Lenin to smatra za nujen korak), iz vidika parlamentarnega boja pa jim o\xc4\x8dita, da ne izhajajo iz dejanskega politi\xc4\x8dnega stanja, saj predpostavljajo zastarelost parlamenta, ta pogoj pa v praksi \xc5\xa1e ni bil izpolnjen. Kritizira tudi frakcijo tako imenovano Nacionalnih Bolj\xc5\xa1evikov, ki so pod svoje glavne zahteve postavili razveljavitev Versajskega miru; Lenin jim o\xc4\x8dita, da tak\xc5\xa1en cilj realno ni izvedljiv in osredoto\xc4\x8denje nanj odvra\xc4\x8da od dejanskega revolucionarnega boja.\n_START_SECTION_\nLevi komunizem v Veliki Britaniji\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu pisanja pamfleta so v Veliki Britaniji bila \xc5\xa1tiri pomembnej\xc5\xa1a gibanja, ki so si prizadevala ustanoviti komunisti\xc4\x8dno partijo (Britanska socialisti\xc4\x8dna partija, Socialisti\xc4\x8dna delavska stranka, Socialisti\xc4\x8dno dru\xc5\xa1tvo Ju\xc5\xbenega Walesa in Delavska socialisti\xc4\x8dna federacija). Sporno vpra\xc5\xa1anje zdru\xc5\xbeitve je bilo, podobno kot v Nem\xc4\x8diji, vpra\xc5\xa1anje delovanja v parlamentu ter sodelovanja z nerevolucionarnimi sindikati, pa tudi odnosom do (socialdemokratske) laburisti\xc4\x8dne stranke. Lenin kot primer navede Sylvio Pankhurst pohvali revolucionarno vzdu\xc5\xa1je, a opozarja, da samo revolucionarno vzdu\xc5\xa1je ne zadostuje in da se morajo komunisti izuriti tudi v delovanju v bur\xc5\xbeoaznem parlamentu. Lenin predlaga zdru\xc5\xbeitev vseh \xc5\xa1tirih skupin v skupno partijo ter sodelovanje z laburisti proti skupnemu nastopu liberalcev in konzervativcev, pri \xc4\x8demer bi zahtevala svobodo politi\xc4\x8dne agitacije in kritike laburistov (to bi tudi bil klju\xc4\x8den pogoj za koalicijo z laburisti). Isto\xc4\x8dasno od britanskih komunistov zahteva, da kriti\xc4\x8dno podpirajo reformiste, a vseskozi opozarjajo na njihove pomanjkljivosti in se pripravljajo na prevzem oblasti, ko se bo pokazala neustreznost reformizma in nedoslednost oportunisti\xc4\x8dne politike; iz tega razvije metaforo, naj komunisti podpirajo reformiste (konkretno je imenovan laburisti\xc4\x8dni politik Arthur Henderson) \xc2\xbbna isti na\xc4\x8din, kot vrv podpira obe\xc5\xa1enca\xc2\xab.'