b'\n_START_ARTICLE_\nPolisaharid\n_START_PARAGRAPH_\nPolisaharidi so polimerne strukture ogljikovih hidratov, kjer so posamezne enote (mono- ali di-saharidi) povezane z glikozidno vezjo. Take strukture so ve\xc4\x8dinoma linearne, velikokrat pa se pojavijo tudi razli\xc4\x8dne stopnje razvejanja. Polisaharidi so med seboj ve\xc4\x8dinoma strukturno heterogeni, vsebujo\xc4\x8d manj\xc5\xa1e modifikacije ponavljajo\xc4\x8dih se enot. Lastnosti makromolekul se lahko precej razlikujejo od lastnosti njihovih gradnikov. Le-te so lahko amorfne ali celo netopne v vodi._NEWLINE_Ko so vse monosaharidske enote v polisaharidu enakega tipa, se polisaharid imenuje homopolisaharid, ko pa je v polisaharidski makromolekuli vklju\xc4\x8den ve\xc4\x8d kot en tip monosaharida, se tak polisaharid imenuje heteropolisaharid._NEWLINE_Med polisaharide \xc5\xa1tejemo \xc5\xa1krob in glikogen, oba v naravi igrata vlogo shranjevanja energije, ter celulozo in hitin, oba imata v naravi strukturno vlogo._NEWLINE_Splo\xc5\xa1na formula polisaharidov je C\xe2\x82\x93(H\xe2\x82\x82O)y, kjer je x po navadi \xc5\xa1tevilo med 250 in 2500. Glede na to, da polimerno osnovo polisaharida predstavljajo najve\xc4\x8dkrat monosaharidi s \xc5\xa1estimi ogljiki, se formula polisaharidov lahko predstavi tudi kot (C\xe2\x82\x86H\xe2\x82\x81\xe2\x82\x80O\xe2\x82\x85)\xe2\x82\x99, kjer je 40\xe2\x89\xa4n\xe2\x89\xa43000.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0krob\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0krob je me\xc5\xa1anica dveh vrst polimerov; amiloze (15-20%) in Amilopektina (80-85%). Amiloza je sestavljena iz linearne verige ve\xc4\x8d sto glukoznih enot, amilopektin pa je razvejana molekula, sestavljena iz glavne, linearne verige glukoznih enot ter iz stranskih, razvejanih verig, ki so povezane z glavno verigo z alfa(1-6) vezmi. Razvejitev se zgodi na vsakih 25-30 glukoznih enot glavne verige. \xc5\xa0krob je netopen v vodi. Metabolizirajo se lahko s hidrolizo, katero katalizirajo encimi amilaze. Amilaze razbijejo alfa-povezave (glikozidne vezi). Ljudje ter ostale \xc5\xbeivali imajo amilaze, zato lahko prebavljajo \xc5\xa1krob. Krompir, ri\xc5\xbe, p\xc5\xa1enica in koruza so glavni viri \xc5\xa1kroba v \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki prehrani. Tvorba \xc5\xa1kroba v rastlinah igra vlogo shranjevanja glukoze.\n_START_SECTION_\nGlikogen\n_START_PARAGRAPH_\nGlikogen je polisaharid, katerega najdemo v \xc5\xbeivalih in je sestavljen iz razvejanih glukoznih enot. Glikogen se od amilopektina razlikuje po tem, da ima ve\xc4\x8d razvejitvenih mest (pribli\xc5\xbeno na vsakih 10 glukoznih enot glavne verige). Zaloge glikogena se najdejo v jetrih in mi\xc5\xa1icah.\n_START_SECTION_\nCeluloza\n_START_PARAGRAPH_\nStrukturne komponente rastlin so ve\xc4\x8dinoma zgrajene iz celuloze. Les je ve\xc4\x8dinoma sestavljen iz celuloze in lignina, medtem ko sta papir in bomba\xc5\xbe sestavljena skorajda samo iz celuloze. Celuloza je polimer sestavljen iz ponavljajo\xc4\x8dih se glukoznih enot, medsebojno povezanih z beta-povezavami. Ljudje in ve\xc4\x8dina drugih \xc5\xbeivali ne vsebujejo encima sposobnega razgradnje beta-povezav, zato niso sposobni prebaviti celuloze. Dolo\xc4\x8dene \xc5\xbeivali so zmo\xc5\xbene prebaviti celulozo, ker so v njihovem prebavnem sistemu bakterije sposobne hidrolize beta-povezav med glukoznimi enotami. Tipi\xc4\x8dni predstavniki teh \xc5\xbeivali so termiti.\n_START_SECTION_\nHitin\n_START_PARAGRAPH_\nHitin je eden izmed najbolj pogostih materialov prisotnih v \xc5\xbeivem svetu. Je biolo\xc5\xa1ko razgradljiv v naravnem okolju. Njegovo razgradnjo lahko katalizirajo encimi hitinaze, katere izlo\xc4\x8dajo mikroorganizmi kot so bakterije in glive, ali proizvajajo dolo\xc4\x8dene rastline. Nekateri od teh mikroorganizmov vsebujejo receptorje ob\xc4\x8dutljive na enostavne sladkorje, ki nastanejo pri razgradnji hitina. \xc4\x8ce zaznajo hitin, za\xc4\x8dno mikroorganizmi proizvajati encime, ki razgradijo hitinsko glikozidno vez in s tem hitin na enostavne sladkorje ter amonijak.\n_START_SECTION_\nKislinski polisaharidi\n_START_PARAGRAPH_\nKislinski polisaharidi so polisaharidi, ki vsebujejo karboksilno skupino, fosfatno skupino in/ali \xc5\xbeveplene esterske skupine.\n_START_SECTION_\nBakterijski polisaharidi\n_START_PARAGRAPH_\nBakterijske polisaharide predstavlja \xc5\xa1irok spekter makromolekul, med katere \xc5\xa1tejemo peptidoglikan, lipopolisaharide, bakterijske kapsule in eksopolisaharide;  molekule katerih funkcije se raztezajo od komponent celi\xc4\x8dne stene (peptidoglikan), pomembnih virulentnih faktorjev (poli-N-acetilglukozamin v S. aureus), do za\xc5\xa1\xc4\x8ditne vloge v ekstremnih okoljih (Pseudomonas aeruginosa v \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih plju\xc4\x8dih). Polisaharidna biosinteza je fino reguliran, energetsko intenziven proces, katerega razumevanje regulacije ter shranjevanja energije, polimerne modifikacije in sinteze ter vloge ekolo\xc5\xa1kih funkcij ponuja \xc5\xa1iroko raziskovalno okolje. Potencialne koristi raziskav so ogromne, katerih rezultati bi lahko omogo\xc4\x8dili razvoj novih antivirulentnih strategij (antibiotiki ter cepiva).\n_START_SECTION_\nBakterijski kapsulski polisaharidi\n_START_PARAGRAPH_\nPatogene bakterije pogostokrat proizvajajo debel, sluznici podoben sloj polisaharidov, imenovan kapsula. Kapsula na povr\xc5\xa1ini bakterije zakrije antigene, ki bi druga\xc4\x8de spro\xc5\xbeili imunski odziv in s tem povzro\xc4\x8dili uni\xc4\x8denje bakterije. Kapsulski polisaharidi so vodotopni, pogostokrat kisli in imajo molekulsko te\xc5\xbeo nekaj 100-1000 kDa. So linearne oblike in so sestavljeni iz ponavljajo\xc4\x8dih se enot enega ali ve\xc4\x8d monosaharidov. Bakterije proizvajajo strukturno zelo raznolike polisaharide; E. coli proizvaja ve\xc4\x8d kot 200 razli\xc4\x8dnih polisaharidov. V cepivih, konjugiranih in nativnih, se uporabijo me\xc5\xa1anice kapsularnih polisaharidov._NEWLINE_Pri bakterijah ter mnogih ostalih mikrobih, vklju\xc4\x8dno glivah in algah, je izlo\xc4\x8danje polisaharidov pogostokrat evolucijsko pogojena adaptacija, ki jim pomaga pri adheziji na razli\xc4\x8dne povr\xc5\xa1ine in pomaga pri prepre\xc4\x8devanju izsu\xc5\xa1itve. Ljudje so nekatere izmed teh polisaharidov razvili v uporabne proizvode kot so ksantan, dekstran in pululan. _NEWLINE_Pri raztopitvi manj\xc5\xa1ih koli\xc4\x8din v vodi prikazuje ve\xc4\x8dina teh polisaharidov zanimive ter zelo uporabne visko-elasti\xc4\x8dne zna\xc4\x8dilnosti. Rezultat le-teh daje razli\xc4\x8dnim substancam, kot so nekateri prehrambeni izdelki, losjoni, \xc4\x8distila in barve, v mirovanju viskozen izgled ter teko\xc4\x8d izgled pri manifestaciji stri\xc5\xbenih sil. Tej lastnosti se re\xc4\x8de psevdoplasti\xc4\x8dnost._NEWLINE_Vodne raztopine polisaharidov prikazujejo zanimivo obna\xc5\xa1anje pri me\xc5\xa1anju. Po zaustavitvi me\xc5\xa1anja se vrtin\xc4\x8denje nadaljuje, zaradi gibalne koli\xc4\x8dine, nato s\xc4\x8dasoma kon\xc4\x8da in nato za kraj\xc5\xa1i \xc4\x8das spremeni smer. Ta vzvratni sunek prikazuje elasti\xc4\x8dni efekt v vodi raztopljenih polisaharidnih verig, katere so bile med vrti\xc4\x8denjem v raztegnjenem stanju, po prenehanju pa so se vrnile v za\xc4\x8detno stanje._NEWLINE_Polisaharidi na povr\xc5\xa1ini celic igrajo razli\xc4\x8dne vloge v ekologiji in fiziologiji bakterij. Nastopajo kot prepreka med celi\xc4\x8dno steno in okoljem, posredujejo v interakcijah med gostiteljem in patogenim organizmom in tvorijo strukturne komponente biofilmov. Ti polisaharidi nastanejo iz aktiviranih oblik monosaharidov (nukleotidni sladkorji). V ve\xc4\x8dini primerov so vsi encimi potrebni za biosintezo, zgradbo in transport kon\xc4\x8dnih polimerov zapisani v genomu organizma (geni so organizirani v posebne gru\xc4\x8de). Lipopolisaharidi so eni izmed bolj pomembnih polisaharidov na povr\xc5\xa1ini celice, saj igrajo klju\xc4\x8dno strukturno vlogo v integriteti zunanje membrane.'