b"\n_START_ARTICLE_\nKaligula\n_START_SECTION_\nGaj pred nastopom vlade\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov o\xc4\x8de je bil priljubljen vojskovodja Germanik, mati pa Agripina starej\xc5\xa1a, oba iz julijsko-klavdijske dinastije. Ker je njegov o\xc4\x8de poveljeval germanskim legijam (stacionirane v provincah Germania Superior in Germania Inferior), je mladi Gaj ve\xc4\x8dino otro\xc5\xa1tva pre\xc5\xbeivel v voja\xc5\xa1kih tabori\xc5\xa1\xc4\x8dih. Tam je tudi dobil vzdevek Kaligula, kar pomeni \xc5\xa1korenj\xc4\x8dek. Leta 14 so se germanske legije uprle Tiberiju in zahtevale, da jim v zameno za zvestobo odpla\xc4\x8da velike vsote denarja, sicer pa so nagovarjale Germanika, favorita senata, naj prevzame oblast. Le-ta je uspel vnesti disciplino in ukazal kaznovati upornike. Ko je bil leta 15 zastrupljen, Kaligulina mati Agripina starej\xc5\xa1a pa izgnana, je skrbni\xc5\xa1tvo nad Gajem in sestrami prevzela babica Livija Avgusta, Avgustova vdova. V \xc4\x8dasu Sejana je bil Gaj kot Tiberijev sorodnik nenehno v nevarnosti, da bo kot mo\xc5\xbeni naslednik usmr\xc4\x8den. Tiberij ga je po Livijini smrti leta 29 vzel s seboj na Kapri in do cesarjeve smrti leta 37 je bil Gaj stalni \xc4\x8dlan o\xc5\xbejega cesarskega spremstva. Ker pa je bil edini Avgustov mo\xc5\xa1ki dedi\xc4\x8d, je bil izbran za naslednika.\n_START_SECTION_\nNastop Kaligule\n_START_PARAGRAPH_\nOkoli\xc5\xa1\xc4\x8dine Tiberijeve smrti so nejasne. Tako Tacit, Svetonij kot Kasij Dion trdijo, da je bil ostareli cesar umorjen. Po Svetoniju naj bil ga umoril Gaj osebno, po Tacitu pretorijanski prefekt Makro (Sejanov naslednik in \xc5\xbee takrat Gajev zaupnik). Najbr\xc5\xbe je cesar umrl naravne smrti, saj Gaj zaradi visoke starosti in hude bolezni vladarja, ki zaradi tega gotovo ne bi pre\xc5\xbeivel naporov potovanja iz Kaprija v Rim, ni imel vzrokov za umor: moral je le po\xc4\x8dakati._NEWLINE_Rimljani so ga ob nastopu vlade pozdravili ne le zaradi konca Tiberijeve strahovlade, ampak ker je bil sin \xc5\xa1e vedno priljubljenega Germanika. Tudi sam Gaj je napovedal liberalno politiko in dosledno upo\xc5\xa1tevanje Avgustovih na\xc4\x8del.\n_START_SECTION_\nGajeva zunanja politika\n_START_PARAGRAPH_\nKaligula v prvih letih vlade vodi miroljubno zunanjo politiko v smislu Pax romane. V drugi polovici vladavine z za\xc4\x8detkom uvajanja despotizma se pojavi agresivnej\xc5\xa1a zunanja politika v smislu na\xc4\x8drtov o voja\xc5\xa1kih osvajanjih. Kaligula je na\xc4\x8drtoval, toda ne izvedel pohoda \xc4\x8dez Ren in v Britanijo (le-to je osvojil naslednik Klavdij I.). Kasij Dion in Svetonij navajata lepe anekdote kot dokaz cesarjeve blaznosti v zvezi z omenjenima pohodoma: o legionarjih, ki so morali pobirati \xc5\xa1koljke po galski obali pa o navideznem pohodu nad Germane ipd. Legenda o \xc5\xa1koljkah je resni\xc4\x8dna, vendar ni izraz Gajeve blaznosti. Legionarji so se namre\xc4\x8d cesarju uprli in niso \xc5\xbeeleli sodelovati v invaziji na Otok, zato jih je vladar kaznoval na njemu zna\xc4\x8dilen na\xc4\x8din: morali so se postrojiti v voja\xc5\xa1ke vrste in 'napasti' \xc5\xa1koljke. Seveda Gaj tega ni ukazal zaradi du\xc5\xa1evne blaznosti ampak zato, ker je hotel neposlu\xc5\xa1no vojsko kaznovati in jo poni\xc5\xbeati._NEWLINE_Intezivnej\xc5\xa1e je cesar posegel na vzhod, kjer je izvedel nekaj upravnih sprememb v Judeji in Afriki, in za\xc4\x8del osvajati severozahodno Afriko, ki so si jo Rimljani do Gajeve smrti podredili in uredili v provinci Mauretania Tingitana in Mauretania Caesarensis. Ker je bil Gaj med tem dogajanjem umorjen, ta dose\xc5\xbeek zgodovinopisje pripisuje Klavdiju I. V drugi polovici vlade je Gaj sprejel tudi dve delegaciji iz Aleksandrije, kjer je pri\xc5\xa1lo do nemirov med judovskim in gr\xc5\xa1kim prebivalstvom. Obe strani sta poslali delegacijo v Rim, judovsko je vodil filozof Filon, ki je tudi poglaviten vir o tem dogodku. Gaj problema ni re\xc5\xa1il, saj vemo, da se je z njim moral ukvarjati \xc5\xa1e Klavdij I.\n_START_SECTION_\nUvajanje helenisti\xc4\x8dnega dominata\n_START_PARAGRAPH_\nGaj je v drugi polovici vlade prekinil s sistemom principata, ki je bil navidezna demokracija, in za\xc4\x8del uvajati despotski tip vlade helenisti\xc4\x8dnega tipa. Prav to je poskusil \xc5\xbee Gaj Julij Cezar, vendar je bil umorjen s strani republikancev. Gaj je vladal vse bolj avtokratsko v duhu zadnjih let Tiberijevega re\xc5\xbeima: preganjal je nasprotnike, zaradi pomanjkanja denarja zaplenjeval posestva in premo\xc5\xbeenja ljudi itd. Odpor do senata in republikanske tradicije nasploh je simboli\xc4\x8dno pokazal z imenovanjem konja Incitata za konzula. Dogodek, ki ga po navadi ozna\xc4\x8dujejo kot dejanje cesarjeve blaznosti, je v resnici posledica cesarjeve avtokratske politike, saj je Gaj hotel senatu pokazati, da ga sploh ne potrebuje in da gre v bistvu za odve\xc4\x8den organ oblasti. Zaradi preganjanja je bilo ve\xc4\x8d neuspe\xc5\xa1nih poskusov atentata. Ko se je proti cesarju obrnila pretorijanska garda, je bila usoda Kaligule zape\xc4\x8datena.\n_START_SECTION_\nKaligulova smrt in poskus obnovitve republike\n_START_PARAGRAPH_\nJanuarja 41 je cesar v dobro na\xc4\x8drtovani zaroti pretorijancev in senata izgubil \xc5\xbeivljenje. Nastal je problem nasledstva, saj je kot \xc4\x8dlan Avgustove hi\xc5\xa1e ostal le \xc5\xa1e ostareli Gajev stric Klavdij. Senat je dal takoj po cesarjevem umoru zastra\xc5\xbeiti Kapitol in se sestal z namenom ugotovitve, kako naprej. Ve\xc4\x8dina senata je bila za obnovo republike in 'vrnitev svobode'. Nekaj senatorjev se je zavzemalo za ohranitev principata, vendar noben cesarski kandidat ni imel dovolj glasov, pri \xc4\x8demer Klavdija ni imel nih\xc4\x8de v mislih. Obveljala je mo\xc4\x8d vojske oziroma pretorijanske garde, ki je med zasedanjem senata za cesarja oklicala Klavdija. Senat ni imel druge izbire, kot da ga potrdi.\n_START_SECTION_\nKaligula v umetnosti\n_START_PARAGRAPH_\nKaligula je tudi naslov igre francoskega pisatelja Alberta Camusa._NEWLINE_Kaligula je tudi naslov filma, ki ga je leta 1979 po scenariju ameri\xc5\xa1kega pisatelja Gorea Vidala posnel Tinto Brass. ()\n_START_SECTION_\nViri o Kaliguli\n_START_PARAGRAPH_\nKaligulovo vladavino je orisal v svojih Analih Publij/Gaj Kornelij Tacit, vendar so se knjige, ki so se nana\xc5\xa1ale na Kaligulo, izgubile. Drobne podatke o cesarju nam dajejo Historiae in Agricola. V celoti se je ohranila cesarjeva biografija izpod peresa Gaja Svetonija Trankvila, ki je polna anekdot in nepreverjenih \xc4\x8den\xc4\x8d, zato jo je potrebno uporabljati (in brati) zelo kriti\xc4\x8dno. Izgubo Tacita nam delno dopolnjuje Kasij Dion, \xc4\x8digar oris Kaligulove vlade je v celoti ohranjen. Ima ve\xc4\x8djo vrednost od Svetonija, \xc4\x8deprav vklju\xc4\x8duje \xc5\xa1tevilne anekdote._NEWLINE_Pomembne podatke, zlasti o zgodnjem obdobju vlade, nam prina\xc5\xa1a Filon v delu 'Odposlanstvo pri Gaju'. Nekaj informacij najdemo tudi pri Jo\xc5\xbeefu Flaviju._NEWLINE_Pomembni so ohranjeni napisi, kovanci, kipi in seveda ostali arheolo\xc5\xa1ki ostanki."