b'\n_START_ARTICLE_\nWilfrid Sellars\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nWilfrid Stalker Sellars je bil rojen v Ann Arborju, Michigan, 20. maja 1912, Royu Woodu in Heleni Stalker Sellars. Njegov o\xc4\x8de je bil kanadsko-ameri\xc5\xa1ki filozof, vodilni ameri\xc5\xa1ki filozofski naravoslovec v prvi polovici dvajsetega stoletja, profesor na Univerzi v Michiganu in ustanovitelj ameri\xc5\xa1kega kriti\xc4\x8dnega realizma. Wilfrid se je med drugim izobra\xc5\xbeeval na Univerzi Michigana (BA, 1933) in Univerzi v Buffalu, kjer je z Marvinom Farberjem \xc5\xa1tudiral Husserla in Kanta. Bil je zelo dober atlet in leta 1934 je dobil \xc5\xa1tipendijo Rodosa, ki ga je v jeseni pripeljala na Oriel College v Oxfordu, kjer je leta 1940 pridobil svojo najvi\xc5\xa1jo stopnjo izobrazbe, magisterij._NEWLINE_Leta 1936 je v Oxfordu spoznal svojo prvo \xc5\xbeeno, Mary Sharp, ki je bila rojena v Yorkshiru in s katero se je leta 1938 tudi poro\xc4\x8dil. Istega leta je bila Sellarsu ponujena slu\xc5\xbeba na Univerzi Iowe, kjer je pou\xc4\x8deval zgodovino filozofskih te\xc4\x8dajev, s katerimi je raz\xc4\x8dlenil pogled na zgodovino filozofije._NEWLINE_Med drugo svetovno vojno je slu\xc5\xbeil v voja\xc5\xa1ki obve\xc5\xa1\xc4\x8devalni slu\xc5\xbebi, ko pa se je vojna kon\xc4\x8dala, je spoznal, da nima druge izbire, kot da za\xc4\x8dne objavljati \xc4\x8dlanke. Za\xc4\x8del je s pisanjem do 10 ur na dan in osnutek po osnutku njegovega prvega poskusa se je po\xc4\x8dasi razvil v "realizem in nov na\xc4\x8din besede". Ko je vzpostavil postopek pisanja, je za\xc4\x8del redno objavljati. Leta 1946 se je Sellars premestil na Univerzo Minnesote, kjer sta s Herbertom Feiglom leta 1949 objavila klasi\xc4\x8dno zgodnjo zbirko analiti\xc4\x8dne filozofije (Readings in Philosophical Analysis) in ustanovila Philosophical Studies, vodilno revijo analiti\xc4\x8dne filozofije)._NEWLINE_Leta 1958 je Sellars obiskal Yale in se leta 1959 tja preselil kot redni profesor. Sellars je menil, da je notranja politika na univerzi motila njegov pogled na filozofijo, zato se je leta 1963 preselil na Univerzo v Pittsburghu, ki je bila takrat v procesu rekonstrukcije filozofskega oddelka. Sellars je ostal v Pittsburghu vse do svoje smrti leta 1989, \xc4\x8deprav je obiskoval in predaval tudi na \xc5\xa1tevilnih drugih univerzah. Sellars je bil leta 1970 izvoljen za predsednika Vzhodne divizije Ameri\xc5\xa1kega filozofskega zdru\xc5\xbeenja, bil pa je tudi predsednik Metafizi\xc4\x8dnega dru\xc5\xa1tva Amerike leta 1977. Objavil je \xc5\xa1tevilne knjige in \xc4\x8dlanke ter svoje znanje prena\xc5\xa1al na veliko \xc5\xa1tevilo \xc5\xa1tudentov. Kot \xc5\xa1tudent na univerzi v Michiganu je bil Wilfrid Sellars eden izmed ustanovnih \xc4\x8dlanov prve severnoameri\xc5\xa1ke zadru\xc5\xbene hi\xc5\xa1e za univerzitetne \xc5\xa1tudente, ki se je takrat imenovala " Michigan Socialist House" (pozneje preimenovana v " Michigan Cooperative House"). Najbolj produktiven je bil do zgodnjih osemdesetih let prej\xc5\xa1njega stoletja, ko ga je upo\xc4\x8dasnila mo\xc5\xbeganska kap. Umrl je 2. julija 1989 v Pittsburghu, v starosti 77 let, njegova smrt pa je bila posledica dolgotrajnega alkoholizma._NEWLINE_Zaradi zanimanja za njegovo filozofijo v poznih osemdesetih in zgodnjih devetdesetih letih je delo nekdanjih \xc5\xa1tudentov in kolegov, kot so Jay Rosenberg, Paul Churchland, Richard Rorty, Robert Brandom in John McDowell ponovno prebudilo Sellarseve \xc5\xa1tudije.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nRobert Brandom, Stellarsov kolega v Pittsburghu, je imenoval Sellarsa in Willarda Van Ormana Quina za dva najpomembnej\xc5\xa1a filozofa njihove generacije. Sellarsov cilj sinopti\xc4\x8dne filozofije, ki zdru\xc5\xbeuje vsakdanje in znanstvene poglede na resni\xc4\x8dnost, je temelj tega, kar se v\xc4\x8dasih imenuje "Pittsburgova \xc5\xa1ola". Njeni \xc4\x8dlani so Brandom, John McDowell in John Haugeland._NEWLINE_Poleg na\xc5\xa1tetih je Sellars mo\xc4\x8dno vplival tudi na mnogo drugih filozofov, kot so Richard Rorty (neopragmatizem), Paul Churchlanddo (eliminativni materializem), Laurence BonJour (racionalizem), Ruth Millikan, Hector-Neri Castaneda, Bruce Aune, Jay Rosenberg, Johanna Seibt, Matthew Burstein, Ray Brassier, Andrew Chrucky, Jeffrey Sicha, Pedro Amaral, Thomas Vinci, Willem A. de Vries, David Rosenthal, Ken Wilber in Michael Williams.'