b'\n_START_ARTICLE_\nLibijska pu\xc5\xa1\xc4\x8dava\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nSodobna  Libija je razdeljena na regije Cirenajka, Tripolitanija in Fezzan in meri 1.760.000 km\xc2\xb2. Ve\xc4\x8dina ozemlja je pu\xc5\xa1\xc4\x8dava. Izjemi sta ozek pas ozemlja  na sredozemski obali in Cirenaj\xc5\xa1ke gore (Jebel Akhdar ali Zelene gore)._NEWLINE_Ve\xc4\x8dino ozemlja pokriva Libijska pu\xc5\xa1\xc4\x8dava, ki je v smeri vzhod-zahod dolga okoli 1.100 km, v smeri sever-jug pa okoli 1.000 km. Podobno kot ve\xc4\x8dina Sahare je tudi Libijska pu\xc5\xa1\xc4\x8dava ve\xc4\x8dinoma pe\xc5\xa1\xc4\x8deno in kamnito ni\xc5\xbeavje. V pu\xc5\xa1\xc4\x8davi je nekaj depresij in nobene reke, ki bi se stekala vanjo ali odtekala iz nje.  Planota Gilf Kebir, ki dose\xc5\xbee nadmorsko  vi\xc5\xa1ino nekaj \xc4\x8dez 1.000 m, in bli\xc5\xbenji masiv Jebel Uweinat sta izjemi na neprekinjenem prostranstvu kristalini\xc4\x8dnih kamnin, pokritih s plastmi vodoravnih sedimentov, ki tvorijo obse\xc5\xbene pe\xc5\xa1\xc4\x8dene planjave, nizke planote in pe\xc5\xa1\xc4\x8dine. Pokrajina je zaradi gora,  oaz in pe\xc5\xa1\xc4\x8denih morij presenetljivo raznolika._NEWLINE_Na jugu se iz pu\xc5\xa1\xc4\x8dave dvigajo gorske verige Jebel Uweinat (Gora izvirkov, 1.980 m) na tromeji Libija-Egipt-Sudan, Tibesti na jugu na meji s \xc4\x8cadom in Akakus na jugozahodu na meji z A\xc5\xbeirijo. Glavne oaze so Jaghbub in Jalo na v zhodu v Cirenajki, Kufra na jugovzhodu in Murzuk na jugu v Fezzanu. Pe\xc5\xa1\xc4\x8dena morja le\xc5\xbeijo v obro\xc4\x8du ob libijski meji. Na vzhodu je pe\xc5\xa1\xc4\x8deno morje Calanshio, zahodna krpa Velikega pe\xc5\xa1\xc4\x8denega morja na egiptovsko-libijski meji, ki se razteza  od Jaghbuba in Jaloja na severu do Kufre na jugu. Dolgo je 800 km. Na jugovzhodu blizu meje s Sudanom je pe\xc5\xa1\xc4\x8deno morje Rebiana. Na jugozahodu je na meji s \xc4\x8cadom pe\xc5\xa1\xc4\x8deno morje Idehan Murzuk, na zahodu na meji z Al\xc5\xbeirijo pa pe\xc5\xa1\xc4\x8deno morje Idehan Ubari, ki pokriva skoraj \xc4\x8detrtino celotne povr\xc5\xa1ine pu\xc5\xa1\xc4\x8dave. Pe\xc5\xa1\xc4\x8dene sipine na njem so visoke do 512 m._NEWLINE_Druge zna\xc4\x8dilnosti pu\xc5\xa1\xc4\x8dave so Aswad Al Huruj (\xc4\x8crna pu\xc5\xa1\xc4\x8dava), velika okrogla pokrajina s \xc4\x8drnim vulkanskim \xc5\xa1\xc4\x8ditom v sredini in Hamada al Hamra (Rde\xc4\x8da pu\xc5\xa1\xc4\x8dava), kamnita planota na zahodu ob tunizijski meji, ki so jo v rde\xc4\x8de obarvali skladi \xc5\xbeelezovih oksidov. Na jugovzhodu le\xc5\xbei med Kufro in tromejo Libija-Egipt-Sudan Jebel Arkenu z dvema  kraterju podobnima strukturama, za kateri se domneva, da sta posledica trka meteroritov. Severno od planate Gilf Kebir je med plitvima perifernima pe\xc5\xa1\xc4\x8denima sipinama na jugu Velikega pe\xc5\xa1\xc4\x8denega jezera polje Libijskega pu\xc5\xa1\xc4\x8davskega stekla. Za to polje se domneva, da je povezano s padcem meteorita, ki je ustvaril krater Kebira na meji med Libijo in Egiptom. Pu\xc5\xa1\xc4\x8davsko steklo je bilo vdelano celo v primerek Tutankamonovega nakita.   _NEWLINE_Libijska pu\xc5\xa1\xc4\x8dava je redko naseljena. Izjeme so sodobna naselja v oazah v spodnji Ciranajki v jugovzhodni Libiji. Domorodno prebivalstvo sestavljajo plemena Bi\xc5\xa1arin, Mahas in Berber. Vzhodni del pu\xc5\xa1\xc4\x8dave, ki le\xc5\xbei v Egiptu, Egip\xc4\x8dani imenujejo Zahodna pu\xc5\xa1\xc4\x8dava,  bi jo razlikovali od Vzhodne pu\xc5\xa1\xc4\x8dave med Nilom in Rde\xc4\x8dim morjem.\n_START_SECTION_\nPodnebje\n_START_PARAGRAPH_\nLibijska pu\xc5\xa1\xc4\x8dava je verjetno ena od najmanj gostoljubnih regij na Zemlji. Njeno podnebje je presenetljivo spremenljivo. Poleti povpre\xc4\x8dne dnevne temperature zraka dosegajo 50 \xc2\xb0C in ve\xc4\x8d, pono\xc4\x8di pa se zelo ohladi. Pozimi so dnevi bolj hladni s povpre\xc4\x8dnimi temperaturami okoli 27 \xc2\xb0C, pono\xc4\x8di pa se ohladi pod zmrzi\xc5\xa1\xc4\x8de. Izmerjena je bila tudi temperatura \xe2\x88\x929 \xc2\xb0C. Pri the pogojih nastaja slana, zato tak\xc5\xa1ne no\xc4\x8di imenujejo Bele no\xc4\x8di. V Al Aziziji na severu Libije, kjer je najstarej\xc5\xa1a vremenska postaja v dr\xc5\xbeavi, so leta 1922 izmerili najvi\xc5\xa1jo kdaj v naravi  izmerjeno temperaturo, ki je zna\xc5\xa1ala 58 \xc2\xb0C._NEWLINE_Na severu pu\xc5\xa1\xc4\x8dave ob sredozemski obali pihajo v notranjost hladni in vla\xc5\xbeni vetrovi, medtem ko bolj proti jugu pihajo iz notranjosti vro\xc4\x8di in suhi vetrovi, znani kot ghibli, ki povzro\xc4\x8dajo ogromne pe\xc5\xa1\xc4\x8dene viharje.\n_START_SECTION_\nZgodovina pu\xc5\xa1\xc4\x8dave\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovinsko se je termin Libija nana\xc5\xa1al na vsa slabo znana ozemlja zahodno od Starega Egipta, katerega zahodno mejo je ozna\xc4\x8devalo jezero Mareotis (arabsko \xd8\xa8\xd8\xad\xd9\x8a\xd8\xb1\xd8\xa9 \xd9\x85\xd8\xb1\xd9\x8a\xd9\x88\xd8\xb7, Buhayrat Maryut) pri  Aleksandriji. Za stare Grke, tudi Herodota, je Libija obsegala celo sredozemsko afri\xc5\xa1ko obalo do rta Spartel v Maroku. Kasneje so Rimljani v zahodnem Egiptu in Cirenajki  ustanovili provinci Libya Inferior in Libya Superior (Spodnja in Gornja Libija). Libijska pu\xc5\xa1\xc4\x8dava je bila pu\xc5\xa1\xc4\x8dava ju\xc5\xbeno njiju. Z ustanovitvijo italijanske kolonije Libije v 20. stoletju je postalo ime Libijska pu\xc5\xa1\xc4\x8dava za to regijo neprimerno, zato so del pu\xc5\xa1\xc4\x8dave znotraj Egipta zahodno od Nila preimenovali v Zahodna pu\xc5\xa1\xc4\x8dava, pu\xc5\xa1\xc4\x8davo vzhodno od Nila pa v Vzhodna pu\xc5\xa1\xc4\x8dava.\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nPo italijanski zasedbi Libije v italijansko-tur\xc5\xa1ki vojni leta 1911-1912, je pu\xc5\xa1\xc4\x8dava postal prizori\xc5\xa1\xc4\x8de dvajset let trajajo\xc4\x8dih spopadov med Italijani in arabskim politi\xc4\x8dno-verskim redom senusi  s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem na Jebel Akhdarju v Cirenajki in oazi Kufra. Spopadi so se kon\xc4\x8dali leta 1931 z zmago Italijanov.\n_START_SECTION_\nSodobne raziskave\n_START_PARAGRAPH_\nV 30. letih 20. stoletja je bila Libijska pu\xc5\xa1\xc4\x8dava prizori\xc5\xa1\xc4\x8de raziskav in kartografiranja, ki sta jih opravljala italijanska kopenska vojska in zra\xc4\x8dne sile. Po jugovzhodni Libiji in ju\xc5\xbenem Egiptu so potovali tudi drugi raziskovalci, med njimi Ralph Bagnold in Laszlo Almasy, ki so iskali izgubljeno oazo Zerzura. Bagnold je odpotoval tudi v severni \xc4\x8cad v depresijo Mourdi. Svoja odkritja je opisal v knjigi Libijske pe\xc5\xa1\xc4\x8dine: Potovanje po mrtvem svetu, izdani leta 1935.\n_START_SECTION_\nDruga svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nMed drugo svetovno vojno je bilo ozemlje severovzhodne Libijske pu\xc5\xa1\xc4\x8dame med El Agheilo in egiptovsko mejo prizori\xc5\xa1\xc4\x8de te\xc5\xbekih bitk med silami osi in zahodnimi zavezniki. Obdobje je znano kot Zahodna pu\xc5\xa1\xc4\x8davska kampanja. Globlje v pu\xc5\xa1\xc4\x8davi so se italijanske motorizirane saharske enote Compagnie Auto-Avio Sahariane spopadale z britansko  Long Range Desert Group iz Egipta in francoskim svobodnim  R\xc3\xa9giment de Tirailleurs S\xc3\xa9n\xc3\xa9galais du Tchad iz \xc4\x8cada. Ve\xc4\x8dje voja\xc5\xa1ke akcije so bile obleganje  Giarabuba (zdaj D\xc5\xbeaghbub), bitka za Kufro in pohod na Murzuk. Vse akcije so bile leta 1941._NEWLINE_V pe\xc5\xa1\xc4\x8denem morju Calanshio je na svojem prvem borbenem poletu leta 1943 strmoglavil ameri\xc5\xa1ki bombnik Lady Be Good. Njegove razbitine so odkrili leta 1958 200 km severno od Kufre.'