b'\n_START_ARTICLE_\nApicius\n_START_PARAGRAPH_\nApicius, zbirka rimskih kuharskih receptov, ki je bila napisana verjetno v poznem 4. ali zgodnjem 5. stoletju. Napisana je v jeziku, ki je v mnogih pogledih bli\xc5\xbeji ljudski kot klasi\xc4\x8dni latin\xc5\xa1\xc4\x8dini._NEWLINE_Naslov Apicius so dolgo \xc4\x8dasa povezovali z Markom Gavijem Apicijem, gurmanom in ljubiteljem prefinjenega razko\xc5\xa1ja, ki je \xc5\xbeivel v 1. stoletju n. \xc5\xa1t. med vladanjem cesarja Tiberija. V\xc4\x8dasih so mu pomotoma pripisovali tudi avtorstvo omenjene kuharske knjige._NEWLINE_Apicij je zbirka, ki je namenjena kuharjem. V najstarej\xc5\xa1ih tiskanih izdajah ima najpogosteje naslov De re coquinaria (O kuhanju). Zaradi dveh rokopisov, ki sta se za\xc4\x8denjala z besedama "API CAE", so avtorstvo knjige pripisali nekemu sicer neznanemu Celiju Apiciju.\n_START_SECTION_\nDruge izdaje\n_START_PARAGRAPH_\nV nekem povsem drugem rokopisu iz karolin\xc5\xa1kega obdobja je zelo skraj\xc5\xa1an pozvetek z naslovom Apici excerpta a Vinidario - Vindinarijev \xc5\xbeepni apicij. Vindinarij je povsem neznan in bi lahko bil Got z imenom Vinitaharjis. Besedilo kljub enakemu naslovu ni povzetek iz Apicija, kakr\xc5\xa1nega poznamo danes, ker se njegova vsebina ne ujema z vsebino v dalj\xc5\xa1i razli\xc4\x8dici anti\xc4\x8dnega Apicija. Mo\xc5\xbeno je, da se je del izvirnega besedila do nastanka karolin\xc5\xa1kega rokopisa izgubil ali pa se je njegova vsebina s\xc4\x8dasoma spremenila in prilagodila uporabnikom._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1i tiskani izdaji Apicija sta iz Milana (1498) in Benetk (1500). V naslednjih \xc5\xa1tirih desetletjih so natisnili \xc5\xa1e \xc5\xa1tiri izdaje, kar ka\xc5\xbee na veliko zanimanje bralcev. V raz\xc5\xa1irjeni standardni izdaji Apicija, ki je je natisnil C.T. Schuch v Heidelbergu leta 1867, je avtor dodal tudi nekaj receptov iz Vindinarijevega rokopisa._NEWLINE_Od prve tiskane izdaje leta 1492 do leta 1936, ko je bil natisnjen Vehlingov prevod in bibliografija Apicija, je bilo natisnjenih \xc5\xa1tirinajst izdaj latinskega besedila. Delo se ni na \xc5\xa1iroko prevajalo. Prvi je bil prevod v italijan\xc5\xa1\xc4\x8dino iz leta 1852, kateremu so v 20. stoletju sledili prevodi v nem\xc5\xa1\xc4\x8dino in angle\xc5\xa1\xc4\x8dino.'