b'\n_START_ARTICLE_\nBasa\n_START_SECTION_\nTempelj Apolona Epikurijskega\n_START_PARAGRAPH_\nTempelj je bil posve\xc4\x8den Apolonu Epikurejskemu ("Apolon pomo\xc4\x8dnik"). Postavili so ga prebivalci Mesenije v anti\xc4\x8dni Arkadiji v zahvalo, ko se je kon\xc4\x8dala epidemija kuge. Zasnoval ga je Iktin , arhitekt atenskega Hefajstovega templja in Partenona. Anti\xc4\x8dni pisec Pavzanias je hvalil tempelj, drugi naj bi bili le njegova senca, razen templja Atene v Tegeji, zaradi lepote kamna in harmonije v gradnji.  Stoji na nadmorski vi\xc5\xa1ini 1131 metrov na pobo\xc4\x8djih gore Kotilion.\n_START_SECTION_\nKonstrukcija in okrasje\n_START_PARAGRAPH_\nTempelj le\xc5\xbei v smeri sever\xe2\x80\x93jug, kar je v nasprotju z ve\xc4\x8dino gr\xc5\xa1kih templjev, ki so poravnani v smeri vzhod\xe2\x80\x93zahod; njegov glavni vhod je s severa zaradi omejenega prostora na strmem pobo\xc4\x8dju gore. Da bi odpravili to te\xc5\xbeavo, so vrata ob strani templja, morda tudi zaradi svetlobe za osvetlitev kultnega kipa._NEWLINE_Tempelj je sorazmerno skromne velikosti, ob stilobatu meri 38,3 s 14,5 metra , vsebuje dorski peristil s \xc5\xa1estimi in petnajstimi stebri (heksastil). Streha nad osrednjim prostorom je ostala odprta zaradi svetlobe in zraka. Tempelj je bil v celoti zgrajen s sivim arkadijskim apnencem , razen friza, ki je bil izklesan iz marmorja (verjetno je bil v anti\xc4\x8dnih \xc4\x8dasih obarvan). Kot ve\xc4\x8dina velikih templjev ima tri prostore: pronaos, naos in \'\'opistodom\'\' (\xe1\xbd\x80\xcf\x80\xce\xb9\xcf\x83\xce\xb8\xcf\x8c\xce\xb4\xce\xbf\xce\xbc\xce\xbf\xcf\x82, \'zadnja soba\'). V naosu je bil verjetno tudi kultni kip Apolona, \xc4\x8deprav domnevajo, da je preprost "protokorintski" kapitel. Odkril ga je Cockerell, nato pa izgubil na morju. Lahko bi bil steber, ki je stal v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du naosa in bil namenjen anikoni\xc4\x8dni podobi Apolona Borealisa. Templju manjkajo nekatere vidne izbolj\xc5\xa1ave, ki jih najdemo v Partenonu, kot so subtilno ukrivljena tla, \xc4\x8deprav imajo stebri entazo (nabreklino na pribli\xc5\xbeno polovici stebra). _NEWLINE__NEWLINE_ _NEWLINE_Nenavadno je, da ima tempelj vse tri klasi\xc4\x8dne sloge, ki so se uporabljali v anti\xc4\x8dni gr\xc5\xa1ki arhitekturi: dorski, jonski in korintski slog.  Zunanji stebri sestavljajo peristil, medtem ko portik podpirajo jonski stebri, korintski stebri pa so v notranjosti. Korintski kapitel je prvi iz tega obdobja._NEWLINE_Zunanjost templja je sorazmerno malo okra\xc5\xa1ena . V notranjosti je bil dolg jonski friz, ki je prikazoval Grke v bitki z Amazonkami in Lapite v bitki s Kentavri. Metope v frizu je leta 1815 odstranil Charles Robert Cockerell in jih odpeljal v Britanski muzej v London (\xc5\xa1e vedno si jih je treba ogledati v galeriji \xc5\xa1t. 16 Britanskega muzeja . Cockerell je okrasil stene stopni\xc5\xa1\xc4\x8da v Ashmolovem muzeju v Oxfordu in v Travellers Clubu v Londonu z mav\xc4\x8dnimi odlitki istega friza.\n_START_SECTION_\nPonovno odkritje in odstranitev\n_START_PARAGRAPH_\nTempelj so prvi\xc4\x8d opazili novembra 1765, ko je francoski arhitekt J. B\xc3\xb4cher, ki je gradil vile v kraju Zante, pri\xc5\xa1el do njega povsem po naklju\xc4\x8dju; spoznal ga je po legi, a ko se je vrnil drugi\xc4\x8d, so ga umorili razbojniki.  Charles Robert Cockerell in Carl Haller von Hallerstein, ki sta zavarovala skulpture v Egini, sta leta 1811 upala na ve\xc4\x8dji uspeh pri Basi. Vse Hallerjeve natan\xc4\x8dne risbe lokacije so se izgubile na morju. _NEWLINE_Obmo\xc4\x8dje je bilo raziskano leta 1812 z dovoljenjem Veli Pa\xc5\xa1e, tur\xc5\xa1kega poveljnika na Peloponezu. Skupina britanskih starinarjev je odstranila 23 plo\xc5\xa1\xc4\x8d friza iz jonske cele in jih prepeljala v Zante skupaj z drugimi kipi. Veli Pa\xc5\xa1a je zahteval najdbe, a bil uti\xc5\xa1an v zameno za majhno podkupnino; friz je na dra\xc5\xbebi kupil Britanski muzej leta 1815. Metope s friza je odstranil Charles Robert Cockerell. Kipi s friza so bili leta 1814 razstavljeni v Rimu in uradno 1820 v Britanskem muzeju. Nepremi\xc5\xa1ljeni obiski so povzro\xc4\x8dili nadaljnje objave. Prva objavljena izkopavanja so se za\xc4\x8dela \xc5\xa1ele leta 1836. Izkopavali so ruski arheologi, med katerimi je bil slikar Karl Brjulov. Morda je bilo najpresenetljivej\xc5\xa1e odkritje najstarej\xc5\xa1ega korintskega kapitela, najdenega do tedaj. Nekateri artefakti so na ogled v Pu\xc5\xa1kinovem muzeju lepih umetnosti v Moskvi._NEWLINE_Leta 1902 je Gr\xc5\xa1ko arheolo\xc5\xa1ko dru\xc5\xa1tvo iz Aten pod vodstvom arheologa Konstantinosa Kuruniotisa skupaj s Konstantinosom Romaiosom in Panagiotisom Kavadiasom opravilo sistemati\xc4\x8dna izkopavanja.  Nadaljnja izkopavanja so bila leta 1959, 1970 in od 1975\xe2\x80\x931979 pod vodstvom Nikolaosa Gialurisa.\n_START_SECTION_\nOhranjanje\n_START_PARAGRAPH_\nTempelj je odmaknjen. Pavzanias je edini anti\xc4\x8dni popotnik, katerega opombe o Basi so se ohranile, kar je bilo koristno za tempelj. Drugi dostopnej\xc5\xa1i templji so bili po\xc5\xa1kodovani ali po vojni uni\xc4\x8deni ali konzervirani zaradi preureditve v kr\xc5\xa1\xc4\x8danske cerkve. Apolonovemu templju je bilo v tem smislu prizaneseno. Zaradi svoje oddaljenosti od glavnih mestnih obmo\xc4\x8dij je tudi manj te\xc5\xbeav s kislim de\xc5\xbejem, ki hitro raztaplja apnenec in \xc5\xa1koduje marmornim reliefom._NEWLINE_Apolonov tempelj je zdaj pokrit z belim \xc5\xa1otorom, da bi za\xc5\xa1\xc4\x8ditili ru\xc5\xa1evine pred vremenskimi vplivi. Zanj skrbi Odbor za ohranjanje templja  Apolona Epikurejskega gr\xc5\xa1kega ministrstva za kulturo, ki ima sede\xc5\xbe v Atenah.'