b'\n_START_ARTICLE_\nProtipape\xc5\xbe Evlalij\n_START_SECTION_\nPostavitev protipape\xc5\xbea Evlalija\n_START_PARAGRAPH_\nOb Zosimovi smrti se je mudilo v Rimu devet za Cerkev zaslu\xc5\xbenih \xc5\xa1kofov, ki so skupaj z duhovniki in ljudstvom izvolili na sede\xc5\xbe apostola Petra \xc5\xbee starej\xc5\xa1ega duhovnika Bonifacija. _NEWLINE_Diakoni \xe2\x80\x93 upravniki cerkvenega premo\xc5\xbeenja \xe2\x80\x93 in del ljudstva pa so dan poprej, \xc5\xbee 27. decembra 418, oklicali za pape\xc5\xbea arhidiakona Evlalija. Ko so iz Zosimovega pogreba napravili pohuj\xc5\xa1anje in pravi cirkus, so zasedli Lateransko baziliko in prisilili ostijskega  \xc5\xa1kofa, \xc4\x8deprav je bil ta na smrt bolan, da je posvetil Evlalija za \xc5\xa1kofa.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe Bonifacij I.\n_START_PARAGRAPH_\nBonifacij je bil za pape\xc5\xbea je bil izvoljen 28. decembra 418; cesar Honorij (393-423) je v za\xc4\x8detku bil bolj naklonjen njegovemu nasprotniku Evlaliju, ki je bil izvoljen dan poprej, torej 27. decembra 418. Da bi re\xc5\xa1il zmedo, je izdal odlok, po katerem je prepovedal obema rimskima \xc5\xa1kofoma bivanje v Rimu. Kljub temu pa se je Evlalij vrnil iz izgnanstva in hotel opraviti 30. marca 419 slovesno velikono\xc4\x8dno bogoslu\xc5\xbeje, kar mu je prepre\xc4\x8dil poganski \xc5\xbeupan Simah (Symmachus); za kazen mu je cesar odvzel \xc5\xa1kofovsko \xc4\x8dast in ga poslal v izgnanstvo v Antium (danes Anzio), v Laciju. \xc5\xa0ele takrat se je lahko Bonifacij vrnil v Rim ter se posvetil \xc5\xa1tevilnim pere\xc4\x8dim nalogam. Zahodnorimski cesar Honorij je priznal izvolitev Bonifacija s posebnim odlokom od 3. aprila 419 in odstavil protipape\xc5\xbea Evlalija; slu\xc5\xbebo je Bonifacij nastopil nato 10. aprila 419.\n_START_SECTION_\nCesarski odlok\n_START_PARAGRAPH_\nDa bi se izognili zmedi, ki je nastala ob izvolitvi dveh pape\xc5\xbeev, je na Bonifacijevo pro\xc5\xa1njo cesar izdal odlok, po katerem je v prihodnje v podobnih primerih treba ravnati takole: oba izvoljena \xc5\xa1kofa se morata odpovedati slu\xc5\xbebi, rimska duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina in ljudstvo pa morajo izvoliti za to slu\xc5\xbebo tretjega \xc4\x8dloveka. \xc4\x8ceprav je bil dobro zami\xc5\xa1ljen, vendar odlok nikoli ni stopil v veljavo; omogo\xc4\x8dil pa je vme\xc5\xa1avanje vladarjev v pape\xc5\xa1ke volitve, kar je skozi zgodovino povzro\xc4\x8dalo mnogo te\xc5\xbeav.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nRimski \xc5\xbeupan je po cesarjevem odloku izgnal Evlalija iz Rima v  Antium (danes Anzio), v Laciju, kjer je \xc4\x8dakal prilo\xc5\xbenosti, da bi se s spomo\xc4\x8djo svojih privr\xc5\xbeencev vrnil na pape\xc5\xa1ki prestol, zlasti ker je pape\xc5\xbe Bonifacij hudo zbolel. Po okrevanju se je obrnil na cesarja, ki je izdal odlok, po katerem za novega pape\xc5\xbea ne more biti izbran nobeden od prej\xc5\xa1njih kandidatov. Pod Celestinom je Evlalij postal \xc5\xa1kof v Nepiju v Laciju. Nikoli se ni lo\xc4\x8dil od povezanosti s Cerkvijo. Ko je po vnovi\xc4\x8dni bolezni pape\xc5\xbe Bonifacij res umrl, se Evlalij ni vrnil v Rim kljub nagovarjanju njegovih prista\xc5\xa1ev. Po slabem letu je kot \xc5\xa1kof 423 v Nepiju tudi umrl.  _NEWLINE_Liber pontificalis poro\xc4\x8da, da je umrl kot \xc5\xa1kof v Kampaniji.'