b'\n_START_ARTICLE_\nNeferit I.\n_START_SECTION_\nPrevzem oblasti\n_START_PARAGRAPH_\nDomneva se, da je bil Neferit general iz Mendesa v Nilovi delti, ki se je v jeseni 399 pr. n. \xc5\xa1t. uprl faraonu Armiteju, ga premagal v odprti bitki in nato v Memfisu usmrtil. Zatem se je v Memfisu in morda tudi v Saisu kronal za egip\xc4\x8danskega faraona in preselil prestolnico iz Saise v doma\xc4\x8di Mendes. Dejstvo, da je Neferit I. izbral Horovo ime Psametika II. in zlato Horovo ime  Amazisa II., vladarjev iz 26. dinastije, ka\xc5\xbee, da je \xc5\xbeelel svojo vladavino povezati  z nekdanjo zlato dobo egip\xc4\x8danske zgodovine.\n_START_SECTION_\nVladanje\n_START_PARAGRAPH_\nPo Manetonu je Neferit I. vladal \xc5\xa1est let, \xc4\x8deprav so arheolo\xc5\xa1ko dokazana samo \xc5\xa1tiri vladarska leta._NEWLINE_Neferitova gradbena dela so odkrili na \xc5\xa1tevilnih krajih po celem Egiptu, v Spodnjem Egiptu v Tmuisu, Tell Robi, Butu, kjer so na\xc5\xa1li njegov kip, Memfisu, Sakari in njegovem rojstnem mestu Mendes. V Srednjem in Gornjem Egiptu je naro\xc4\x8dil gradnjo kapele v Akorisu, postavil svoj kip v Ahminu pri Sohagu in prizidal nekaj zgradb v Karnaku. Bazaltna sfinga z njegovim imenom je zdaj razstavljena v Louvru. V Evropo so jo pripeljali \xc5\xbee v 16. stoletju in je najprej krasila fontano v  vili Borghese v Rimu._NEWLINE_V zunanjih zadevah je nadaljeval politiko egip\xc4\x8danskega vme\xc5\xa1avanja v dogajanja na Bli\xc5\xbenjem vzhodu. Po poro\xc4\x8dilu Diodorja Sicilskega je leta 396 pr. n. \xc5\xa1t. podprl \xc5\xa1partanskega kralja Agezilaja II. v njegovi vojni proti Perzijcem.  \xc5\xa0partanci so osvojili Ciper in Rodos in posku\xc5\xa1ali raz\xc5\xa1iriti svoj vpliv \xc5\xa1e bolj proti vzhodu. Neferit je \xc5\xa0partance oskrbel s 500.000 merniki \xc5\xbeita in opremo za 100 trirem. Tovor je priplul na Rodos tik pred tem, ko je Perzijcem uspelo ponovno osvojiti otok, zato ga je v celoti zasegel properzijski admiral Konon Atenski.\n_START_SECTION_\nSmrt in nasledstvo\n_START_PARAGRAPH_\nNeferit I. je umrl pozimi 394/393 pr. n. \xc5\xa1t. po \xc5\xa1estih letih vladanja. Demotska kronika omenja, da so njegovemu sinu dovolili, da ga nasledi, vendar ne omenja njegovega imena. Zdaj na splo\xc5\xa1no velja prepri\xc4\x8danje, da je bil njegov sin Hakor, ki je vladal samo eno leto, dokler ga ni strmoglavil Psamut, s katerim o\xc4\x8ditno ni bil v sorodu. Hahorju je naslednje leto uspelo ponovno zasesti egip\xc4\x8danski prestol.\n_START_SECTION_\nGrob\n_START_PARAGRAPH_\nDomnevno Neferitovo grobnico je odkrila me\xc5\xa1ana skupina arheologov z Univerze v Torontu in Univerze v Washingtonu leta 1992-1993. Mogo\xc4\x8dega lastnika  grobnice so prepoznali po u\xc5\xa1abtijih z njegovim imenom, popolnega dokaza pa niso odkrili. V grobnici je \xc5\xa1e vedno nekaj predmetov in sarkofag iz apnenca. Domneva se, da so jo poru\xc5\xa1ili Perzijci leta 343 pr. n. \xc5\xa1t. Na podro\xc4\x8dju Neferitovega grobnega  kompleksa so odkrili kerami\xc4\x8dne posode s primerki rib in z ribami prekrite stele, kar se pogosto tolma\xc4\x8di kot votivno daritev in bi lahko kazale, da je bilo na tem mestu sveti\xc5\xa1\xc4\x8de ribje boginje Hatmehit.'