b'\n_START_ARTICLE_\nBitinija\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nBitinija je na zahodu in severu mejila na Propont (Mramorno morje), Bospor in \xc4\x8crno morje. Gr\xc5\xa1ki geograf Strabon (63 pr. n. \xc5\xa1t \xe2\x80\x93 19) v svoji Geografiji pravi, da je bila njena vzhodna meja reka Sangarius (Sakarya). Danes prevladuje mnenje, da je segala do reke Partenius, ki jo je lo\xc4\x8devala od sosednje Paflagonije. Njeno ozemlje se je pribli\xc5\xbeno ujemalo z ozemljem, ki so ga naseljevali Marijadinci. Na zahodu in jugozahodu je na reki Rhyndacus mejila na Misijo, na jugu pa na Frigijo, Epiktet in Galatijo._NEWLINE_Pokrajina je precej gorata in gozdnata, doline in obalna podro\xc4\x8dja pa so zelo rodovitna. Najpomembnej\xc5\xa1e pogorje je tako imenovani Misijski Olimp (Uluda\xc4\x9f, 2.543 m), ki se dviguje nad Burso in je viden vse do Istambula, do katerega je 113 km. Vrhovi gora so skoraj celo leto zasne\xc5\xbeeni._NEWLINE_Pogorje se od Olimpa ob reki Sakarya razteza \xc5\xa1e ve\xc4\x8d kot 160 km proti vzhodu vse do Paflagonije in je sestavni del pogorij, ki omejujejo visoko planoto Anatolijo. Obse\xc5\xbeeno ozemlje, ki ga Turki imenujejo A\xc4\x9fa\xc3\xa7 Denizi (ocean dreves) in se razteza od Olimpa proti zahodu vse do obale Bosporja, je hibovito in poraslo z bogatimi gozdovi. V zahodno obalo se zajedata dva globoka zaliva. Izmitski zaliv (anti\xc4\x8dni Astacus) na severu je globok 65-80 km in sega vse do \xc4\xb0zmita (anti\xc4\x8dne Nikomedije). Zaliv Mudanya ali Gemlik je dolg okrog 40 km. Na koncu zaliva je manj\xc5\xa1e mesto Gemlik (anti\xc4\x8dni Cius), ki je povezano z jezerom in mestom \xc4\xb0znik, nekdanjo Nikejo._NEWLINE_Najpomemnej\xc5\xa1e reke v Bitiniji so Sakarya, ki te\xc4\x8de skozi pokrajino od juga proti severu, Rhyndacus, ki jo lo\xc4\x8duje od Misije, in Filiyos, ki izvira v pogorju Alada\xc4\x9f kak\xc5\xa1nih 80 km od morja. Na vzhodni meji pokrajine je \xc5\xa1e manj\xc5\xa1a reka Bartin (anti\xc4\x8dni Partenius)._NEWLINE_V dolinah, ki se iztekajo proti \xc4\x8crnemu morju, uspeva raznovrstno sadje, tudi pomaran\xc4\x8de. Bogata in skrbno obedlana je tudi dolina reke Sangarius in ravnice okrog Burse in \xc4\xb0znika (Nikeje). Pomembni so nasadi murve, ki z listjem oskrbujejo Burso, kjer je pomembna industrija svile.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nAnti\xc4\x8dni pisci Herodot, Ksenofont, Strabon in drugi pravijo, da so bili Bitinijci priseljeno tra\xc4\x8dansko pleme in v Trakiji je resni\xc4\x8dno \xc5\xbeivelo pleme Tinijcev. Izgleda, da sta se dve sorodni plemeni, Tinijci in Bitinijci, isto\xc4\x8dasno naselili v sosednjih pokrajinah na severozahodu Male Azije, od koder sta pregnali ali podjarmili Misijce, Kavkonijce, Marijandinijce in druga manj\xc5\xa1a plemena. Herodot omenja, da so Tinijci in Bitinijci \xc5\xbeiveli kot sosedje, nazadnje pa so prevladali Bitinijci in dali pokrajini svoje ime. Kralj Kroes jih je vklju\xc4\x8dil v Lidijsko kraljestvo, ki je leta 546 pr. n. \xc5\xa1t. postalo del Perzijskega cesarstva kot satrapija Frigija._NEWLINE_Izgleda, da so se Bitinijci \xc5\xa1e pred prihodom Aleksandra Velikega osamosvojili. Znana sta doma\xc4\x8da kneza Bas in Zipoit, ki je leta 297 pr. n. \xc5\xa1t. postal kralj (basileus). Njegov sin in naslednik Nikomed I. je ustanovil mesto Nikomedijo, ki je med njegovim vladanjem (pribli\xc5\xbeno 278 do pribli\xc5\xbeno 255 pr. n. \xc5\xa1t.) dosegla velik razcvet. Med vladanjem njegovih naslednikov Prusa I., Prusa II. in Nikomeda II. (149 do 91 pr. n. \xc5\xa1t.), je postala Bitinija pomembno kraljestvo v Mali Aziji. Zadnji bitinijski kralj je bil Nikomed IV., katerega je pontski kralj Mitrijad VI. vrgel s prestola. Rimski senat je Nikomeda vrnil na prestol. Vladal je do leta 74 pr. n. \xc5\xa1t., potem pa je kraljestvo prepustil Rimski republiki._NEWLINE_Meje rimske province Bitinije so se pogosto spreminjale, potem pa so jo priklju\xc4\x8dili provinci Pont. V \xc4\x8dasu cesarja Trajana je bil za guvernerja zdru\xc5\xbeenih provinc imenovan Plinij mlaj\xc5\xa1i (103-105), ki nam je zapustil mnogo pomembnih informacij o rimski upravi v provincah. V Bizantinskem cesarstvu je bila Bitinija ponovno razdeljena na dve provinci, ki ju je delila reka Sangarius (Sakarya). Ime Bitinija se je uporabljalo samo na zahodni del province._NEWLINE_Bitinija je imela zaradi svoje lege med Donavo na severu in Evfratom na jugozahodu pomemben strate\xc5\xa1ki polo\xc5\xbeaj in v Nikomediji so progosto prezimovale razne vojske. Najpomembnej\xc5\xa1i bitinijski mesti sta bili Nikomedija in Nikeja. Mesti sta stalno tekmovali za prevlado in polo\xc5\xbeaj glavnega mesta. Obe mesti sta bili ustanovljeni v \xc4\x8dasu po Aleksandru Velikem, vendar so bile na obali Marmarskega morja \xc5\xbee pred njima gr\xc5\xa1ke naselbine oziroma kolonije Cius (Gemlik), Halkedon (Kad\xc4\xb1k\xc3\xb6y) na vhodu v Bospor in Heraclea Pontica (Karadeniz Ere\xc4\x9fli), ki le\xc5\xbei ob \xc4\x8crnem morju 190 km vzhodno od Bosporja. Vsa mesta so bila cveto\xc4\x8da trgovska sredi\xc5\xa1\xc4\x8da. Danes sta najpomembnej\xc5\xa1i mesti \xc4\xb0zmit in \xc3\x9csk\xc3\xbcdar ob Bosporju nasproti Istambula.'