b'\n_START_ARTICLE_\nAllan Bloom\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in izobrazba\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v judovski dru\xc5\xbeini druge generacije star\xc5\xa1ema, ki sta bila oba socialna delavca. Pri trinajstih letih je prebral ameri\xc5\xa1ki \xc4\x8dasopis Readers Digest, v katerem je naletel na \xc4\x8dlanek o Univerzi v Chicagu in star\xc5\xa1ema izrazil \xc5\xbeelji, da bi se vpisal na to univerzo. Leto kasneje se je z dru\xc5\xbeino preselil v Chicago. Leta 1946, star 16 let, je bil leta sprejet v program za humanisti\xc4\x8dne znanosti za nadarjene \xc5\xa1tudente. Pri osemnajstih letih je \xc5\xbee diplomiral. \xc5\xa0olanje je nadaljeval v podiplomskem programu v okviru iste univerze na Komiteju za dru\xc5\xbeboslovno misel, kjer se je v okviru \xc5\xa1ir\xc5\xa1ega interdisciplinarnega \xc5\xa1tudija specializiral za filologijo. Pod mentorstvom filologa in prevajalca anti\xc4\x8dne gr\xc5\xa1ke literature Davida Greneja je leta 1955 promoviral iz teze o Izokratu. Uspe\xc5\xa1no zaklju\xc4\x8den doktorat mu je prinesel \xc5\xa1e \xc5\xa1tudij v Parizu, kjer so nanj precej vplivala predavanja vplivnega razlagalca Heglove filozofije Alexandra Koj\xc3\xa8va. Njegova predavanja je kasneje tudi predstavil angle\xc5\xa1ko govore\xc4\x8demu svetu.\n_START_SECTION_\nKariera in delo\n_START_PARAGRAPH_\nV letih od 1953 do 1955 se je Bloom izpopolnjeval v Parizu na ENS. Po vrnitvi v Chicago je najprej predaval dodiplomskim \xc5\xa1tudentom pedago\xc5\xa1kega programa. V letih od 1960 do 1963 je pou\xc4\x8deval na Yaleu, na Cornellu do 1970 in Torontu do 1979, potem pa se je vrnil nazaj v Chicago._NEWLINE_Prva izdana monografija Shakespeare\'s Politics je vsebovala tri eseje o Shakespearjevih igrah. Prevedel in komentiral je Rousseaujevo pismo D\'Alembertu na temo gledali\xc5\xa1\xc4\x8da in mu napisal predgovor. Leta 1968 je prevedel in komentiral Platonovo dr\xc5\xbeavo. Bloom je menil, da so bili do tedaj\xc5\xa1nji prevodi pomanjkljivi, predvsem zaradi vpliva kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih motivov, ki so jih prevajalci skozi stoletja dodajali originalnemu besedilu (kr\xc5\xa1\xc4\x8danski platonizem). Zato je Bloom posku\xc5\xa1al pri prevajanju ostati \xc4\x8dim bolj objektiven. Prevod ni strogo filozofski in se na dialo\xc5\xa1ki ravni pribli\xc5\xbea literaturi. \xc4\x8ceprav njegov prevod ni splo\xc5\xa1no priznan, je sam zatrdil, da je upo\xc5\xa1teval vlogo prevajalca kot posrednika med bralcem in besedilom. Kasneje, leta 1978, je prevedel tudi Rousseaujevo delo Emile ali O vzgoji. V zbirki esejev Velikani in pritlikavci je v svoj izbor uvrstil eseje o Raymondu Aronu, Alexandru Koj\xc3\xa8vu, Leu Straussu in Johnu Rawlsu, skratka vseh, ki so nanj miselno pomembno vplivali. V predgovoru k Velikanom in pritlikavcem je zatrdil, da se je njegova pot izobra\xc5\xbeevanja za\xc4\x8dela s Freudom in kon\xc4\x8dala s Platonom. Tema tega eseja je samozavedanje in samoraziskovanje._NEWLINE_Bloomovo najbolj slavno delo ima naslov Somrak ameri\xc5\xa1kega uma. Predgovor je napisal njegov prijatelj, kanadski pisatelj Saul Bellow._NEWLINE_Ljubezen in prijateljstvo (Love and Friendship, 1993) je Bloomovo zadnje delo, ki je bilo objavljeno posthumno, napisal oziroma diktiral pa jo je na smrtni postelji, tik preden je umrl. V njej je podal svojo interpretacijo pomena ljubezni. Leta 1992 je zaradi AIDS-a umrl v Chicagu. Pojavila so se ugibanja, ali je bil Bloom homoseksualec, saj se sam glede spolne usmerjenosti ni nikoli opredeljeval, so pa njegovi prijatelji to potrdili._NEWLINE_Bloomovo delo ni zlahka kategorizirano, vendar vseeno obstaja rde\xc4\x8da nit, ki povezuje njegova dela. Zavzemal se je za ohranitev filozofskega na\xc4\x8dina \xc5\xbeivljenja za prihodnje generacije. To je \xc5\xbeelel dose\xc4\x8di tako s strokovnimi izdajami kot tudi izdajami za \xc5\xa1ir\xc5\xa1e ob\xc4\x8dinstvo. Tako lahko njegovo delo razdelimo v dve kategoriji: znanstvena (npr. komentar h Platonovi Dr\xc5\xbeavi) in popularno politi\xc4\x8dno komentatorstvo (npr. Somrak ameri\xc5\xa1kega uma). Zdi se, da je meja med tema kategorijama zelo jasna, vendar po podrobnej\xc5\xa1em pregledu Bloomovih del ugotovimo, da med njimi obstaja jasna povezava, skozi katero se odra\xc5\xbea avtorjev pogled na filozofijo in vlogo filozofa v politi\xc4\x8dnem \xc5\xbeivljenju.\n_START_SECTION_\nSomrak ameri\xc5\xa1kega uma\n_START_PARAGRAPH_\nDelo "Somrak ameri\xc5\xa1kega uma" je bilo objavljeno leta 1987, pet let za objavo kriti\xc4\x8dnega eseja v The National Review o neuspehu univerz, da bi mimo ozkih specializacij \xc5\xa1tudentom ponudile tudi eti\xc4\x8dno vsebino u\xc4\x8denja za \xc5\xbeivljenje. Zato je toliko bolj kriti\xc4\x8den do humanistike in ozkih specializacij v filozofiji, ki je prenehala biti vir modrosti za \xc5\xbeivljenje. Svoje mi\xc5\xa1ljenje je nato objavil v knjigi, ki govori o aktualnem stanju visoko\xc5\xa1olske izobrazbe na ameri\xc5\xa1kih univerzah. Tako on kot njegovi prijatelji in obo\xc5\xbeevalci so bili mnenja, da bo knjiga do\xc5\xbeivela zmeren uspeh, vendar je po\xc5\xbeela pozitivne za\xc4\x8detne kritike in nepri\xc4\x8dakovano postala izjemno priljubljena. Prodanih je bilo skoraj pol milijona trdih izdaj in na vrhu lestvice New York Times reliterarnega \xc5\xbeanra je ostala \xc5\xa1tiri mesece._NEWLINE_Somrak ameri\xc5\xa1kega uma je kritika sodobnih univerz in njihovega odnosa do \xc5\xa1tudentov, avtor v njej namre\xc4\x8d pi\xc5\xa1e, da te ne nudijo dovolj svojim \xc5\xa1tudentom, hkrati pa kritizira moderna gibanja v filozofiji, predvsem analiti\xc4\x8dno filozofijo in postmodernizem. Profesorji filozofije omalova\xc5\xbeujejo pomembne eti\xc4\x8dne in politi\xc4\x8dne probleme ter ne spodbujajo zanimanja svojih \xc5\xa1tudentov na teh podro\xc4\x8djih. Profesorji literature, ki jih zanima dekonstrukcija, spodbujajo iracionalizem in skepticizem standardov resnice in tako razkrajajo moralne imperative, ki so sporo\xc4\x8dane skozi resni\xc4\x8dno filozofijo in ki dvigajo in raz\xc5\xa1irjajo intelekt tistih, ki se ukvarjajo z njimi. V veliki meri Bloom kritizira prepri\xc4\x8danje, da so bile velike knjige Zahodnega mi\xc5\xa1ljenja razvrednotene kot vir modrosti. Bloomova kritika je raz\xc5\xa1irjena \xc4\x8dez univerze, zato da bi govorila splo\xc5\xa1ni krizi ameri\xc5\xa1ke dru\xc5\xbebe._NEWLINE_Avtorjeva kritika sodobnih gibanj po univerzah ali v dru\xc5\xbebi izhaja iz njegove klasi\xc4\x8dne in filozofske orientacije. Za Blooma neuspeh sodobnih liberalnih izobra\xc5\xbeevalnih institucij vodi v sterilne socialne in spolne navade modernih \xc5\xa1tudentov ter v njihovo nesposobnost, da bi si na\xc5\xa1li \xc5\xbeivljenje zase preko navadnih standardov, ki jim jih dru\xc5\xbeba ponuja kot uspeh. Bloom trdi, da so \xc5\xbeelje in vrednote, ki so nam bile vcepljene v glavo skozi reklame, postale bolj pomembne kot ljubezen, filozofsko iskanje resnice in civilizirano iskanje \xc4\x8dasti in slave.\n_START_SECTION_\nKritike\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi val kritik je bil objavljen v revijah kot so The New York Times, Time, Newsweek, Chronicle of Higher Education in Washington Post. Kritike so bile pozitivne, medtem ko so bile kritike drugega vala mnogo bolj negativne. Filozofa Martha Nussbaum in Harry V. Jaffa, prva bli\xc5\xbeje liberalni struji, drugi konzervativni, sta mu oba o\xc4\x8ditala, da je preve\xc4\x8d pod Nietzschejevim vplivom. Nussbaumova, ki je hkrati analiti\xc4\x8dna filozofinja, opozarja na slabosti pretiranega Nietzschejevega vpliva v sodobni filozofiji. Podobne kritike, ki so se spra\xc5\xa1evale o avtorjevi demokrati\xc4\x8dnosti, so si sledile iz obeh politi\xc4\x8dnih taborov, nekateri kritiki pa so \xc5\xa1li \xc5\xa1e dlje in so celotno delo potisnili v polje literarne satire. Noam Chomsky je knjigo ozna\xc4\x8dil preprosto za bebavo ("mind-bogglingly stupid")._NEWLINE_Ameri\xc5\xa1ki pisatelj Keith Botsford je s kratkim komentarjem upravi\xc4\x8dil Bloomovo knjigo: \xc2\xbbBloom je pisal v \xc4\x8dasu vnetih polemik, ko se je Amerika spopadala s spolno in rasno diskriminacijo. V tem \xc4\x8dasu (v 80. letih 20. stoletja) se je v Ameriki gledalo na ljudi predvsem po spolu in barvi ko\xc5\xbee. Bloom pa ni nikoli gledal na ljudi s te strani, temve\xc4\x8d jih je imel rad glede na to, kako so se obna\xc5\xa1ali do njega, torej je stremel k resni\xc4\x8dni ljubezni.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nLjubezen in prijateljstvo\n_START_PARAGRAPH_\nIz Bloomove zadnje knjige Ljubezen in prijateljstvo (Love and Friendship) je o\xc4\x8ditno, da so na avtorjevo interpretacijo ljubezni mo\xc4\x8dno vplivali predvsem evropski ustvarjalci, in sicer Flaubert, Tolstoj, Rousseau, Shakespeare s svojimi igrami ter Platon z delom Simpozij. Bellow je o Bloomovem poslednjem delu zapisal: \xc2\xbbNe samo, da je bil Allan akademik, temve\xc4\x8d je deloval tudi kot literarni pisatelj, ki je bil izjemno pameten in vsestranski. Literaturo je tako zelo ljubil, da je kljub, temu da je bil \xc5\xbee na pol paraliziran v bolni\xc5\xa1nici, napisal to literarno delo, ki je nekak\xc5\xa1no nadaljevanje Shakespearovih ljubezenskih iger in Platonovega erosa. V svojem delu poziva k branju poezije in spoznavanju, kaj se je zgodilo z na\xc5\xa1imi najglobljimi \xc4\x8dustvi v dana\xc5\xa1nji dobi, v kateri najdemo samo \xc5\xa1e umetno evforijo.\xc2\xab'