b'\n_START_ARTICLE_\nProtipape\xc5\xbe Anaklet II.\n_START_SECTION_\nRod in mladost\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov rojstni datum nam ni znan; le sklepamo lahko, da se je rodil okrog 1070 v Rimu kot drugorojeni sin v bogati in vplivni plemi\xc5\xa1ki dru\xc5\xbeini z imenom Pietro Pierleoni. Rodovina Pierleoni je s svojim bogastvom in vplivom doslej vedno podpirala cerkveno stranko, ki je izvajala Gregorijansko reformo. Do Worm\xc5\xa1kega sporazuma je bila vedno na strani pape\xc5\xbeev in v nasprotju s cesarji Svetorimskega cesarstva. Ko je pa za\xc4\x8del pojemati cesarski vpliv v Rimu, se je za\xc4\x8delo tekmovanje in boj za oblast med rodovinama Pierleoni ter Frangipani, ki pa je bila na cesarjevi strani. _NEWLINE__NEWLINE_Petrov praded je bil v 10. stoletju bankir Baruh, ki je pri\xc5\xa1el v ve\xc4\x8dno mesto \xc5\xa1e kot jud in ga je krstil Leon IX. pod imenom Benedikt. Pridobil si je naklonjenost pape\xc5\xbeev zaradi obilne denarne podpore.  Iz spo\xc5\xa1tovanja do pape\xc5\xbea je izbral svojemu sinu ime Leon. Tudi on je ostal zvest Svetem sede\xc5\xbeu. Nekateri viri celo menijo, da je bil Gregor VI.  njegov brat. Leonu se je rodil sin Peter (italijansko Pier Leoni; latinsko PetrusLeonis), od koder je nastal riimek Pierleoni. Petrov o\xc4\x8de Peter je bil konzul. Umrl je med 1124 in 1130 in je zapustil deset otrok (po nekaterih samo dva otroka), med njimi tudi na\xc5\xa1ega Petra, ki je pozneje postal protipape\xc5\xbe Anaklet. Eden od starej\xc5\xa1ih otrok se je 116 potegoval za mesto rimskega prefekta, vendar je to prepre\xc4\x8dila rodovina Frangipani, kar pa se mu je posre\xc4\x8dilo pozneje. Peter pa se je odlo\xc4\x8dil za cerkveno kariero. _NEWLINE_Petrov stari o\xc4\x8de Baruh je pri\xc5\xa1el v ve\xc4\x8dno mesto \xc5\xa1e kot jud in ga je krstil Leon IX. in iz spo\xc5\xa1tovanja do pape\xc5\xbea si je izbral ime Leon. Petrov o\xc4\x8de je bil _NEWLINE_konzul Pier Leoni. Imel je dva otroka: starej\xc5\xa1i se je 1116 potegoval za mesto rimskega prefekta, vendar je to prepre\xc4\x8dila rodovina Frangipani, kar pa se mu je posre\xc4\x8dilo pozneje. Drugi sin je bil Pietro, ki se je odlo\xc4\x8dil za cerkveno kariero. Privzel si je tudi o\xc4\x8detovo ime in tako je nastal priimek Pierleoni.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0olanje in vzpon\n_START_PARAGRAPH_\nPeter se je \xc5\xa1olal v Parizu; \xc5\xa1tudije je nadaljeval v Clunyju, kjer je postal menih benediktinec pri opatu Petru \xc4\x8castitljivemu. \xc4\x8cez leta ga je Pashal II. dal poklicati v Rim v Lateran. Gelazij II. ga je imenoval januarja 1118 za kardinala-diakona pri cerkvi svetega Kozma in Damijana. _NEWLINE__NEWLINE_Pozneje je spremljal pape\xc5\xbea Gelazija II. v izgnanstvo v Francijo; kot pape\xc5\xa1ki legat je deloval v Franciji in Angliji. Pri duhov\xc5\xa1\xc4\x8dini in ljudstvu je bil priljubljen in prav to je njegova \xc4\x8dastihlepna rodovina hotela izkoristiti v svoj prid po Honorijevi smrti.\n_START_SECTION_\nNemirne pape\xc5\xa1ke volitve 1124\n_START_PARAGRAPH_\nOb Kalistovi smrti je povzro\xc4\x8dil te\xc5\xbeave nezakonit poseg plemstva v pape\xc5\xa1ke volitve. V tistem \xc4\x8dasu sta obstajali v Rimu dve veliki stranki: Frangipani in Perleoni; prva je obvladovala podro\xc4\x8dje okrog Koloseja s svojimi Turris Chartularia, druga pa okro\xc5\xbeje v bli\xc5\xbeini Tiberskega otoka, s svojo trdnjavo-gledali\xc5\xa1\xc4\x8dem Marcelom (Marcellus). Po splo\xc5\xa1nem dogovoru med kurijskimi kardinali in plemstvom ter v skladu s kanonskimi predpisi, naj bi potekala izvolitev Kalistovega naslednika tretji dan po njegovi smrti. Na strani plemi\xc4\x8dev so bili glavni posredniki bogati in vplivni Pierleone I. (\xe2\x80\xa01128), o\xc4\x8de kardinala Pierleoneja II., ki naj bi postal pozneje protipape\xc5\xbe Anaklet, in Leo Frangipane, brat Roberta Frangipaneja in tisti od Cencijev (Cencius), ki je razjezil Gelazija II.. Leo Frangipane je spodbujal to razumevanje, da bi mogel imeti ve\xc4\x8d \xc4\x8dasa za izvolitev uglednega diplomata Worm\xc5\xa1kega sporazuma, ostijskega \xc5\xa1kofa kardinala Lamberta.  Zavedal se je, da je pred njim te\xc5\xbeka naloga; saj je bilo splo\xc5\xa1no znano, da so ljudje \xc5\xbeeleli za pape\xc5\xbea Saksa  (Saxo), kardinala pri sv. \xc5\xa0tefanu. Zato se je Leo hlinil, da ima isto \xc5\xbeeljo tudi sam. Hkrati pa \xe2\x80\x93 da zagotovi prisotnost vseh kardinalov in tako veljavne volitve \xe2\x80\x93 se je potrudil, da se je osebno se\xc5\xa1el s spremljevalcem vsakega od kardinalov na ve\xc4\x8der pred volilnim dnevom in se je z vsakim dogovoril \xe2\x80\x93 ne da bi drugi za to vedeli \xe2\x80\x93 da bodo jutri nosili rde\xc4\x8de pla\xc5\xa1\xc4\x8de, da se bodo lo\xc4\x8dili od pape\xc5\xbeeve \xc4\x8drne suknje.  To je storil v pri\xc4\x8dakovanju, da bo izvoljen za pape\xc5\xbea glede na svoj vpliv, ko ga bo vsakdo od kardinalov zlahka opazil. _NEWLINE__NEWLINE_Kolikor resnice pa\xc4\x8d obstaja v tej zgodbi, ki jo je povedal gore\xc4\x8d privr\xc5\xbeenec protipape\xc5\xbea Anakleta, ki je bil tedaj kardinal Perleone II. pri sv. Kalistu, dr\xc5\xbei tole: Privr\xc5\xbeenci te dvojice so bili vidni na teh volitvah \xe2\x80\x93 vsi kardinali so se zbrali v kapeli samostana sv. Pankracija, ki se dr\xc5\xbei ju\xc5\xbenega krila Lateranske bazilike. Tam stoji zdaj o\xc4\x8darljiv samostan kanonikov. Po malo razpravljanja o predlogu Jonatana, kardinala-diakona pri sv. Kozmu in Damijanu, niso izvolili niti kardinala Saksa niti Lamberta, ampak kardinala-duhovnika pri sv. Anastaziji, Teobalda Buccapecu. Njega so ustrezno oblikli v rde\xc4\x8d pla\xc5\xa1\xc4\x8d in prevzel ime Celestin. Toda nenadoma, ko so peli Te Deum, in je kardinal Lambert pel glasneje od ostalih, so zagnali krik Robert Frangipane in njegova stranka: \xc2\xbbLambert pape\xc5\xbe!\xc2\xab\xc2\xa0Naenkrat je odhitel ven, sedel na tako imenovano symae (sigmae) pred cerkvijo sv. Silvestra, in ga razglasil za pape\xc5\xbea pod imenom Honorij II. To se je zgodilo 15. decembra.  _NEWLINE__NEWLINE_Dokaj o\xc4\x8ditno je, da je stranka Pierleonea s svojim nepri\xc4\x8dakovanim imenovanjem Teobalda presenetila kardinalski zbor in ti so pohiteli razgla\xc5\xa1at kandidata, ki ga sami niso \xc5\xbeeleli. Kakor hitro so izklicali ime Lambert,  je njihov \xc2\xbbuglednej\xc5\xa1i del\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbbsanior pars\xc2\xab) v smislu odloka Nikolaja II. potegnil z njim. Za nekaj dni je bil Rim prizori\xc5\xa1\xc4\x8de hudih neredov in zme\xc5\xa1njav; kon\xc4\x8dno pa so Celestina njegovi navija\xc4\x8di pustili na cedilu in Lambert je ostal nesporni lastnik Sede\xc5\xbea sv. Petra.  Lambert, kot \xc2\xbbljubitelj pravice\xc2\xab, ni bil zadovoljen z na\xc4\x8dinom izvolitve, ter je pred vsemi kardinali odstopil s svojega polo\xc5\xbeaja ter odlo\xc5\xbeil svojo mitro in pla\xc5\xa1\xc4\x8d. Njegov odstop so sprejeli, vendar so ga \xe2\x80\x93 prav zaradi tega dejanja, ki je razodevalo njegovo skromnost in poni\xc5\xbenost \xe2\x80\x93 takoj ponovno izvolili. Vsi so mu poljubili noge in ga priznali \xc2\xbbkot svojega \xc5\xa1kofa in vesoljnega pape\xc5\xbea\xc2\xab\xc2\xa0na nedeljo, 21. decembra 1124.\n_START_SECTION_\nNeslo\xc5\xbene volitve tudi 1130\n_START_PARAGRAPH_\n._NEWLINE_Ko je Honorij II. \xc5\xa1e umiral, je torej gospodarsko zelo vplivna rodovina Leonejevih uporabila vsa sredstva, da bi postavila kardinala Petra Leoneja za pape\xc5\xbea. Kakor hitro je pape\xc5\xbe Honorij zatisnil o\xc4\x8di, je 16 kardinalov \xe2\x80\x93 kamor jih je v njihovo zastra\xc5\xbeeno pala\xc4\x8do zbral Frangepani \xe2\x80\x93 izvolila pobo\xc5\xbenega in u\xc4\x8denega kardinala Gregorja Papareschi-ja za pape\xc5\xbea Inocenca II. in sicer \xc5\xbee 14. februarja 1130 ob devetih zjutraj. Nasprotna stranka pa ni zamujala, ampak je \xc5\xa1e istega dne popoldne 20 kardinalov \xe2\x80\x93 torej ve\xc4\x8dina \xe2\x80\x93 le nekaj ur pozneje izvolilo za pape\xc5\xbea Petra. Volitve je podprlo tudi podkupljeno ljudstvo, ki je oklicalo za pape\xc5\xbea Petra Leone-ja pod imenom Anaklet II.. _NEWLINE_Ko je Inocenc zvedel za hude nemire, se je \xc5\xbee petega dne hotel odpovedati pape\xc5\xa1tvu; kardinali pa so ga najprej prosili, naj ostane; nato so mu v primeru odstopa zagrozili z izob\xc4\x8denjem. Niso namre\xc4\x8d hoteli sprejeti posvetnega, celo razuzdanega Petra. Inocencijev polo\xc5\xbeaj pa je postal v prekucu\xc5\xa1kem mestu tako negotov, da se je zatekel k francoskemu kralju \xe2\x80\x93 kjer je na\xc5\xa1el zavetje, podobno kot \xc5\xbee pet njegovih prednikov. Tedaj je Anaklet II. zasedel baziliko sv. Petra, Lateran z zakladnico in prisilil celo pape\xc5\xa1ke podpornike Frangepane, da so ga priznali.\n_START_SECTION_\nBernard je podprl Inocenca\n_START_PARAGRAPH_\nFrancoski kralj Ludvik VI. se je skupaj s \xc5\xa1kofi, ki so zasedali 1130 v \xc3\x89tampesu, v tej zmedi obrnil na \xc5\xbee tedaj spo\xc5\xa1tovanega Bernarda in mu zaupal odlo\xc4\x8ditev o tem, kateri pape\xc5\xbe je pravi. \xc4\x8ceprav se je obotavljal in trepetal pred nehvale\xc5\xbeno vlogo, je vendar po nagovarjanju od vseh strani, sprejel nelahko nalogo. Najprej se je posvetoval z drugimi pobo\xc5\xbenimi in u\xc4\x8denimi ugledniki, med drugimi z magdebur\xc5\xa1kim nad\xc5\xa1kofom Norbertom, pa tudi s svojim sicer\xc5\xa1njim nasprotnikom klinijskim opatom Petrom \xc4\x8castitljivim. Peter je namre\xc4\x8d spoznal, da je pri protipape\xc5\xbeu Anakletu rasla pohlepnost, lakomnost in brezobzirnost vzporedno s porastom njegovega vpliva in mo\xc4\x8di; tako je iz poni\xc5\xbenega meniha postal o\xc5\xa1aben gospodar. Z Bernardom pa se nista ujemala glede na\xc4\x8dina obnove meni\xc5\xa1kega \xc5\xbeivljenja, \xc4\x8deprav sta se oba trudila zanjo. Zato je postal eden od njegovih nasprotnikov. Temeljito so preu\xc4\x8dili potek volitev, vrstni red, nato zasluge izvoljenih in na temelju vsega pri\xc5\xa1li do skupnega sklepa, ki ga je potem objavil Bernard, in sicer, da se mora Cerkev pridru\xc5\xbeiti Inocencu. Zna\xc4\x8dilno je, kar je Bernard zapisal o ko\xc4\x8dljivi zadevi v nekem pismu:  _NEWLINE_ \xc2\xbb\xc4\x8ce je vse to, kar govorijo o Anakletu II., res, potemtakem ta \xc4\x8dlovek ne samo da ne more biti glavar Cerkve, ampak niti du\xc5\xa1ni pastir kake hribovske vasice. \xc4\x8ce pa to ni res, je tudi tedaj primerno, da se ne odlikuje cerkveni poglavar le po svetem \xc5\xbeivljenju, ampak tudi po neomade\xc5\xbeevanem dobrem imenu._NEWLINE_Po Bernardovi odlo\xc4\x8ditvi so sprejeli Inocenca za pape\xc5\xbea v Franciji, kjer je posvetil novo klinijsko baziliko. Priznali so ga tudi v Nem\xc4\x8diji, \xc5\xa0paniji, Angliji in na Mad\xc5\xbearskem; Anakletu je ostal zvest do nadaljnjega le Rim in Milan. _NEWLINE_Zadeva pa je naletela na hude odpore. V Li\xc3\xa9gu se je Bernard sre\xc4\x8dal z angle\xc5\xa1kim kraljem, ki se je dolgo obotavljal priznati zakonitega pape\xc5\xbea, \xc4\x8de\xc5\xa1 da mu vest ne dovoli. Na to mu je svetnik drzno odgovoril: \xc2\xbbVeli\xc4\x8danstvo naj skrbijo tisti njihovi grehi, za katere bo moralo odgovarjati pred Bogom. Tega enega pa jaz vzamem na svojo vest.\xc2\xab\xc2\xa0In kralj se je vdal. _NEWLINE_\xc5\xa0e ve\xc4\x8dji uspeh je po\xc5\xbeel z akvitanijskim vojvodom Viljemom. Ta velikanski, divja\xc5\xa1ki in prepirljivi \xc4\x8dlovek je dr\xc5\xbeal s protipape\xc5\xbeem Anakletom. Bernard mu je zaman pihal na du\xc5\xa1o. Neko\xc4\x8d je vojvoda prisostvoval slovesni ma\xc5\xa1i; po povzdigovanju je Bernard v povzdignjene roke vzel Najsvetej\xc5\xa1e, krenil proti vojvodu in govoril takole: \xc2\xbbMi, Bo\xc5\xbeji slu\xc5\xbeabniki, smo te zaman prosili; nisi se nam uklonil. Sedaj se ti bli\xc5\xbea sam glavar Cerkve in tvoj Gospod, sodnik, pred \xc4\x8digar imenom se pripogne vsako koleno v nebesih, na zemlji in pod zemljo. V njegove roke bo neko\xc4\x8d pri\xc5\xa1la tudi tvoja du\xc5\xa1a. Ali se ga upa\xc5\xa1 zavre\xc4\x8di tako, kakor si delal z njegovimi slu\xc5\xbeabniki?\xc2\xab\xc2\xa0Navzo\xc4\x8dim je zledenela kri v \xc5\xbeilah. Vojvoda je prebledel, zatrepetal in se nezavesten zgrudil na zemljo. Bernard se ga je dotaknil in ko se je ovedel, je storil po Bernardovi \xc5\xbeelji. 38-leten se je odpovedal prestolu in za\xc4\x8del spokorno \xc5\xbeivljenje. _NEWLINE__NEWLINE_Trikrat se je napotil Bernard v Italijo mirit sprte kneze in mesta. Posre\xc4\x8dilo se mu je, da je uvedel pape\xc5\xbea Inocenca v Rim, k svetemu Petru. Ko je po Anakletovi smrti njegova stranka izvolila novega protipape\xc5\xbea in sicer Viktorja IV., ga je Bernard nagovoril na odpoved slu\xc5\xbebi zaradi miru v Cerkvi. Tedaj se je Inocenc lahko za stalno vrnil v Rim.\n_START_SECTION_\nKoncil sprave\n_START_PARAGRAPH_\nDa bi odpravil posledice razkola in utrdil notranjo svobodo Cerkve, je Inocenc II. sklical in vodil Drugi lateranski koncil._NEWLINE__NEWLINE_V 30.kanonu je koncil dolo\xc4\x8dil: Posvetitve, ki jih je opravil protipape\xc5\xbe, so ni\xc4\x8dne._NEWLINE__NEWLINE_Na tem vesoljnem cerkvenem zboru so bili koncilski o\xc4\x8detje res temeljiti: po smrti protipape\xc5\xbea Anakleta II. 1138 so na zborovanju 1139 odstavili vse \xc5\xa1kofe, ki jih je on postavil. Po Francoskem so celo iskali oltarje, ki jih je on posvetil, ter jih podirali.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nPeter Pierleoni je nenadoma in nespokorjen umrl 25. januarja 1138 v Rimu. Z njegovo smrtjo je prenehal eden najhuj\xc5\xa1ih razkolov v Cerkvi. _NEWLINE_Sicer so njegovi prista\xc5\xa1i kmalu izvolili za naslednika protipape\xc5\xbea Viktorja, ki se je pa kmalu vdal ljubeznivemu Bernardovemu nagovarjanju in odstopil.'