b"\n_START_ARTICLE_\nHerman Koro\xc5\xa1ki\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPo vsej verjetnosti je Herman Koro\xc5\xa1ki hodil v neko benediktinsko samostansko \xc5\xa1olo v Istri. V mladosti je \xc5\xbeivel v ju\xc5\xbeni Franciji in \xc5\xa0paniji. Svoje filozofsko in filolo\xc5\xa1ko znanje je pridobil v znamenitih \xc5\xa1olah, Bernardovi in Teodorikovi v Chartresu in v Parizu med letoma 1130 do 1135. Teodorik (Thierry) (okoli 1085 - okoli 1150) je bil mlaj\xc5\xa1i Bernardov brat in platonik. Med njegovi u\xc4\x8denci je bil tudi Janez Salisbur\xc5\xa1ki (Johannes de Saresberia Parvus) (okoli 1110/1115-1180). Teodorik je nekaj \xc4\x8dasa u\xc4\x8dil v Parizu do leta 1141, potem pa se je vrnil v Chartres._NEWLINE_Po \xc5\xa1tudiju je Herman s svojim so\xc5\xa1olcem Robertom iz Kettona odpotoval v arabske de\xc5\xbeele na vzhod. V Carigradu in Damasku je spoznal tedanjo arabsko znanost. _NEWLINE_Okoli leta 1138 se je vrnil v Evropo in deloval v \xc5\xa0paniji in ju\xc5\xbeni Franciji. V \xc5\xa0paniji je deloval nekaj \xc4\x8dasa v prevajalski delavnici \xc5\xa1kofa Rajmunda. Velik del njegovega dela je ostal brezimen.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nNjegovo prvo znano delo je prevod, objavljen v \xc5\xa0paniji leta 1138, \xc5\xa1esta knjiga astrolo\xc5\xa1kega (astronomskega) traktata judovskega (arabskega) pisca Saul (Sahl) ben ibn Bi\xc5\xa1ra (Bishra), v Hermanovem prevodu imenovan Zaelis fatidica ali Liber sextus astronomie. Saul ben ibn Bi\xc5\xa1ra je pisal pod vplivom gr\xc5\xa1ke astrolo\xc5\xa1ke tradicije in prvih pet knjig njegovega dela se je ohranilo v prevodu Ivana (Juana) iz Seville (Johannes Hispanus) (okoli 1090 - okoli 1150). Besedilo \xc5\xa1este knjige je razdeljeno v sedem razprav, ki obdelajo tri tematske sklope. Prvi sklop govori o razli\xc4\x8dnih spremembah v svetu, drugi o spremembah v zraku in tretji o neenakostih med ljudmi, ki nastanejo zaradi neizbe\xc5\xbenih razli\xc4\x8dnih vplivov. Delo vsebuje razprave o planetih, napovedovanjih iz njihovih vzvratnih gibanj in medsebojnih polo\xc5\xbeajih in napovedovanjih na osnovi gibanj kometov. _NEWLINE_Okoli leta 1140 je prevedel astronomsko delo Abu Ma\xc5\xa1arja Uvod v astronomijo (Kitab al-madkhal ila ilm ahkam al nujum). Ta prevod je ve\xc4\x8dkrat natisnjen pod naslovom Liber introductorius in astronomiam Albumasaris, Abalachii (Avgusta Vindelicorum, (Augsburg) 1489, Benetke 1495 in 1506). To delo je prvi prevedel v latin\xc5\xa1\xc4\x8dino Ivan Seviljski leta 1133 in vsebuje probleme iz gr\xc5\xa1ke filozofije, arabske astronomije in vzhodnja\xc5\xa1ke astrologije. Velik del Hermanovih prevodov se je zna\xc5\xa1el v delu Knjiga astronomskih sodb Rogerja iz Hereforda. Ivanov prevod je bolj dobeseden in kraj\xc5\xa1i od Hermanovega._NEWLINE_Herman je najverjetneje v tem \xc4\x8dasu iz arabskih prevodov prevedel al-Hvarizmijeve astronomske tabele (zij), ki jih je prevedel tudi leta 1126 Adelard (1075-1164) iz Batha, in Evklidove geometrijske Elemente (Euclidis geometria (Elementa)), ki jih je v tistem \xc4\x8dasu prevedel tudi Adelard. _NEWLINE_Okoli leta 1142 je Herman za\xc4\x8del v Le\xc3\xb3nu prevajati v latin\xc5\xa1\xc4\x8dino Kur'an in prevedel dva traktata De generatione Muhamet et nutritura eius in Doctrina Muhamet. Z nedokon\xc4\x8danim prevodom Kur'ana je nadaljeval. Kon\xc4\x8dal ga je leta 1143 njegov angle\xc5\xa1ki prijatelj Robert de Retina iz Chestra. Izvorni rokopis tega prevoda je v Carigradu na\xc5\xa1el Ivan Stay. Po tem rokopisu in prepisu latinskega prevoda Petra \xc4\x8castitljivega (Petrus Venerabilis) (1094-1156), opata iz Clunyja, je leta 1543 Teodor Bibliander (1504-1564) izdal Kur'an v Baslu. V tej izdaji sta objavljena tudi Hermanova prevoda dveh razprav o islamu skupaj z Luthrovim Predgovorom. _NEWLINE_Njegovo najve\xc4\x8dje prevajalsko delo je latinski prevod Ptolemejevega dela Planisphaerium, ki ga je prevedel po arabskem prevodu iz gr\xc5\xa1\xc4\x8dine, skupaj s komentarji astronoma Maslama ibn Ahmeda al-Majritija, ki je deloval v Kordobi v 10. stoletju. Preko tega prevoda, objavljenega v Toulousu leta 1143, so se zahodnoevropski sholastiki prvi\xc4\x8d spoznali s Ptolemejevimi astronomskimi nazori. Za njegov prevod so dolgo \xc4\x8dasa verjeli, da je edina sled izvirnega Ptolemejevega dela. Pozneje so na\xc5\xa1li ohranjen \xc5\xa1e neki drug prevod v arab\xc5\xa1\xc4\x8dini v Istanbulu. _NEWLINE_Herman je prevedel tudi Ptolemejevo delo Kanoni. Dolgo so mislili, da je Ptolemeja prevedel Nemec Herman Contractus in ne on. _NEWLINE_Od njegovih izvirnih filozofskih del je do nas prodrlo delo O bistvih (De essentiis), v katerem razpravlja o petih aristotelovskih kategorijah (causa, motus, spatium, tempus, habitudo). To razpravo je za\xc4\x8del pisati leta 1143 v Toulousu in jo kon\xc4\x8dal istega leta v Beziersu. Leta 1982 so knjigo ponatisnili v Nem\xc4\x8diji, leta 1990 pa je iz\xc5\xa1el hrva\xc5\xa1ki komentirani prevod v dvojezi\xc4\x8dni izdaji (COBISS). _NEWLINE_Pripisujejo mu \xc5\xa1e nekatera dela: meteorolo\xc5\xa1ko Knjiga o padavinah (Liber imbrium) (1140 do 1141), astrolo\xc5\xa1ko O raziskovanjih srca (De indagatione cordis) (po 1140), matemati\xc4\x8dno in astronomsko De mensura, De utilitatibus astrolabii), De compositione et usu astrolabii (pred 1143), itd. V besedilu knjige De indagatione cordis so navedena imena znanstvenikov, katerih dela je poznal in uporabljal Herman: Abu Ma\xc5\xa1ar (787-886), Saul ben ibn Bi\xc5\xa1r, Aomar Tiberia, Al-Kindi, judovski astrolog Ma\xc5\xa1alah (Messahalla) iz 8. stoletja, Hermes in Dorotej (Dorotheos) iz Sidona. Celotno besedilo v latinskem izvirniku je kriti\xc4\x8dno objavila Sheila Low-Beer v svoji doktorski disertaciji Herman of Carinthia: The Liber imbriam, The Fatidica and the De indagatione Cordis, Univerza mesta New York (The City University of New York). _NEWLINE_Na njegovo delo se oslanjajo razni srednjeve\xc5\xa1ki avtorji, npr. Albert Veliki (Albert von Bollst\xc3\xa4dt, Albertus Magnus) (1193/1206-1280), u\xc4\x8ditelj Toma\xc5\xbea Akvinskega (1225-1274), v svojem delu Speculum astronomiae. _NEWLINE_Poleg Adelarda, Platona iz Tivolija (1134-1145), Gerarda iz Cremone (1114-1187) in Ivana Seviljskega je nesporno najpomembnej\xc5\xa1i prevajalec arabskih astronomskih del v 12. stoletju in popularizator islamske kulture v Evropi. Vpliv njegovih prevodov na razvoj srednjeve\xc5\xa1ke evropske astronomije je bil izredno velik."