b'\n_START_ARTICLE_\n\xc3\x89variste Galois\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x89variste je bil sin Nikolasa in Adelaide. Dru\xc5\xbeina je bila iz srednjega sloja. Mati je bila u\xc4\x8dena in nadarjena \xc5\xbeenska, ljubiteljica klasike, predana svojemu sinu in njegovi izobrazbi. Bila mu je u\xc4\x8diteljica vse do njegovega dvanajstega leta, enako kakor je Pascala pou\xc4\x8deval njegov o\xc4\x8de. O\xc4\x8de je bil republikanec, nasprotnik kralja in tiranije, ljubitelj rim in politi\xc4\x8dnih poslanic, \xc5\xbeupan tega mesteca. S svojo svobodomiselnostjo je vplival na sina. Po materini strani je Evariste\xc2\xa0\xc2\xbbpodedoval\xc2\xab\xc2\xa0nagnjenje k humanizmu in zavra\xc4\x8danje sholastike, ki je prevladovala na francoskih \xc5\xa1olah; tudi mati je odklanjala tiranijo in rojaliste._NEWLINE_Z enajstimi leti se je Evariste vpisal na znani pari\xc5\xa1ki licej Louis-le-Grand, da bi dopolnil svoje znanje in dosegel uspeh. Liceji niso bili naklonjeni svobodnja\xc5\xa1kim (??) naravam. Za matemati\xc4\x8dni\xc2\xa0\xc2\xbbgejzir\xc2\xab, ki se je najavil v krhkem telesu mladega \xc3\x89varista, je bila \xc5\xa1ola najhuj\xc5\xa1a duhovna temnica. Lahko se je samo \xc4\x8duditi, zakaj ga o\xc4\x8de ni izpisal iz te \xc5\xa1ole. To je bil nemiren \xc4\x8das v francoski dru\xc5\xbebi. Mladi so hoteli dejavno sodelovati pri ustvarjanju nove Francije. Uprava liceja je temu nasprotovala in je svoje dijake dr\xc5\xbeala pod strogim nadzorom. Kdor se je prito\xc5\xbeeval, je bil po hitrem postopku izklju\xc4\x8den. Galois ni imel niti te sre\xc4\x8de. Dvakrat so ga zavrnili, ko se je hotel vpisati na \xc3\x89cole Polytechnique, vode\xc4\x8do francosko matemati\xc4\x8dno \xc5\xa1olo. Nazadnje se mu je uspelo vpisati na\xc2\xa0\xc2\xbbnormalko\xc2\xab\xc2\xa0(\xc3\x89cole Normale), a tudi tu so ga kmalu izklju\xc4\x8dili. Sku\xc5\xa1al se je pre\xc5\xbeivljati s pou\xc4\x8devanjem matematike na domu, obenem pa je sku\xc5\xa1al obdr\xc5\xbeati ravnovesje med veliko ljubeznijo do znanosti in demokracije. Kot republikanec se je leta 1830 udele\xc5\xbeil revolucije, pre\xc5\xbeivel nekaj mesecev v zaporu, kmalu zatem pa je bil ubit v dvoboju, star komaj enaindvajset let, v dvoboj je \xc5\xa1el, ker se je zapletel s poro\xc4\x8deno \xc5\xbeensko. Njegove zadnje besede bratu Alfredu so bile:\xc2\xa0\xc2\xbbNe jo\xc4\x8di!. Potrebujem ves svoj pogum, da umrem pri dvajsetih.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nTrije \xc4\x8dlanki izmed tistih, ki jih je poslal v objavo Akademiji znanosti, so se izgubila v uredni\xc5\xa1tvu, nekateri drugi pa so iz\xc5\xa1li \xc5\xa1ele ve\xc4\x8d let po njegovi smrti. Na predve\xc4\x8der dvoboja je nekemu prijatelju napisal kratek pregled svojih odkritij v teoriji ena\xc4\x8db. Ta ganljivi dokument, v katerem je prijatelja prosil, naj njegova odkritja posreduje vodilnim matematikom, se je kon\xc4\x8dal z besedami:\xc2\xa0\xc2\xbbJavno prosi Jacobija ali Gaussa za mnenje, ne o resni\xc4\x8dnosti ampak o pomembnosti izrekov. Upam, da se bo potem na\xc5\xa1lo nekaj ljudi, ki bodo s pridom razre\xc5\xa1ili vso to zme\xc5\xa1njavo.\xc2\xab\xc2\xa0Ta zme\xc5\xa1njava (\xc2\xbbce gachis\xc2\xab) je vsebovala ni\xc4\x8d manj kot Galoisovo teorijo grup, kju\xc4\x8d do sodobne algebre in sodobne geometrije. Te zamisli sta do neke mere slutila \xc5\xbee Lagrange in Ruffini, toda Galois je imel predstavo o popolni teoriji grup. Izrazil je osnovne zna\xc4\x8dilnosti transformacijske grupe, ki pripada korenom algebrske ena\xc4\x8dbe, in pokazal, da grupa dolo\xc4\x8da podro\xc4\x8dje racionalnosti teh korenov. Opozoril je na osrednji polo\xc5\xbeaj, ki ga zavzemajo invariantne podgrupe. Stari problemi, kot so tretjinjenje kota, podvojitev kocke, re\xc5\xa1evanje kubi\xc4\x8dnih in bikvadratnih ena\xc4\x8db, kot tudi re\xc5\xa1evanje algebrskih ena\xc4\x8db poljubne stopnje, so dobili svoje naravno mesto v Galoisovi teoriji. Podal je pogoje za re\xc5\xa1ljivost polinomskih ena\xc4\x8db._NEWLINE_Kolikor se ve, ni Galoisovo pismo nikoli pri\xc5\xa1lo niti do Gaussa niti do Jacobija. Matemati\xc4\x8dna javnost ni vedela zanj, dokler ni Liouville oktobra in novembra leta 1846 v svojem \xc4\x8dasopisu Journal des math\xc3\xa9matiques pures et appliqu\xc3\xa9es objavil ve\xc4\x8dine Galoisovih \xc4\x8dlankov. V tem \xc4\x8dasu pa je tudi Cauchy \xc5\xbee za\xc4\x8del objavljati svoja dela iz teorije grup (1844 do 1846)._NEWLINE_Januarja 1831 se je Galois po kratki prekinitvi vrnil k svojemu delu v matematiki. Poisson mu je predlagal naj predlo\xc5\xbei svoje delo o re\xc5\xa1itvah ena\xc4\x8db. Kasneje tega leta je od Poissona prejel odklonilno pismo v zaporu zaradi revolucionarnih dejavnosti. Poisson je zapisal:\xc2\xa0\xc2\xbbnjegovo podajanje ni zadovoljivo jasno, kakor tudi ni zadovoljivo razdelano, da bi lahko sodili o njegovi strogosti.\xc2\xab\xc2\xa0Galois ga je ponovno predlo\xc5\xbeil v skraj\xc5\xa1ani obliki. Pomena tega dela se v splo\xc5\xa1nem za \xc4\x8dasa njegovega \xc5\xbeivljenja niso zavedali, \xc4\x8deprav so nekateri matematiki, in med njimi Cauchy, razumeli njegov globlji pomen._NEWLINE_\xc5\xa0ele tedaj so se nekateri matematiki za\xc4\x8deli zanimati za Galoisove teorije. Leta 1852 je prvi podal zaokro\xc5\xbeeno obliko Galoisove teorije Betti. Pomen Galoisovih del so popolnoma doumeli \xc5\xa1ele po objavi Jordanovega dela Traite des substitutions et des equations algebriques (1870) in pozneje iz Kleinovih in Liejevih del. Danes velja Galoisovo povezujo\xc4\x8de na\xc4\x8delo za enega od najvidnej\xc5\xa1ih dose\xc5\xbekov v matematiki 19. stoletja. Imel je tudi nove zamisli o integralih algebrskih funkcij ene spremenljivke, ki se sedaj imenujejo Abelovi integrali. To pomeni, da je bil njegov na\xc4\x8din mi\xc5\xa1ljenja zelo soroden Riemannovemu. Lahko se domneva, da bi bila, \xc4\x8de bi bil Galois \xc5\xbeivel dalj \xc4\x8dasa, sodobna matematika dobila najve\xc4\x8dji navdih iz Pariza in iz Lagrangeeve \xc5\xa1ole, ne pa iz G\xc3\xb6ttingena in Gaussove \xc5\xa1ole._NEWLINE_Znan je njegov Galoisov kolobar , ki ga sestavljajo odseki po modulu m. Pojmi kot so Galoisova grupa, Galoisovo polje in Galoisova teorija le\xc5\xbeijo v osnovah sodobne algebre.\n_START_SECTION_\nPoimenovanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo njem se imenuje udarni krater Galois na oddaljeni strani Lune.'