b'\n_START_ARTICLE_\nMiha Ti\xc5\xa1ler\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis in znanstveni opus\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tudiral je kemijo na Tehni\xc5\xa1ki visoki \xc5\xa1oli v Ljubljani in diplomiral leta 1952, nato pa \xc5\xa1e leta 1953 na Prirodoslovno matemati\xc4\x8dni fakulteti. Del doktorskega \xc5\xa1tudija je s \xc5\xa1tipendijo British Councila opravil pri nobelovcu Alexandru Toddu na Univerzi v Cambridgeu in leta 1955 zagovarjal doktorsko disertacijo na takratni Tehni\xc5\xa1ki fakulteti v Ljubljani._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je deloval kot asistent na In\xc5\xa1titutu za organsko kemijo Tehni\xc5\xa1ke visoke \xc5\xa1ole, leta 1957 je postal docent na Prirodoslovno matematini fakulteti in leta 1962 najprej izredni ter 1964 redni profesor (predstojnik katedre 1971\xe2\x80\x9384) za organsko kemijo na Fakulteti za naravoslovje in tehnologijo. Njegovo raziskovalno delo je bilo usmerjeno v sintezo, zgradbo in reakcije heterocikli\xc4\x8dnih organskih spojin, dolgoro\xc4\x8dno se je ukvarjal predvsem z azinskimi in azolnimi spojinami, med katerimi so nekatere biolo\xc5\xa1ko pomembne spojine, kot so pirimidini ter purini, pri \xc4\x8demer se je usmerjal na nove sintezne pristope in sinteze novih organskih spojin; heterocikli\xc4\x8dne spojine, predvsem tiste, ki vsebujejo du\xc5\xa1ik in \xc5\xbeveplo in so analogi biolo\xc5\xa1ko pomembnih spojin; tri glavna polja raziskav spadajo na podro\xc4\x8dje piridazinov in njegovih kondenziranih sistemov, azoloazinov in nekodiranih (neproteinogenih) aminokislin; ob\xc5\xa1irna dognanja so tudi s podro\xc4\x8dja heterocikli\xc4\x8dnih spojin z du\xc5\xa1ikovim atomom v stekali\xc5\xa1\xc4\x8du dveh obro\xc4\x8dev._NEWLINE_Na univerzi v Freiburgu je bil leta 1966 gostujo\xc4\x8di profesor, isto leto je na povabilo Britanskega sveta predaval tudi na ve\xc4\x8d univerzah v Angliji. V okviru izmenjave z ameri\xc5\xa1ko nacionalno akademijo znanosti je med letoma 1968 in 1977 gostoval ve\xc4\x8d mesecev na univerzah v ZDA. Na avstralski nacionalni univerzi v Canberri je leta 1982 raziskoval in predaval kot gostujo\xc4\x8di profesor, v letih 1984-85 po en semester na podiplomskem \xc5\xa1tudiju na univerzi v Trstu ter 1986 na ameri\xc5\xa1ki univerzi Brighama Younga v Provu._NEWLINE_V letih 1969\xe2\x80\x9373 je slu\xc5\xbeil kot prodekan, 1973\xe2\x80\x9376 pa dekan Fakultete za naravoslovje in tehnologijo. Deloval je tudi v razli\xc4\x8dnih strokovnih telesih in uredni\xc5\xa1kih odborih znanstvenih revij ter kot gostujo\xc4\x8di predavatelj na tujih univerzah (v Freiburgu in Trstu, na ve\xc4\x8d ameri\xc5\xa1kih univerzah v sklopu izmenjave z Nacionalno akademijo znanosti ZDA idr.). Bil je podpredsednik (1973\xe2\x80\x9377) in predsednik (1978\xe2\x80\x9380) International Society of Heterocyclic Chemistry. Kasneje je bil izvoljen za prvega rektorja Univerze v Ljubljani v samostojni Sloveniji (1991\xe2\x80\x9395) ter obenem \xc4\x8dlan o\xc5\xbejega odbora Evropske rektorske konference (CRE), od 1993 do 2009 je bil \xc4\x8dlan stalnega odbora mednarodne asociacije Ius Primi Viri (IPV) s sede\xc5\xbeem v Rimu, kakor tudi nacionalni predstavnik IUPAC-a (Mednarodna unija za \xc4\x8disto in uporabno kemijo, Sekcija IIIa; 1985\xe2\x80\x9389), \xc4\x8dlan delovne skupine pri OECD (do 1992) in \xc4\x8dlan Dr\xc5\xbeavnega sveta Republike Slovenije (1992\xe2\x80\x9397). Je \xc4\x8dlan The Royal Society of Chemistry (MRSC); bil je tudi \xc4\x8dlan upravnega odbora Evropske znanstvene fundacije (Governing Council, European Scientific Foundation, 1999\xe2\x80\x932006)._NEWLINE_Je avtor ve\xc4\x8d univerzitetnih u\xc4\x8dbenikov o organski kemiji, poleg tega je avtor ali soavtor \xc5\xa1tevilnih preglednih \xc4\x8dlankov in monografij s tega podro\xc4\x8dja, ve\xc4\x8dina znanstvenih \xc4\x8dlankov je bila objavljena prete\xc5\xbeno v tujih znanstvenih revijah; pri nekaterih od njih je bil \xc4\x8dlan uredni\xc5\xa1kih odborov. Objavil je ve\xc4\x8d kot 50 knjig in drugih preglednih publikacij ter preko 500 znanstvenih \xc4\x8dlankov s svojega podro\xc4\x8dja. Organiziral je 5. mednarodni kongres za heterocikli\xc4\x8dno kemijo v Ljubljani (1975), 8. mednarodni simpozij o kemiji organskih \xc5\xbeveplovih spojin (1978), simpozij univerz TRISOC v Gradcu, Ljubljani in Trstu (1985 in 1991) in 16. evropski kolokvij o heterocikli\xc4\x8dni kemiji (1994)._NEWLINE_Ve\xc4\x8dino svojih poljudnoznanstvenih knjig je napisal po upokojitvi: Narava, \xc4\x8dlovek in kemija (1985), Sporo\xc4\x8dilnost molekul (1998), Reminiscence in razmi\xc5\xa1ljanja (2001), v okviru izdaj SAZU pa dela: Prispevki kemije k evropski kulturi in civilizaciji (2003), Kiralnost in molekule \xc5\xbeivljenja, Na obeh straneh navideznega zrcala (2005) in Jezik molekul: kemi\xc4\x8dno sporo\xc4\x8danje in sporazumevanje (2008; zanjo je prejel priznanje Slovenske znanstvene fundacije "prometej znanosti" za odli\xc4\x8dnost v komuniciranju)._NEWLINE_Tudi njegova \xc5\xbeena Vida Ti\xc5\xa1ler (roj. Kuhelj, 1931\xe2\x80\x932014) je bila kemi\xc4\x8darka, profesorica organske kemije na Fakulteti za kemijo in kemijsko tehnologijo v Ljubljani.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nZa delo na podro\xc4\x8dju heterocikli\xc4\x8dne kemije je leta 1962 prejel nagrado sklada Borisa Kidri\xc4\x8da in leta 1977 Kidri\xc4\x8devo nagrado ter 1981 nagrado za izume in izbolj\xc5\xa1ave. Odlikovan je bil z redom dela s srebrnim vencem, po osamosvojitvi je leta 1995 prejel \xc4\x8dastni naziv Ambasador Republike Slovenije v znanosti, leta 2005 pa Zoisovo nagrado za \xc5\xbeivljenjsko delo. Leta 1996 mu je Univerza v Ljubljani podelila naziv zaslu\xc5\xbenega profesorja in 2000 \xc5\xa1e \xc4\x8dastni doktorat; dobil je tudi priznanje Maksa Samca za zasluge za Fakulteto za kemijo in kemijsko tehnologijo Univerze v Ljubljani (2006)._NEWLINE_Leta 1970 je bil izvoljen za dopisnega (izrednega) in 1977 za rednega \xc4\x8dlana Slovenske akademije znanosti in umetnosti (SAZU). Je tudi dopisni \xc4\x8dlan Hrva\xc5\xa1ke in Srbske akademije znanosti in umetnosti ter \xc4\x8dlan Evropske akademije znanosti in umetnosti (1995) in New York Academy of Sciences._NEWLINE_Med tujimi priznanji so plakete univerz v Tohokuju in Ho\xc5\xa1iju (Japonska) ter Slova\xc5\xa1ke tehni\xc5\xa1ke univerze v Bratislavi. Leta 1995 je bil imenovan tudi za viteza Reda Svetega Gregorja Velikega, naziv, ki ga podeljuje pape\xc5\xbe katoli\xc5\xa1kim laikom.'