b'\n_START_ARTICLE_\nBo\xc5\xbeo Vodu\xc5\xa1ek\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je kot \xc4\x8detrti otrok in prvi sin v \xc5\xa1tevilni dru\xc5\xbeini Bo\xc5\xbeidarja Vodu\xc5\xa1ka, ki je bil ugledni ljubljanski odvetnik, in Mariji r. Prelesnik. V Ljubljani je v letih 1912 in 1916 obiskoval osnovno \xc5\xa1olo, med 1916 in 1924 pa klasi\xc4\x8dno gimnazijo in se nato vpisal na \xc5\xa1tudij romanistike na Filozofski fakulteti v Ljubljani, vendar je ve\xc4\x8dji del \xc5\xa1tudija pre\xc5\xbeivel v tujini \xe2\x80\x93 M\xc3\xbcnchnu, Dunaju, Parizu in Pragi. Leta 1928 je v Ljubljani diplomiral iz francoske literature s teorijo in latin\xc5\xa1\xc4\x8dine. Ker po dokon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju ni dobil ustreznega delovnega mesta, se je vpisal \xc5\xa1e na pravno fakulteto, kjer je \xc5\xa1tudij dokon\xc4\x8dal leta 1932. Na bo\xc5\xbei\xc4\x8d 1931 je spoznal Marijo Gor\xc5\xa1e, s katero se je leta 1941 poro\xc4\x8dil, vendar zakonca nista imela otrok. Kot odvetni\xc5\xa1ki pripravnik je bil med letoma 1932 in 1939 v slu\xc5\xbebi v Ljubljani, Vi\xc5\xa1nji Gori, na Ptuju in v Mariboru, obenem je delal kot svobodni pisatelj. Avgusta 1939 je postal samostojni odvetnik v \xc4\x8crnomlju. Septembra 1943 se je pridru\xc5\xbeil partizanom; po letu 1945 je v Ljubljani opravljal razna upravna dela. 1948 je prijavil disertacijo na slavistiki ljubljanske Filozofske fakultete in se pripravljal na univerzitetno kariero, 1953 pa je postal znanstveni sodelavec v In\xc5\xa1titutu za slovenski jezik pri SAZU, kjer sprva vodil pripravljalno delo za Slovar slovenskega knji\xc5\xbenega jezika, leta 1958 postal na\xc4\x8delnik leksikolo\xc5\xa1ke sekcije (do 1961) in 1960 znanstveni svetnik. Leta 1962 se je delno upokojil. Pred dokon\xc4\x8dno upokojitvijo leta 1973 se je ukvarjal predvsem z jezikoslovjem in s prevajanjem poezije. Zadnja leta svojega \xc5\xbeivljenja je pre\xc5\xbeivljal malo v Ljubljani in malo v Piranu, kjer je imel stanovanje na Tartinijevem trgu.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nOsrednji del Vodu\xc5\xa1kovega ustvarjanja zavzemajo pesmi. Prve pesmi in prevode je objavil v rokopisnem dija\xc5\xa1kem listu Plamen. Med \xc5\xa1tudijem je pesmi objavljal v Kri\xc5\xbeu na gori in pozneje Kri\xc5\xbeu. So\xc4\x8dasno je nekatere pesmi objavljal v Domu in svetu, kjer se je pridru\xc5\xbeil katoli\xc5\xa1kemu kulturnemu krogu in v njem ostal do za\xc4\x8detka tridesetih let. Iz ekspresionisti\xc4\x8dnih pesni\xc5\xa1kih za\xc4\x8detkov se je v 30. letih preusmeril v intelektualno zahtevno kriti\xc4\x8dno in satiri\xc4\x8dno poezijo nove stvarnosti, oblikovano v sonetih in romanskih baladah. Najzna\xc4\x8dilnej\xc5\xa1e pesmi iz zrelega obdobja so Nezadovoljni Narcis, Onstranski obup, Pastel, Za\xc4\x8darani krog. Po letu 1931 se je lo\xc4\x8dil od Doma in sveta ter od katoli\xc5\xa1kega kulturnega kroga. Postal je najvidnej\xc5\xa1i predstavnik eksistencializma. Prehod od ekspresionizma v eksistencializem je izpeljal s pesmimi, objavljenimi v zborniku Krog: Pomladni veter, Pesem ob lo\xc4\x8ditvi, Zdravica v ranem jutru. Leta 1934 je za\xc4\x8del objavljati v Sodobnosti. Od leta 1935 pa je objavljal samo \xc5\xa1e v Modri ptici, Ljubljanskem zvonu, Obzorjih. Pesni\xc5\xa1ka zbirka Od\xc4\x8darani svet je iz\xc5\xa1la 1939 pri zalo\xc5\xbebi Modri ptici. Med drugo svetovno vojno in po njej v javnem \xc5\xbeivljenju ni deloval. Znova je za\xc4\x8del objavljati pesmi med letoma 1950 in 1956. Pesmi Rojstvo Adamovo, Ko smo Prometeji neugnani, Ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8da tihota visokega dne, Odisejski motiv sodijo med najvi\xc5\xa1je dose\xc5\xbeke povojne poezije. Odrekel se je zvo\xc4\x8dnosti in mehki ritmi\xc4\x8dnosti novoromanti\xc4\x8dnega verza, zavrgel tudi patos ekspresionizma in si zgradil razumsko zapleten jezik z zamotano skladnjo. S slogom in verznim ritmom je prenovil klasi\xc4\x8dne oblike, zlasti sonet. Leta 1967 je za Izbrane pesmi dobil Pre\xc5\xa1ernovo nagrado._NEWLINE_Eseje je objavljal v Kri\xc5\xbeu na gori, Domu in svetu, zborniku Krog, v Sodobnosti, Ljubljanskem zvonu. Leta 1937 je objavil psiholo\xc5\xa1ko kriti\xc4\x8dno razpravo o Ivanu Cankarju v samostojni knjigi._NEWLINE_V mladosti je prevajal pesmi G. Trakla in nadaljeval s prevodi del A. S. Pu\xc5\xa1kina, vrh je dosegel s prevajanjem Goethejevih in Baudelairovih del. Prevedel je tudi nekaj proznih del (A. Gide, T. Dreiser, A. France, I. Silone, J. Conrad)._NEWLINE_Za Vodu\xc5\xa1kovo jezikovno delovanje je bilo pomembno \xc5\xa1tudijsko izpopolnjevanje v Parizu (1925\xe2\x80\x9327) in Pragi (1928\xe2\x80\x9329). Zanimala so ga predvsem vpra\xc5\xa1anja dru\xc5\xbebenosti jezika, njegova izrazna podoba in leksikografsko delo. Z razpravo Za preureditev nazora o jeziku je posegel v tradicionalisti\xc4\x8dno slovensko jezikoslovje predvsem z jezikovnim funkcionalizmom kot pomembnim na\xc4\x8delom knji\xc5\xbeno-jezikovne ustreznosti. Ob izidu Slovenskega pravopisa je bil v razpravah kriti\xc4\x8den do neupo\xc5\xa1tevanja socialno in funkcijskozvrstne \xc4\x8dlenitve jezika._NEWLINE_Bo\xc5\xbeo Vodu\xc5\xa1ek je obravnavan v osemnajstih diplomskih nalogah na ljubljanski slovenistiki.'