b'\n_START_ARTICLE_\nPitagorejstvo\n_START_PARAGRAPH_\nPitagor\xc3\xa9jstvo je naziv za filozofsko gibanje in smer starogr\xc5\xa1ke filozofije, katere za\xc4\x8detnik in vodja je bil Pitagora._NEWLINE_Je eno poglavitnej\xc5\xa1ih filozofskih smeri pred Sokratom in Platonom, saj je pitagorejstvo predstavljalo prvi ve\xc4\x8dji prelom v filozofski metodi, ko so z uvedbo znanosti in uporabo le-te pri razlaganju filozofije za\xc4\x8deli presegati mythos in se usmerili na logos. Pripadniki pitagorejstva se imenujejo pitagorejci.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek\n_START_PARAGRAPH_\nPotem, ko se je okoli leta 529 pr. n. \xc5\xa1t. naselil v Krotonu, je Pitagora okoli sebe zbral krog ljudi - Bratstvo, ki so postali njegovi u\xc4\x8denci. Z razvojem in predvsem razmahom njegove \xc5\xa1ole so se u\xc4\x8denci delili glede na njihovo znanje in uvedenost v filozofijo: prva skupina (Akousmatics) so predstavljali najni\xc5\xbeji krog; to so bili okoli\xc5\xa1ki prebivalci, ki so hodili na Pitagorova predavanja, \xc5\xbeiveli so doma, lahko so u\xc5\xbeivali meso in imeli osebno lastnino. Drugi krog (Mathematikoi) so \xc5\xbeiveli v zaprti komuni skupaj s Pitagoro, niso smeli u\xc5\xbeivati mesa in fi\xc5\xbeola ter niso smeli imeli osebne lastnine, v zameno pa so bili uvedeni v vse skrivnosti pitagorejstva. Le-te prepovedi je Pitagora uveden na podlagi orfizma. Asketsko \xc5\xbeivljenje (odpoved osebne lastnine) je \xc5\xa1lo tako dale\xc4\x8d, da nova odkritja niso bila pripisana avtorju, ampak celotni skupini oz. \xc5\xa1oli. Zaradi tega in zelo malo ohranjenih zgodovinskih virov je tako zelo te\xc5\xbeko natan\xc4\x8dno pripisati mnoge trditve, definicije, nazore,\xe2\x80\xa6, ki so nastale znotraj pitagorejstva; tako so tudi u\xc4\x8denci lastne ideje pripisali svojemu u\xc4\x8ditelju, reko\xc4\x8d \xc2\xbbAutos efa (On je tako rekel)\xc2\xab. Ker so bili \xc4\x8dlani Bratstva vedno v komuniciranju drug z drugim, so bile misli vedno prisotne v prostoru, tako da jih tudi niso zapisovali, saj bi s tem postavljali lastnino nad njimi. Edino ohranjeni starogr\xc5\xa1ki zapisi, ki se navezujejo na pitagorejce, so pri\xc5\xa1li iz vrst mlaj\xc5\xa1ih pitagorejcev (predvsem Filolaja) in njihovih u\xc4\x8dencev.\n_START_SECTION_\nFilozofija\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovna pitagorejska razlaga metafizike je temeljila na Anaksimandru, \xc2\xbbki je postavil za pravzrok (arh\xc3\xa9) in prvino vsemu, kar biva, apeiron (neskon\xc4\x8dno, nedolo\xc4\x8deno, kaos) in je tudi prvi rabil to ime\xc2\xab. Pitagora je njegovo razlago spremenil in to razlo\xc5\xbeil slede\xc4\x8de: vse temelji na dvojnosti pravzroka (tudi po\xc4\x8dela); prvo po\xc4\x8delo je apeiron, ki je neograjen, neskon\xc4\x8den, odprt, ve\xc4\x8den, medtem ko je drugo po\xc4\x8delo peras (meja), ki je nasprotje apeirona, torej omejujejo, zapira, kon\xc4\x8duje; tako da, ko peras nastopi proti apeironu (meja zapira kaos), iz kaosa nastane lepota in harmonija. Peras in apeiron tako predstavljata dvojino, harmonijo, ravnovesje,\xe2\x80\xa6 Za ta pravzrok je Pitagora postavil nematerialno \xc5\xa1tevilo (arithmos): \xc2\xbbIn vse, kar je spoznatno, ima \xc5\xa1tevilo: brez njega ni mo\xc4\x8d nobene re\xc4\x8di ne z mislijo zajeti ne spoznati.\xc2\xab\xc2\xa0(DK 44 B 4.) Tako so verjeli, da so \xc5\xa1tevila resni\xc4\x8dna in prisotna kot materialna stvar in da so osnovni gradniki vsega prisotnega v svetu \xc5\xa1tevila; vsa razmerja v svetu se lahko zreducirajo na \xc5\xa1tevilska razmerja, ki so jih tudi zavzeto preu\xc4\x8devali in razlagali njihov pomen na kozmos. \xc5\xa0tevilo je tako postalo najpomembnej\xc5\xa1i dejavnik njegove filozofije in preu\xc4\x8devanje le-teh osnovno delovanje njegove filozofske \xc5\xa1ole. Veliko pozornost so namenili tudi merjenju. Na podlagi njihovega preu\xc4\x8devanja \xc5\xa1tevil in s tem iskanja resnice so pitagorejci postavile osnove aritmologije (\xc5\xa1teviloslovja)._NEWLINE_Poleg splo\xc5\xa1nega vpra\xc5\xa1anja o svetu so se pitagorejci posve\xc4\x8dali tudi dolo\xc4\x8denim problemom. Tako so po orfistih prevzeli njihovo razlago du\xc5\xa1e. Po pitagorejcih naj bi bila du\xc5\xa1a neumrljiva in prenosljiva; tako naj bi se du\xc5\xa1a ob smrti \xc4\x8dloveka preselila v drugo telo (lahko ne\xc5\xbeivo ali \xc5\xbeivo). Pitagora je  tako ob eni prilo\xc5\xbenosti, ko je videl, da mo\xc5\xa1ki tepe psa, dejal, naj ga preneha tepsti, saj je v pasjem je\xc4\x8danju prepoznal du\xc5\xa1o svojega umrlega prijatelja. Kljub temu se tudi on ni nikdar bolj natan\xc4\x8dno poglobil v razumevanje du\xc5\xa1e.\n_START_SECTION_\nGlasba\n_START_PARAGRAPH_\nV iskanju harmonije v svetu so se pitagorejci obrnili tudi h glasbi. Pitagora naj bi pri opazovanju kova\xc4\x8da opazil, da pri udarcu ob razli\xc4\x8dna nakovala nastajajo razli\xc4\x8dni toni. Na podlagi tega opazovanja naj bi spoznal, da je vi\xc5\xa1ina tona odvisna od mase zvo\xc4\x8dila (resonatorja, v kova\xc4\x8devem primeru nakovala). Opazovanje je nadaljeval na strunskih glasbilih in opozoril, da se kraj\xc5\xa1e strune ogla\xc5\xa1ajo vi\xc5\xa1je, oziroma ni\xc5\xbeje (valovna dol\xc5\xbeina je dalj\xc5\xa1a, frekvenca pa ni\xc5\xbeja), \xc4\x8de jih podalj\xc5\xa1amo. Vi\xc5\xa1ine tonov so primerljive z razli\xc4\x8dnimi dol\xc5\xbeinami strun, napetih z isto silo. \xc4\x8ce na dano struno pritisnemo v sredini (jo razpolovimo), bo vsaka polovica zvenela za oktavo vi\xc5\xa1je kot struna v osnovni dol\xc5\xbeini. Razmerje med frekvenco osnovnega tona, ki ga daje struna, in frekvenco za oktavo vi\xc5\xa1jega tona je 2/1, valovna dol\xc5\xbeina pa se spremeni za 1/2. Podobno je z ostalimi intervali, razmerje frekvenc 3/2 predstavlja kvinto, 4/3 kvarto, 9/8 sekundo, itd. Ve\xc4\x8dja napetost strune povzro\xc4\x8da kraj\xc5\xa1o valovno dol\xc5\xbeino in s tem vi\xc5\xa1jo frekvenco (vi\xc5\xa1ji ton). Tovrstni poskusi in definicije \xc5\xa1tevilskih razmerij v tonskih uglasitvah so pitagorejce \xc5\xa1e bolj utrdili v prepri\xc4\x8danju, da lahko celoten svet izrazijo s pomo\xc4\x8djo \xc5\xa1tevilskih razmerij. Do danes ostaja to edino fizikalno spoznanje, ki se ni spremenilo \xc5\xa1e iz anti\xc4\x8dnih \xc4\x8dasov.\n_START_SECTION_\nZaton\n_START_PARAGRAPH_\nKljub Pitagorovim navodilom, da se pitagorejci dr\xc5\xbeijo stran od politike, se je njihov vpliv raz\xc5\xa1iril tudi sem. Tako se je pod njihovim vplivom izoblikovala t. i. Krotonijanska liga, povezava ve\xc4\x8d velikogr\xc5\xa1kih mest pod pitagorejskim vplivom in aristokratsko usmeritvijo. Pitagora se je zaradi tega umaknil na Metapont. S smrtjo Pitagore je znotraj lige nastal razkol glede vodstva, kar so izkoristili nasprotniki (pripadniki demokrati\xc4\x8dne, ljudske stranke) in uni\xc4\x8dili ligo ter zavzeli njihova mesta. Pre\xc5\xbeiveli pitagorejci so pobegnili iz Velike Gr\xc4\x8dije, s \xc4\x8dimer je propadlo to filozofsko-versko-matemati\xc4\x8dno-... gibanje.'