b'\n_START_ARTICLE_\nZgodovina Slovenije\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovina Slovenije je zgodovina vseh prebivalcev na ozemlju dana\xc5\xa1nje Republike Slovenije in v njeni neposredni sose\xc5\xa1\xc4\x8dini od prazgodovine do danes, \xc4\x8deprav se ime Slovenija v pomenu, ki je pribli\xc5\xbeno enak dana\xc5\xa1njemu, pojavi \xc5\xa1ele leta 1834 v knjigi ruskega zgodovinarja Jurija Venelina Starodavni in dana\xc5\xa1nji Slovenci, deset let kasneje pa \xc5\xa1e v pesmi Koseskega in se Slovenija kot politi\xc4\x8dna enota prvi\xc4\x8d konstituira po letu 1945, kot samostojna dr\xc5\xbeava pa \xc5\xa1ele 1991.\n_START_SECTION_\nPrazgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1i dokaz \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega bivanja na dana\xc5\xa1njem slovenskem ozemlju sta dve kamniti orodji iz Jame v Lozi pri Orehku, stari okoli 250.000 let. Iz obdobja w\xc3\xbcrmske ledene dobe, ko so na ozemlju Slovenije \xc5\xbeiveli neandertalci, je najpomembnej\xc5\xa1a najdba pi\xc5\xa1\xc4\x8dalke iz Divjih bab v bli\xc5\xbeini vasi \xc5\xa0ebrelje na Idrijsko-Cerkljanskem. V mlaj\xc5\xa1i kameni dobi in bakreni dobi so se prebivalci \xc5\xbee ukvarjali z \xc5\xbeivinorejo in poljedelstvom. Na prehodu iz bronaste v \xc5\xbeelezno dobo je obstajala kultura \xc5\xbearnih grobi\xc5\xa1\xc4\x8d. Za hal\xc5\xa1tatsko obdobje so zna\xc4\x8dilne utrjene naselbine na vzpetinah, imenovane gradi\xc5\xa1\xc4\x8da, in lepo izdelani \xc5\xbeelezni predmeti (npr. situle) in oro\xc5\xbeje (Most na So\xc4\x8di, Va\xc4\x8de, Rifnik, \xc5\xa0entvid pri Sti\xc4\x8dni). Njihovi prebivalci etni\xc4\x8dno niso dolo\xc4\x8dljivi.\n_START_SECTION_\nIliri, Kelti in Rimljani\n_START_PARAGRAPH_\nV dana\xc5\xa1nji Sloveniji so \xc5\xbeivela Ilirska plemena, ki so se pre\xc5\xbeivljala s kmetijstvom, pozneje v 4. in 3. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. so ozemlje dana\xc5\xa1nje Slovenije zasedla tudi plemena Keltov, ki so tu ustanovili prvo dr\xc5\xbeavno tvorbo imenovano Nori\xc5\xa1ko kraljestvo. Na Gorenjskem in v delu \xc5\xa0tajerske so \xc5\xbeiveli Tavriski, Karni so se naselili na severozahodu, Nori\xc4\x8dani na severu, Japodi na Dolenjskem in delno na Notranjskem, Latobiki na Dolenjskem in Posavju, ter Histri v Istri. Ta ljudstva so razvojno in gospodarsko zaostajala za Rimljani. Ukvarjala so se predvsem s poljedelstvom, \xc5\xbeivinorejo in pastirstvom. Iz tega \xc4\x8dasa izvirajo imena mnogih dana\xc5\xa1njih krajev (Bohinj, Tuhinj) in rek (Sava, Savinja, Drava)._NEWLINE_Dana\xc5\xa1nje slovensko ozemlje je imelo za Rimljane velik strate\xc5\xa1ki pomen. Rimski prodor na ozemlje dana\xc5\xa1nje Slovenije se je za\xc4\x8del po ustanovitvi Akvileje (181 pr. n. \xc5\xa1t.). V drugi polovici 2. stoletja so Rimljani v istrskih vojnah podjarmili Histre, Tavriske (129 pr. n. \xc5\xa1t.) in Karne (115 pr. n. \xc5\xa1t.). Nato je Oktavijan v letih 35-33 pr. n. \xc5\xa1t. mejo premaknili vse do Donave in okoli 16 pr. n. \xc5\xa1t. mirno priklju\xc4\x8dil zavezni\xc5\xa1ko Nori\xc5\xa1ko kraljestvo. Zasedena podro\xc4\x8dja so Rimljani vklju\xc4\x8dili v provincialno organizacijo: zahodna Slovenija do Atransa z Istro je bila vklju\xc4\x8dena v 10. regijo Italije (Regio X), vzhodni del in Dolenjska sta bila vklju\xc4\x8dena v provinco Panonijo, alpski prostor in Posavje sta bila sredi 1. stoletja vklju\xc4\x8dena v provinco Norik. Nastajati so za\xc4\x8dela mesta Emona (danes Ljubljana), Celeia (danes Celje), Poetovio (danes Ptuj), in Neviodunum (danes Drnovo), ki so jih naseljevali priseljenci iz Italije in romanizirani staroselci. Zgrajen je bil cestni sistem z glavno osjo Akvileja-Emona-Celeia-Poetovio-Carnuntum (Petronell ob Donavi)._NEWLINE_Dana\xc5\xa1nji slovenski prostor je bil opusto\xc5\xa1en med markomanskimi vojnami. Vdor Markomanov, Jazigov in drugih germanskih plemen ter kuga sta prizadela prebivalstvo, tako da se je na ta prostor priselilo mnogo Germanov in pripadnikov ni\xc5\xbejih slojev z vzhoda cesarstva. Na za\xc4\x8detku vojne so Rimljani zgradili obrambni sistem (praetentura Italiae et Alpium), ki je \xc5\xa1\xc4\x8ditil vzhodno mejo province Italije. Med markomanskimi vojnami sta napravila kariero tudi dve najvidnej\xc5\xa1i osebi s tega ozemlja v rimski dobi: Mark Valerij Maksimijan, general in senator, ki je zapustil napise od Numidije do Leugaricia (danes Tren\xc4\x8din na Slova\xc5\xa1kem - od Donave najsevernej\xc5\xa1i rimski napis) in Tit Varij Klemens, vitez (morda tudi senator), ki je kasneje bil cesarski tajnik in \xc4\x8dlan cesarjevega sveta Marka Avrelija._NEWLINE_Prve organizirane kr\xc5\xa1\xc4\x8danske cerkve so nastale proti koncu 3. stoletja; v 4., 5. in 6. stoletju so se oblikovale \xc5\xa1kofije, ki so sodile pod oblast metropolije v Akvileji. Zaradi obrambe meje Italije je v 3. stoletju na kra\xc5\xa1kem robu nastal utrdbeni sistem Claustra Alpium Iuliarum. V 5. in 6. stoletju je za\xc4\x8dela rimska oblast na ozemlju Slovenije slabeti zaradi vdorov germanskih plemen, ki so se premikala proti Italiji; doma\xc4\x8de prebivalstvo se je iz mest za\xc4\x8delo seliti v vi\xc5\xa1inska zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8da. Sredi 5. stoletja so prek Slovenije v Italijo vdrli Huni in opusto\xc5\xa1ili vrsto mest na poti, ob koncu 5. stoletja pa so Vzhodni Goti (Ostrogoti) zasedli Italijo in do 536 so bili v njihovo Italsko kraljestvo vklju\xc4\x8deni tudi Norik, Dalmacija in Panonija.\n_START_SECTION_\nSlovanski plemenski kne\xc5\xbeevini Karantanija in Karniola\n_START_PARAGRAPH_\nSlovani v Vzhodnih Alpah so bili, tako kot Slovani v Panoniji, podrejeni oblasti avarskih kaganov. Avarski dav\xc4\x8dni pritiski in nasilje nad podrejenimi Slovani so nekje med leti 622 in 626 spro\xc5\xbeili obse\xc5\xbeen slovanski upor pod Samovim vodstvom, ki je obsegal podro\xc4\x8dja na dana\xc5\xa1njem \xc4\x8ce\xc5\xa1kem in Moravskem, verjetno pa tudi \xc5\xbee v Vzhodnih Alpah. Samova vstaja in avarski poraz pred Konstantinoplom sta vsekakor tako hudo omajala avarsko voja\xc5\xa1ko mo\xc4\x8d, da so se jim v \xc5\xa1irokem loku od Sudetov do ju\xc5\xbene Rusije uprla \xc5\xa1tevilna slovanska plemena in se za\xc4\x8dasno otresla njihove oblasti. Zdi se, da je bila Samova plemenska zveza delno \xc5\xbee razslojena dru\xc5\xbeba, saj Fredegarjeva kronika, ki opisuje tedanje dogodke, lo\xc4\x8duje med izrazi\xc2\xa0\xc2\xbbVendi\xc2\xab\xc2\xa0in\xc2\xa0\xc2\xbbSlovani\xc2\xab, pri \xc4\x8demer naj bi bili \xc2\xbbVendi\xc2\xab\xc2\xa0le tisti Slovani, ki so Avarom slu\xc5\xbeili kot pomo\xc5\xbena vojska._NEWLINE_Samovi plemenski zvezi se je pridru\xc5\xbeil tudi velik del vzhodnoalpskih Slovanov pod vodstvom kneza Valuka.  Kdaj to\xc4\x8dno so se pridru\xc5\xbeili svojim severnim slovanskim sosedom, ni jasno.  Vsekakor so leta 630 v pohodih zoper Samovo kraljestvo sodelovali tudi Langobardi, ki pa so tedaj mejili le na vzhodnoalpske Slovane, in tem so \xc5\xbee med leti 623-626 iztrgali iz rok podro\xc4\x8dje v Kanalski dolini. Po drugi strani pa so \xc5\xbee leta 628 vzhodnoalpski Slovani proti Bavarcem dosegali tako odli\xc4\x8dne uspehe, da so dosegli ustalitev svoje zahodne meje, kar  dokazuje, da so bile v igri \xc5\xa1ir\xc5\xa1e povezave med Slovani in ne zgolj vojne lokalnih plemen na delu Vzhodnih Alp. To dokazuje vsaj povezovanje vzhodnoalpskih plemen in nastanek politi\xc4\x8dne skupnosti, ki kasneje nosi ime Karantanija, \xc4\x8de ne \xc5\xbee Samove plemenske zveze na tem podro\xc4\x8dju. \xc4\x8ceprav so Valukovi Slovani v vzhodnih Alpah nedvomno vsaj od leta 630 pripadali Samovi plemenski zvezi, pa ni nujno, da so ji pripadali tudi Slovani ju\xc5\xbeno od Alp na podro\xc4\x8dju dana\xc5\xa1nje Slovenije, saj je bilo to podro\xc4\x8dje prehodnih vplivov med Langobardi, Avari in Slovani. Samo je vladal do leta 658, po njegovi smrti pa se je zveza plemen od Labe pa morda celo do Jadrana hitro razkrojila._NEWLINE_Po propadu Samove plemenske zveze leta 658 je "krajina Slovanov" s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem na Krnskem gradu severno od dana\xc5\xa1njega Celovca, ki se je \xc5\xbee za\xc4\x8dela imenovati Karantanija, ohranila neodvisnost. Ko so Karantanci okoli leta 743 Bavarce zaprosili za pomo\xc4\x8d v obrambi pred Avari, so morali priznati njihovo nadoblast, ter jim za talca poslali sina kneza Boruta, Gorazda, in knezovega ne\xc4\x8daka Hotimira, ki so ju Bavarci pokristjanili. Z vladanjem kneza Hotimira leta 751 se je za\xc4\x8delo pokristjanjevanje Karantancev, kar je spro\xc5\xbeilo tri neuspele upore. Po porazu bavarskega kneza Tasila III. leta 788, je bila v frankovsko dr\xc5\xbeavo Karla Velikega skupaj z Bavarsko vklju\xc4\x8dena tudi Karantanija. Ko je knez slavonskih Slovanov Ljudevit Posavski leta 819 zaradi nezadovoljstva s frankovskim furlanskim mejnim grofom za\xc4\x8del upor, so se mu leta 820 priklju\xc4\x8dili tudi Karantanci, a so bili \xc5\xa1e istega leta pora\xc5\xbeeni. Po zadu\xc5\xa1itvi tega upora so Franki leta 828 reorganizirali upravo in najkasneje tedaj so po ve\xc4\x8dinskem mnenju zgodovinske stroke doma\xc4\x8de slovanske kneze zamenjali frankovski grofje. Iz \xc4\x8dasa Karantanije pa se je vse do leta 1414 ohranil poseben obred ustoli\xc4\x8devanja koro\xc5\xa1kih vojvod, ki je potekal v slovenskem jeziku. Kljub postopni integraciji Karantanije v frankovski politi\xc4\x8dni okvir in njenemu kasnej\xc5\xa1emu razpadu na posamezne de\xc5\xbeele, se je na vsem njenem ozemlju ohranilo tudi slovensko govore\xc4\x8de plemstvo, o \xc4\x8demer pri\xc4\x8dajo t. i. slovenske fevdne prisege iz 17. stoletja._NEWLINE_Karniolo omenja \xc5\xbee v 8. stoletju langobardski kronist Pavel Diakon, ki za de\xc5\xbeelo uporabi oznako  " Carniola, patria Sclavorum ". Med zgodovinarji in arheologi prevladuje mnenje, da se je na obmo\xc4\x8dju osrednje Slovenije, v zgornjem Posavju, na prehodu iz 8. v 9. stoletje razvila slovanska plemenska kne\xc5\xbeevina Karniola, katere sredi\xc5\xa1\xc4\x8de je bilo v Carniumu (dana\xc5\xa1njem Kranju). Leta 795 je izpri\xc4\x8dan edini domnevni knez Vojnomir. Karniola je bila ob koncu 8. stoletja vklju\xc4\x8dena v frankovsko Furlansko marko, vendar je svojo plemensko ureditev ohranila do leta 828, ko so jo Franki po neuspe\xc5\xa1nem uporu panonskega slovanskega kneza Ljudevita Posavskega spremenili v mejno grofijo._NEWLINE_Langobardski kronist Pavel Diakon opisuje tudi prihod Slovanov na dana\xc5\xa1nje ozemlje Primorske. V svojem znamenitem delu  " Historia Langobardorum "  (Zgodovina Langobardov), kjer je opisana zgodovina Langobardov od za\xc4\x8detkov leta 560 do konca leta 740, Pavel Diakon omenja med drugim tudi bitko med Langobardi in slovanskimi bojevniki leta 670 ob reki Nadi\xc5\xbei: _NEWLINE_"Broxas dicitur, non longe a Foroiuli....ad ponte Natisonis fluminis" _NEWLINE_Med najstarej\xc5\xa1imi viri, ki omenjajo prisotnost Slovanov na dana\xc5\xa1njem ozemlju Primorske je listina ri\xc5\xbeanskega zbora. To je naziv zapisnika ri\xc5\xbeanskega zbora, ki se je odvijal najverjetneje leta 804, v kraju Ri\xc5\xbeana blizu Kopra. Ri\xc5\xbeanski zbor je sklical grade\xc5\xa1ki patriarh Fortunat. Udele\xc5\xbeili so se ga predstavniki istrskih mest in ka\xc5\xa1telov, predsedovali pa so mu trije cesarjevi odposlanci. V njej je, med drugim, zapisana obveza vojvode Janeza, ki je predstavljal tedanjo frankovsko oblast nad de\xc5\xbeelo, da bo Slovane, ki so se nastanili v okolico mest, pregnal v tiste kraje, v katerih mestom ne bodo povzro\xc4\x8dali \xc5\xa1kode na poljih in v gozdovih.\n_START_SECTION_\nFrankovska dr\xc5\xbeava\n_START_PARAGRAPH_\nPo neuspe\xc5\xa1nem bolgarskem prodoru v Panonijo in njeni ponovni osvojitvi je kralj Ludvik Nem\xc5\xa1ki okoli leta 840 Panonijo podelil v fevd beguncu z Moravske Pribini. Leta 847 je bil Pribina imenovan za grofa in ozemlje Spodnje Panonije je postalo njegova last. Sede\xc5\xbe oblasti je bil v Blatenskem kostelu na dana\xc5\xa1njem Mad\xc5\xbearskem. Leta 861 je Pribino nasledil sin Kocelj in se iztrgal frankovskemu vplivu. Kocelj je podpiral slovanski misijon svetega Cirila in svetega Metoda in oviral delovanje salzbur\xc5\xa1kih misijonarjev. Vendar je bil okoli leta 876 odstranjen, kar je kon\xc4\x8dalo kratko obdobje samostojnosti spodnjepanonske slovanske kne\xc5\xbeevine. Ozemlje je bilo ponovno vklju\xc4\x8deno v Vzhodno marko. V \xc4\x8dasu vlade Arnulfa Koro\xc5\xa1kega je Koro\xc5\xa1ka postala sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Vzhodne marke in dobila precej\xc5\xa1njo samostojnost znotraj cesarstva. Na slovenskem ozemlju se je krepila  fevdalizacija, a proces je zaustavil prodor Mad\xc5\xbearov ob koncu 9. stoletja._NEWLINE_Po porazu Bavarcev v bitki z Mad\xc5\xbeari pri dana\xc5\xa1nji Bratislavi leta 907 je namre\xc4\x8d ozemlje osrednje Slovenije za pribli\xc5\xbeno po stoletja padlo pod mad\xc5\xbearsko oblast. Fevdalni sistem se je tako izoblikoval \xc5\xa1ele po porazu Mad\xc5\xbearov pri Augsburgu leta 955 in ponovni vklju\xc4\x8ditvi tega ozemlja v cesarstvo, v 10. in 11. stoletju.\n_START_SECTION_\nV Svetem rimskem cesarstvu\n_START_PARAGRAPH_\nPo novi osvojitvi je bila spremenjena tudi upravna organizacija, ki je temeljila na mejnih grofijah (markah oz. krajinah). Cesar Oton II. je Koro\xc5\xa1ki, ki je leta 976 postala vojvodina, podredil sosednje mejne grofije: Karantansko marko, Podravsko in Savinjsko marko, Kranjsko, Istrsko marko in Furlansko ter Veronsko marko. Ta polsamostojna tvorba je obstajala do za\xc4\x8detka 11. stoletja, ko so se za\xc4\x8dele oblikovati de\xc5\xbeele. V tem obdobju se je utrdil fevdalni sistem, naselile so se pomembne plemi\xc5\xa1ke rodbine, nastali so prvi gradovi okrepila se je kolonizacija in uveljavil se je hubni sistem delitve obdelovalne zemlje. Iz tega \xc4\x8dasa izvirajo tudi Bri\xc5\xbeinski spomeniki._NEWLINE_Iz mejnih krajin in iz nekaterih zaklju\xc4\x8denih ozemelj, ki so jih obvladovale velike plemi\xc5\xa1ke dru\xc5\xbeine, so se v visokem srednjem veku na podro\xc4\x8dju Slovenije izoblikovale zgodovinske de\xc5\xbeele \xc5\xa0tajerska, Koro\xc5\xa1ka, Kranjska, Gori\xc5\xa1ka, Trst in Istra, vklju\xc4\x8dene v Sveto rimsko cesarstvo.\n_START_SECTION_\nPrihod in utrditev Habsbur\xc5\xbeanov\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1246 so izumrli \xc5\xa1tajerski in avstrijski vojvode Babenber\xc5\xbeani. Za njihovo dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino sta se spopadla ogrski kralj Bela IV. in \xc4\x8de\xc5\xa1ki kralj Otokar II. P\xc5\x99emysl, ki je leta 1260 dokon\xc4\x8dno prevladal. Leta 1269 je brez potomcev umrl Ulrik III. Spanheim, koro\xc5\xa1ki vojvoda in kranjski de\xc5\xbeelni knez. Otokar II., njegov bratranec, je takoj zasedel spanheimske posesti. Leta 1272 je Otokar II. z izvolitvijo za generalnega poglavarja prevzel oblast \xc5\xa1e v Furlaniji in s tem obvladal celotno ozemlje od \xc4\x8ce\xc5\xa1ke do Jadranskega morja. Otokar II. je naletel na odpor preostalega visokega plemstva. Rimsko-nem\xc5\xa1ki kralj Rudolf I. Habsbur\xc5\xa1ki je zahteval vrnitev novopridobljenih Otokarjevih posesti. Spor se je razre\xc5\xa1il leta 1278 z bitko na Moravskem polju, v kateri je Otokar II. izgubil \xc5\xbeivljenje. Potolkli so ga sorodniki Siegfrieda Marenber\xc5\xa1kega, \xc5\xa1tajerskega plemi\xc4\x8da, ki ga je Otokar II. dal usmrtiti brez sodnega procesa._NEWLINE_Po padcu Otokarja II. se je na tem prostoru vzpostavilo ravnote\xc5\xbeje med Habsbur\xc5\xbeani in majnhardinsko vejo Gori\xc5\xa1kih grofov. Rudolf I. je leta 1282 Avstrijo in \xc5\xa0tajersko podelil v fevd sinovoma Albrehtu in Rudolfu II., Koro\xc5\xa1ko v fevd Gori\xc5\xa1kim, Kranjsko pa Gori\xc5\xa1kim v zastavo. Ko so Gori\xc5\xa1ki-Majnhardinci leta 1335 izumrli, so za njimi dedovali Habsbur\xc5\xbeani. Leta 1374 so dedovali dve manj\xc5\xa1i de\xc5\xbeeli, ki so si ju ustvarili pripadniki albertinske veje Gori\xc5\xa1kih grofov, Pazinsko grofijo v Istri in Grofijo v Marki in Metliki v Beli krajini. Njihove posesti so dosegle Jadransko morje leta 1366, ko so se jim podredili gospodje Devinski, \xc5\xa1e pomembnej\xc5\xa1a pa je bila na tem obmo\xc4\x8dju pridobitev mesta Trst leta 1382._NEWLINE_Oblast Habsbur\xc5\xbeanov je za\xc4\x8dasno ogrozil vzpon Celjskih grofov. Ta se je za\xc4\x8del v drugi tretjini 14. stoletja: leta 1333 so dedovali po Vovbr\xc5\xbeanih, leta 1341 dobili grofovski naslov, povezava s cesarjem Sigismundom Luksembur\xc5\xa1kim pa jim je omogo\xc4\x8dila, da so se njihove posesti raz\xc5\xa1irile \xc5\xa1e na Ogrsko in Hrva\xc5\xa1ko. Sigismund jih je leta 1436 povi\xc5\xa1al v dr\xc5\xbeavne kneze, kar je omogo\xc4\x8dilo razvoj posebne de\xc5\xbeele, Celjske kne\xc5\xbeevine. Povi\xc5\xa1anje pa je spro\xc5\xbeilo tudi vojno s Habsbur\xc5\xbeani, ki se je leta 1443 kon\xc4\x8dala s poravnavo med Friderikom II. Celjskim in Friderikom III. Habsbur\xc5\xa1kim. S poravnavo sta dru\xc5\xbeini sklenili pogodbo o dedovanju, ki pa so jo po smrti zadnjega Celjana Ulrika II. leta 1456 Habsbur\xc5\xbeani morali ubraniti v vojni za celjsko dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino (do leta 1460)._NEWLINE_Leta 1461 se je Friderik III. zaradi dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine ogrske krone zapletel v vojno z ogrskim kraljem Matijo Korvinom in s svojim bratom Albrehtom, ki je zahteval del avstrijske dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine. Spopadi, ki so v glavnem potekali v Spodnji Avstriji, so zajeli tudi \xc5\xa0tajersko, v njih pa so cesarju precej pomagale notranjeavstrijske \xc4\x8dete. Kon\xc4\x8dali so se z Albrehtovo smrtjo brez potomcev leta 1463. Toda leta 1469 je \xc5\xa0tajersko, predvsem Spodnjo, mo\xc4\x8dno prizadela fajda plemstva in najemni\xc5\xa1kih \xc4\x8det z vladarjem. Tudi te spopade je spodbudil ogrski kralj. Kon\xc4\x8dala se je z usmrtitvijo najemni\xc5\xa1kega poveljnika Andreja Baumkircherja leta 1471. Po letu 1479 se je zaradi imenovanja salzbur\xc5\xa1kega nad\xc5\xa1kofa Friderik III. znova zapletel v dolgotrajno vojno z Matijo Korvinom. Korvin je bil uspe\xc5\xa1en in njegove \xc4\x8dete so zasedle ve\xc4\x8dino \xc5\xa0tajerske, Kranjske, Reko in vojvodino Avstrijo ter leta 1485 vkorakale na Dunaj. Oblast nad temi de\xc5\xbeelami so Habsbur\xc5\xbeani znova dobili \xc5\xa1ele po njegovi smrti, ko je ozemlja zasedel Maksimilijan I. Habsbur\xc5\xa1ki._NEWLINE_Konec srednjega veka, v 15. in 16. stoletju, so dogajanja na tem obmo\xc4\x8dju zaznamovali tur\xc5\xa1ki vpadi. Nezadovoljstvo s preslabo fevdalno obrambo zoper Turke in uvajanje novih, predvsem naturalnih davkov in tlake, so tudi na Slovenskem povzro\xc4\x8dili kme\xc4\x8dke upore. Najve\xc4\x8dji je 1515 zajel skoraj vse slovensko ozemlje. Leta 1572/1573 so se v skupnem uporu povezali slovenski in hrva\xc5\xa1ki kmetje. Upori so se s krvavimi porazi nadaljevali vse do prve polovice 18. stoletja._NEWLINE_Leta 1518 se je v Innsbrucku zvr\xc5\xa1ilo zasedanje vseh de\xc5\xbeelnih stanov dednih habsbur\xc5\xa1kih de\xc5\xbeel. Na enotnem de\xc5\xbeelnem zboru so si zadali nalogo, da obrambno pove\xc5\xbeejo dedne de\xc5\xbeele v trajno, trdno in enotno zvezo in da sodelujejo Notranjeavstrijske in Zgornjeavstrijske de\xc5\xbeele v obrambi zoper Turkov. Na zasedanju so dolo\xc4\x8dili dedno celovitost habsbur\xc5\xa1kih dednih de\xc5\xbeel.\n_START_SECTION_\nOd reformacije do baroka\n_START_PARAGRAPH_\nSredi 16. stoletja se je na Slovenskem razmahnila reformacija prete\xc5\xbeno luteranske smeri in postavila temelje slovenskega knji\xc5\xbenega jezika in s tem oblikovanja slovenske jezikovne skupnosti. Primo\xc5\xbe Trubar je leta 1550 izdal prvi knjigi v slovenskem jeziku, Abecednik in Katekizem. Protestanti so izdali \xc5\xa1e okoli 50 drugih knjig v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini, med drugim je Adam Bohori\xc4\x8d napisal prvo slovensko slovnico (Articae Horulae (1584)), leta 1584 pa je Jurij Dalmatin izdal prevod celotnega Svetega pisma._NEWLINE_V za\xc4\x8detku 17. stoletja sta kne\xc5\xbeji absolutizem in katoli\xc5\xa1ka cerkev v procesu Protireformacije in katoli\xc5\xa1ke prenove zatrli protestantizem in za dolgo \xc4\x8dasa zavrli knji\xc5\xbeevnost v slovenskem jeziku.\n_START_SECTION_\nTerezijanska in jo\xc5\xbeefinska doba\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu vladanja Marije Terezije in njenega sina, cesarja Jo\xc5\xbeefa II. (1765-1790), ko je bila med drugim uvedena tudi splo\xc5\xa1na \xc5\xa1olska obveznost in vpeljano osnovno \xc5\xa1olstvo v slovenskem jeziku (1774), se je s kulturno jezikovno akcijo slovenskih izobra\xc5\xbeencev za\xc4\x8denjalo oblikovanje ideje o obstoju posebnega slovenskega naroda. Oba vladarja sta izvedla \xc5\xa1e \xc5\xa1tevilne druge reforme, vendar je moral Jo\xc5\xbeef II. nekatere najbolj radikalne razveljaviti \xc5\xa1e pred svojo smrtjo. Med pomembnej\xc5\xa1imi ukrepi, ki so se obdr\xc5\xbeali, sta nevoljni\xc5\xa1ki patent, ki je podlo\xc5\xbenik podelil osebno svobodo in toleran\xc4\x8dni patent, ki je znova dovolil naselitev Judov in protestantov. Jo\xc5\xbeefa II. je kratko nasledil njegov brat, zmerni reformist Leopold II. (1790-92), tega pa sin konservativni Franc II.\n_START_SECTION_\nPod Francozi\n_START_PARAGRAPH_\nOb koncu 18. stoletja so slovenske de\xc5\xbeele dosegli spopadi francoskih revolucionarnih vojn. Leta 1797, ob koncu vojne prve koalicije, so francoske \xc4\x8dete za kratek \xc4\x8das zasedle dele dana\xc5\xa1njega slovenskega ozemlja._NEWLINE_Po podpisu campoformijskega miru pa je celotno slovensko etni\xc4\x8dno ozemlje pri\xc5\xa1lo v okvir Habsbur\xc5\xa1ke monarhije, saj so Habsbur\xc5\xbeani v zameno za Lombardijo in Avstrijsko Nizozemsko dobili nekdanjo bene\xc5\xa1ko Istro in Bene\xc4\x8dijo._NEWLINE_Toda \xc5\xbee po porazu v vojni tretje koalicije in podpisu bratislavskega miru (1805) je monarhija izgubila obe pokrajini, ki sta pripadli francoskemu Italijanskemu kraljestvu._NEWLINE_Po novem porazu Avstrijskega cesarstva leta 1809 je Napoleon s sch\xc3\xb6nbrunnskim mirom od habsbur\xc5\xa1ke monarhije odtrgal jugozahodne slovenske de\xc5\xbeele (do Save) in na ozemlju zahodne Koro\xc5\xa1ke, Kranjske, Gori\xc5\xa1ke, Trsta, Istre, Dalmacije in Hrva\xc5\xa1ke ju\xc5\xbeno od Save ustanovil Ilirske province (1809-1813) z glavnim mestom v Ljubljani. Province so bile popolnoma odvisne od Francije, \xc4\x8deprav niso bile njen sestavni del. Motivi za njihovo ustanovitev so bili predvsem strate\xc5\xa1ki in gospodarski (kopenska povezava z Osmanskim imperijem, blokada avstrijskega dostopa do Sredozemlja). Kratkotrajna francoska vladavina je spremenila davke, uvedla reforme prava (Code Napoleon) in izbolj\xc5\xa1ala polo\xc5\xbeaj sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine v \xc5\xa1olah, fevdalizma pa ni odpravila, \xc4\x8deprav je to na\xc4\x8drtovala._NEWLINE_Izbolj\xc5\xa1an polo\xc5\xbeaj sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine in nekateri drugi vplivi francoske zasedbe pribli\xc5\xbeno polovice dana\xc5\xa1nje Slovenije, pa tudi vplivi idej francoske revolucije so \xc5\xa1e pospe\xc5\xa1ili oblikovanje zavesti o obstoju posebnega slovenskega naroda. Anton Toma\xc5\xbe Linhart v zgodovinopisju, Jernej Kopitar v jezikoslovju in nekateri drugi so pripomogli k uveljavljanju predstave o etni\xc4\x8dni enotnosti slovanskih prebivalcev Kranjske, ju\xc5\xbenega dela \xc5\xa0tajerske, Koro\xc5\xa1ke, Gori\xc5\xa1ke in dela Istre ter tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega zaledja. Vendar je bilo tak\xc5\xa1no prepri\xc4\x8danje zna\xc4\x8dilno predvsem za del izobra\xc5\xbeencev, med \xc5\xa1ir\xc5\xa1im slojem pa je francoska zasedba ostala v spominu predvsem po visokih davkih in slabi gospodarski situaciji, ki je bila posledica nenehnih vojn.\n_START_SECTION_\nV ustavnem obdobju\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1867 so slovenski poslanci na de\xc5\xbeelnih volitvah na Kranjskem \xc5\xbee dobili ve\xc4\x8dino. Tega leta je z razdelitvijo dr\xc5\xbeave na ogrsko in avstrijsko polovico nastala Avstro-Ogrska. Ve\xc4\x8dji del dana\xc5\xa1njega slovenskega ozemlja je ostal v avstrijskem delu monarhije, le Prekmurje je ostalo v ogrskem delu. \xc5\xbde leta 1866, po izgubljeni vojni z Italijo in Prusijo pa je Italija dobila Bene\xc4\x8dijo; Bene\xc5\xa1ki Slovenci so tako pri\xc5\xa1li pod Italijo, kar je potrdil formalni plebiscit._NEWLINE_Slovenska politi\xc4\x8dna gibanja v tem \xc4\x8dasu je zaznamoval najprej skupni narodnostni boj vseh Slovencev (obdobje sloga\xc5\xa1tva), kasneje pa so se vse poglabljala politi\xc4\x8dna razhajanja, zlasti v 80. in 90. letih 19. stoletja, ki je obdobje kulturnega boja med katoli\xc5\xa1ko in liberalno strujo me\xc5\xa1\xc4\x8danskih politikov. V za\xc4\x8detku 20. stoletja se uveljavljajo tudi socialdemokratska politi\xc4\x8dna zdru\xc5\xbeenja, ki so jih vodili razumniki, sodelavce pa iskali med vse \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnej\xc5\xa1im delavstvom. Predvsem v za\xc4\x8detku 20. stoletja so se precej okrepila prizadevanja za dr\xc5\xbeavnopravno in tudi kulturno povezovanje z Ju\xc5\xbenimi Slovani, predvsem s Hrvati. Zamisel o trialisti\xc4\x8dni preureditvi Avstro-Ogrske, s katero bi Slovenci in Hrvati v monarhiji dobili posebno dr\xc5\xbeavno enoto je imela prista\xc5\xa1e v katoli\xc5\xa1kem in liberalnem taboru, med izobra\xc5\xbeenci so se mnogi zavzemali za tesno kulturno in jezikovno povezovanje in celo za opustitev slovenskega jezika (neoilirizem).\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nMed prvo svetovno vojno, ki je Slovenijo hudo prizadela zlasti s krvavo so\xc5\xa1ko fronto in s politiko velesil, ki je grozila z razkosanjem slovenskega ozemlja med ve\xc4\x8d dr\xc5\xbeav (londonski sporazum, 1915), so Slovenci \xc5\xbee posku\xc5\xa1ali urediti svoj narodni polo\xc5\xbeaj v skupni dr\xc5\xbeavni enoti s Hrvati in Srbi v habsbur\xc5\xa1ki monarhiji. Zahtevo, znano kot majni\xc5\xa1ko deklaracijo, so podali slovenski, hrva\xc5\xa1ki in srbski poslanci v dunajskem parlamentu spomladi 1917. Vladajo\xc4\x8di krogi habsbur\xc5\xa1ke monarhije so zahtevo sprva zavrnili, poznej\xc5\xa1e pobude vlade za federalizacijo monarhije (npr. oktobrski manifest cesarja Karla) pa je zavrnila ve\xc4\x8dina slovenskih politikov, ki se je \xc5\xbee nagibala k neodvisnosti. Ohranitev reformirane dr\xc5\xbeave je najdlje zagovarjal nekdanji na\xc4\x8delnik Slovenske ljudske stranke in zadnji kranjski de\xc5\xbeelni glavar, Ivan \xc5\xa0uster\xc5\xa1i\xc4\x8d, ki pa je imel le malo prista\xc5\xa1ev in vpliva.\n_START_SECTION_\nZaostritev razmer v Jugoslaviji\n_START_PARAGRAPH_\nSlovenski komunisti so 20. januarja 1990, potem ko niso upo\xc5\xa1tevali nobene od njihovih pobud, zapustili 14. kongres ZKJ, ki je tako dokon\xc4\x8dno razpadla. V \xc4\x8dasu ko je za\xc4\x8dela razpadati Sovjetska zveza, so se spori med Slovenijo in federacijo stopnjevali. Vrhunec so dosegli, ko so srbske oblasti napovedale Sloveniji gospodarsko blokado zaradi slovenske podpore kosovskim Albancem na zborovanju v Cankarjevem domu januarja 1989.  Ob koncu leta se je konflkikt \xc5\xa1e zaostril. Pripadniki tedanjih slovenskih policijskih sil so s hrva\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8djo 1. decembra 1989 v akciji imenovani "Akcija Sever" prepre\xc4\x8dili prihod ve\xc4\x8d sto Milo\xc5\xa1evi\xc4\x87evim podpornikom z avtobusi iz Srbije v Ljubljano na "miting resnice", kjer naj bi z demonstracijami sku\xc5\xa1ali o\xc4\x8drniti tedanjo oblast, ker je nasprotovala srbski centralisti\xc4\x8dni politiki. Prepoved in prepre\xc4\x8ditev mitinga sta dodatno zaostrili odnose med oblastmi v Sloveniji in Srbiji._NEWLINE_Marca 1990 je Slovenija razglasila gospodarsko samostojnost, aprila je na volitvah za predsednika slovenskega predsedstva zmagal Milan Ku\xc4\x8dan, na parlamentarnih volitvah pa je s 126 poslanskimi sede\xc5\xbei proti 240 zmagala organizirana opozicija-DEMOS, ki jo je sestavljala ve\xc4\x8dina opozicijskih strank. Te stranke so bile\xc2\xa0: Slovenska demokrati\xc4\x8dna zveza, Socialdemokratska stranka Slovenije, Kr\xc5\xa1\xc4\x8danski demokrati, Zeleni, Slovenska kme\xc4\x8dka zveza. Predsednik skup\xc5\xa1\xc4\x8dine je postal France Bu\xc4\x8dar, vlado je sestavil kr\xc5\xa1\xc4\x8danski demokrat Lojze Peterle, ker je njegova stranka znotraj Demosa dobila najve\xc4\x8d glasov. Najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i opozicijski stranki sta bili prenovljena komunisti\xc4\x8dna in liberalna, v parlament pa je od prej\xc5\xa1njih dru\xc5\xbebenopoliti\xc4\x8dnih organizacij pri\xc5\xa1la tudi  socialisti\xc4\x8dna stranka(nekdanja SZDL)_NEWLINE_Slovenska skup\xc5\xa1\xc4\x8dina se je za\xc4\x8dela ukvarjati z osamosvojitveno zakonodajo \xc5\xbee julija 1990. Tedaj je bila sprejeta Deklaracija o suverenosti Republike Slovenije, ki je dolo\xc4\x8dala enoletni rok za sprejetje ustave in postopke ugotavljanja, kateri zvezni zakoni v Sloveniji ne veljajo ve\xc4\x8d; odpravila je tudi slovensko delegacijo v zveznem zboru skup\xc5\xa1\xc4\x8dine SFRJ. \xc5\xa0e pred prvimi ve\xc4\x8dstrankarskimi volitvami(7. marca) so bila sprejeta dopolnila k slovenski ustavi; iz imena republike je bila \xc4\x8drtana beseda \xc2\xbbsocialisti\xc4\x8dna\xc2\xab, z deklaracijo o urejanju razmerij, ki imajo splo\xc5\xa1en pomen za Slovenijo, pa je bila na\xc4\x8delno razgla\xc5\xa1ena samostojnost na gospodarskem podro\xc4\x8dju. Slovenska skup\xc5\xa1\xc4\x8dina je 28. septembra in nato 4. oktobra(tedaj je bil sprejet ustavni zakon in razveljavljenih 27 jugoslovanskih zakonov) nadaljevala s sprejemanjem osamosvojitvene zakonodaje. Novi zakoni so dajali Sloveniji izklju\xc4\x8dne pristojnosti pri dolo\xc4\x8danju voja\xc5\xa1kega roka in poveljevanja v teritorialni obrambi. Zvezni organi so terjali, naj Slovenija te zakone prekli\xc4\x8de. Na podlagi zakona o SLO in dru\xc5\xbebeni samoza\xc5\xa1\xc4\x8diti ter z vednostjo vseh treh predsednikov(predsedstva, skup\xc5\xa1\xc4\x8dine in vlade) sta Janez Jan\xc5\xa1a in Igor Bav\xc4\x8dar kot sekretarja za obrambo in notranje zadeve organizirala t. i. Manevrsko strukturo narodne za\xc5\xa1\xc4\x8dite. Oktobra 1990 so pripadniki JLA zasedli \xc5\xa1tab TO v Ljubljani. Njegov dotedanji poveljnik Ivan Ho\xc4\x8devar je ostal lojalen JLA, zato ga je predsedstvo RS zamenjalo; njegov naslednik je postal Janez Slapar.\n_START_SECTION_\nZaostrovanje jugoslovanske krize\n_START_PARAGRAPH_\nMed tem so se nadaljevala prizadevanja za re\xc5\xa1itev vse huj\xc5\xa1e politi\xc4\x8dne krize v Jugoslaviji. V za\xc4\x8detku 1991 so se vrstila sre\xc4\x8danja vodstev vseh republik. V za\xc4\x8detku junija pa je zvezni premier Ante Markovi\xc4\x87 slovenske poslance prepri\xc4\x8deval, naj Slovenija ostane v Jugoslaviji. Navkljub temu je vrsta dogodkov polo\xc5\xbeaj bistveno poslab\xc5\xa1ala. Srbske oblasti so januarja 1991 vdrle v jugoslovanski finan\xc4\x8dni sistem in si \xc2\xbbsposodile\xc2\xab\xc2\xa01,4 milijarde dolarjev.  Zvezno predsedstvo je na predlog JLA sprejelo sklep o razoro\xc5\xbeitvi paravoja\xc5\xa1kih oddelkov, kamor so \xc5\xa1teli tudi Teritorialno obrambo, ki je bila sicer del jugoslovanskih oboro\xc5\xbeenih sil. Temu se je Slovenija uprla in prevzela poveljevanje nad svojo Teritorialno obrambo.\n_START_SECTION_\nRazglasitev neodvisnosti in dogodki po njej\n_START_PARAGRAPH_\n25. junija 1991 je  slovenski parlament sprejel ustavni zakon za uresni\xc4\x8ditev Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Slovenije, Deklaracijo o neodvisnosti in ve\xc4\x8d zakonov, s katerimi je Slovenija prevzela prej\xc5\xa1nje pristojnosti federacije na svojem ozemlju.  JLA je \xc5\xbee dan po osamosvojitvi poskusila s silo zatreti slovensko samostojnost. S tem se je za\xc4\x8dela desetdnevna vojna, v kateri sta slovenska TO in policija porazila JLA. Vodstvo JLA se je moralo sprijazniti s porazom in navkljub resnim gro\xc5\xbenjam in ultimatom moralo opustiti kampanjo v Sloveniji in sesti za pogajalsko mizo. Za\xc4\x8dela so se pogajanja na Brionih, ki so se kon\xc4\x8dala s podpisom brionske deklaracije. 18. julija je predsedstvo SFRJ sprejelo odlo\xc4\x8ditev, da se JLA z oro\xc5\xbejem in opremo umakne iz Slovenije in oktobra 1991 je od\xc5\xa1el iz Slovenije zadnji vojak JLA.\n_START_SECTION_\nSamostojna Slovenija\n_START_PARAGRAPH_\nNovembra je bil sprejet zakon o denacionalizaciji, decembra pa nova ustava. Evropska unija je Republiko Slovenijo priznala sredi januarja 1992, OZN pa jo je sprejela med \xc4\x8dlanice maja 1992. Demos je razpadel, aprila 1992 je bila izglasovana nezaupnica Lojzetu Petrletu, nasledil ga je Janez Drnov\xc5\xa1ek, ki je ostal na oblasti  tudi po volitvah 1992 in 1997. Mandat predsednika republike pa so volivci dvakrat zaporedoma podelili Milanu Ku\xc4\x8danu (1992-1997 in 1997-2002)._NEWLINE_Februarja 1999 je za\xc4\x8del veljati pridru\xc5\xbeitveni sporazum z Evropsko unijo, Slovenija je 29. marca 2004 postala \xc4\x8dlanica zveze NATO, 1. maja 2004 pa tudi \xc4\x8dlanica Evropske unije. Slovenija je 1. januarja 2007 prevzela skupno evropsko valuto evro. V prvem polletju 2008 je predsedovala evropskemu svetu.'