b'\n_START_ARTICLE_\nStefan Zweig\n_START_SECTION_\n1881 do 1918 \xe2\x80\x93 Obdobje odra\xc5\xa1\xc4\x8danja\n_START_PARAGRAPH_\nZweig je bil sin premo\xc5\xbenega judovskega tekstilnega trgovca Moritza Zweiga in matere Ide Brettauer, potomke bogate trgovske rodbine iz Hohenemsa. Odra\xc5\xa1\xc4\x8dal je z bratom Alfredom v \xc4\x8dudovitem stanovanju v predelu Dunaja, imenovanem Schottenring. Dru\xc5\xbeina Zweig ni bila verna, kasneje se je Stefan ozna\xc4\x8dil za \xc2\xbbJuda po naklju\xc4\x8dju\xc2\xab. Zweig je leta 1899 opravil maturo na dunajski gimnaziji Wasagasse. Kasneje se je vpisal na dunajsko univerzo, smer filozofija, kjer je, namesto da bi obiskoval predavanja, pisal feljtone za \xc4\x8dasopis Neue freie Presse, katerega urednik je bil Theodor Herzl. Kasneje, ko so od leta 1897 v \xc4\x8dasopisu objavljali njegove pesmi, je iz\xc5\xa1la njegova zbirka pesmi Srebrne strune (Silberne Saiten) in 1904 prva novela  Ljubezen Erike Ewald (Die Liebe der Erika Ewald). Istega leta je pri Friedrichu Jodlu na Dunaju promoviral z doktorsko disertacijo Filozofija Hippolyta Taina (Die Philosophie des Hippolyte Taine). Vedno bolj in bolj je razvijal svoj zna\xc4\x8dilen, izpiljen slog pisanja, v katerem se povezujeta psiholo\xc5\xa1ki uvid in napeta zgodba. Poleg pisanja novel in esejev je bil tudi novinar in prevajalec. Prevedel je dela Verlainea, Baudelairea, \xc5\xa1e posebej pa dela \xc3\x89mila Verhaerena. Njegove knjige so iz\xc5\xa1le v zalo\xc5\xbebi Insel v Leipzigu, katere lastnik je bil Anton Kippenberg. S Zweigom sta bila dobra prijatelja in vzpodbudil ga je, da je v zalo\xc5\xbebi Insel-B\xc3\xbccherei, ki jo je ustanovil po 1. svetovni vojni, leta 1912, izdal zbirki knjig v izvirnih jezikih,  Bibliotheca mundi in Pandora._NEWLINE_Zweig je \xc5\xbeivel me\xc5\xa1\xc4\x8dansko \xc5\xbeivljenje in veliko potoval. Med drugim je leta 1910 obiskal Indijo in leta 1912 Ameriko. Ta potovanja so mu omogo\xc4\x8dila navezavo stikov tudi z drugimi pisatelji in umetniki, s katerimi si je kasneje dolga leta dopisoval. Bil je tudi navdu\xc5\xa1en zbiralec rokopisov.\n_START_SECTION_\n1919 do 1933 \xe2\x80\x93 Salzbur\xc5\xa1ka leta\n_START_PARAGRAPH_\nPo koncu vojne se je Zweig vrnil nazaj v Avstrijo. \xc5\xbdivel je v Salzburgu, v vili Paschinger v okraju Kapuzinerberg. Januarja 1920 se je poro\xc4\x8dil s Frideriko von Winternitz, biv\xc5\xa1o \xc5\xbeeno novinarja dr. Felixa von Winternitza._NEWLINE_Kot zavzet intelektualec se je Zweig strastno zavzemal proti nacionalizmu in revan\xc5\xa1izmu, ter spodbujal idejo o zdru\xc5\xbeeni Evropi. V tem \xc4\x8dasu je tudi veliko ustvarjal: zgodbe, drame, novele. Zvezdni trenutki \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva (nem. Sternstunden der Menschheit), v katerih je ujel zgodovinsko dogajanje \xc4\x8dasa, velja \xc5\xa1e do danes za eno njegovih najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1ih del. _NEWLINE_Leta 1928 je prepotoval Sovjetsko zvezo in na pobudo Maksima Gorkega, s katerim sta si dopisovala, izdal delo tudi v ruskem jeziku. Knjigo, ki je iz\xc5\xa1la leta 1931, z naslovom Zdravljenje z duhom (nem. Die Heilung durch den Geist), je posvetil Albertu Einsteinu. Leta 1933 je Zweig napisal libreto za opero Richarda Straussa Mol\xc4\x8de\xc4\x8da \xc5\xbeena (nem. Die schweigsame Frau).\n_START_SECTION_\n1934 do 1942 \xe2\x80\x93 Leta v izgnanstvu\n_START_PARAGRAPH_\nPremo\xc4\x8d nacionalsocializma v nem\xc5\xa1kem rajhu leta 1933 je bilo \xc4\x8dutiti tudi v Avstriji. 18. 2. 1934 je avstrijska fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dna policija preiskala hi\xc5\xa1o pacifista Stephana Zweiga, zaradi suma skrivanja oro\xc5\xbeja. Globoko pretresen zaradi tega dejanja, je Zweig emigriral v London. Pri zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1ki hi\xc5\xa1i Insel so prepovedali izdajo njegovih knjig, zato so njegova dela odtlej izhajala na Dunaju. Vendar se kontakti z Nem\xc4\x8dijo niso pretrgali. Istega leta je Zweig odpotoval v Ju\xc5\xbeno Ameriko. V marcu leta 1933 je bila premiera filma, posnetega po njegovi noveli Skrivnost, ki \xc5\xbege (nem. Brennendes Geheimnis), ker pa je naslov zbujal zasmehujo\xc4\x8d odnos do po\xc5\xbeiga Reichstaga, so nadaljnje predvajanje filma prepovedali. Zweiga so uvrstili na listo knjig za se\xc5\xbeig, leta 1935 pa na listo prepovedanih avtorjev. Leta 1938 se je lo\xc4\x8dil od \xc5\xbeene Friderike, s katero sta \xc5\xbeivela lo\xc4\x8deno \xc5\xbee od leta 1934, ko je od\xc5\xa1el v London. 1939 se je poro\xc4\x8dil s Charlotte Altmann, s katero je pobegnil iz Salzburga. Po izbruhu 2. svetovne vojne je Zweig prevzel britansko dr\xc5\xbeavljanstvo. Zapustil je London in preko New Yorka, Argentine in Paragvaja leta 1940 prispel v Brazilijo. Leta 1942 je iz\xc5\xa1la novela Novela o \xc5\xa1ahu (nem. Schachnovelle) in monografija Brazilija (nem. Brasilien). Leta 1944 je posthumno iz\xc5\xa1la njegova avtobiografija z naslovom V\xc4\x8deraj\xc5\xa1nji svet (nem. Die Welt von Gestern).\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\n22.2.1942 je v mestu Petropolis (pri Riu de Janeiru) Stefan Zweig naredil samomor in sicer tako, da je zau\xc5\xbeil preveliko dozo Veronala. Njegova \xc5\xbeena mu je sledila v smrt s predoziranjem morfija. Naslednje jutro so ju na\xc5\xa1le sobarice skupaj v postelji: njega s sklenjenimi rokami, njo stisnjeno k njemu, kot da bi oba spala. Zweigovo odlo\xc4\x8ditev, da \xc2\xbbprostovoljno in z zdravim razumom\xc2\xab\xc2\xa0kon\xc4\x8da svoje \xc5\xbeivljenje pa niso vsi sprejeli z razumevanjem, zlasti zato, ker mu je bila - za razliko od njegovih kolegov v izgnanstvu - materialna eksistenca zagotovljena. Vendar zaradi uni\xc4\x8denja njegove \xc2\xbbduhovne domovine Evrope\xc2\xab\xc2\xa0in brezperspektivnosti \xc5\xbeivljenja v izgnanstvu, Zweig ni imel nobene druge izbire, kot da kon\xc4\x8da svoje \xc5\xbeivljenje. S tem je postal simbol za intelektualce v 20. stoletju. Zato so tudi v Zweigovem zadnjem domovanju v Petropolisu uredili muzej Casa Stefan Zweig, v spomin nanj in na njegovo delo.\n_START_SECTION_\nRecepcija in zna\xc4\x8dilnosti njegovih del\n_START_PARAGRAPH_\nPredvsem Zweigova prozna dela in romaneskne biografije (Joseph Fouch\xc3\xa9, Marie Antoinette), imajo \xc5\xa1e danes  zvest krog bralcev. Njegovo celotno delo se ka\xc5\xbee v velikem \xc5\xa1tevilu novel kot npr. Novela o \xc5\xa1ahu , Ponoreli strelec (nem. Der Amokl\xc3\xa4ufer) idr.,  ter v zgodbah z zgodovinsko tematiko. Tako so se zna\xc5\xa1le zgodovinske osebnosti kot so Lev Tolstoj, Fjodor Dostojevski, Napoleon Bonaparte, Georg Friedrich H\xc3\xa4ndel, Joseph Fouch\xc3\xa9 ter Marija Antoaneta v Zweigovih delih kot subjektivno personalizirane zgodbe. _NEWLINE_\xc4\x8ce bi posku\xc5\xa1ali v Zweigovem delu najti \xc5\xa1tiri prevladujo\xc4\x8de zna\xc4\x8dilnosti, bi jih lahko verjetno opisali s pojmi kot so tragedija, drama, melanholija in resignacija. Skoraj vsa Zweigova dela se kon\xc4\x8dajo s tragi\xc4\x8dno resignacijo; glavnega akterja pri doseganju sre\xc4\x8de, ki je videti dosegljiva, ovirajo neposredne zunanje in notranje prepreke, kar deluje \xc5\xa1e bolj tragi\xc4\x8dno. Ta zna\xc4\x8dilnost je \xc5\xa1e posebej prisotna v  delu Nestrpnost srca (nem. Undeguld des Herzens),  Zweigovem edinem dokon\xc4\x8danem romanu. Za svojo  zna\xc4\x8dilno novelo Ponoreli strelec, razpravo o strasti, je dobil navdih pri velikem vzorniku Balzacu. V Zweigovem dobro poznanem delu Novela o \xc5\xa1ahu se  me\xc5\xa1\xc4\x8danska humanost bori proti surovosti odtujenega sveta. Hladnokrven, prera\xc4\x8dunljiv, brez\xc4\x8duten svetovni \xc5\xa1ahovski mojster, ki ga \xc5\xbeene samo grabe\xc5\xbeljivost, igra proti \xc4\x8dloveku, ki so ga nacionalsocialisti zaprli in popolnoma izolirali. Kot prvo, se \xc4\x8dlovek soo\xc4\x8di z ne\xc4\x8dlove\xc5\xa1kim sistemom (nacionalsocializmom), kot drugo pa opisuje Zweig trpljenje zaprtega \xc4\x8dloveka, ki nima nobene mo\xc5\xbenosti stika z zunanjim svetom. Kljub gore\xc4\x8demu zagovarjanju humanosti, je bil Zweig tako v svojih delih kot v svojem \xc5\xbeivljenju gore\xc4\x8d pacifist. V tej vlogi je \xc5\xa1el tako dale\xc4\x8d, da je pisateljskemu poklicu odrekal vsako politi\xc4\x8dno vlogo. Prav to stali\xc5\xa1\xc4\x8de ga je pred drugo svetovno vojno razdvajalo in razlikovalo od drugih pisateljev v izgnanstvu (predvsem Heinricha Manna in Ernsta Weissa) in PEN kluba. Thomas Mann je leta 1952, ob deseti obletnici Zweigove smrti, glede njegovega mirovni\xc5\xa1tva izjavil:\xc2\xa0\xc2\xbb Bili so \xc4\x8dasi, ko mi je bil njegov radikalni in brezpogojni  pacifizem preprosto mu\xc4\x8den. Zdelo se je, da je pripravljen sprejeti oblast zla, samo zato, da bi se s  tem lahko izognil tistemu, kar je najbolj sovra\xc5\xbeil - vojni. Ta problem pa je nere\xc5\xa1ljiv. Od takrat, ko smo izvedeli, da tudi dobra vojna prina\xc5\xa1a samo zlo, mislim druga\xc4\x8de glede njegovega takratnega odnosa, oz. vsaj posku\xc5\xa1am razmi\xc5\xa1ljati druga\xc4\x8de._NEWLINE_Tako kot je Stefan Zweig dosledno zahteval lo\xc4\x8ditev duha od politike, tako je tudi trdno zagovarjal zdru\xc5\xbeeno Evropo v tradiciji Henrija Barbussa, Romaina Rollanda in Emila Verhaerena.'