b'\n_START_ARTICLE_\nMihail Ilarionovi\xc4\x8d Kutuzov\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nKutuzov je leta 1757 za\xc4\x8del \xc5\xa1tudirati na Plemi\xc5\xa1ki topni\xc5\xa1ko-in\xc5\xbeenirski \xc5\xa1oli v Sankt-Peterburgu. Po \xc5\xa1tudiju je ostal pet mesecev na \xc5\xa1oli in predaval aritmetiko in geometrijo._NEWLINE_Leta 1759 je postal topni\xc5\xa1ki desetnik in vstopil v rusko vojsko. Leta 1761 je dobil \xc4\x8din prapor\xc5\xa1\xc4\x8daka. Leta 1762 je bil kot stotnik poveljnik \xc4\x8dete v Astrahanskem pehotnem polku. Med letoma 1764 in 1769 se je udele\xc5\xbeil bojev v Poljski. Leta je postal poveljnik stotnije._NEWLINE_Med letoma 1770 in 1774 je sodeloval v rusko-tur\xc5\xa1ki vojni (1768-1774). Leta 1770 so ga povi\xc5\xa1ali v majorja. Nekaj let je potoval po Srednji in Zahodni Evropi. Leta 1771 so ga povi\xc5\xa1ali v podpolkovnika. Leta 1774 je pri napadu v kraju \xc5\xa0uma pri Alu\xc5\xa1ti na Krimu zaradi krogle izgubil desno oko._NEWLINE_Leta 1777 so ga povi\xc5\xa1ali v polkovnika in imenovali za poveljnika Luganskega kopjani\xc5\xa1kega polka. Leta 1782 so ga povi\xc5\xa1ali v brigadirja, leta 1783 je postal poveljnik Mariapolskega polka lahke konjenice. Leta 1784 je dobil \xc4\x8din generalmajorja in postal predstojnik Bugskega lovskega korpusa. Leta 1787 je postal voja\xc5\xa1ki guverner Krima in prejel red Svete Ane. Postal je bojni tovari\xc5\xa1 Aleksandra Vasiljevi\xc4\x8da Suvorova. Pod poveljstvom Suvorova si je med rusko-tur\xc5\xa1ko vojno med letoma 1787 in 1792 pridobil velik ugled z zavzetjem O\xc4\x8dakova, Odese, Bende in Ismaila (1790) ter v bitkah pri Rimniku in Ma\xc5\xa1inu. Leta 1791 so ga povi\xc5\xa1ali v generalporo\xc4\x8dnika in imenovali za poveljnika ismailskega okro\xc5\xbeja. V tem \xc4\x8dasu je leta 1793 postal ambasador v Konstantinoplu, leta 1794 glavni poveljnik Kopenskega \xc5\xa1lahtnega kadetskega korpusa v Sankt-Peterburgu, leta 1795 poveljnik ruskih enot na Finskem, voja\xc5\xa1ki guverner Kazana in Vjatke, veleposlanik v Berlinu. Od leta 1797 do 1799 je bil poveljnik Rjazanskega mu\xc5\xa1ketirskega polka in poveljnik Pehotnega polka Pskova. Do leta 1801 je bil voja\xc5\xa1ki guverner Litve. Leta 1801 ga je car Aleksander I. imenoval za voja\xc5\xa1kega guvernerja Sankt-Peterburga._NEWLINE_Leta 1805 je Kutuzov poveljeval ruskim enotam, ki so prepre\xc4\x8devale Napoleonov pohod proti Dunaju. 11. novembra 1805 je zmagal v te\xc5\xbeki bitki pri D\xc3\xbcrrensteinu._NEWLINE_Pred bitko treh cesarjev pri Slavkovu (Austerlitzu) na Moravskem je sku\xc5\xa1al prepri\xc4\x8dati zavezni\xc5\xa1ke generale, da ne bi za\xc4\x8deli z bojevanjem. Ker so ga preglasili, ga potek bitke sploh ni ve\xc4\x8d zanimal. Med branjem povelj je celo zaspal. V sami bitki 2. decembra 1805 pa je sodeloval in je bil ranjen. Francozi so premagali zdru\xc5\xbeeno avstrijsko in rusko vojsko pod poveljstvom Franca I. in Aleksandra I. Zaveznika sta izgubila okoli 27.000 vojakov, Napoleon le okoli 7000. Aleksander I. ga je po bitki razre\xc5\xa1il poveljevanja._NEWLINE_Od leta 1806 do 1811 je Kutuzov slu\xc5\xbeil najprej kot voja\xc5\xa1ki guverner Kijeva in poveljnik korpusa v Moldavski armadi, leta 1809 pa kot voja\xc5\xa1ki guverner Litve. Leta 1811 je bil v rusko-tur\xc5\xa1ki vojni (1806-1812) vrhovni poveljnik Moldavske armade. Povi\xc5\xa1ali so ga v plemi\xc5\xa1ki stan. Po sporu z ruskim mar\xc5\xa1alom de Tollyjem glede taktike, kjer so odlo\xc4\x8dili njemu v prid, ga je moral Aleksander I. imenovati za glavnega poveljnika celotne umikajo\xc4\x8de ruske vojske pred Napoleonovim napredovanjem po na\xc4\x8delu po\xc5\xbegane zemlje._NEWLINE_7. septembra 1812 je v rodoljubni vojni sodeloval v bitki pri Borodinu proti Napoleonovim enotam. Po neodlo\xc4\x8denem izidu je deloval v skladu s taktiko izmikanja svojega predhodnika in se umaknil zaradi morebitnega poraza ruske vojske. Zaradi tega je 14. septembra padla Moskva in prebivalstvo so preselili. Napoleon je hotel prisiliti carja Aleksandra I. k miru, ta pa je zavrnil vsakr\xc5\xa1na pogajanja. Po umiku v jugozahodni smeri in preustroju vojske, je v bitki pri Malojaroslavcu Kutuzov prisilil Napoleonovo vojsko k umiku. Napoleon je zapustil Moskvo 19. oktobra._NEWLINE_Kutuzova so leta 1812 povi\xc5\xa1ali v general-feldmar\xc5\xa1ala in postal je Smolenski svetlej\xc5\xa1i knez, zaradi tamkaj\xc5\xa1nje zmage nad francosko vojsko novembra 1812._NEWLINE_Po pregonu Napoleonove Velike armade je menil, da je Rusija izven svojih meja ne bi smela preganjati, in da bi se morala Evropa sama re\xc5\xa1iti pred Napoleonom. Vendar je vseeno vodil rusko vojsko._NEWLINE_V za\xc4\x8detku leta 1813 je zbolel in kmalu zatem umrl._NEWLINE__NEWLINE_Po njem se imenuje visoko voja\xc5\xa1ko odlikovanje Sovjetske zveze red Kutuzova, ustanovljeno leta 1942.'