b'\n_START_ARTICLE_\nAleksander I. Ruski\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander je bil najstarej\xc5\xa1i sin velikega kneza Pavla Petrovi\xc4\x8da in velike kne\xc5\xbene Marije Fjodorovne, princese W\xc3\xbcrttemberg-Montbeliard. Njegova babica, carica Katarina Velika, ga je vzela star\xc5\xa1em in skrbela za njegovo vzgojo; od vsega za\xc4\x8detka je bila odlo\xc4\x8dena, da ga vzgoji za svojega neposrednega naslednika (da v nasledstvu presko\xc4\x8di svojega \xc4\x8duda\xc5\xa1kega in muhastega sina Pavla)._NEWLINE_Carica Katarina, prijateljica in u\xc4\x8denka filozofov francoskega razsvetljenstva, je vabila Denisa Diderota, da bi vzgajal Aleksandra. Ko je ta odklonil, je za to vlogo pridobila odli\xc4\x8dnega u\xc4\x8ditelja Harpea (Fr\xc3\xa9d\xc3\xa9ric-C\xc3\xa9sar de la), \xc5\xa1vicarskega prostozidarja, po prepri\xc4\x8danju republikanca, ki je svojemu u\xc4\x8dencu vcepil rusojevske nazore. Aleksander je zrasel v lepega postavnega mladeni\xc4\x8da bistrega duha._NEWLINE_Kot mladeni\xc4\x8du so Aleksandru dovolili, da je obiskoval o\xc4\x8deta na njegovem posestvu v Ga\xc4\x8dini v predmestju Petrograda, kjer si je Pavel ustvaril majhno, sme\xc5\xa1no vladavino, da se je lahko ukvarjal z urjenjem in paradiranjem svoje vojske. Tam je Aleksandra vpeljal v voja\xc5\xa1ke ve\xc5\xa1\xc4\x8dine strog, nepopustljiv in natan\xc4\x8den Pavlov oficir Aleksej Arak\xc4\x8dejev, ki je postal Aleksandru zvesto vdan in ostal Aleksandrov sodelavec vse do carjeve smrti._NEWLINE_Harpe svoje vzgoje ni mogel pripeljati do konca, kajti carici Katarini je bilo pomembnej\xc5\xa1e nasledstvo rodbine Romanov. \xc5\xa0estnajstletnega Aleksandra je poro\xc4\x8dila s sladko in o\xc4\x8darljivo \xc5\xa1tirinajstletno princeso Louise von Baden-Durlach, ki so jo vzljubili vsi razen carja._NEWLINE_Katarina je \xc5\xbee napisala listino, s katero je Pavlu odvzela pravico do nasledstva in dolo\xc4\x8dila za naslednika ruskega prestola Aleksandra, ko je 17 novembra 1796 nenadoma umrla. Aleksander manifesta ni hotel razkriti in Pavel je postal novi car. Pet let Pavlovega vladanja je bilo za Rusijo temno obdobje.\n_START_SECTION_\nNastop vladanja\n_START_PARAGRAPH_\nPavlovo tiransko in bizarno obna\xc5\xa1anje je vzpodbudilo nekatere plemi\xc4\x8de in oficirje k zaroti. Svoj namen so zaupali Aleksandru, \xc4\x8de\xc5\xa1 da bodo prisilili o\xc4\x8deta, da se odpove prestolu. Kaj se je v no\xc4\x8di 23. marca 1801 dejansko dogajalo v Pavlovi spalnici, se ne ve, a kon\xc4\x8dalo se je s Pavlovim umorom. Zgro\xc5\xbeeni Aleksander se je sprva upiral, potem pa se je le pustil prepri\xc4\x8dati in sprejel polo\xc5\xbeaj ruskega carja._NEWLINE_Ljudstvo, ki je v Aleksandru videlo popolno nasprotje njegovega o\xc4\x8deta, je novega carja sprejelo radostno iz z velikim pri\xc4\x8dakovanjem. Tudi sam je bil tedaj poln zanosa in \xc5\xbeelje, da potegne Rusijo iz njene obupne zaostalosti. Takoj je ukinil \xc5\xa1tevilne Pavlove prepovedi: spet so bila dovoljena potovanja v tujino in prihodi tujcev, dovoljen je bil uvoz knjig, tiskarji so dobili ve\xc4\x8d svobode.\n_START_SECTION_\nUpravne reforme\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander je iskal re\xc5\xa1itve za\xc2\xa0\xc2\xbbdobre zakone, ki bodo vir blagostanja naroda\xc2\xab\xc2\xa0v krogu \xc5\xa1tirih vrstnikov, mladih plemi\xc4\x8dev, navdu\xc5\xa1enih nad liberalnimi idejami (knez Adam E\xc5\xbei \xc4\x8cartoryjskij, grof Pavel Stroganov, grof Viktor Kohubev, grof Nikolaj Novosiltsev), ki jih je narod poimenoval\xc2\xa0\xc2\xbbtajni svet\xc2\xab, ker nih\xc4\x8de ni vedel, o \xc4\x8dem razpravljajo._NEWLINE_Na vrh dr\xc5\xbeavne uprave so postavili 8 ministrstev. Ustanovljeno je bilo prosvetno ministrstvo, ki je izdelalo za\xc4\x8detek obse\xc5\xbenega na\xc4\x8drta razvoja javnega \xc5\xa1olstva: ustanovljene so bile nove vrste \xc5\xa1ol, vi\xc5\xa1je \xc5\xa1ole, u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8da in univerze v Petrogradu, Harkovu, Kijevu, Kazanu, Vilni. Leta 1804 je bil izdan zakon o univerzah._NEWLINE_Aleksander se je zavedal, da Rusija od vseh reform najbolj potrebuje odpravo tla\xc4\x8danstva. Toda za izpeljavo te reforme ni imel dovolj odlo\xc4\x8dnosti in energije in, gledano realno, tudi ne mo\xc5\xbenosti. Z njo bi proti sebi obrnil vse plemstvo, od katerega je bil odvisen. Edino, kar je na tem podro\xc4\x8dju storil, je bilo to, da je prepovedal prodajanje posami\xc4\x8dnih tla\xc4\x8danov (\xc5\xa1e vedno pa je bilo dovoljeno prodajanje celih dru\xc5\xbein, z zemlji\xc5\xa1\xc4\x8di ali brez njih) in da je leta 1703 izdal zakon o svobodnih kmetih: tla\xc4\x8dani so dobili mo\xc5\xbenost, da se z gospodarji dogovorijo o svoji osvoboditvi; a to je bilo le navidezno olaj\xc5\xa1anje, kajti malokateri tla\xc4\x8dan je imel toliko denarja, da se je lahko odkupil. Toda \xc5\xbee tak\xc5\xa1ne male spremembe so konservativni nasprotniki reform imeli za vrhunec liberalizma, za\xc2\xa0\xc2\xbbjakobinske te\xc5\xbenje\xc2\xab, ki jim je bilo treba nasprotovati._NEWLINE_Kmalu je pritegnila vso cesarjevo pozornost vojna z Napoleonom. Notranjih reform se je ponovno lotil leta 1808, po sre\xc4\x8danju z Napoleonom v Erfurtu (glej spodaj). Na sre\xc4\x8danju ga je spremljal Speranski, ki je postal za nekaj \xc4\x8dasa nepogre\xc5\xa1ljiv Aleksandrov sodelavec. Kot sin pode\xc5\xbeelskega sve\xc4\x8denika se je s svojo inteligenco povzpel v upravne strukture. Ni skrival navdu\xc5\xa1enja nad Napoleonom in njegovim Code civil. Pripravil je na\xc4\x8drt preoblikovanja Rusije v ustavno monarhijo, dumo naj bi volili posredno dr\xc5\xbeavljani z imetjem, kmetom je \xc5\xbeelel dati osebno svobodo. Toda uspel je le z ustanovitvijo dr\xc5\xbeavnega sveta, ki je imel le posvetovalno funkcijo, pa \xc5\xa1e to le na papirju. Plemstvo Speranskega ni maralo. Ko se je pribli\xc5\xbeevalo leto 1812 in se je sovra\xc5\xa1tvo do Napoleona v Rusiji in na dvoru \xc5\xa1e stopnjevalo, je bil Aleksander prisiljen Speranskega izgnati iz Petrograda. Popustil je nazadnja\xc5\xa1kim idejam domoljubov, ki jih je vodila carjeva ljubljena sestra Katarina Pavlovna. Ocenil je, da je v danih razmerah (napovedovala se je nova vojna z Napoleonom) najbolje, da Rusija ohrani tradicionalne institucije. Vse reforme so zastale._NEWLINE_Aleksander je v zadnjem desetletju svojega vladanja iskal re\xc5\xa1itve za dru\xc5\xbebena vpra\xc5\xa1anja v misticizmu.\n_START_SECTION_\nDo poraza pri Slavkovu (1801-05)\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander je, takoj ko je pri\xc5\xa1el na oblast, v veliko veselje ruskih trgovcev obnovil stike z Anglijo, ki jih je pretrgal njegov o\xc4\x8de. To je bilo v nasprotju z interesi Francije, s katero pa je tudi sku\xc5\xa1al vzdr\xc5\xbeevati \xc4\x8dim bolj\xc5\xa1e odnose. Sklenil je mirovni sporazum s pruskim kraljem Friderikom Viljemom III. in ustvaril dobre odnose z Avstrijo. V tistem \xc4\x8dasu je bilo med klju\xc4\x8dnimi dr\xc5\xbeavami Evrope sklenjenih vse polno mirovnih sporazumov in Aleksander je bil v svojem za\xc4\x8detnem idealizmu prepri\xc4\x8dan, da vodijo k povezovanju Evrope._NEWLINE_A Napoleon je imel druga\xc4\x8dne na\xc4\x8drte. Zana\xc5\xa1al se je na svojo mo\xc4\x8d. Leta 1804 se je kronal za francoskega cesarja, pripojil Genovo Franciji, spremenil ustavo Nizozemske in pripravljal invazijo v Anglijo, ki pa jo je potem opustil. V odgovor so se Anglija, Avstrija in Rusija povezale v tretjo koalicijo proti Franciji, Prusija pa je bila na dobri poti, da se jim pridru\xc5\xbei._NEWLINE_Vendar Napoleon ni \xc4\x8dakal, da zavezniki zberejo svoje vojske. Nepri\xc4\x8dakovano hitro je pripeljal svojo vojsko z obal Rokavskega preliva v Nem\xc4\x8dijo in 20. oktobra 1805 pri Ulmu zajel ve\xc4\x8d kot 20.000 vojakov avstrijskega generala Mocka, zasedel Dunaj in se usmeril proti Moravski, kjer so se zbirale vojske protifrancoske koalicije. \xc4\x8ceprav so zavezniki pri\xc4\x8dakovali \xc5\xa1e nove oja\xc4\x8ditve, neu\xc4\x8dakani Aleksander (kot najvplivnej\xc5\xa1i v zavezni\xc5\xa1kem generalnem \xc5\xa1tabu) ni poslu\xc5\xa1al nasvetov poveljnika ruske vojske, izku\xc5\xa1enega generala kneza Kutuzova, naj s spopadom \xc5\xa1e po\xc4\x8dakajo. 2. decembra 1805 se je pri Slavkovu spustil v spopad. Napoleon je mojstrsko razbil vojsko zaveznikov in jim zadal hud poraz._NEWLINE_Po bitki je bila ruska vojska v pasti, obkoljena s francosko vojsko. A Napoleon je dovolil umik Rusov proti severu. Tedaj je bil \xc5\xa1e prepri\xc4\x8dan, da bo s\xc4\x8dasoma Aleksandra pridobil na svojo stran in si bosta, oba cesarja, razdelila Evropo.\n_START_SECTION_\nBojevanje na Poljskem in v Prusij (1806-07)\n_START_PARAGRAPH_\nToda Aleksandra je \xc5\xberl sramotni poraz pri Slavkovu. \xc4\x8ceprav so ga svetovalci in sorodniki opozarjali, da zaradi drugih pere\xc4\x8dih problemov ne ka\xc5\xbee vojne z Napoleonom nadaljevati, je izvedel novo, obse\xc5\xbeno mobilizacijo. Potem ko je Napoleon oktobra 1806 v bitkah pri Jeni in Auerstedtu popolnoma uni\xc4\x8dil prusko vojsko in zavzel Prusijo, je Aleksander ponovno vstopil v vojno. S 150.000 vojaki je vkorakal na Poljsko. V bitki pri Pu\xc5\x82tusku ob reki Narev (26. december 1806) so zmagali Francozi in zavzeli Var\xc5\xa1avo. Tudi po bitki pri Pruskem Eylauu (8. februar 1807), eni najbolj krvavih bitk stoletja (Francozi so izgubili kakih 20.000 in Rusi 30.000 mo\xc5\xbe), ki se je kon\xc4\x8dala brez zmagovalca, Aleksander \xc5\xa1e ni hotel sli\xc5\xa1ati za mir. Ko pa so Rusi, okrepljeni s sve\xc5\xbeimi enotami in \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i (75.000 Rusov\xc2\xa0: 26.000 Francozom), katastrofalno izgubili bitko pri Friedlandu (14. junij 1807, danes Pravdinsk jugovzhodno od Kaliningrada), je Aleksander ponudil mir._NEWLINE_25. junija je pri\xc5\xa1lo pri Tilsitu (danes Sovetsk), na splavu sredi reke Njemen, ki je lo\xc4\x8devala sovra\xc5\xbeni vojski, do sre\xc4\x8danja obeh cesarjev. Aleksander je uporabil ves svoj \xc5\xa1arm in se je do Napoleona obna\xc5\xa1al zelo prijateljsko. Sprejel je vse Napoleonove zahteve, obljubil da bo prekinil sodelovanje z Angle\xc5\xbei in se pridru\xc5\xbeil Napoleonovi celinski zapori. Priznal je Vojvodino Var\xc5\xa1avo. Napoleon ga je kasneje ozna\xc4\x8dil kot pravega Bizantinca, prebrisanega, okretnega in la\xc5\xbenivega._NEWLINE_Cesarja sta v Tilsitu razdelila Evropo v interesni coni: Napoleon si je namenil zahodno in centralno Evropo, Aleksandru je prepustil vzhod. Njuni zavezniki so dogovor sprejeli kot izdajalski; zanemarjeni so bili vsi njihovi interesi. Ve\xc4\x8dina Rusov (tudi Aleksandrova mati) je pogodbo sprejela kot veliko poni\xc5\xbeanje. Popularnost Aleksandra je v Rusiji mo\xc4\x8dno padla. A car je bil to pot trden. Razpustil je stari tajni svet in si dobil nove sodelavce (Speranski, Nikolaj Petrovi\xc4\x8d Rumjancev, zunanji minister). Ob strokovni pomo\xc4\x8di Arak\xc4\x8dejeva, ki je postal njegov nepogre\xc5\xa1ljivi sodelavec, je reorganiziral in krepil vojsko.\n_START_SECTION_\nObdobje neiskrenega sodelovanja z Napoleonom (1807-12)\n_START_PARAGRAPH_\nKljub veliki mr\xc5\xbenji Rusov do Francozov se je Aleksander v septembru 1808 v Erfurtu ponovno sestal z Napoleonom, kjer sta re\xc5\xa1evala probleme, ki so se pojavili po tilzi\xc5\xa1kem miru. Tokrat je bil do Napoleona bolj zadr\xc5\xbean in mu ni popu\xc5\xa1\xc4\x8dal. V tajnem dogovoru je dobil od Napoleone proste roke za delovanje v Tur\xc4\x8diji   in na \xc5\xa0vedskem in se obvezal, da bo na francoski strani v primeru, da se Francija spopade z Avstrijo zaradi interesov v Italiji ali \xc5\xa0paniji. Napoleon je prosil za roko Aleksandrove sestre Ane Pavlovne, a je bil odklonjen (o tem je odlo\xc4\x8dala carica mati)._NEWLINE_Ko je leta 1809 ponovno izbruhnila vojna med Francijo in Avstrijo, Aleksander kljub svojim obvezam ni posredoval v korist Napoleona in je le hlinil vojskovanje. Napoleon je Aleksandru o\xc4\x8dital trgovanje z Anglijo preko nevtralnih ladij. Na drugi strani ni bilo v\xc5\xa1e\xc4\x8d Aleksandru, da je Napoleon v Vojvodini Var\xc5\xa1avi utrjeval svojo oblast in postavil na \xc4\x8delo poljske vojske zveste mu poljske oficirje. Ko je Napoleon po zmagi nad Avstrijo priklju\xc4\x8dil Franciji nem\xc5\xa1ka ozemlja ob Baltiku in med njimi veliko vojvodino Oldenburg, fevd carjevega svaka (mo\xc5\xbea Katarine Pavlovne), je Aleksander to razumel kot osebno \xc5\xbealitev. Na obeh straneh so se ponovno za\xc4\x8dele priprave na vojno._NEWLINE_Napoleon si je zagotovil vojsko Vojvodine Var\xc5\xa1ave in potegnil iz \xc5\xa0panije svoje najbolj\xc5\xa1e enote. Prusija in Avstrija sta mu morali obljubiti po 30.000 vojakov. Do pomladi 1812 je zbral vojsko nad 600.000 mo\xc5\xbe. Na drugi strani je Aleksander mobiliziral preko 200.000 mo\xc5\xbe in zahteval od Anglije denarno pomo\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nNapoleonov pohod na Rusijo (1812)\n_START_PARAGRAPH_\n24. junija 1812 je Napoleon z veliko vojsko 600.000 mo\xc5\xbe (od tega polovica Francozov) napadel Rusijo. Rusi vojno upravi\xc4\x8deno imenujejo domovinska; v njej se je izkazal mo\xc4\x8dan odpor in izredna vzdr\xc5\xbeljivost celotnega naroda._NEWLINE_Ruse je presenetila \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnost francoske vojske. Niso smeli tvegati spopada, zato so se umikali, Francozi pa so jim sledili. Aleksander, ki se je zavedal, da je pri Slavkovu premo\xc4\x8dno vplival na generale, se je umaknil iz glavnega \xc5\xa1taba, najprej v Moskvo in potem v Petrograd._NEWLINE_Ruski generali so se posku\xc5\xa1ali Francozom prvi\xc4\x8d upreti v Smolensku, a so po dveh dneh razstrelili skladi\xc5\xa1\xc4\x8da oro\xc5\xbeja in se umaknili. Odtlej so za sabo po\xc5\xbeigali vasi in polja. Kritiki taktike umikanja v ruski vojski so pri Aleksandru dosegli, da je 28. avgusta glavno poveljstvo ruske vojske prepustil izku\xc5\xa1enemu generalu Kutuzovu. Ta se je umaknil proti Moskvi, kjer je pri\xc4\x8dakoval pomo\xc4\x8d. Nerad je 7. septembra sprejel bitko pri Borodinu, v kateri ni bilo zmagovalca in tudi ne ujetnikov, bilo pa je na obeh straneh ogromno padlih (60.000 Rusov in 50.000 Francozov). Po bitki je grozila nevarnost, da bo Napoleon s svojo elitno gardo, ki je v bitki ni uporabil, ob\xc5\xa1el ruske polo\xc5\xbeaje. Kutuzov je zato sprejel nadvse te\xc5\xbeko odlo\xc4\x8ditev (ki so ji vsi nasprotovali), da Moskve ne bo branil, in se je z vojsko utrdil ju\xc5\xbeno od Moskve._NEWLINE_Francozi so vkorakali v prazno Moskvo, ki je kmalu za\xc4\x8dela goreti. Gorela je 7 dni. Aleksander ni odgovarjal na Napoleonove pobude za mirovna pogajanja. Rusi so dobivali oja\xc4\x8ditve, za\xc4\x8delo je sne\xc5\xbeiti in Napoleonu ni preostalo drugega, kot da je 19. oktobra ukazal umik. Vojska Kutuzova je Francozom, ki so se umikali skozi sneg in mraz, sledila. Pri\xc5\xa1lo je \xc5\xa1e do dveh bitk: koncem oktobra pri Malojeroslavcu in 28. novembra pri prehodu \xc4\x8dez reko Berezino. 14. decembra je zadnja francoska enota mar\xc5\xa1ala Murata pre\xc5\xa1la Njemen. S tem so ruski generali opravili svoje delo in na vrsti je bil spet car Aleksander.\n_START_SECTION_\nNapoleonov padec (1813\xe2\x80\x931814)\n_START_PARAGRAPH_\nVojna je Aleksandra spremenila in ga navdala z energijo in odlo\xc4\x8dnostjo. Odslej je bil on tisti, ki je priganjal k boju do dokon\xc4\x8dnega uni\xc4\x8denja Napoleona. S Prusijo je sklenil zvezo, ki jo je podpirala tudi Anglija in se ji je kmalu pridru\xc5\xbeila tudi \xc5\xa0vedska._NEWLINE_Prusija je Franciji napovedala vojno. Napoleon je uspel zbrati novo vojsko 200.000 mo\xc5\xbe in pri L\xc3\xbctznu (Gro\xc3\x9fg\xc3\xb6rschnu, 2. maj) in Budy\xc5\xa1inu (20. maj) ponovno premagal zaveznike, ki so se umaknili v \xc5\xa0lezijo. 4. junija sta se Napoleon in Aleksander sestala v Poischwitzu in sklenila premirje, ki je omogo\xc4\x8dilo mirovna pogajanja v Pragi, ki pa niso uspela. Protifrancoski (\xc4\x8detrti) koaliciji se je pridru\xc5\xbeila \xc5\xa1e Avstrija._NEWLINE_13. avgusta 1813 je Napoleon \xc5\xa1e enkrat zmagal pri Dresdnu, njegovi generali pa so do\xc5\xbeivljali poraze v \xc5\xa0leziji, Prusiji in \xc4\x8ce\xc5\xa1ki. Odlo\xc4\x8dilna bitka pri Leipzigu je trajala tri dni (16.-18. oktober). Napoleon je bil kon\xc4\x8dno pora\xc5\xbeen. Aleksander je ob koncu bitke prepre\xc4\x8dil plenjenje Leipziga. Napoleonov imperij je za\xc4\x8del razpadati._NEWLINE_Ko so zavezniki pri\xc5\xa1li do Rena, je avstrijski cesar zagovarjal mir z Napoleonom; bal se je premo\xc4\x8dne Rusije, pa tudi Prusije. Aleksander je bil tisti, ki je zagovarjal popolno uni\xc4\x8denje Napoleona._NEWLINE_31. marca 1814 so zavezniki z Aleksandrom na \xc4\x8delu vkorakali v Pariz. Aleksander je u\xc5\xbeival v vlogi zmagovalca. Napoleon je odstopil in Aleksander je nerad sprejel restavracijo Burbonov, do katerih je imel malo spo\xc5\xa1tovanja. Ludviku XVIII. je vsilil ustavno monarhijo. Do Francozov pa je bil velikodu\xc5\xa1en, ubla\xc5\xbeil je mirovne pogoje in izjavil, da se ni boril proti Francozom ampak proti Napoleonu.\n_START_SECTION_\nDunajski kongres in po njem\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander je postal najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i suveren v Evropi. Vzpodbudil je sklic najve\xc4\x8djega mednarodnega kongresa na Dunaju, jeseni 1814. To je bil \xc4\x8das razko\xc5\xa1nih praznovanj in tudi diplomatskih intrig in hudih sporov. Anglija se je med pogajanji, v strahu pred preveliko rusko mo\xc4\x8djo, tajno povezala z Avstrijo in Francijo; Rusiji in Prusiji naj bi prepre\xc4\x8dile zasedbo Poljske in Sa\xc5\xa1ke. V nekem trenutku je grozil celo ponoven spopad. Pa je Napoleon, ki se je po stotih dneh pregnanstva na Elbi vrnil v Francijo, pospe\xc5\xa1il odlo\xc4\x8danje in malo pred bitko pri Waterlooju je bilo dose\xc5\xbeeno soglasje; kongres je bil zaklju\xc4\x8den. Od vseh zaveznikov je Rusija ozemeljsko dobila najmanj: Poljsko s 3 milijoni prebivalcev. Ko je Aleksander zvedel za tajni dogovor med Avstrijo, Anglijo in Francijo, se je v njem naselilo globoko nezaupanje do zaveznikov._NEWLINE_Po kongresu je Aleksander prepustil upravljanje Rusije generalu Arak\xc4\x8dejevu. Brezmejno zvest carju, ki se je mo\xc4\x8dno bal revolucije, je general upravljal dr\xc5\xbeavo povsem po voja\xc5\xa1ko in jo preplavil s tajno policijo, kar je vodilo v ovadu\xc5\xa1tvo in korupcijo._NEWLINE_Aleksander je obdr\xc5\xbeal zunanjo politiko, ki je bila aktivna na Balkanu, kjer so se proti Turkom bojevale Vla\xc5\xa1ka, Moldavija in Srbija. Aleksander se je na obe\xc5\xa1enje gr\xc5\xa1ko-pravoslavnega patriarha in \xc5\xa1kofov leta 1821 odzval le z diplomatsko noto in ni podprl gr\xc5\xa1ke vstaje proti Turkom, \xc4\x8de\xc5\xa1 da je vsaka vstaja upor proti Bogu (rusko javno mnenje je to stali\xc5\xa1\xc4\x8de carju mo\xc4\x8dno zamerilo).\n_START_SECTION_\nAleksandrovo zadnje desetletje\n_START_PARAGRAPH_\nZ zaklju\xc4\x8dkom bojevanja proti Napoleonu se je Aleksander dokon\xc4\x8dno odrekel idealom francoske revolucije in se je tudi kot \xc4\x8dlovek mo\xc4\x8dno spremenil. Mo\xc4\x8dno ga je prizadela\xc2\xa0\xc2\xbbnehvale\xc5\xbenost\xc2\xab\xc2\xa0okolja. \xc4\x8ceprav se je videl kot zmagovalec nad Napoleonom in osvoboditelj narodov, so ga imeli Nemci za sovra\xc5\xbenika; tudi Francozi ga niso marali, \xc4\x8deprav je bila njegova zasluga, da jim ni bilo treba pla\xc4\x8devati vojne od\xc5\xa1kodnine in da so zavezni\xc5\xa1ke vojske zapustile njihovo de\xc5\xbeelo. Poljska, ki ji je povrnil dr\xc5\xbeavnost (zase je ohranil kraljevi naslov), ji dal ustavo in dr\xc5\xbeavljansko svobodo, je bila leglo uporov._NEWLINE_Vsemu temu so se pridru\xc5\xbeili osebni problemi, povezani z vero. Odkar je leta 1812 prebral Biblijo, je za\xc4\x8del vsa dogajanja okrog sebe tolma\xc4\x8diti skozi biblijske pripovedi. Ko je potoval po Evropi, je obiskoval sveti\xc5\xa1\xc4\x8da, pravoslavna in tudi druga. Za\xc4\x8del se je navdu\xc5\xa1evati za nedogmatsko,\xc2\xa0\xc2\xbbuniverzalno\xc2\xab\xc2\xa0religijo, nase pa je za\xc4\x8del gledati kot na izbranca, ki bo poskrbel, da bo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, ki bo asimiliralo vitalne dele drugih religij, izbolj\xc5\xa1alo dru\xc5\xbebo. V veri je iskal re\xc5\xa1itve tudi za dru\xc5\xbebena in politi\xc4\x8dna vpra\xc5\xa1anja. Od tod njegova pobuda za sveto alianso, ki je bila septembra 1815 ustanovljene v Parizu. Evropi naj bi prinesla mir na osnovi kr\xc5\xa1\xc4\x8danske ljubezni, a se je kasneje izkazala kot zveza monarhov, ki je s krvavo represijo ohranjala staro politi\xc4\x8dno oblast._NEWLINE_Car pa je tudi re\xc5\xa1evanje ruskih dru\xc5\xbebenih vpra\xc5\xa1anj iskal v misticizmu. Postal je pokrovitelj ruskega biblijskega dru\xc5\xa1tva, ustanovljenega leta 1813, ki se je \xc5\xa1irilo po vsej Rusiji. Njegov navdu\xc5\xa1enje za biblijska dru\xc5\xa1tva je kasneje zamenjalo zanimanje za prostozidarstvo; Rusijo so preplavile prostozidarske lo\xc5\xbee. Potem so pri\xc5\xa1le na vrsto razli\xc4\x8dni pravoslavni mistiki (Golicin, Magnicki, arhimedrit Foti, grofica Orlova). Ponesre\xc4\x8dila se je Aleksandrova gospodarska inovacija - voja\xc5\xa1ke kolonije: vojake in njihove dru\xc5\xbeine je sku\xc5\xa1al naseliti na de\xc5\xbeeli, da bi jim omogo\xc4\x8dil stabilnej\xc5\xa1e \xc5\xbeivljenje, a je to prineslo le veliko trpljenja vojakom pa tudi kmetom._NEWLINE_Med tem pa so se med izobra\xc5\xbeeno (in zasanjano) plemi\xc5\xa1ko mladino v Rusiji \xc5\xa1irile ideje francoske revolucije. Pojavljale so se nejasne zahteve po reformah. Tudi Aleksander je vedel, da bi bile reforme nujne, in je megleno obljubljal reorganizacijo dr\xc5\xbeave od zgoraj, ustavno monarhijo, kakr\xc5\xa1no je dopustil na Poljskem. Ker pa ni imel hrabrosti in mo\xc4\x8di, da bi karkoli spremenil, in ker je bil ob\xc4\x8dutek potrebe po reformah pri njem vezan predvsem na strah pred revolucijo (ta strah se je poglobil z uporom semjonovskega polka leta 1822, ki pa ni bil politi\xc4\x8den), se je lotil prepovedi._NEWLINE_Prepovedal je prostozidarske lo\xc5\xbee in druga tajna dru\xc5\xa1tva, ki pa v resnici carju niso bila nevarna, saj so temeljila na razsvetljenskih idejah Katarine Velike in mladostnega Aleksandra in so sanjala le o povr\xc5\xa1inskih, nikakor pa ne o globljih dru\xc5\xbebenih in gospodarskih spremembah. Namesto njih so se pojavila nova dru\xc5\xa1tva, ki pa niso ve\xc4\x8d razmi\xc5\xa1ljala le o tem, kak\xc5\xa1na naj bo ureditev Rusije, ampak tudi o tem, kako priti do nje. In ugotovila so, da je to lahko le revolucija. Za\xc4\x8dela so \xc5\xbee pripravljati atentat na carja, ko je Aleksander nenadoma umrl._NEWLINE_V zadnjih letih \xc5\xbevljenja je krona postala Aleksandru veliko breme in pred dru\xc5\xbeino in bli\xc5\xbenjimi prijatelji ni skrival \xc5\xbeelje, da bi se ji odpovedal. Njegovi zadnji dnevi so nejasni. Carica je obolela in umaknila sta se v letovi\xc5\xa1\xc4\x8de Taganrog ob Azovskem morju. Car je obiskoval cerkve, d\xc5\xbeamije, sinagoge. Pri tem je zbolel. Odklonil je zdravni\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d, hotel je umreti. Poro\xc4\x8dilo, da se nanj pripravlja atentat, je brez odziva ostalo na njegovi delovni mizi._NEWLINE_Kmetje so imeli Aleksandra radi; morda se je zaradi tega med ruskim narodom raz\xc5\xa1irila legenda, da ni umrl, ampak se je umaknil nekam v mir, kjer \xc5\xbeivi kot sveti \xc4\x8dlovek z imenom Fjodor Kuzmi\xc4\x8d._NEWLINE_V Aleksandrov \xc4\x8das sodijo za\xc4\x8detki originalne ruske knji\xc5\xbeevnosti. Po vseh ve\xc4\x8djih centrih Rusije so bila ustanovljena knji\xc5\xbeevna dru\xc5\xa1tva, kot npr. dru\xc5\xa1tvo Beseda (med \xc4\x8dlani pisec basni Krilov, Der\xc5\xbeavin), dru\xc5\xa1tvo Arzamas (\xc5\xbdukovski, Pu\xc5\xa1kin).'