b'\n_START_ARTICLE_\nZakon vrednosti\n_START_PARAGRAPH_\nZakon vrednosti je eden izmed pomembnej\xc5\xa1ih elementov marksisti\xc4\x8dne ekonomije; naslavlja vpra\xc5\xa1anje, kaj je izvor vrednosti blaga in kako se dolo\xc4\x8di njeno velikost. Sam zakon vrednosti je sestavljen iz dveh ve\xc4\x8djih elementov: oblike vrednosti in delovne teorije vrednosti._NEWLINE_Marx je zakon vrednosti uporabil \xc5\xbee v delu\xc2\xa0\xc2\xbbBeda filozofije\xc2\xab. Ta je bila napisana kot polemika nasproti Proudhonu, ki mu je Marx o\xc4\x8dital utopi\xc4\x8dni socializem (da npr. zapostavlja vzro\xc4\x8dno razmerje med bogastvom bur\xc5\xbeoazije in rev\xc5\xa1\xc4\x8dino proletariata). Pri vpra\xc5\xa1anju vrednosti Marx kritizira Proudhona, da ta posku\xc5\xa1a izvor menjalne vrednosti vezati na uporabno vrednost blaga. Marx je glavni problem videl v tem, da menjalna vrednost obstaja le v blagovni menjavi, blago pa je uporabno tudi, \xc4\x8de ne stopi v menjavo; menjalna vrednost tako obstaja isto\xc4\x8dasno kot uporabna vrednost, a ne izhaja iz nje. Kot alternativno razlago postavi zakon vrednosti, ki ga je kasneje dodelal v Kapitalu.\n_START_SECTION_\nOblika vrednosti\n_START_PARAGRAPH_\nKo Marx obravnava vrednost blaga, upo\xc5\xa1teva, da blago nima eno, ampak dve vrednosti; uporabno vrednost in menjalno vrednost. \xc4\x8ce se uporablja izraz vrednost brez vsakr\xc5\xa1nega pridevnika, obi\xc4\x8dajno govorimo o menjalni vrednosti.\n_START_SECTION_\nUporabna vrednost\n_START_PARAGRAPH_\nUporabna vrednost blaga so njegove lastnosti, ki obstajajo tudi, \xc4\x8de to blago ne bi nikoli stopilo v menjavo. Te lastnosti zadovoljujejo neko potrebo, pri \xc4\x8demer je nepomembno, ali je izpolnitev te potrebe \xc5\xbeivljenjskega pomena (kar velja npr. za hrano), stvar dostojanstva ali pa zgolj modna muha. Kruh ima na primer uporabno vrednost, da nas nasiti, uporabna vrednost pla\xc5\xa1\xc4\x8da je, da nas greje in \xc5\xa1\xc4\x8diti pred neugodnim vremenom. \xc4\x8ce pojemo kruh ali oble\xc4\x8demo pla\xc5\xa1\xc4\x8d, ne da bi ju dobili iz menjave, bosta \xc5\xa1e vedno imela svojo uporabno vrednost; kruh nas bo \xc5\xa1e vedno nasitil, pla\xc5\xa1\xc4\x8d nas bo \xc5\xa1e vedno grel, pa \xc4\x8de smo ga kupili na trgu, ukradli, dobili v dar ali naredili sami._NEWLINE_Uporabna vrednost blaga torej ni nekaj, kar bi pri\xc5\xa1lo v obstoj \xc5\xa1ele z vstopom v menjavo, ampak ga ima neka stvar tudi, \xc4\x8de sploh ni blago; uporabna vrednost tako izhaja iz lastnosti te stvari same. Klju\xc4\x8dna povezava uporabne vrednosti z menjavo je, da mora blago to uporabno vrednost imeti, sicer ne bo nikoli prodano; mora biti uporabno za nekoga drugega, druga\xc4\x8de bo prodajalec blago sam obdr\xc5\xbeal (proti njegovi volji)._NEWLINE_Uporabna vrednost blaga ne dolo\xc4\x8da njegove menjalne vrednosti, kljub temu pa je pogoj za njen obstoj. Kupec bo blago kupil le, \xc4\x8de bo to izpolnjevalo njegove potrebe, \xc4\x8de bo torej zanj imelo uporabno vrednost. Vpra\xc5\xa1anje, ali je ta potreba\xc2\xa0\xc2\xbbupravi\xc4\x8dena\xc2\xab\xc2\xa0ali ne, je v tem kontekstu nepomembno; tako je vseeno, ali blago krije osnovne \xc5\xbeivljenjske potrebe (npr. hrana) ali pa je le modna muha ("Blago je (...) stvar, ki s svojimi lastnostmi zadovoljuje kakr\xc5\xa1nokoli \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko potrebo. Vrsta teh potreb je postranska stvar in je vseeno, ali izvirajo iz \xc5\xbeelodca ali domi\xc5\xa1ljije."). Za blagovno menjavo je pomembno edinole, da kupec v blagu prepozna uporabno vrednost.\n_START_SECTION_\nMenjalna vrednost\n_START_PARAGRAPH_\nMenjalna vrednost nekega blaga nam pove, v kak\xc5\xa1nem razmerju se menja s preostalimi blagi in se kot taka tudi izra\xc5\xbea (kot razmerje dveh blag). Neka stvar ima menjalno vrednost le, dokler nastopa v menjavi, dokler je torej blago. Primer enostavne blagovne menjave je, da za 5 kilogramov kruha dobim 1 jopi\xc4\x8d (razmerje je tukaj popolnoma poljubno), kar velja tudi v obratni smeri._NEWLINE_Menjalna vrednost se lahko izra\xc5\xbea na \xc5\xa1tiri razli\xc4\x8dne na\xc4\x8dine: slu\xc4\x8dajna oblika vrednosti, razvita oblika vrednosti, splo\xc5\xa1na oblika vrednosti in denarna oblika vrednosti.\n_START_SECTION_\nSlu\xc4\x8dajna oblika vrednosti\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo, slu\xc4\x8dajno obliko vrednosti, najla\xc5\xbeje izrazimo s formulo . Ta formula pomeni, da se x enot blaga A zamenja za y enot blaga B, da je to njuno menjalno razmerje. Slu\xc4\x8dajna oblika vrednosti je sicer najbolj osnovna, a \xc5\xa1e vedno tvori temeljno podlago tudi za najbolj razvite oblike vrednosti (vklju\xc4\x8dno z denarno obliko)._NEWLINE_V slu\xc4\x8dajni obliki vrednosti nastopata dve strani z dvema razli\xc4\x8dnima vrstama blaga. Leva stran formule se imenuje relativna oblika vrednosti. Tako se imenuje, ker menjalne vrednosti kot kvantitativnega razmerja blago ne more izra\xc5\xbeati s samim seboj, ampak vedno glede na neko drugo blago; vrednost blaga A je relativna glede na drugo blago. Desna stran formule se imenuje ekvivalentna oblika vrednosti; je torej vrednost, v kateri relativna oblika vrednosti izrazi svoj ekvivalent. Formula  tako pove, da je y enot blaga B ekvivalent x enot blagu A (in obratno za drugo stran v menjavi)._NEWLINE_S slu\xc4\x8dajno obliko vrednosti pride v ospredje eden izmed osnovnih pogojev, da menjava sploh pote\xc4\x8de; da imamo opravka z blagom razli\xc4\x8dnih uporabnih vrednosti, da torej ne poteka menjava dveh enakih stvari. Kljub temu pa morata imeti tako blago A kot blago B neko drugo skupno lastnost, saj v nasprotnem primeru ne bi mogli postaviti ena\xc4\x8daja med njima; brez te skupne lastnosti se blago A ne more izraziti z blagom B. Nadalje: ta skupna lastnost mora biti kvantitativno dolo\xc4\x8dena, saj je menjalna vrednost definirana kot razmerje, po katerem se menja blago. Z drugimi besedami: ni pomembno le, da se A zamenja za B, ampak tudi, koliko blaga A (x) se zamenja za koliko blaga B (y)._NEWLINE_Marx v Kapitalu zaklju\xc4\x8di, da je skupna lastnost, ki povezuje oba blaga, da sta oba rezultat \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega dela. Delo, potrebno za produkcijo blaga A, se razlikuje od dela, potrebnega za produkcijo B; kljub temu pa je obema dela skupno, da gre za \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko delo. Menjalna vrednost tako pove, v katerem razmerju blago A vsebuje enako koli\xc4\x8dino abstraktnega \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega dela kot blago B temve\xc4\x8d, da v danem razmerju oba blaga vsebujeta enako koli\xc4\x8dino \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega dela (ve\xc4\x8d o tem v nadaljevanju).\n_START_SECTION_\nRazvita oblika vrednosti\n_START_PARAGRAPH_\nGlavna razlika med slu\xc4\x8dajno in razvito obliko vrednosti je v naboru menjalnih razmerij. Pri slu\xc4\x8dajni obliki vrednosti je le ena ekvivalentna oblika vrednosti; pri razviti obliki vrednosti jih je veliko. Formula tako ni ve\xc4\x8d le , ampak ..._NEWLINE_Razlika, ki vodi do razvite oblike vrednosti, je razvidna iz imena slu\xc4\x8dajne oblike vrednosti; pri razviti obliki vrednosti menjava ni ve\xc4\x8d slu\xc4\x8dajna, ampak ve\xc4\x8dji nabor stabilnej\xc5\xa1ih menjalnih razmerij nakazuje, da je menjava postala ustaljeni dru\xc5\xbebeni proces.\n_START_SECTION_\nSplo\xc5\xa1na oblika vrednosti in denarna oblika vrednosti\n_START_PARAGRAPH_\nZ razvojem dru\xc5\xbebene menjave postane razvita oblika vrednosti neprakti\xc4\x8dna; pojavi se potreba po blagu, v katerem vsa druga blaga izra\xc5\xbeajo svojo menjalno vrednost. Druga\xc4\x8de: pojavi se potreba po ob\xc4\x8dem (splo\xc5\xa1nem) ekvivalentu. Ko se ta vzpostavi, govorimo o tretji, splo\xc5\xa1ni obliki vrednosti._NEWLINE_O denarni obliki vrednosti govorimo, \xc4\x8de blago, ki je dolo\xc4\x8deno za ob\xc4\x8di ekvivalent, izven blagovne menjave nima uporabne vrednosti. Denar izven blagovne menjave nima uporabne vrednosti, saj sam na sebi ne krije nobene \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke potrebe; koristen postane \xc5\xa1ele, \xc4\x8de ga uporabimo, da z njim kupimo blago, ki bo krilo te potrebe. Druga\xc4\x8de: za denar je zna\xc4\x8dilno, da je njegova edina uporabna vrednost v tem, da vsa druga blaga v njem izra\xc5\xbeajo svojo menjalno vrednost._NEWLINE_S splo\xc5\xa1no obliko vrednosti je odpravljena neposredna blagovna menjava, saj blago najprej izrazi svojo menjalno vrednost v ob\xc4\x8dem ekvivalentu, \xc5\xa1ele nato pa v dejanskem blagu z \xc5\xbeeleno uporabno vrednostjo. Blagovna menjava s tem privzame obliko B(1)-D-B(2) (blago-denar-blago). Z drugimi besedami: s splo\xc5\xa1no obliko vrednosti se najprej blago proda (B-D) v zameno za ob\xc4\x8di ekvivalent, ta pa se nato porabi za nakup \xc5\xbeelenega blaga (D-B)._NEWLINE_Pri opisani cirkulaciji B-D-B velja, da se menjalna vrednost prvega in drugega blaga ne spremeni in je povratna. Po tem modelu je blago B(2) mo\xc5\xbeno prodati in nato kupiti nazaj B(1). Cirkulacija B-D-B je torej menjava ekvivalentov; uvedba denarja kot ob\xc4\x8dega ekvivalenta in vmesnega koraka pri blagovni menjavi tega ne spremeni.\n_START_SECTION_\nCena in vrednost\n_START_PARAGRAPH_\nMarx je pri razvoju zakona vrednosti predpostavil menjavo ekvivalentov iz dveh razlogov. Prvi\xc4\x8d: zavoljo matemati\xc4\x8dne in logi\xc4\x8dne poenostavitve. Poseben profit je koncept, relevanten za ekonomiko podjetja in vi\xc5\xa1ji nivo politi\xc4\x8dne ekonomije (ko se obravnava, na primer, monopole); za njene osnove je nepotrebna komplikacija matemati\xc4\x8dnih formul in konceptualnih obrazlo\xc5\xbeitev. Drugi\xc4\x8d, kar je \xc5\xa1e bolj pomembno: to je stanje hipoteti\xc4\x8dne popolne konkurence. Po Marxu je edini na\xc4\x8din, da dolo\xc4\x8dimo izvor profita (prese\xc5\xbena vrednost), ki ne izhaja iz posebnih tr\xc5\xbenih okoli\xc5\xa1\xc4\x8din je, da te zanemarimo in predpostavimo enakost med kapitalisti, da torej predpostavljamo popolno delovanje konkurence._NEWLINE_Kar vodi do razlike med vrednostjo in ceno blaga. Vrednost blaga nam pove, koliko dela vsebuje njegov povpre\xc4\x8den primerek, nam torej pove dru\xc5\xbebeno potrebni delovni \xc4\x8das tega blaga v dani koli\xc4\x8dini. Vrednost je, druga\xc4\x8de re\xc4\x8deno, cena, po kateri bi se blago prodajalo ob popolni konkurenci, torej ob popolni izravnavi ponudbe in povpra\xc5\xa1evanja._NEWLINE_Ker pa je tak\xc5\xa1no stanje zaradi strogih kriterijev prej teoreti\xc4\x8dno kot realnost, prihaja do odstopanja med vrednostjo blaga ter dejansko ceno, po kateri se to blago prodaja. V kateri smeri je to odstopanje, torej ali se blago prodaja pod ali nad vrednostjo, ter v kolik\xc5\xa1ni meri, je odvisno po eni strani od ponudbe in povpra\xc5\xa1evanja, po drugi strani pa od razmerja mo\xc4\x8di med konkuren\xc4\x8dnimi kapitali (tj. od razvoja monopolov)_NEWLINE_\xc4\x8ce je ponudba ve\xc4\x8dja od povpra\xc5\xa1evanja, se blago prodaja pod vrednostjo; toliko ve\xc4\x8dja kot je razlika, toliko bolj pod vrednostjo. In obratno; prese\xc5\xbeek povpra\xc5\xa1evanje nad ponudbo vodi v prodajanje blaga nad njegovo vrednostjo; toliko ve\xc4\x8dje kot je pomanjkanje, toliko ve\xc4\x8dja je razlika._NEWLINE_Monopoli nastanejo kot posledica koncentracije kapitala. Ta je posledica konkurence med kapitalisti na omejenem trgu, kjer jih del propade; ti kapitalisti so razla\xc5\xa1\xc4\x8deni, njihov kapital pa preide v last uspe\xc5\xa1nih kapitalistov. Z nadaljnjim konkuren\xc4\x8dnim bojem se nabor kapitalistov nadalje kr\xc4\x8di do stopnje s\xc4\x8dasoma pa pe\xc5\xa1\xc4\x8dica velekapitalov obvladuje veliko ve\xc4\x8dino tako doma\xc4\x8de kot svetovne produkcije. Ko ima ta pe\xc5\xa1\xc4\x8dica kapitalov dovolj veliko mo\xc4\x8d, da realno gledano nima resne konkurence, govorimo o monopolu. Monopolni kapitalist svojo premo\xc4\x8d tudi tako, da od ostalih kapitalov izterja zanj ugodne cene blage. Od dobaviteljev, na primer, odkupuje surovine po nizki ceni, razlika pa gre v \xc5\xbeep monopolnemu kapitalistu. Njegov najve\xc4\x8dji adut pa je, da zaradi odsotnosti konkurence blago prodaja po mo\xc4\x8dno povi\xc5\xa1anih (monopolnih) cenah, ki odstopajo od vrednosti blaga. Profit, ki izhaja iz monopolnega polo\xc5\xbeaja, krijejo drugi kapitalisti, ki imajo zaradi tega ni\xc5\xbejo profitno mero; razmerje med ceno in vrednostjo blaga je obrnjeno njim v \xc5\xa1kodo in v prid monopolistu._NEWLINE_Razlika med vrednostjo in ceno se pri kapitalistu pozna kot posebni profit; kot razlika med njegovim dejanskim profitom in povpre\xc4\x8dnim profitom. Obstoj posebnega profita ni protisloven s profitom, ki izhaja iz lastne produkcije prese\xc5\xbene vrednosti. Marksisti\xc4\x8dna ekonomija vidi razliko med ceno in vrednostjo blaga kot vpra\xc5\xa1anje neenakomerne porazdelitve dru\xc5\xbebene prese\xc5\xbene vrednosti med kapitalisti\xc4\x8dnim razredom.\n_START_SECTION_\nAbstraktno delo\n_START_PARAGRAPH_\nV blagovni menjavi zamenjamo dva razli\xc4\x8dna vrsta blaga v tak\xc5\xa1nem razmerju, da oba blaga vsebujeta enako koli\xc4\x8dino \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega dela. Pogoj za potek menjave pa je, da govorimo o dveh razli\xc4\x8dnih blagih, da torej z menjavo pridobimo uporabno vrednost, ki je prej nismo imeli. V nasprotnem primeru je menjava nesmiselna, ker smo po izmenjavi blaga na istem._NEWLINE_Ker pa imamo opravka z blagi, ki imajo razli\xc4\x8dno uporabno vrednost, to tudi pomeni, da bo delo, potrebno za njihovo izdelavo, imelo razli\xc4\x8dni zna\xc4\x8daj. Delo peka se na primer razlikuje od dela usnjarja, njegovo delo pa se ponovno razlikuje od dela, ki ga opravlja rudar ali kmet. To tudi pomeni, da dela v blagih, ki so v menjavi, ne moremo primerjati neposredno, saj se razlikujejo tako, kot se razlikuje njihova uporabna vrednost._NEWLINE_Kljub temu pa imajo vsa blaga skupno zna\xc4\x8dilnost, da v vseh primerih za njihovo izdelavo tro\xc5\xa1imo \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko \xc5\xbeivljenjsko silo, tak\xc5\xa1no porabo \xc5\xbeivljenjske sile pa imenujemo delo. To tro\xc5\xa1enje je prisotno ne glede na to, ali gre za fizi\xc4\x8dno ali umsko delo, pomembno pa ni niti, kak\xc5\xa1na je posebna zna\xc4\x8dilnost tega dela. Delo prej omenjenega peka, usnjarja ali rudarja sicer ne moremo neposredno primerjati, lahko pa re\xc4\x8demo, da je v danih razmerjih njihovih blag enaka koli\xc4\x8dina splo\xc5\xa1ne \xc5\xbeivljenjske mo\xc4\x8di, da so morali delati pribli\xc5\xbeno enako dolgo, da so ustvarili tak\xc5\xa1no koli\xc4\x8dino blago._NEWLINE_Tak\xc5\xa1no porabo \xc5\xbeivljenjske mo\xc4\x8di imenujemo abstraktno \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko delo. Zanj je zna\xc4\x8dilno, da je brez svojih lastnih zna\xc4\x8dilnosti, da torej ne vsebuje nobenih lastnosti, ki bi bile vezane na nek konkretni produkt ali konkretno vrsto dela. Abstraktno delo kot tako torej ne obstaja, ampak nasprotno prevzame obliko dela, zna\xc4\x8dilno za nek produkt; dela peka, usnjarja, novinarja ali kmeta so le nekatere izmed mnogih oblik, v katerih se realizira abstraktno delo.\n_START_SECTION_\nEnostavno in multiplicirano delo\n_START_PARAGRAPH_\nKoli\xc4\x8dina delovnega \xc4\x8dasa, potrebnega za produkcijo nekega blaga, je dolo\xc4\x8dena glede na \xc4\x8das, ki bi ga potrebovala (relativno) nekvalificirana delovna sila. To je zato, ker so iz abstraktnega dela izklju\xc4\x8dene kakr\xc5\xa1nekoli posebnosti konkretnega posebnega dela, vklju\xc4\x8dno s posebnostmi kvalificiranega dela; osnovna enota abstraktnega \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega dela je enostavno \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko delo. S \xc4\x8dimer pa Marx ne zanika obstoja kvalificiranega dela, ampak tega nasprotno obravnava kot intenzivno enostavno delo oziroma kot multiplicirano delo. Za multiplicirano delo je zna\xc4\x8dilno, da je dana koli\xc4\x8dina multipliciranega dela (obi\xc4\x8dajno izra\xc5\xbeena v delovnem \xc4\x8dasu) ekvivalentna ve\xc4\x8djemu obsegu enostavnega dela._NEWLINE_V vsakem primeru pa se multiplicirano delo da izraziti z enostavnim delom in kot tak\xc5\xa1no tudi nastopa v menjavi. Temu pritrjujejo tudi empiri\xc4\x8dni dokazi; \xc4\x8de to ne bi bilo mogo\xc4\x8de, bi s tem tudi bilo nemogo\xc4\x8de dolo\xc4\x8diti menjalno vrednost vsakemu blagu, ki za svojo izdelavo zahteva kvalificirano delovno silo Ko se dolo\xc4\x8da torej menjalna vrednost blaga z multipliciranim delo, se to delo s tak\xc5\xa1nim ali druga\xc4\x8dnim predpisom pretvori v enostavno delo, blago pa se nadalje obna\xc5\xa1a vrez vsakr\xc5\xa1nih posebnosti.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbebeno potrebni delovni \xc4\x8das\n_START_PARAGRAPH_\nIz najbolj osnovne oblike menjalne vrednosti , ki je temeljna podlaga tudi za ostale oblike vrednosti, lahko razberemo, da se x enot blaga A menja za y enot blaga B, ker v tem razmerju oba blaga vsebujeta enako koli\xc4\x8dino abstraktnega \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega dela. V konkretni menjavi pa ni pomembno, koliko delovnega \xc4\x8dasa je v blago moral vlo\xc5\xbeiti producent v tem konkretnem primeru, temve\xc4\x8d kolik\xc5\xa1en delovni \xc4\x8das je za to blago v povpre\xc4\x8dju potreben na nivoju dru\xc5\xbebene produkcije. Kroja\xc4\x8d, ki na primer vztraja pri ro\xc4\x8dnem \xc5\xa1ivanju, bo sicer v isti kos obleke vlo\xc5\xbeil bistveno ve\xc4\x8d \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega dela kot delavec za \xc5\xa1ivalnim strojem. Kljub temu pa vrednosti blaga ne bo dolo\xc4\x8dila koli\xc4\x8dina dela, potrebnega ob ro\xc4\x8dnem \xc5\xa1ivanju, temve\xc4\x8d koli\xc4\x8dina dela, ki je potrebna za \xc5\xa1ivalnim strojem, ker je tak\xc5\xa1en na\xc4\x8din produkcije prevladujo\xc4\x8di. Po drugi strani pa bo nekdo, ki v tekstilno industrijo uvaja nove produkcijske metode ali stroje, na bolj\xc5\xa1em, saj bo v njegovem obratu delovni \xc4\x8das za produkcijo neke koli\xc4\x8dine blaga kraj\xc5\xa1i od dru\xc5\xbebenega povpre\xc4\x8dja; v samem blagu bo torej manj dela od dru\xc5\xbebenega povpre\xc4\x8dja, prodajalo pa se bo po povpre\xc4\x8dni dru\xc5\xbebeni ceni._NEWLINE_Dru\xc5\xbebeno potrebni delovni \xc4\x8das je vezan na produkcijo blaga, ne na posameznega producenta; pri dolo\xc4\x8danju dru\xc5\xbebeno potrebnega delovnega \xc4\x8dasa nekega blaga nas ne zanima, koliko \xc4\x8dasa bi zanj porabil en delavec, ampak koliko \xc4\x8dasa je za neko koli\xc4\x8dino blaga potrebno ob danih produkcijskih pogojih, pri \xc4\x8demer je vpra\xc5\xa1anje, ali gre res za enega ali ve\xc4\x8d delavcev, nepomembno. To je pomembno, ker je zaradi kombinacije delitve dela (ki je obstajala \xc5\xbee pred strojno produkcijo v manufakturah) in strojne produkcije \xc4\x8dedalje nemogo\xc4\x8de govoriti o delovnem \xc4\x8dasu individualnega delavca. Ve\xc4\x8dina sodobnih produktov je narejenih na nivoju celotne tovarne (ali celo ve\xc4\x8d tovarn, \xc4\x8de ena tovarna izdeluje pol-izdelke), pri \xc4\x8demer sodelujejo stroji, s katerimi upravlja ve\xc4\x8d delavcev naenkrat; nadalje delovne naloge posameznih delavcev zaradi delitve dela dobijo smisel \xc5\xa1ele, ko se izoblikujejo v celoto._NEWLINE_Delitev dela, zaradi \xc4\x8desar vsak produkt vsebuje delo ve\xc4\x8d delavcev, ne vpliva na koncepta menjalne vrednosti ali na dru\xc5\xbebeno potrebni delovni \xc4\x8das. Menjalna vrednost blaga ne izhaja iz posebnih zna\xc4\x8dilnosti dela; te dolo\xc4\x8dajo uporabno vrednost blaga. Nasprotno je temelj menjalne vrednosti abstraktno delo, abstrahirano vsakr\xc5\xa1nih posebnosti; vklju\xc4\x8dno z vpra\xc5\xa1anjem, ali to delo izhaja iz enega \xc4\x8dloveka ali ve\xc4\x8d ljudi.\n_START_SECTION_\nViri in literatura\n_START_PARAGRAPH_\nMarx, Karl. 2004. Beda filozofije. Dostopno na: https://www.marxists.org/slovenian/marx-engels/1847/beda-filozofije/index.htm. Zadnji dostop ob: 24.02.2018_NEWLINE_Marx, Karl. 1961. Kapital: kritika politi\xc4\x8dne ekonomije (prvi zvezek). Ljubljana: Cankarjeva zalo\xc5\xbeba. Dostopno na (v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini): https://www.marxists.org/archive/marx/works/download/pdf/Capital-Volume-I.pdf. Zadnji dostop ob: 14.02.2018._NEWLINE_Marx, Karl. 1973. Kapital: kritika politi\xc4\x8dne ekonomije (tretji zvezek). Ljubljana: Cankarjeva zalo\xc5\xbeba. Dostopno na (v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini): https://www.marxists.org/archive/marx/works/1894-c3/index.htm. Zadnji dostop ob: 14.02.2018_NEWLINE_Hilferding, Rudolf. 1980. Finan\xc4\x8dni kapital. Ljubljana: Cankarjeva zalo\xc5\xbeba. Dostop na (v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini): https://www.marxists.org/archive/hilferding/1910/finkap/index.htm. Zadnji dostop ob: 10.02.2018.'