b'\n_START_ARTICLE_\n\xc4\x8carobna gora\n_START_SECTION_\nPrihod\n_START_PARAGRAPH_\nHans Castorp, edinec iz hambur\xc5\xa1ke trgovske dru\xc5\xbeine, po smrti svojih star\xc5\xa1ev najprej odra\xc5\xa1\xc4\x8da pri svojem dedu, nato pa pri svojem stricu Tienappelu. Pozneje \xc5\xa1tudira ladjegradnjo. V starosti 24-ih let, pred na\xc4\x8drtovanim nastopom slu\xc5\xbebe pripravnika pri ladjedelnici, odpotuje v poletnih mesecih v \xc5\xa1vicarske Alpe, da bi tam v sanatoriju\xc2\xa0\xc2\xbbBerghof\xc2\xab\xc2\xa0v bli\xc5\xbeini Davosa obiskal svojega bratranca Joachima Ziem\xc3\x9fena._NEWLINE_Prvotno namerava ostati le tri tedne. Vendar pa ozra\xc4\x8dje sanatorija, ki ga vodita dvorni svetnik Behrens in za neko popularno obliko psihoanalize zainteresirani dr. Krokowski, navda Castorpa s svojevrstno fascinacijo. Pri kosilu sre\xc4\x8da bolnike, hrope\xc4\x8de od te\xc5\xbeke sape in ka\xc5\xa1ljajo\xc4\x8de kri, na nadaljnjem sprehodu pa Hermino Kleefeld, ki ji zaradi pnevmotoraksa piska iz plju\xc4\x8d. Dobi vtis, da bolezen ljudi poduhovi in oplemeniti, medtem ko se ljudje robustnega zdravja nagibajo k neki dolo\xc4\x8deni prepro\xc5\xa1\xc4\x8dini. Temu ustrezno se mu zdi odbijajo\xc4\x8da kombinacija\xc2\xa0\xc2\xbbbolan in neumen\xc2\xab, kakr\xc5\xa1no najdeva pri\xc2\xa0\xc2\xbbmorilsko neizobra\xc5\xbeeni\xc2\xab, k neprestanim lapsusom nagnjeni Karoline St\xc3\xb6hr.\n_START_SECTION_\nMentor\n_START_PARAGRAPH_\nKmalu Castorp spozna literata Lodovica Settembrinija, humanista, prostozidarja in\xc2\xa0\xc2\xbbindividualisti\xc4\x8dno naravnanega demokrata\xc2\xab, ki mu postopoma postane prijatelj. Skozi \xc5\xa1tevilna pou\xc4\x8devanja o filozofskih in politi\xc4\x8dnih vpra\xc5\xa1anj vseh vrst nastopa Italijan kot pedago\xc5\xa1ki pokrovitelj Castorpa. Slednjega me\xc5\xa1anica ju\xc5\xbenja\xc5\xa1kega videza in pono\xc5\xa1enih obla\xc4\x8dil spominja na italijanskega\xc2\xa0\xc2\xbblajnarja\xc2\xab. Humanist, \xc4\x8digar zvezdo vodnico predstavlja\xc2\xa0\xc2\xbbsonce razsvetljenstva\xc2\xab, odobrava, \xc4\x8dasti, ljubi telo,\xc2\xa0\xc2\xbblepoto, svobodo, vedrino, u\xc5\xbeitek\xc2\xab. Samega sebe vidi kot prvoborca za\xc2\xa0\xc2\xbbinterese \xc5\xbeivljenja\xc2\xab\xc2\xa0proti\xc2\xa0\xc2\xbbsentimentalnemu begu iz sveta\xc2\xab\xc2\xa0in vsakr\xc5\xa1nem romantiziranju. Posledi\xc4\x8dno se mu glasba ka\xc5\xbee kot\xc2\xa0\xc2\xbbpoliti\xc4\x8dno sumljiva\xc2\xab, ker vnema samo ob\xc4\x8dutje, ne pa razuma in se tako nagiba k temu, da uspava duha. \xc4\x8ceprav je sam\xc2\xa0\xc2\xbbljubitelj glasbe\xc2\xab, jo ima\xc2\xa0\xc2\xbbna sumu za kvietizem\xc2\xab\xc2\xa0in jo obravnava zato kot skrajno nevarno. Dva principa naj bi se nahajala v ve\xc4\x8dnem boju za svet,\xc2\xa0\xc2\xbbmo\xc4\x8d in pravica, tiranija in svoboda, vra\xc5\xbeeverje in znanje\xc2\xab, ostajanje na mestu in napredek, Azija in Evropa. V skladu s svojo dru\xc5\xbeinsko tradicijo se Settembrini anga\xc5\xbeira v duhu\xc2\xa0\xc2\xbbrazsvetljenstva, razumskega izpopolnjevanja\xc2\xab. Analiza je sicer uporabna kot\xc2\xa0\xc2\xbborodje razsvetljenstva in civilizacije\xc2\xab, v kolikor\xc2\xa0\xc2\xbbomajuje neumna prepri\xc4\x8danja, razblinja naravne predsodke in spodkopava avtoriteto\xc2\xab\xc2\xa0s tem ko\xc2\xa0\xc2\xbbosvobaja, rafinira, po\xc4\x8dlove\xc4\x8duje in napravlja hlapce zrele za svobodo\xc2\xab. Vendar naj bi bila \xc5\xa1kodljiva,\xc2\xa0\xc2\xbbneu\xc5\xbeitna stvar\xc2\xab,\xc2\xa0\xc2\xbbv kolikor prepre\xc4\x8duje dejanje, \xc5\xa1koduje \xc5\xbeivljenju pri koreninah\xc2\xab. Zato Settembrini odlo\xc4\x8dno posvari svojega varovanca, naj se ne pusti impresionirati morbidnemu \xc4\x8daru bolni\xc5\xa1ni\xc4\x8dne ustanove, in ga ve\xc4\x8dkrat sili k odhodu.\n_START_SECTION_\nMadame Chauchat\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde takoj na za\xc4\x8detku svojega bivanja sre\xc4\x8da Castorp tudi privla\xc4\x8dno 28-letno Rusinjo Madame Clawdio Chauchat,\xc2\xa0\xc2\xbbkirgizi\xc5\xa1kooko\xc2\xab\xc2\xa0(kirgisen\xc3\xa4ugigen) soprogo visokega uradnika iz Dagestana. \xc4\x8ceprav je poro\xc4\x8dena, ne nosi nobenega poro\xc4\x8dnega prstana, saj ima ta vendar\xc2\xa0\xc2\xbbnekaj odvra\xc4\x8dajo\xc4\x8dega in streznitvenega\xc2\xab\xc2\xa0in je\xc2\xa0\xc2\xbbsimbol podlo\xc5\xbenosti\xc2\xab. Ob kosilu redno izstopa s svojim zamujanjem, glasnim loputanjem vrat, svaljkanjem kru\xc5\xa1nih kroglic in podobnimi spro\xc5\xa1\xc4\x8denostmi._NEWLINE_Od prvega sre\xc4\x8danja dalje Castorp ka\xc5\xbee do Rusinje radovedno zanimanje, ki si ga sprva tudi sam ne more razlo\xc5\xbeiti. \xc5\xa0ele kasneje spozna, da ga mlada dama nezavedno spominja na nek zgodnej\xc5\xa1i\xc2\xa0\xc2\xbbmladostni greh\xc2\xab, na so\xc5\xa1olca P\xc5\x99ibislava Hippeja. O njej se da iz\xc4\x8drpno pou\xc4\x8diti od sosede pri mizi, gospodi\xc4\x8dne Engelhart. \xc5\xbde ob pogledu na njeno negotovo zdravstveno stanje (\xc2\xbbmedla, vro\xc4\x8di\xc4\x8dna in notranje \xc4\x8drviva\xc2\xab) vidi v svojem\xc2\xa0\xc2\xbbtihem odnosu\xc2\xab\xc2\xa0(do nje) v za\xc4\x8detku le\xc2\xa0\xc2\xbbpo\xc4\x8ditni\xc5\xa1ko prigodo, ki pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8dem razuma ne more obstati\xc2\xab. Vendar pa se zelo kmalu okrepi afektirana udele\xc5\xbeenost v morbidni zaljubljenosti, da, v podlo\xc5\xbenosti. Castorpovo po\xc5\xbeelenje pa vrh vsega pod\xc5\xbege \xc5\xa1e neka dolo\xc4\x8dena ljubosumnost na dvornega svetnika Behrensa, kateremu gospa Chauchat\xc2\xa0\xc2\xbbskoraj dnevno\xc2\xab\xc2\xa0pozira kot model za njegove oljne slike._NEWLINE_Settembrini ga odlo\xc4\x8dno posvari pred tem, da bi podlegel njenim \xc4\x8darom. V njej vidi utele\xc5\xa1enje z njegove strani zani\xc4\x8devane Azije, domovanja napredku sovra\xc5\xbenih\xc2\xa0\xc2\xbbPartov in Skitov\xc2\xab. \xc4\x8cutna nasladnost, ki je vladala v sanatoriju, se mu je zdela na ozadju dekadentne lenobe naravnost zlo\xc4\x8dinska. Na primeru Madame Chauchat vidi potrditev svoje teze, po kateri bolezen ni le posledica razpu\xc5\xa1\xc4\x8denosti, pa\xc4\x8d pa neka oblika le-te._NEWLINE_Med pustnim praznovanjem prosi Castorp, \xc5\xbee nekoliko opijanjen, gospo Chauchat pri neki risalni igri za svin\xc4\x8dnik. Ta mu izro\xc4\x8di\xc2\xa0\xc2\xbbmajhno srebrno barvico\xc2\xab, tanko in krhko in zato\xc2\xa0\xc2\xbbza resno dejavnost neuporabno\xc2\xab\xc2\xa0- vzporednica in kontrast s svin\xc4\x8dnikom, ki si ga je Castorp neko\xc4\x8d v mladosti izposodil od svojega homoeroti\xc4\x8dno ob\xc4\x8dudovanega (tudi krigizijskega videza) so\xc5\xa1olca P\xc5\x99ibislava Hippeja: to je bilo\xc2\xa0\xc2\xbbposrebreno pisalo z obro\xc4\x8dem, ki ga je \xc4\x8dlovek moral potisniti navzgor, da se je s tem iz kovinskega tulca dvignil rde\xc4\x8de obarvan svin\xc4\x8dnik\xc2\xab, kar je nedvoumen fali\xc4\x8dni simbol. Potem ko je gospa Chauchat naznanila svojo skoraj\xc5\xa1njo vrnitev v Dagestan, ji Castorp v emocij polnem, skoraj izklju\xc4\x8dno v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini potekajo\xc4\x8dem prizoru, prizna svojo ljubezen. Temu slede\xc4\x8da ljubezenska no\xc4\x8d je s strani pripovedovalca le nakazana: po eni strani Clawdia ob koncu sre\xc4\x8danja opozori, naj ji Castorp ne pozabi vrniti njen svin\xc4\x8dnik in ga s tem posredno povabi na obisk v njeno sobo; na drugi strani pa je Castorp kot\xc2\xa0\xc2\xbbzastavo\xc2\xab\xc2\xa0po tej no\xc4\x8di prejel\xc2\xa0\xc2\xbbnotranji portret\xc2\xab\xc2\xa0(to je rentgensko sliko) Clawdie Chauchat, ki ga je ta po lastnem pojasnilu dotlej hranila v svoji sobi.\n_START_SECTION_\nPrivajanje\n_START_PARAGRAPH_\nNenazadnje tudi ob pogledu na zunanjo rutino urejenega \xc5\xbeivljenja v sanatoriju s svojimi trdno dolo\xc4\x8denimi \xc4\x8dasi za vstajanje, obroke, preiskave in po\xc4\x8ditek zaznava Castorp \xc4\x8das subjektivno na druga\xc4\x8den na\xc4\x8din; nanj u\xc4\x8dinkuje kot\xc2\xa0\xc2\xbbbrezrazse\xc5\xbenostna sedanjost\xc2\xab. Najprej ima sebe za popolnoma zdravega, ocena, ki je vodstvo klinike ne deli. Po nasvetu dvornega svetnika Behrensa zaenkrat ostane na Berghofu in se vse bolj udele\xc5\xbeuje terapevtskih ukrepov kot so le\xc5\xbealne kure. Castorp \xe2\x80\x93 ki se \xc5\xbee od za\xc4\x8detka svojega bivanja tukaj po\xc4\x8duti vro\xc4\x8di\xc4\x8dnega - za\xc4\x8dne bolehati za prehladom. Odlo\xc4\x8dna glavna sestra Adriatica von Mylendonk mu proda toplomer, da si lahko, tako kot drugi prebivalci Berghofa, ve\xc4\x8dkrat na dan izmeri svojo temperaturo. Naposled se v okviru po dvornem svetniku izvedene preiskave odkrije v Castorpovih plju\xc4\x8dih\xc2\xa0\xc2\xbbvla\xc5\xbeno mesto\xc2\xab, kar se pozneje potrdi \xc5\xa1e pri rentgenski preiskavi. Tako postane Hans Castorp redni pacient sanatorija. Dnevni red bolnikov mu za\xc4\x8dne privzemati\xc2\xa0\xc2\xbbv njegovih o\xc4\x8deh zna\xc4\x8daj sveto-samoumevne neomajnosti\xc2\xab, tako da se mu je \xc5\xbeivljenje spodaj v ni\xc5\xbeavi\xc2\xa0\xc2\xbbkazalo skoraj kot \xc4\x8duda\xc5\xa1ko in napa\xc4\x8dno.\xc2\xab_NEWLINE_Pozneje obi\xc5\xa1\xc4\x8de niz psihoanaliti\xc4\x8dnih predavanj dr. Krokowskija, katerih osrednja teza izhaja iz tega, da so bolezenski simptomi\xc2\xa0\xc2\xbbprikrita ljubezenska dejavnost in vse bolezni preobra\xc5\xbeena ljubezen\xc2\xab. In navsezadnje se Castorp \xc5\xa1e loteva razli\xc4\x8dnih avtodidakti\xc4\x8dnih \xc5\xa1tudij denimo na medicinskem in psiholo\xc5\xa1kem podro\xc4\x8dju.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0e en mentor\n_START_PARAGRAPH_\nSettembrini, neozdravljivo bolan, zapusti Berghof, da bi se preselil v bli\xc5\xbenjo vas Davos. Naseli se v stanovanje v hi\xc5\xa1i\xc2\xa0\xc2\xbbkramarja z za\xc4\x8dimbami\xc2\xab, v kateri biva tudi njegov intelektualni nasprotnik, asketski jezuitski u\xc4\x8denjak Naphta, v katolicizem spreobrnjeni galicijski Jud z razgibano preteklostjo. Naphta je briljanten, retori\xc4\x8dno nadarjeni in sofisti\xc4\x8dni logiki zavezan intelektualec, od \xc4\x8digar vplivov Settembrini zaman posku\xc5\xa1a odtegniti svojega mladega prijatelja Castorpa. V anarho-komunisti\xc4\x8dni tradiciji Naphta stremi k ponovni vzpostavitvi\xc2\xa0\xc2\xbbza\xc4\x8detnega rajskega stanja brez sodstva in v neposrednem stiku z bogom\xc2\xab, stanja\xc2\xa0\xc2\xbbbrez dr\xc5\xbeave in sile\xc2\xab, kjer\xc2\xa0\xc2\xbbni bilo ne gospostva ne slu\xc5\xbeenja, ne zakona ne kazni, nobene krivice, nobenega mesenega zdru\xc5\xbeevanja, nobenih razrednih razlik, nobenega dela, nobene lastnine, pa\xc4\x8d pa enakost, bratstvo, moralna popolnost.\xc2\xab\xc2\xa0Po odpravi\xc2\xa0\xc2\xbbgrozot modernega trgovstva in \xc5\xa1pekulantstva\xc2\xab\xc2\xa0in\xc2\xa0\xc2\xbbsatanskega gospostva denarja, kup\xc4\x8dije\xc2\xab\xc2\xa0bi bilo treba vzpostaviti totalitarno, na teror oprto bo\xc5\xbejo dr\xc5\xbeavo; na\xc4\x8delo svobode naj bi bil pre\xc5\xbeiveti anahronizem. Med Settembrinijem in Naphto prihaja posledi\xc4\x8dno vedno znova do silovitih razprav o filozofskih in politi\xc4\x8dnih vpra\xc5\xa1anjih, pri katerih Castorp kot poslu\xc5\xa1alec ka\xc5\xbee impresioniranost nad tem, kako se Naphta postavlja po robu njegovemu dosedanjemu u\xc4\x8ditelju.\n_START_SECTION_\nZiem\xc3\x9fenova smrt\n_START_PARAGRAPH_\nZa razliko od Hansa Castorpa njegov voja\xc5\xa1ki bratranec Joachim Ziem\xc3\x9fen te\xc5\xbei za tem, da zapusti Berghof, da bi zopet aktivno \xc5\xbeivel in opravljal svojo voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo. V nasprotju z zdravni\xc5\xa1kim nasvetom zapusti Berghof, vendar mora po kratkem slu\xc5\xbeenju uvideti, da se njegova bolezen poslab\xc5\xa1uje, in se vrniti nazaj v sanatorij. Po njegovi smrti v okviru ene od spiritisti\xc4\x8dnih seans dr. Krokowskega prikli\xc4\x8dejo njegovega duha iz kraljestva mrtvih.\n_START_SECTION_\nSne\xc5\xbeni sen (Der Schneetraum)\n_START_PARAGRAPH_\nMed smu\xc4\x8darskim izletom v visokogorje, ko Hans Caastorp lahkomiselno vzame nevarnost v\xc2\xa0\xc2\xbbbelem ni\xc4\x8du\xc2\xab\xc2\xa0sne\xc5\xbene pokrajine, se znajde v \xc5\xbeivljenjsko nevarnem sne\xc5\xbenem viharju. Z zadnjimi mo\xc4\x8dmi se mu uspe re\xc5\xa1iti v zavetrje senene kopice in tam, iz\xc4\x8drpan od nevajenega napora, zaspi. V sanjah najprej vidi\xc2\xa0\xc2\xbb\xc4\x8dudovito lep zaliv v ju\xc5\xbenem morju\xc2\xab, z\xc2\xa0\xc2\xbbrazumno-vedrim, lepim mladim \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvoma\xc2\xab, z\xc2\xa0\xc2\xbbotroci sonca in morja\xc2\xab, ki drug drugega obravnavajo\xc2\xa0\xc2\xbbs prijaznostjo, spo\xc5\xa1tljivostjo in obzirnostjo\xc2\xab. V ozadju te bla\xc5\xbeene scenerije pa se odvija nekaj nadvse stra\xc5\xa1nega: dve \xc4\x8darovnici raztrgata in po\xc5\xbereta nad plapolajo\xc4\x8dim ognjem majhnega otroka. Na pol buden in vzporejajo\xc4\x8d obe sanjski sliki Hans Castorp spozna, da sta \xc4\x8dlove\xc5\xa1ka oblika in omika na koncu obvladanje stra\xc5\xa1nega in surovega v nas. Sedaj za\xc4\x8dne dvomiti ne samo v svoja enostransko razmi\xc5\xa1ljajo\xc4\x8da mentorja Settembrinija in Naphto, ampak tudi v pare nasprotij smrt / \xc5\xbeivljenje, bolezen / zdravje in duh / narava. \xc4\x8clovek naj bi bil imenitnej\xc5\xa1i od njih in ker obstajajo le skozi njega, naj bi bil gospodar teh nasprotij. Iz so\xc4\x8dutja do \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega rodu Hans Castorp sklene, da vedenja o smrti sicer ne bo potla\xc4\x8dil, ampak si bo odslej vzel k srcu naslednje vodilo: Zavoljo dobrote in ljubezni naj \xc4\x8dlovek smrti ne prizna gospostva nad njegovimi mislimi. Hans Castorp bo to maksimo kmalu pozabil, potem ko je \xc5\xa1e pravo\xc4\x8dasno ube\xc5\xbeal sne\xc5\xbenemu viharju. Dejansko je to, kar se izra\xc5\xbea v tem osrednjem poglavju, predvsem lastni credo Thomasa Manna.\n_START_SECTION_\nKraljevska osebnost\n_START_PARAGRAPH_\nPo dveh letih se Clawdia Chauchat vrne v Berghof v spremstvu svojega ljubimca, nizozemskega pridelovalca kave, Mynheerja Pietra Peeperkorna. Ne glede na svoje ljubosumje ka\xc5\xbee Hans Castorp impresioniranost nad mo\xc4\x8dnimi nastopi\xc2\xa0\xc2\xbbkralja kave\xc2\xab. Njegova osebnost napravi, da intelektualca Naphta in Settembrini postaneta v primerjavi pritlikava. S\xc2\xa0\xc2\xbbpegasto kapitansko roko z za\xc5\xa1iljenimi nohti\xc2\xab\xc2\xa0pije Peeperkorn vino iz kozarcev za vodo, eksperimentira s ka\xc4\x8djimi strupi in drogami ter na \xc5\xbeivljenje gleda kot na\xc2\xa0\xc2\xbbzleknjeno \xc5\xbeensko, s tesno skupaj nabrekajo\xc4\x8dimi prsmi\xc2\xab, ki\xc2\xa0\xc2\xbbv sijajnem, posmehljivem izzivanju terja na\xc5\xa1o najve\xc4\x8djo gore\xc4\x8dnost, ves napon na\xc5\xa1e mo\xc5\xa1ke sle, ki pred njo obstane ali propade.\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE_Peeperkorn lahko le malo dobi od intelektualnih disputov med Settembrinijem in Naphto. Njegove pripombe se pogosto omejujejo na nejasno pribli\xc5\xbenost, njegovi stavki ostajajo \xc4\x8desto nedokon\xc4\x8dani. On prepri\xc4\x8da edino s silo svoje osebnosti. Hans Castorp osupel izkusi, kaj karizmati\xc4\x8dna avra lahko dose\xc5\xbee. Toda Peeperkornova malarija, za katero trpi, \xc5\xbee ko prvi\xc4\x8d nastopi, in jo posku\xc5\xa1a zdraviti z kininom, se vidno poslab\xc5\xa1uje. Ker se boji izgube svojega \xc5\xbeivljenjske in mo\xc5\xa1ke sile, se ubije s strupom, ki si ga sam vbrizga s posebej izdelano pripravo, ki spominja na\xc2\xa0\xc2\xbbkobrino \xc4\x8deljust\xc2\xab. Po njegovi smrti Madame Chauchat za vedno zapusti Berghof.\n_START_SECTION_\nVelika otopelost\n_START_PARAGRAPH_\nProti koncu romana uplahni dejavnost ve\xc4\x8dine prebivalcev Berghofa, ljudje se dolgo\xc4\x8dasijo ali pa zapravljajo \xc4\x8das s polaganjem pasjanse, zbiranjem znamk, fotografiranjem, u\xc5\xbeivanjem \xc4\x8dokolade in s spiritisti\xc4\x8dnimi seansami, na katerih se\xc2\xa0\xc2\xbbprika\xc5\xbee\xc2\xab\xc2\xa0\xc5\xbee pokojni Joachim Ziemssen. Castorp se z veseljem posveti novi pridobitvi v sanatoriju, gramofonu, na katerem med drugim poslu\xc5\xa1a Schubertov samospev Lipa (Der Lindenbaum). Na splo\xc5\xa1no se med prisotnimi osebami razvijejo\xc2\xa0\xc2\xbbprepirljivost, nevarna razdra\xc5\xbeenost in brezimena nestrpnost\xc2\xab. Med Settembrinijem in Naphto \xc5\xbee od nekdaj tle\xc4\x8di svetovnonazorski spor se stopnjuje in naposled kon\xc4\x8da s strelskim dvobojem, pri katerem Settembrini zavrne, da bi streljal v Naphto, nakar se ta iz jeze in obupa sam ustreli.\n_START_SECTION_\nGrom\n_START_PARAGRAPH_\nPrvotno na\xc4\x8drtovano trotedensko bivanje v sanatoriju se za Castorpa podalj\xc5\xa1a na sedem let. \xc5\xa0ele izbruh prve svetovne vojne predstavlja nepri\xc4\x8dakovani\xc2\xa0\xc2\xbbgrom\xc2\xab, ki izstrga domnevno\xc2\xa0\xc2\xbbdokon\xc4\x8dnega prebivalca\xc2\xab\xc2\xa0iz pasivnega \xc5\xbeivljenja v odmaknjenosti Berghofa. Mednarodna zdru\xc5\xbeba bolnikov se hitro vrne v svoje izvorne dr\xc5\xbeave, med njimi tudi Hans Castorp, \xc4\x8digar nagla pot domov ga soo\xc4\x8di s povsem spremenjenim, razme\xc5\xa1\xc4\x8danjenim svetom: s Schubertovo Lipo na ustnicah gre v vojno. Kot navaden vojak kopenske vojske v vrve\xc5\xbeu spopadov sodeluje v enem izmed \xc5\xa1tevilnih napadov na zahodni fronti. Tam naposled prispe izven vidnega polja pripovedovalca. Njegova usoda ostaja negotova, njegovo pre\xc5\xbeivetje v mete\xc5\xbeu krogel ni verjetno.\n_START_SECTION_\nInterpretacija\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8carobna gora je v mnogih ozirih parodija klasi\xc4\x8dnega nem\xc5\xa1kega razvojnega romana. Tako kot obi\xc4\x8dajni protagonisti le-tega tudi Hans Castorp zapusti o\xc4\x8detovo hi\xc5\xa1o in je soo\xc4\x8den z umetnostjo, filozofijo, politiko in ljubeznijo. Posebej v pogovorih s svojima mentorjema Settembrinijem in Naphto spozna vrsto razli\xc4\x8dnih ideologij. Druga\xc4\x8de kot v tradicionalnem razvojnem romanu pa njegova pot ne vodi ven v svet, pa\xc4\x8d pa gor v odmaknjeno gorsko scenerijo, v hermeti\xc4\x8dno bolni\xc5\xa1ko ustanovo.\xc2\xa0\xc2\xbbVzgoja\xc2\xab\xc2\xa0na tej \xc4\x8darobni gori torej ne slu\xc5\xbei ve\xc4\x8d temu, da bi Hansa Castorpa preoblikovala v sposobnega in samozavestnega \xc4\x8dlana me\xc5\xa1\xc4\x8danske dru\xc5\xbebe. Prej vodi njegov osebni razvoj v prazno, v svin\xc4\x8deno nevihto prve svetovne vojne, ki izni\xc4\x8duje sleherno individualnost._NEWLINE_Po avtorjevem pri\xc4\x8devanju je bila prvotno kot novela zasnovana \xc4\x8carobna gora najprej mi\xc5\xa1ljena kot vedro-ironi\xc4\x8dni pendant, kot\xc2\xa0\xc2\xbbsatirska igra\xc2\xab\xc2\xa0k noveli Smrt v Benetkah, dokon\xc4\x8dani leta 1912. Njena atmosfera naj bi bila\xc2\xa0\xc2\xbbme\xc5\xa1anica smrti in zabave\xc2\xab, ki jo je Thomas Mann spoznal ob obisku svoje \xc5\xbeene v sanatoriju v Davosu.\xc2\xa0\xc2\xbbFascinantnost smrti, zmagoslavje ekstati\xc4\x8dnega nereda nad najvi\xc5\xa1jemu redu posve\xc4\x8denim \xc5\xbeivljenjem, ki je naslikano v Smrti v Benetkah, naj bi bilo prene\xc5\xa1eno na humoristi\xc4\x8den nivo.\xc2\xab\xc2\xa0In tako \xc4\x8carobna gora v mnogih ozirih predstavlja antitezo k imenovani noveli: uveljavljenemu pisatelju Gustavu von Aschenbachu tu stoji nasproti mlad, neizku\xc5\xa1en in\xc5\xbeenir, lepemu poljskemu de\xc4\x8dku Tadziu\xc2\xa0\xc2\xbbasiatsko-mlahava\xc2\xab\xc2\xa0Rusinja Madame Chauchat, zamol\xc4\x8dani koleri v Benetkah pa odkrito na ogled postavljena tuberkuloza v sanatoriju.\n_START_SECTION_\nBolezen in smrt\n_START_PARAGRAPH_\nBolezen in smrt spadata med osrednje teme romana, o katerih se iz\xc4\x8drpno razpravlja v metafizi\xc4\x8dnih pogovorih med Settembrinijem in Naphto. Skoraj vsi protagonisti bolehajo v razli\xc4\x8dnem obsegu za tuberkulozo, ki obvladuje tudi dnevno rutino, misli in pogovore (\xc2\xbbdru\xc5\xa1tvo pol plju\xc4\x8d\xc2\xab). Bolniki vedno znova umirajo za to boleznijo, kot denimo\xc2\xa0\xc2\xbbgosposki dirka\xc4\x8d\xc2\xab\xc2\xa0Fritz Rotbein, mlada Leila Gerngro\xc3\x9f,\xc2\xa0\xc2\xbbprenapolnjena\xc2\xab\xc2\xa0gospa Zimmermann, lepi Lauro, ruski popotnik Anton Karlowitsch Ferge, \xc5\xa1tirinajstletni Teddy,\xc2\xa0\xc2\xbbognjevita\xc2\xab\xc2\xa0Natalie Mallinckrodt, siroma\xc5\xa1na Karen Karstedt ali Barbara Hujus, ki bralcu ostane v spominu po mra\xc4\x8dni sceni s poslednjo popotnico, in nenazadnje Castorpov bratranec Ziem\xc3\x9fen, ki\xc2\xa0\xc2\xbbjuna\xc5\xa1ko\xc2\xab\xc2\xa0kot anti\xc4\x8dni junak odide iz \xc5\xbeivljenja. Poleg z boleznijo pogojenih smrtnih primerov nastopi \xc5\xa1e ve\xc4\x8d samomorov (Peeperkorn, Naphta), dokler se roman nazadnje ne kon\xc4\x8da z morilsko vojno narodov,\xc2\xa0\xc2\xbbsvetovnim slavjem smrti\xc2\xab._NEWLINE_V zvezi s smrtjo in boleznijo v svojem romanu je Thomas Mann komentiral takole:\xc2\xa0\xc2\xbbKar se on [mi\xc5\xa1ljen je Hans Castorp] nau\xc4\x8di razumeti, je, da je morala vsaka vi\xc5\xa1ja oblika zdravja iti skozi globoke izku\xc5\xa1nje bolezni in smrti [...]. K \xc5\xbeivljenju, je dejal enkrat Hans Castorp Madame Chauchat, k \xc5\xbeivljenju vodita dve poti: ena je navadna, neposredna in po\xc5\xa1tena. Druga je huda, vodi preko smrti, in to je genialna pot. Ta predstava o bolezni in smrti, kot o nujnem prehodu do vedenja, zdravja in \xc5\xbeivljenja, napravlja \xc4\x8carobno goro za iniciacijski roman.\xc2\xab\xc2\xa0V poglavju\xc2\xa0\xc2\xbbSneg\xc2\xab\xc2\xa0dose\xc5\xbee Castorp, s tem ko premaga zapadlost smrti, odlo\xc4\x8dilen korak v svojem duhovnem razvoju. V ironi\xc4\x8dnem izkrivljanju tam pridobljene, do \xc5\xbeivljenja prijazne maksime, dovoli avtor svojem protagonistu \xc5\xa1ele v zadnjem poglavju, da ravna po tem spoznanju in zapusti (sploh ne prostovoljno) svet \xc4\x8carobne gore.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cas\n_START_PARAGRAPH_\nS tematiko \xc5\xbeivljenja in smrti je prepleten tudi pojem \xc4\x8dasa, \xc5\xa1e en osrednji motiv v \xc4\x8carobni gori. \xc4\x8ceprav je roman zgrajen skorajda kronolo\xc5\xa1ko, poteka dogajanje - za\xc4\x8den\xc5\xa1i s prihodom Hansa Castorpa na postajo Davos v za\xc4\x8detku avgusta 1907 in kon\xc4\x8dav\xc5\xa1i z izbruhom prve svetovne vojne natanko sedem let kasneje \xe2\x80\x93 ne z enakomerno hitrostjo, pa\xc4\x8d pa se \xc4\x8dedalje bolj pospe\xc5\xa1uje. Prvih pet poglavij, nekako polovica besedila, opisuje od Castorpovih sedmih let na \xc4\x8carobni gori, v po\xc4\x8dasnem posnetku in detajlno, le prvih sedem mesecev, ki protagonistu dnevno prina\xc5\xa1ajo nove, zanimive stvari in ki v\xc2\xa0\xc2\xbbValpurgini no\xc4\x8di\xc2\xab\xc2\xa0hkrati pridejo do svojega vrhunca in konca._NEWLINE_Obe zadnji poglavji pa stiskata, strnjujeta in zgo\xc5\xa1\xc4\x8dujeta \xc4\x8dasovno obdobje \xc5\xa1estih, za Castorpa z rutino in enoli\xc4\x8dnostjo zaznamovanih let; Mann pri tem, ko prikli\xc4\x8de filozofsko temo z njegove strani ob\xc4\x8dudovanega Arthurja Schopenhauerja, obdela\xc2\xa0\xc2\xbbbrez\xc4\x8dasni zdaj\xc2\xab\xc2\xa0(zeitlose Jetzt, latinsko nunc stans). Asimetrija v zgradbi romana odgovarja na pripovedni ravni popa\xc4\x8denemu zaznavanju \xc4\x8dasa s strani samega protagonista._NEWLINE_Kon\xc4\x8dno se v romanu nenehno razpravlja o fenomenu \xc4\x8dasa tudi na teoretski ravni: denimo o vpra\xc5\xa1anju, v kolik\xc5\xa1ni meri\xc2\xa0\xc2\xbbzanimivost in novost vsebine preganjata \xc4\x8das, to se pravi skraj\xc5\xa1ujeta, enoli\xc4\x8dnost in praznota pa medtem njegov tek ote\xc5\xbeujeta in zavirata\xc2\xab. Obravnava se tudi problem\xc2\xa0\xc2\xbbpripovedljivosti\xc2\xab\xc2\xa0(Erz\xc3\xa4hlbarkeit) \xc4\x8dasa, povezave med trajanjem poro\xc4\x8dila in dol\xc5\xbeino obdobja, na katerega se to poro\xc4\x8dilo nana\xc5\xa1a._NEWLINE_V znamenju simbolnih povezav stoji edini konkretni datum v zgodbi romana, pustni torek iz leta 1908, ki ga slika poglavje\xc2\xa0\xc2\xbbValpurgina no\xc4\x8d\xc2\xab. Avtor postavi ta zadnji dan pustovanja \xe2\x80\x93 ki je, pozor, tudi dan pred pepelni\xc4\x8dno sredo, ta pa opominja k pokori in mementu mori \xe2\x80\x93 na 29. februar. Ko ga Peeperkorn kasneje (v sedmem poglavju) z izjavo:\xc2\xa0\xc2\xbbBili ste Clawdijin ljubimec\xc2\xab\xc2\xa0potisne v kot, Hans Castorp najde eleganten izgovor, da je bil ta pustni torek\xc2\xa0\xc2\xbbve\xc4\x8der, ki je bil nekaj povsem izrednega in skorajda ni sodil v koledar\xc2\xab, posebna no\xc4\x8d, prestopna no\xc4\x8d\xc2\xa0\xc2\xbbin da bi bila zato le na pol la\xc5\xbe, \xc4\x8de bi zanikal va\xc5\xa1o ugotovitev\xc2\xab. \xc5\xa0e ena poanta le\xc5\xbei v tem, da 29. februar 1908 v resnici sploh ni padel na pustni torek, ampak na predhodno soboto, to zelo simbolno predatiranje gre torej pripisati pesni\xc5\xa1ki svobodi, ki si jo je avtor tu vzel iz zgoraj navedenih razlogov.\n_START_SECTION_\nErotika\n_START_PARAGRAPH_\nProtagonist Hans Castorp si z avtorjem deli biseksualno orientacijo. Tako po eni strani strastno ljubi Rusinjo Clawdio Chauchat. Njegova homoeroti\xc4\x8dna usmerjenost pa pride do izraza v njegovi naklonjenosti do svojega prijatelja iz otro\xc5\xa1tva P\xc5\x99ibislava Hippeja, toda tudi v fascinaciji, s katero u\xc4\x8dinkuje na Castorpa vitalni svetovljan Peeperkorn. Oba aspekta njegove seksualnosti se povezujeta skozi simbol pisala: tako od P\xc5\x99ibislava kot od Clawdie si izposodi barvico. Medtem ko je slednja "tanka in lomljiva", postane ona od njegovega so\xc5\xa1olca za dora\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8dega Castorp skoraj relikvija in vzbuja s svojo velikostjo in obliko fali\xc4\x8dne asociacije. Z nostalgijo ljubljeni P\xc5\x99ibislav poleg tega nosi \xc5\xa1e\xc2\xa0\xc2\xbbgovore\xc4\x8de\xc2\xab\xc2\xa0ime, kajti\xc2\xa0\xc2\xbbHippe\xc2\xab\xc2\xa0v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini pomeni tudi\xc2\xa0\xc2\xbbkosa\xc2\xab\xc2\xa0in ta postane v ko\xc5\xa1\xc4\x8deni roki smrti, ponazorjeni kot \xc5\xbeanjec, zelo pomenljiv atribut, ki poudarja tesno povezavo med Erosom in Tanatosom v svetu \xc4\x8carobne gore._NEWLINE_Tekom romana ja ta tematika ve\xc4\x8dkrat ironi\xc4\x8dno prekinjena: v Castorpovih ljubezenskih zaprisegah ob pustnem rajanju, ki nikakor niso proste komi\xc4\x8dnosti, v rentgenskih posnetkih, ki jih dvorni svetnik Behrens ka\xc5\xbee Castorpu v\xc2\xa0\xc2\xbb\xc5\xa1tudijske namene\xc2\xab\xc2\xa0(\xc2\xbb... \xc5\xbeenska roka, to vidite po njeni ljubkosti. S tem objemajo \xc4\x8dloveka pri ljubezenskih uricah.\xc2\xab) in kon\xc4\x8dno v nenavadnem ljubezenskem trikotniku, ki povzro\xc4\x8di, da Castorp in Clawdia postaneta skupna ob\xc4\x8dudovalca Peeperkorna._NEWLINE_Prav tako je treba omeniti homoeroti\xc4\x8den interes gospodi\xc4\x8dne Engelhart za Madame Chauchat. Ta se namre\xc4\x8d solidarizira s Castorpom v skupnem \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denju obo\xc5\xbeevane, da bi tako kot nekak\xc5\xa1na prisklednica postala udele\xc5\xbeena pri bolj realnem odnosu. Med pustovanjem i\xc5\xa1\xc4\x8de Castorpove bli\xc5\xbeine, da bi Clawdijin pogled, ki opazuje Castorpa, padel tudi na njo._NEWLINE_Naposled sodi v to povezavo tudi na Platona se sklicujo\xc4\x8di\xc2\xa0\xc2\xbbpedago\xc5\xa1ki Eros\xc2\xab\xc2\xa0Settembrinija, katerega ljube\xc4\x8da, popolnoma aseksualna naklonjenost svojemu u\xc4\x8dencu Castorpu popolnoma ustreza od Settembrinija oznanjani humanisti\xc4\x8dni predstavi o \xc4\x8dloveku.\n_START_SECTION_\nGlasba\n_START_PARAGRAPH_\nKot pogosto pri Thomasu Mannu - denimo v Buddenbrookovih ali \xc5\xa1e posebej v Doktorju Faustusu - tudi v \xc4\x8carobni gori igra glasba odlo\xc4\x8dilno vlogo. Glasba tukaj predstavlja s strani Hansa Castorpa naposled premagano\xc2\xa0\xc2\xbbsimpatijo do smrti\xc2\xab\xc2\xa0(formulacija skladatelja Hansa Pfitznerja, po kateri je Thomas Mann pogosto posegel). V poglavju\xc2\xa0\xc2\xbbObilje blagoglasja\xc2\xab\xc2\xa0Thomas Mann podrobno govori o petih skladbah: Aida Giuseppeja Verdija, Preludij k Favnovem popoldnevu Clauda Debussyja, Carmen Georgesa Bizeta, Faust Charlesa Gounoda in Lipa Franza Schuberta. Predvsem ta zadnji samospev postane utele\xc5\xa1enje romanti\xc4\x8dnega hrepenenja po smrti, prese\xc5\xbeenje katerega je konec koncev velika tema \xc4\x8carobne gore. Ni naklju\xc4\x8dje, da Hans Castorp v zaklju\xc4\x8dnem prizoru knjige na boji\xc5\xa1\xc4\x8dih prve svetovne vojne brunda predse samospev Lipa. Tukaj je romanti\xc4\x8dni kult smrti, kot ga denimo najdemo v \xe2\x80\x93 s strani Thomas Manna zelo cenjeni - operi Tristan in Izolda Richarda Wagnerja, drasti\xc4\x8dno parodiran.\n_START_SECTION_\nOsebe\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina oseb ve\xc4\x8dplastnega kozmosa \xc4\x8carobne gore ima reprezentativno funkcijo in utele\xc5\xa1a razli\xc4\x8dne psihologije in razli\xc4\x8dne tokove predvojnega \xc4\x8dasa.\n_START_SECTION_\nCastorp\n_START_PARAGRAPH_\nHans Castorp, po avtorjevih lastnih besedah,\xc2\xa0\xc2\xbbiskalec grala\xc2\xab\xc2\xa0v tradiciji Parsifala,\xc2\xa0\xc2\xbbbrezmade\xc5\xbeen bedak\xc2\xab, ostane medel in povpre\xc4\x8dno orisan. Ponazarja nem\xc5\xa1ko me\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, ki se zna, medtem ko ga vle\xc4\x8de sem in tja med nasprotujo\xc4\x8dimi si vplivi, po eni strani vzpeti do najvi\xc5\xa1jih humanisti\xc4\x8dnih dose\xc5\xbekov, po drugi strani pa postati plen topo filistrske sovra\xc5\xbenosti do kulture ali radikalnih ideologij. Kot je pogosto pri Thomasu Mannu, se tudi tu v izbiri imena skriva globlji pomen.\xc2\xa0\xc2\xbbHans\xc2\xab\xc2\xa0po eni strani predstavlja obi\xc4\x8dajno nem\xc5\xa1ko ime kot tako. Veliko pravlji\xc4\x8dnih oseb prav tako nosi to ime, denimo \xc5\xbee omenjeni Hans im Gl\xc3\xbcck (Sre\xc4\x8dni Janezek). Poleg tega je pomembna tudi bibli\xc4\x8dna konotacija: Hans kot kratka oblika imena Johannes (slovensko Janez) nakazuje na Jezusovega najljub\xc5\xa1ega u\xc4\x8denca, kot tudi na evangelista, ki prejme razodetje. Vplive, ki delujejo na Castorpa, ponazarjajo nadaljnje klju\xc4\x8dne osebe tega dela, ki so predstavljene spodaj.\n_START_SECTION_\nSettembrini\n_START_PARAGRAPH_\nSettembrini predstavlja intelektualno razsvetljenstvo in afirmacijo \xc5\xbeivljenja. Biti dejaven je zanj eti\xc4\x8dna vrednota. Postavi se za Castorpovega mentorja in vzgojitelja. V tej vlogi ga opozarja na absurd, ki ti\xc4\x8di v Castorpovi fascinaciji nad boleznijo in smrtjo. Svari ga tudi pred nemarno-lenobnim zna\xc4\x8dajem Rusinje Clawdie Chauchat, v katero se je Hans Castorp za dolgo \xc4\x8dasa zaljubil._NEWLINE_V enem od prizorov Thomas Mann simbolno ponazori Settembrinijevo razsvetljensko funkcijo, ko ta v temi naleti na Hansa Castorpa in pred za\xc4\x8detkom pogovora pri\xc5\xbege stropno lu\xc4\x8d. Settembrinijev spo\xc5\xa1tovani vzor Carducci je napisal himno na \xc4\x8dast nekemu drugemu, stra\xc5\xa1ljivemu prina\xc5\xa1alcu lu\xc4\x8di, na \xc4\x8dast Luciferju,\xc2\xa0\xc2\xbbla forza vindice della ragione\xc2\xab\xc2\xa0(ma\xc5\xa1\xc4\x8devalna sila razuma). Settembrini samega sebe primerja s Prometejem, ki je ljudem prinesel ogenj kot dose\xc5\xbeek v tehni\xc4\x8dnem napredku. Settembrini se v \xc4\x8carobni gori da prepoznati Hansu Castorpu kot prostozidar._NEWLINE_Njegov nasprotnik Naphta Settembrinija zasmehuje kot\xc2\xa0\xc2\xbbcivilizacijskega literata\xc2\xab\xc2\xa0(nem. Zivilisationsliterat) \xe2\x80\x93 Mannova novoskovanka iz njegovega eseja P\xc2\xbbremi\xc5\xa1jevanja nekega nepoliti\xc4\x8dnega \xc4\x8dloveka\xc2\xab\xc2\xa0(Betrachtungen eines Unpolitischen). Dejansko je ta Italijan in intelektualec mi\xc5\xa1ljen kot karikatura zahodno usmerjenega, liberalno-demokrati\xc4\x8dnega pisateljskega tipa, kot ga je utele\xc5\xa1al brat Thomasa Manna in njegov pisateljski rival Heinrich Mann._NEWLINE_Vzporedno z nastajanjem romana se je vr\xc5\xa1il Mannov naporen obrat k demokraciji in Weimarski republiki. V lastnih pri\xc4\x8devanjih se je Thomas Mann skepti\xc4\x8dno izrazil o skrajnih stali\xc5\xa1\xc4\x8dih antagonistov Settembrinija in Naphte, vendar pa pristavil, da mu je lik Settembrinija bli\xc5\xbeje kot doktrinarni terorist Naphta._NEWLINE_Zunanji videz Settembrinija se ravna po italijanskem skladatelju Ruggieru Leoncavallu._NEWLINE_Ime Settembrini je aluzija na literata in prostozidarja Luigija Settembrinija, ki je bil tudi mojster stola v prostozidarski lo\xc5\xbei.\n_START_SECTION_\nNaphta\n_START_PARAGRAPH_\nNaphta predstavlja razkrajajo\xc4\x8de sile, ekstremizem z obeh polov, kot se je vedno bolj uveljavljal v Weimarski republiki, in samouni\xc4\x8devanje, ki naj bi vodili v totalitarni sistem. Njegova iz radikalno-ideolo\xc5\xa1kih kli\xc5\xa1ejev vseh vrst heterogeno oblikovana kolektivisti\xc4\x8dna predstava o svetu nosi tako komunisti\xc4\x8dne, anarhisti\xc4\x8dne kot tudi fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne poteze. V tem smislu njegova religioznost ni samo kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko, temve\xc4\x8d, na primer, tudi panteisti\xc4\x8dno usmerjena. Osrednje verske in filozofske vrednote so skozi briljantno, hladno inteligenco in sofisti\xc4\x8dno retoriko oropane svojega smisla in privedene do absurda,\xc2\xa0\xc2\xbbkot da bi hotel trditi, da se Sonce vrti okoli Zemlje\xc2\xab. Naphta pooseblja protihumani, protirazsvetljenski miselni svet. S Settembrinijem tekmuje za naklonjenost vedo\xc5\xbeeljnega u\xc4\x8denca Hansa Castorpa, \xc4\x8digar naivno poveli\xc4\x8devanje bolezni sam podpira:\xc2\xa0\xc2\xbbv bolezni je \xc4\x8dlovekovo dostojanstvo in njegova imenitnost; z eno besedo, \xc4\x8dlovek je toliko bolj \xc4\x8dlovek kolikor bolj je bolan\xc2\xab, samo bolezni naj bi se imeli zahvaliti za vsakr\xc5\xa1en napredek._NEWLINE_Castorp v poglavju\xc2\xa0\xc2\xbbSneg\xc2\xab, ko oba svoja mentorja razkrinka kot\xc2\xa0\xc2\xbbklepeta\xc4\x8da\xc2\xab, sicer prizna, da mu Settembrini vendarle ho\xc4\x8de dobro, a na kocu spozna, da v besednih spopadih med obema nasprotnikoma ve\xc4\x8dinoma prevladuje jedka sofistika. Spor med njunima nespravljivo nasprotujo\xc4\x8dima si svetovnima nazoroma preraste v strelski dvoboj. Zagotovo ni naklju\xc4\x8dje, da Naphta v Mannovi prvotni zasnovi romana ni bil predviden, temve\xc4\x8d da je bil vklju\xc4\x8den \xc5\xa1ele pozneje. Izstopa dejstvo, da Thomas Mann ravno Judu daje zastopati predfa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne in protihumane ideje - tako kot sicer pozneje tudi v Doktorju Faustusu, kjer fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dno mi\xc5\xa1ljenje predstavlja Jud dr. Chaima Breisacher.\n_START_SECTION_\nClawdia Chauchat\n_START_PARAGRAPH_\nClawdia Chauchat v romanu pooseblja eroti\xc4\x8dno zapeljevanje, \xc4\x8detudi v njegovi morbidni, v\xc2\xa0\xc2\xbbasiatsko mlahavost\xc2\xab\xc2\xa0degenerirani obliki. Predvsem Castorpova zaljubljenost je vzrok, da se na \xc4\x8carobni gori zadr\xc5\xbei dlje kot je bilo na\xc4\x8drtovano \xe2\x80\x93 \xc4\x8dutna naslada, ki zavira mo\xc5\xa1ko \xc5\xbeeljo po udejstvovanju. Seznam literarnih vzorov sega od Kirke do nimf v Wagnerjevi Venerini gori. Izstopa ma\xc4\x8dja simbolika, ki pride ve\xc4\x8dkrat do izraza in spominja na znamenito Baudelaireovo pesem iz zbirke Ro\xc5\xbee zla (Les Fleurs du Mal, verjetno gre za 34. pesem iz te zbirke z naslovom\xc2\xa0\xc2\xbbMa\xc4\x8dek\xc2\xab, francosko\xc2\xa0\xc2\xbbLe Chat\xc2\xab): Rusinja je ozna\xc4\x8dena kot\xc2\xa0\xc2\xbbkirgizi\xc5\xa1kooka\xc2\xab, njen priimek spominja na francoski\xc2\xa0\xc2\xbbchaud chat\xc2\xab\xe2\x80\x9c, torej\xc2\xa0\xc2\xbbvro\xc4\x8da ma\xc4\x8dka\xc2\xab. V osebnem imenu se pojavljajo kremplji, angle\xc5\xa1ko\xc2\xa0\xc2\xbbclaws\xc2\xab. V liku Clawdije naj bi Thomas Mann literarno obdelal neko sopacijentko svoje \xc5\xbeene po imenu Clawelia.\n_START_SECTION_\nMynheer Peeperkorn\n_START_PARAGRAPH_\nMynheer Peeperkorn, ki \xc5\xa1ele pozno nastopi, novi ljubimec Madame Chauchat, \xc5\xa1teje med najbolj markantne osebe romana. Od Settembrinija zasramovan kot\xc2\xa0\xc2\xbbneumen starec\xc2\xab, vidno spominja na tiste dvozna\xc4\x8dne figure iz Mannovih prej\xc5\xa1njih del, katerim avtor ali njegov vsakokratni protagonist zaradi njihove naivno-vitalne sile izkazujeta v enaki meri ob\xc4\x8dudovanje, zavist in prezir. Posebej gre navesti gospoda Kl\xc3\xb6terjahna iz novele Tristan in vitalnega prijatelja Tonia Krogerja, Hansa Hansena. Toda medtem ko sta ta dva prikazana trezno in stvarno, Peeperkorn nosi s svojim grobim kultom vitalnosti groteskne poteze. Postane karikatura dionizi\xc4\x8dnega. Nasprotni zna\xc4\x8daj pooseblja Joachim Ziem\xc3\x9fen, ki mu manjka vsakr\xc5\xa1na bistvena poteza dionizi\xc4\x8dnega. Peeperkorn in Ziem\xc3\x9fen na koncu propadeta zaradi svoje enostranskosti \xe2\x80\x93 ne pa tudi\xc2\xa0\xc2\xbbpovpre\xc4\x8dni\xc2\xab\xc2\xa0Hans Castorp. V \xc4\x8dasu svojega bivanja na \xc4\x8carobni gori mu uspe premagati nasprotji apolini\xc4\x8dnega in dionizi\xc4\x8dnega._NEWLINE_Model za Peeperkorna je bil Mannov pisateljski kolega Gerhart Hauptmann, ki se je ob branju prepoznal. Tudi Max Liebermann je ob branju takoj prepoznal predlogo za to pripovedno karikaturo.\n_START_SECTION_\nJoachim Ziem\xc3\x9fen\n_START_PARAGRAPH_\nBratranec Joachim Ziem\xc3\x9fen se ka\xc5\xbee kot predstavnik voja\xc5\xa1ko zvestega izpolnjevanja dol\xc5\xbenosti. Lik, ki si - \xc4\x8detudi le povr\xc5\xa1no \xe2\x80\x93 zastavlja \xc5\xbeivljenjske izzive in se skozi aktivno dejavnost z njimi soo\xc4\x8da. Kljub domnevni druga\xc4\x8dnosti obstajajo med Joachimom in njegovim bratranecem Hansom vsekakor du\xc5\xa1evno sorodnosti. Dvorni svetnik Behrens na to namiguje, ko bratranca \xc5\xa1aljivo imenuje\xc2\xa0\xc2\xbbCastorp in Pollux\xc2\xab. Med obema prevladuje zgovorni molk - pomembno je ravno to, kar ni odkrito povedano. Vzporedno se odvijata tudi ljubezenski zgodbi obeh bratrancev. Toda medtem ko se Hans vsepreve\xc4\x8d voljno preda svoji zaljubljenosti v Madame Chauchat, si Joachim, sam prav tako mo\xc4\x8dno zaljubljen v rusko sopacijentko Marusjo, prepove svojim \xc4\x8dustvom pustiti prosto pot. Namesto tega on, ki je enako ogro\xc5\xbeen kot njegov bratranec, naredi vse za to, da zapusti hermeti\xc4\x8dni mikrokozmos \xc4\x8carobne gore in svojo telesno, predvsem pa du\xc5\xa1evno morbidnost - le da se potem umirajo\xc4\x8d vrne. S svojim vselej taktnim obna\xc5\xa1anjem, s svojo skromnostjo in vedno mirnim, zadr\xc5\xbeanim slogom si Joachim \xc5\xbee od samega za\xc4\x8detka pridobi simpatije bralca. Temu ustrezno je ganljivo poglavje\xc2\xa0\xc2\xbbKot vojak in juna\xc5\xa1ko\xc2\xab\xc2\xa0(citat vrstice iz Goethejevega Fausta), ki opisuje njegovo resignirano vrnitev, njegovo tiho trpljenje in obvladano umiranje. Lik\xc2\xa0\xc2\xbbpogumnega Joachima\xc2\xab\xc2\xa0vzbuja asociacijo na v Mannovih delih ve\xc4\x8dkrat povzeti motiv svetega Sebastijana. Odlo\xc4\x8denost, da te\xc5\xbeko usodo \xc4\x8dastno prena\xc5\xa1a, spominja na druge poznane etike dejanj kot sta Gustav von Aschenbach ali Thomas Buddenbrook, ki na koncu, tako kot Joachim, propadeta vsled samonalo\xc5\xbeene nepopustljivosti.\n_START_SECTION_\nDvorni svetnik Behrens\n_START_PARAGRAPH_\nVodja klinike dvorni svetnik Behrens nosi poteze zdravnika, ki je svoj \xc4\x8das zdravil \xc5\xbeeno Thomasa Manna Katio. Z avtorjeve strani ni ta dr. Jessen\xc2\xa0\xc2\xbbz bikovskim vratom\xc2\xab\xc2\xa0ni\xc4\x8d kaj laskavo portretiran:\xc2\xa0\xc2\xbbizbuljenih, krvavo podplutih o\xc4\x8di, modrih lic, topega nosu in ogromnih rok in nog\xc2\xab. Behrensov model naj bi govoril kot\xc2\xa0\xc2\xbbkarikatura odlo\xc4\x8dnega \xc4\x8dlana \xc5\xa1tudentovskega zdru\xc5\xbeenja\xc2\xab. V Behrensu je \xc5\xa1e posebej karikirano Jessenovo nagnjenje, da je svojim pacientom iz \xc4\x8disto ekonomskega interesa svetoval podalj\xc5\xa1anje njihovega bivanja, ki ni bilo medicinsko indicirano. Ta zdravnik je denimo samega Thomasa Manna kot obiskovalca hotel neko\xc4\x8d za pol leta zadr\xc5\xbeati na kliniki zaradi ne\xc5\xa1kodljivo bremene\xc4\x8dega vnetja sluznice.\n_START_SECTION_\nDr. Krokowski\n_START_PARAGRAPH_\nDomneva se, da za dr. Krokowskim stoji psihoanalitik Georg Groddeck, ki velja za pionirja psihosomatike. V svojem sanatoriju Marienh\xc3\xb6he pri Baden-Badnu je od leta 1912 dalje imel predavanja, na katerih je vzpostavljal povezave med ljubeznijo in boleznijo na podoben na\xc4\x8din kot to po\xc4\x8dne dr Krokowski na Berghofu. Svoje teze je zapisal v svoji leta 1913 objavljeni knjigi Nasamecu (natura sanat - medicus curat). V njegovi osebi je Thomas Mann zdru\xc5\xbeil ve\xc4\x8d predlog: poleg Sigmunda Freuda dr. Edhin Krokowski predstavlja tudi Richarda von Krafft-Ebinga, \xc4\x8digar delo je bilo Thomasu Mannu dokazljivo poznano. Dr. Krokowski obravnava\xc2\xa0\xc2\xbbstra\xc5\xa1ne in grozljive menjave ljubezni\xc2\xab, in sicer v tistem\xc2\xa0\xc2\xbbhkrati poeti\xc4\x8dnem in u\xc4\x8denem slogu\xc2\xab, ki je zna\xc4\x8dilen za znamenito Krafft-Ebingovo delo Psychopathia Sexualis.\n_START_SECTION_\nAdriatica von Mylendonk\n_START_PARAGRAPH_\nPredloga za Adriatico von Mylendonk,\xc2\xa0\xc2\xbbglavno nadzornico te pala\xc4\x8de groze\xc2\xab\xc2\xa0je bila Luise Jauch (1885-1933), desna roka direktorja klinike, tajnega svetnika, profesorja dr. Jessena in je z njim pri\xc5\xa1la iz Hamburga v Davos, in katero Mann prav tako malo laskavo portretira kot samega profesorja Jessena:\xc2\xa0\xc2\xbbIzpod stre\xc5\xbeni\xc5\xa1ke \xc4\x8depice so se ji kazali redki rde\xc4\x8dkasti lasje, vodeno modre, vnete o\xc4\x8di, katerih eno je imelo povrhu \xc5\xa1e je\xc4\x8dmen, \xc5\xbee zelo mo\xc4\x8dno razvit, so gledale z begajo\xc4\x8dim pogledom, nos je bil privihan, usta \xc5\xbeabasta in spodnja ustnica je vrh tega po\xc5\xa1evno \xc5\xa1trlela naprej, ki jo je pri govorjenju premikala kot lopato.\xc2\xab Luise Jauch je obvladala vse vrste iger s kartami, kadila cigare in gojila\xc2\xa0\xc2\xbbkasarni\xc5\xa1ki ton\xc2\xab\xc2\xa0(Kasernenton).\n_START_SECTION_\nGospa St\xc3\xb6hr\n_START_PARAGRAPH_\nNastanku lika neizobra\xc5\xbeene gospe St\xc3\xb6hr, ki zamenjuje tujke kot sta\xc2\xa0\xc2\xbbkozmi\xc4\x8dno\xc2\xab\xc2\xa0in\xc2\xa0\xc2\xbbkozmeti\xc4\x8dno\xc2\xab\xc2\xa0in govori\xc2\xa0\xc2\xbbdezinfiscirati\xc2\xab\xc2\xa0namesto\xc2\xa0\xc2\xbbdezinficirati\xc2\xab, je botrovala \xc5\xa1e ena od Katjinih sopacientk, neka gospa Pl\xc3\xbcr. Njeno ime je bilo izbrano zaradi slede\xc4\x8dega dvojnega pomena: edini\xc2\xa0\xc2\xbbzaklad njene izobrazbe\xc2\xab\xc2\xa0je poznavanje precej\xc5\xa1njega \xc5\xa1tevila (28) receptov za ribje omake (kot je npr. jeseter, po nem\xc5\xa1ko St\xc3\xb6r). Po drugi strani pa lahko \xc4\x8dlovek njeno obna\xc5\xa1anje pri mizi - kot je nepovabljeno vme\xc5\xa1avanje v pogovore - ozna\xc4\x8di tudi kot motnjo, nem\xc5\xa1ko St\xc3\xb6rung.\n_START_SECTION_\nZgodovina nastanka romana\n_START_PARAGRAPH_\nZunanji povod za to delo je bilo zdravili\xc5\xa1ko bivanje \xc5\xbeene Thomasa Manna Katie leta 1912 v\xc2\xa0\xc2\xbbWaldsanatoriumu\xc2\xab\xc2\xa0v mestni \xc4\x8detrti Davos Platz. V mnogih, danes ne ve\xc4\x8d ohranjenih pismih je poro\xc4\x8dala svojemu mo\xc5\xbeu o vsakdanjem \xc5\xbeivljenju v zdravili\xc5\xa1ki ustanovi. Med tritedenskim obiskom ga je Thomas Mann spoznal tudi iz osebne izku\xc5\xa1nje. Prvotno je imel namen tam zbrane vtise obdelati v okviru novele; iz teh naj bi nastal (glej zgoraj pod poglavjem\xc2\xa0\xc2\xbbInterpretacija\xc2\xab)\xc2\xa0\xc2\xbbneke vrste humoren, celo grotesken pendant\xc2\xab, neka\xc2\xa0\xc2\xbbsatirska igra\xc2\xab\xc2\xa0k leta 1912 nastali noveli Smrt v Benetkah in naj bi bil objavljen v literarni reviji Neue Rundschau._NEWLINE_\xc5\xbde leta 1913 je Thomas Mann za\xc4\x8del z zapisovanjem in je v ta namen prekinil delo na Felixu Krullu. Leta 1915 ga je izbruh prve svetovne vojne prisilil k premoru. Delo je zopet nadaljeval \xc5\xa1ele leta 1920, potem ko so v vmesnem \xc4\x8dasu med drugim nastali Gospod in pes (Herr und Hund), Spev otro\xc4\x8di\xc4\x8da (Gesang vom Kindchen) in Razmi\xc5\xa1ljanja nekega nepoliti\xc4\x8dnega \xc4\x8dloveka (Betrachtungen eines Unpolitischen). Prvotno na\xc4\x8drtovana novela se je med tem razrasla v roman v dveh zvezkih, v\xc2\xa0\xc2\xbbraz\xc5\xa1irjeno kratko zgodbo\xc2\xab, kot je Thomas Mann kasneje hudomu\xc5\xa1no komentiral. Leta 1924 je delo iz\xc5\xa1lo pri zalo\xc5\xbebi S. Fischer._NEWLINE_Vzor in vir motivov je med drugim predstavljal filozofsko obarvani roman Francoza Henrija Barbussea z naslovom Pekel (L\'Enfer, iz\xc5\xa1lo v Parizu leta 1908)._NEWLINE_Nekateri v \xc4\x8carobni gori uporabljeni motivi in aluzije so anticipirani \xc5\xbee v leta 1903 objavljeni Mannovi pripovedi Tristan: Anton Kl\xc3\xb6terjahn pripelje svojo na plju\xc4\x8dih obolelo \xc5\xbeeno gospo Gabriele v gorski sanatorij. Tam spozna pisatelja Detleva Spinella. Ta jo pripravi do tega, da zaigra na klavir odlomek iz Wagnerjeve opere Tristan in Izolda, \xc4\x8deprav so ji zdravniki prepovedali vsakr\xc5\xa1en napor.\n_START_SECTION_\nWeimarska republika\n_START_PARAGRAPH_\nPri ob\xc4\x8dinstvu je \xc4\x8carobna gora takoj naletela na velik odmev in je \xc5\xbee po \xc5\xa1tirih letih dosegla naklado 100.000 izvodov. Sledili so prevodi, doslej v 27 jezikih, med temi vsi ve\xc4\x8dji evropski. V angle\xc5\xa1\xc4\x8dini obstaja celo pet razli\xc4\x8dic, v japon\xc5\xa1\xc4\x8dini dve._NEWLINE_Roman pa je izzval znatno jezo pri celi vrsti sodobnikov, ki so bili v \xc4\x8carobni gori karikirani, \xc5\xa1e posebej pri starem Gerhartu Hauptmannu, ki je \xe2\x80\x93 v krogu Haupmannovih znancev na prepoznaven na\xc4\x8din \xe2\x80\x93 slu\xc5\xbeil kot zunanji zgled za lik pijanega, antiintelektualno orisanega u\xc5\xbeiva\xc4\x8da Mynheera Peeperkorna. Kljub gostobesednemu pismu z opravi\xc4\x8dilom z dne 11. aprila 1925, v katerem Thomas Mann priznava, da se je\xc2\xa0\xc2\xbbpregre\xc5\xa1il\xc2\xab, je imelo trajati do Goethejevega leta 1932, predno je Hauptmann dokon\xc4\x8dno odpustil svojemu mlaj\xc5\xa1emu kolegu. Po neki drugi verziji ni bil literat Hauptmann sam tisti, ki se je na ta portret odzval odklonilno in z za\xc4\x8dasnim distanciranjem, ampak zgolj njegova \xc5\xbeena._NEWLINE_U\xc5\xbealjenega se je pokazal tudi Dr. Jessen, davo\xc5\xa1ki interni zdravnik v bolni\xc5\xa1ni\xc4\x8dni ustanovi, ki je 1912 zdravil \xc5\xbeeno Thomasa Manna Katio, in se je brez te\xc5\xbeav prepoznal v\xc2\xa0\xc2\xbbposlovno spretnemu\xc2\xab\xc2\xa0cesarskem svetniku, profesorju Behrensu. V krogih kolegov mu je bilo predlagano, naj to\xc5\xbei avtorja, pri \xc4\x8demer je utegnilo igrati vlogo tudi pri\xc4\x8dakovanje dolo\xc4\x8dene publicitete za kliniko in kraj Davos. Vendar je Jessen na koncu zadevo pustil pri miru. Tudi v preostalem delu zdravni\xc5\xa1tva je \xc4\x8carobna gora naletela na precej\xc5\xa1njo kritiko. S strokovno-medicinskega vidika opisu delovanja sanatorija vendarle ni bilo mo\xc4\x8d ugovarjati. Walther Amelung je o tem napisal:\xc2\xa0\xc2\xbbThomas Mann je zelo pravilno zapopadel bolni\xc5\xa1ni\xc4\x8dno okolje. Napadi zdravnikov so bili neupravi\xc4\x8deni. Avtor se je zelo inteligentno branil leta 1925 v Deutsche Medizinische Wochenschrift; Hans Castorp s svojim postankom v Davosu pride v vi\xc5\xa1avo, ne pa, da se spusti.\xc2\xab\xc2\xa0Podobno pozitivno je roman presodil priznani direktor bolni\xc5\xa1nice za tuberkulozo Waldhaus Charlottenburga, Hellmuth Ulrici, ki je stopil v pisemsko korespondenco z avtorjem._NEWLINE_Turisti\xc4\x8dni urad v Davosu je pri Erichu K\xc3\xa4stnerju leta 1936 naro\xc4\x8dil\xc2\xa0\xc2\xbbveder roman o Davosu\xc2\xab, ker\xc2\xa0\xc2\xbbje \xc4\x8carobna gora Thomasa Manna spravila kraj v zdravstvenem oziru na slab glas\xc2\xab. K\xc3\xa4stner je napisal roman v fragmentu \xc4\x8carovnikov vajenec, ki se dogaja v Davosu, z motivom dvojnika in z Zeusom, ki me\xc4\x8de strele._NEWLINE_V literarni stroki pa je \xc4\x8carobna gora do\xc5\xbeivela ve\xc4\x8dinsko pozitiven odmev. Arthur Schnitzler denimo, \xc4\x8deprav sam zdravnik, ni delil zadr\xc5\xbekov svojih kolegov do romana. Naklonjeno so sodili tudi Gy\xc3\xb6rgy Luk\xc3\xa1cs (ki se na Mannovo za\xc4\x8dudenje ni na\xc5\xa1el v liku Lea Naphte), Andr\xc3\xa9 Gide in Ernst Robert Curtius. Bolj kriti\xc4\x8dno pa so izpadli glasovi Carla Sternheima, Alfreda D\xc3\xb6blina in \xc5\xa1e posebej Bertolta Brechta, ki je Manna ozna\xc4\x8dil kot\xc2\xa0\xc2\xbbvladi zvestega pla\xc4\x8danega pisarja bur\xc5\xbeoazije\xc2\xab. Utemeljitev Stockholmskega odbora za Nobelovo nagrado v letu 1929 se je zaradi odklonilnega odnosa \xc4\x8dlana \xc5\xbeirije Fredrika B\xc3\xb6\xc3\xb6ka do Mannovega tretjega romana sklicevala predvsem na Buddenbrookove.\n_START_SECTION_\nTretji rajh\n_START_PARAGRAPH_\nNacisti so napadali \xc4\x8carobno goro kot sramotitev z njihove strani propagiranega\xc2\xa0\xc2\xbbvoja\xc5\xa1kega juna\xc5\xa1tva\xc2\xab\xc2\xa0in kot\xc2\xa0\xc2\xbbhvalnico dekadence\xc2\xab. Kljub temu se delo ni zna\xc5\xa1lo na \xc4\x8drnem seznamu Goebbelsovega Dr\xc5\xbeavnega ministrstva za ljudsko prosveto in propagando.\n_START_SECTION_\nPovojni \xc4\x8das\n_START_PARAGRAPH_\nPo svoji smrti je Thomas Mann kot\xc2\xa0\xc2\xbbveleme\xc5\xa1\xc4\x8danski\xc2\xab\xc2\xa0avtor s svojim delom \xc4\x8carobna gora prihajal \xc4\x8dedalje bolj pod udar kritike v levi\xc4\x8darskih literarnih krogih kot je Skupina 47 (Gruppe 47). Kritika, zaznamovana z gibanjem 68. leta, je dosegla vrhunec v Mannovem letu 1975. Od tedaj dalje pa je opaziti renesanso Thomasa Manna, ki jo gre nenazadnje zvesti nazaj na delovanje vplivnega kritika Marcela Reich-Ranickega, ki je v nekem intervjuju priznal, da ne pozna\xc2\xa0\xc2\xbbnobenega bolj\xc5\xa1ega\xc2\xab\xc2\xa0nem\xc5\xa1kega romana kot sta Goethejeva Izbirne sorodnosti in \xc4\x8carobna gora._NEWLINE_Roman Castorp poljskega pisatelja Pawe\xc5\x82a Huelleja govori o \xc5\xa1tudiju protagonista \xc4\x8carobne gore v Gdansku, kjer naj bi ta, glede na namig v Mannovem romanu, pre\xc5\xbeivel \xc5\xa1tiri leta na politehniki. Roman je bil objavljen v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini leta 2004.\n_START_SECTION_\nGledali\xc5\xa1ka upodobitev\n_START_PARAGRAPH_\nSlovensko narodno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de v Ljubljani v koprodukciji z Slovenskim stalnim gledali\xc5\xa1\xc4\x8dem s Trsta izvedlo dramatizacijo romana leta 2014. Re\xc5\xbeiserka je bila Mateja Kole\xc5\xbenik, avtorica dramatizacije Katarina Pejovi\xc4\x87, prevajalka Aleksandra Rekar, igrali pa so Alja\xc5\xbe Jovanovi\xc4\x87 (Castorp), Romeo Greben\xc5\xa1ek (Joachim Ziem\xc3\x9fen), Igor Samobor (Lodovico Settembrini), Marko Mandi\xc4\x87 (Leo Naphta), Vladimir Jurc, Ale\xc5\xa1 Vali\xc4\x8d, Luka Cimpri\xc4\x8d, Nata\xc5\xa1a Barbara Gra\xc4\x8dner, Ivo Ban, Silva \xc4\x8cu\xc5\xa1in, Patrizia Jurin\xc4\x8di\xc4\x8d, Ga\xc5\xa1per Jarni, Sa\xc5\xa1a Mihel\xc4\x8di\xc4\x8d, Iva Babi\xc4\x87, Lovro Fin\xc5\xbegar, Sabina Kogov\xc5\xa1ek, Nina Vali\xc4\x8d.'