b'\n_START_ARTICLE_\nAnton Zde\xc5\xa1ar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPo kon\xc4\x8dani ljudski \xc5\xa1oli v Horjul, klasi\xc4\x8dni gimnaziji in za\xc4\x8detem bogoslovju v Ljubljani je stopil v Gradcu v misijonarsko slu\xc5\xbebo pri lazaristih, kjer je kon\xc4\x8dal redovno bogoslovno \xc5\xa1olanje in bil 1896 posve\xc4\x8den v duhovnika. Na gra\xc5\xa1ki univerzi je 1904 doktoriral z disertacijo De evolutionismo religioso, nato predaval dogmatiko na redovni \xc5\xa1oli in deloval med gra\xc5\xa1kimi Slovenci. Leta 1913 je postal prvi superior v Mirnu pri Gorici, se 1914 udele\xc5\xbeil ob\xc4\x8dnega zbora Misijonske dru\xc5\xbebe lazaristov v Parizu, kjer pa so ga ob izbruhu 1. svet. vojne internirali kot avstrijskega dr\xc5\xbeavljana. Leta 1917 se je vrnil v Ljubljano, bil 1919 imenovan za prvega ravnatelja novoustanovljene slovenske province usmiljenih sester, \xc5\xbeivel v poru\xc5\xa1enem samostanu v Mirnu, ga kot superior obnavljal, hkrati misijonaril po Gori\xc5\xa1kem, dokler Italijani niso dosegli, da je 1932 zapustil Miren. Pri\xc5\xa1el je v Jugoslavijo, bil v letih 1932\xe2\x80\x931935 predstojnik samostana v Beogradu, 1938\xe2\x80\x931940 spiritual v \xc5\xa1kofovih zavodih v \xc5\xa0entvidu pri Ljubljani, nato voditelj usmiljenih sester v Rade\xc4\x8dah pri Zidanem Mostu. Spomladi 1941 se je pred Nemci umaknil na Hrva\xc5\xa1ko. Umrl je v Jastrebarskem med bombardiranjem tik pred koncem vojne, ravno v \xc4\x8dasu obiska ne\xc4\x8daka \xc5\xa0tefana Basti\xc4\x8da, ki ga je doletela ista usoda._NEWLINE_Poleg poklicnega in organizacijskega dela je veliko pisal duhovnovzgojne \xc4\x8dlanke, katere je za\xc4\x8del objavlati v Beogradu. Knji\xc5\xbeno pa je iz\xc5\xa1lo ve\xc4\x8d njegovih del: predavanje Die wundert\xc3\xa4tige Medaille \xe2\x80\xa6 (Gradec 1910); Kratko navodilo za pravo pobo\xc5\xbenost do Matere bo\xc5\xbeje \xe2\x80\xa6 po nauku bla\xc5\xbeenega L. Grinjona (1912, s poro\xc4\x8dilom o vojnem razdejanju mirenskega gradu); Apostol kr\xc5\xa1\xc4\x8danske ljubezni sv. Vincencij Pavelski (Gorica, 1934). Na zgodovinskem podro\xc4\x8dje je posegel s knjigo Kratek obris zgodovine usmiljenih sester sv. Vincencija Pavelskega (1937), v kateri je po virih natan\xc4\x8dno opisal za\xc4\x8detke njihovega delovanja na Slovenskem, s tem re\xc5\xa1il \xc5\xa1tevilne drobne podatke iz slovenske cerkvene in socialne zgodovine. Isto snov je pod drugim vidikom (s to\xc4\x8dno navedbo virov) obdelal v razpravi Cerkveno slu\xc5\xbebeno skrbstvo za uboge pri nas (1940). Biografski sta \xc5\xa1tudiji o horjulskem rojaku Gregrju Smrtniku-T\xc3\xb6ttingerju (1939) in knjiga Bla\xc5\xbeeni Justin De Jacobis (1940). Zde\xc5\xa1arjeve zgodovinske in biografske spise odlikuje natan\xc4\x8dnost in pozornost do drobnih podatkov, iz katerih je sestavi prijetno pisan mozaik celote in bistveno obogati doma\xc4\x8do zgodovinopisje.'