b'\n_START_ARTICLE_\nPretorska prefektura\n_START_PARAGRAPH_\nPretorska prefektura (latinsko praefectvra praetorio, gr\xc5\xa1ko \xe1\xbc\x90\xcf\x80\xce\xb1\xcf\x81\xcf\x87\xcf\x8c\xcf\x84\xce\xb7\xcf\x82 \xcf\x84\xe1\xbf\xb6\xce\xbd \xcf\x80\xcf\x81\xce\xb1\xce\xb9\xcf\x84\xcf\x89\xcf\x81\xce\xaf\xcf\x89\xce\xbd [\xc3\xa9parh\xc3\xb3tes t\xc3\xb5n praitor\xc3\xadon] ali \xe1\xbd\x91\xcf\x80\xce\xb1\xcf\x81\xcf\x87\xce\xaf\xce\xb1 \xcf\x84\xe1\xbf\xb6\xce\xbd \xcf\x80\xcf\x81\xce\xb1\xce\xb9\xcf\x84\xcf\x89\xcf\x81\xce\xaf\xcf\x89\xce\xbd [uparh\xc3\xada t\xc3\xb5n praitor\xc3\xadon]) je bila najve\xc4\x8dja upravna enota poznega Rimskega cesarstva, ki je obsegala ve\xc4\x8d diocez, dioceza pa ve\xc4\x8d provinc. Nastala je v med vladanjem cesarja Konstantina I. (vladal 306-337) in dosegla bolj ali manj kon\xc4\x8dno obliko v zadnji tretjini 4. stoletja. Obdr\xc5\xbeala se je do 7. stoletja, ko so Heraklijeve reforme zmanj\xc5\xa1ale pristojnosti prefektov, in muslimanskih osvajanj in vdorov Slovanov, ki so prisilila Bizantinsko cesarstvo k uvedbi voja\xc5\xa1kih okro\xc5\xbeij \xe2\x80\x93 t\xc3\xa9m. Elementi upravnega aparata prefekture so se v Bizantinskem cesarstvu ohranili do prve polovice 9. stoletja.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPolo\xc5\xbeaj pretorskega prefekta ima dolgo zgodovino, saj je nastal na samem za\xc4\x8detku Rimskega imperija. Na za\xc4\x8detku sta bila na tem polo\xc5\xbeaju dva zaporedna poveljnika pretorijske stra\xc5\xbee, potem pa so ga zasedli cesarjevi glavni svetovalci in si prigrabili velika upravna in sodna pooblastila. Natan\xc4\x8den proces preoblikovanja polo\xc5\xbeaja pretorja v glavnega civilnega upravitelja posebne upravne enote je \xc5\xa1e vedno nejasen. Na splo\xc5\xa1no velja zmotno prepri\xc4\x8danje, ki temelji na Zosimovih pri\xc4\x8devanjih, da je pretorske prefekture kot definitivne ozemeljske upravne enote ustanovil Konstantin I. leta 318 ali 324 po svoji zmagi nad Licinijem._NEWLINE_V tetrarhiji se je zaradi pove\xc4\x8danja \xc5\xa1tevila cesarjev \xe2\x80\x93 dva vi\xc5\xa1ja cesarja (augustus) in dva ni\xc5\xbeja cesarja (caesar) \xe2\x80\x93 pove\xc4\x8dalo tudi \xc5\xa1tevilo imetnikov pretorskega polo\xc5\xbeaja. Na za\xc4\x8detku sta bila isto\xc4\x8dasno samo dva prefekta, ki sta bila podrejena avgustoma. V tem obdobju je bila mo\xc4\x8d prefekta \xc5\xa1e vedno ogromna. Po besedah A.H.M. Jonesa je bil prefekt "nekak\xc5\xa1en veliki vezir in cesarjev namestnik z velikimi pooblastili v skoraj vseh sferah dr\xc5\xbeavne, vojne, pravosodne, finan\xc4\x8dne in splo\xc5\xa1ne dr\xc5\xbeavne uprave. Bil je cesarjev na\xc4\x8delnik \xc5\xa1taba, generalni pribo\xc4\x8dnik in glavni intendant". Po Dioklecijanovem odstopu leta 305 je med socesarji izbruhnila dr\xc5\xbeavljanska vojna, v kateri je vsak tekmec za rimski prestol imenoval svojega prefekta. Tak\xc5\xa1en vzorec je veljal tudi v obdobju, ko sta si cesarstvo delila Licinij in Konstantin I.._NEWLINE_Po Konstantinovi zmagi nad Licinijem in zdru\xc5\xbeenju imperija pod njegovo oblastjo se je polo\xc5\xbeaj prefekta preoblikoval. Voja\xc5\xa1ke dol\xc5\xbenosti prefekta sta prevzela novoustanovljena voja\xc5\xa1ka poveljnika magister peditum (pehota) in magister equitum (konjenica). Poleg niju je bil kot protiute\xc5\xbe prefektu ustanovljen \xc5\xa1e mo\xc4\x8dan polo\xc5\xbeaj magistra officiorum, ki je bil na\xc4\x8delnik dr\xc5\xbeavne birokracije in civilnih slu\xc5\xbeb.  Reforme so bile po eni strani posledica pomanjkanja uradnikov, primernih za zahtevne naloge prefekta, po drugi strani pa \xc5\xbeelje po zmanj\xc5\xa1anju nevarnosti, ki so jo za cesarja predstavljali mo\xc4\x8dni prefekti. Polo\xc5\xbeaj prefekta se je z reformo preoblikoval v popolnoma upravni polo\xc5\xbeaj, vendar je v dr\xc5\xbeavni hierarhiji ohranil polo\xc5\xbeaj tik pod samim cesarjem. Druga pomembna razlika, v primerjavi s tetrarhijo, je bilo pove\xc4\x8danje imetnikov polo\xc5\xbeaja: okoli leta 332 je bilo dokazano ni\xc4\x8d manj kot pet prefektov. Tak\xc5\xa1en razvoj je bil verjetno povezan z ozemlji oziroma upravami Konstantinovih sinov, ki so po o\xc4\x8detovi smrti nasledili ozemlje imperija. Na tej osnovi so nastale tudi kasnej\xc5\xa1e geografske prefekture._NEWLINE_Po Konstantinovi smrti leta 337 so si cesarstvo razdelili njegovi trije pre\xc5\xbeiveli sinovi Konstancij, Konstantin in Konstans. Ker je vsak novi avgust imel svojega pretorskega prefekta, je ta delitev postopoma postala usnova, iz katere so se razvile trajne pretorske prefekture: zahodna prefektura Galija (dioceze Galija, Viennensis, Hispanija in Velika Britanija), osrednja prefektura Italija, Ilirik in Afrika (dioceze Italija, Afrika, Panonija, Dakija in Makedonija) in prefektura Vzhod (dioceze Trakija, Azija, Pont in Oriens). Egipt je do leta 367 spadal v diocezo Oriens. Z ustanovitvijo samostojne prefekture Ilirik (dioceze Panonija, Dakija in Makedonija) leta 356-357 in njeni ob\xc4\x8dasni ukinitvi navkljub, je bila delitev, opisana v 5. stoletju v Notitii dignitatum, dokon\xc4\x8dna. Edina ve\xc4\x8dja sprememba je bila odcepitev dioceze Panonije, ki se je preimenovala v diocezo Ilirik, iz prefekture Ilirik in njena vklju\xc4\x8ditev v prefekturo Italijo leta 379. Dioceza Italija je bila razdeljena na dva dela: Italijo na severu in Suburbicario ("pod mestom (Rimom)") na jugu Apeninskega polotoka. V slednjo so spadali tudi otoki Sicilija, Korzika in Sardinija. Diocezi Galija in Dakija nista imeli svojega vikarja, ker sta bila tam nastanjena njuna pretorska. Sede\xc5\xbe prefekta Italije je bil v Milanu, vikarja Ilirika pa v Sirmiju. Kadar je bil prefekt stalno nastanjen v Sirmiju, so vikarja v Sirmiju ukinili in za to obdobje imenovali vikarja v Milanu._NEWLINE_V 5. stoletju so Zahodnorimsko cesarstvo preplavila germanska plemena. Prefektura Italija se je kljub temu ohranila tudi v novem ostrogotskem Italskem kraljestvu, ki je bilo de iure \xc5\xa1e vedno del Rimskega imperija. Ostrogotski kralj Teodorik Veliki je v majhnem delu Galije, ki ga je osvojil v 510. letih, celo ponovno ustanovil prefekturo Galijo. Ko je Bizantinsko cesarstvo v vandalskih vojnah leta 533-534 ponovno osvojilo severno Afriko, je cesar Justinijan I. njeno ozemlje vklju\xc4\x8dil v novoustanovljeno pretorsko prefekturo Afriko, ki se je kasneje preoblikovala v Afri\xc5\xa1ki eksarhat. Po gotskih vojnah so ponovno vzpostavili tudi pretorsko prefekturo Italijo, ki se je kasneje preoblikovala v eksarhat._NEWLINE_V Bizantinskem cesarstvu so prefekture delovale do sredine 7. stoletja, ko je cesarstvo izgubilo ve\xc4\x8dino vzhodnih provinc zaradi arabskih osvajanj, na Balkanu pa zaradi vdora slovanskih plemen. Cesarstvo je namesto prefektur vzpostavilo sistem voja\xc5\xa1kih okro\xc5\xbeij \xe2\x80\x93 t\xc3\xa9m. V vmesnem obdobju so Heraklijeve reforme prefektu odvzele \xc5\xa1tevilne finan\xc4\x8dne slu\xc5\xbebe in jih preoblikovale v neodvisne urade pod vodstvom logotetov. Zadnji prefekti na vzhodu so bili imenovani z zakonom iz leta 629.  Po mnenju nekaterih znanstvenikov so nekateri ostanki sistema \xc5\xbeiveli \xc5\xa1e v zgodnjem 9. stoletju: Ernst Stein je dokazal, da so nekateri vidiki prefekture Ilirik pre\xc5\xbeiveli v upravi Soluna, John Haldon pa je dokazal, da so se v precej\xc5\xa1nji meri ohranili tudi v zgodnjih civilnih pokrajinskih upravah v tematskem sistemu. Prefekt v Konstantinoplu je morda uradoval vse do 840. let.\n_START_SECTION_\nPooblastila prefekta\n_START_PARAGRAPH_\nPretorski prefekti so bili sprva pripadniki konjeni\xc5\xa1kega vite\xc5\xa1kega reda (ordo equester). S Konstantinovimi reformami so postali pretorski polo\xc5\xbeaji rezarvirani za pripadnike senatorskega dru\xc5\xbebenega razreda. Ugled in poblastila pretorjev so dosegla najvi\xc5\xa1jo mo\xc5\xbena raven, tako da so jih takratni pisci imenovali "vrhovni funkcionarji". V razdeljenem cesarstvu sta bila dva vi\xc5\xa1ja prefekta, v Italiji in na Vzhodu. Nastanjena sta bila na dvorih avgustov in delovala kot njuna prva ministra. Prefekta Ilirika in Galije sta imela polo\xc5\xbeaj ni\xc5\xbejega prefekta._NEWLINE_Prefekti so imeli popoln nadzor nad ve\xc4\x8dino vidikov upravnega aparata v svojih provincah, tako da se je z njimi lahko primerjal samo magister officiorum. Prefekti so imeli vlogo vrhovnega upravnega in sodnega uradnika, ki je obstajal \xc5\xbee v \xc4\x8dasu Septimija Severja, in vrhovnega finan\xc4\x8dnega uradnika, ki je bil odgovoren za dr\xc5\xbeavni prora\xc4\x8dun. V vlogi sodnikov so imeli pravico soditi v cesarjevem imenu (vice sacra). Njihova razsodba je bila, za razliko od guvernerjeve, dokon\xc4\x8dna._NEWLINE_Njihovi uradi so bili razdeljeni v dve glavni kategoriji: schola excerptorum, ki so nadzirali upravne in sodne zadeve, in scriniarii, ki so nadzirali finan\xc4\x8dni sektor.'