b'\n_START_ARTICLE_\nFranc I. Francoski\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nFranc I., edini sin Charlesa, grofa Angoul\xc3\xaama, in Ludvike Savojske, se je rodil na gradu Ch\xc3\xa2teau de Cognac v provinci Saintonge (del nekdanjega Akvitanskega vojvodstva). Njegov o\xc4\x8de je bil bratranec kralja Ludvika XII.._NEWLINE_Leta 1506 se je na pobudo Ludvika XII. zaro\xc4\x8dil s svojo sestri\xc4\x8dno Klavdijo, h\xc4\x8derko Ludvika in Ane Bretonske, s katero se je leta 1514 tudi poro\xc4\x8dil. Zaradi salijskega zakona, ki je izklju\xc4\x8deval mo\xc5\xbenost \xc5\xbeenskega nasledstva na francoskem prestolu, je po smrti Ludvika XII., ki je ostal brez mo\xc5\xa1kih potomcev, zasedel prestol prav Franc I. kot pra-pravnuk Karla V. in potomec najstarej\xc5\xa1e pre\xc5\xbeivele mo\xc5\xa1ke linije kapetin\xc5\xa1ke dinastije. Za francoskega kralja je bil kronan v katedrali v Reimsu._NEWLINE_\xc4\x8ceprav sta se njegova dva predhodnika, Karel VIII. in Ludvik XIII., prete\xc5\xbeni del svojega kraljevanja ukvarjala z Italijo, se nista preve\xc4\x8d zbli\xc5\xbeala s humanisti\xc4\x8dnimi gibanji, ki so izhajali iz nje. Vladala sta na enakih vzorcih, ki so prevladovali stoletja v francoski monarhiji. Ostala sta takoreko\xc4\x8d zadnja izmed srednjeve\xc5\xa1kih francoskih vladarjev, kljub temu sta polo\xc5\xbeila temelje renesansi, ki je s smrtjo Ludvika prihajala v Francijo v polnem zamahu._NEWLINE_Francosko - italijanski stiki so po dolgotrajnih vojnah za \xc4\x8dasa Karla VIII. in Ludvika XII. prinesli v Francijo za \xc4\x8dasa, ko je mladi Franc prejemal izobrazbo, nove ideje. Tako so ga njegovi u\xc4\x8ditelji posku\xc5\xa1ali seznaniti z njimi, prav tako njegova mati, ki je imela veliko zanimanja v renesan\xc4\x8dno umetnost. Tako je bil kljub svojim dvajsetim letom Franc I. \xc5\xbee pre\xc5\xbeet s humanizmom.\n_START_SECTION_\nMecen umetnosti\n_START_PARAGRAPH_\nDo trenutka, ko je Franc I. postal francoski kralj v letu 1515, je bila renesansa \xc5\xbee vidna v Franciji; postal je pomemben podpornik sprememb in glavni mecen umetnosti. Svojo podporo je dal \xc5\xa1tevilnim velikim umetnikom njegovega \xc4\x8dasa in jih spodbujal, da bi pri\xc5\xa1li v Francijo. Nekateri so delali za njega, med drugim tudi Andrea del Sarto in Leonardo da Vinci, katerega je Franc I. prepri\xc4\x8dal, da je zapustil Italijo v pozni starosti. \xc4\x8ceprav je da Vinci ustvaril le malo slik v tem \xc4\x8dasu, pa je prinesel s seboj v Francijo \xc5\xa1tevilna svoja dela vklju\xc4\x8dno z Mona Liso (francoska La Joconde), ki so ostala tam tudi po njegovi smrti._NEWLINE_Ob njegovem nastopu so bile kraljeve pala\xc4\x8de okra\xc5\xa1ene zgolj s posameznimi velikimi slikarijami in niti enim kiparskim kosom. \xc4\x8cas njegovega kraljevanja je tisti, ko se je resni\xc4\x8dno za\xc4\x8dela pove\xc4\x8devati umetni\xc5\xa1ka zbirka francoskih kraljev, ki jo je \xc5\xa1e vedno mogo\xc4\x8de videti v Louvru._NEWLINE_Ogromne koli\xc4\x8dine denarja je vlil v nove zgradbe. Nadaljeval je delo svojega predhodnika na Ch\xc3\xa2teau d\'Amboise, za\xc4\x8dela se je obnova Ch\xc3\xa2teau de Blois. Prav tako je za\xc4\x8del z izgradnjo veli\xc4\x8dastnega Ch\xc3\xa2teau de Chambord, navdahnjenega z italijanskim renesan\xc4\x8dnim stilom. V renesan\xc4\x8dnem stilu je prenovil tudi srednjeve\xc5\xa1ko utrdbo Louvre. Financiral je izgradnjo nove mestne hi\xc5\xa1e v Parizu. V Bulonjskem gozdu je zgradil Ch\xc3\xa2teau de Madrid, prenovil Ch\xc3\xa2teau de St-Germain-en-Laye. Njegov najve\xc4\x8dji projekt je bil izgradnja kraljeva pala\xc4\x8de v Fontainebleauju, ki je kmalu postala njegovo glavno bivali\xc5\xa1\xc4\x8de. Vsak njegov projekt je bil ob tem razko\xc5\xa1no opremljen tako navzven kot navznoter.\n_START_SECTION_\nVoja\xc5\xa1ka aktivnost\n_START_PARAGRAPH_\nVoja\xc5\xa1ko in politi\xc4\x8dno je bilo krajlevanje Franca I. manj uspe\xc5\xa1no. Posku\xc5\xa1al je postati svetorimski cesar, pri \xc4\x8demer ni uspel, nadaljeval je z vojno v Italiji. Leta 1515 je uspel poraziti \xc5\xa0vicarje v bitki pri Marignanu, ki mu je omogo\xc4\x8dila osvojiti italijansko mestno dr\xc5\xbeavo Milano._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina voja\xc5\xa1ke aktivnosti je bila osredoto\xc4\x8dena na svetorimskega cesarja Karla V.. Z njim si je bil Franc I. v ognjevitem osebnem rivalstvu \xc5\xa1e iz \xc4\x8dasa vojn njunih predhodnikov v Burgundiji in Orleansu. Ob tem je bil Karel V., ki je osebno vodil tako \xc5\xa0panijo kot Avstrijo in imel v oblasti \xc5\xa1tevilna manj\xc5\xa1a posestva ob meji s Francijo, stalna gro\xc5\xbenja Francoskemu kraljestvu._NEWLINE_Franc I. je leta 1520 posku\xc5\xa1al ustvariti zavezni\xc5\xa1tvo z angle\xc5\xa1kim kraljem Henrikom VIII. s pogajanji v Camp du Drap d\'Or blizu Calaisa, vendar mu kljub \xc5\xa1tirinajstdnevni diplomaciji ni uspelo dose\xc4\x8di sporazuma. Njegov najbolj bole\xc4\x8d poraz se je zgodil 24. februarja 1525 v bitki pri Pavii, ko je bil zajet s strani Karla V. S podpisom Madridskega miru 14. januarja 1526 je bil Franc I. primoran v ve\xc4\x8dje koncesije Karlu V., preden je bil izpu\xc5\xa1\xc4\x8den iz Madridskega zapora 17. marca istega leta. V zameno za njegova dva sinova, Franca III. Bretonskega in Henrika II., se je lahko vrnil v Francijo, ko pa je bil prost, je trdil, da je bil njegov dogovor s Karlom V. pod pritiskom. Prav tako je trdil, da je bil sporazum ni\xc4\x8den in ga kot takega zavra\xc4\x8dal, saj sta bila njegova sinova vzeta za talca, kar je namigovalo na to, da njegovi besedi niso zaupali._NEWLINE_Franc I. je \xc5\xa1e naprej vztrajal v sovra\xc5\xa1tvu do Karla V. in \xc5\xbeelel nadzor nad Italijo z nadaljnjimi vojnami. Zavra\xc4\x8danje Madridskega sporazuma je vodilo k vojni Lige Cognac, po njenem neuspehu pa je sprejel pomo\xc4\x8d Otomanskega cesarstva in \xc5\xa1el po smrti milanskega vladarja Francesca II. Sforze v novo vojno v Italiji (1536-1538). Ponovno je bil pora\xc5\xbeen od Karla V. in prisiljen v podpis miru v Nici. Propad sporazuma je vodil k zadnjemu poskusu Franca I. k zavzetju Italije skozi Italijansko vojno v letih 1542 do 1546. Tokrat mu je uspelo zadr\xc5\xbeati vojski Karla V. in Henrika VIII., pri \xc4\x8demer je moral Karel V. zaradi finan\xc4\x8dnih problemov in problemov s Schmalkaldi\xc5\xa1ko ligo podpisati mir v Cr\xc3\xa9pyju.\n_START_SECTION_\nOdnosi z Novim svetom in Azijo\n_START_PARAGRAPH_\nKot protiute\xc5\xbe mo\xc4\x8di Svetorimskega cesarstva, ki je preko \xc5\xa1panske krone nadzorovalo ve\xc4\x8djemu delu Novega sveta, je Franc I. posku\xc5\xa1al razvijati stike tako z Novim svetom kot Azijo. Francoske flote so bile tako poslane v obe Ameriki in na Daljni vzhod, tesne stike je vzpostavil z Otomanskim imperijem, ki je omogo\xc4\x8dil razvoj francoske trgovine v Sredozemlju in vzpostavitev medsebojnega strate\xc5\xa1kega voja\xc5\xa1kega zavezni\xc5\xa1tva._NEWLINE_Leta 1517 je bilo na atlantski obali ustanovljeno novo pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Le Havre, prvotno imenovano Franciscopolis, ki je nadomestilo dotedanji pristani\xc5\xa1\xc4\x8di Honfleur in Harfleur, katerih uporabnost se je zmanj\xc5\xa1ala zaradi zamuljevanja.\n_START_SECTION_\nAmeriki\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1524 so me\xc5\xa1\xc4\x8dani Lyona s pomo\xc4\x8djo Franca I. financirali odpravo italijanskega pomor\xc5\xa1\xc4\x8daka Verrazzana v Severno Ameriko. Verrazzano je odkrito ozemlje Nove Fundlandije zahteval za francosko krono, na sedanjem prostoru New Yorka je ustanovil mesto Nouvelle-Angoul\xc3\xaame (od 1625 nizozemski Nieuw-Amsterdam, kasnej\xc5\xa1i New York)._NEWLINE_Leta 1531 je francoski admiral Bertrand d\'Ornesan posku\xc5\xa1al na mestu sedanjega Pernambuca v Braziliji ustanoviti francosko trgovsko postojanko._NEWLINE_Leta 1534 je Franc I. poslal Jacquesa Cartiera raziskati ozemlje vzdol\xc5\xbe Reke svetega Lovrenca (Quebec) z nalogo najti dolo\xc4\x8dene otoke in zemljo, kjer, se govori, da morajo obstajati velike koli\xc4\x8dine zlata in ostalega bogastva.\n_START_SECTION_\nOtomansko cesarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nPod Francem I. je Francija postala prva dr\xc5\xbeava Evropi, ki je vzpostavila normalne odnose z Otomanskim cesarstvom, na dr\xc5\xbeavnem in\xc5\xa1titutu Coll\xc3\xa8ge de France je odprla pouk arabskega jezika. Zavezni\xc5\xa1tvo, ki se je pri tem spletlo, so imenovali kot "prvo neideolo\xc5\xa1ko diplomatsko zavezni\xc5\xa1tvo te vrste med kr\xc5\xa1\xc4\x8danskim in nekr\xc5\xa1\xc4\x8danskim cesarstvom". V kr\xc5\xa1\xc4\x8danskem svetu je ta povezava povzro\xc4\x8dila velik \xc5\xa1kandal in bila ozna\xc4\x8dena kot brezbo\xc5\xbeno zavezni\xc5\xa1tvo, svetoskrunska zveza lilije in polmeseca. Obe sili sta se pri tem zdru\xc5\xbeili proti Karlu V. in leta 1543 skupaj izvedli pomorski napad med obleganjem Nice._NEWLINE_Leta 1533 je Franc I. poslal v Maroko veleposlanika, da bi vzpostavil uradne odnose. V pismu z dne 13. avgusta 1533, ki ga je prejel, je vatasidski vladar Feza pozdravil francosko ponudbo in zagotovil svobodo ladijskega prometa ter za\xc5\xa1\xc4\x8dito francoskih trgovcev.\n_START_SECTION_\nUveljavitev birokratske reforme\n_START_PARAGRAPH_\nFranc I. je podvzel ve\xc4\x8d korakov za izkorenitev monopola latin\xc5\xa1\xc4\x8dine kot jezika znanosti. Leta 1530 je razglasil francoski jezik za dr\xc5\xbeavni jezik kraljestva, istega leta je odprl Coll\xc3\xa8ge des trois langues - Coll\xc3\xa8ge Royal, na katerem so za\xc4\x8deli pou\xc4\x8devati gr\xc5\xa1\xc4\x8dino, hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dino in kaldej\xc5\xa1\xc4\x8dino, od 1539 tudi arab\xc5\xa1\xc4\x8dino._NEWLINE_Leta 1539 je na svojem gradu v Villers-Cotter\xc3\xaats podpisal pomemben edikt znan kot Odlok iz Villers-Cotter\xc3\xaatsa, ki je poleg ostalih reform naredil franco\xc5\xa1\xc4\x8dino za upravni jezik Francoskega kraljestva. Taisti odlok je zahteval od duhovnikov ustanovitev mati\xc4\x8dnih uradov v vsaki \xc5\xbeupniji in zapisovanje rojstev, porok ter smrti.\n_START_SECTION_\nVera\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu kraljevanja Franca I. je v Evropi pri\xc5\xa1lo do verskega razkola. Pridige in pisanje Martina Lutra je privedlo do protestantskega gibanja, ki se je \xc5\xa1irilo po ve\xc4\x8djem delu Evrope vklju\xc4\x8dno s Francijo._NEWLINE_V za\xc4\x8detku je bil pod vplivom sestre Margarete Navarske Franc I. toleranten do novega gibanja, celo politi\xc4\x8dno primeren glede na to, da je \xc5\xa1tevilne nem\xc5\xa1ke prince obrnil proti svojemu sovra\xc5\xbeniku Karlu V. Njegovo stali\xc5\xa1\xc4\x8de glede protestantizma se je spremenilo po tako imenovani aferi plakatov v no\xc4\x8di 17. oktobra 1534, v kateri so se na ulicah Pariza in ostalih pomembnej\xc5\xa1ih mest pojavile objave po odpovedi ma\xc5\xa1._NEWLINE_Najbolj gore\xc4\x8di katoliki so bili glede tega globoko u\xc5\xbealjeni. Franc I. je ob tem pri\xc5\xa1el do spoznanja, da se je gibanje zarotilo zoper njega in za\xc4\x8del preganjati njihove privr\xc5\xbeence. Dal jih je zapirati in usmrtiti, pri \xc4\x8demer so bile na nekaterih ozemljih uni\xc4\x8dene cele vasi. Cenzorirali so tisk, vode\xc4\x8de protestante, kot je bil Jean Calvin, pa prisilili v izgnanstvo. Pregoni protestantov, ki so bili uzakonjeni v ediktu iz Fontainebleauja, leta 1540, so vodili v desetletja krvave dr\xc5\xbeavljanske vojne, ki so se kon\xc4\x8dale \xc5\xa1ele leta 1598 s podpisom Nantskega edikta.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nFranc I. je umrl na svojem gradu Ch\xc3\xa2teau de Rambouillet 31. marca 1547 na 28. rojstni dan svojega sina Henrika II., ki ga je nasledil. Njegovo truplo je bilo polo\xc5\xbeeno v grob poleg njegove prve \xc5\xbeene Klavdije v Baziliki Saint-Denis.'