b'\n_START_ARTICLE_\nO vra\xc5\xbeji volni\n_START_PARAGRAPH_\nO vra\xc5\xbeji volni je ljudska pravljica. Izdana je bila v zbirki Slovenske pravljice, ki je iz\xc5\xa1la leta 2002 pri zalo\xc5\xbebi Nova revija, Ljubljana. Pravljice je zbrala in uredila Jana Unuk, spremno besedo je napisal Niko Grafenauer, za ilustracije pa je poskrbel Rudi Sko\xc4\x8dir.\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nBogat grof je \xc5\xbeelel h\xc4\x8deri zagotoviti najbolj\xc5\xa1ega mo\xc5\xbea. Nekega dne je zato odrl mi\xc5\xa1, njegovo po\xc4\x8detje pa je opazil hlapec. Grof je postavil vsem snubcem vpra\xc5\xa1anje, kateri \xc5\xbeivali pripada ko\xc5\xbea. Nih\xc4\x8de ni vedel odgovora, le hlapec. Toda grofu ni bilo v\xc5\xa1e\xc4\x8d, da bi se h\xc4\x8derka poro\xc4\x8dila s hlapcem, zato mu je dal \xc5\xa1e eno nalogo: prinesti mora pet centov vra\xc5\xbeje volne. Hlapec je nalogo vzel resno in se odpravil na pot, da bi na\xc5\xa1el kraj, kjer prebiva vrag. Po poti je vsako no\xc4\x8d prespal pri drugih dobrih ljudeh, ki so mu ponudili preno\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de in ga nato prosili, da vraga \xc5\xa1e vpra\xc5\xa1a, kak\xc5\xa1na je re\xc5\xa1itev za njihove te\xc5\xbeave: prvi so \xc5\xbeeleli, da bi njihova jablana spet cvetela, drugi so \xc5\xbeeleli, da bi bil njihov studenec spet poln vode, in tretji, da bi neka \xc5\xbeena po sedmih letih zopet spregovorila. Nato je pri\xc5\xa1el do reke, \xc4\x8dez katero je du\xc5\xa1a nosila ljudi \xc5\xbee sedem let. Tudi ona ga je prosila za pomo\xc4\x8d. Ko je \xc4\x8detrti ve\xc4\x8der potrkal na vrata hi\xc5\xa1e, mu je nasproti pri\xc5\xa1la \xc5\xbeena in mu povedala, da je prispel do vraga, ona pa je njegova dekla. Hlapec je bil sre\xc4\x8den, ker je kon\xc4\x8dno dobil, kar je iskal. Dekli je povedal vse, kar se mu je primerilo na poti, in tudi to, zakaj je pri\xc5\xa1el. Napravila sta na\xc4\x8drt: hlapec se bo zve\xc4\x8der skril pod vragovo posteljo in poslu\xc5\xa1al, dekla pa bo vragu odtrgala pet centov volne in ga vmes spra\xc5\xa1evala, kaj naj storijo ljudje, ki so v te\xc5\xbeavah, nazadnje pa \xc5\xa1e, kaj mora ona storiti, da se re\xc5\xa1i njegove su\xc5\xbenosti. Na\xc4\x8drt se jima je posre\xc4\x8dil. Dekla je uspela odtrgati pet centov vra\xc5\xbeje volne in izvedeti, kak\xc5\xa1ne so re\xc5\xa1itve za ljudi v te\xc5\xbeavah: mutasta \xc5\xbeena naj izpod praga odkoplje Sveto Re\xc5\xa1nje Telo in spet bo spregovorila, iz studenca morajo ljudje vzeto zlato kladivo, pa bo zopet poln vode, pod jablano pa le\xc5\xbei velikanska ka\xc4\x8da, ki jo morajo ubiti, da bo jablana spet cvetela kot neko\xc4\x8d. Re\xc5\xa1itev za du\xc5\xa1o na reki pa je, naj pusti \xc4\x8dloveka sredi vode, ko se bo vra\xc4\x8dal iz pekla, in re\xc5\xa1ena bo. In ko se bo vse to zgodilo, bo tudi dekla re\xc5\xa1ena iz vragove su\xc5\xbenosti. Zjutraj se je hlapec z volno odpravil proti domu. Dekla mu je dala \xc5\xa1e tri svinjske mehurje, da bo lahko priplaval do brega, ko ga bo du\xc5\xa1a na polovici odlo\xc5\xbeila. Tako se je res zgodilo. Odpravil se je naprej in dobrim ljudem, ki so mu prej ponudili preno\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de, povedal, kak\xc5\xa1na je njihova re\xc5\xa1itev. Vesel je pripotoval do doma. Grof ga je zagledal \xc5\xbee od dale\xc4\x8d in se skril v omaro v hlap\xc4\x8devi sobi, ostalim pa naro\xc4\x8dil naj mu povejo, da poroke \xc5\xa1e ne bo, ker grofa ni doma. Hlapec je stopil v sobo in utrujen od dolge poti vrgel volno in denar, ki ga je za pla\xc4\x8dilo dobil od dobrih ljudi v stiski, na omaro. Omara se je zdrobila in denar je pome\xc4\x8dkal pod seboj hudobnega grofa. \xc5\xa0e isti dan se je pri\xc4\x8delo \xc5\xbeenitovanje, ki se ga je udele\xc5\xbeila tudi odre\xc5\xa1ena vra\xc5\xbeja dekla. Vsem je povedala, kako sta s hlapcem ukanila vraga, \xc5\xbeenin pa jo je iz hvale\xc5\xbenosti obdr\xc5\xbeal pri hi\xc5\xa1i.\n_START_SECTION_\nAnaliza pravljice po Brunu Bettelheimu\n_START_PARAGRAPH_\nV pravljicah sta vedno prisotna dobro in zlo, vendar pravlji\xc4\x8dni liki niso dobri in hudobni hkrati, kot smo to ljudje, temve\xc4\x8d so le dobri ali pa le zelo hudobni. Tako je v pravljici O vra\xc5\xbeji volni hlapec dober, grof pa hudoben. Prikaz obeh zna\xc4\x8dajskih skrajnosti omogo\xc4\x8da otroku, da zlahka dojame razliko med njima in vidi, da so si ljudje med seboj razli\xc4\x8dni in da se mora odlo\xc4\x8diti, kak\xc5\xa1en bi rad bil on sam._NEWLINE_Pravljice prav tako sporo\xc4\x8dajo, da je kljub te\xc5\xbeavam vsakomur dosegljivo prijetno, uspe\xc5\xa1no \xc5\xbeivljenje. Toda samo, \xc4\x8de se ne izmika tveganim bojem. Otroku pravljice obljubljajo, da mu bodo, \xc4\x8de si bo upal podati na to stra\xc5\xa1no in naporno iskanje, prisko\xc4\x8dile na pomo\xc4\x8d naklonjene sile, in mu bo zato uspelo. Hkrati pa tudi svarijo, da so tisti, ki so preve\xc4\x8d strahopetni in ozkosr\xc4\x8dni, da bi se podajali v nevarnost, obsojeni na dolgo\xc4\x8dasno \xc5\xbeivotarjenje, \xc4\x8de jih ne doleti \xc5\xa1e kaj huj\xc5\xa1ega. Hlapec je torej moral tvegati, \xc4\x8de se je \xc5\xbeelel poro\xc4\x8diti z grofovo h\xc4\x8derko. Ko se je pogumno podal na pot, poiskal pekel in vraga, je s tem re\xc5\xa1il tudi druge, ki so imeli te\xc5\xbeave.'