b'\n_START_ARTICLE_\nInterferon\n_START_PARAGRAPH_\nInterfer\xc3\xb3ni (angle\xc5\xa1ko interfere - ovirati) so celi\xc4\x8dne beljakovine, ki jih tvorijo celice kmalu po vdoru virusov in prepre\xc4\x8dujejo njihovo razmno\xc5\xbeevanje. Sodijo med najpomembnej\xc5\xa1e nespecifi\xc4\x8dne protivirusne dejavnike in so tako del naravnega (prirojenega) imunskega sistema._NEWLINE_V glavnem so bistvene tri vrste interferonov, in sicer interferoni alfa, beta ter gama (IFN-\xce\xb1, IFN-\xce\xb2 in IFN-\xce\xb3). Sinteza razli\xc4\x8dnih vrst interferonov je odvisna od spodbujevalcev in od celic, ki jih izdelujejo. Glavno prijemali\xc5\xa1\xc4\x8de delovanja je sinteza virusnih beljakovin. Interferoni sicer ne u\xc4\x8dinkujejo sami neposredno na viruse, pa\xc4\x8d pa se izlo\xc4\x8dajo iz celic in se ve\xc5\xbeejo na specifi\xc4\x8dne povr\xc5\xa1inske receptorje sosednjih celic, kar spro\xc5\xbei sintezo razli\xc4\x8dnih protivirusnih beljakovin v celicah. Poleg omenjenega vplivajo tudi na imunsko uni\xc4\x8denje oku\xc5\xbeenih celic._NEWLINE_Interferoni po\xc4\x8dasi postajajo pomembni v kemoterapiji virusnih bolezni, saj imajo mo\xc4\x8dno protivirusno dejavnost in vitro in majhno toksi\xc4\x8dnost. Obetavni rezultati so bili dose\xc5\xbeeni pri zdravljenju oku\xc5\xbeb s herpesvirusi, virusi hepatitisa B in C, rinovirusi ter papilomavirusi. Imajo tudi protirakasto delovanje.\n_START_SECTION_\nLastnosti interferonov\n_START_PARAGRAPH_\nInterferoni so po kemi\xc4\x8dni zgradbi glikoproteini z molekulsko maso okoli 17\xe2\x80\x9320 kD. Zapisa za IFN alfa in beta se nahajata na 9. kromosomu, za IFN gama pa na 12. kromosomu._NEWLINE_IFN alfa izdelujejo levkociti in \xc5\xa1tevilne druge celice, IFN beta fibroblasti in epitelijske celice, IFN gama pa limfociti po spodbujevanju z mitogeni ali ob ponovnem stiku z antigeni. Glede na mesto sinteze imenujemo zato IFN alfa tudi levkocitni, IFN beta fibroblastni ter IFN gama imunski interferon._NEWLINE_IFN alfa in beta se ve\xc5\xbeeta na enake celi\xc4\x8dne receptorje, IFN pa na druge receptorje. Prva dva sta obstojna tudi pri zelo nizkem pH, IFN gama pa v kislem okolju ni dejaven.\n_START_SECTION_\nSinteza in mehanizem delovanja\n_START_PARAGRAPH_\nInterferoni delujejo nespecifi\xc4\x8dno na viruse, saj zavirajo razmno\xc5\xbeevanje razli\xc4\x8dnih virusov, njihovo sintezo izzovejo razli\xc4\x8dni spodbujevalci ter u\xc4\x8dinkoviti so v razli\xc4\x8dnih celicah in tkivih._NEWLINE_Po vstopu virusov v ob\xc4\x8dutljive celice se interferonski geni aktivirajo predvsem pod vplivom dvojnovija\xc4\x8dne molekule RNK, ki se pojavlja kot vmesna stopnja pri razmno\xc5\xbeevanju virusov z DNK ali RNK (replikativni intermediat). Po sintezi se izlo\xc4\x8dajo iz celic in se ve\xc5\xbeejo na dolo\xc4\x8dene receptorje sosednjih celic, v katerih spro\xc5\xbeijo sintezo protivirusnih beljakovin._NEWLINE_Najpomembnej\xc5\xa1i tovrstni beljakovini sta oligoadenilatna polimeraza in beljakovinska kinaza P1, ki sta pravzaprav encima. Polimeraza izdeluje kratke verige adenilatov, ki aktivirajo endoribonukleazo L, ta pa razgradi virusno sporo\xc4\x8dilno RNK (mRNK). Kinaza fosforilira dolo\xc4\x8dene ribosomske beljakovine in tako onemogo\xc4\x8di prevajanje (translacijo) virusne mRNK. Druge pomembne beljakovine so \xc5\xa1e metilaza, fosfodiesteraza, beljakovina Mx ter glikoziltransferaze. Slednje ovirajo glikoziliranje virusnih beljakovin, posledica \xc4\x8desar je okrnjena dejavnost._NEWLINE_Interferoni na razli\xc4\x8dne na\xc4\x8dine vplivajo tudi na imunski odziv. Med drugim spodbujajo fagocitno dejavnost makrofagov, pospe\xc5\xa1ujejo razvoj in dejavnost naravnih celic ubijalk in citotoksi\xc4\x8dnih limfocitov T (Tc), pove\xc4\x8dajo izra\xc5\xbeanje receptorjev za Fc del protiteles (FcR) ter povr\xc5\xa1inskih antigenov PHK I in II, vplivajo na izdelovanje protiteles ter spro\xc5\xbeijo sintezo razli\xc4\x8dnih citokinov (npr. IL-2)._NEWLINE_Preko pove\xc4\x8danja aktivnosti beljakovine p53 promovirajo proces apoptoze, kar ubije oku\xc5\xbeene celice. Hkrati je omenjeni u\xc4\x8dinek povezan s protirakastim delovanjem interferonov.\n_START_SECTION_\nOdpornost virusov\n_START_PARAGRAPH_\nMnogo virusov je razvilo mehanizme proti delovanjem interferonov. Virusi lahko med drugim ovirajo signaliziranje po vezavi interferona na receptor, prepre\xc4\x8dujejo njegovo sintezo in/ali zavirajo delovanje beljakovin, ki se sintetizirajo pod vplivom interferonov. Primeri takih virusov so virus japonskega encefalitisa (JEV), virus denge (tip 2 oz. DEN-2), herpesvirusi, poliomavirusi (veliki antigen T), papilomavirusi (beljakovina E7) in virus vakcinije (beljakovina B18R).'