b'\n_START_ARTICLE_\nKrvobetna \xc4\x8deladica\n_START_SECTION_\nTaksonomija in nomenklatura\n_START_PARAGRAPH_\nGlivo je prvotno poimenoval Persoon leta 1799 kot Agaricus haematopus, dokon\xc4\x8dno taksonomsko veljavo pa je ime dobilo leta 1821 v Friesevem delu Systema Mycologicum. Trenutno ime, Mycena haematopus, je dolo\xc4\x8dil nem\xc5\xa1ki taksonom Kummer leta 1871. Ozna\xc4\x8devalec vrste, haematopus, izhaja iz gr\xc5\xa1kih besed \xce\xb1\xe1\xbc\xb1\xce\xbc\xce\xb1\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x83: ha\xc3\xadmatos \xe2\x80\x93 krven (kar se nana\xc5\xa1a na prisotnost rde\xc4\x8dega mleka, eno od glavnih zna\xc4\x8dilnosti glive) in \xcf\x80\xce\xbf\xcf\x85\xcf\x82: pous - noga, vzno\xc5\xbeje._NEWLINE_Lange je leta 1914 opisal podvrsto M. haematopus var. marginata, za katero je zna\xc4\x8dilna rde\xc4\x8dkasta barva koncev listi\xc4\x8dev. Geesteranus je obravnaval obarvanje listi\xc4\x8dev kot taksonomsko nepomembno zaradi prevelike raznolikosti v obarvanju. Leta 1976 sta ameri\xc5\xa1ka mikologa Mitchel in Smith v Koloradu opisala novo podvrsto, Mycena haematopus var. cuspidata s\xc2\xa0\xc2\xbbkljunastim\xc2\xab\xc2\xa0izrastkom na klobuku, ki pa pogosto izgine med dozorevanjem glive. Geesteranus je omenjeno podvrsto poimenoval kot Mycena sanguinolenta var. cuspidata.\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nBazidiokarp krvobetne \xc4\x8deladice, plodno telo podgobja oz. trosnjak, raste na razpadajo\xc4\x8dem lesu. Oblika klobuka je odvisna od razvojne stopnje glive: mlaj\xc5\xa1i primerki so jaj\xc4\x8daste ali sto\xc5\xbe\xc4\x8daste oblike, pozneje pa postanejo klobuki zvonaste oblike. Po popolni dozoritvi se robovi klobuka zavihajo navzgor, tako da postane klobuk skorajda raven, na sredini pa se pojavi izboklina (umbo). Najve\xc4\x8dji premer klobuka zna\xc5\xa1a 4 cm, povr\xc5\xa1ina pa je sprva suha in prekrita s finim belkastim prahom, nato pa postane polo\xc5\xa1\xc4\x8dena in vla\xc5\xbena. Poleg tega je sam klobuk pri odraslih primerkih polprozoren, zaradi \xc4\x8desar je vidna \xc5\xbearkasta rast hif, kar odra\xc5\xbea polo\xc5\xbeaj listi\xc4\x8dev na spodnji strani. Barva klobuka je rde\xc4\x8de- do ro\xc5\xbenato-rjava, pogosto z vijoli\xc4\x8dnimi odtenki, in je svetlej\xc5\xa1a proti robovih. Slednji so valoviti in imajo lahko raztrgan videz zaradi ostankov tanke membranske oz. paj\xc4\x8devinaste strukture, ki \xc5\xa1\xc4\x8diti listi\xc4\x8de med razvojem._NEWLINE_Meso glive je bledo do vinsko rde\xc4\x8de in nima posebnega vonja. Po mehanski po\xc5\xa1kodbi, kot je zareza, mezi iz tkiva rde\xc4\x8de mleko oz. lateks. Listi\xc4\x8di trosovnice (himenija) so prira\xc5\xa1\xc4\x8deni na bet in so sprva belkaste ali sivo vinske barve, pozneje pa postanejo rde\xc4\x8de-rjavi. Njihovo \xc5\xa1tevilo je majhno (giblje se med 20 in 30) in segajo od roba klobuka do beta, zaradi \xc4\x8desar nastanejo vmesni prostori. Prisotni so tudi manj\xc5\xa1i listi\xc4\x8di (lamelule), ki pa ne segajo od roba do beta in so razvr\xc5\xa1\xc4\x8deni v dveh ali treh serijah enakih dol\xc5\xbein. Bet temno rde\xc4\x8de-rjave barve je okoli 9 cm visok ter 0,1-0,2 cm \xc5\xa1irok. Je votel in krhek. Pri mlaj\xc5\xa1ih primerkih je zgornji del beta gosto prekrit s prahom cimetne barve, ki izgine skozi \xc4\x8das. Pri dni\xc5\xa1\xc4\x8du so prisotni grobi dlakasti izrastki. Kot pri klobuku tudi iz tkiva beta mezi rde\xc4\x8de mleko v primeru po\xc5\xa1kodbe._NEWLINE_Krvobetno \xc4\x8deladico zajeda plesen Spinellus fusiger, ki daje gostiteljski glivi\xc2\xa0\xc2\xbbkosmat\xc2\xab\xc2\xa0videz.\n_START_SECTION_\nMikroskopske in biokemijske zna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nTrosni prah je bele barve. Same spore so elipti\xc4\x8dne oblike, gladke in merijo 8\xe2\x80\x9311 \xc2\xb5m x 5\xe2\x80\x937 \xc2\xb5m. So amiloidne, kar pomeni, da bodo absorbirale jod po obarvanju z Melzerjevim reagentom. Na vr\xc5\xa1i\xc4\x8dkih bazidijev so 4 spore. Cistide so terminalne celice hif v trosovnici in merijo 60-80 \xc2\xb5m x 9-12 \xc2\xb5m. Kaulocistide, tj. cistide na betu, so prisotne v skupinah oz. grozdih in merijo 20-55 \xc2\xb5m x 3,5-12 \xc2\xb5m. V tkivu listi\xc4\x8dev so prisotne \xc5\xa1tevilne celice, ki proizvajajo mleko in ga izlo\xc4\x8dajo v primeru po\xc5\xa1kodbe._NEWLINE_Povr\xc5\xa1ina trosovnice je belkaste barve in puhasta. Terminalni deli hif so lahko odebeljeni, moniliformne hife (oblika niza krogelnih struktur) pa so zelo redke. Bioluminiscenca je prisotna, vendar je \xc5\xa1ibka. Zunajceli\xc4\x8dne (ekstracelularne) oksidaze so prisotne in predstavljajo eno od klju\xc4\x8dnih komponent pri gnilo\xc5\xbeivstvu.\n_START_SECTION_\nPodobne vrste\n_START_PARAGRAPH_\nPodobna vrsta iz rodu \xc4\x8deladic, ki proizvaja rde\xc4\x8de mleko, je M. sanguinolenta. Od krvobetne \xc4\x8deladice se lo\xc4\x8di po tem, da je manj\xc5\xa1a (premer klobuka je od 0,3-1 cm) in ima temno rjavo-rde\xc4\x8de robove klobuka, poleg tega pa raste raj\xc5\xa1i posami\xc4\x8dno v skupini kot pa v tesnej\xc5\xa1ih zvezah s skupno bazo, in sicer na odmrlih listih in vejah, mahovih ter plasteh odpadlih borovih iglic. Barva klobuka pri M. sanguinolenta obsega rde\xc4\x8de- do oran\xc5\xbeno-rjave odtenke, ostanki za\xc5\xa1\xc4\x8ditne membrane na robovih pa niso prisotni.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjski prostor in ekologija\n_START_PARAGRAPH_\nV okviru rodu \xc4\x8deladic se krvobetno \xc4\x8deladico najla\xc5\xbeje prepozna in je tudi najpogostej\xc5\xa1a. V Severni Ameriki uspeva gliva ju\xc5\xbeno od Aljaske, pogosta pa je tudi v Evropi. Na Japonskem in v Venezueli uspeva podvrsta M. haematopus var. marginata. Na Nizozemskem je ena od mnogih vrst gliv, ki redno rastejo na starih tramovih pomolov. V blagem podnebju raste na\xc4\x8deloma vso leto._NEWLINE_Je gnilo\xc5\xbeivka oz. saprofit, zato pridobiva hranilne snovi preko razkrajanja organskih snovi. V skladu s tem navadno raste na gnilih deblih in \xc5\xa1torih, navadno v skupini, pri kateri imajo vse glive skupno bazo. Razkroj lesa v gozdu je posledica skupnega delovanja \xc5\xa1ir\xc5\xa1e skupnosti razli\xc4\x8dnih vrst gliv. V smislu ekolo\xc5\xa1ke sukcesije je M. haematopus\xc2\xa0\xc2\xbbpozni kolonizator\xc2\xab: rasti za\xc4\x8dne po tem, ko so les deloma razkrojile dolo\xc4\x8dene vrst gliv, ki razgrajujejo razli\xc4\x8dne snovi, med drugim holocelulozo, tj. zmes celuloze in hemiceluloze.\n_START_SECTION_\nU\xc5\xbeitnost\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav nekateri viri zatrjujejo, da je krvobetna \xc4\x8deladica u\xc5\xbeitna goba, se v splo\xc5\xa1nem gobo obravnava kot neu\xc5\xbeitno oz. se priporo\xc4\x8da izogibanje zaradi morebitnih toksinov, na katere gliva \xc5\xa1e ni bila testirana. Iskanje dodatno ote\xc5\xbeuje relativno majhna velikost. Okus mesa je blago oz. rahlo kisel.\n_START_SECTION_\nNaravni proizvodi\n_START_PARAGRAPH_\nKrvobetna \xc4\x8deladica proizvaja \xc5\xa1tevilne edinstvene spojine. Glavni pigment je hematopodin B, ki je tako kemijsko ob\xc4\x8dutljiv na izpostavitev zraku in svetlobi, da je bil dolgo \xc4\x8dasa znan le njegov stabilnej\xc5\xa1i razpadni produkt, hematopodin. Sinteza pigmenta je bila razjasnjena leta 1996. Hematopodini so prvi pirolokinolinski alkaloidi, ki so bili odkriti v glivah; pirolokinolini so v osnovi kombinacija pirola in kinolina, ki sta heterocikli\xc4\x8dni aromati\xc4\x8dni organski spojini. Podobne spojine se nahajajo v morskih spu\xc5\xbevah in imajo veliki potencial za raziskovanje zaradi raznovrstnih biolo\xc5\xa1kih aktivnostih, kot so citotoksi\xc4\x8dno delovanje proti tumorskim celicam ter protimikrobno delovanje. Med alkaloidnimi spojinami v glivi so med drugim \xc5\xa1e rde\xc4\x8di pigmenti micenarubini D, E in F. Pred odkritjem vseh omenjenih spojin so domnevali, da so pirolokinolinski alkaloidi redko prisotni v kopenskih organizmih.'