b'\n_START_ARTICLE_\nV. legija Macedonica\n_START_SECTION_\n1. stoletje pr. n. \xc5\xa1t.: ustanovitev in premestitev v Makedonijo\n_START_PARAGRAPH_\nV. legija je bila ena od prvotnih osemindvajset legij, ki jih je ustanovil Oktavijan. Obstajali sta dve V. legiji: V. legija Gallica in V. legija Urbana. Obe imeni sta bili morda zgodnej\xc5\xa1i imeni V. makedonske legije. Legija se je verjetno udele\xc5\xbeila bitke pri Akciju leta 31. pr. n. \xc5\xa1t.. Kasneje je bila preme\xc5\xa1\xc4\x8dena v Makedonijo, kjer je ostala od leta 30 pr. n. \xc5\xa1t. do leta 6 in dobila vzdevek "makedonska". Leta 6 je bila preme\xc5\xa1\xc4\x8dena v Oescus v Mezijo.\n_START_SECTION_\n1. stoletje: velika judovska vstaja\n_START_PARAGRAPH_\nNekaj veksilacij V. makedonske legije se je pod Lucijem Cesenijem Petom v Armeniji vojskovalo s Partskim cesarstvom. Po porazu v bitki pri Randeji je bila cela V. makedonska legija skupaj s III. Galsko, VI. Ferrato in X. legijo Fretensis  pod poveljstvom Gneja Domicija Korbula poslana na vzhod v zmagovito vojno proti Partom._NEWLINE_Ko je v Judeji na za\xc4\x8detku leta 66 izbruhnila velika judovska vstaja, je bila V. makedonska najbr\xc5\xbe \xc5\xa1e na vzhodu. Neron je poveljstvo nad njo, X. legijo Fretensis in XV. legijo Apollinaris predal Titu Flaviju Vespazijanu z nalogo, da zatre upor. Leta 67 se je Rimljanom brez odpora predalo galilejsko mesto Cipori, V. legija pa je kasneje osvojila najve\xc4\x8dje samarijsko sveti\xc5\xa1\xc4\x8de na gori Gerizim. V letu \xc5\xa1tirih cesarjev (68) je bila legija neaktivna in stacionirana v Emavsu, kjer je zapustila ve\xc4\x8d nagrobnikov svojih vojakov. Po Vespazijanovi razglasitvi za cesarja in koncu vojne pod njegovim sinom Titom, je V. makedonska legija zapustila Judejo in se leta 71 vrnila v Oescus. Leta 96 je bil njen tribunus militum kasnej\xc5\xa1i cesar Hadrijan.\n_START_SECTION_\n2. stoletje: \xc4\x8duvanje meje na Donavi v Dakiji\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 101 so legijo premestili v Dakijo, kjer se je pod cesarjem Trajanom vojskovala proti da\xc4\x8danskemu kralju Decebalu. Po koncu vojne leta 106 je legija od leta 107  ostala v Toesmisu, sedanji Igliti, blizu delte Donave. Pod Hadrijanovim poveljstvom  se je proslavil njen centurion Kalvencij Viator, ki je bil kasneje imenovan za poveljnika cesarjeve konjeni\xc5\xa1ke garde (equites singulares Augusti)._NEWLINE_Ko je cesar Lucij Ver spro\xc5\xbeil svoj pohod proti Partom (161-166), so legijo premestili na vzhod, vendar so jo kasneje vrnili v njen bazni tabor v Potaissi v Dacii Porolissensis. _NEWLINE_Severna meja Rimskega cesarstva je bila vedno nemirna. Ko se je cesar Mark Avrelij vojskoval proti Markomanom, Sarmatom in Kvadom, je pod svoje poveljstvo vpoklical tudi V. makedonsko legijo. _NEWLINE_Na za\xc4\x8detku vladavine cesarja Komoda, sta V. makedonska in XIII. legija Gemina pod poveljstvom kasnej\xc5\xa1ih uzurpatorjev Pescenija Nigra in Klodija Albina ponovno porazili Sarmate. Kasneje je v borbi za prestol podprla Septimija Severja. _NEWLINE_Leta 185 ali 187 je za zmago nad najemni\xc5\xa1ko vojsko v Dakiji  dobila vzdevek Pia Constans (verna in zanesljiva) ali Pia Fidelis (verna in zvesta).\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1a stoletja\n_START_PARAGRAPH_\nV. legija je ve\xc4\x8dino 3. stoletja pre\xc5\xbeivela v Potaissi, kjer se je ve\xc4\x8dkrat vojskovala in dobivala \xc4\x8dastne naslove. Cesar Valerijan ji je dal naslov  III Pia III Fidelis, njegov sin Galien pa naslov VII Pia VII Fidelis. 4. 5. in 6. naslov je dobila verjetno v \xc4\x8dasu, ko se je kot mobilna konjeni\xc5\xa1ka enota bojevala proti uzurpatorjema Ingenu in Regalijanu leta 260 v Meziji. Njena veksilacija se je v letih 269-271 vojskovala v Galiji proti galskemu cesarju Viktorinu. _NEWLINE_Ko se je cesar Avrelijan umaknil iz Dakije, se je V. legija leta 274 vrnila v Oescus. V naslednjih stoletjih je skrbela za mir v Dakiji in postala comitatensis. Poveljeval ji je magister militum per Orientis. Kasneje se je verjetno vklju\xc4\x8dila v bizantinsko armado._NEWLINE_Konjeni\xc5\xa1ka enota, ki jo je ustanovil Galijen, se je pod Dioklecijanom popolnoma odcepila in postala del njegovega komitata. Enota je bila poslana v Mezopotamijo, kjer se je leta 296 uspe\xc5\xa1no vojskovala proti  Sasanidom, in zatem v Memfis, kjer je ostala do vstopa v bizantinsko armado.'