b'\n_START_ARTICLE_\nKarel Podgornik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nGimnazijo je 1891 kon\xc4\x8dal v Gorici in nato v Gradcu \xc5\xa1tudiral pravo. \xc5\xa0e pred diplomo je bil pripravnik v odvetni\xc5\xa1ki pisarni dr. Henrika Tume v Gorici in \xc5\xbee takrat pri\xc4\x8del javno in politi\xc4\x8dno delovati v liberalnem taboru. Leta 1907 je v Gorici postal \xc4\x8dlan izvr\xc5\xa1nega odbora Narodno napredne stranke. Zelo aktiven je bil tudi v dru\xc5\xa1tvu Narodna prosveta, katerega je 1904 ustanovil in bil njegov dolgoletni predsednik. To dru\xc5\xa1tvo je bila osrednja prosvetna organizacija liberalcev na Gori\xc5\xa1kem, imelo je bogato knji\xc5\xbenico in razvito gledali\xc5\xa1ko dejavnost. Bil je tudi tajnik Pevskega in glasbenega dru\xc5\xa1tva v Gorici, stare\xc5\xa1ina pri akademskem dru\xc5\xa1tvu Adrija, deloval pa je tudi v kolesarskem dru\xc5\xa1tvu Gorica. Ob za\xc4\x8detku 1. svetovne vojne je bil mobiliziran v avstrijsko vojsko. Avgusta 1918 se je vrnil v Gorico in kmalu nato vstopil v politi\xc4\x8dno delovanje. Vklju\xc4\x8dil se je v enotno politi\xc4\x8dno dru\xc5\xa1tvo Edinost za podro\xc4\x8dje Julijske krajine. 15. maja 1921 je bil na listi Jugoslovanske narodne stranke izvoljen v italijanski parlament. Njegov prvi nastop v parlamentu je bil povezan s problematiko \xc5\xa1olstva Slovencev in Hrvatov v Slovenskem Primorju in Istri. Zavzemal se je tudi za uporabo sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine v javnosti in v zvezi s tem skupaj z Josipom Vilfanom predlagal resolucijo naj vlada omogo\xc4\x8di slovenskemu prebivalstvu, da v javnosti svobodno uporablja sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino v ob\xc4\x8devanju z oblastmi. Po fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dni prepovedi slovenskega javnega delovanja se je posvetil odvetni\xc5\xa1kemu poklicu. Policija ga je do 2. svetovne vojne ves \xc4\x8das strogo nadzorovala. Ob napadu na Kraljevino Jugoslavijo je bil nekaj \xc4\x8dasa zaprt v tabori\xc5\xa1\xc4\x8du Urbisaglia (pokrajina Macerata). Osvobodilni fronti se je pridru\xc5\xbeil leta 1942. Javni delavec je ostal tudi po letu 1945. 10. avgusta 1947 je bil izvoljen za prvega predsednika Demokrati\xc4\x8dne fronte Slovenije v Gorici. Zaradi italijanskih \xc5\xa1ovinistov in njihovega ustrahovanja se je ob priklju\xc4\x8ditvi Slovenske Primorske k Jugoslaviji preselil v Solkan.'