b'\n_START_ARTICLE_\nTeorija paleolitske kontinuitete\n_START_SECTION_\nNastanek in vsebina TPC\n_START_PARAGRAPH_\nNovej\xc5\xa1o tezo o avtohtonosti je utemeljil profesor na univerzi v Utrechtu, Mario Alinei, Italijan, ki je ustanovitelj in direktor revije Quaderni di semantica, predsednik Atlas Linguarum Europae pod pokroviteljstvom UNESCO, predsednik Societ\xc3\xa9 Internationale de Geolinguistique et de Dialectologie. Mario Alinei kot utemeljitelj teorije paleolitske kontinuitete zagovarja tezo, da se selitev narodov v Evropi ni mogla zgoditi tako pozno (med 4. in 6. stoletja n. \xc5\xa1t.), pa\xc4\x8d pa naj bi etni\xc4\x8dni in jezikovni fenomeni v Evropi obstajali delno \xc5\xbee od paleolitika. Svojo tezo utemeljuje zlasti s kontinuiteto arheolo\xc5\xa1kih kultur in novej\xc5\xa1imi raziskavami genetskega materiala._NEWLINE_Alineijeve trditve so bile v mednarodni strokovni javnosti dele\xc5\xbene \xc5\xa1tevilnih zavra\xc4\x8danj, a tudi odobravanj. Njegovi skupini se je pridru\xc5\xbeilo \xc5\xa1e nekaj drugih strokovnjakov: zgodovinarji Marcel Otte, Alexander H\xc3\xa4usler in Paolo Galloni, jezikoslovci Franco Cavazza, Xaverio Ballester, Francesco Benozzo, Michel Contini, Gabriele Costa, Jean Le D\xc3\xbb, antropolog Henry Harpending, idr. Zgledujejo se po predhodnih strokovnjakih, kot so Herbert K\xc3\xbchn, Ernst Meyer, Thomas B\xc3\xbcrrow, P. Bosch-Gimpera, Vladimir I. Georgiev, Marcello Durante, Cicerone Poghirc, Homer L. Thomas.\n_START_SECTION_\nKriti\xc4\x8dna mnenja o teoriji\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovinopisje danes etnogenezo razlaga kot evolutivni proces in izhaja iz predpostavke, da so etni\xc4\x8dne in jezikovne identitete nestalni ter kulturno pogojeni fenomeni, ki se v \xc4\x8dasu in prostoru spreminjajo._NEWLINE_Kritiki teorije paleolitske kontinuitete opozarjajo, da genetska kontinuiteta ne pomeni hkrati tudi etnolingvisti\xc4\x8dne kontinuitete, jezikoslovci pa obenem poudarjajo, da jezikov ni mo\xc5\xbeno primerjati brez ustreznega upo\xc5\xa1tevanja njihovih razvojnih zakonitosti in sprememb, ki se zgodijo v stoletjih._NEWLINE_Jezikoslovna dejstva in ugotovitve arheologije ne pritrjujejo Alienijevim tezam o Slovanih. Primerjalno jezikoslovje razvoj slovanskih jezikov pojasnjuje kot postopno preoblikovanje dela prvotne baltoslovanske jezikovne skupnosti ter pradomovino Slovanov postavlja v obmo\xc4\x8dje med srednjim Dnjeprom in Bugom, kjer so ugotovljena najbolj arhai\xc4\x8dna slovanska re\xc4\x8dna imena (Go\xc5\x82\xc4\x85b 1992: 300). Oblikovanje praslovan\xc5\xa1\xc4\x8dine velja za relativno pozen fenomen, ki je najve\xc4\x8djo enotnost in razvojno dinamiko dosegel v prvi polovici prvega tiso\xc4\x8dletja n. \xc5\xa1t._NEWLINE_Arheologija postopno etnogenezo Slovanov povezuje s kulturami severovzhodne Evrope: od zarubinske, kijevske (ki predstavlja najve\xc4\x8djo kulturno enotnost Slovanov med 3. in 5. stoletja n. \xc5\xa1t.) in \xc4\x8dernjahivske kulture do njihovega naslednika, kompleksa pra\xc5\xa1ke, penkivske in kolo\xc4\x8dinske kulture, ki izpri\xc4\x8duje preseljevanje Slovanov med 5. in 7. stoletjem n. \xc5\xa1t.'