b"\n_START_ARTICLE_\nRimski senat\n_START_PARAGRAPH_\nRimski senat, ena od najtrajnej\xc5\xa1ih politi\xc4\x8dnih institucij anti\xc4\x8dnega Rima. Ustanovljen je bil \xc5\xbee v prvih dneh po ustanovitvi mesta Rima, ki je, po izro\xc4\x8dilu, nastal leta 753 pr. n. \xc5\xa1t.. Pre\xc5\xbeivel je padec Rimskega kraljestva leta 509 pr. n. \xc5\xa1t., padec Rimske republike v 1. stoletju pr. n. \xc5\xa1t., delitev Rimskega cesarstva leta 395, padec Zahodnega rimskega cesarstva leta 476 in vladavino barbarov v 5., 6. in 7. stoletju. Senat Zahodnega rimskega cesarstva je svojo vlogo opravljal neprekinjeno do leta 603. _NEWLINE_V Rimskem kraljestvu je bil malo ve\xc4\x8d kot kraljevo svetovalno telo. Zadnjega rimskega kralja Lucija Tarkvinija Superba so odstavili leta 509 pr. n. \xc5\xa1t. v dr\xc5\xbeavnem udaru, ki ga je vodil Lucij Junij Brut._NEWLINE_V zgodnji Republiki je bil senat politi\xc4\x8dno \xc5\xa1ibak, medtem ko so imeli izvr\xc5\xa1ilni magistrati kot vrhovni sve\xc4\x8deniki, zakonodajalci, sodniki in poveljniki armade v rokah skoraj absolutno mo\xc4\x8d. Ker je bil prehod iz monarhije v vladavino institucij verjetno postopen, je senat dosegel vi\xc5\xa1ek svoje politi\xc4\x8dne mo\xc4\x8di \xc5\xa1ele v srednjem obdobju Republike. _NEWLINE_Po prehodu Republike v Principat je senat izgubil ve\xc4\x8dino svoje politi\xc4\x8dne mo\xc4\x8di, pa tudi ugleda. Po dr\xc5\xbeavnih reformah cesarja Dioklecijana je postal politi\xc4\x8dno nepomemben in ni nikoli ve\xc4\x8d dosegel mo\xc4\x8di, ki jo je neko\xc4\x8d imel. Ko se je sede\xc5\xbe vlade preselil iz Rima, se je pretvoril v rimsko mestno upravno telo. Njegova podoba se je okrepila, ko je cesar Konstancij II. ustanovil dodatni senat v Konstantinoplu. _NEWLINE_Po padcu Zahodnega rimskega cesarstva leta 476, je senat na zahodu nekaj \xc4\x8dasa deloval tudi pod oblastjo barbarov. Ponovno ga je ustanovil bizantinski cesar Justinijan I., ko je osvojil ve\xc4\x8dino izgubljenega ozemlja nekdanjega Zahodnega cesarstva, potem pa je leta 603 dokon\xc4\x8dno izginil. Senat Vzhodnega cesarstva je \xc5\xbeivel do 13. stoletja, ko so dokon\xc4\x8dno ugasnile \xc5\xa1e zadnje anti\xc4\x8dne politi\xc4\x8dne institucije.\n_START_SECTION_\nSenat Rimskega kraljestva\n_START_PARAGRAPH_\nSenat Rimskega kraljestva je bil politi\xc4\x8dno telo anti\xc4\x8dnega Rimskega kraljestva. Beseda senat izhaja  iz latinske besede senex, ki pomeni 'star', se pravi, da je bil senat nekak\xc5\xa1en svet stare\xc5\xa1in. Prazgodovinski Indoevrpoejci, ki so se naselili v Italiji ve\xc4\x8d stoletij pred ustanovitvijo Rima leta 753 pr. n. \xc5\xa1t., so se zdru\xc5\xbeevali v plemenske skupnosti, katere so pogosto vodili aristokratski sveti plemenskih stare\xc5\xa1in. _NEWLINE_Zgodnja rimska dru\xc5\xbeina se je imenovala gens, kar pomeni 'rod ali 'klan. Vsak klan je bil zdru\xc5\xbeba dru\xc5\xbein, ki jih je vodil skupen \xc5\xa1e \xc5\xbeive\xc4\x8di mo\xc5\xa1ki patriarh, imenovan pater (o\xc4\x8de). Ko so se zgodnje Rimske gentes za\xc4\x8dele zdru\xc5\xbeevati v ve\xc4\x8dje skupnosti, so bili patres vodilnih klanov izbrani v skupni svet stare\xc5\xa1in, iz katerega bi se lahko kasneje razvil rimski senat. Patres so postopoma spoznali potrebo po enem samem voditelju. Izvolili so kralja (rex), in nanj prenesli del svojih pristojnosti. Ko je kralj umrl, so se pristojnosti vrnile plemenskim stare\xc5\xa1inam._NEWLINE_Rimski senat naj bi po izro\xc4\x8dilu ustanovil prvi rimski kralj Romul in je na za\xc4\x8detku \xc5\xa1tel sto mo\xc5\xbe. Potomci teh stotih mo\xc5\xbe so kasneje postali dru\xc5\xbebeni razred patricijev. Peti rimski kralj Lucij Tarkvinij Prisk je \xc5\xa1tevilo senatorjev pove\xc4\x8dal za sto mo\xc5\xbe. Novi \xc4\x8dlani so bili izbrani iz manj\xc5\xa1ih vodilnih dru\xc5\xbein in so se zato imenovali minorum gentium._NEWLINE_Sedmi in zadnji rimski kralj Lucij Tarkvinij Superb je mnogo vodilnih senatorjev usmrtil in jih ni nadomestil z novimi, zato se je \xc5\xa1tevilo senatorjev zmanj\xc5\xa1alo. Leta 509 pr. n. \xc5\xa1t. so v senat ponovno za\xc4\x8deli sprejemati nove \xc4\x8dlane, med njimi tudi Lucija Junija Bruta in Publija Valerija Publikola iz vite\xc5\xa1kega reda konjenikov (ordo equites). Imenovali so jih conscripti ('naborniki') in \xc5\xa1tevilo senatorjev se je postopoma pove\xc4\x8dalo na tristo.        _NEWLINE_Senat Rimskega kraljestva je imel tri glavne odgovornosti: deloval je kot najvi\xc5\xa1ji organ izvr\xc5\xa1ilne oblasti, bil kraljevo svetovalni telo in s soglasjem prebivalcev Rima deloval kot zakonodajni organ.  _NEWLINE_Njegova najpomembnej\xc5\xa1a naloga so bile volitve novih kraljev. Vsakega novega kralja je tehni\xc4\x8dno gledano izvolilo prebivalstvo, dejansko pa ga je izbral in potrdil senat._NEWLINE_Obdobje po smrti kralja do izvolitve novega se je imenovalo interregnum ('medvladje'). V tem \xc4\x8dasu je interrex (regent) nominiral kandidate za novega kralja. Ko je senat dal kandidatu svojo za\xc4\x8detno soglasje, ga je formalno izvolilo ljudstvo, potem pa ga je dokon\xc4\x8dno potrdil senat. Najmanj enega kralja, Servija Tulija, je brez volitev izbral senat.        _NEWLINE_Druga najpomembnej\xc5\xa1a naloga senata je bila svetovanje kralju. Kralj je lahko zavrnil kakr\xc5\xa1enkoli nasvet senata, zaradi ugleda senata pa je bilo njegove nasvete te\xc5\xbeko ignorirati. Tehni\xc4\x8dno bi lahko senat sprejemal tudi nove zakone, \xc4\x8deprav ni deloval kot zakonodajno telo v dana\xc5\xa1njem pomenu besede. Nove zakone je lahko razgla\xc5\xa1al samo kralj, \xc4\x8deprav sta bila v postopek pogosto vklju\xc4\x8dena tudi senat in kurija (comitia curiata).\n_START_SECTION_\nSenat Rimske republike\n_START_PARAGRAPH_\nSenat Rimske republike je bil politi\xc4\x8dno telo anti\xc4\x8dne Rimske republike. Sprejemal je odloke, imenovane senatus consulta, ki so imeli obliko nasveta ali predloga magistratom. Nasveti niso imeli pravne mo\xc4\x8di, vendar so jih v praksi praviloma upo\xc5\xa1tevali._NEWLINE_\xc4\x8ce je bil senatus consultum v nasprotju z veljavnim zakonom (lex), ga je morala obravnavati rimska skup\xc5\xa1\xc4\x8dina. Skup\xc5\xa1\xc4\x8dina je lahko predlog razveljavila, ker je temeljil na precedensu in ne na zakonu. Senatus consultum je lahko slu\xc5\xbeil tudi za tolma\xc4\x8denje zakona._NEWLINE_Senat je s svojimi nasveti usmerjal magistrate, predvsem rimske konzule (vrhovne magistrate), v njihovih ukrepih v  oboro\xc5\xbeenih sporih.   Senat je imel tudi ogromno mo\xc4\x8d nad civilno upravo Rima. To je \xc5\xa1e zlasti veljalo za upravljanje dr\xc5\xbeavnih financ, ker je bil edini poobla\xc5\xa1\xc4\x8den za izpla\xc4\x8devanje javnega denarja iz dr\xc5\xbeavne blagajne.  S \xc5\xa1iritvijo Rimskega cesarstva je senat nadziral tudi upravljanje provinc, ki je bilo v domeni nekdanjih konzulov in pretorjev, in odlo\xc4\x8dal, kateri magistrat bo upravljal katero provinco. _NEWLINE_Od 3. stoletja je senat igral klju\xc4\x8dno vlogo v kriznih situacijah.  Lahko je pozval k  imenovanju diktatorja, \xc4\x8detudi so to pravico imeli vsi konzuli brez vpletanja senata. Po letu 202 se je polo\xc5\xbeaj diktatorja uporabil samo \xc5\xa1e dvakrat. Nadomestil se je z dokon\xc4\x8dno resolucijo senata (senatus consultum ultimum), ki je pooblastila konzule, da lahko za re\xc5\xa1itev krize uporabijo vsa razpolo\xc5\xbeljiva sredstva._NEWLINE_Zasedanja senata so lahko potekala v Rimu ali izven njegovih uradnih meja (pomerium), vendar ne ve\xc4\x8d kot miljo izven njih. Za senat so veljale tudi razli\xc4\x8dne verske norme, na primer \xc5\xbertvovanje bogovom pred vsakim zasedanjem in iskanje bo\xc5\xbeanskih znamenj (auspicium)._NEWLINE_Zasedanja so se obi\xc4\x8dajno za\xc4\x8denjala ob zori in so bila javna. Vodil jih je predsedujo\xc4\x8di magistrat, ki je bil po navadi konzul. Vsako zasedanje je za\xc4\x8del z uvodnim govorom, za njim pa so pri\xc5\xa1li na vrsto senatorji s svojimi problemi in predlogi. Vrstni red je dolo\xc4\x8dal njihov polo\xc5\xbeaj. Senat je ukrepal samostojno ali celo proti volji predsedujo\xc4\x8dega. _NEWLINE_Senatorji so imeli na razpolago \xc5\xa1tevilne na\xc4\x8dine, s katerimi so lahko vplivali ali celo onemogo\xc4\x8dili predsedujo\xc4\x8dega magistrata. Eden od njih je bilo izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje dolo\xc4\x8dila, da so morali pred glasovanjem govoriti vsi senatorji, drugi pa, da so se morala vsa zasedanja kon\xc4\x8dati do mraka. Senator, ki ne nameraval onemogo\xc4\x8diti delo senata (filibaster ali diem consumere), je lahko na primer razpravo zavla\xc4\x8deval do no\xc4\x8di. Besedilo sklepa je predlagal predsedujo\xc4\x8di, glasovalci pa so se lahko izjasnil za predlog ali proti njemu. Rapravo so lahko pred glasovanjem prekinili z vetom, kar je obi\xc4\x8dajno opravil tribun. \xc4\x8ce ni bilo veta in je bil predlog manj pomemben, se je glasovalo glasovno ali z dvigovanjem rok. \xc4\x8ce ni bilo veta in je bil predlog zelo pomemben, se je glasovalo s presedanjem, tako da so se senatorji presedli na eno ali drugo stran dvorane. _NEWLINE_Zelo pomembna je bila eti\xc4\x8dnost senatorjev. Senatorji niso smeli delovati v ban\xc4\x8dni\xc5\xa1tvu in sodelovati v kakr\xc5\xa1nikoli obliki javnih naro\xc4\x8dil, niso smeli imeti ladje, ki bi bila dovolj velika za mednarodno trgovanje, in niso smeli zapustiti Italije brez soglasja senata. Za svoje delo niso bili pla\xc4\x8dani. Izvolitev na magistrski polo\xc5\xbeaj je avtomatsko pomenil tudi \xc4\x8dlanstvo v senatu.\n_START_SECTION_\nSenat Rimskega cesarstva\n_START_PARAGRAPH_\nPo padcu Rimske republike se je konstitucionalno ravnote\xc5\xbeje mo\xc4\x8di premaknilo iz rimskega senata proti rimskemu cesarju. Senat je sicer obdr\xc5\xbeal pravni polo\xc5\xbeaj, kakr\xc5\xa1nega je imel v Republiki, v praksi pa je bila njegova oblast zanemarljivo majhna. Vso mo\xc4\x8d v dr\xc5\xbeavi je imel v svojih rokah cesar. Za \xc4\x8dlanstvo v senatu so se zato potegovali samo posamezniki, ki so bolj kot oblast iskali presti\xc5\xbe in socialni polo\xc5\xbeaj._NEWLINE_Med vladanjem prvih cesarjev se je vsa zakonodajna, sodna in volilna oblast prenesla iz rimske skup\xc5\xa1\xc4\x8dine (comitia) na senat. Ker je imel cesar oblast nad senatom, je senat deloval zgolj kot stroj za izvr\xc5\xa1evanje njegove avtokratske oblasti._NEWLINE_Prvi cesar, Avgust, je \xc5\xa1tevilo senatorjev zmanj\xc5\xa1al z devetsto na \xc5\xa1eststo, \xc4\x8deprav je bilo isto\xc4\x8dasno aktivnih samo sto do dvesto senatorjev. Od takrat se \xc5\xa1tevilo senatorjev nikoli ve\xc4\x8d ni bistveno spremenilo. \xc4\x8clanstvo se je tudi v cesarstvu volilo.    _NEWLINE_\xc4\x8clan senata je lahko postal nekdo, ki je bil izvoljen za kvestorja (magistrat s podro\xc4\x8dja finan\xc4\x8dni\xc5\xa1tva), \xc4\x8de je bil v senatorskega ranga. \xc4\x8ce ni bil senatorskega ranga, sta do senatorskega polo\xc5\xbeaja vodili dve poti: cesar je lahko posamezniku podelil polo\xc5\xbeaj, ki mu je omogo\xc4\x8dil izvolitev za kvestorja, ali pa ga je za senatorja imenoval sam s posebnim dekretom. V cesarstvu je bila cesarjeva oblast nad senatom absolutna._NEWLINE_Na zasedanjih senata je cesar sedel med dvema konzuloma in obi\xc4\x8dajno igral vlogo predsedujo\xc4\x8dega. V zgodnjem cesarstvu so senatorji lahko postavljali kakr\xc5\xa1nakoli vpra\xc5\xa1anja ali od senata zahtevali dolo\xc4\x8dene ukrepe. Vi\xc5\xa1je rangirani senatorji so razpravljali pred ni\xc5\xbeje rangiranimi, cesar pa je lahko govoril kadarkoli._NEWLINE_Senatu so poleg cesarja lahko predsedovali konzuli in pretorji. Ker so senatorji lahko kandidirali za izvolitev v magistrata samo s cesarjevo odobritvijo, so praviloma vsi glasovali za cesarjev predlog. \xc4\x8ce se senator ni strinjal s predlogom in bi zato glasoval proti, se tisti dan zasedanja raje ni udele\xc5\xbeil._NEWLINE_Rimska skup\xc5\xa1\xc4\x8dina je zasedala tudi po ustanovitve Cesarstva, \xc4\x8detudi se je njena mo\xc4\x8d v celoti prenesla na senat  in so se odloki senata (senatus consulta) pretvorili v zakone. Zakonodajna mo\xc4\x8d senata se je kazala predvsem na finan\xc4\x8dnem in upravnem podro\xc4\x8dju, veliko mo\xc4\x8d pa je obdr\xc5\xbeal tudi nad provincami. _NEWLINE_V zgodnjem Rimskem cesarstvu je imela vso sodno oblast skup\xc5\xa1\xc4\x8dina, vendar se je tudi ta prenesla na senat. Senat je tako dobil na primer tudi vse pristojnosti v sodnih postopkih za kriminalna dejanja. V tak\xc5\xa1nih postopkih je imel konzul vlogo predsednik sodi\xc5\xa1\xc4\x8da, senatorji vlogo porotnikov, sodba pa je imela obliko dekreta senatus consultum. Prito\xc5\xbebe na razsodbo niso bile mogo\xc4\x8de. Obto\xc5\xbeenega je lahko oprostil samo cesar s svojim vetom. Cesar Tiberij je s skup\xc5\xa1\xc4\x8dine na senat prenesel tudi vse pristojnosti, povezane z volitvami. Senat je potem lahko teoreti\xc4\x8dno sam volil nove magistrate, vendar bila je za dokon\xc4\x8dno izvolitev potrebna odobritev cesarja._NEWLINE_Okoli leta 300 je cesar Dioklecijan uzakonil vrsto dr\xc5\xbeavnih reform. Z eno od njih je cesar dobil pravico, da prevzame oblast brez soglasja senata, kar je senatu odvzelo polo\xc5\xbeaj najvi\xc5\xa1je dr\xc5\xbeavne institucije. Dioklecijanove reforme so kon\xc4\x8dale vse utvare, da je senat neodvisno zakonodajno, sodno in volilno telo. Senat je obdr\xc5\xbeal svojo zakonodajno oblast samo nad javnimi igrami v Rimu in senatorskim razredom._NEWLINE_Senat je ohranil tudi pooblastila v sodnih procesih za izdajo dr\xc5\xbeave in volitvah nekaterih magistratov, vendar samo z dovoljenjem cesarja. V zadnjih letih cesarstva je senat nekajkrat poskusil imenovati novega cesarja, na primer Evgenija, katerega so kasneje porazile sile, zveste Teodoziju I.. Senat je ostal tudi zadnja trdnjava tradicionalne rimske religije proti \xc5\xa1irjenju kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva in je ve\xc4\x8dkrat posku\xc5\xa1al, da bi v senatsko kurijo vrnili Oltar zmage, ki ga je odstranil Konstancij II..\n_START_SECTION_\nSenat v Rimu po obdobju cesarstva\n_START_PARAGRAPH_\nPo padcu Zahodnega rimskega cesarstva leta 476 je senat \xc5\xa1e naprej deloval v barbarskem in zatem v  vizigotskem Italskem kraljestvu. Pod barbarskimi vladarji se je njegova vloga mo\xc4\x8dno okrepila, ker so od njega posku\xc5\xa1ali dobiti podporo. Za to obdobje je zna\xc4\x8dilen vzpon prominentnih rimskih senatorskih dru\xc5\xbein, na primer Anicijev, medtem ko je bil predsednik senata (princeps senatus) pogosto samo desna roka trenutnega vladarja. Znano je, da je senatu leta 496 uspelo ustoli\xc4\x8diti protipape\xc5\xbea Lovrenca, \xc4\x8deprav sta tako kralj Teodorik kot cesar Anastazij I. podpirala drugega kandidata Simaha._NEWLINE_Miroljubno so\xc5\xbeitje senata in barbarskega kralja se je nadaljevalo, dokler se ni ostrogotski vladar Teodahad uprl bizantinskemu cesarju Justinijanu I. in vzel senatorje za talce. Leta 552 je bilo ve\xc4\x8d senatorjev usmr\xc4\x8denih kot povra\xc4\x8dilo za smrt vzhodnogotskega kralja Totila. Ko je Rim osvojila bizantinska vojska, je senat ponovno za\xc4\x8del delovati. Med dolgoletno vojno je, tako kot sam Rim, zelo oslabel. Mnogo senatorjev je bilo ubitih, mnogo pa jih je pobegnilo v Konstantinopel in tam tudi ostalo zaradi ugodne Justinijanove zakonodaje, ki je po drugi strani ukinila skoraj vse senatorske polo\xc5\xbeaje v Italiji. Pape\xc5\xbe Gregor I. Veliki je v svoji pridigi leta 593  ob\xc5\xbealoval, da je senatorski red skoraj popolnoma izginil in da je nekdaj presti\xc5\xbeni senat propadel._NEWLINE_Leta 578 in nato \xc5\xa1e leta 580 je senat poslal v Konstantinopel delegacijo, ki je novemu cesarju Tiberiju II. za darilo prinesla 3000 funtov zlata in ga isto\xc4\x8dasno zaprosila za pomo\xc4\x8d proti Langobardom, ki so deset let pred tem napadli Italijo. _NEWLINE_Kdaj je senat na Zahodu dokon\xc4\x8dno izginil ni povsem znano, iz Gregorijanskega registra pa je razvidno, da je senat leta 603 odobril nova kipa cesarja Fokasa in cesarice Leontije. Zagotovo je izginil pred letom 630, ko je pape\xc5\xbe Honorij I. Curio Julio spremenil v cerkev._NEWLINE_Naslov senator se je ob\xc4\x8dasno uporabljal \xc5\xa1e v poznem srednjem veku kot nepomeben dodatek k plemi\xc5\xa1kemu naslovu, ki ni ve\xc4\x8d pomenil \xc4\x8dlanstva v kak\xc5\xa1nem organiziranem dr\xc5\xbeavnem telesu._NEWLINE_Leta 1144 je Rimska komuna posku\xc5\xa1ala vzpostaviti re\xc5\xbeim, ki se je zgledoval po stari Rimski republiki, kar je bilo v nasprotju s takratno oblastjo visokega plemstva in pape\xc5\xbeev. Ustanovila je tudi senat, enak anti\xc4\x8dnemu senatu. Revolucijonarji so Rim razdelili na \xc5\xa1tirinajst okro\xc5\xbeij, ki so izvolila po \xc5\xa1tiri senatorje, skupaj 56 senatorjev (eden od virov trdi, da jih je bilo samo petdeset). Ti senatorji so bili prvi pravi senatorji po 7. stoletju. Za predsednika so izvolili Giordana Pierleonija, sina rimskega konzula Piera Leonija. Naslovili so ga s patricijem, ker je imel naslov konzul v nekaterih okoljih negativen prizvok._NEWLINE_Novi-stari senat je bil pod stalnim pritiskom. Konec 12. stoletja je do\xc5\xbeivela radikalno spremembo, ker se je \xc5\xa1tevilo \xc4\x8dlanov zmanj\xc5\xa1alo na enega samega \xc4\x8dlana, imenovanega summus senator. Summus senator je bil od takrat dalje naziv na\xc4\x8delnika civilne uprave Rima. V letih 1191-1193 je to bil nek Benedetto, imenovan tudi carus homo ('dragi mo\xc5\xbe') ali carissimo ('najdra\xc5\xbeji')."