b'\n_START_ARTICLE_\nMiles Davis Quintet\n_START_SECTION_\nPrvi veliki kvintet/sekstet: 1955\xe2\x80\x931958\n_START_PARAGRAPH_\nPoleti 1955 je Davis nastopil na Newport Jazz Festivalu, kjer mu je izvr\xc5\xa1ni direktor zalo\xc5\xbebe Columbia Records, George Avakian, ponudil pogodbo z zalo\xc5\xbebo, \xc4\x8de bi ustanovil konstantno zasedbo. Davis je prvo zasedbo kvinteta ustanovil julija v jazzovskem klubu Caf\xc3\xa9 Bohemia s Sonnyjem Rollinsom na tenorskem saksofonu, Redom Garlandom na klavirju, Paulom Chambersom na basu in Phillyjem Joejem Jonesom na bobnih. Do jeseni je zasedbo zapustil Rollins, ki se je pri\xc4\x8del zdraviti za odvisnost od heroina in se je konec istega leta pridru\xc5\xbeil hard bop kvintetu, ki sta ga vodila Clifford Brown in Max Roach._NEWLINE_Na priporo\xc4\x8dilo bobnarja Jonesa, je Davis Rollinsa zamenjal z Johnom Coltranom in s tem za\xc4\x8del partnerstvo, ki je trajalo pet let, s tem pa je bila dokon\xc4\x8dno osnovana prva zasedba kvinteta. Leta 1958 je Davis raz\xc5\xa1iril kvintet v sekstet in vanj povabil Cannonballa Adderleyja na altovskem saksofonu. Z Adderleyjevim prihodom je postala ena najprepoznavnej\xc5\xa1ih hard bop zasedb, poleg Brown-Roach Quinteta in zasedbe Jazz Messengers, Arta Blakeyja. Kvintet in kasneje sekstet, je za zalo\xc5\xbebo Columbia Records posnel albume Round About Midnight, Milestones, in izvedel maratonska snemanja za Prestige Records, katerih posnetki so v petih albumih iz\xc5\xa1li v setu The Legendary Prestige Quintet Sessions._NEWLINE_V sredini leta 1958 je Garlanda na klavirju zamenjal Bill Evans, Jonesa pa je na bobnih zamenjal Jimmy Cobb. Evans je pri Davisu ostal le okrog \xc5\xa1est mesecev, konec leta 1958 pa ga je zamenjal Wynton Kelly. Zasedba z Davisom, Coltranom, Adderleyjem ter Evansom, ki se je vrnil za snemanje, je posnela album Kind of Blue, ki velja za "enega najpomembnej\xc5\xa1ih, vplivnih in popularnih albumov v jazzu". Septembra 1959 je sekstet zapustil Adderley, da bi nadaljeval s solo kariero. Coltrane je kvintet zapustil spomladi 1960. Po kratkotrajnih obdobjih Jimmyja Heatha in Sonnyja Stitta, je v zasedbi, ki so jo sestavljali Davis, Kelly, Chambers in Cobb, med letoma 1961 in 1962 mesto tenorskega saksofonista zasedel Hank Mobley._NEWLINE_Dve ritem sekciji Davisovega kvinteta sta postali slavni tudi po odhodu od Davisa. Garland, Chambers in Jones so kot ritem sekcija posneli album Art Pepper meets The Rhytm Section in Rollinsov album Tenor Madness, Kelly, Chambers in Cobb pa so koncertirali in snemali kot trio pod Kellyjevim imenom, pojavili pa so se tudi na albumih Coltrane Jazz, debitantskem albumu Waynea Shorterja, Full House in Smokin\' at the Half Note, ki ju je posnel Wes Montgomery. Kelly-Chambers-Cobb trio je sodeloval tudi pri snemanju albuma Gettin\' Together Arta Pepperja.\n_START_SECTION_\nDrugi veliki kvintet: 1964\xe2\x80\x931968\n_START_PARAGRAPH_\nDo konca leta 1962 so Mobley, Kelly, Chambers in Cobb zapustili Davisa, on pa se je trudil ponovno sestaviti stalno zasedbo. Do pozne pomladi je Davis oblikoval ritem sekcijo drugega velikega kvinteta s Herbiejem Hancockom za klavirjem, Ronom Carterjem na basu in "\xc4\x8dude\xc5\xbenim de\xc4\x8dkom" Tonyjem Williamsom na bobnih. Sprva sta se na tenorskem saksofonu izmenjala George Coleman in Sam Rivers, dokon\xc4\x8dno pa je bil kvintet oblikovan konec leta 1964, ko se je pridru\xc5\xbeil tenorski saksofonist Wayne Shorter._NEWLINE_Igralni stil, ki ga je gojil Drugi veliki kvintet je bil s strani Davisa pogosto opisan kot "time, no changes", z vkorporiranimi elementi free jazza brez popolne predaje k pristopu, kar je vsem petim \xc4\x8dlanom kvinteta omogo\xc4\x8dalo enakovredno prispevanje k zvoku zasedbe. Zasedba je posnela albume E.S.P., Miles Smiles, Sorcerer, Nefertiti, Miles in the Sky in Filles de Kilimanjaro ter \xc5\xbeivi set The Complete Live at the Plugged Nickel 1965, ki je bil s strani knjige The Penguin Guide to Jazz ovrednoten kot vrhunec ustvarjanja zasedbe._NEWLINE_Ko se je Davis konec 60. let pri\xc4\x8del vse bolj zanimati za rock, soul in funk je kvintet pri\xc4\x8del razpadati. Carter je od\xc5\xa1el med snemanjem albuma Filles de Kilimanjaro, Williams pa je Davisa zapustil v za\xc4\x8detku leta 1969 in ustanovil svojo zasedbo Tony Williams Lifetime, vseeno pa je z Davisom posnel revolucionarni album In a Silent Way. Davis je s svojimi inovacijami jazz fusiona nadaljeval z naslednjim albumom Bitches Brew in naslednjimi albumi v 70. letih. Kot rezultat tega je kvintet dokon\xc4\x8dno razpadel, vseeno pa je Hancock ob\xc4\x8dasno \xc5\xa1e sodeloval pri Davisovih snemanjih in se pojavil na albumih Jack Johnson, On the Corner in Get Up with It. Instrumentalisti s projektov In a Silent Way in Bitches Brew so v 70. letih ustanovili svoje jazz fusion skupine: Shorter in Joe Zawinul sta ustanovila Weather Report, John McLaughlin in Billy Cobham Mahavishnu Orchestra, Hancock in Bennie Maupin The Headhunters, Chick Corea in Lenny White pa sta ustanovila Return to Forever._NEWLINE_Zalo\xc5\xbeba Columbia/Legacy Recordings je izdala kolekcijo \xc5\xa1e neizdanih skladb Freedom Jazz Dance: The Bootleg Series Vol. 5,, ki jih je med letoma 1966 in 1968 posnel drugi veliki kvintet.'