b'\n_START_ARTICLE_\nVital Klabus\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nVital Klabus se je rodil 6. 2. 1932 v \xc5\xa0kofji Loki. Na Filozofski fakulteti v Ljubljani je \xc5\xa1tudiral knji\xc5\xbeevnost, poleg \xc5\xa1tudija pa je objavljal v Tribuni, Besedi in Na\xc5\xa1ih razgledih. Za Besedo je prevajal Marcela Aymeja. Bil je pripadnik kriti\xc4\x8dne generacije._NEWLINE_Po ukinitvi Besede je bil eden od ustanoviteljev Revije 57. Tam je delal kot odgovorni urednik za publicisti\xc4\x8dna dela. Pri Reviji 57 si je prizadeval za kakovost, resnost, po\xc5\xa1tenost, ostrino in jasnost stali\xc5\xa1\xc4\x8d. Po ukinitvi revije je pre\xc5\xbeivel 10 dni v zaporu._NEWLINE_Kot delavec v uredni\xc5\xa1kem odboru je nadaljeval delo pri Perspektivah. Kasneje, leta 1962, se je zaposlil kot urednik pri Dr\xc5\xbeavni zalo\xc5\xbebi Slovenije._NEWLINE_V sedemdesetih letih prej\xc5\xa1njega stoletja je ponovno za\xc4\x8del pisati kritike in jih, skupaj z razmi\xc5\xa1ljanji o slovenskem jeziku, knji\xc5\xbeevnosti in prevajanju ter zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1tvu, objavljal v Novi reviji, Sodobnosti, Knji\xc5\xbeevnih listih Dela in v reviji 2000. V svoji karieri je bil tudi predsednik Dru\xc5\xa1tva knji\xc5\xbeevnih prevajalcev Slovenije (1969-1973)._NEWLINE_Znan je po svojem obse\xc5\xbenem prevajalskem opusu, ki \xc5\xa1teje ve\xc4\x8d kot 90 naslovov knji\xc5\xbenih del. Najve\xc4\x8d je prevajal iz franco\xc5\xa1\xc4\x8dine. V zbirko Nobelovci je prevedel Anatola Francea (Pingvinski otok), Sartra (V zrelih letih) in Andreja Gida, prevajal pa je tudi Balzaca, Michela Butorja, Simenona, Marguerite Duras in \xc5\xa1e veliko drugih. Prevajal je tudi iz nem\xc5\xa1\xc4\x8dine, kjer je poslovenil kar nekaj del Maxa Frischa, Hesseja (Demian) in pa K\xc3\xa4stnerjeve pripovedi. Nekaj del je prevedel tudi iz angle\xc5\xa1kega jezika._NEWLINE_V Klabusovem prevajalskem opusu lahko najdemo kar nekaj prevodov strokovnih del, \xc5\xa1e posebej zgodovinskih in s podro\xc4\x8dja literarne vede. Prevedel je knjigi o Mariji Tereziji in Jo\xc5\xbeefu II. ter bil eden od prevajalcev pri prevajanju Unescove Zgodovine \xc4\x8dlove\xc5\xa1tva in Zgodovine v slikah._NEWLINE_V svojem prevajalskem obdobju je dvakrat prejel Sovretovo nagrado. Prvi\xc4\x8d leta 1970 za prevod Troyatove biografije o Pu\xc5\xa1kinu, drugi\xc4\x8d pa leta 1995 za prevod romanov Pomo\xc4\x8dnik pisatelja Roberta Walserja in Voss avstralskega pisatelja Patricka Whita.'