b'\n_START_ARTICLE_\nKonstantin Ipsilanti\n_START_SECTION_\nOsvobajanje Gr\xc4\x8dije izpod Osmanskega cesarstva\n_START_PARAGRAPH_\nIpsilanti se je pridru\xc5\xbeil zaroti za osvoboditev Gr\xc4\x8dije, po njenem odkritju pa je pobegnil na Dunaj. Sultan ga je pomilostil in ga leta 1799 imenoval za vladarja (gospodarja) Moldavije. Po odstavitvi leta 1805 je pobegnil v Sankt Peterburg in se naslednje leto na \xc4\x8delu vojske 20.000 Rusov vrnil v Bukare\xc5\xa1to, kjer je za\xc4\x8del na\xc4\x8drtovati nov poskus za osvoboditev Gr\xc4\x8dije.\n_START_SECTION_\nZdru\xc5\xbeitev Moldavije in Vla\xc5\xa1ke\n_START_PARAGRAPH_\nRusija je med svojo okupacijo Moldavije in Vla\xc5\xa1ke za\xc4\x8dela leta 1806 spodbujati njuno za\xc4\x8dasno zvezo pod knezom Konstantinom Ipsilantijem. Njuna formalna zdru\xc5\xbeitev je bila na\xc4\x8drtovana za leto 1830. Ipsilantijevi na\xc4\x8drti so se s podpisom Tilsitskega miru poru\xc5\xa1ili in leta 1807 je z dru\xc5\xbeino emigriral v Rusijo.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nIpsilanti je umrl v Kijevu, kjer je bil od leta 1807 komandant Pe\xc4\x8derske trdnjave. Zapustili je pet sinov, od katerih sta Aleksander in Dimitrij igrala pomebno vlogo v gr\xc5\xa1ki vojni za neodvisnost.'