b'\n_START_ARTICLE_\nProsti dostop\n_START_PARAGRAPH_\nProsti dostop (angle\xc5\xa1ko Open access, kratica OA) je na\xc4\x8din objave del v znanosti, pri katerem je polno besedilo dela brezpla\xc4\x8dno dostopno vsakomur prek svetovnega spleta. Najve\xc4\x8dkrat se nana\xc5\xa1a na \xc4\x8dlanke v znanstvenih revijah, vse pogosteje pa tudi na strokovne monografije ali poglavja v njih. Obstajata dva glavna pristopa - brezpla\xc4\x8dni OA omogo\xc4\x8da samo pregledovanje vsebine, popolnoma prosti pa daje tudi pravico do neomejene distribucije in uporabe prosto dostopnih vsebin. Soroden pojem je odprta vsebina, ki daje tudi pravico do spreminjanja, vendar ta na\xc4\x8din ni primeren za znanstvene objave, pri katerih sta pomembna integriteta in pripis avtorstva._NEWLINE_Skladno z razmahom svetovnega spleta v 1990. letih so nastajale \xc5\xa1tevilne, a nepovezane iniciative za omogo\xc4\x8danje dostopa javnosti do znanstvenih del mimo tradicionalnih poti. Prva enotna mednarodna izjava glede prostega dostopa je bila \xc2\xbbBudapest Open Access Initiative\xc2\xab\xc2\xa0(BOAI) v februarju 2002. Podala je enotno definicijo prostega dostopa, do julija 2011 jo je podprlo skoraj 5500 posameznikov in 600 ustanov. Sledili sta izjavi \xc2\xbbThe Bethesda Statement on Open Access Publishing\xc2\xab\xc2\xa0junija 2003 in \xc2\xbbBerlin Declaration on Open Access to Knowledge in the Science and Humanities\xc2\xab\xc2\xa0oktobra 2003. Izjave se razlikujejo v nekaterih podrobnostih definicije prostega dostopa, skupno pa jim je, da prosti dostop po tej definiciji odpravlja omejitve pri uporabi in raz\xc5\xa1irjanju znanstvenih del, pri \xc4\x8demer zagotavlja pravico avtorjem do pripisa avtorstva. Peter Suber, eden najvidnej\xc5\xa1ih zagovornikov gibanja, ozna\xc4\x8duje te skupne to\xc4\x8dke kot \xc2\xbbBBB definicijo prostega dostopa\xc2\xab. Po zdru\xc5\xbeeni definiciji zgolj brezpla\xc4\x8dni OA ni pravi OA. _NEWLINE_Prosti dostop, predvsem v smislu posledic na zanesljivost in ekonomijo znanstvenega zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1tva ter dobrobit javnosti, je danes predmet \xc5\xa1tevilnih razprav med raziskovalci, akademiki, knji\xc5\xbeni\xc4\x8darji, univerzitetnimi administratorji, financerji, vladnimi uslu\xc5\xbebenci ter komercialnimi in akademskimi zalo\xc5\xbebami.\n_START_SECTION_\nAvtorji in raziskovalci\n_START_PARAGRAPH_\nEden izmed glavnih razlogov zakaj avtorji dovolijo, da so njihovi \xc4\x8dlanki prosto dostopni, je pove\xc4\x8danje vpliva njihovega dela. Vse ve\xc4\x8d raziskav potrjuje, da prosta dostopnost pomembno prispeva k citiranosti dela v drugih znanstvenih publikacijah ali vsaj ve\xc4\x8dji branosti in uporabi._NEWLINE_Znanstveniki dobivajo pla\xc4\x8do in sredstva za raziskave od agencij za financiranje in/ali svojih univerz; objava je poro\xc4\x8dilo o njihovem delu in ne sredstvo za finan\xc4\x8dno korist. Ve\xc4\x8dkrat kot je njihovo delo uporabljeno, citirano in nadgrajeno, ve\xc4\x8dja je korist za raziskovalno usmeritev ter tudi za znanstvenikov lasten ugled._NEWLINE_Nekatere strokovne organizacije neposredno promovirajo odlo\xc4\x8danje za prosti dostop. Leta 2001 je Mednarodna matemati\xc4\x8dna zveza v javnem sporo\xc4\x8dilu svojim \xc4\x8dlanom zapisala, da je \xc2\xbbprosti dostop do matemati\xc4\x8dne literature pomemben cilj\xc2\xab\xc2\xa0in spodbudila \xc4\x8dlane naj \xc2\xbbomogo\xc4\x8dijo elektronski dostop do \xc4\x8dim ve\xc4\x8d svojih del\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbpove\xc4\x8dajo zbirko brezpla\xc4\x8dno dostopnega primarnega matemati\xc4\x8dnega gradiva, predvsem v pomo\xc4\x8d znanstvenikom, ki delajo brez zadostnega dostopa do knji\xc5\xbenic\xc2\xab._NEWLINE_Avtorji, ki \xc5\xbeelijo, da so njihova dela prosto dostopna, imajo dve mo\xc5\xbenosti. Ena je, da objavljajo v prosto dostopnih revijah (\xc2\xbbzlati OA\xc2\xab). \xc5\xa0tevilne revije ra\xc4\x8dunajo avtorjem za objavo prosto dostopnih \xc4\x8dlankov, \xc5\xa1tevilne druge pa ne. Stro\xc5\xa1ek objave prosto dostopnega \xc4\x8dlanka ra\xc4\x8duna ve\xc4\x8dina tradicionalnih revij in nekatere OA revije (predvsem uglednej\xc5\xa1e, kot so revije Public Library of Science), pri \xc4\x8demer je lahko cena objave \xc4\x8dlanka nekaj tiso\xc4\x8d ameri\xc5\xa1kih dolarjev. \xc4\x8ce OA revija ra\xc4\x8duna objavo, je pla\xc4\x8dnik po navadi avtorjeva in\xc5\xa1titucija ali agencija za financiranje, ne avtor sam. Nekatere univerze so \xc5\xbee vzpostavile denarne sklade za pla\xc4\x8dilo stro\xc5\xa1kov objave v OA revijah, lahko pa avtorji vklju\xc4\x8dijo ta stro\xc5\xa1ek \xc5\xbee v predlog raziskovalnega projekta. Poleg tega se lahko revija odpove pla\xc4\x8dilu v primeru, da avtor zaprosi za to zaradi finan\xc4\x8dnih te\xc5\xbeav, ali celo za vse avtorje iz nerazvitih dr\xc5\xbeav. Druga mo\xc5\xbenost je samo-arhiviranje objavljenih prispevkov (\xc2\xbbzeleni OA\xc2\xab). Zalo\xc5\xbebe, ki dovoljujejo samo-arhiviranje, so zbrane na seznamu RoMEO, ki ga vzdr\xc5\xbeuje britanska organizacija SHERPA. _NEWLINE_Debate o prostem dostopu se osredoto\xc4\x8dajo predvsem na strokovno literaturo, vendar lahko z izbiro ustrezne licence vsakdo ponudi prosti dostop do svojega ustvarjalnega dela, na primer u\xc4\x8dnega objekta za e-izobra\xc5\xbeevanje. V ta namen so med drugim sestavljene licence Creative Commons, ki jih uporablja Wikipedija. Licenca Creative Commons-Priznanje avtorstva (CC-BY) je v skladu z BBB definicijo prostega dostopa.\n_START_SECTION_\nVlagatelji v raziskave in univerze\n_START_PARAGRAPH_\nAgencijam, ki financirajo raziskave, in univerzam je v interesu, da imajo raziskave, ki jih podpirajo, kar najve\xc4\x8dji vpliv. Do konca oktobra 2014 je 223 in\xc5\xa1titucij v svoje pogoje financiranja vneslo zahtevo za samo-arhiviranje izsledkov raziskav, nadaljnjih 9 pa je izrazilo to namero._NEWLINE_Prizadevanja za prosti dostop do izsledkov javno financiranih raziskav obstajajo tudi na nadinstitucionalni ravni. Leta 2009 je bil v ameri\xc5\xa1kemu kongresu vlo\xc5\xbeen predlog zveznega zakona (Federal Research Public Access Act, okraj\xc5\xa1ano FRPAA), ki bi od vseh javnih agencij z ve\xc4\x8d kot 100 milijonov USD prora\xc4\x8duna zahteval, naj zahtevo po samo-arhiviranju vnesejo v svoje pogoje financiranja raziskav po zgledu Nacionalnih in\xc5\xa1titutov za zdravje. Nacionalni in\xc5\xa1tituti za zdravje (NIH) zahtevajo od prejemnikov financiranja samo-arhiviranje v osrednji bazi prosto dostopnih \xc4\x8dlankov PubMed Central v roku enega leta od objave. Tovrstna prizadevanja potekajo tudi v Evropski uniji. Leta 2006 je Evropska komisija na podlagi \xc5\xa1tudije trga znanstvenega zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1tva v Evropi sprejela priporo\xc4\x8dilo o zagotavljanju dostopa javnosti do izsledkov javno financiranih raziskav, ki ga je kasneje nadgradila Evropska svetovalna komisija za raziskave (EURAB) s svojimi priporo\xc4\x8dili, med katerimi sta \xc4\x8dimprej\xc5\xa1nji prosti dostop (oz. najkasneje v roku 6 mesecev od objave) in zagotavljanje dolgoro\xc4\x8dnega hranjenja \xc4\x8dlankov ter kongresnih prispevkov. V sklopu sedmega okvirnega programa EU je bil izveden pilotski projekt OpenAIRE za zagotavljanje prostega dostopa na vseevropski ravni, ki je vklju\xc4\x8deval projekte sedmega okvirnega programa v skupnem obsegu 20\xc2\xa0% vseh sredstev programa, za osmi okvirni program (Horizon 2020) pa je prosti dostop \xc5\xbee eno od temeljnih na\xc4\x8del. Nujnost pospe\xc5\xa1evanja prostega dostopa do izsledkov javno financiranih raziskav je tudi stali\xc5\xa1\xc4\x8de vodstva Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj._NEWLINE_Organizacija EPrints vzdr\xc5\xbeuje Register pravil za prosto dostopno arhiviranje gradiv (Registry of OA Repository material Archiving Policies, ROARMAP), v katerem je na\xc5\xa1tetih 131 ustanov, ki od svojih raziskovalcev zahtevajo ali jim priporo\xc4\x8dajo samo-arhiviranje, med njimi univerze, kot so Humboldtova univerza v Berlinu, ETH Z\xc3\xbcrich, Univerza v Edinburgu in Tehnolo\xc5\xa1ki in\xc5\xa1titut Massachusettsa (MIT). Obstaja tudi organizacija Enabling Open Scholarship (EOS), ki pomaga ustanovam pri vzpostavljanju pravil za zagotavljanje prostega dostopa.\n_START_SECTION_\nZalo\xc5\xbeniki\n_START_PARAGRAPH_\nKomercialni zalo\xc5\xbeniki so najpomembnej\xc5\xa1i nasprotniki prostega dostopa. Poslovni modeli teh podjetij so odvisni od naro\xc4\x8dnin (\xc4\x8deprav nekatere neproste revije ra\xc4\x8dunajo tudi avtorjem za objavo), zato vidijo v gibanju gro\xc5\xbenjo svojemu obstoju. Zdru\xc5\xbeenje ameri\xc5\xa1kih zalo\xc5\xbenikov (Association of American Publishers, AAP) je tako leta 2007 ustanovilo Partnerstvo za raziskovalno integriteto v naravoslovju in medicini (Partnership for Research Integrity in Science & Medicine, PRISM), ki lobira pri ameri\xc5\xa1ki vladi proti zakonskim zahtevam za prosto dostopnost izsledkov javno financiranih raziskav. Organizacija promovira razlago, da prosti dostop ogro\xc5\xbea integriteto znanosti napram cenzuri in drugim manipulacijam, da ogro\xc5\xbea kvaliteto uredni\xc5\xa1kega procesa (predvsem recenzije s strani vrstnikov oz. peer review, ki je klju\xc4\x8den element sodobne znanosti) ter da predstavlja nelegitimno vme\xc5\xa1avanje vlade v dejavnost zalo\xc5\xbenikov. Njihov pristop je v javnosti izzval \xc5\xa1tevilne kritike, tudi na ra\xc4\x8dun po mnenju zagovornikov prostega dostopa zavajajo\xc4\x8dih izjav, ki jih za organizacijo sestavlja slavni svetovalec za odnose z javnostmi Eric Dezenhall; ta je znan predvsem po delu za zvezdnike in podjetja, kot je Enron._NEWLINE_Tudi nekateri drugi analitiki pa so mnenja, da prosti dostop za izdajatelje ni ekonomsko vzdr\xc5\xbeen. Poleg komercialnih zalo\xc5\xbeb, katerih polo\xc5\xbeaj na trgu je neposredno odvisen od dobi\xc4\x8dkov od njihove dejavnosti, naj bi bil prosti dostop tvegan tudi za znanstvena zdru\xc5\xbeenja, ki izdajajo znanstvene publikacije (na primer Kraljeva dru\xc5\xbeba preko svoje zalo\xc5\xbebe Royal Society Publishing) in iz dobi\xc4\x8dkov od zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1tva financirajo druge svoje dejavnosti._NEWLINE_Zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1ki trg v znanosti je raznolik, izstopajo pa trije najve\xc4\x8dji ameri\xc5\xa1ki zalo\xc5\xbeniki: Reed Elsevier, Springer in Wiley, pri katerih izide ocenjeno 42\xc2\xa0% vseh \xc4\x8dlankov na podro\xc4\x8djih naravoslovja, tehnike in medicine. Za primer, Reed Elsevier je imel v tem poslovnem segmentu med letoma 1998 in 2000 osemkrat ve\xc4\x8dji dobi\xc4\x8dek kot je povpre\xc4\x8dje za zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1tvo serijskih publikacij v celoti, kar vzbuja pomisleke o upravi\xc4\x8denosti cen za dostop do znanstvenih del. Na drugi strani so OA zalo\xc5\xbeniki, med katerimi so najve\xc4\x8dji BioMed Central, Hindawi Publishing Corporation in neprofitni Public Library of Science. Ti so bili  leta 2007 pove\xc4\x8dini na meji finan\xc4\x8dne vzdr\xc5\xbenosti, le Hindawi je poro\xc4\x8dal, da brez te\xc5\xbeav pokriva stro\xc5\xa1ke. BioMed Central je leta 2008 kupil zalo\xc5\xbenik Springer, kar po mnenju nekaterih dokazuje, da je prosti dostop smiseln poslovni model._NEWLINE_Obstajajo \xc5\xa1tevilni na\xc4\x8dini kako lahko tudi izdajatelji, ki se odpovejo prihodku od naro\xc4\x8dnin, zagotovijo pokritje stro\xc5\xa1kov in po mo\xc5\xbenosti dobi\xc4\x8dek. Eden od osnovnih je zmanj\xc5\xa1anje stro\xc5\xa1kov - za primer, pri klasi\xc4\x8dnih revijah predstavlja cena izdelave in distribucije fizi\xc4\x8dnih izvodov revije skoraj \xc4\x8detrtino stro\xc5\xa1kov, \xc4\x8demur se OA revije izognejo, \xc4\x8de so dostopne samo prek svetovnega spleta. Prihodke lahko zagotavljajo pla\xc4\x8dila avtorjev za objavo, objavljanje oglasov in drugi viri financiranja, kot so skladi za podporo znanosti. V praksi ima vsako podpodro\xc4\x8dje znanosti svoje specifike in revije s teh podpodro\xc4\x8dij se razlikujejo tako po stro\xc5\xa1kih izdaje kot po mo\xc5\xbenostih za financiranje, zato enotnega poslovnega modela, ki bi bil smiseln za vse izdajatelje, ni._NEWLINE_\xc5\xa0e ena posledica vzpona prostega dostopa ob hkratnem trendu \xc2\xbbobjavljaj ali izgini\xc2\xab, ki znanstvenike sili k vedno bolj mno\xc5\xbei\xc4\x8dnemu objavljanju, je pojav t. i. plenilskih zalo\xc5\xbenikov. To so neuveljavljeni zalo\xc5\xbeniki, ki izkori\xc5\xa1\xc4\x8dajo model \xc2\xbbavtor pla\xc4\x8da\xc2\xab\xc2\xa0za finan\xc4\x8dno korist, pri \xc4\x8demer se poslu\xc5\xbeujejo nepo\xc5\xa1tenih praks, kot je umetno vi\xc5\xa1anje ugleda z la\xc5\xbenim navajanjem sodelavcev in ni\xc5\xbeanjem (ali celo odsotnostjo) standardov znanstvene recenzije. Ciljajo predvsem na manj izku\xc5\xa1ene raziskovalce, ki ne poznajo meril ugleda v znanstvenem zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1tvu, nekateri raziskovalci pa pri njih objavljajo tudi na\xc4\x8drtno, saj si tako na lahek na\xc4\x8din vi\xc5\xa1ajo \xc5\xa1tevilo objav.\n_START_SECTION_\nUporabniki in javnost\n_START_PARAGRAPH_\nEna najve\xc4\x8djih prednosti prostega dostopa je za uporabnike v dr\xc5\xbeavah v razvoju, ki imajo zelo omejen dostop do znanstvenih revij. Koristi od OA pa imajo tudi uporabniki iz razvitih dr\xc5\xbeav, saj nobena knji\xc5\xbenica ne more ponuditi vseh znanstvenih revij; ve\xc4\x8dina jih lahko ponudi le majhen del le teh. OA \xc4\x8dlanek lahko prebere kdorkoli z dostopom do svetovnega spleta \xe2\x80\x93 znanstvenik, poklicni uporabnik, novinar, pisec, politik ali ljubitelj (za hobi). V ve\xc4\x8dini primerov so neposredni uporabniki znanstvenih \xc4\x8dlankov drugi raziskovalci. V znanstveni skupnosti je bilo \xc5\xbee pred vzponom prostega dostopa uveljavljenih ve\xc4\x8d na\xc4\x8dinov raz\xc5\xa1irjanja objav, med njimi medknji\xc5\xbeni\xc4\x8dna izposoja in neposreden stik z avtorjem, vendar sta ta dva na\xc4\x8dina pogosto nezanesljiva in, predvsem na najaktivnej\xc5\xa1ih raziskovalnih podro\xc4\x8djih, prepo\xc4\x8dasna. Dostop do OA gradiva je po drugi strani takoj\xc5\xa1en._NEWLINE_Prosti dostop je v znanstvenem raziskovanju pomemben za javnost iz \xc5\xa1tevilnih razlogov. Eden od argumentov za javno dostopnost znanstvene literature je, da je ve\xc4\x8dina raziskav pla\xc4\x8dana z davkopla\xc4\x8devalskim denarjem, torej morajo biti tudi izsledki teh raziskav javno dostopni, pri \xc4\x8demer pa se dele\xc5\xbe javno financiranih znanstvenih raziskav med dr\xc5\xbeavami zelo razlikuje - v Avstraliji tako zna\xc5\xa1a 80\xc2\xa0%, v \xc5\xa0vici in na Japonskem pa samo 10\xc2\xa0%. Kot dokazujejo zagovorniki prostega dostopa, le-ta pospe\xc5\xa1uje raziskovalni proces, produktivnost in znanje. Namre\xc4\x8d prav vsak raziskovalec lahko prebere neki \xc4\x8dlanek, ne glede na to, ali ima dostop do knji\xc5\xbenice, ki ima dolo\xc4\x8deno revijo, kjer se ta \xc4\x8dlanek nahaja, kar je posebej pomembno v dr\xc5\xbeavah v razvoju. Sode\xc4\x8d po nekaterih ekonomskih modelih lahko pove\xc4\x8danje dele\xc5\xbea prosto dostopnega znanja bistveno vpliva na finan\xc4\x8dno korist od vlaganja v raziskave v posameznih dr\xc5\xbeavah._NEWLINE_Tudi tisti, ki ne berejo znanstvenih \xc4\x8dlankov, lahko u\xc5\xbeivajo prednosti prostega dostopa. Na primer, prednost, ki jo pri tem lahko u\xc5\xbeiva neki bolnik je, da imajo njegov zdravnik in ostali zdravstveni delavci dostop do izsledkov najnovej\xc5\xa1ih raziskav, ki lahko vsebujejo pomembne podatke za nadaljnje zdravljenje. Lahko pa se pou\xc4\x8di o svoji bolezni tudi bolnik sam. \xc4\x8ce ima dostop do znanstvene literature politik ali nevladna organizacija, ki se zavzema za spremembo zakonodaje, lahko to pripomore k sprejemanju bolj utemeljenih odlo\xc4\x8ditev. V vseh primerih pa dostop prispeva k znanstveni pismenosti in stopnji izobrazbe.\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbenice in knji\xc5\xbeni\xc4\x8darji\n_START_PARAGRAPH_\nNara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8da cena naro\xc4\x8dnin za klasi\xc4\x8dne znanstvene revije sili knji\xc5\xbenice, ki imajo omejen prora\xc4\x8dun, da manj\xc5\xa1ajo \xc5\xa1tevilo naro\xc4\x8denih revij. Izpad dohodka izdajatelji uravnavajo tako, da vi\xc5\xa1ajo naro\xc4\x8dnine, rezultat \xc4\x8desar je za\xc4\x8daran krog, v katerem cena dostopa do revij nara\xc5\xa1\xc4\x8da bistveno hitreje od inflacije. Pojav je znan kot \xc2\xbbkriza serijskih publikacij\xc2\xab\xc2\xa0(angle\xc5\xa1ko serials crisis) in vidno vpliva na dostop do znanstvenih informacij._NEWLINE_Knji\xc5\xbeni\xc4\x8darji so med najbolj vidnimi zagovorniki prostega dostopa, saj je dostop do informacij eno izmed osrednjih na\xc4\x8del knji\xc5\xbeni\xc4\x8darske stroke. \xc5\xa0tevilne knji\xc5\xbenice so podpisale skupne izjave v podporo prostemu dostopu ali sestavile svoje, med njimi Kanadsko zdru\xc5\xbeenje knji\xc5\xbenic (Canadian Library Association) leta 2005. Ameri\xc5\xa1ko Zdru\xc5\xbeenje raziskovalnih knji\xc5\xbenic (Association of Research Libraries) je med soustanovitelji Koalicije za znanstveno zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1tvo in akademske vire (Scholarly Publishing and Academic Resources Coalition, SPARC), ki je eden klju\xc4\x8dnih podpornikov gibanja._NEWLINE_Na nekaterih univerzah vzdr\xc5\xbeujejo knji\xc5\xbenice institucionalno zbirko, kjer zaposleni samo-arhivirajo svoja dela. Ta vloga bo po mnenju nekaterih komentatorjev v prihodnosti vedno pomembnej\xc5\xa1a, ko bo vedno ve\xc4\x8d virov financiranja zahtevalo od avtorjev samo-arhiviranje. Mnoge knji\xc5\xbenice so udele\xc5\xbeene tudi v zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1tvu; 44\xc2\xa0% \xc4\x8dlanic Zdru\xc5\xbeenja raziskovalnih knji\xc5\xbenic, ki so se odzvale na anketo iz leta 2007, sodeluje pri izdajanju znanstvenih publikacij. Kanadski Public Knowledge Project je razvil raz\xc5\xa1irjen odprtokoden sistem Open Journal Systems za spletno izdajanje znanstvenih publikacij (s poudarkom na prosto dostopnih), namenjen knji\xc5\xbenicam in podobnim ustanovam._NEWLINE_Obstajajo pomisleki, da knji\xc5\xbeni\xc4\x8darji v svetu prosto dostopnih informacij sploh ne bodo ve\xc4\x8d potrebni, vendar knji\xc5\xbenice in knji\xc5\xbeni\xc4\x8darji ostajajo klju\xc4\x8dni pri dolgoro\xc4\x8dnem hranjenju in sistematski obdelavi tovrstnih informacij. Poleg tega po mnenju nekaterih prosti dostop ni edina mo\xc5\xbena re\xc5\xa1itev za krizo serijskih publikacij - ta naj bi bila tudi posledica premajhnih sredstev za knji\xc5\xbenice, ki obi\xc4\x8dajno obsegajo samo 2\xc2\xa0% prora\xc4\x8duna univerze. Kot re\xc5\xa1itev predlagajo \xc5\xa1e izbolj\xc5\xa1anje obstoje\xc4\x8dih sistemov medknji\xc5\xbeni\xc4\x8dne izposoje.\n_START_SECTION_\nZgodovina gibanja\n_START_PARAGRAPH_\nGibanje je omogo\xc4\x8dil vzpon svetovnega spleta v 1990. letih, dodaten zagon pa mu je dala kriza serijskih publikacij, ki je bila o\xc4\x8ditna \xc5\xbee v letih pred tem. Konec 1980. let so se pojavile prve prosto dostopne revije, kot so bile Psycoloquy, New Horizons in Adult Education in The Public-Access Computer Systems Review, v zgodnjih 1990. letih pa tudi prve zbirke prosto dostopnega gradiva, ve\xc4\x8dinoma pod okriljem velikih univerz ter javnih raziskovalnih ustanov (ena prvih zbirk t. i. pre-printov je nastala na stre\xc5\xbenikih organizacije CERN, ki je znana tudi kot rojstni kraj svetovnega spleta)._NEWLINE_Leta 1991 je teoreti\xc4\x8dni fizik Paul Ginsparg razvil arXiv, ki kot prosto dostopen ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1ki arhiv pre-printov deluje \xc5\xa1e danes. Svoj uspeh dolguje \xc5\xbee pred tem obstoje\xc4\x8di kulturi samo-arhiviranja v fiziki osnovnih delcev in je danes tako uveljavljen, da je na nekaterih podpodro\xc4\x8djih fizike dele\xc5\xbe samo-arhiviranih znanstvenih prispevkov 100\xc2\xa0%. V zvezi s tem omenjajo tudi poskus centralizirane storitve distribucije tiskanih pre-printov Nacionalnih in\xc5\xa1titutov za zdravje iz 1960. let, ki pa ni pripomogel k temu, da bi bili znanstveniki na podro\xc4\x8dju biomedicinskih znanosti med zgodnjimi zagovorniki te prakse._NEWLINE_So pa biomedicinske znanosti spodbudile ve\xc4\x8d pomembnej\xc5\xa1ih projektov razvoja prostega dostopa kasneje. V 1980. letih je Nacionalna medicinska knji\xc5\xbenica (National Library of Medicine, NLM) ustvarila Medline, najob\xc5\xa1irnej\xc5\xa1i imenik medicinske literature na svetu, in ga leta 1997 ponudila zastonj na spletu v obliki baze PubMed. Ko je postal prosto dostopen, se je njegova uporaba pove\xc4\x8dala za desetkrat, kar je nakazalo, da je bila cena glavni omejujo\xc4\x8d dejavnik pri uporabi. \xc4\x8ceprav imeniki niso glavni vidik gibanja (in tudi PubMed ne ponuja prostega dostopa do \xc4\x8dlankov samih), je Medline pomemben, ker je spodbudil naj\xc5\xa1ir\xc5\xa1o javnost k uporabi znanstvene literature._NEWLINE_Leta 1999 je Nobelovec Harold Varmus s kolegi z NIH predlagal projekt E-Biomed, ki bi zdru\xc5\xbeeval prosto dostopno znanstveno revijo in arhiv za objavo pre-printov ter drugega medicinskega gradiva z manj strogimi kriteriji selekcije. Projekt je bil kasneje uresni\xc4\x8den samo kot arhiv objavljenih \xc4\x8dlankov z imenom PubMed Central, v katerem so samo-arhivirani vsi \xc4\x8dlanki, ki so produkt raziskav, ki jih financira NIH (\xc2\xbbzeleni OA\xc2\xab). Bli\xc5\xbeje Varmusovemu prvotnemu predlogu je BioMed Central, ki ga je leta 2000 ustanovilo zdru\xc5\xbeenje znanstvenih zalo\xc5\xbenikov Current Science Group. BioMed Central je pridobitna zalo\xc5\xbeba, ki danes izdaja pribli\xc5\xbeno 220 prosto dostopnih revij (\xc2\xbbzlati OA\xc2\xab)._NEWLINE_V 2000. letih je gibanje dobilo ime in pridobilo \xc5\xa1iroko podporo. Leta 2001 je pribli\xc5\xbeno 34.000 znanstvenikov in predstavnikov zainteresirane javnosti z vsega sveta podpisalo \xc2\xbbOdprto pismo znanstvenim zalo\xc5\xbenikom\xc2\xab, v katerem so se zavzeli za ustanovitev javne spletne knji\xc5\xbenice z brezpla\xc4\x8dno dostopnimi deli na podro\xc4\x8djih medicine in ved o \xc5\xbeivljenju ter se obvezali, da bodo objavljali samo v revijah, ki dovoljujejo samo-arhiviranje najkasneje v roku 6 mesecev od objave. Nastala je Javna knji\xc5\xbenica znanosti (Public Library of Science, PLoS), organizacija, sprva namenjena promoviranju prostega dostopa, ki se je tri leta kasneje preusmerila v znanstveno zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1tvo da bi na ta na\xc4\x8din dokazala, da lahko visokokakovostne znanstvene revije delujejo tudi brez zara\xc4\x8dunavanja za dostop do vsebine. Danes je PLoS eden treh najpomembnej\xc5\xa1ih OA izdajateljev. V letih 2002 in 2003 so se zvrstila tri sre\xc4\x8danja glavnih zagovornikov prostega dostopa - v Budimpe\xc5\xa1ti, Berlinu in Bethesdi, ki so podala definicijo prostega dostopa. Od takrat si zagovorniki v razli\xc4\x8dnih dr\xc5\xbeavah prizadevajo predvsem za uzakonjenje zahtev po samo-arhiviranju izsledkov javno financiranih raziskav._NEWLINE_Gledano tako po \xc5\xa1tevilu revij kot \xc5\xa1tevilu \xc4\x8dlankov, je \xc2\xbbzlati OA\xc2\xab\xc2\xa0med letoma 2000 in 2009 hitro pridobival na priljubljenosti. Medtem ko je bilo leta 2000 v prosto dostopnih revijah objavljenih pribli\xc5\xbeno 19.500 \xc4\x8dlankov, je njihovo \xc5\xa1tevilo do leta 2009 naraslo na skoraj 192.000. \xc5\xa0tevilo prosto dostopnih revij je naraslo od 740 leta 2000 do 4769 leta 2009. Na letni ravni to predstavlja 20\xe2\x80\x9330\xc2\xa0% rast, kar po oceni zalo\xc5\xbebe Springer pomeni, da bo \xc2\xbbzlati OA\xc2\xab\xc2\xa0do leta 2020 predstavljal \xc4\x8detrtino vseh objavljenih \xc4\x8dlankov v znanosti.'