b'\n_START_ARTICLE_\nLepa Vida (Cankar)\n_START_SECTION_\nRazvoj drame in motiva Lepe Vide pri Cankarju\n_START_PARAGRAPH_\nMotiv Lepe Vide in problematika njenega hrepenenja spremljata Cankarja skozi celo njegovo \xc5\xbeivljenje, prvi\xc4\x8d pa se pojavi v Romanci o cvetlici in v lirski pesmi Ovenela ro\xc5\xbea. Leta 1903 Cankar v bele\xc5\xbenico napi\xc5\xa1e besedi Lepa Vida. Leta 1904 nastane \xc4\x8drtica Lepa Vida; njen vodilni motiv je stavek: "Samo v sanjah, samo v tistem otro\xc5\xa1kem hrepenenju je resnica in \xc5\xbeivljenje; in drugo vse je \xc5\xbeivljenja ponesre\xc4\x8den poskus." Leta 1906 Cankar napi\xc5\xa1e \xc4\x8detrto poglavje romana Nina, kjer je sorodnost z Lepo Vido o\xc4\x8ditna. Prvi zametki drame so bili napisani \xc5\xbee leto prej. V teh prvih zametkih so bile nastopajo\xc4\x8de osebe Dragotin Kette, Josip Murn, Fran Govekar, Peter Novljan, Francka iz romana Na klancu in Cankar sam. Ko je dramo dal prebrati \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8du in Prijatelju, se je odlo\xc4\x8dil, da jo bo preoblikoval. Spreminjal jo je vse do leta 1911 in kon\xc4\x8dna verzija je \xc4\x8disto nekaj drugega kot prvotna zamisel. Postala je pozitivna, liki so dobili ve\xc4\x8d \xc5\xbeivljenjske volje, ostala pa je ideja hrepenenja.\n_START_SECTION_\nPrvo dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nPoljanec in Dioniz v hi\xc5\xa1i hrepenenja \xc4\x8dakata na Vido, ki je pobegnila iz mra\xc4\x8dne hi\xc5\xa1e v paradi\xc5\xbe. Z njima \xc4\x8dakata tudi Damjan in Mrva. Vsi vidijo v Vidi simbol hrepenenja po ne\xc4\x8dem. Vida se vrne k skupini \xc5\xa1tudentov, da bi se poslovila. Dioniz jo prosi, naj ostane in ji re\xc4\x8de, da jo bo iskal do devete de\xc5\xbeele, \xc4\x8de bo to potrebno. Vida se od njega poslovi s poljubom in z Dolinarjem odide.\n_START_SECTION_\nDrugo dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nVida se je preselila v Dolinarjevo vilo ob jezeru. Ampak njuna ljubezen je trpljenje, kot Dolinar zaupa zdravniku. Vida in Dolinar se v pogovoru zavedata, da se ne ljubita ve\xc4\x8d. Vida predlaga Dolinarju, naj jo pozabi in naj se vrne k Mileni, njegovi biv\xc5\xa1i. Vida pa se z Dionizom vrne v hi\xc5\xa1o hrepenenja.\n_START_SECTION_\nTretje dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nPoljanec je na smrtni postelji. Zraven njega Mrva in \xc5\xa1tudent bereta pesem o ro\xc5\xbei \xc4\x8dudotvorni. Mrva in Damijan odhajata vsak na svojo pot in se od Poljanca poslovijo. Poljanec v viziji ugleda paradi\xc5\xbe in v njem svatbo Vide in Dioniza, kjer sta tudi Mrva in Damjan in vse je polno lu\xc4\x8di, ro\xc5\xbe, plesa in veselja. V sobo, kjer je Poljanec na smrtni postelji, vstopita Vida in Dioniz. Ko se Vida dotakne Poljanca, ta umre, Vidina mati ga pokri\xc5\xbea in re\xc4\x8de: "Na lep\xc5\xa1o pot je \xc5\xa1el." Smrt je kot re\xc5\xa1itev.\n_START_SECTION_\nKritike krstne izvedbe\n_START_PARAGRAPH_\nO krstni izvedbi Cankarjeve poslednje drame je pisalo pet ljubljanskih \xc4\x8dasopisov. V februarskih izdajah so o drami govorile skoraj vse revije. V Slovenskem narodu je kritiko pisal Oton \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d. Kritik \xc4\x8dasopisa Jutro je v Vidi videl simbol za slovensko literaturo in umetnost. Ocena v dnevniku Dan pa je bila bolj negativno nastrojena. Pisec se je spra\xc5\xa1eval, zakaj je drama sploh pri\xc5\xa1la do odra, kajti "kdor pozna Cankarja, onega Cankarja, ki je prehodil pot od Erotike pa do \xc5\xa0ent Florijanske, ta ne najde v Lepi Vidi ni\xc4\x8d novega, mnogokrat je vse to povedal z istimi besedami v isti obliki."  Tudi Etbin Kristan, ki je pisal kritiko v dnevniku Zarja, ni dojel Lepo Vido kot dramo. Najob\xc5\xa1irnej\xc5\xa1o kritiko komaj uprizorjeni drami je namenil Anton Funtek v Laibacher Zeitung. Kritika je bila objavljena v dveh delih, 29. in 30. februarja. Drami o\xc4\x8dita, da nima dejanja, da so liki le fantazijske podobe ter da delo sploh ni za oder. Ozna\xc4\x8duje jo kot "v lepe besede odeto izpoved". (231)'