b"\n_START_ARTICLE_\nDante Alighieri\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nDante se je rodil v vplivni florentinski dru\xc5\xbeini, ki je pripadala stranki gvelfov. Ta se je nadalje delila na \xc4\x8drne in bele gvelfe, med katere je spadala tudi dru\xc5\xbeina Alighieri. Nasprotniki gvelfov so se imenovali gibelini. _NEWLINE_Dante je zatrjeval, da njegova rodbina izhaja od starih Rimljanov, vendar je njegov najstarej\xc5\xa1i sorodnik, ki ga \xc5\xa1e zna imenovati, \xc5\xbeivel v 12. stoletju. Dantejev o\xc4\x8de, Alighiero di Bellincione, po zmagi gibelinov v bitki pri Montapertiju ni utrpel nobenih posledic, kar ka\xc5\xbee na znatno veljavo njegove dru\xc5\xbeine._NEWLINE_Dantejeva mati, Donna Bella degli Abati, je umrla, ko je bil Dante star 5 ali 6 let. O\xc4\x8de se je zatem kmalu poro\xc4\x8dil oziroma za\xc4\x8del \xc5\xbeiveti z Lapo di Chiarissimo Cialuffi, ki mu je rodila \xc5\xa1e dva otroka, Francesca in Tano. _NEWLINE_O Dantejevi izobrazbi ni mnogo znanega, verjetno je \xc5\xa1tudiral kar doma. Znano je, da je preu\xc4\x8deval toskansko poezijo v \xc4\x8dasu, ko se je na tem obmo\xc4\x8dju uveljavljala sicilska pesni\xc5\xa1ka \xc5\xa1ola (Scuola poetica siciliana). Spoznal se je tudi s provansalskim pesni\xc5\xa1tvom in z rimsko kulturo. Posebno je \xc4\x8dastil rimskega pesnika Vergila. _NEWLINE_V njegovem \xc4\x8dasu je bila Italija mozaik majhnih dr\xc5\xbeavic, zato moramo poudariti, da Sicilija Dantejevi domovini Toskani ni bila ni\xc4\x8d bli\xc5\xbeje kot Provansa. Te pokrajine niso imele skupnega jezika ali kulture. Lahko domnevamo, da je bil Dante intelektualec, ki je bil dobro na teko\xc4\x8dem z mednarodnim dogajanjem.  _NEWLINE_Guido Cavalcanti, Lapo Gianni, Cino da Pistoia in Brunetto Latini so skupaj z Dantejem postali osrednji pesniki sladkega novega sloga (italijansko Dolce stil nuovo). Kasneje je Dante Brunetta iz zahvale za posredovano znanje posebej omenil v Bo\xc5\xbeanski komediji._NEWLINE_V mladosti je Dante domnevno spoznal tudi Beatrice Portinari, h\xc4\x8der Folca Portinarija in se vanjo zaljubil, \xc4\x8deprav naj ne bi nikdar govoril z njo. Te\xc5\xbeko je ugotoviti ve\xc4\x8dje podrobnosti o tej za italijansko kulturo zelo pomembni ljubezni,saj obstaja silno malo virov o obstoju domnevne Beatrice, Dantejev literarni zapis pa je dejstveno skrajno nezanesljiv. Nemogo\xc4\x8de je dokon\xc4\x8dno ugotoviti celo, ali ni Dantejeva ljubezen do Beatrice popolnoma izmi\xc5\xa1ljena. \xc5\xbde  Ernst Robert Curtius je v svojem delu Evropska literatura in latinski srednji vek (1948; slov prevod 2002) postavil tezo, da je Beatrice zgolj alegorija bo\xc5\xbeje ljubezni in postavil pod vpra\xc5\xa1aj tezo, da je Dantejeva muza dejansko \xc5\xbeivela. Sodobna literarna znanost ugotavlja, da je Beatrice najbr\xc5\xbe realna oseba, vendar je Dantejeva poezija namenjena razli\xc4\x8dnim \xc5\xbeenskam, ki jih je \xc5\xa1ele v svoji zreli dobi zdru\xc5\xbeil okoli enotne figure z imenom Beatrice._NEWLINE_Pojmovanje ljubezni Dante prevzema iz trubadurske poezije, s posredni\xc5\xa1tvom sicilske pesni\xc5\xa1ke \xc5\xa1ole in zlasti prek Guida Guinizellija, ki velja za predhodnika Sladkega novega sloga. Pod temi vplivi \xc5\xbeensko vzpostavi kot idelano \xc5\xbeensko, kot \xc5\xbeensko-angela in jo v Bo\xc5\xbeanski komediji pove\xc5\xbee z neoplatonisti\xc4\x8dnim pojmovanjem Boga in bo\xc5\xbeje ljubezni. Idealizacija \xc5\xbeenske, ki v primerjavi s trubadurji, bistveno poudarja religiozno komponento, je mo\xc4\x8dno vplivala tudi na kasnej\xc5\xa1e avtorje, denimo na Francesca Petrarco._NEWLINE_Po domnevni Beatricini smrti je Dante iskal uteho v klasi\xc4\x8dni knji\xc5\xbeevnosti. Vemo, da je bral Boetijeva in Cicerova filozofska dela in se kasneje posvetil \xc5\xa1tudiju filozofije na verskih \xc5\xa1olah. Udele\xc5\xbeil se je spora med glavnima meni\xc5\xa1kima redoma dominikancev in fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanov. Prvi so razlagali nauke mistike in svetega Bonaventure, zadnji pa so predstavljali nauke Toma\xc5\xbea Akvinskega. Beatrice v Vicah kasneje graja to filozofsko strast._NEWLINE_Dante se je 11. junija 1289 udele\xc5\xbeil bitke pri Campaldinu, kjer so se florentinski vitezi borili proti are\xc5\xa1kim. Leta 1294 je bil med vitezi, ki so spremljali Carla Martella An\xc5\xbeujskega, sina Charlesa An\xc5\xbeujskega, med njegovim bivanjem v Firencah.\n_START_SECTION_\nPolitika v Firencah\n_START_PARAGRAPH_\nDa bi se lahko ukvarjal s politiko, je postal tudi zdravnik in lekarnar, saj je zakon, izdan leta 1295, zahteval, da morajo plemi\xc4\x8di, ki \xc5\xbeelijo prevzeti javni polo\xc5\xbeaj, sodelovati v enem od Zdru\xc5\xbeenj umetnosti in obrti (Corporazioni di Arti e Mestieri). Dante je zato vstopil v lekarni\xc5\xa1ki ceh. Izbor poklica ni bil popolnoma neprimeren, saj so se v njegovem \xc4\x8dasu knjige prodajale v lekarnah. _NEWLINE_Gvelfi so se delili v dve stranki - bele gvelfe (Guelfi Bianchi), ki jih je vodil Vieri dei Cerchi, in \xc4\x8drne gvelfe (Guelfi Neri) pod vodstvom Corsa Donatija. Bili so v medsebojnem sporu. _NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu se s politiko ni bilo lahko ukvarjati, saj je pape\xc5\xbe Bonifacij VIII. na\xc4\x8drtoval voja\xc5\xa1ko zasedbo Firenc. Gro\xc5\xbenja napada je povzro\xc4\x8dala te\xc5\xbeave, ki so presegale okvir mesta. Leta 1301 so v Firencah pri\xc4\x8dakovali obisk Charlesa de Valoisa, brata tedanjega francoskega kralja Filipa IV., ki naj bi po pape\xc5\xbeevem naro\xc4\x8dilu naredil mir v Toskani. Uprava mesta pa je pred nekaj tedni z namenom osvoboditve izpod pape\xc5\xa1ke nadvlade odposlance svetega sede\xc5\xbea nespo\xc5\xa1tljivo obravnavala, zato so se pojavila mnenja, da je Charles de Valois prejel \xc5\xa1e neuradna navodila. Da bi se prepri\xc4\x8dali o pape\xc5\xbeevih namenih, je mestni svet poslal v Rim odposlanstvo, ki ga je vodil Dante. _NEWLINE_Pape\xc5\xbe je kmalu odpoklical ostale predstavnike in Danteja zaprosil, da ostane sam v Rimu. Istega dne (1. novembra 1301) je Charles de Valois vkorakal v Firence s \xc4\x8drnimi gvelfi, ki so v naslednjih \xc5\xa1estih dneh pusto\xc5\xa1ili po mestu in pobili ve\xc4\x8dino nasprotnikov. Vzpostavili so novo vlado, za \xc5\xbeupana (Podesta) je bil imenovan Cante dei Gabrielli di Gubbio. Dante je bil obsojen na dvoletno pregnanstvo in na pla\xc4\x8dilo visoke denarne kazni. Ker je na pape\xc5\xbeev \xc2\xbbpredlog\xc2\xab\xc2\xa0ostal v Rimu, je bil ozna\xc4\x8den za begunca oziroma skriva\xc4\x8da. Ker ni mogel pla\xc4\x8dati kazni, je bil obsojen na trajno pregnanstvo, v primeru, da bi ujeli florentinski vojaki, pa bi bil tudi usmr\xc4\x8den.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nDantejevo najve\xc4\x8dje delo, versko-alegori\xc4\x8dni ep Bo\xc5\xbeanska komedija (La Divina Commedia; 1307-1313, v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino prevedeno 1972) pod vplivom novoplatonisti\xc4\x8dne filozofije in drugih filozofskih in religioznih tokov opisuje pot epskega subjekta skozi pekel (Inferno), vice (Purgatorio) in raj (Paradiso). Vodi ga rimski pesnik Vergilij, ki ga kasneje zamenja Beatrice, ki predstavlja prispodobo bo\xc5\xbeje ljubezni (agape). S tem delom je utemeljil toskan\xc5\xa1\xc4\x8dino kot italijanski knji\xc5\xbeni jezik. V okviru srednjeve\xc5\xa1ke knji\xc5\xbeevnosti je bistvena novost tega dela v njegovih realisti\xc4\x8dnih opisih oseb, ki so zgodovinsko in \xc4\x8dasovno konkretizirane (Erich Auerbach). Hkrati pa ohranjajo svojo alegori\xc4\x8dno vrednost, vrednost prispodobe, zato Erich Auerbach o Dantejevi Bo\xc5\xbeanski komediji govori kot o delu t. i. figurativnega realizma._NEWLINE_Z zbirko Novo \xc5\xbeivljenje ('Vita Nova'; okoli 1292, slovensko 1956) je sladki novi slog dosegel vrhunec. Obsega 31 pesmi, ve\xc4\x8dinoma sonetov in kancon, ki v \xc4\x8dasovnem zaporedju govorijo o pesnikovem do\xc5\xbeivljanju domnevne ljubezni z Beatrice, dodani pa so jim prozni komentarji. Sodobna literarna veda (npr. Ignazio Baldelli) ugotavlja, da zbirka ponavlja imaginarno \xc5\xbeivljenjsko pot provansalskih trubadurjev od mladostnega, radostnega pesnika ljubezni prek spreobrnjenja v zrelo pesni\xc5\xa1tvo, ki ljubezen povezuje z religioznostjo. Prvi\xc4\x8d se tak\xc5\xa1en model pojavi v Italiju v t. i. Kodeksu Rediano \xc5\xa1t. 9, ki je bil zapisan v istem \xc4\x8dasu kot Novo \xc5\xbeivljenje, njegov domnevni avtor pa je Guittone iz Arezza. Novo \xc5\xbeivljenje je tako jasno razdeljeno na dva dela: del Dantejeve mladostne in del Dantejeve zrele lirike. Prvi, mladostni del Novega \xc5\xbeivljenja je o\xc4\x8ditno namenjen razli\xc4\x8dnim \xc5\xbeenskam, in ga \xc5\xa1ele kasneje dodani, avktorialni prozni komentarji umetno pripnejo na zgodbo o Beatrice, ki jo Dante sku\xc5\xa1a vzpostaviti kot svojo \xc5\xbeivljenjsko in religiozno vodnico. Dante torej umetno konstruira lastno narativo (zgodbo) o Beatrice - bla\xc5\xbeeni (beata/beatrix) \xc5\xbeenski, pri \xc4\x8demer motiv bla\xc5\xbeene \xc5\xbeenske o\xc4\x8ditno povzema po Gunizellijevi pesmi Al cor gentil rempaira sempre amore (Ljubezen se vselej vra\xc4\x8da v plemenito srce), to pesem pa tudi Dante parafrazira v 19. knjigi Novega \xc5\xbeivljenja in kasneje v Bo\xc5\xbeanski komediji, v epizodi s Paolom in Francesco._NEWLINE_Pojmovanje ljubezni Dante, prek Gunizellija prevzema deloma iz trubadurske lirike, deloma pa ga pripenja na neoplatonisti\xc4\x8dno pojmovanje bo\xc5\xbeje ljubezni kot emanacije, ki so jo \xc5\xbee neoplatonisti\xc4\x8dni filozofi pogosto predstavljali z metaforo \xc5\xbear\xc4\x8denja svetlobe. Tako je bo\xc5\xbeja ljubezen tudi pri Guinizelliju in Danteju pojmovana kot svetloba, ki seva tudi skozi \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke (=\xc5\xbeenske) o\xc4\x8di._NEWLINE_Dante je pisal tudi v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini. V delu O ljudskem jeziku (De vulgari eloquentia; 1304-1308) razpravlja o predhodnih delih v ljudskem jeziku, posebno o italijanskem lirskem pesni\xc5\xa1tvu. V tem jeziku je napisana tudi Gostija (Convivio) (1304-1307), O monarhiji (De monarchia; po 1310)  in njegova javna pisma (Epistolae)_NEWLINE_Dante je imel izjemen vpliv na kasnej\xc5\xa1o knji\xc5\xbeevnost. Poznala sta ga tudi Matija \xc4\x8cop in France Pre\xc5\xa1eren, v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino so ga za\xc4\x8deli prevajati \xc5\xa1ele z za\xc4\x8detkom 19. stoletja. Znani prevajalci so Ale\xc5\xa1 U\xc5\xa1eni\xc4\x8dnik, Alojz Gradnik, Ciril Zlobec in Andrej Capuder, ki je avtor celotnega prevoda Bo\xc5\xbeanske komedije."