b'\n_START_ARTICLE_\nVictor Horta\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in kariera\n_START_PARAGRAPH_\nKo je bil star 12 let, je pomagal svojemu stricu na gradbi\xc5\xa1\xc4\x8du in sklenil, da bo postal arhitekt._NEWLINE_\xc5\xbde od otro\xc5\xa1tva ga je zelo zanimala glasba in leta 1873 je na konservatoriju v Gentu za\xc4\x8del \xc5\xa1tudirati glasbeno teorijo.  Zaradi slabega obna\xc5\xa1anja so ga izklju\xc4\x8dili in se je vpisal na oddelek za arhitekturo na Kraljevi akademiji za likovno umetnost v Gentu. Leta 1878 je od\xc5\xa1el v Pariz in na\xc5\xa1el delo pri arhitektu in oblikovalcu Julesu Debuyssonu na Montmartru. Navdu\xc5\xa1ili so ga impresionisti\xc4\x8dni in pointilisti\xc4\x8dni umetniki, pa tudi mo\xc5\xbenosti dela z \xc5\xbeelezom in steklom._NEWLINE_Ko mu je leta 1880 umrl o\xc4\x8de, se je vrnil v Belgijo in se preselil v Bruselj. Poro\xc4\x8dil se je in imel dve h\xc4\x8derki. Na Kraljevi akademiji za lepe umetnosti je \xc5\xa1tudiral arhitekturo. V Bruslju se je spoprijateljil s Paulom Hankarjem, ki je pozneje tudi sprejel art nouveau. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju je Horta postal pomo\xc4\x8dnik svojega profesorja Alphonsa Balata, arhitekta Leopolda II.  Skupaj sta oblikovala kraljeve rastlinjake v Laeknu. To je bilo prvo Hortovo delo, pri katerem je uporabljal steklo in \xc5\xbeelezo._NEWLINE_Leta 1884 je dobil prvo Godecharlovo nagrado, ki je bila podeljena za arhitekturo (za neizgrajen projekt za parlament) ter nagrado grand prix v arhitekturi ob odhodu s Kraljeve akademije._NEWLINE_Leta 1885 je Horta za\xc4\x8del delati samostojno in dobil naro\xc4\x8dilo za oblikovanje treh hi\xc5\xa1, ki so bile zgrajene v tem letu. Istega leta se je pridru\xc5\xbeil tudi osrednjemu zdru\xc5\xbeenju belgijskih arhitektov. V naslednjih nekaj letih je nastopil na ve\xc4\x8d nate\xc4\x8dajih za javna dela in sodeloval s kiparji (predvsem svojim prijateljem Godefroidom Devressom) pri kipih in celo grobnicah ter dobil \xc5\xa1tevilne nagrade. Osredoto\xc4\x8dil se je na ukrivljenost modelov, saj je verjel, da so bile oblike, ki jih je ustvaril, zelo prakti\xc4\x8dne in umetni\xc5\xa1ko neizumetni\xc4\x8dene._NEWLINE_V tem obdobju se je Horta precej dru\xc5\xbeil s prostozidarji in se leta 1888 pridru\xc5\xbeil lo\xc5\xbei veliki orient Belgije v Bruslju. To mu je zagotovilo veliko strank, ko se je leta 1893 vrnil k na\xc4\x8drtovanju hi\xc5\xa1 in trgovin._NEWLINE_Leta 1892 je bil imenovan za vodjo grafi\xc4\x8dnega oblikovanja za arhitekturo na Svobodni bruseljski univerzi. Leta 1893  je postal profesor arhitekture. Ker mu univerza leta 1911 ni omogo\xc4\x8dila, da bi oblikoval raz\xc5\xa1iritev univerzitetne stavbe, jo je zapustil.\n_START_SECTION_\nArt nouveau\n_START_PARAGRAPH_\nKo je bil na razstavi leta 1892 predstavljen art nouveau, se je Horta navdu\xc5\xa1il nad njim, kar je bilo vidno pri oblikovanju hi\xc5\xa1e za profesorja Emila Tassela, ki je bila dokon\xc4\x8dana leta 1893. Tako oblikovanje je bilo takrat velika novost, prelomna razporeditev tlorisnih prostorov z notranjo \xc5\xbeelezno strukturo z zavitimi rastlinskimi oblikami, ki so jo kasneje imenovali tehnika ukrivljene poteze. Okra\xc5\xa1ena in izdelana zasnova ter naravna razsvetljava sta bili zakriti za kamnito fasado, da bi bila zgradba usklajena z bolj strogo obliko sosednjih hi\xc5\xa1. Stavba je prva, zgrajena v arhitekturnem slogu art nouveauja. _NEWLINE_Po mnogih pohvalah je Horta dobil naro\xc4\x8dila za \xc5\xa1tevilne druge pomembne stavbe po Bruslju. Obogatil je ta novi arhitekturni slog, oblikoval je Solvayevo hi\xc5\xa1o (1895\xe2\x80\x931900) in svojo rezidenco (1898),  pro\xc4\x8delje je bilo iz \xc5\xbeeleza in kamna z izdelano notranjostjo iz \xc5\xbeeleza._NEWLINE_Leta 1894 je bil izvoljen za predsednika osrednjega zdru\xc5\xbeenja belgijskih arhitektov, a je odstopil naslednje leto po sporu, ki je nastal, ko je brez javnega nate\xc4\x8daja dobil naro\xc4\x8dilo za vrtec na ulici Saint-Ghislain/Sint-Gissleinsstraat._NEWLINE_Od leta 1895 do 1899 je zasnoval Ljudsko hi\xc5\xa1o (Volkshuis/Maison du Peuple), glavno stavbo za napredno belgijsko delavsko stranko , ki jo sestavljajo velik kompleks pisarn, sejnih sob, kavarn in konferen\xc4\x8dna ter koncertna dvorana z ve\xc4\x8d kot 2000 sede\xc5\xbei. Kljub mednarodnemu nasprotovanju ve\xc4\x8d kot 700 arhitektov so jo leta 1965 poru\xc5\xa1ili, kar je bilo razgla\xc5\xa1eno za enega najve\xc4\x8djih arhitekturnih zlo\xc4\x8dinov 20. stoletja.\n_START_SECTION_\n20. stoletje\n_START_PARAGRAPH_\nV skladu z javnim razpolo\xc5\xbeenjem je po pribli\xc5\xbeno desetih letih art nouveauja, ki ga je Horta pionirsko vodil in po katerem je najbolj znan, od preloma stoletja oblikovanje postopoma za\xc4\x8delo postajati poenostavljeno in manj o\xc4\x8ditno z bolj klasi\xc4\x8dnimi elementi. To se lahko vidi pri raz\xc5\xa1iritvi leta 1901 nedavno kon\xc4\x8dane Eetveldove hi\xc5\xa1e (H\xc3\xb4tel van Eetvelde), pri kateri se je odlo\xc4\x8dil za par marmornih stebrov._NEWLINE_Leta 1906 se je lo\xc4\x8dil in se \xc4\x8dez dve leti drugi\xc4\x8d poro\xc4\x8dil, tokrat z Julio Carlsson. _NEWLINE_Leta 1906 je dobil naro\xc4\x8dilo za novo Brugmannovo univerzitetno bolni\xc5\xa1nico. Ob upo\xc5\xa1tevanju stali\xc5\xa1\xc4\x8d zdravnikov in upraviteljev bolni\xc5\xa1nic je naloge bolni\xc5\xa1nice porazdelil po \xc5\xa1tevilnih nizkih paviljonih, ki so se razprostirali na 18 hektarjih parka kampusa. Dela so se za\xc4\x8dela leta 1911. \xc4\x8ceprav so jo uporabljali med prvo svetovno vojno, je bila uradno odprta \xc5\xa1ele leta 1923. Njena nenavadna zasnova in postavitev sta zanimala evropsko medicinsko skupnost in njegove zgradbe se uporabljajo \xc5\xa1e danes._NEWLINE_Leta 1907 je z vklju\xc4\x8ditvijo veliko klasi\xc4\x8dnih elementov oblikoval Muzej lepih umetnosti v Tournaiju, a je bil zaradi vojne odprt \xc5\xa1ele leta 1928._NEWLINE_Med prvo svetovno vojno je zapustil Belgijo in februarja 1915 od\xc5\xa1el v London. Sodeloval je pri razpravi o urbanizaciji Belgije, ki jo je organiziralo Mednarodno zdru\xc5\xbeenje za vrtna mesta in na\xc4\x8drtovanje mest.  Ker se zaradi vojne ni mogel vrniti v Belgijo, se je konec leta odlo\xc4\x8dil, da bo \xc5\xa1el v Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave Amerike, kjer je predaval na univerzah, kot so Cornell, Harvard, MIT, Smith College, Wellesley College in Yale, leta 1917 pa postal profesor arhitekture na univerzi Georgea Washingtona in imel spominsko predavanje na Harvardu.'