b'\n_START_ARTICLE_\nMo\xc5\xbeac\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nOb\xc4\x8dina Mo\xc5\xbeac se razprostira na povr\xc5\xa1ini 144 km\xc2\xb2 in na 341 m nadmorske vi\xc5\xa1ine, na sti\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8du Aupa\xc5\xa1ke doline in \xc5\xbdelezne doline (Eisental).  Kraj v dveh delih, in sicer Spodnji Mo\xc5\xbeac in Gornji Mo\xc5\xbeac, se je razvil nad reko Belo in ga obdajajo visoki vrhovi Julijskih Alp s Kaninom, na vzhodu in Karnijskih Alp na severu. Na jugu dominira gorska skupina Plauris (1.958 m), na zahodu pa Dolomiti Amariana )1.906 m. Na severu le\xc5\xbei impozanten vrh Karnijskih Alp Creta Grauzaria (2.065 m) in Zuc dal  B\xc3\xb4r (2.195 m).  Prebivalci se ukvarjajo predvsem z lesno industrijo, ki nazaduje, pove\xc4\x8dujejo pa se trgovina, gradbena in kovinska industrija. _NEWLINE_Mesto je bilo ob potresu leta 1976 zelo poru\xc5\xa1eno, vendar so zgodovinsko jedro in najpomembnej\xc5\xa1e kulturno-zgodovinske spomenike \xc5\xbee obnovili.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nV antiki je v kraju verjetno bila postaja na rimski cesti iz Ogleja v provinco Norik. V Kanalski dolini so se po letu 590 naselili Slovani oziroma zgodnji Slovenci oz. njihovi predniki. Poselitev je bila v naslednjih stoletjih me\xc5\xa1ana s staroselci romanskega in furlanskega narodnostnega izvora. Do 11. stoletja so se na obmo\xc4\x8dje skupaj z oblastniki doseljevali tudi germansko/nem\xc5\xa1ko govore\xc4\x8di kolonisti. Vendar je sklepati, da je bila ve\xc4\x8dina prebivalstva vendarle slovansko/slovenska, saj imamo tudi na tem obmo\xc4\x8dju prevladujo\xc4\x8da slovenska ledinska imena ali krajevna imena, ki so bila tudi romanizirana in germanizirana, pa vendar to dokazuje prisotnost sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine v kraju. Na obmo\xc4\x8dju je potekala zahodna meja slovansko/slovenske poselitve. _NEWLINE__NEWLINE_V zgodovinski okvir sodi tudi legenda iz Mo\xc5\xbeaca, ki pripoveduje o liku grofa Kacelina iz 11. stoletja. Po tej legendi je bil grof Kacelin koro\xc5\xa1ki plemi\xc4\x8d, palatinski grof in vrhovni predstavnik vladarjevega dvora, lastnik velikih posestev v svoji domovini Koro\xc5\xa1ki kot tudi v Furlaniji, vklju\xc4\x8dno z gradom Mo\xc5\xbeac. Okoli 1070 ali 1072 se je namenil v Sveto de\xc5\xbeelo, zaradi \xc4\x8desar je vse imetje svojih gospostev prenesel na svojega bratranca Friderika, Oglejskega patriaha. Ta naj bi na mestu gradu Mo\xc5\xbeac dal zgraditi benediktinski samostan, ki mu je prenesel prihodke prej\xc5\xa1njega gradu. Vendar je ta zgodba dvomljiva, oporoka Kacelina, ki podpira legendo, je ponaredek. Gotovo pa je, da je patriarh Ulrik I.  po \xc5\xa1kofu Andreju Emonskem (Istrska \xc5\xa1kofija Novi grad (Cittanova) \xe2\x80\x93 takrat imenovana Emona) odprl samostan v Mo\xc5\xbeacu.  Morda \xc5\xa1e bolj kot dolo\xc4\x8da zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina darovalca, je patriarh sledil lastnim nagibom in zgradil sveti\xc5\xa1\xc4\x8de Sv. Gallu, ki je veliko bolj znan v \xc5\xa0vici, kjer je bil patriarh prej opat. Da bi pove\xc4\x8dal ugled nove opatije, ji je Ulrik namenil velike posesti na Koro\xc5\xa1kem, v Frulaniji in Karniji. Poleg tega je opatiji podelil v polno last in posest nad cerkvami Cavazzo, Vodnjan in Gorto.  V interesu patriarha in plemi\xc4\x8dev je samostan pridobival na pomenu tudi v \xc4\x8dasu ko je vojska cesarja Konrada IV. v sporu s pape\xc5\xbeem ropala ali pa v \xc4\x8dasu sporov velikih fevdalnih gospodov uspela ohraniti opatijska posestva. Najbolj aktiven in spo\xc5\xa1tovanja vredno je bilo vladanje/vodenje samostana je bilo za \xc4\x8dasa Ghilberta iz Marana pri Panaru, ki je bil opat med 1329-1349 in isto\xc4\x8dasno generalni vikar patriarha Bertranda. Pod njegovim vodstvom je samostan dosegel najve\xc4\x8dji razcvet. _NEWLINE__NEWLINE_Na podlagi bule pape\xc5\xbea Lucija III. iz leta 1185 je bil samostan duhovno neposredno podrejen Svetemu sede\xc5\xbeu. Opat je imel pravico samostana, da imenuje v \xc5\xa1tevilnih \xc5\xbeupnijah in cerkvah svoje duhovnike ali kaplane iz samostanskih korarjev ali upravnikov. Na podro\xc4\x8dju posvetne oblasti je bil opat podrejen fevdnemu gospodu Oglejskemu patriarhu. Opat je imel kot fevdalec tudi vso sodno oblast na svojih posestvih, vklju\xc4\x8dujo\xc4\x8d krvno sodstvo in veliko privilegijev v celotni dolini Bele, na de\xc5\xbeelnem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du Baiuzzo v Furlaniji. Lastnina samostana , po rokopisih iz 13. in 14. stoletja, je bila na 146 posestvih, od tega jih je bilo v regiji 101 in 45 na obmo\xc4\x8dju \xc4\x8dez Alpe, na Koro\xc5\xa1kem. V furlanskem de\xc5\xbeelnem zboru je imel opat iz Mo\xc5\xbeaca volilno pravico. S propadom Oglejskega patriarhata je upadel tudi pomen opatije. Ropanja, nezakonita prisvajanja in potresi so prispevali k upadanju opatije. Od 15. stoletja je pravica imenovanja opatov pri\xc5\xa1lo na de\xc5\xbeelne odvetnike in prokuratorje. Tako je bila uprava iztrgana opatiji.  _NEWLINE_Tako kot ostalo obmo\xc4\x8dje je bila opatija in Mo\xc5\xbeac od leta 1420 v lasti Bene\xc5\xa1ke republike. Pod bene\xc5\xa1ko okupacijo je imela opatija dva opata, ki sta prihajala iz Benetk oziroma bila njihova varovanca. Pod njima je opatija nadalje izgubljala posest in privilegije. Med \xc2\xbbnastavljenimi\xc2\xab\xc2\xa0opati je treba omeniti svetega Carla Borromeo iz Arone, ki je opatoval med 1561 in 1566, ki pa si je slavo pridobil drugod. S smrtjo grofa Felice Faustino Savorgnano (1773) je bila opatijska cerkev spremenjena v navadno farno cerkev. Fevdalna lastnina opatije, pa je bila na dra\xc5\xbebi prodana za 44.000 dukatov gospodom Mangili in Leoni, ki so si navzeli naslov markizi Sv. Galla. \xc5\xa0ele leta 1869 je pape\xc5\xbe Pij IX. obnovil naziv opatijska cerkev za faro Mo\xc5\xbeac. _NEWLINE_Obmo\xc4\x8dje Mo\xc5\xbeaca je ostalo pod oblastjo Serenissime do leta 1797, ko je Bene\xc5\xa1ka republika propadla. Od 1797 je po Campoformijskem miru obmo\xc4\x8dje pripadlo umetni habsbur\xc5\xa1ki tvorbi Bene\xc5\xa1ko-Lombardskem kraljevstvu. Z Napoleonovo medigro je na Dunajskem kongresu 1815 obmo\xc4\x8dje do 1866 spadalo Avstriji; od leta 1866 je v Italiji. V neposredni bli\xc5\xbeini je potekala meja, zato se je \xc5\xbee od leta 1908 pri\xc4\x8delo na obeh straneh graditi obse\xc5\xbene voja\xc5\xa1ko-obrambne sisteme, vklju\xc4\x8dujo\xc4\x8d na trdnjavo na gori Sflincis pri Mo\xc5\xbeacu. Prva svetovna vojna je do danes pustila vidne sledi. Leta 1917 so Italijani razstrelili \xc5\xbeelezni most preko Bele pri Mo\xc5\xbeacu, zaradi poraza pri Kobaridu, zaradi bojazni prodora na fronti tudi na tem podro\xc4\x8dju.'