b'\n_START_ARTICLE_\nZgodovina minulih let\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovina minulih let (slovensko tudi: Pripoved o minulih letih; starovzhodnoslovansko Pov\xd1\xa3st\xd1\x8c vrem\xd1\x8fn\xd1\x8cn\xd1\x8bh\xd1\x8a l\xd1\xa3t\xd1\x8a, ukrajinsko \xd0\x9f\xc3\xb3\xd0\xb2\xd1\x96\xd1\x81\xd1\x82\xd1\x8c \xd0\xb2\xd1\x80\xd0\xb5\xd0\xbc\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xbd\xd0\xb8\xd1\x85 \xd0\xbb\xd1\x96\xd1\x82, rusko \xd0\x9f\xc3\xb3\xd0\xb2\xd0\xb5\xd1\x81\xd1\x82\xd1\x8c \xd0\xb2\xd1\x80\xd0\xb5\xd0\xbc\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xbd\xd1\x8b\xd1\x85 \xd0\xbb\xd0\xb5\xd1\x82) je najstarej\xc5\xa1i ruski letopis, ki je nastal na koncu 11. in na za\xc4\x8detku 12. stoletja v Pe\xc4\x8derskem samostanu v Kijevu in opisuje zgodovino Kijevske Rusije od leta 850 do 1110. Poznan je tudi kot Kijevska prva kronika, Primarna kronika in Nestorjeva kronika po piscu najstarej\xc5\xa1e ina\xc4\x8dice letopisa, menihu Nestorju._NEWLINE_Prva redakcija letopisa je Nestorjeva redakcija iz leta 1113. Poleg te obstojajo tudi redakcije iz leta 1116, ki je predelava prve in je nastala po naro\xc4\x8dilu kneza Vladimirja Monomaha (1113-1125), leta 1118 ter 14. in 15. stoletja. Osrednji motiv kronike je enotnost Rusije in glorifikacija kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva, samo delo pa je sestavljeno na osnovi trinajstih razli\xc4\x8dnih virov. Kronika opisuje rusko dr\xc5\xbeavo od njenega nastanka do za\xc4\x8detka do leta 1110. Rde\xc4\x8da nit kronike je ideja o neobhodnosti skupnega delovanja ruskih knezov proti skupnim sovra\xc5\xbenikom in prekinitev medsebojnih notranjih sporov.\n_START_SECTION_\nTri izdaje\n_START_PARAGRAPH_\nIzvirno kompilacijo kronike so dolgo \xc4\x8dasa pripisovali menihu Nestorju in so jo zato imenovali Nestorjeva kronika ali Nestorjev rokopis. Nestorjevi viri so bile starej\xc5\xa1e, zdaj izgubljene slovanske kronike, bizantinski letopisi Ivana Malalasa (491-578) iz Antiohije in Georgija Amartola (842-867), doma\xc4\x8de legende, nordijske sage, nekaj gr\xc5\xa1kih religioznih tekstov, rusko-gr\xc5\xa1ke razprave ter pripovedi kijevskega plemi\xc4\x8da Jana Vi\xc5\xa1ati\xc4\x8da (1016-1106) in drugih voja\xc5\xa1kih poveljnikov. Nestor je delal na dvoru Svjatopolka II. Kijevksega in je verjetno zagovarjal njegovo proskandinavsko politiko._NEWLINE_Prvi del kronike je poln anekdotskih zgodb, med katerimi je tudi zgodba o prihodu treh varja\xc5\xa1kih bratov, ki so ustanovili Kijev, umor Askolda in Dira, Olegova smrt, katerega je ugriznila ka\xc4\x8da, skrita v skeletu njegovega konja in ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje Igorjeve \xc5\xbeene Olge Drevljanom, ki so ubili njenega mo\xc5\xbea. Zelo zanimiva sta tudi opis del sv. Cirila in Metoda med slovanskimi narodi in zgodba, kako je knez Vladimir Veliki zatrl \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje Peruna in drugih tradicionalnih slovanskih bogov._NEWLINE_Leta 1116 je Nestorjev tekst ob\xc5\xa1irno preuredil iguman Silvester in na koncu kronike dodal svoj podpis. Ker je bil gospodar vasi Vidubi\xc4\x8di, v kateri je bil njegov samostan, Vladimir Monomah, je nova izdaja poveli\xc4\x8devala tega kneza in ga postavila v sredi\xc5\xa1\xc4\x8de dogajanj Silvestrovih pripovedi. Silvestrova druga izdaja kronike je ohranjena v Lavrentijevem kodeksu._NEWLINE_Tretja izdaja je bila napisana dve leti kasneje in se je osredoto\xc4\x8dila na Vladimirjevega sina in naslednika Mstislava Velikega. Avtor te popravljene izdaje bi lahko bil Grk, ker je posodobil ve\xc4\x8dino podatkov, ki se navezujejo na Bizantinsko cesarstvo. Tretja izdaja Nestorjeve kronike je ohranjena v Ipatijevskem (Akademskem) letopisu.\n_START_SECTION_\nDva rokopisa\n_START_PARAGRAPH_\nIzvirna kronika in obe najstarej\xc5\xa1i znani kopiji (Lavrentijev in Ipatijevski letopis) so se izgubili, zato je te\xc5\xbeko rekonstruirati izvirno vsebino kronike._NEWLINE_Lavrentijev letopis je leta 1377 prepisal ni\xc5\xbegorodski menih Lavrentij po naro\xc4\x8dilu kneza Dimitrija Konstantinovi\xc4\x8da. Izvirnik njegovega prepisa je bil izgubljeni letopis, ki so ga leta 1305 sestavili za velikega vojvodo Mihaila Tverskega. Letopis zajema obdobje do leta 1305. Obdobja 898-922, 1263-1283 in 1288-1294 iz neznanega vzroka manjkajo. Rokopis je leta 1792 pridobil slavni grof Aleksej Ivanovi\xc4\x8d Musin-Pu\xc5\xa1kin in ga kasneje podaril Ruski narodni knji\xc5\xbenici v Sankt Petersburgu._NEWLINE_Ipatijevski letopis je v Ipatijevskem samostanu v Kostromi odkril ruski zgodovinar Nikolaj Karamzin. Rokopis je iz 15. stoletja in vsebuje zelo veliko podatkov iz izgubljene Kijevske kronike (12. stoletje) in Hali\xc5\xa1ke kronike (13. stoletje). Napisan je v vzhodnocerkvenoslovan\xc5\xa1\xc4\x8dini, ki je vzhodna razli\xc4\x8dica starocerkvenoslovan\xc5\xa1\xc4\x8dine. V tekstu je mnogo nepravilnih vzhodnoslavizmov, kar je zna\xc4\x8dilno tudi za druge vzhodnoslovanske letopise tistega \xc4\x8dasa._NEWLINE_Kasneje so bile objavljene \xc5\xa1tevilne monogafije in tiskane izdaje kronike. Najstarej\xc5\xa1a znana je izdaja iz leta 1767. Aleksej Aleksandrovi\xc4\x8d \xc5\xa0ahmatov je leta 1908 objavil pionirsko tekstolo\xc5\xa1ko analizo pripovedi. Dmitrij Loka\xc4\x8dev in drugi sovjetski znanstveniki so njegova odkritja delno revidirali. Njihove razli\xc4\x8dice kronike so posku\xc5\xa1ale rekonstruirati pred-Nestorjeve kronike, ki so bile zbrane na dvoru Jaroslava Modrega sredi 11. stoletja.\n_START_SECTION_\nZaklju\xc4\x8dek\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovina minulih let je za razliko od mnogih letopisov, ki so jih pisali evropski menihi, izredno pomembna kot edino pisano pri\xc4\x8devanje o najstarej\xc5\xa1i zgodovini Vzhodnih Slovanov. Kronika je pomemben opis zgodovine Kijevske Rusije, kjub temu, da so bili v Novgorodski prvi kroniki narejeni nekateri pomembni popravki. Zgodovina je tudi pomemben primer starovzhodnoslovanske literature.'