b'\n_START_ARTICLE_\nZeemanov pojav\n_START_PARAGRAPH_\nZeemanov pojav je fizikalni pojav, ki se ka\xc5\xbee v razcepitvi spektralnih \xc4\x8drt ob prisotnosti stati\xc4\x8dnega zunanjega magnetnega polja. Podoben je Starkov pojav, ki pa se pojavlja ob prisotnosti zunanjega elektri\xc4\x8dnega polja. _NEWLINE_Kadar se pojav opazuje na absorbcijskih spektralnih \xc4\x8drtah, se pojav imenuje obratni Zeemenov pojav._NEWLINE_Pojav se imenuje po nizozemskem fiziku Pietru Zeemanu (1865\xe2\x80\x931943), ki ga je prvi opazil.\n_START_SECTION_\nUporaba\n_START_PARAGRAPH_\nV astrofiziki je prvi opazil Zeemanov pojav ameri\xc5\xa1ki astronom in strokovnjak za astronomijo Sonca George Ellery Hale (1868\xe2\x80\x931938) v podro\xc4\x8djih Son\xc4\x8devih peg. Prvi je opravil meritve Zeemanovega pojava na zvezdi ameri\xc5\xa1ki astronom Horace Welcome Babcock (1912\xe2\x80\x932003) v letu 1947. Sedaj se s pomo\xc4\x8djo Zeemenovega pojava spremljajo magnetna polja na Soncu s pomo\xc4\x8djo satelita SOHO (Solar and Heliospheric Observatory). Za opazovanja magnetnih polja na zvezdah se uporablja zvezdni spektropolarimeter ESPaDOns, ki se nahaja v Franciji, ter Kanadsko francosko havajski teleskop in NARVAL. Zeemanov pojav se uporablja tudi v elektronski spinski resonanci, jedrski spinski resonanci, M\xc3\xb6ssbauerjavi spektroskopiji ter na mnogih drugih podro\xc4\x8djih.'