b'\n_START_ARTICLE_\nKillarneyjski narodni park\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nNarodni park je v jugozahodni Irski blizu najbolj zahodne to\xc4\x8dke otoka. V parku so Killarneyjska jezera in hribovje Mangerton, Torc, Shehy in Purple. Nadmorska vi\xc5\xa1ina je od 22 do 842 metra. V parku je velika geolo\xc5\xa1ka meja med devonskimi starimi rde\xc4\x8dimi pe\xc5\xa1\xc4\x8denjaki in apnenci iz karbona. Osnovna geologija ve\xc4\x8dine parka je pe\xc5\xa1\xc4\x8denjak s plo\xc5\xa1\xc4\x8dami apnenca, ki se pojavljajo na nizki vzhodni obali jezera Lough Leane._NEWLINE_Lough Leane je najve\xc4\x8dje Killarneyjsko jezero in ima ve\xc4\x8d kot 30 otokov. Nekateri obiskovalci izkoristijo izlete z ladjo do otoka Innisfallen, enega ve\xc4\x8djih otokov v Lough Leanu._NEWLINE_Park ima oceansko podnebje, na katero mo\xc4\x8dno vpliva Zalivski tok. Ima blage zime (februarsko povpre\xc4\x8dje 6 \xc2\xb0C) in hladna poletja (15 \xc2\xb0C julija). Povpre\xc4\x8dne dnevne temperature segajo od najni\xc5\xbeje 5,88 \xc2\xb0C januarja do 15,28 \xc2\xb0C julija. Precej je padavin in so pogoste vse leto. Povpre\xc4\x8dne koli\xc4\x8dine padavin so 1263 milimetrov letno, 223 dni letno jih pade ve\xc4\x8d kot 1 milimeter. Povpre\xc4\x8dno \xc5\xa1tevilo dni zmrzali je 40. _NEWLINE_Geolo\xc5\xa1ka meja, \xc5\xa1irok razpon nadmorske vi\xc5\xa1ine parka in podnebni vpliv Zalivskega toka zagotavljajo pestro ekologijo. Ekosistemi so barja, jezera, mo\xc4\x8dvirja, gore, plovne poti, gozdne povr\xc5\xa1ine, parki in vrtovi. Kamniti izdanki, klifi in \xc4\x8deri so zna\xc4\x8dilnosti parka. Nad 200 metri na obmo\xc4\x8dju pe\xc5\xa1\xc4\x8denjaka so velika obmo\xc4\x8dja visokih barij in resave.\n_START_SECTION_\nZgodnje obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nNarodni park je eden redkih krajev na Irskem, ki je bil od konca zadnjega ledeni\xc5\xa1kega obdobja pred pribli\xc5\xbeno 10.000 leti nenehno pokrit z gozdovi. Ljudje so \xc5\xbeiveli na tem obmo\xc4\x8dju vsaj v bronasti dobi pred pribli\xc5\xbeno 4000 leti. Arheologi so odkrili dokaze, da so v tem obdobju na Rossovem otoku kopali baker, kar ka\xc5\xbee, da je bilo to obmo\xc4\x8dje zelo pomembno za ljudi v bronasti dobi. Park ima veliko arheolo\xc5\xa1kih najdi\xc5\xa1\xc4\x8d, vklju\xc4\x8dno z dobro ohranjenim kamnitim krogom pri Lissivigeenu. Gozdovi v parku so bili izkori\xc5\xa1\xc4\x8dani in o\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8deni v razli\xc4\x8dnih obdobjih od \xc5\xbeelezne dobe dalje. To je povzro\xc4\x8dilo postopno zmanj\xc5\xa1evanje raznovrstnosti drevesnih vrst v parku._NEWLINE_Nekateri najveli\xc4\x8dastnej\xc5\xa1i arheolo\xc5\xa1ki ostanki v parku so iz zgodnjega kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega obdobja. Najpomembnej\xc5\xa1i je samostan Inisfallen, ru\xc5\xa1evine naselja okoli samostana na otoku Inisfallen v jezeru Lough Leane. V 7. stoletju ga je ustanovil sveti Finian Leper in je deloval do 14. stoletja. Inisfallenska kronika o zgodnji zgodovini Irske, kot so jo poznali menihi, je bila napisana v samostanu od 11. do 13. stoletja. Menijo, da je samostan dal ime jezeru Lough Leane, kar pomeni \'jezero u\xc4\x8denja\'._NEWLINE_Samostan Muckross so leta 1448 ustanovili fran\xc4\x8di\xc5\xa1kani in kljub ve\xc4\x8dkratnim napadom, po\xc5\xa1kodbam in rekonstrukciji \xc5\xa1e vedno stoji. Za Friars Glen na gori Mangerton obi\xc4\x8dajno pravijo, da je bil to eden od krajev, kamor so menihi pobegnili, ko je bil samostan napaden. Osrednja zna\xc4\x8dilnost samostana Muckross je glavno dvori\xc5\xa1\xc4\x8de, na katerem raste mogo\xc4\x8dna tisa in je obkro\xc5\xbeeno z obokanim kri\xc5\xbenim hodnikom. Pravijo, da je to drevo staro toliko kot samostan. Bil je tudi grobnica lokalnih voditeljev. V 17. in 18. stoletju so tam pokopali kerryske pesnike Seafraidha O\'Donoghua, Aog\xc3\xa1na \xc3\x93 Rathailleja in Eoghana Rua \xc3\x93 S\xc3\xbailleabh\xc3\xa1ina. _NEWLINE_Po vdoru Normanov na Irsko je bilo zemlji\xc5\xa1\xc4\x8de okoli jezer v lasti McCarthyjev in O\'Donoghuejev. Rossov grad je bil v 15. stoletju bivalno-obrambni grad na obali jezera Lough Leane. V njem je \xc5\xbeivel vodja klana O\'Donoghue M\xc3\xb3r. Grad je bil raz\xc5\xa1irjen v 17. stoletju. Je obnovljen in odprt za javnost. V voja\xc5\xa1kem zapisu iz leta 1580 je opisano obmo\xc4\x8dje Killarneyja kot borno naseljena pu\xc5\xa1\xc4\x8dava gozda in gora._NEWLINE_Od 18. stoletja je bilo ozemlje dana\xc5\xa1njega parka razdeljeno med dve veliki posesti, Herberta Muckrossa in Brownsa (grofje Kenmare). V 17. in 18. stoletju so se gozdovi v veliki meri uporabljali za lokalno industrijo, tudi za pridobivanje oglja, sodarstvo in strojenje. Pritisk na gozd se je \xc5\xa1e okrepil v poznem 18. stoletju. Najve\xc4\x8dji vzrok za uni\xc4\x8denje hrastovega lesa v Killarneyju v 18. stoletju je bil pridobivanje oglja za talilne naprave, ki so se uporabljale v lokalni industriji \xc5\xbeeleza. Za eno tono litega \xc5\xbeeleza je bilo potrebnih pribli\xc5\xbeno 25 ton hrasta. Leta 1780 je Arthur Young slavno opisal Derrycunihyjski gozd kot \xc2\xbbveliko pogorje, ki je bilo deloma pokrito z gozdom, je bilo v odli\xc4\x8dnem stanju, del pa je bil posekan, precej raztresen, preostanek so uporabili sodarji, graditelji \xc4\x8dolnov, tesarji in strugarji ...\xc2\xab._NEWLINE_Izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje gozda se je v za\xc4\x8detku Napoleonovega obdobja v za\xc4\x8detku 19. stoletja znova pove\xc4\x8dalo, verjetno zaradi visokih cen, ki jih je v tem \xc4\x8dasu dosegal hrast. V tem \xc4\x8dasu so sadili in upravljali hrastove gozdove. Obse\xc5\xbena se\xc4\x8dnja hrastovih dreves je bila na Rossovem otoku leta 1803, Gleni okrog 1804 in Tomiesu leta 1805. Tomies je bil nato ponovno zasajen s triletnimi hrasti, Glena pa je bila pomlajena. Te dejavnosti so v zadnjih 200 letih pove\xc4\x8dale sorazmerno \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnost hrasta v parku. Ker je ve\xc4\x8dina hrastovih dreves v gozdu danes stara okoli 200 let, je verjetno, da je bila ve\xc4\x8dina zasajena. Hrastovi gozdovi, ki jih ljudje niso nikoli sekali, so omejeni na nekaj osamljenih \xc5\xbeepov na odro\xc4\x8dnih obmo\xc4\x8djih, na primer v gorskih dolinah._NEWLINE_Dru\xc5\xbeina Herbert je imela posesti na polotoku Muckross od leta 1770 naprej. Postali so zelo bogati zaradi rudnikov bakra na tem obmo\xc4\x8dju. Henry Arthur Herbert in njegova \xc5\xbeena, slikarka akvarelov Mary Balfour Herbert, sta zgradila Muckross House leta 1843. Finan\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj Herberta je postal negotov v poznem 19. stoletju in posestvo je kupil lord Ardilaun iz pivovarske dru\xc5\xbeine Guinness leta 1899.\n_START_SECTION_\nOblikovanje parka\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1910 je Ameri\xc4\x8dan William Bowers Bourn kupil posestvo Muckross kot poro\xc4\x8dno darilo svoji h\xc4\x8derki Maud ob poroki z Arthurjem Vincentom.  Med letoma 1911 in 1932 je vlo\xc5\xbeil 110.000 funtov za izbolj\xc5\xa1anje posesti, gradnjo vrtov in skalnjaka na kraju izdankov apnenca._NEWLINE_Maud Vincent je umrla zaradi plju\xc4\x8dnice leta 1929. Leta 1932 so Arthur Vincent in njegovi star\xc5\xa1i v spomin darovali posestvo irski dr\xc5\xbeavi. Posestvo, veliko 43,3 km\xc2\xb2, je bilo spremenjeno v spominski park Bourn Vincent. Irska vlada je leta 1932 ustanovila narodni park, s tem ko je leta 1932 sprejela zakon o parku Bourn Vincent.  Zakon je od komisarjev za javna dela zahteval, da \xc2\xbbohranjajo in upravljajo park kot narodni park za rekreacijo in u\xc5\xbeivanje ljudi\xc2\xab. Spominski park je jedro dana\xc5\xa1njega raz\xc5\xa1irjenega narodnega parka._NEWLINE_Irska vlada prvotno ni mogla zagotoviti ustrezne finan\xc4\x8dne podpore parku, zato je deloval predvsem kot delujo\xc4\x8da kmetija, ki je bila odprta za javnost. Muckross House je bila zaprta za javnost do leta 1964. _NEWLINE_Okoli leta 1970 je bila javnost zaskrbljena zaradi ogro\xc5\xbeenosti spominskega parka. Irske oblasti so prou\xc4\x8dile mednarodno razvr\xc5\xa1\xc4\x8danje in upravljanje narodnih parkov. Odlo\xc4\x8deno je bilo, da se park raz\xc5\xa1iri in ponovno imenuje narodni park, ki je v veliki meri ustrezal ICUN kategoriji II. Prav tako je bila sprejeta odlo\xc4\x8ditev o ustanovitvi drugih narodnih parkov na Irskem. Prvotnemu parku je bilo dodanih skoraj 60 km\xc2\xb2, med njimi tudi tri jezera, posestvo Knockreer, Rossov otok, Innisfallen in mestna obmo\xc4\x8dja Glene, Ullauns in Poulagower. Park je zdaj ve\xc4\x8d kot dvakrat ve\xc4\x8dji kot leta 1932.  Ker je irsko gospodarstvo postalo bogatej\xc5\xa1e in se je spremenilo zaznavanje vloge narodnih parkov, je bilo za park na voljo veliko ve\xc4\x8d denarja.\n_START_SECTION_\nKillarneyjska jezera\n_START_PARAGRAPH_\nKillarneyjska jezera so Lough Leane (spodnje jezero), jezero Muckross (srednje jezero) in Upper Lake (zgornje jezero). Ta jezera so med seboj povezana in skupaj zasedajo skoraj \xc4\x8detrtino obmo\xc4\x8dja parka. Kljub temu da so medsebojno povezana, ima vsako jezero edinstven ekosistem. Jezera se zdru\xc5\xbeijo (Meeting of Waters) v priljubljeno turisti\xc4\x8dno obmo\xc4\x8dje.  \xc5\xa0portni ribolov na jezerih je \xc5\xbee nekaj \xc4\x8dasa zelo priljubljen, lovijo zlasti poto\xc4\x8dne postrvi in losose._NEWLINE_Jezero Lough Leane je pribli\xc5\xbeno 19 km\xc2\xb2 veliko in je najve\xc4\x8dje od treh jezer. [20] Je tudi najve\xc4\x8dje telo sve\xc5\xbee vode v regiji . Prav tako je najbogatej\xc5\xa1e jezero s hranili. Zaradi fosfatov v kmetijstvu in doma\xc4\x8dega onesna\xc5\xbeenja je postalo evtrofno, steka se v trsti\xc4\x8devje, pomemben habitat na robu jezera. Ta obogatitev s hranili je v zadnjih letih povzro\xc4\x8dila ve\xc4\x8dje cvetenje alg, kar pa \xc5\xa1e ni mo\xc4\x8dno vplivalo na jezerski ekosistem. Za prepre\xc4\x8devanje nadaljnjega onesna\xc5\xbeevanja, ki povzro\xc4\x8da trajno spremembo ekosistema jezera, pregledujejo rabo tal v povodju. Zdi se, da se je kakovost vode v jezeru izbolj\xc5\xa1ala, saj od leta 1985 odstranjujejo fosfate iz kanalizacije. Od avgusta 2007 je ve\xc4\x8d velikih hotelov in podjetij izjavilo, da nameravajo prenehati uporabljati detergente s fosfati, da bi ohranili kakovost jezerske vode._NEWLINE_Jezero Muckross je s  73,5 m najgloblje od treh jezer. Najgloblje je blizu kraja, kjer strmo pobo\xc4\x8dje gore Torc vstopi v jezero. Jezero le\xc5\xbei na geolo\xc5\xa1ki meji med pe\xc5\xa1\xc4\x8denimi gorami na jugu in zahodu ter apnencem na severu. _NEWLINE_Lough Leane in Muckross le\xc5\xbeita \xc4\x8dez geolo\xc5\xa1ko mejo. Apnenec povzro\xc4\x8da, da sta jezeri rahlo bogatej\xc5\xa1i s hranili kot Zgornje jezero. V apnencu je veliko jam na nivoju jezera, ki jih ustvarja delovanje valov v kombinaciji z u\xc4\x8dinkom raztapljanja jezerske kisle vode na izpostavljeno skalo. Te jame so najve\xc4\x8dje na severni obali jezera Muckross._NEWLINE_Od stika vseh treh jezer (Meeting of the Waters) se nadaljuje ozek kanal, imenovan Long Range, ki vodi do Zgornjega jezera, najmanj\xc5\xa1ega od treh. To jezero je v skalni gorski pokrajini v zgornjem obmo\xc4\x8dju doline Killarney/Black Valley. Hitro odtekanje vode v de\xc5\xbeevju v povodju jezera lahko v nekaj urah dvigne raven jezera do enega metra._NEWLINE_Jezero Muckross in Zgornje jezero sta visokokakovostna oligotrofna sistema z vodo, ki je rahlo kisla in ima malo hranil. To je posledica iztekanja iz gorskih pe\xc5\xa1\xc4\x8denjakov in visokih barij v njunih povodjih. Imata pestro vodno vegetacijo, vklju\xc4\x8dno z Merlinovo travo (Isoetes lacustris), obrobno travo (Littorella uniflora) in vodno lobelijo (Lobelia dortmanna)._NEWLINE_Vsa tri jezera so zelo ob\xc4\x8dutljiva za kislino in zato za pogozdovanje v svojih povodjih.\n_START_SECTION_\nGozdovi\n_START_PARAGRAPH_\nKillarney ima najobse\xc5\xbenej\xc5\xa1e obmo\xc4\x8dje (pribli\xc5\xbeno 120 km\xc2\xb2) polnaravnega gozda (gozda, v katerem prevladujejo avtohtone vrste), ki rastejo na Irskem. Ve\xc4\x8dina tega gozda je vklju\xc4\x8dena v narodni park. V parku so tri glavne vrste gozdov: acidofilnega hrasta (Quercus petraea-Ilex aquifolium) na devonskem pe\xc5\xa1\xc4\x8denjaku, z mahom bogat gozd tise (Taxus baccata) na karbonskih izdankih apnenca in mokrotni gozd, v katerem prevladuje jel\xc5\xa1a na nizko le\xc5\xbee\xc4\x8dih mo\xc4\x8dvirnih apnen\xc4\x8dastih tleh na robovih jezera. Gozdovi v parku naravno potekajo v dveh delih vzdol\xc5\xbe geolo\xc5\xa1ke meje. Hrast in tisa sta mednarodno pomembna._NEWLINE_V parku so tudi me\xc5\xa1ani gozdovi in iglavci. Me\xc5\xa1an gozd na Rossovem otoku ima eno najbogatej\xc5\xa1ih plasti zeli\xc5\xa1\xc4\x8d v parku. _NEWLINE_Pa\xc5\xa1a in vdor rododendrona ogro\xc5\xbeata gozdove v parku. Rododendroni vplivajo na pribli\xc5\xbeno dve tretjini hrastovih gozdov. V parku ga odstranjujejo. Na gozdove tise je slabo vplivala dolgoletna te\xc5\xbeka pa\xc5\xa1a.\n_START_SECTION_\nHrastov gozd\n_START_PARAGRAPH_\nPark je morda najbolj znan po svojih hrastovih gozdovih, ki obsegajo pribli\xc5\xbeno 12,2 km\xc2\xb2. To je najve\xc4\x8dji del naravnega gozda na Irskem, ki je neko\xc4\x8d pokrival velik del Irske. Gozd Derrycunihy je morda najnaravnej\xc5\xa1i sestoj gradna (Quercus petraea) na Irskem. Ve\xc4\x8dina hrastovih gozdov je na spodnjih pobo\xc4\x8djih gore Shehy in Tomy, ki mejita na Lough Leane. Prevladuje hrast graden, ki ima raje kisla tla pe\xc5\xa1\xc4\x8denjaka. Gozd je za\xc5\xa1\xc4\x8diten po prilogi I habitatne direktive EU zaradi svoje raznovrstne in bogate flore, predvsem mahovi in jetrenjaki)._NEWLINE_V hrastovih gozdovih je po navadi podrast navadna bodika (Ilex aquifolium). Navadna jagodi\xc4\x8dnica (Arbutus unedo) je pomemben del teh gozdov. Tise so tudi razpr\xc5\xa1ene. Na tleh rastejo borovnice in gozdna bekica (Luzula sylvatica). Plast zeli\xc5\xa1\xc4\x8d ni bogata z vrstami._NEWLINE_Mahovi, li\xc5\xa1aji in \xc5\xa1\xc4\x8detinasta praprot (Hymenophyllaceae) uspevajo v vla\xc5\xbenem oceanskem podnebju. Tu rastejo vrste z omejeno atlantsko porazdelitvijo. Mahovi so morda najrazvitej\xc5\xa1a skupnost atlantskih briofitov v Evropi. Oddaljena dolina Glaism na Marbh ima posebno bogato floro mahov, od katerih so nekatere redke ali odsotne v drugih delih gozda. Mahovi, praproti in jetrenjaki se pogosto pojavljajo kot epifiti, pritrjeni na debla in veje hrastov. Redke vrste, ki rastejo v gozdu, so: Cyclodictyon laetivirens, Daltonia splachnoides, Lejeunea flava, Radula carringtonii in Sematophyllum demissum._NEWLINE_Ptice, ki prebivajo v hrastovih gozdovih, so plav\xc4\x8dek, \xc5\xa1\xc4\x8dinkavec (Fringilla coelebs), rumenoglavi kralji\xc4\x8dek (Regulus regulus), ta\xc5\xa1\xc4\x8dica in str\xc5\xbeek. Sesalci so jazbec, navadna lisica, kuna zlatica, navadni jelen, sika jelen in navadna veverica. \xc5\xbdu\xc5\xbeelke vklju\xc4\x8dujejo \xc5\xa1tevilne vrste parazitskih os (Cynipidae)) in metulja (Neozephyrus quercus), katerega gosenica je v celoti odvisna od hrasta._NEWLINE_Rododendron je velika gro\xc5\xbenja nekaterim obmo\xc4\x8djem hrastovih gozdov. Raz\xc5\xa1irjen je po celotnem gozdu Camillan, kljub temu da si ga prizadevajo nadzorovati.\n_START_SECTION_\nTisin gozd\n_START_PARAGRAPH_\nGozd s tiso v parku se imenuje Reenadinna Wood, je pribli\xc5\xbeno 0,25 km\xc2\xb2 velik in raste na nizko le\xc5\xbee\xc4\x8dem kra\xc5\xa1kem apnen\xc4\x8dastem tlaku med jezeroma Muckross in Lough Leane na polotoku Muckross. Tisini gozdovi so najredkej\xc5\xa1i habitatni tip v parku.  So ena redkih vrst gozdov v Evropi, ve\xc4\x8dinoma omejena na zahodno Irsko in ju\xc5\xbeno Anglijo. Ima prednostni habitatni status v skladu s prilogo I direktive EU o habitatih. Reenadinna Wood je tudi eden najve\xc4\x8djih gozdov v Zdru\xc5\xbeenem kraljestvu in na Irskem, kjer prevladuje navadna tisa (Taxus baccata L.). Je eno od treh gozdov tise v Evropi. Zahodna meja gozda le\xc5\xbei vzdol\xc5\xbe geolo\xc5\xa1ke meje z devonskim starim rde\xc4\x8dim pe\xc5\xa1\xc4\x8denjakom. Gozd je na vzhodu omejen z zelenimi povr\xc5\xa1inami, kjer so izdanki apnenca. V ju\xc5\xbenem delu je barje Muckross, visoko barje, veliko 0,02 km\xc2\xb2. Med izdanki apnenca so udornice. V nekaterih so se razvila globoka rendzinska tla. Ocenjuje se, da se je gozd razvil pred 3000\xe2\x88\x925000 leti. _NEWLINE_Tisa je avtohtono zimzeleno drevo, ki najbolje raste pri visoki vla\xc5\xbenosti blagih oceanskih podnebij, zato je Killarney zelo primeren.  Tla v gozdu so ve\xc4\x8dinoma tanka in na mnogih mestih se drevesa ukoreninijo v razpoke v golih apnencih. Tisa ima obse\xc5\xbeen vodoravni koreninski sistem. V gozdu se korenine razprostirajo nad skalo in globoko prodrejo v razpoke v apnencu. Tisa ima nizko kro\xc5\xa1njo 6\xe2\x88\x9214 m. Zaradi izjemno goste sence, ki jo ustvarja kro\xc5\xa1nja, lahko konkurira drugim vrstam in je danes ustvarila \xc4\x8dist gozdni sestoj. Gosta senca cveto\xc4\x8dim rastlinam prepre\xc4\x8duje, da se ustalijo v teh gozdovih in da bi se razvila rastlinska plast. Mahovi so bogati in uspevajo v vla\xc5\xbenih in hladnih razmerah. V nekaterih delih gozda so neprekinjene goste odeje mahov, ki so lahko globoki 152 centimetrov. Vrste mahov so predvsem Thamnium alopecurum, Eurhynchium striatum in Thuidium tamariscinum._NEWLINE_Nekatera drevesa v gozdu Reenadinna so stara 200 let. Tisa se ni obnavljala. \xc4\x8cezmerna pa\xc5\xa1a sika jelenov na gozdnih travnatih povr\xc5\xa1inah je tudi lahko razlog za to, na majhnih obmo\xc4\x8djih, ki so bila ograjena od leta 1969, se tisa skoraj ni obnavljala. Goste kro\xc5\xa1nje tis onemogo\xc4\x8dajo prodor son\xc4\x8dne svetlobe, kar tudi lahko prepre\xc4\x8di rast tise iz podrasti._NEWLINE_Kljub svojevrstnim strupenim lastnostim lubje tise zelo radi objedajo jelenjad, kunci, zajci in doma\xc4\x8de \xc5\xbeivali. Je med najbolj pa\xc5\xa1no ob\xc4\x8dutljivimi drevesi v killarneyjskih gozdovih. Sika jelen drevesa rani s svojimi rogovjem in jih tako uni\xc4\x8duje.\n_START_SECTION_\nMokrotni gozd\n_START_PARAGRAPH_\nMokre gozdne povr\xc5\xa1ine na nizko le\xc5\xbee\xc4\x8dih mo\xc4\x8dvirnih apnen\xc4\x8dastih obmo\xc4\x8djih znotraj poplavne ravnice Lough Leane je pribli\xc5\xbeno 1,7 km\xc2\xb2. To je eno najobse\xc5\xbenej\xc5\xa1ih obmo\xc4\x8dij te vrste gozdov na Irskem. Prevladujo\xc4\x8de vrste dreves so \xc4\x8drna jel\xc5\xa1a (Alnus glutinosa), veliki jesen (Fraxinus excelsior), puhasta breza (Betula pubescens) in vrba (Salix spp.) Obmo\xc4\x8dja, ki so ob\xc4\x8dasno prekrita z vodo, so bogata z vrstami, kot so trave, lo\xc4\x8dki, \xc5\xa1a\xc5\xa1i in cvetice, kot so mo\xc4\x8dvirna lakota, mo\xc4\x8dvirski oslad in vodna meta._NEWLINE_Navadni jelen in sika jelen uporabljata mokrotni gozd kot zavetje, zna\xc4\x8dilne lastnosti so gole blatne "jelenje kopeli". Rododendroni so najve\xc4\x8dja gro\xc5\xbenja tem gozdom. Vdirajo v gozdove z uporabo dvignjenih povr\xc5\xa1in, kot so \xc5\xa1opi trave ali drevesni \xc5\xa1tori, kjer so tla dovolj mokra, da se sadike primejo. \xc4\x8ceprav so ga nekaj o\xc4\x8distili, se je ponovno razrasel.\n_START_SECTION_\nBarje\n_START_PARAGRAPH_\nMedtem ko na ni\xc5\xbejih pobo\xc4\x8djih gora prevladuje hrast graden, so gore nad 200 metrov skoraj brez dreves in prevladujejo visoka barja in resave. Barja v parku imajo ve\xc4\x8dinoma zna\xc4\x8dilno floro, kot so vrese: jesenska vresa (Calluna vulgaris), Erica cinerea in Ulex gallii, z ob\xc4\x8dasno borovnico (Vaccinium myrtillus). Velecvetna mastnica (Pinguicula grandiflora) je pogosta. V barju so tudi \xc5\xa1tevilne pomembne vrste, med njimi mahovi (Sphagnum pulchrum, S. fuscum, S. platyphyllum, S. strictum, S. contortum in Calliergon stramineum), jetrenjaki (Cladopodiella francisci in Calypogeia azurea) in li\xc5\xa1aji (Cladonia mediterranea, C. macilenta, C. rangiferina, C. arbuscula in Cetraria islandica). _NEWLINE_Oddaljenost nekaterih gorskih obmo\xc4\x8dij pomaga pre\xc5\xbeivetju edine preostale divje \xc4\x8drede doma\xc4\x8dega navadnega jelena. Barjem grozijo pa\xc5\xa1a, rezanje \xc5\xa1ote, po\xc5\xbeari in pogozdovanje.\n_START_SECTION_\nRastlinstvo\n_START_PARAGRAPH_\nRastlinskih in \xc5\xbeivalskih vrst je ogromno, ve\xc4\x8dina je doma\xc4\x8dih irskih vrst sesalcev, ve\xc4\x8d pomembnih vrst rib, vklju\xc4\x8dno jezerska zlatov\xc4\x8dica (Salvelinus alpinus) in vrsta redkih ali malo\xc5\xa1tevilnih rastlinskih vrst [3]. Ve\xc4\x8d \xc5\xbeivalskih in rastlinskih vrst v parku ima hiberno-luzitansko porazdelitev, kar pomeni, da se pojavljajo le v jugozahodni Irski, severni \xc5\xa0paniji in na Portugalskem. Glavni razlog za to je u\xc4\x8dinek Zalivskega toka na podnebje jugozahodne Irske. Park je zaradi takih redkih vrst biosferni rezervat._NEWLINE_\xc5\xa0tevilne rastlinske vrste v parku imajo nenavadne geografske razporeditve in so v notranji Irski. Razvr\xc5\xa1\xc4\x8dene so v \xc5\xa1tiri glavne skupine: arkti\xc4\x8dno-alpske rastline, atlantske vrste, severnoameri\xc5\xa1ke in zelo redke vrste. Atlanske vrste so tiste, ki jih ve\xc4\x8dinoma najdemo tudi v ju\xc5\xbeni in jugozahodni Evropi, na primer jagodi\xc4\x8dnica, zelje svetega Patrika (Saxifraga spathularis) in velecvetna mastnica (Pinguicula grandiflora). Severnoameri\xc5\xa1ki vrsti sta Sisyrinchium in Eriocaulon.\n_START_SECTION_\nMahovi\n_START_PARAGRAPH_\nBiofiti (mahovi in jetrenjaki) uspevajo delno tudi zaradi blagega oceanskega podnebja. Park je mednarodno pomemben za briofite. Mnogih ni mogo\xc4\x8de najti nikjer drugje na Irskem. Mahovi in praproti rastejo razko\xc5\xa1no. Mnogi so epifiti, rastejo na vejah in deblih dreves.\n_START_SECTION_\nDruge rastline\n_START_PARAGRAPH_\nKillarneyjska praprot  (Trichomanes speciosum) je verjetno najredkej\xc5\xa1a rastlinska vrsta v parku. Raste na obmo\xc4\x8dju slapov in drugih vla\xc5\xbenih krajev. \xc4\x8ceprav je bila neko\xc4\x8d precej pogosta, a je bila pobrana skoraj do izumrtja, ker so jo nabirali za prodajo turistom. Ostala je le v osamljenih gorskih krajih, v katerih je nabiralci niso nikoli na\xc5\xa1li._NEWLINE_\xc4\x8ceprav so jagodi\xc4\x8dnice (Arbutus unedo) sorazmerno pogoste, so ena najredkej\xc5\xa1ih drevesnih vrst na Irskem in jih redko najdemo zunaj Killarneyja. V parku so na vrhovih pe\xc4\x8din in robovih gozdov okoli jezera._NEWLINE_Sorbus anglica je grm ali majhno drevo, ki raste na skalah blizu jezer. Pogostej\xc5\xa1a je Sorbus hibernica._NEWLINE_Velecvetna mastnica (Pinguicula grandiflora) je mesojeda rastlina, ki raste na barjih. Hrani se z \xc5\xbeu\xc5\xbeelkami, da dopolni slabo zalogo hranljivih snovi (zlasti du\xc5\xa1ika), ki so na voljo na barju. Vijoli\xc4\x8dni cvetovi se razvijejo konec maja in v za\xc4\x8detku junija._NEWLINE_Irski mle\xc4\x8dek (Euphorbia hyberna) je atlantska vrsta, ki na Irskem raste le na jugozahodu. V preteklosti so mle\xc4\x8dni sok iz stebla uporabljali za zdravljenje bradavic. Ribi\xc4\x8di so ga uporabljali pri lovljenju rib, saj sok onesposobi \xc5\xa1krge in se ribe zadu\xc5\xa1ijo._NEWLINE_V parku so na\xc5\xa1li \xc5\xa1tevilne redke vrste glive myxomycete. To so Collaria arcyrionema, Craterium muscorum, Cribraria microcarpa (edina znana lokacija na Irskem), C. rufa, C. violacea, Diderma chondrioderma, D. lucidum, D. ochraceum, Fuligo muscorum in Licea marginata. Park ima zelo pestro floro li\xc5\xa1ajev.\n_START_SECTION_\nSesalci\n_START_PARAGRAPH_\nV parku je ve\xc4\x8dina sesalcev, ki \xc5\xbeivijo na Irskem in so uveljavljene vrste. Gozdna voluharica je bila prvi\xc4\x8d ugotovljena leta 1964 v severozahodnem Kerryju. Njeno obmo\xc4\x8dje se je zdaj raz\xc5\xa1irilo tudi na park. Kuna zlatica je \xc5\xa1e ena pomembna vrsta v parku.\n_START_SECTION_\nJeleni\n_START_PARAGRAPH_\nV parku je edina preostala divja \xc4\x8dreda navadnega jelena (Cervus elaphus), ki jo sestavlja pribli\xc5\xbeno 700 osebkov.  Najdemo jih v gorskih obmo\xc4\x8djih parka, ve\xc4\x8dinoma na pobo\xc4\x8djih Mangertona in Torca. Ta \xc4\x8dreda stalno \xc5\xbeivi na Irskem \xc5\xbee 4000 let, saj se je vrnila na otok po zadnji ledeni dobi. V preteklosti so bili za\xc5\xa1\xc4\x8diteni na posestvu Kenmare in Muckross. \xc4\x8creda ni povsem \xc4\x8dista, ker so v 19. stoletju v \xc4\x8dredo uvedli tuje jelene, ki so v 19. stoletju izbolj\xc5\xa1ali kakovost._NEWLINE_Breje samice gredo z ni\xc5\xbeinskih predelov pogosto v gore, da bi tam kotile v za\xc4\x8detku junija. Osebje parka ozna\xc4\x8duje teleta. \xc4\x8ceprav sta navadni jelen in sika jelen sposobna kri\xc5\xbeanja, v parku ni takih primerov. Velika prednost je namenjena ohranjanju genske \xc4\x8distosti izvorne \xc4\x8drede navadnega jelena. Je v celoti za\xc5\xa1\xc4\x8diten z zakonom in lov nanj ni dovoljen._NEWLINE_Sika jelen (Cervus nippon) je bil uveden v park z Japonske leta 1865, njihovo \xc5\xa1tevilo se je od takrat mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8dalo. \xc5\xbdivijo na odprtih gorskih obmo\xc4\x8djih in v gozdovih.\n_START_SECTION_\nPtice\n_START_PARAGRAPH_\nPark ima mnogo ptic, 141 vrst, in je ornitolo\xc5\xa1ko zelo pomemben , v njem so gorske, gozdne in prezimovalne vrste vodnih ptic. Na Irskem je nekaj redkih vrst: muharji (1\xe2\x88\x922 para), grmov\xc5\xa1\xc4\x8dica (1\xe2\x88\x922 para) in vrtna penica (do 10 parov). \xc5\xa0kotski barski jereb (\xe2\x80\x98\xe2\x80\x99Lagopus lagopus scotica\xe2\x80\x99\xe2\x80\x99) in komatar sta na rde\xc4\x8dem seznamu IUCN (po 1\xe2\x88\x922 para). Belo\xc4\x8dela gos, mali sokol in sokol selec so navedeni v prilogi I k direktivi EU o pticah. Druge pomembne vrste, ki jih najdemo v parku, so: vrani, podhujka in ribji orel. Ribji orel pre\xc4\x8dka park, ko se seli med severno Afriko in Skandinavijo. Zgodovinski zapisi in imena krajev nakazujejo, da so ga v preteklosti tu vzgajali. Planinski orel je neko\xc4\x8d gnezdil v parku, vendar je zaradi motenj pri gnezdenju in preganjanja izginil okoli leta 1900._NEWLINE_Najpogostej\xc5\xa1e vrste ptic na gorskih obmo\xc4\x8djih so travni\xc5\xa1ka cipa, krokar (Corvus corax) in muharji._NEWLINE_\xc5\xa1\xc4\x8dinkavci in ta\xc5\xa1\xc4\x8dice so najpogostej\xc5\xa1i, od gnezdilk sta pogosti\xc4\x8drnoglavka in vrtna penica._NEWLINE_\xc4\x8caplje, mali ponirek, mlakarica, moko\xc5\xbe, povodni kos in vodomec \xc5\xbeivijo v parku ob vodnih telesih._NEWLINE_Ob Lough Leane in drugih jezerih pre\xc5\xbeivi nekaj ptic, ki se selijo proti jugu z vi\xc5\xa1jih zemljepisnih \xc5\xa1irin. To so drozg (Turdus iliacus), brinovka (Turdus pilaris), pobre\xc5\xbenik (Pluvialis apricaria) in vodne ptice, razli\xc4\x8dne race. Tem se sezonsko pridru\xc5\xbeijo ptice selivke. Majhna jata grenlandskih belo\xc4\x8delih gosi (Anser albifrons flavirostris), na svetu jih je pribli\xc5\xbeno 12.000, se seli na prezimovanje v Killarneyjsko dolino v parku. Manj kot 20 ptic ostane v parku. So zelo pomembne, so najbolj ju\xc5\xbena vrsta na Irskem in ena redkih, ki ostane v celoti na barjih in katerih habitat skoraj v celoti le\xc5\xbei na za\xc5\xa1\xc4\x8ditenem obmo\xc4\x8dju._NEWLINE_Druge zimske vodne ptice so liska, kormoran, zvonec, mlakarica, raci Anas crecca in Aythya fuligula. Na jezerih so \xc5\xa1e \xc4\x8drnoglavi galeb (Chroicocephalus ridibundus), mali ponirek in labod grbec._NEWLINE_Vrste, ki se selijo iz Afrike poleti, so kukavica, lastovke in hudourniki. Nekatere vrste se pojavljajo posami\xc4\x8dno, na primer ko je na evropski celini viharno vreme ali nenavadno mrzlo._NEWLINE_V parku od leta 2007 ponovno uvajajo belorepca, za\xc4\x8deli so s 15 pticami. Projekt bo trajal ve\xc4\x8d let, ko se bo izleglo ve\xc4\x8d orlov. Na Irskem je vrsta izumrla v 19. stoletju, ker so orle preganjali lastniki zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d. Kljub zastrupitvi v letu 2009 se program nadaljuje.\n_START_SECTION_\nRibe\n_START_PARAGRAPH_\nV jezerih je veliko poto\xc4\x8dnih postrvi in lososov. Redke vrste, najdene v jezerih, so jezerska zlatov\xc5\xa1\xc4\x8dica in killarneyjske sardele. Jezera imajo naravne zaloge poto\xc4\x8dne postrvi in lososa, ki jih je mogo\xc4\x8de loviti ob upo\xc5\xa1tevanju obi\xc4\x8dajnih licen\xc4\x8dnih pravil._NEWLINE_Jezerska zlatov\xc5\xa1\xc4\x8dica je reliktna vrsta, ki je ostala na obmo\xc4\x8dju po zadnji ledeni dobi, kar ka\xc5\xbee neokrnjene okoljske razmere. \xc4\x8ceprav je bila neko\xc4\x8d raz\xc5\xa1irjena, je zdaj omejena na izolirane populacije v celinskih sladkovodnih jezerih, ki imajo primeren habitat. Izjemno so ob\xc4\x8dutljive za okoljske spremembe. Najve\xc4\x8dja gro\xc5\xbenja za njihovo pre\xc5\xbeivetje na Irskem je uvedba druge vrste rib, evtrofikacija, zakisovanje in podnebne spremembe. Stopnja izumrtja na Irskem se je v zadnjih desetletjih pove\xc4\x8dala. _NEWLINE_Sladkovodni slanik (Alosa fallax killarnensis) je podvrsta morskih vrst v jezerih. Redko je viden, ker se v glavnem prehranjuje s planktonom in jo ribi\xc4\x8di redko ujamejo. Navedena je na irskem rde\xc4\x8dem seznamu ogro\xc5\xbeenih vrst. Navedena je v prilogi II direktive o habitatih.\n_START_SECTION_\nNevreten\xc4\x8darji\n_START_PARAGRAPH_\nV Killarneyjski dolini je ve\xc4\x8d nenavadnih vrst nevreten\xc4\x8darjev. Nekatere, tudi ka\xc4\x8djega pastirja (Somatochlora arctica) in \xc5\xa1tevilne mladoletnice ter vrbnice, obi\xc4\x8dajno najdemo veliko bolj severno v Evropi. Menijo, da so to reliktne vrste, ki so ostale v Killarneyju po zadnjem umiku ledu. Raznokrili ka\xc4\x8dji pastirji, najredkej\xc5\xa1i irski ka\xc4\x8dji pastir, je omejen na park. _NEWLINE_Hrastovi gozdovi v odro\xc4\x8dni dolini Glaism na Marbh so trdnjava za Formica lugubris Zett., lesno mravljo, ki je tu redka kot tudi na Irskem kot celoti._NEWLINE_Pol\xc5\xbe Geomalacus maculosus je hiberno-luzitanska vrsta. V pogostih mokrih vremenskih razmerah Killarneyja se pojavlja na li\xc5\xa1ajih na skalah in drevesih. Navedena je v prilogi II in prilogi IV direktive EU o habitatih.\n_START_SECTION_\nZa\xc5\xa1\xc4\x8dita\n_START_PARAGRAPH_\nPark se spoprijema s \xc5\xa1tevilnimi izzivi ohranjanja in upravljanja. Eden od teh je bli\xc5\xbeina parka z mestom Killarney, ki je eno najbolj znanih turisti\xc4\x8dnih krajev na Irskem. Vsako leto ga obi\xc5\xa1\xc4\x8dejo tiso\xc4\x8di obiskovalcev. Ve\xc4\x8dina pre\xc5\xbeivi \xc4\x8das v parku. Potrebno je skrbno upravljanje, da bi zagotovili najmanj\xc5\xa1e nesoglasje med ohranjanjem in rekreacijo._NEWLINE_Pretekla uvedba ve\xc4\x8d eksoti\xc4\x8dnih vrst v park je dodaten \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki vpliv na tem obmo\xc4\x8dju. Te vrste so po\xc5\xa1kodovale naravne ekosisteme. Najopaznej\xc5\xa1e vrste so rododendron (Rhododendron ponticum), ki se je razrasel na velika obmo\xc4\x8dja parka, in sika jelen, ki \xc4\x8dezmerno grize tla in je morebitna gro\xc5\xbenja za gensko celovitost doma\xc4\x8dega navadnega jelena. Rododendron in sika jelen lahko slabo vplivata na doma\xc4\x8do floro z zaviranjem regeneracije. Nedavna, nenamerna uvedba je ameri\xc5\xa1ki mink (Neovison vison), ki je zdaj v parku poleg doma\xc4\x8de vidre. Izumrtje, ki ga povzro\xc4\x8da \xc4\x8dlovek, grozi volku (Canis lupus L.) in planinskemu orlu Aquila chrysaetos L.)._NEWLINE_Po\xc5\xbeari, ki jih povzro\xc4\x8da \xc4\x8dlovek, se v parku pogosto pojavljajo. Kljub vla\xc5\xbenemu podnebju se lahko hitro \xc5\xa1irijo in pokrivajo velika obmo\xc4\x8dja. Redko prodirajo na obmo\xc4\x8dja, ki jih pokriva gosto gozdno pode\xc5\xbeelje, vendar se zlahka \xc5\xa1irijo po odprtem gozdu._NEWLINE_Na zemlji\xc5\xa1\xc4\x8dih na obmo\xc4\x8dju pasejo ovce, pogosto se pase tudi jelenjad. Trenutno mo\xc4\x8dno prevladuje sika jelen. Pa\xc5\xa1a je povzro\xc4\x8dila \xc5\xa1kodo mnogim habitatom, kar povzro\xc4\x8da degradacijo \xc5\xa1oti\xc5\xa1\xc4\x8d in visokih barij ter prepre\xc4\x8duje obnavljanje gozdov. Na gorskih obmo\xc4\x8djih erozija, ki jo povzro\xc4\x8da pa\xc5\xa1a, slab\xc5\xa1a izpostavljene naravne terene. Pritiski na pa\xc5\xa1o jelenjadi in zajcev so se pove\xc4\x8dali, odkar sta izumrla njihova glavna naravna plenilca, volk in planinski orel. Pa\xc5\xa1a in motnje vegetacije mo\xc4\x8dno pripomorejo k \xc5\xa1irjenju rododendrona._NEWLINE_Rododendron je morda najve\xc4\x8dja gro\xc5\xbenja ekologiji parka . To je zimzeleni grm z naravno porazdelitvijo v Sredozemlju in \xc4\x8crnem morju. Rododendroni so zaradi podnebnih sprememb na Irskem izginili \xc5\xbee pred tiso\xc4\x8di let. V 19. stoletju so ga uvedli na obmo\xc4\x8dju Killarneyja in se je hitro odzval. Raz\xc5\xa1iril se je s \xc5\xa1tevilnimi zelo majhnimi, enostavno razpr\xc5\xa1enimi semeni in tako prepre\xc4\x8duje obnavljanje doma\xc4\x8dih lesnih vrst. Ve\xc4\x8d kot 6,5 km\xc2\xb2 parka je zdaj popolnoma oku\xc5\xbeeno. Ker svetloba ne more prodreti skozi goste rododendrone, lahko le malo rastlin \xc5\xbeivi pod njimi. Hrastovi gozdovi so v nevarnosti, ker se ne morejo obnoviti. V parku nadzirajo in izkoreninjajo rododendrone.'