b'\n_START_ARTICLE_\nLudovisijev prestol\n_START_PARAGRAPH_\nLudovisijev prestol je anti\xc4\x8dni izklesan blok belega marmorja, katerega zadnja stran je bila votla, na treh zunanjih povr\xc5\xa1inah so bili izrezljani plitki reliefi. O njegovi verodostojnosti se razpravlja; ve\xc4\x8dina meni, da je zahodnogr\xc5\xa1ki, iz Magne Graecie, in ga datira v strogi klasi\xc4\x8dni slog, med arhai\xc4\x8dno in zgodnjo klasiko, do obdobja okoli 460 pr. n. \xc5\xa1t. Ludovisijev prestol je shranjen v Narodnem rimskem muzeju (Museo Nazionale Romano) v Altempsovi pala\xc4\x8di v Rimu, ko ga je leta 1894 kupila italijanska dr\xc5\xbeava._NEWLINE_Na osrednjem reliefu je Afrodita (Anadiomena), ki se dviguje iz morja (vi\xc5\xa1ina 0,9 m, dol\xc5\xbeina 1,42 m). Boginji v prosojni draperiji pomagata spremljevalki Hori, ki stojita na obali in sta pripravljeni, da jo ovijeta z obla\xc4\x8dilom, ki ga rahlo dr\xc5\xbeita in jo skriva od pasu navzdol. Reliefa na straneh diskretno obra\xc4\x8data hrbet skrivnosti osrednjega prizora. Desni relief ka\xc5\xbee pokon\xc4\x8dno skrito \xc5\xbeeno, ki daruje kadilo z oltarja za kadilo, timiateriona, ki ga dr\xc5\xbei v levi roki, in gori na stojalu. Desna plo\xc5\xa1\xc4\x8da je visoka 0,87 m, dolga je 0,69 m. Druga prikazuje mlado deklico, ki sedi z enim kolenom \xc4\x8dez drugo koleno ter igra dvojno flavto, imenovano avlos; njeni lasje so povezani z ruto. Leva plo\xc5\xa1\xc4\x8da je visoka 0,84 m, dolga je 0,68 m._NEWLINE_Ikonografija predmeta je brez primerjave v antiki, zato se porajajo dvomi o reliefu. Je nekaj razli\xc4\x8dnih pogledov, spremljevalki stojita na prodnatih tleh, morda je na vstajajo\xc4\x8di figuri obredno obla\xc4\x8dilo htoni\xc4\x8dne boginje, verjetno Perzefone, ki se dviga iz razpoke v zemlji  \xe2\x80\x93 Pandora je podobno prikazana v ati\xc5\xa1kem vaznem slikarstvu \xe2\x80\x93 ali Hera, ponovno rojena iz izvira Kanata pri Tirintu kot Hera Partenos. _NEWLINE_Prestol so leta 1887 na\xc5\xa1li na nekdanjem obse\xc5\xbenem posestvu Ludovisijeve vile v Rimu na starodavnih Salustijevih vrtovih. Prestavljen je bil v Ludovisijevo vilo, po kateri se imenuje. Ludovisi je bila pape\xc5\xa1ka dru\xc5\xbeina, ki so bili \xc5\xbee od za\xc4\x8detka 17. stoletja pokrovitelji in zbiralci. Finan\xc4\x8dne te\xc5\xbeave so jih prisilile, da so leta 1894 prodali zbirke italijanski dr\xc5\xbeavi. Posest Ludovisijeve vile je bila razdeljena na zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da, ulice in predele, s \xc4\x8dimer je bila povsem spremenjena. Sklepi o prvotnem namenu, pomenu reliefov in kraju nastanka niso bili dokon\xc4\x8dni, a leta 1982 je bil nastanek povezan z novo narejenim templjem v Marasi, v bli\xc5\xbeini Locrija, kjer je bil obnovljen jonski tempelj Afrodite iz 480 pr. n. \xc5\xa1t. Pokazalo se je, da se je rekonstrukcija prestola popolnoma ujemala s preostalimi bloki v tempeljskih temeljih in ugotovljeno, da so terakotne votivne plo\xc5\xa1\xc4\x8de povezane s kultom v Epizefirskem Lokrisu, edina slogovna vzporednica s prestolom._NEWLINE_Edine druge gole \xc5\xbeenske v tem obdobju (pribli\xc5\xbeno 460 pr. n. \xc5\xa1t.) so na ati\xc5\xa1ki keramiki. Kritike anomalij v anatomiji in podrobnostih ter dvomi o verodostojnosti Ludovisijevega prestola je povzel Jerome Eisenberg v \xc4\x8dlanku leta 1996 v Minervi, v katerem je trdil, da hetera, ki igra flavto, izhaja s psiktra (gr\xc5\xa1ka vaza) iz poznega 6. stoletja, ki jo je poslikal Evfronij, prikazan leta 1857 v Ermita\xc5\xbeu v zbirki Campana. Eisenberg je opozoril, da je mnogo poznej\xc5\xa1a rimska predstavitev Penelopine \xc5\xbealosti za Odisejem edini ikonolo\xc5\xa1ki tip v klasi\xc4\x8dni skulpturi, ki prikazuje \xc5\xbeensko s prekri\xc5\xbeanimi nogami: Penelopa je povsem oble\xc4\x8dena. Na ati\xc5\xa1kem rde\xc4\x8defiguralnem skifosu iz Chiusija, 440 pr. n. \xc5\xa1t., je ob \xc4\x8dakanju na Odisejevo vrnitev (skupaj s Telemahom) prikazana s prekri\xc5\xbeanimi nogami (levo nogo ima \xc4\x8dez desno nogo, gledano z leve)._NEWLINE_Manj uspe\xc5\xa1en dvoj\xc4\x8dek Ludovisijevega prestola je Bostonski prestol v Muzeju lepih umetnosti v Bostonu, ki se je pojavil leta 1894, kmalu po dra\xc5\xbebi Ludovisijevega. Kupil ga je poznavalec Edward Perry Warren, ki ga je podaril Bostonu. Na konferenci v pala\xc4\x8di Grassi v Benetkah leta 1996 so ju primerjali. Zdaj ni razstavljen v Bostonu. \xc4\x8ce ni ponaredek, je morda rimski kip, ki je namenjen za dokon\xc4\x8danje gr\xc5\xa1kega kipa v Salustijevih vrtovih. Thomas Hoving, ki je bil neko\xc4\x8d direktor Metropolitanskega muzeja umetnosti, se spominja, da mu je umetnik v Italiji povedal, da je bil dvojni prestol v Bostonu delo velikega ponarejevalca Alcida Dossna.'