b'\n_START_ARTICLE_\nBoril\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0e vedno ni jasno ali je Boril sodeloval pri umoru carja Kalojana pod obzidjem Soluna ali ne, znano pa je, da sta Kalojanova naslednika, ne\xc4\x8daka Ivan Asen in Alekander, po Borilovem prihodu na prestol pobegnila iz dr\xc5\xbeave, najprej h Kumanom in kasneje  v Galicijo.  Boril se je poro\xc4\x8dil s Kalojanovo vdovo, morda  Ano (Anisijo) Kumanko, ki jo omenja Sinodik bolgarske cerkve. _NEWLINE_Borilov poskus, da bi nadaljeval Kalojanovo zunanjo politiko, se je izjalovil, ker so mu od samega za\xc4\x8detka vladanja nasprotovali \xc4\x8dlani njegove dru\xc5\xbeine. Brat Strez je s pomo\xc4\x8djo srbskega velikega kneza (\xc5\xbeupana) \xc5\xa0tefana Prvokronanega zasedel trdnjavo Prosek, iz katere je odhajal na pohode v Makedonijo. Borilov bratranec in aristokrat Aleksej Slav je razglasil svojo neodvisnost in se utrdil v prestolnici Melnik v Pirinu. Stanje je \xc5\xa1e poslab\xc5\xa1al Borilov poraz v bitki z latinskim cesarjem Henrikom Flandrijskim pri Plovdivu leta 1208, \xc4\x8detudi mu je sprva dobro kazalo in je malo pred tem v bitki pri Beroji zmagal. Po porazu so trdnjave v severni Trakiji in Rodopih padle v latinske roke. Leta 1209 je Strez zaradi voja\xc5\xa1kega konflikta ali morda kot rezultat mirovnih pogajanj dobil dvorni naslov sebastokrator, ki je bil samo eno stopnjo ni\xc5\xbeji od despota, in ostal do svoje smrti leta 1214 Borilov zaveznik. Leta 1211 (po nekaterih virih leta 1213) so se Borilu  uprli \xc5\xa1tirje bolgarski plemi\xc4\x8di iz Vidina. Ker Boril ni mogel pri\xc4\x8dakovati pomo\xc4\x8di niti iz Srbije niti iz Latinskega cesarstva niti od  svojih bojarjev,  sam pa upora ni mogel zatreti, se je obrnil na Ogrsko kraljestvo. Ogrska vojska pod poveljstvom grofa Joahima Sibiujskega je upornike strla in zavzela Vidin. Ogrska je za protiuslugo dobila Beograd in njegovo okolico._NEWLINE_Boril je leta 1211  v T\xc7\x8ernovem sklical sinodo Bolgarske pravoslavne cerkve, na kateri so obsodili bogomilstvo. Sinoda je spominjal na sinodo, ki jo je  leta 1111 sklical bizantinski cesar Aleksej II. Komnen, na kateri so prav tako obsodili bogomile. Pribli\xc5\xbeno takrat je organiziral tudi poroko svoje pastorke, Kalojanove h\xc4\x8derke Marije (ime je vpra\xc5\xa1ljivo), z latinskim cesarjem Henrikom Flandrijskim  in bogato obdarjeno nevesto poslal v Konstantinopel.  Kmalu zatem naj bi se poro\xc4\x8dil s h\xc4\x8derko Andreja II. Ogrskega, vendar je za to zvezo malo dokazov. Na\xc4\x8drtoval je tudi poroko svoje h\xc4\x8derke z Andrejevim sinom, kasnej\xc5\xa1im kraljem B\xc3\xa9lo IV., ki ni bila nikoli sklenjena._NEWLINE_Zavezni\xc5\xa1tvo Bolgarije  z Latinskim cesarstvom, Ogrskim kraljestvom in Epirskim despotatom je Borila potisnilo  v vojno s Srbijo, v kateri je imel malo uspeha, zlasti po umoru svojega brata Streza leta 1215. Po smrti Henrika Flandrijskega leta 1216 in odhodu Andreja II. Ogrskega na peto kri\xc5\xbearsko vojno  je Boril ostal brez mo\xc4\x8dnih zaveznikov. Leta 1217 ali 1218 se je Borilov bratranec Ivan Asen vrnil iz izgnanstva in ga premagal. Po sedem mesecev trajajo\xc4\x8dem obleganju Tarnovega je Boril pobegnil iz prestolnice. Na begu so ga  ujeli, ga oslepili in zaprli v samostan, verjetno Gorno Oriahovski.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nS prvo \xc5\xbeeno, Kalojanovo vdovo Ano Kumanko, je imel h\xc4\x8derko, katere ime ni znano. H\xc4\x8derko je nameraval poro\xc4\x8diti z bodo\xc4\x8dim kraljem B\xc3\xa9lo IV. Ogrskim. _NEWLINE_Leta 1214 se je poro\xc4\x8dil z Elizabeto Kurtensko, h\xc4\x8derko latinskega cesarja Henrika Flandrijskega, katero je Borilov naslednik Ivan Asen II. po Borilovem padcu verjetno poslal nazaj v Konstantinopel.'