b'\n_START_ARTICLE_\nBenigen Snoj\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nBenigen Snoj (pri krstu Franc) rojen v dru\xc5\xbeini kova\xc4\x8da Janeza Snoja. Po ljudski \xc5\xa1oli v rojstnem kraju in Zagorju ob Savi ga je o\xc4\x8de poslal na realko v Ljubljano, sam pa se je dodatno u\xc4\x8dil \xc5\xa1e latin\xc5\xa1\xc4\x8dino, in prestopil na gimnazijo, po 5. razredu pa leta 1886 brez vednosti star\xc5\xa1ev vstopil v fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanski red, obiskoval gimnazijo na Trsatu (1887) in jo kon\xc4\x8dal v Fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanskem samostanu Kostanjevica pri Novi Gorici (1888\xe2\x80\x931889); bogoslovje je \xc5\xa1tudiral pri fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanih v Kamniku (1889\xe2\x80\x931893; in bil \xc5\xbee 1890 posve\xc4\x8den. V Kamniku je ostal \xc5\xa1e dve leti katehet, v letih 1895\xe2\x80\x931901 je bil katehet in kurat bolni\xc5\xa1nice v Novem mestu, kjer je pridno \xc5\xa1tudiral homeopatijo. Leta 1901 je prevzel pastirstvo med izseljenci v Egiptu: do 1909 v Aleksandriji, naslednja tri leta v Kairu; 1913 se je preselil v Jeruzalem in se 1915 vrnil v domovino, kjer so ga izbrali za prvega provincialnega komisarja slovenskih fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanov v ZDA. To slu\xc5\xbebo je opravljal prvi\xc4\x8d do 1922, drugi\xc4\x8d 1927\xe2\x80\x931930. Naselil se je 1915 v Brooklynu, a \xc5\xbee 1916 v New Yorku ter tam dal postaviti cerkev in ustanovil \xc5\xbeupnijo sv. Cirila in Metoda. Ko je dobil red v osrednjo postojanko v Lemontu pri Chicagu (1924), se je tja preselil tudi Snoj (1928) in organiziral noviciat ter \xc5\xa1tudij filozofije; prva in zadnja leta je tu tudi sam pou\xc4\x8deval. V letih 1930\xe2\x80\x931938 je najve\xc4\x8d \xc4\x8dasa bival v Johnstownu in tu zgradil novo cerkev s samostanom (1933). Pogosto je pomagal tudi drugod, zlasti v Detroitu, Jolietu, Waukeganu in Chicagu ter kot vizitator obiskoval \xc5\xa1e druge izseljenske kraje. Povsod je dajal pobude za zbolj\xc5\xa1anje razmer in za ohranitev slovenstva. Spreten nastop in znanje jezikov sta mu omogo\xc4\x8dila vidne uspehe. V tisku je objavljal Letna poro\xc4\x8dila, pomagal pri upravi in urejanju lista Ave Maria (AM) ter vanj tudi sam mnogo pisal (1916). Dokumentarno vrednost imajo Snojeva vsestranska poro\xc4\x8dila (AM 1926\xe2\x80\x931930; 1938\xe2\x80\x931941); zanimiv pa je njegova avtobiografija (AM, 1941). V Egiptu je bil odbornik dru\xc5\xa1tva Slovenska Palma ob Nilu in v Koledarju Mohorjeve dru\xc5\xbebe (1906) poro\xc4\x8dal o \xc5\xbeivljenju tamkaj\xc5\xa1nih Slovencev.'