b'\n_START_ARTICLE_\nKapadokija\n_START_SECTION_\nEtimologija\n_START_PARAGRAPH_\nNajzgodnej\xc5\xa1a dokumentirana omemba imena Kapadokija je iz poznega 6. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. na trojezi\xc4\x8dnih napisih dveh zgodnjih ahemenidskih kraljev Dareja I. (vladal 521-486 pr. n. \xc5\xa1t.) in njegovega sina Kserksa I. (vladal 486-465 pr. n. \xc5\xa1t.) kot ena od pokrajin (staroperzijsko dahju-) Perzijskega cesarstva. Na omenjenih napisih se imenuje Katpatuka. Ime bi lahko bilo staroperzijsko in bi pomenilo ali "de\xc5\xbeela Duha/Tuha"  ali "de\xc5\xbeela lepih konj", ker je  anti\xc4\x8dna Kapadokija resni\xc4\x8dno slovela po reji konj.  Druga teorija trdi, da je ime Kapadokija poiranjena oblika hetitskega imena Kilikije - Kizzuwatna. Napisi v elamskem in akadskem jeziku vsebujejo podobno ime, sestavljeno iz akadskega katpa (kraj, podro\xc4\x8dje, primerljivo s hebrejskim Heb katef) in imena poglavarja (ali njegovega prednika) Tuka._NEWLINE_Herodot pi\xc5\xa1e, da so Perzijci prebivalce imenovali Kapadokijci, medem ko so jih Grki imenovali Sirijci ali Beli Sirijci (Leucosyri). Eno od omenjenih kapadokijskih plemen so Mu\xc5\xa1ki, katere Jo\xc5\xbeef Flavij povezuje z bibli\xc4\x8dnim Jafetovim sinom Me\xc5\xa1ekom: "in Me\xc5\xa1ek je ustvaril Mu\xc5\xa1ke; sedaj se imenujejo Kapadokijci"._NEWLINE_Kapadokijci so omenjani tudi v Svetem pismu v Apostolskih delih  kot ena od skupin, katerim so Galilejci na Binko\xc5\xa1ti kmalu po Kristusovem vstajenju v njihovem jeziku razlagali evangelij.   _NEWLINE_V poznem Perzijskem cesarstvu je bila Kapadokija razdeljena na dve satrapiji (governorata). V prvo je spadal osrednji celinski del regije, za katerega so gr\xc5\xa1ki geografi obdr\xc5\xbeali naziv Kapadokija, v drugega pa obalni del, imenovan Pont. Delitev se je zgodila malo pred Ksenofontovim \xc4\x8dasom. Po propadu Perzijskega cesarstva sta provinci ostali lo\xc4\x8deni. \xc4\x8clanek v nadaljevanju obravnava samo celinski del  province, ki se je ob\xc4\x8dasno imenovala tudi Velika Kapadokija._NEWLINE_Kapadokijsko kraljestvo je obstajalo \xc5\xa1e v Strabonovem \xc4\x8dasu, uradno kot  neodvisna dr\xc5\xbeava. Njegova prestolnica je bila Cezareja  (pred tem Mazaca, sedaj Kayseri). Drugo po Strabonovem mnenju omembe vredno mesto je bila Tiana (sedaj Tuvana Krall\xc4\xb1\xc4\x9f\xc4\xb1) nedale\xc4\x8d od vzno\xc5\xbeja Taurusa.\n_START_SECTION_\nGeografija in podnebje\n_START_PARAGRAPH_\nKapadokija je visoka planota v vzhodni Anatoliji z nadmorsko vi\xc5\xa1ino preko 1000 m, nad katero se dvigujejo \xc5\xa1tevilni ognjeniki. Najvi\xc5\xa1ji je Erciyes Da\xc4\x9f\xc4\xb1 (anti\xc4\x8dni Argej) pri Kayseriju, anti\xc4\x8dni Cezareji. Meje anti\xc4\x8dne Kapadokije, predvsem na zahodu, niso natan\xc4\x8dno dolo\xc4\x8dene. Na jugu jo je gorovje Taurus lo\xc4\x8devalo od Kilikije in Sredozemskega morja. Na zahodu je mejila na zgodovinski pokrajini Likaonijo na jugozahodu in Galatijo ne severozahodu. Obalno gorovje ob \xc4\x8crnem morju jo je lo\xc4\x8devalo od Ponta in \xc4\x8crnega morja, medtem ko je na vzhodu mejila na Armensko vi\xc5\xa1avje in gornji Evfrat, preden se reka obrne proti jugovzhodu v Mezopotamijo. Njeno ozemlje od vzhoda proti zahodu je bilo dolgo pribli\xc5\xbeno 400 km, od severa proti jugu pa okoli 250 km. _NEWLINE_Zaradi celinske lege in velike nadmorske vi\xc5\xa1ine  prevladuje celinsko podnebje z vro\xc4\x8dimi suhimi poletji in hladnimi sne\xc5\xbenimi zimami. Padavine so redke, zato v regiji prevladuje semiaridno stepsko podnebje.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nV pozni bronasti dobi je bilo v Kapadokiji mo\xc4\x8dno Hetitsko cesarstvo s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem v  Hatu\xc5\xa1i (sedanja vas Bo\xc4\x9fazk\xc3\xb6y).  Po propadu Hetitskega cesarstva in porazu Mu\xc5\xa1kov v vojni z lidijskim kraljem Krezom v 6. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. je v Kapadokiji zavladala nekak\xc5\xa1na fevdalna aristokracija, ki je prebivala v utrjenih gradovih in domala zasu\xc5\xbenjila   kme\xc4\x8dko prebivalstvo. _NEWLINE_V perzijskem obdobju je bila Kapadokija vklju\xc4\x8dena v tretjo perzijsko satrapijo, vendar je obdr\xc5\xbeala dolo\xc4\x8deno stopnjo samostojnosti. Izgleda, da noben lokalni vladar ni vladal na celotnemu kapado\xc5\xa1kem ozemlju, ampak so bili vsi bolj ali manj neposredno podrejeni velikemu kralju.\n_START_SECTION_\nKapado\xc5\xa1ko kraljestvo\n_START_PARAGRAPH_\nPo Aleksandrovi osvojitvi Srednjega vzhoda in propadu Perzijskega cesarstva je Aleksander posku\xc5\xa1al v Kapadokiji vladati preko enega od svojih voja\xc5\xa1kih poveljnikov, vendar se je na oblast povzpel sin zadnjega perzijskega satrapa Arijarat I. (vladal 332\xe2\x80\x94322 pr. n. \xc5\xa1t.), ki se je izkazal za uspe\xc5\xa1nega vladarja. Malo pred Aleksandrovo smrtjo je dosegel neodvisnost in je meje svojega kraljestva raz\xc5\xa1iril vse do \xc4\x8crnega morja. V kraljestvu je vladal mir, ki je trajal do Aleksandrove smrti, potem pa so si Aleksandrov imperij razdelili diadohi in regent Perdik je za guvernerja Kapadokije imenoval generala in u\xc4\x8denjaka Evmena. Arijarat se je temu uprl in Perdiku napovedal vojno, vendar ga je Perdik \xc5\xbee naslednje leto porazil in ujel in ga skupaj z najbli\xc5\xbejimi sodelavci usmrtil. Diodor Sicilski omenja, da je bil takrat star 82 let. Pred smrtjo je posvojil najstarej\xc5\xa1ega sina svojega brata Holoferna, ki je kot Arijarat II. vladal v Kapadokiji od leta 301-280 pr. n. \xc5\xa1t.._NEWLINE_Med vladanjem Arijarata IV. (vladal 220-163 pr. n. \xc5\xa1t.) je Kapadokija prvi\xc4\x8d pri\xc5\xa1la v stik z Rimsko republiko: prvi\xc4\x8d kot zaveznica Antioha Velikega v rimski vojni proti njemu in drugi\xc4\x8d kot rimska zaveznica v vojni proti  Perzeju Makedonskemu. Kapado\xc5\xa1ki kralji so pod Rimljani do\xc5\xbeivljali povsem enako usodo kot pod Selevkidi, katerim so morali ob\xc4\x8dasno pla\xc4\x8devati davke.  Arijarat V. se je leta 130 pr. n. \xc5\xa1t. vojskoval z rimskim prokonzulom Publijem Licinijem Krasom proti pretendentu za pergamonski prestol Aristoniku in popolnoma uni\xc4\x8dil njegovo vojsko. Po Arijatovi smrti so se za\xc4\x8deli hudi notranji spori, v katere se je vme\xc5\xa1alo vedno mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e Pontsko kraljestvo, in vojn, ki so se kon\xc4\x8dale s propadom kapado\xc5\xa1ke dinastije.\n_START_SECTION_\nZgodnje kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo\n_START_PARAGRAPH_\nV Kapadokiji je veliko podzemskih mest, v katerih so se skrivali predvsem prvi kristjani, preden je kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo postalo uradna dr\xc5\xbeavna vera. Mesta so bila zgrajena na ve\xc4\x8d nivojih in so imela obse\xc5\xbene in zelo dodelane obrambne sisteme, ki so bili namenjeni predvsem obrambi pred Rimljani. V mestih so bili ozki  prehodi, v katerih rimski vojaki niso mogli uporabiti svojih ve\xc5\xa1\xc4\x8din, odprtine na stropu, skozi katere so lahko streljali ali metali kopja, in  okrogli kamniti bloki, s katerimi so zapirali dostopne rove. Mesta so imela tudi dodelane sisteme za prezra\xc4\x8devanje.  _NEWLINE_Kapado\xc5\xa1ki o\xc4\x8detje iz 4. stoletja (Bazilij Veliki, Gregor iz Nise in Gregor Nazijan\xc5\xa1ki) so veliko  pripomogli k razvoju zgodnje kr\xc5\xa1\xc4\x8danske teologije. Iz Kapadokije je bil tudi konstantinopelski patriarh Janez Kapado\xc5\xa1ki, ki je svojo funkcijo opravljal v letih 517-520.\n_START_SECTION_\nTur\xc5\xa1ka Kapadokija\n_START_PARAGRAPH_\nPo bizantinskem porazu  v bitki s Seld\xc5\xbeuki pri Manzikertu leta 1071 so se za\xc4\x8dela v Anatolijo priseljevati razna tur\xc5\xa1ka plemena. Z nara\xc5\xa1\xc4\x8danjem tur\xc5\xa1ke mo\xc4\x8di je morala Kapadokija za\xc4\x8deti pla\xc4\x8devati davke tur\xc5\xa1kim dr\xc5\xbeavam, ki so nastale vzhodno in zahodno od nje. Del prebivalstva je prestopil v islam, ve\xc4\x8dina bizantinsko-jonskega prebivalstva pa se je preselila na jonsko obalo.  V prvi polovici 12. stoletja so anatolski Seld\xc5\xbeuki vzpostavili svojo oblast v celi regiji.  Seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ko kraljestvo s sede\xc5\xbeem v Konyi je v drugi polovici 13. stoletja propadlo. Sredi\xc5\xa1\xc4\x8de tur\xc5\xa1ke mo\xc4\x8di  se je \xc5\xbee pred tem postopoma prena\xc5\xa1alo v Karmanski bejlik v zahodni Anatoliji, ki je leta 1299 prerasel v Osmansko cesarstvo, v katero je bila vklju\xc4\x8dena tudi Kapadokija. Regija je do\xc5\xbeivela temeljite spremembe v zgodnjem 18. stoletju, ko je v Kapadokiji rojeni veliki vezir Nev\xc5\x9fehirja Damat \xc4\xb0brahim Pa\xc5\xa1a ustanovil mesto Nev\xc5\x9fehir, ki je postalo in je \xc5\xa1e vedno upravno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de regije.\n_START_SECTION_\nKapado\xc5\xa1ki Grki\n_START_PARAGRAPH_\nV tem \xc4\x8dasu  je veliko kapado\xc5\xa1kih Grkov  za\xc4\x8delo govoriti tur\xc5\xa1ko nare\xc4\x8dje karamanlica, pisano v gr\xc5\xa1kem alfabetu. Kraji, v katerih se je ohranila nare\xc4\x8dna kapado\xc5\xa1ka gr\xc5\xa1\xc4\x8dina (Sille, vasi pri Kayseriju, mesto Pharasa in drugi), so bili pod mo\xc4\x8dnim vplivom okoli\xc5\xa1ke tur\xc5\xa1\xc4\x8dine. Po izmenjavi prebivalcev med Gr\xc4\x8dijo in Tur\xc4\x8dijo leta 1923 kapado\xc5\xa1ko gr\xc5\xa1\xc4\x8dino govori samo \xc5\xa1e nekaj potomcev kapado\xc5\xa1kih emigrantov v sodobni Gr\xc4\x8diji.\n_START_SECTION_\nSodobni turizem\n_START_PARAGRAPH_\nKapadokija je zaradi svojih izjemnih geolo\xc5\xa1kih, zgodovinskih in kulturnih zna\xc4\x8dilnosti priljubljena turisti\xc4\x8dna destinacija. Regija le\xc5\xbei jugozahodno od velikega mesta Kayseri, preko katerega ima letalsko (\xc5\xa1e bli\xc5\xbeje le\xc5\xbei letali\xc5\xa1\xc4\x8de Nevsehir) in \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ko povezavo z Ankaro in Istanbulom. _NEWLINE_Najzanimivej\xc5\xa1a in najpogosteje obiskana mesta so \xc3\x9crg\xc3\xbcp, G\xc3\xb6reme, dolina Ihlara, Selime, G\xc3\xbczelyurt, U\xc3\xa7hisar, Avanos in Zelve. Med podzemskimi mesti so najbolj obiskani Derinkuyu, Kaymakl\xc4\xb1, Gaziemir in \xc3\x96zkonak. Najlep\xc5\xa1e zgodovinske vile in podzemska bivali\xc5\xa1\xc4\x8da so v \xc3\x9crg\xc3\xbcpu, G\xc3\xb6remeju, G\xc3\xbczelyurtu in U\xc3\xa7hisarju._NEWLINE_V Kapadokiji so priljubljeni poleti z baloni. Sredi\xc5\xa1\xc4\x8de balonarstva je G\xc3\xb6reme. Najbolj priljubljeni cilji pohodnikov so dolina Ihlara, Dolina samostanov (G\xc3\xbczelyurt), \xc3\x9crg\xc3\xbcp in G\xc3\xb6reme. _NEWLINE_Tla Kapadokije so zgrajena ve\xc4\x8dinoma iz vulkanoklasti\xc4\x8dne kamnine ignimbrita, ki so jo v poznem miocenu in pliocenu pred 9 do 3 milijoni let izbruhali ognjeniki. Sklade ignimbrita v okolici G\xc3\xb6remeja je erozija preoblikovala v stotine nenavadnih sto\xc5\xbecev in stolpov, podobnih minaretom. Prebivalci Kapadokije so v preteklosti v sklade mehkih ognjeni\xc5\xa1kih kamnin vklesali hi\xc5\xa1e, cerkve in samostane. Pomembno samostansko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de v letih 300-1200 je bil G\xc3\xb6reme._NEWLINE_Naseljevanje v G\xc3\xb6remeju se je za\xc4\x8delo \xc5\xbee v rimskem obdobju. Turistom so na ogled cerkve Yusuf Ko\xc3\xa7, Ortahane, Durmus Kadir in Bezirhane v G\xc3\xb6remeju, podzemske hi\xc5\xa1e in cerkve v dolinah Uzundere, Ba\xc4\x9f\xc4\xb1ldere, Zemi in Ihlara. Najbolj obiskano mesto redovni\xc5\xa1kih skupnosti je muzej na prostem v G\xc3\xb6remeju, ki je eden od najpomembnej\xc5\xa1ih v centralni Kapadokiji. V muzeju je ve\xc4\x8d kot trideset v skalo vklesanih cerkva in kapel. V nekaterih so izjemne freske iz 9.-11. stoletja.'