b'\n_START_ARTICLE_\nAnton Medved (1869-1910)\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdivljenje Antona Medveda, ki se je rodil \xc2\xbbme\xc5\xa1\xc4\x8danu\xc2\xab\xc2\xa0in sodarskemu mojstru iz Kamnika, je bilo tragi\xc4\x8den nesporazum. Kot kaplana ga je cerkvena oblast preme\xc5\xa1\xc4\x8dala iz kraja v kraj, umrl je na Turjaku po dolgoletnem bolehanju in telesni iz\xc4\x8drpanosti.\n_START_SECTION_\nLiterarno delo\n_START_PARAGRAPH_\nMedved je bil plodovit pesnik in dramatik. Sprva se je posve\xc4\x8dal epskemu pesni\xc5\xa1tvu, v katerem si je prizadeval izraziti svoje razdvojeno \xc5\xbeivljenje. Pozneje pa je pisal trpko pesemisti\xc4\x8dno liriko. Medvedove izbrane pesmi so iz\xc5\xa1le v dveh zvezkih: Poezije I leta 1905 in Poezije II (1909)._NEWLINE_V ugodnih razmerah bi se Anton Medved lahko razvil v dobrega dramatika. V verzih je pisal predvsem zgodovinske motive\xc2\xa0: romanti\xc4\x8dna tragedija Viljem Ostrovrhar (1894) in Na odru \xc5\xbeivljenja (1902), ter dvodelna klasicisti\xc4\x8dna tragedija Kacijanar (1895), ki jo je leta 1910 predelal v eno dramo. V prozi je napisal tragedijo iz kme\xc4\x8dkega upora Za pravdo in srce (1896). Pisal je tudi igre in komedije iz sodobnega \xc5\xbeivljenja. Med ljudskimi igrami je najbolj\xc5\xa1a Stari in mladi. Ostala Medvedova dela\xc2\xa0: Na ogledih (1903), Posestrimi (1905) in \xc4\x8crno\xc5\xa1olec (1909).'