b'\n_START_ARTICLE_\nKaramanidi\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nUstanovitelja  Karamanidske dinastije ta bila hod\xc5\xbea Sad al-Din in njegov sin, ki sta  zaradi invazije Mongolov leta 1230 emigrirala iz Arrana (pribli\xc5\xbeno sedanji Azerbajd\xc5\xbean) v Sivas._NEWLINE_Karamanidi so bili \xc4\x8dlani ogu\xc5\xa1kega tur\xc5\xa1kega plemena Salur. Po Muhsinu Yaziciogluju in drugih so bili \xc4\x8dlani plemena Af\xc5\xa1ar. Pleme  je sodelovalo v uporu, ki ga je vodil Baba I\xc5\xa1ak in se zatem preselilo v zahodni Taurus v okolico Larendeja, da bi slu\xc5\xbeilo Seld\xc5\xbeukom. _NEWLINE_Kerimeddin Karaman Bej, sin rezbarja  Nure Sufija, je sredi 13. stoletja dobil oblast v nepomembnem goratem delu Kilikije. Zakoreninjena, toda la\xc5\xbena legenda trdi, da je Karamanidsko dinastijo ustanovil seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ki sultan Ruma Kajkubad I. Karaman Bej je raz\xc5\xa1iril svoje ozemlje z osvojitvijo gradov v Ermeneku, Mutu, Ere\xc4\x9fliju, G\xc3\xbclnarju in Silifkeju. Vse to naj bi se zgodilo leta 1225 med vladanjem Kujkubada I. (1220-1337), kar je o\xc4\x8ditno pretirano zgodaj. Karaman Bejeva osvajanja so bila ve\xc4\x8dinoma v \xc5\xa1kodo kraljestva Mala Armenija ali morda v \xc5\xa1kodo seld\xc5\xbeu\xc5\xa1kega sultana Rukn al-Din Kili\xc3\xa7 Arslana IV. (1248-1265). Med vojno z Malo Armenijo, v kateri je morda padel, je armenski kralj Hetum I. (1226-1269) leta 1244 prostovoljno priznal suverenost mongolskega velikega kana, da ga je za\xc5\xa1\xc4\x8ditil pred Karamanidi, Seld\xc5\xbeuki in Mameluki. _NEWLINE_Rivalstvo med Kili\xc3\xa7 Arslanom IV. in Iz al-Dinom Kejkavusom II. je omogo\xc4\x8dilo plemenom na obmejnih ozemljih \xc5\xbeiveti v navidezni neodvisnosti. Karaman Bej je podprl Kejkavusa, Arslan pa je imel podporo Mongolov in njihovega perzijskega dr\xc5\xbeavnika Pervane Sulejmana Muin al-Dina, ki je imel resni\xc4\x8dno oblast v sultanatu._NEWLINE_Mongolski guverner Perzije in general Bajd\xc5\xbeu je bil leta 1256 odstavljen, ker mu ni uspelo osvojiti  novih ozemelj, \xc5\xa1e vedno pa je slu\xc5\xbeil kot general in se \xc5\xa1e istega leta spopadel s sultanom Ruma, ker ni pla\xc4\x8dal davka, in ga \xc5\xbee drugi\xc4\x8d porazil. Kili\xc3\xa7 Arslan IV. se je okoli leta 1260 znebil skoraj vseh sovra\xc5\xbenih begov in emirjev, razen Karaman Beja, kateremu je dal mesto Larende (sedanji Karaman), in Ermeneka, ki sta se vojskovala na njegovi strani. Karaman Bejev brat Bunsuz je bil izbran za d\xc5\xbeandarja \xe2\x80\x93 telesnega stra\xc5\xbearja Kili\xc4\x8d Arslana IV. Mo\xc4\x8d bratov se je okrepila po zdru\xc5\xbeitvi tur\xc5\xa1kih klanov v goratih delih Kilikije in tur\xc5\xa1kega prebivalstva, ki ga je tja preselil Kejkubad._NEWLINE_Dobri odnosi med Seld\xc5\xbeuki in Karamanidi niso trajali dolgo. Leta 1261 sta Karaman Bejeva brata Zejnul-Hac in Bunsuz pod pretvezo podpore Kajkavusu II., ki je pobegnil v Konstantinopel zaradi spletk kanclerja Muin al-Din Sulejmana Pervana, z vojsko 20.000 mo\xc5\xbe krenila proti seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ki prestolnici Konyi. Zdru\xc5\xbeena Pervanova in mongolska vojska je porazila karamansko in ujela oba brata._NEWLINE_Po  Karaman Bejevi smrti leta 1262 je glava dru\xc5\xbeine postal njegov najstarej\xc5\xa1i sin Mehmed I. Karaman. Po prevzemu oblasti se je za\xc4\x8del takoj pogajati s turkmenskimi klani, da bi zbrali vojsko proti Seld\xc5\xbeukom in Ilkanidom. Med Hat\xc4\xb1roglu \xc5\xa0emseddin Bejevim uporom proti mongolski prevladi v Anatoliji leta 1276 so Karamadidi porazili ve\xc4\x8d mongolsko-seld\xc5\xbeu\xc5\xa1kih vojsk, zlasti v  bitki pri  G\xc3\xb6ksuju  leta 1277, v kateri so bili Seld\xc5\xbeuki resno pora\xc5\xbeeni. Mehmed Bej je izkoristil splo\xc5\xa1no zmedo in 12. maja 1277 osvojil Konyo in na prestol posadil pretendenta D\xc5\xbeimrija, ki je trdil, da je Kejkavusov sin. Leta 1278 so Seld\xc5\xbeuki in Mongoli porazili Medmed Beja in ga skupaj z nekaj brati obglavili._NEWLINE_Karamanidi so kljub udarcem \xc5\xa1e naprej krepili svojo mo\xc4\x8d in vpliv. Pri tem so jim bili v veliko pomo\xc4\x8d Mameluki iz Egipta, zlasti sultan Bejbars I. Na za\xc4\x8detku 14. stoletja so \xc5\xa1e dvakrat osvojili Konyo. Prvi\xc4\x8d jih je iz nje pregnal emir \xc4\x8coban, ilkanski guverner Anatolije, drugi\xc4\x8d pa \xc4\x8cobanov sin in naslednik Timurta\xc5\xa1. Karamanski bejlik se je prvi\xc4\x8d zelo raz\xc5\xa1iril po padcu Ilkanidov, drugi\xc4\x8d pa po poroki Alaeddin Ali Beja z Nesfise Sultan, h\xc4\x8derko osmanskega sultana Murata I. Poroka je bila prva pomembna vez med dinastijama. _NEWLINE_Ko se je Osmansko cesarstvo za\xc4\x8delo \xc5\xa1iriti na Balkan, je Alaeddin Ali Bej zasedel osmansko mesto Bey\xc5\x9fehir. Osmani so se na osvojitev takoj odzvali s pohodom na karamansko prestolnico Konyo. Sprti strani sta spor zaklju\xc4\x8dili z mirovnim sporazumom, ki je veljal do vladavine Bajazida I._NEWLINE_Timur Lenk je oblast na karamanskem ozemlju prepustil Mehmed Beju, najstarej\xc5\xa1emu sinu Alaeddin Ali Beja. Po smrti Bajazida I. leta 1403 se je za\xc4\x8dela  v Osmanskem cesarstvu politi\xc4\x8dna kriza in borba za oblast, ki je pomenila prilo\xc5\xbenost ne samo za Karamanide, ampak za vse anatolske bejlike. Mehmed Bej je zbral vojsko in napadel Burso, jo osvojil in opusto\xc5\xa1il. Pohod ni bil zadnji karamanski pohod na osmansko ozemlje. Na enem od njih je Bajazid Pa\xc5\xa1a ujel Mehmed Beja in ga poslal v je\xc4\x8do. Ko se je skesal za svoje napade, ga je sultan osvobodil._NEWLINE_Medtem ko je bil Mehmed Bej v je\xc4\x8di, je Ramazano\xc4\x9flu Ali Bej zasedel Tarsus. Mehmed Bejev sin Mustafa Bej je med konflikti med emirji Damaska in Egipta osvobodil Tarsus. Mamelu\xc5\xa1ki sultan  Sajf ad-Din Inal je nadenj poslal vojsko, ki ga je porazila, opusto\xc5\xa1ila Konyo in prisilila Mehmed Beja na beg iz mesta. Ramazano\xc4\x9flu Ali Bej ga je zasledoval in ujel. Po sklenitvi miru je bil do smrti izgnan v Egipt._NEWLINE_Med kri\xc5\xbearskim pohodom na Varno leta 1443-1444 se je Karamanid Ibrahim Bej odpravil na pohod na Ankaro in K\xc3\xbctahyo in obe mesti uni\xc4\x8dil. Sultan Murat II. se je medtem po zmagi proti ogrskim kri\xc5\xbearjem vrnil iz Rumelije in vse islamske  anatolske emirate obto\xc5\xbeil za izdajo. Ibrahim Bej je moral sprejeti sultanove mirovne pogoje._NEWLINE_Karamanidska dr\xc5\xbeava je bila dokon\xc4\x8dno uni\xc4\x8dena leta 1487, ko je upadla mo\xc4\x8d njihovih mamelu\xc5\xa1kih zaveznikov. Da ne bi nikoli ve\xc4\x8d ogrozili celovitosti Osmanskega cesarstva, je sultan izselil vse prebivalce do zadnjega mo\xc5\xbea. Nekaj jih je naselil v razli\xc4\x8dne dele Anatolije, velike skupine pa v severni Iran na ozemlje sedanjega Azerbajd\xc5\xbeana. Glavnino je naselil na pred kratkim osvojeno ozemlje v pokrajini Ludogorje v  severovzhodni Bolgariji, na mejno ozemlje med sedanjo Bolgarijo in Gr\xc4\x8dijo in v Makedonijo. Osmani so na neko\xc4\x8d karamanskem ozemlju ustanovili Karamanski ejalet.\n_START_SECTION_\nZastava\n_START_PARAGRAPH_\nPo Katalonskem atlasu Abrahama Cresquesa iz leta 1375 je bila na karamanski zastavi \xc5\xa1estkraka zvezda. V srednjem veku je bila taka zvezda priljubljen islamski simbol, predvsem med madhabi. Zaradi prepri\xc4\x8danja, da je bil judovski kralj Salomon prerok, je bila znana kot Salomonov pe\xc4\x8dat. Uporabljala se je v ve\xc4\x8d anatolskih bejlikih. Zvezda je bila pogosto del okrasja v osmanskih mo\xc5\xa1ejah in na kovancih in celo na osebnih zastavah nekaterih osmanskih mogotcev, na primer Hajredina Barbarose. Do uni\xc4\x8denja pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da Al Baqi v Medini je zvezda krasila ve\xc4\x8d grobnic zgodnjih islamskih osebnosti, al-Buni  in Ibn-Arabi pa sta menila, da zvezda predstavlja najve\xc4\x8dje Alahovo ime (Ismul Azam). Namesto zvezde se v sodobnem islamu uporabljajo ezoteri\xc4\x8dni krogi.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo in vojska\n_START_PARAGRAPH_\nGospodarstvo Karamanskega bejlika je bilo odvisno predvsem od nadzora strate\xc5\xa1kih trgovskih sredi\xc5\xa1\xc4\x8d, med njimi Konye in Karamana, in pristani\xc5\xa1\xc4\x8d Lamos, Silifke, Anamur in Manavgat._NEWLINE_Po podatkih v Mes\xc3\xa2lik-\xc3\xbcl-Ebs\xc3\xa2r avtorja \xc5\xa0ehabeddin Omarja je imela karamanska vojska 25.000 konjenikov in 25.000 saracenov. Zana\xc5\xa1ala se je tudi na nekaj turkmenskih plemen in njihove voj\xc5\xa1\xc4\x8dake.'