b'\n_START_ARTICLE_\nJo\xc5\xbee Spanring\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0olanje\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovno \xc5\xa1olo je obiskoval v Laporju (1929-34), gimnazijo pa je kon\xc4\x8dal v Ljubljani leta 1942. Od leta 1942 do 1943 so ga internirali Italijani, Nemci pa so ga mobilizirali na prisilno delo. Leta 1949 je dokon\xc4\x8dal \xc5\xa1tudij agronomije na Poljoprivredno \xc5\xa1umarskom fakultetu v Zagrebu, doktoriral pa leta 1977 na Biotehni\xc5\xa1ki fakulteti v Ljubljani. Na izpopolnjevanju in podiplomskem \xc5\xa1tudiju v ZDA leta 1957 ga je njegov vzornik, agronom nobelovec N. E. Borlaug, navdu\xc5\xa1il z imenitno dokumentacijo, ki si jo je zgradil za svoje raziskovalne namene. Spanring je tedaj spoznal pomen dobro organiziranega bele\xc5\xbeenja objavljenih in neobjavljenih znanstvenih in strokovnih spoznanj za raziskovalno delo posameznika in napredek svetovnega znanja. Ker so si tedanji predavatelji na Agronomski fakulteti zelo prizadevali dose\xc4\x8di in ohraniti visoko raven raziskovalne in strokovne dejavnosti, so Spanringove zamisli za dokumentiranje dose\xc5\xbekov sprejeli. Tako so ga, delno tudi z namenom zasnovati dokumentacijsko slu\xc5\xbebo, v letih 1960 in 1961 poslali na izpopolnjevanje v Wageningen (PODUC) na Nizozemsko. Vse to pa mu je omogo\xc4\x8dilo trdno teoreti\xc4\x8dno in strokovno znanje, ki ga je z njemu lastnim entuzijazmom rad posredoval dalje.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nZna\xc4\x8dilnost Spanringovega delovnega opusa je neprestano \xc5\xa1irjenje podro\xc4\x8dij, ki se jih je loteval in z izvirnimi idejami na vsakem od njih dosegel trajne uspehe. Od za\xc4\x8detnega izobra\xc5\xbeevalnega, raziskovalnega in poljudno publicisti\xc4\x8dnega dela v o\xc5\xbejem poljedelstvu se je kmalu usmeril na sortno in semensko problematiko, na uvajanje novih polj\xc5\xa1\xc4\x8din ter postopno na podro\xc4\x8dje informatike. Ustvaril je 4 kultivarje (r\xc5\xbe tetraploidna okta, je\xc4\x8dmen vega, soja olna, topinambur bela). Kot splo\xc5\xa1no priznan ekspert za introdukcijo polj\xc5\xa1\xc4\x8din je opravil ve\xc4\x8d mednarodnih ekspertiz. \xc5\xbde zgodaj je ugotovil kako pomemben je hiter in popolen dostop do novih znanstvenih in strokovnih spoznanj, tako je konec \xc5\xa1estdesetih let prvi v nekdanjem jugoslovanskem prostoru razvil biotehni\xc5\xa1ko informatiko, jo uspel dvigniti na znanstveno raven ter vnesti v okvir rednega dodiplomskega izobra\xc5\xbeevanja._NEWLINE_Od leta 1951 do upokojitve 1994 je slu\xc5\xbeboval na Biotehni\xc5\xa1ki fakulteti v Ljubljani, od leta 1979 dalje kot redni profesor. Bil je tudi idejni soustanovitelj Kmetijskega poskusnega centra Jable (1954), predstojnik katedre za poljedelstvo in pridelovanje krme (1966-77) ter Oddelka za agronomijo Biotehni\xc5\xa1ke fakultete (1961-71). Jo\xc5\xbee Spanring je bil jugoslovanski koordinator projekta za uvajanje oljnih bu\xc4\x8d, vodil je slovensko komisijo za potrjevanje sort kmetijskih rastlin in semen (1971-91, 1994), Center Indok za biotehniko (1967-94), od leta 1954 pa tudi projekt na\xc4\x8drtnega uvajanja kmetijskih rastlin v Sloveniji. S sodelavci je izdelal projekt surovinske osnove za tovarno sladkorja v Ormo\xc5\xbeu in idejni program jugoslovanske genske banke. Bil je \xc4\x8dlan ali predsednik ve\xc4\x8d uredni\xc5\xa1kih odborov ali svetov, med drugim revij Raziskovalec, Journal for scientific agricultural research, Arhiv za poljoprivredne nauke (Bgd), Semenarstvo (Zgb), in oddaje Kmetijski nasveti na Radiu Ljubljana, v kateri je imel ve\xc4\x8d kot 250 predavanj. Veliko je sodeloval tudi pri enciklopedi\xc4\x8dnih izdajah, strokovnem prevajalstvu in semenarski zakonodaji._NEWLINE_Leta 1963 so ga na Agronomski fakulteti izvolili v fakultetno komisijo za dokumentacijo v kmetijstvu, leta 1968 v Komisijo za znanstveno dokumentacijo in informacije zveznega sveta, leta 1970 v knji\xc5\xbeni\xc4\x8dni odbor, leta 1970 pa je prevzel vodenje na novo ustanovljenega specializiranega INDOK centra za biotehniko ter postal \xc4\x8dlan uredni\xc5\xa1kega odbora \xc2\xbbRaziskovalca\xc2\xab, ki ga je 12 let opremljal z UDK in navodili. Prizadeval si je, da bi jugoslovanski uredniki \xc4\x8dasopise urejali in oblikovali po mednarodnih standardih, tako je podro\xc4\x8dje mednarodnih standardov postalo eno od njegovih raziskovalnih in svetovalnih podro\xc4\x8dij. _NEWLINE_\xc5\xbde leta 1968 je tudi pet mednarodnih standardov prevedel v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino, da bi z njimi la\xc5\xbeje seznanjal svoje sodelavce in \xc5\xa1tudente. Po ustanovitvi INDOK centra za biotehniko je bil od leta 1972 predstavnik Univerzitetnega sveta v knji\xc5\xbeni\xc4\x8dnem svetu NUK in redni \xc4\x8dlan Komisije za informatiko Raziskovalne skupnosti Slovenije. Leta 1976 je bil imenovan za recenzenta projekta \xc2\xbbInfoterm\xc2\xab\xc2\xa0pri UNESCO-u na Dunaju in za \xc4\x8dlana uredni\xc5\xa1kega odbora biografij in bibliografij univerzitetnih u\xc4\x8diteljev, znanstvenih delavcev in sodelavcev. _NEWLINE_V Komisijo za informatiko, dokumentacijo in knji\xc5\xbeni\xc4\x8darstvo pri Univerzitetnem svetu je bil izvoljen leta 1981 in 1983 tudi pri Gospodarski zbornici. Istega leta je za\xc4\x8del sodelovati tudi v uredni\xc5\xa1tvu \xc4\x8dasopisa \xc2\xbbInformatologia Yugoslavica\xc2\xab. Pripomogel je k organiziranju in povezovanju dokumentacijskih centrov na fakultetah in v podjetjih po vsej Sloveniji. Aktiven je bil v Dru\xc5\xa1tvu dokumentalistov in informatorjev Slovenije, v okviru katerega je leta 1972 koordiniral \xc5\xa1tudijo \xc2\xbbZasnova sistema znanstveno-strokovnih informacijsko-dokumentacijskih dejavnosti v SR Sloveniji\xc2\xab. Kot \xc4\x8dlan zvezne komisije pa si je prizadeval za ustanavljanje in sodelovanje dokumentacijskih centrov tudi v biotehniki tedanje Jugoslavije._NEWLINE_Njegovi na\xc4\x8dini zbiranja, analiziranja in shranjevanja informacij so bili lahko zgled mnogim poklicnim in \xc5\xa1olanim strokovnjakom na tem podro\xc4\x8dju. Podatke je najprej skrbno nabral iz \xc5\xa1tevilnih informacijskih virov, jih med seboj primerjal in ugotovil njihovo zanesljivost. Potem je te podatke kondenziral na tak na\xc4\x8din, da je zajel le najpomembnej\xc5\xa1e in dolge ali ponavljajo\xc4\x8de se pojme je kraj\xc5\xa1al ali tudi \xc5\xa1ifriral. To je potem zabele\xc5\xbeil v ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1ko zbirko ali na papir. Na kartico A6 formata je Spanring bil zmo\xc5\xbeen nalo\xc5\xbeiti koli\xc4\x8dino informacij, ki bi jih lahko primerjali z ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1ko disketo. Za vsako temo posebej je natan\xc4\x8dno prou\xc4\x8dil, katere podatke je treba spremljati in bele\xc5\xbeiti. Te podatke je potem dodal skupini podatkov, ki so standardni za vse dokumente in teme. Tako nastanejo sistemati\xc4\x8dni pregledi preverjenih podatkov s seznami pregledne literature, ki so lahko v veliko pomo\xc4\x8d pri raziskovalnem delu.  _NEWLINE_Njegovo 42-letno pedago\xc5\xa1ko delo je bilo vezano z izobra\xc5\xbeevanjem slu\xc5\xa1ateljev na vseh stopnjah \xc5\xa1tudijskih usmeritev na Biotehni\xc5\xa1ki fakulteti v Ljubljani, na podiplomskih programih iz informacijskih znanosti na univerzi v Zagrebu, predaval je tudi na FSPN in na Filozofski fakulteti v Ljubljani. Na Biotehni\xc5\xa1ki fakulteti je leta 1968 uvedel predmet \xc2\xbbZnanstvena dokumentacija\xc2\xab\xc2\xa0na podiplomskem \xc5\xa1tudiju. Slu\xc5\xa1atelje je pou\xc4\x8deval o tem, kako je treba oblikovati raziskovalno vpra\xc5\xa1anje ter kako in kje je treba iskati informacije v odgovor na to raziskovalno vpra\xc5\xa1anje. Na pobudo Branka Ber\xc4\x8di\xc4\x8da je leta 1983 uvedel prou\xc4\x8devanje? za raziskovalno delo in uporabo informacijskih virov na Oddelku za bibliotekarstvo Filozofske fakultete.\n_START_SECTION_\nNagrade, priznanja, odlikovanja\n_START_PARAGRAPH_\nZa svoje delo je prejel odlikovanje red dela z zlatim vencem, nagrado za iznajdbe in izpopolnitve ter \xc5\xa1tevilna druga odlikovanja in priznanja. Za svoje delo je prejel tudi Kidri\xc4\x8devo nagrado in Jesenkovo priznanje leta 1994, leta 2006 pa je dobil naziv zaslu\xc5\xbeni profesor Univerze v Ljubljani.'