b'\n_START_ARTICLE_\nDavid Maurice Joseph Mathieu de La Redorte\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\n1. aprila 1783 je vstopil v \xc5\xa1vicarski kadetski polk de Meuron, ki je slu\xc5\xbeboval pod Vzhodnoindijskim podjetjem v Indiji. Od 3. oktobra 1786 je bil pripadnik francoske legije Luksemburga; tu je bil 30. decembra 1786 povi\xc5\xa1an v drugega poro\xc4\x8dnika._NEWLINE_Leta 1789 se je vrnil v Francijo in bil odpu\xc5\xa1\xc4\x8den iz redne voja\xc5\xa1ke slu\xc5\xbebe; postal je major nacionalne garde Saint-Afriqueja. Pridru\xc5\xbeil se je tudi Prijateljem ustave Saint-Afriqueja; med 28. oktobrom in 30. decembrom 1791 je bil predsednik, nato tajnik in od 8. marca 1792 ponovno predsednik tega dru\xc5\xa1tva._NEWLINE_25. junija 1792 je bil aktiviran v 1. dragonski polk, kjer je bil njegov stric polkovnik. 8. avgusta istega leta je postal njegov pribo\xc4\x8dnik. V ve\xc4\x8d bitkah v Franciji, na Nizozemskem in v Italiji se je izkazal, tako da je bil 9. septembra 1798 povi\xc5\xa1an v brigadnega generala in naslednje leto \xc5\xa1e v generalmajorja. Za zasluge pri poveljevanju ve\xc4\x8d divizijam je bil leta 1804 povzdignjen v grofa cesarstva._NEWLINE_Leta 1810 je postal guverner Barcelone in Spodnje Katalonije. Po vrnitvi v Francijo 2. novembra 1813 je 7. januarja 1814 postal na\xc4\x8delnik \xc5\xa1taba Josepha Bonaparteja, s katerim je slu\xc5\xbeil med obrambo Pariza. Maja istega leta je bil imenovan za generalnega in\xc5\xa1pektorja pehote 20. in 12. voja\xc5\xa1ke divizije; kljub temu da je deloval proti Napoleonu, ga je slednji ponovno uporabil med njegovo stodnevno kampanjo._NEWLINE_Upokojil se je 4. avgusta 1815, a je bil \xc5\xbee 23. oktobra reaktiviran in imenovan za poveljnika 19. voja\xc5\xa1ke divizije v Lyonu. Dokon\xc4\x8dno se je upokojil 8. januarja 1831.'