b'\n_START_ARTICLE_\nFrancisco de Quevedo\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nQuevedo se rodi v ugledni in vplivni madridski dru\xc5\xbeini, ki je izvorno iz vasi Vejor\xc3\xads v Kantabrijskem gorovju. Njegovi star\xc5\xa1i na \xc5\xa1panskem dvoru zasedajo visoke polo\xc5\xbeaje \xc2\xa0\xcc\xb6 \xc2\xa0mati Mar\xc3\xada de Santiba\xc3\xb1ez je dvorna dama, o\xc4\x8de Pedro G\xc3\xb3mez de Quevedo pa tajnik Mar\xc3\xade de Austria, sestre kralja Felipeja II \xc2\xa0\xcc\xb6 , zaradi \xc4\x8desar je Francisco \xc5\xbee v zgodnjem okolju izpostavljen dvornemu in politi\xc4\x8dnemu ambientu._NEWLINE_\xc5\xa0ola se na jezuitski \xc5\xa1oli Colegio Imperial de la Compa\xc3\xb1ia de Jes\xc3\xbas (dana\xc5\xa1nji Instituto San Isidro v Madridu), nato pa \xc5\xa1olanje nadaljuje na univerzah v Alcal\xc3\xa1 de Henares in Valladolidu. V slednjem postane znan kot pesnik in zaslovi zaradi rivalstva z drugim, \xc5\xbee uveljavljenim \xc5\xa1panskim pesnikom, G\xc3\xb3ngoro._NEWLINE_Leta 1606 se ustali v Madridu, kjer nadaljuje s \xc5\xa1tudijem teologije. V tem obdobju se spoprijatelji s Pedrom T\xc3\xa9llez-Gir\xc3\xb3nom, vojvodo de Osuna, ki ga leta 1613 kot tajnik spremlja v Italijo ter opravljajo\xc4\x8d zanj razna dela, ki ga vodijo v Nico, Benetke. Kot skrivni agent sodeluje v nevarnih diplomatskih spletkah med italijanskimi republikami. Vojvodi de Osuna posveti prevode Anakreona, ki do tedaj v \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dino \xc5\xa1e ni preveden._NEWLINE_Po vrnitvi v Madrid se giblje v krogih vojvode de Lerma, da bi za prijatelja vojvodo de Osuna dosegel imenovanje v podkralja Neaplja, kar mu tudi uspe v letu 1616. V istem letu mu podelijo odlikovanje slavnega vite\xc5\xa1kega reda sv. Jakoba (Orden de Santiago)._NEWLINE_Kot tesni sodelavec vojvode de Osuna je po padcu le-tega v letu 1620 (po krivem) obto\xc5\xbeen sodelovanja v neki zaroti, pridr\xc5\xbean je ter izgnan v mesto Torre de Juan Abad v provinci Ciudad Real._NEWLINE_Ko pride na oblast grof in vojvoda de Olivares, si povrne kraljevo zaupanje. Olivares se postavi za njegovega za\xc5\xa1\xc4\x8ditnika in mu podeli \xc4\x8dastni naziv kraljevega tajnika. Vendar pa Quevedo znova ogrozi svoj politi\xc4\x8dni status, ko kljub opozorilu Olivaresa, naj se vzdr\xc5\xbei glasovanja, nasprotuje predlogu, da se sveto Terezijo (namesto apostola Jakoba) razglasi za za\xc5\xa1\xc4\x8ditnico \xc5\xa0panije. Njegovo nasprotovanje ga privede do novega izgona v letu 1628, tokrat v samostan svetega Marka v Le\xc3\xb3nu._NEWLINE_Hitro se vrne, \xc5\xa1e bolj politi\xc4\x8dno aktiven. Leta 1634 se poro\xc4\x8di z vdovo Esperanzo de Mendoza, ki je po godu Olivaresovi \xc5\xbeeni, a se od nje kmalu zatem lo\xc4\x8di. Afere zaradi korupcije povzro\xc4\x8dijo, da postane vojvoda de Olivares nezaupljiv. V letu 1639 je po seriji grdih obto\xc5\xbeb obsojen ter znova zaprt v samostan svetega Marka, kjer v mali celici ostane zaprt do leta 1643. Po izpustu na svobodo, ga \xc5\xbee mo\xc4\x8dno na\xc4\x8denja bolezen, zato se odlo\xc4\x8di dokon\xc4\x8dno umakniti v mesto Torre de Juan Abad.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nQuevedo kot literat goji vse literarne zvrsti, aktualne v obdobju njegovega ustvarjanja. \xc5\xbde kot mladeni\xc4\x8d za\xc4\x8dne pisati poezijo - predvsem satiri\xc4\x8dne in burleskne sonete, v katerih kriti\xc4\x8dno izra\xc5\xbea svoje mnenje. V njegovih najbolj\xc5\xa1ih pesmih se odsevajo deziluzija, melanholija ter refleksije o \xc4\x8dasu in smrti. Zna\xc4\x8dilne za barok, so to hkrati klju\xc4\x8dne zna\xc4\x8dilnosti njegove poetike, ki so zasen\xc4\x8dile ljubezensko tematiko v njegovih delih. Poglobljenim refleksijam in zastavljeni konceptualni kompleksnosti se pridru\xc5\xbei direkten, velikokrat pogovorni izraz, ki delu doda sodoben ton. Zavzame trdno ter agresivno dr\xc5\xbeo pri zavra\xc4\x8danju gongorizma, kar se ka\xc5\xbee v ostrih zapisih, v katerih je rivala sme\xc5\xa1il, tak\xc5\xa1no je npr. delo Aguja de navegar cultos con la receta para hacer Soledades en un d\xc3\xada (1631)._NEWLINE_Njegova pesni\xc5\xa1ka dela, slavna \xc5\xbee za \xc4\x8dasa njegovega \xc5\xbeivljenja, so bila posmrtno objavljena v dveh knjigah. Med pesmimi so bile \xc5\xa1e posebej odmevne\xc2\xa0\xc2\xbbletrille\xc2\xab\xc2\xa0in romance, ki so se \xc5\xa1irile med ljudmi ter so bile brez navedbe avtorja vklju\xc4\x8dene v drugi del dela Romancero general (1605)._NEWLINE_Tudi njegov prozni opus je raznolik ter ob\xc5\xa1iren in mu je prinesel uspeh. Pisal je vse od politi\xc4\x8dnih pogodb do asketskih filozofsko-moralnih del. Med bolj\xc5\xa1imi velja omeniti delo La cuna y la sepultura (1634), ki ga napi\xc5\xa1e po Senekovem zgledu in kjer je mo\xc4\x8d \xc4\x8dutiti vplive stoicizma._NEWLINE_Med njegovimi deli pa \xc5\xa1e posebej izstopa pikareskni roman Historia de la vida del Busc\xc3\xb3n, llamado don Pablos (v slovenskem prevodu \xc5\xbdivljenjepis lopova). Delo, napisano v Quevedovem mladostnem obdobju ter skrivaj objavljano do kon\xc4\x8dne izdaje, je stilisti\xc4\x8dno brezhibno, domiselno ter obarvano z jedkim humorjem. Bolj kot originalna misel delo oblikuje avtorjevo obladovanje in virtuoznost pri uporabi kastiljskega jezika v vseh mo\xc5\xbenih registrih, na podro\xc4\x8dju, kjer avtor ostaja brez konkurence. \xc2\xa0\n_START_SECTION_\nPisemska korespondenca\n_START_PARAGRAPH_\nZbral in uredil jo je Luis Astrana Mar\xc3\xadn v letu 1946. Vsebuje 43 neobjavljenjih pisem prijatelju Sanchu de Sandoval de Beas (iz Ja\xc3\xa9na) v zadnjih desetih letih avtorjevega \xc5\xbeivljenja.'