b"\n_START_ARTICLE_\nJo\xc5\xbee Javor\xc5\xa1ek\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je kot \xc4\x8detrti otrok Antonu Brejcu, organistu v Velikih La\xc5\xa1\xc4\x8dah, in Julki (roj. Javor\xc5\xa1ek). \xc4\x8ceprav je dru\xc5\xbeinski gmotni polo\xc5\xbeaj te\xc5\xbeko omogo\xc4\x8dal poleg bratovega \xc5\xa1e njegovo \xc5\xa1olanje, se mu je \xc5\xbeelja 1932. leta vendarle izpolnila. Za\xc4\x8del je obiskovati \xc5\xa0kofijsko klasi\xc4\x8dno gimnazijo v \xc5\xa0entvidu pri Ljubljani. Mati mu je umrla, ko je bil star trinajst let, pri \xc5\xa1estnajstih letih je dobil ma\xc4\x8deho Mici (roj. Jelenc). Od petega do sedmega razreda je bil duhovni vodja literarnega kro\xc5\xbeka Palestra. Spomladi 1938 ga je Jo\xc5\xbee Zemljak napotil k Edvardu Kocbeku, ta je Brej\xc4\x8devo pesem Na\xc4\x8drt za sliko natisnil v junijski \xc5\xa1tevilki revije Dejanje, ki v \xc5\xa1entvi\xc5\xa1kem zavodu ni bila dovoljena, veljala je za hereti\xc4\x8dno. Zaradi objav pesmi v reviji je bil osumljen nemoralnih pesmi, ideolo\xc5\xa1ke diverzije, ateizma, zato se je moral jeseni 1939 pre\xc5\xa1olati na klasi\xc4\x8dno gimnazijo v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du Ljubljane. _NEWLINE_Po maturi se je leta 1940 na Filozofski fakulteti vpisal na primerjalno knji\xc5\xbeevnost. Ob okupaciji se je v krogu kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih socialistov vklju\xc4\x8dil v OF. Leta 1942 je postal organizacijski sekretar kr\xc5\xa1\xc4\x8danskosocialisti\xc4\x8dne skupine OF in si nadel partizansko ime Fran\xc4\x8dek. Leta 1943 je nasprotoval Dolomitski izjavi. V Bazi 20 v Rogu je bil dodeljen agitpropu, ki ga je vodil Edvard Kocbek. Sestavljal je \xc4\x8dlanke za Slovenski poro\xc4\x8devalec in novoustanovljeni Kme\xc4\x8dki glas. Spomladi 1944 je pri\xc5\xa1el v spor s komunisti zaradi satire Najnovej\xc5\xa1a pisarija. Spor je ostal brez posledic. Kidri\xc4\x8d ga je postavil za vodjo Radia OF, na tem polo\xc5\xbeaju je do\xc4\x8dakal konec vojne. Po prihodu v slovensko prestolnico je postal prvi direktor Radia Ljubljana. Novembra 1945 je \xc5\xa1el v Pariz, kjer je navezal stike s pisateljskimi in intelektualnimi krogi (z Ionescom, Camusom, Cocteaujem idr.). Vpisal se je na Sorbono in postal ata\xc5\xa1e za socialno politiko na jugoslovanskem poslani\xc5\xa1tvu. Leta 1946 je na pobudo notranjega ministra Aleksandra Rankovi\xc4\x87a postal \xc2\xbbsamostojen obve\xc5\xa1\xc4\x8devalni referat\xc2\xab\xc2\xa0o jugoslovanski emigraciji v Franciji. _NEWLINE_Ob vrnitvi 1948 so ga zaprli in na procesu 11. 2. 1949 obsodili na sedem let zapora  s prisilnim delom in letom dni izgube dr\xc5\xbeavljanskih pravic. Skupaj z njim sta sedla na zato\xc5\xbeno klop Vitomil Zupan in Du\xc5\xa1an Pirjevec. \xc2\xbbSodba v imenu\xc2\xab\xc2\xa0ljudstva jih je razglasila za krive, ker so \xc2\xbbod osvoboditve pa vse do aretacije tvorili skupino za izvr\xc5\xa1evanje zlo\xc4\x8dinov zoper javno moralo; v tem namenu so organizirali skupinske spolne orgije na na\xc4\x8din, ki ni v skladu z normalnim udejstvovanjem spolnega nagona\xc2\xab. In tako dalje. Krivili so jih tudi zato, ker so si izmi\xc5\xa1ljali in \xc5\xa1irili dovtipe in z njimi \xc2\xbbna cini\xc4\x8den in prosta\xc5\xa1ki na\xc4\x8din \xc5\xbealili voditelje na\xc5\xa1ega dr\xc5\xbeavnega, politi\xc4\x8dnega in kulturnega \xc5\xbeivljenja ter sme\xc5\xa1ili in blatili kulturne pridobitve narodnoosvobodilne vojne\xc2\xab\xc2\xa0itd. Sodi\xc5\xa1\xc4\x8de je zato Zupana in Brejca spoznalo za kriva \xc2\xbbprotidr\xc5\xbeavne propagande in agitacije\xc2\xab. Na tako strogo kazen ju je obsodilo tudi zato, ker sta \xc2\xbbnepoklicanim osebam izdala podatke o posebnih zaupanih nalogah, ki sta jih prejela od organov oblasti in ki po svoji vsebini predstavljajo posebno varovano dr\xc5\xbeavno tajnost\xc2\xab, s \xc4\x8dimer sta ogro\xc5\xbeala \xc2\xbbzunanjo in notranjo varnost dr\xc5\xbeave\xc2\xab._NEWLINE_V zaporu je ustanovil gledali\xc5\xa1\xc4\x8de, kot prvi prebral Kocbekov rokopis Tovari\xc5\xa1ije. Po pred\xc4\x8dasni izpustitvi na prostost oktobra 1952 je priimek Brejc zamenjal za materin dekli\xc5\xa1ki priimek Javor\xc5\xa1ek. Leta 1956 je diplomiral iz dramaturgije na AGRFT. Leta 1963 se je dokon\xc4\x8dno raz\xc5\xa1el z Edvardom Kocbekom, zavzel nasprotna stali\xc5\xa1\xc4\x8da in se pridru\xc5\xbeil intelektualni skupini okoli Josipa Vidmarja. Pisali so (Inkret, Puhar), da je za obve\xc5\xa1\xc4\x8devalno slu\xc5\xbebo pisal poro\xc4\x8dila tudi o Kocbeku in Vidmarju, vendar je sam to zanikal. Kot vi\xc5\xa1ji strokovni sodelavec je delal na SAZU (1961\xe2\x80\x931967) in vodil Vidmarjev kabinet (1967\xe2\x80\x931982). Sodno je bil rehabilitiran leta 1990. _NEWLINE_Prva \xc5\xbeena Nevenka je umrla, ko je bil v zaporu. Njun edinec Svit je pri dvajsetih letih storil samomor. Javor\xc5\xa1ek se je znova poro\xc4\x8dil s prevajalko Marijo (roj. Kiauta), rodila sta se jima Jurij Emanuel in Jan Jona. Bil je zelo navezan na rojstni kraj, ki ga je imel za klasi\xc4\x8den koti\xc4\x8dek slovenske literature, saj iz njega izhajajo Trubar, Levstik in Stritar. Njegova povezanost z Velikola\xc5\xa1\xc4\x8dani je bila intenzivna in je zanimiv primer sodelovanja umetnika z gledali\xc5\xa1kimi amaterji. \xc5\xa0tiri njegova dela so do\xc5\xbeivela krst na velikola\xc5\xa1kem odru (Manevri, Ljudski glas, Neznanec, \xc5\xbdivljenje in smrt Primo\xc5\xbea Trubarja). Bil je pobudnik tabora v Retjah ob 150-letnici Levstikovega rojstva. Ves \xc4\x8das je spodbujal in pomagal pri urejanju Trubarjeve doma\xc4\x8dije na Ra\xc5\xa1ici in spominskih sob v Levstikovem domu v Velikih La\xc5\xa1\xc4\x8dah. V rojstnem kraju je tudi pokopan.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nPoezija_NEWLINE_Leta 1934 je z Janezom Remicem izdajal dija\xc5\xa1ko glasilo Utrinki, ki je bilo zaradi organizacijskih razlogov spremenjeno v uradni ni\xc5\xbeje\xc5\xa1olski \xc4\x8dasopis Jutranja zarja. \xc4\x8casopis je na zavodu kmalu zaslovel, zato sta urednika kot peto\xc5\xa1olca dobila v roke znamenite Doma\xc4\x8de vaje. Javor\xc5\xa1ek je \xc5\xbee v zavodu sestavil ve\xc4\x8d rokopisnih pesni\xc5\xa1kih zbirk. Prva njegova tiskana pesem je iz\xc5\xa1la v reviji Mentor (1937/38). Leta 1940 je za pesem Obisk na nate\xc4\x8daju Slovenske mladine dobil prvo nagrado. V tem \xc4\x8dasu je uporabljal psevdonima France Jeri\xc5\xa1a in Mihael Karnik. Kot pravi sam, so bile prve pesmi bujen izraz mladosti. \xc2\xa0_NEWLINE_Pesmi vojnega in prvega povojnega \xc4\x8dasa je zbral v Partizanski liriki (1947). Zbirka \xc5\xbee z naslovom opozarja na tematsko usmerjenost verzov, vendar se \xc5\xa1iri mimo dovoljenih in zapovedanih tem. Umika se pred militantnostjo verzov, partizanski boj je predvsem boj za pre\xc5\xbeivetje, smrt ni samo herojska, je tudi naklju\xc4\x8dna, nesmiselna, nasilna. V pesmih si dovoli upesniti neherojska dejanja, razgrinja svoja \xc4\x8dustva, motivika sega od meditativnih in eroti\xc4\x8dnih tem, ki se vra\xc4\x8dajo v \xc4\x8das pred vojno, do izpovedi groze ter vpra\xc5\xa1anj poezije. _NEWLINE_Leta 1972 je izdal zbirko Usoda poezije 1939\xe2\x80\x931949 z obse\xc5\xbenim spominskim in literarnozgodovinskim komentarjem. Natisnjena je na liste rjavega ovojnega papirja, ki so povezani z debelo vrvico in vlo\xc5\xbeeni v mapo iz valovite lepenke, s \xc4\x8dimer poudarja izzivalno druga\xc4\x8dnost vsebine. _NEWLINE_Proza_NEWLINE_V pripovedni, zlasti pa v esejisti\xc4\x8dni, spominski in polemi\xc4\x8dni prozi je razvidno in kompleksno izrazil raznovrstnost in tudi kontroverznost svojih izku\xc5\xa1enj in interesov ter razvil izrazito samosvoj, artisti\xc4\x8dno inventiven in dognan slog. Prvi objavljeni roman Obsedena tehtnica (1961) govori o ljubezenskem trikotniku treh intelektualcev. Glavni junak kratkega romana Spremembe (1967) je biv\xc5\xa1i violinist, ki razmi\xc5\xa1lja o \xc5\xbeivljenju in smrti. Delo Hvalnica zemlji (1971) je sam opredelil kot roman, vendar \xc5\xbee spremno besedilo izra\xc5\xbea pomislek, saj je nadaljevanje izpovedi, ki jo je za\xc4\x8del v enih svojih najbolj odmevnih esejisti\xc4\x8dnih knjig, nastali po sinovem samomoru, Kako je mogo\xc4\x8de (1969). Samomor je v knjigi postavljen za osrednje vpra\xc5\xa1anje slovenstva, obenem je to tudi delo, v katerem je predmet zani\xc4\x8devanja in posmeha Edvard Kocbek. Esejisti\xc4\x8dno polemi\xc4\x8dna dela na avtobiografsko izpoveden in provokativno kriti\xc4\x8den na\xc4\x8din govorijo o povojni duhovni, kulturni in politi\xc4\x8dni problematiki na Slovenskem. Napisal je ve\xc4\x8d esejev o gledali\xc5\xa1\xc4\x8du (Harlekinov pla\xc5\xa1\xc4\x8d, Prazna miza, Esej o Moli\xc3\xa8ru), \xc5\xa1tevilna potovanja so ga spodbudila k nastanku potopisnih meditacij (Okus sveta, Indija Koromandija). Za zbirko Znameniti Slovenci je napisal \xc5\xbeivljenjepisa Primo\xc5\xbe Trubar (1977) in Lili Novy (1984)._NEWLINE_V polemi\xc4\x8dnih spisih se pojavljajo sodobniki (Edvard Kocbek, Vitomil Zupan, Du\xc5\xa1an Pirjevec, Taras Kermauner, Janez Gradi\xc5\xa1nik idr.), s katerimi pamfletisti\xc4\x8dno obra\xc4\x8dunava, ali splo\xc5\xa1na dru\xc5\xbebena situacija. Velik odziv so do\xc5\xbeiveli dnevni\xc5\xa1ki deli Samotni jezdec in Pi\xc4\x8devci (tako imenuje ideolo\xc5\xa1ke nasprotnike, sodelavce revije Prostor in \xc4\x8das), roman v pismih Nevarna razmerja, ena njegovih najbolj razvpitih knjig, in roman \xc4\x8crna krizantema. Kot protipol nasprotnikom se v teh delih pojavljajo njegovi doma\xc4\x8di in tuji prijatelji, med njimi njegov mentor Josip Vidmar. \xc2\xa0_NEWLINE_V tujini je bil opa\xc5\xbeen avtobiografski roman La m\xc3\xa9moire dangereuse (1987), natisnjen v Parizu in kasneje preveden v nem\xc5\xa1\xc4\x8dino. Zadnje delo Spomini na Slovence je ostalo nedokon\xc4\x8dano. Petdesetletna zgodovina Slovencev od leta 1900 se je skr\xc4\x8dila na \xc5\xa1tirideset let. Neuresni\xc4\x8deni na\xc4\x8drt je obsegal obdobje 1934\xe2\x80\x931945 kot \xc4\x8detrta in 1945\xe2\x80\x931950 kot peta knjiga. Prevajal je iz franco\xc5\xa1\xc4\x8dine in srbohrva\xc5\xa1\xc4\x8dine. _NEWLINE_Dramatika_NEWLINE_Med prvimi povojnimi dramatiki je bil najbr\xc5\xbe gledali\xc5\xa1ko najbolj izobra\xc5\xbeen. V petdesetih letih 20. stoletja je prispeval opazen dele\xc5\xbe k modernizaciji slovenskega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da. Z gledali\xc5\xa1kimi kritikami, spremnimi \xc5\xa1tudijami in eseji je opozarjal na novosti v sodobni evropski dramatiki, ki jo je tudi prevajal (Ionesca, Camusa, Giraudouxa idr.). _NEWLINE_Dramski prvenec Odlo\xc4\x8ditev (1953) je napisal v sodelovanju z Jo\xc5\xbeetom Tiranom. \xc2\xbbPoliti\xc4\x8dna drama\xc2\xab\xc2\xa0prikazuje ribi\xc5\xa1ko dru\xc5\xbeino iz tr\xc5\xbea\xc5\xa1ke okolice, njeno trpljenje pod fa\xc5\xa1isti in razo\xc4\x8daranje ob novici, da bo Trst pripadel Italiji. Kriminalna zgodba (1955) govori o nepriznanem pisatelju, ki uni\xc4\x8di rokopis, zavr\xc5\xbee misel o knji\xc5\xbeevnosti in se oprime dela kot pomo\xc4\x8dnik pri izdelovalcu krst. V drami se prepletajo groteskni prizori in stvarnost, bistvo drame pa je v presojanju umetni\xc5\xa1kega ustvarjanja in literarne kritike. Pove\xc4\x8devalno steklo (1956), farsa v \xc5\xa1tirih dejanjih, je razli\xc4\x8dica Cankarjeve doline \xc5\xa1entflorjanske. Komedija v treh dejanjih Veselje do \xc5\xbeivljenja (1957) z domi\xc5\xa1ljijsko pesni\xc5\xa1kim ozra\xc4\x8djem se dogaja v slikarskem ateljeju in razodeva bistvo ustvarjalne svobode in njene ovire. Komedija Manevri (1960) predstavlja rezerviste, ki se med voja\xc5\xa1kimi vajami lotijo uprizoritve Martina Krpana. Levstikovo povest je Javor\xc5\xa1ek podal kot commedio dell'arte in jo moderniziral v smislu dramatikov 20. stoletja. Moraliteta Konec hrepenenja (1956) groteskno prikazuje sanjske privide osrednjih oseb, zakoncev, ki sta brezmo\xc4\x8dni lutki svojega hrepenenja, sta namre\xc4\x8d jugoslovanska emigranta v starem hotelu pod voja\xc5\xa1kim nadzorom. Za Oder 57 je prevedel Ionescovi drami U\xc4\x8dna ura in Ple\xc5\xa1asta pevka za prvi pravi gledali\xc5\xa1ki predstavi tega eksperimentalnega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da."