b'\n_START_ARTICLE_\nTretja kri\xc5\xbearska vojna\n_START_SECTION_\nZdru\xc5\xbeitev muslimanov\n_START_PARAGRAPH_\nPo spodleteli drugi kri\xc5\xbearski vojni je oblast v Damasku prevzel atabeg Nur ad-Din, zdru\xc5\xbeil Sirijo in se za\xc4\x8del vojskovati s Fatmidi v Egiptu. Leta 1163 je poslal na vojni pohod v Nilovo delto svojega najbolj zanesljivega generala \xc5\xa0irkuha, katerega je spremljal ne\xc4\x8dak Saladin._NEWLINE_\xc5\xa0irkuhova vojska se je utaborila pred Kairom. Egiptovski sultan \xc5\xa0avar je poklical na pomo\xc4\x8d jeruzalemskega kralja Amalrika I. in Amalrikova vojska je leta 1164 pri trdnjavi Bilbajs napadla \xc5\xa0irkuhovo vojsko. Nur ad-Din je poskusil jeruzalemsko vojsko odvrniti od Egipta, zato je napadel Antiohijo, pobil kri\xc5\xbearske vojake in ujel ve\xc4\x8d vodilnih plemi\xc4\x8dev, med njimi tudi kneza Bohemonda III. Antio\xc5\xa1kega. Skalpe kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih branilcev je poslal \xc5\xa0irkuhu, on pa jih je v Bilbajsu obesil na ogled Amalrikovi vojski. Zaradi Nur ad-Dinovih voja\xc5\xa1kih operacij na severu sta se Amalrikova in \xc5\xa0irkuhova vojska kmalu umaknili iz Egipta._NEWLINE_Nur ad-Din je leta 1167 \xc5\xa0irkuha ponovno poslal v Egipt in \xc5\xa0avar je na pomo\xc4\x8d ponovno poklical Amalrika. Zdru\xc5\xbeena egiptovsko-kr\xc5\xa1\xc4\x8danska vojska je \xc5\xa0irkuha prisilila na umik v Aleksandrijo, po njegovem umiku pa je egiptovsko-jeruzalemsko zavezni\xc5\xa1tvo razpadlo in kri\xc5\xbearska vojska je za\xc4\x8dela oblegati Bilbajs. Sultan \xc5\xa0avar je tokrat zaprosil in dobil pomo\xc4\x8d svojega nekdanjega sovra\xc5\xbenika Nur ad-Dina in Amalrik se je moral zaradi pomanjkanja zalog in premo\xc4\x8di zdru\xc5\xbeene vojske umakniti iz Egipta. _NEWLINE_Leta 1168 je Amalrik s podporo bizantinskega cesarja Manuela I. Komnena ponovno napadel Egipt.  Na za\xc4\x8detku leta 1169 ga je \xc5\xa0irkuhova vojska prisilila k umiku in Nur ad-Din je zatem zavladal celemu Egiptu. Sultana \xc5\xa0avarja so zaradi sodelovanja s kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko vojsko obglavili, na njegovo mesto pa je bil kot vezir novoosvojenih ozemelj imenovan \xc5\xa0irkuh.\n_START_SECTION_\nSaladin\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0irkuh je \xc5\xbee po nekaj mesecih vladanja nepri\xc4\x8dakovano umrl. Nasledil ga je Salah ad-Din Jusuf, bolj znan kot Saladin. Leta 1174 je umrl tudi Nur ad-Din in svoje novo cesarstvo prepustil komaj enajst letnemu sinu As-Salihu. Edini mo\xc5\xbe, ki je bil dovolj sposoben nadaljevati sveto vojno proti kristjanom, je bil Saladin. Postal je sultan Sirije in Egipta in ustanovitelj dinastije Ajubidov. _NEWLINE_Leta 1174 je umrl \xc5\xa1e jeruzalemski kralj Amalrik in prepustil kraljestvo trinajst letnemu sinu Baldvinu IV.. Mladi kralj je imel leprozo, a je bil kljub temu u\xc4\x8dinkovit in aktiven voja\xc5\xa1ki poveljnik. Leta 1177 je s podporo Raynalda Ch\xc3\xa2tillonskega, ki so ga leta 1176 izpustili iz ujetni\xc5\xa1tva, porazil Saladina v bitki pri Montgiscardu. Kasneje je s Saladinom sklenil pogodbo o prosti trgovini med muslimanskimi in kr\xc5\xa1\xc4\x8danskimi ozemlji. _NEWLINE_Raynald Ch\xc3\xa2tillonski je bil roparski vitez, ki je napadal karavane po celem Bli\xc5\xbenjem vzhodu. Svojo dejavnost je nato raz\xc5\xa1iril na piratstvo na Rde\xc4\x8dem morju, kjer ni napadal samo trgovskih ladij, ampak celo Meko. Njegova dejanja so tako raztogotila muslimanski svet, da se ga je prijel sloves najbolj osovra\xc5\xbeenega \xc4\x8dloveka na Bli\xc5\xbenjem vzhodu._NEWLINE_Baldvin IV. je leta 1185 umrl in kraljestvo prepustil svojemu ne\xc4\x8daku Baldvinu V., katerega je \xc5\xbee leta 1183 okronal za svojega so-kralja. Njegov regent je postal Rajmond III. Tripolski. Balvin V. je \xc5\xbee naslednje leto umrl in jeruzalemsko krono sta nasledila njegova mati princesa Sibila, sestra Baldvina IV., in njen mo\xc5\xbe Guy Lusignanski.\n_START_SECTION_\nPadec Jeruzalema\n_START_PARAGRAPH_\nPribli\xc5\xbeno takrat  je Raynald Ch\xc3\xa2tillonski oropal bogato karavano in vse potnike odpeljal v ujetni\xc5\xa1tvo. Saladin je zahteval, da jetnike izpusti in vrne ukradeni tovor. Novi kralj je Raynalda pozval, naj izponi Saladinove zahteve, vendar je Raynald njegov poziv zavrnil. _NEWLINE_Raynaldov napad na karavano je dal Saladinu povod za odkrito ofenzivo proti Jeruzalemskemu kraljestvu in leta 1187 je najprej napadel Tiberijo. Regent Rajmond je kralju svetoval, naj bo potrpe\xc5\xbeljiv, Guy pa se je kljub temu z vojsko odpravil v napad na Saladina in se utaboril pri Hattinskih rogovih v bli\xc5\xbeini Tiberije. Sledila je bitka pri Hattinu, v kateri je Saladin popolnoma uni\xc4\x8dil \xc5\xbeejno in demoralizirano kri\xc5\xbearsko vojsko. _NEWLINE_Kralja Guya in Rajnalda Ch\xc3\xa2tillonskega so ujeli in odpeljali v Saladinov tabor, kjer so kralju ponudili vode. Po muslimanskih pravilih gostoljubja je to pomenilo, da je pod neposrednim gostiteljevim varstvom, dajanje prejete vode ali hrane nekomu tretjemu pa je pomenilo nezasli\xc5\xa1ano kr\xc5\xa1itev teh pravil in je bilo prepovedano. Rajnald, ki \xc5\xbee nekaj dni ni okusil vode, je pograbil \xc4\x8da\xc5\xa1o iz Guyevih rok, Saladin pa ga je, tudi zaradi zlo\xc4\x8dinov iz preteklosti, zato obglavil. _NEWLINE_Saladin je z Guyem ravnal kot s kraljem, vendar ga je kot ujetnika poslal ga je v Damask in ga izpustiil \xc5\xa1ele po pla\xc4\x8dilu visoke odkupnine._NEWLINE_Saladin je do konca leta osvojil \xc5\xa1e Akon in Jeruzalem. Kasneje so pravili, da se je pape\xc5\xbe Urban III. potem ko je izvedel za padec Jeruzalema, sesedel in umrl. To prav gotovo ni res, ker v \xc4\x8dasu njegove smrti novice o padcu Jeruzalema \xc5\xa1e niso mogle priti do Evrope.\n_START_SECTION_\nPriprave na vojno\n_START_PARAGRAPH_\nNovi Pape\xc5\xbe Gregor VIII. je razglasil, da je padec Jeruzalema kazen za grehe kristjanov cele Evrope in za\xc4\x8del pozivati na novo kri\xc5\xbearsko vojno. Kralja Henrik II. Angle\xc5\xa1ki in Filip II. Francoski sta zato prekinila medsebojno vojno in uzakonila tako imenovano \xc2\xbbSaladinovo takso\xc2\xab, s katero sta financirala svoja pohoda. Canterburyjski nad\xc5\xa1kof Baldvin Exetrski je celo od\xc5\xa1el v Wales, kjer je s pridiganjem prepri\xc4\x8dal 3.000 mo\xc5\xbe, da so se prilklju\xc4\x8dili kraljevi vojski.\n_START_SECTION_\nFriderik Barbarossa\n_START_PARAGRAPH_\nNa pape\xc5\xbeev poziv se je takoj odzval priletni cesar Svetega Rimskega cesarstva Friderik I. Barbarossa. Kri\xc5\xbe je prejel 27. marca 1188 v katedrali v Mainzu in se kot prvi \xc5\xbee maja 1189 odpravil na pot v vojsko 100.000 mo\xc5\xbe, med katerimi je bilo okrog 20.000 vitezov. Zgodovinarji so prepri\xc4\x8dani, da so \xc5\xa1tevilke pretirane in da je vojska, s 3.000 vitezi vred, v resnici \xc5\xa1tela okrog 15.000 mo\xc5\xbe._NEWLINE_Bizantinski cesar Izak II. Angel je s Saladinom sklenil tajni dogovor, da bo oviral Barbarossov pohod v zameno za varnost svojega cesarstva. 18. maja 1190 je nem\xc5\xa1ka vojska osvojila Konyo, glavno mesto Seld\xc5\xbeu\xc5\xa1kega sultanata Rum, 10. junija pa je pri prehodu \xc4\x8dez reko G\xc3\xb6ksu Friderik padel s konja in utonil. Po njegovi smrti je morala kri\xc5\xbearjev tako padla, da se je ve\xc4\x8dina njegove vojske vrnila v Nem\xc4\x8dijo. Friderikov sin Friderik \xc5\xa0vabski je preostalih 5.000 mo\xc5\xbe odpeljal v Antiohijo, kjer so Friderikovo telo skuhali in lo\xc4\x8dili meso od kosti. Meso so pokopali v cerkvi svetega Petra, kosti pa so zlo\xc5\xbeili v vre\xc4\x8do in jih odnesli s seboj. _NEWLINE_Nem\xc5\xa1ka vojska se je v Antiohiji zaradi bolezni \xc5\xa1e bolj osula, zato je mladi Friderik prosil svojega sorodnika Konrada Montferra\xc5\xa1kega za spremstvo do Akona, kjer so o\xc4\x8detove kosti pokopali.\n_START_SECTION_\nRihard in Filip\n_START_PARAGRAPH_\nHenrik II. Angle\xc5\xa1ki je 6. julija 1189 umrl. Nasledil ga je sin Rihard I. Levjesr\xc4\x8dni, ki je takoj ustanovil sklad za kri\xc5\xbearski pohod. Julija 1190 sta s Filipom II. skupaj odplula iz Marseillana Sicilijo. Rihard je za prevoz svojih 650 vitezov, 1.300 konj in 1.300 oprod najel genovske ladje. _NEWLINE_Viljem II. Sicilski je prej\xc5\xa1nje leto umrl. Nasledil ga je Tankred, ki je Viljemovo \xc5\xbeeno in Rihardovo sestro Ivano Angle\xc5\xa1ko vrgel v je\xc4\x8do. Rihard ga je zato napadel, 4. oktobra 1190 zavzel glavno mesto Sicilije Messino in osvobodil Ivano. Filip je 30. marca 1191 odplul naravnost proti Levantu in sredi maja priplul v Tir. 20. maja se je pridri\xc5\xbeil oblegovalcem Akona._NEWLINE_Rihard je zapustil Sicilijo \xc5\xa1ele 10. aprila. Kmalu potem, ko je odplul, je njegovo ladjevje stotih ladij z 8.000 mo\xc5\xbemi zajelo mo\xc4\x8dno neurje, v katerem je nekaj ladij izginilo. Med pogre\xc5\xa1animi  sta bila tudi Ivana, Rihardov finan\xc4\x8dnik Berengaria in velik del denarja, ki je bil namenjen za financiranje pohoda. Kmalu se je izkazalo, da je denar zaplenil Izak Dukas Komnen Ciprski, Ivana pa je bila nepo\xc5\xa1kodovana. Rihard je 6. maja priplul v Limasol na Cipru, kjer se je sre\xc4\x8dal z Izakom. Izak mu je obljubil, da mu bo vrnil zaplenjeno premo\xc5\xbeenje in mu dal na razpolago 500 vojakov, ko se je vrnil v svojo trdnjavo v Famagusti pa je obljubo prelomil in za\xc4\x8del siliti Riharda, naj zapusti otok. Izakova aroganca je povzro\xc4\x8dila, da je Rihard v nekaj dneh osvojil cel otok Ciper.\n_START_SECTION_\nObleganje Akke\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1189 je Saladin izpustil jeruzalemskega kralja Guya iz ujetni\xc5\xa1tva. Guy je hotel takoj zatem prevzeti poveljstvo kr\xc5\xa1\xc4\x8danske vojske v Tiru, vendar je poveljstvo zaradi uspe\xc5\xa1ne obrambe mesta obdr\xc5\xbeal Konrad Montferra\xc5\xa1ki. Guy je zato s svojo vojsko krenil proti bogatemu pristani\xc5\xa1\xc4\x8du Akka in ga za\xc4\x8del 28. avgusta oblegati. Guyu se je pridru\xc5\xbeila pravkar prispela Filipova vojska, toda tudi obe vojski nista bili dovolj mo\xc4\x8dni, da bi se u\xc4\x8dinkovito zoperstavili Saladinu. _NEWLINE_Naslednjih petnajst mesecev se pred Akonom ni zgodilo ni\xc4\x8d pomembnega, potem pa je 31. oktobra 1190 50 muslimanskih galej prebilo kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko pomorsko blokado, ki je prepre\xc4\x8devala oskrbovanje mesta. 26. decembra je priplula \xc5\xa1e flota iz Egipta in muslimani so od takrat popolnoma obvladovali dogajanja na morju. _NEWLINE_19. maja je okrepljena Saladinova vojska napadla kri\xc5\xbearski tabor. Napadi so trajali celih osem dni, potem pa se je za\xc4\x8delo obleganje oblegovalcev. \xc5\xbdivljenje v taboru je kmalu postalo neznosno. Hrane je bilo vedno manj, okoli\xc5\xa1ki vodnjaki pa so bili oku\xc5\xbeeni z razpadajo\xc4\x8dimi trupli.  Poleti je taboru izbruhnila epidemija, zaradi katere sta umrli tudi kraljica Sibila in obe njeni h\xc4\x8derki. Guy, ki je bil kralj samo kot zakonski mo\xc5\xbe, si je prizadeval obdr\xc5\xbeati krono, \xc4\x8deprav je bila njena zakonita naslednica Sibilina polsestra Izabela. V borbi za krono se je Izabela na hitro lo\xc4\x8dila od Humphreya IV. Toro\xc5\xa1kega in se poro\xc4\x8dila s Konradom Montferra\xc5\xa1kim, ki se je v njenem imenu proglasil za kralja. _NEWLINE_Pozimi leta 1190-1191 je bilo \xc5\xa1e ve\xc4\x8d izbruhov diareje in mrzlice, zaradi katere so umrli Friderik \xc5\xa0vabski, jeruzalemski patriarh Heraklij in Teobald V. Bloi\xc5\xa1ki. Ko so spomladi leta 1191 ponehala zimska neurja, je v Sveto de\xc5\xbeelo priplul Leopold V. Avstrijski in prevzel poveljstvo nad ostanki cesarske vojske. Filip II. je s Sicilije priplul \xc5\xa1ele maja. _NEWLINE_8. junija 1191 je v Akko priplul Rihard I., prevzel poveljstvo in mesto se je 12. julija vdalo. Obleganje Akke je bila najdalj\xc5\xa1a voja\xc5\xa1ka operacija v vsej zgodovini kri\xc5\xbearskih vojn in je zahtevala najve\xc4\x8d \xc5\xbertev. _NEWLINE_Rihard, Filip in Leopold so se po osvojitvi mesta za\xc4\x8deli prerekati o delitvi plena in Rihard je iz prezira do Leopolda snel nem\xc5\xa1ko zastavo z mestnega obzidja. Do nesoglasij je pri\xc5\xa1lo tudi zaradi jeruzalemske krone: Rihard je podprl Guya, medtem ko sta Filip in Leopold podprla Konrada, s katerima je bil v sorodu. Nazadnje so se odlo\xc4\x8dili, da bo krono obdr\xc5\xbeal Guy, po njegovi smrti pa bo pre\xc5\xa1la na Konrada. _NEWLINE_Filip in Leopold sta avgusta 1191 u\xc5\xbealjena zapustila Sveto de\xc5\xbeelo. Filip je za seboj pustil 10.000 kri\xc5\xbearjev in 5.000 srebrnih mark za njihovo vzdr\xc5\xbeevanje._NEWLINE_Kri\xc5\xbearji so v mestu ujeli 2.700 muslimanskih branilcev in zanje zahtevali odkupnino. Ko je postalo jasno, da Saladin odkupnine ne namerava pla\xc4\x8dati, je dal Rihard 20. avgusta pred obzidjem Akona in pred o\xc4\x8dmi Saladinove vojske vse ujetnike obglaviti. 22. avgusta 1191 je Rihard s svojo vojsko zapustil Akko, ki je bil pod popolno kri\xc5\xbearsko kontrolo.\n_START_SECTION_\nBitka pri Arsufu\n_START_PARAGRAPH_\nRihard je po osvojitvi Akke nameraval oditi v Jaffo, od koder bi lahko napadel Jeruzalem. Na\xc4\x8drte mu je prepre\xc4\x8dila Saladinova vojska, ki ga je 7. septembra 1191 napadla  pri Arsufu, kak\xc5\xa1nih 50 kilometrov severno od Jeruzalema. Rihard se je napadom spretno upiral, potem pa so hospitalci napadli desno, templjarji pa levo krilo Saladinove vojske in zmagali.\n_START_SECTION_\nUmor kralja in mirovna pogajanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo zmagi pri Arsufu je Rihard zasedel Jaffo in v mestu ustanovil svoj glavni stan. Saladinu je ponudil pogajanja in Saladin mu je poslal za pogajaca svojega brata Al-Adila. Pogajanja, na katerih so se dogovarjali tudi o poroki Rihardove sestre Ivane z Al-Adilom, so propadla in Rihard se je odpravil proti Askalonu. _NEWLINE_Rihard je pozval Konrada, naj se mu pridru\xc5\xbei, Konrad pa je vabilo zavrnil in se pri tem skliceval na Rihardovo zavezni\xc5\xa1tvo s kraljem Guyem. Konrad se je tudi sam pogajal s Saladinom, da bi prepre\xc4\x8dil Rihardov poskus, da bi mu v Guyevo korist odvzel Tir. Kakorkoli \xc5\xbee, aprila je bil Rihard prisiljen priznati Konrada za Jeruzalemskega kralja, ker ga je na ta polo\xc5\xbeaj izvolilo jeruzalemsko plemstvo. Guy na volitvah ni dobil niti enega glasu, Rihard pa mu je kot nadomestilo za izgubljeno kraljestvo prodal Ciper. Konrada sta \xc5\xa1e pred kronanjem na ulici v Tiru zahrbtno umorila dva asasina. Osem dni kasneje se je Rihardov ne\xc4\x8dak Henrik II. \xc5\xa0ampanjski poro\xc4\x8dil z Konradovo nose\xc4\x8do vdovo kraljico Izabelo, zato so bili vsi prepri\xc4\x8dani, da so bili Konradovi morilci Rihardovi pla\xc4\x8danci._NEWLINE_Julija 1192 je Saladinova vojska s tiso\xc4\x8d vojaki iznenada napadla in osvojila Jaffo. Napad je bil ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje za pokol v Akonu. Pravijo, da je Saladin za napad vedel in je kri\xc5\xbearjem svetoval, naj se umaknejo v mestno citadelo, dokler napadalcev ne dobi pod svojo kontrolo. Kmalu zatem je v Jaffo priplul Rihard s svojim ladjevjem, vendar se ni izkrcal, ker ni vedel, kak\xc5\xa1no je stanje v mestu. Ko je na ladjo priplaval neki duhovnik in mu povedal, zakaj gre, je 31. julija s 55 vojaki napadel mesto in ga osvojil. Do kon\xc4\x8dne bitke, v kateri je zmagal Rihard, je pri\xc5\xa1lo 5. avgusta 1192._NEWLINE_2. septembra 1192 sta Rihard in Saladin v Ramli sklenila mirovno pogodbo. Jeruzalem je ostal pod muslimansko oblastjo, vendar so mesto lahko neovirano obiskovali neooboro\xc5\xbeeni kr\xc5\xa1\xc4\x8danski romarji. 9. oktobra je Rihard zapustil Sveto de\xc5\xbeelo.\n_START_SECTION_\nPosledice\n_START_PARAGRAPH_\nDecembra 1192 je Riharda na poti domov aretiral vojvoda Leopold in ga obto\xc5\xbeil umora svojega bratranca Konrada Montferra\xc5\xa1kega in odstranitve njegove zastave z obzidja Akona. Po pla\xc4\x8dilu odkupnine, ki je zna\xc5\xa1ala 150.000 srebrnih mark, ga je prepustil cesarju Svetega Rimskega cesarstva Henriku VI.. Rihard se vrnil v Anglijo leta 1194 in leta 1199 umrl zaradi rane s samostrelom star 41 let._NEWLINE_Saladin je umrl leta 1193. Zapustil je zlatnik in 47 srebrnikov, ki jih je dal v dobrodelne namene. _NEWLINE_Henrik \xc5\xa0ampanjski je umrl leta 1193 zaradi nesre\xc4\x8dnega padca s konja. Kraljica Izabela se je po njegovi smrti \xc4\x8detrti\xc4\x8d poro\xc4\x8dila, tokrat z Amalrikom Lusignanskim, ki je po smrti brata Guya postal ciprski kralj. Po njuni smrti leta 1205 je Jeruzalemsko krono podedovala Marija Montferra\xc5\xa1ka. _NEWLINE_Propadla tretja kri\xc5\xbearska vojna je \xc5\xa1est let po svojem koncu spro\xc5\xbeila \xc4\x8detrto kri\xc5\xbearsko vojno. _NEWLINE_Dogodke v tretji vojni so opisali anonmni avtorji kronike  Itinerarium Peregrinorum et Gesta Regis Ricardi, starofrancoskega nadaljevanja dela Viljema iz Tira (del zapisov pripisujejo Ernoulu)  ter kronisti Ambroise, Rogerij Howdenski, Ralph Dicetski in Giraldus Cambrensis.'