b'\n_START_ARTICLE_\nNasilje v ogla\xc5\xa1evanju\n_START_PARAGRAPH_\nNasilje v ogla\xc5\xa1evanju je zlorabljanje mo\xc4\x8di enega v \xc5\xa1kodo drugega na podro\xc4\x8dju ogla\xc5\xa1evanja, ki je prisotno na vseh podro\xc4\x8djih medijev v razli\xc4\x8dnih oblikah. Skoraj vsaka druga (od treh) televizijskih oddaj vsebuje nasilje \xe2\x80\x93\xc2\xa0v povpre\xc4\x8dju 6 nasilnih dejanj na uro. \xc5\xa0e ve\xc4\x8d nasilja je v otro\xc5\xa1kih oddajah, kjer je povpre\xc4\x8dje 14 nasilnih dejanj na uro. Ve\xc4\x8d kot polovica glasbenih videospotov vsebuje nasilje, v ve\xc4\x8dini nad \xc5\xbeenskami. Otroci so do 18. leta starosti izpostavljeni skoraj 200,000 nasilnim dejanjem v medijih (40,000 umorov). Kriteriji za ocenjevanje filmov so postali manj strogi v zadnjem desetletju in filmi z enako oceno (priporo\xc4\x8dljivo starostjo za ogled) se lahko zelo razlikujejo v koli\xc4\x8dini nasilnih vsebin.  Gledanje filmov, ki vsebujejo nasilje, pa je popularna oblika zabave, prav tako je_NEWLINE_popularno tudi gledanje ali branje o nasilnih zlo\xc4\x8dinih. Nasilje je zanimivo in pritegne veliko ob\xc4\x8dinstva, zatorej novice \xc5\xa1iroko pokrivajo podro\xc4\x8dje nasilja in zlo\xc4\x8dina. Otroci radi igrajo ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1ke igrice, ki vsebujejo nasilje in tako so ljudje velikokrat izpostavljeni nasilju, kar ima negativne posledice na njihovo obna\xc5\xa1anje. Veliko raziskav je prou\xc4\x8devalo u\xc4\x8dinke nasilja v ogla\xc5\xa1evanju na posameznike in dru\xc5\xbebo (Anderson, idr., 2003; Wood,_NEWLINE_Wong and Chachere 1991; Eron idr., 1972; Freedman 1986; Felson 1996), a je nasilje kljub vsem kritikam uporabljeno kot prodorna tehnika ogla\xc5\xa1evanja, ki privabi veliko gledalcev ali uporabnikov.\n_START_SECTION_\nRaziskave\n_START_PARAGRAPH_\nNa podro\xc4\x8dju nasilja v ogla\xc5\xa1evanju je bilo narejenih \xc5\xbee veliko raziskav, ki so pripeljale do razli\xc4\x8dnih zaklju\xc4\x8dkov.\n_START_SECTION_\nTri "siva obmo\xc4\x8dja"\n_START_PARAGRAPH_\nAndrea Martinez (1994) je zaklju\xc4\x8dila, da pomanjkanje zavedanja o nasilju v ogla\xc5\xa1evanju pojasnimo s tremi \xc2\xbbsivimi obmo\xc4\x8dji\xc2\xab. Prvo obmo\xc4\x8dje zaobjema dejstvo, da je medijsko nasilje te\xc5\xbeko definirati in izmeriti. Nekateri nasilje v risankah \xc5\xa1tejejo med nasilje v ogla\xc5\xa1evanju, nekateri pa ne, zaradi poudarka na komi\xc4\x8dnosti in nerealnosti predstav v risankah. Drugo obmo\xc4\x8dje zaobjema dejstvo, da je te\xc5\xbeko dolo\xc4\x8diti povezavo med nasiljem v ogla\xc5\xa1evanju in agresivnostjo. Nekateri zagovarjajo, da sta vzro\xc4\x8dno povezana, drugi pravijo, da ne. Tretje obmo\xc4\x8dje objema dvome o tem, kak\xc5\xa1na je vrsta povezave med agresivnostjo in nasiljem v ogla\xc5\xa1evanju \xe2\x80\x93 nekateri pravijo, da je povezava psiholo\xc5\xa1ka, in sicer je povezava v mehanizmih u\xc4\x8denja (kognitivni skripti). Drugi pravijo, da je povezava fiziolo\xc5\xa1ka, ker izpostavljenost nasilju povi\xc5\xa1a sr\xc4\x8dni utrip in pritisk (stimulativni boj ali beg odziv je predpogoj za agresivnost v realnem svetu). Zaklju\xc4\x8dila je, da obstaja \xc5\xa1ibka, a pozitivna povezava med agresivnostjo in nasiljem v ogla\xc5\xa1evanju.\n_START_SECTION_\nPove\xc4\x8danje agresivnega vedenja\n_START_PARAGRAPH_\nIzsledki ka\xc5\xbeejo, da izpostavljenost nasilju zvi\xc5\xa1a verjetnost nasilnega vedenja takoj po izpostavljenosti kot tudi v dolgotrajnej\xc5\xa1em kontekstu (Anderson, idr., 2003). Wood, Wong in Chachere (1991) so naredili raziskavo, kjer so otroke in najstnike izpostavili nasilni in kontrolni predstavi, kasneje pa so opazovali njihovo vedenje v spontani socialni interakciji. Ugotovili so, da izpostavljenost medijskemu nasilju zvi\xc5\xa1uje nasilno vedenje v primerjavi s kontrolno skupino. Nasilje v ogla\xc5\xa1evanju tako spodbuja nasilje in antisocialna vedenja v splo\xc5\xa1nem. Philips (1983) je tudi odkril povezavo med zvi\xc5\xa1anim \xc5\xa1tevilom umorov in zelo ogla\xc5\xa1evanim prvenstvom v te\xc5\xbekokategori\xc4\x8dnem boksu tistega \xc4\x8dasa.\n_START_SECTION_\nPove\xc4\x8dano dojemanje sveta kot nevarnega\n_START_PARAGRAPH_\nGeorge Gerbner je opravil najdalj\xc5\xa1o \xc5\xa1tudijo televizijskega nasilja. Redni gledalci televizije strmijo k temu, da dojemajo svet v skladu s prikazi na televiziji. Ko se gledal\xc4\x8devo dojemanje sveta ujema s prikazi na televiziji, postane gledalec bolj pasiven, tesnoben in prestra\xc5\xa1en. To Gerbner poimenuje \xc2\xbbsindrom zlobnega sveta\xc2\xab. Zaklju\xc4\x8dil je, da tisti, ki ve\xc4\x8d gledajo televizijo, bolj verjetneje precenjujejo tveganje do\xc5\xbeivetja nasilja, verjamejo, da je njihovo bivanjsko okolje nevarno ter verjamejo, da je strah pred nasiljem resen osebni problem in predvidevajo, da se kriminal raz\xc5\xa1irja, \xc4\x8detudi se ne. Te izsledke so potrdile tudi nadaljnje raziskave, ki so pokazale, da ljudje, ki so veliko izpostavljeni nasilju po televiziji, verjamejo, da je svet zelo nevaren (bolj kakor ljudje, ki so mu manj izpostavljeni).\n_START_SECTION_\nU\xc4\x8dinek ogla\xc5\xa1evanja na otroke\n_START_PARAGRAPH_\nOgla\xc5\xa1evanje dandanes vpliva na otroke skozi televizijske programe, DVD-je, video igrice, internet, mp3 predvajalnike in mobilne telefone. V svetu brez mej ogla\xc5\xa1evanja, se to pojavlja v \xc5\xa1olah, kjer se industrija zana\xc5\xa1a, da bo ogla\xc5\xa1evanje med otroci potekalo \xc2\xbbsamo od sebe\xc2\xab\xc2\xa0in bodo le ti opravili nadaljnje ogla\xc5\xa1evanje zanje s spodbujanjem promoviranja produktov njihovim vrstnikom. Ogla\xc5\xa1evanje pa promovira ve\xc4\x8d kot le izdelke in blagovne znamke, promovira tudi vrednote in vedenja. Nasilje v ogla\xc5\xa1evanju je le eden od negativnih vidikov povezanih z njim, tukaj pa so \xc5\xa1e motnje hranjena, razlike med spoloma, pomanjkanje otrokove simbolne igre, materialne vrednote in prenajedanje, kar prav tako spodbuja dana\xc5\xa1nje ogla\xc5\xa1evanje. Nasilje spodbujajo raznorazni filmi (Spiderman, Transformerji), kakor tudi nasilne igra\xc4\x8de, katerih je ogromno v ogla\xc5\xa1evanju. Ogla\xc5\xa1evanje otrokom je zelo raz\xc5\xa1irjeno in njim namenjajo ogla\xc5\xa1evalci vedno ve\xc4\x8d sredstev v primerjavi s \xc4\x8dasom nekaj desetletij nazaj. Dana\xc5\xa1nje generacije otrok se najbolj zavedajo blagovnih znamk (imajo ve\xc4\x8d znanja o njih kakor odrasli in kakor otroci v preteklosti). Otroci stari od 2 do 11 let so izpostavljeni ve\xc4\x8d kot 25,000 oglasom na televiziji v letu, k temu pa moramo pri\xc5\xa1teti \xc5\xa1e ogla\xc5\xa1evanje na internetu, telefonih, \xc5\xa1olskih avtobusih in drugje. Danes ima namre\xc4\x8d \xc5\xbee skoraj vsak ve\xc4\x8dji televizijski program, ki je namenjen otrokom, linijo licen\xc4\x8dnega ogla\xc5\xa1evanja, ki vklju\xc4\x8duje hrano, igra\xc4\x8de, obleke in pripomo\xc4\x8dke.\n_START_SECTION_\nNajve\xc4\x8dji u\xc4\x8dinek na otrocih\n_START_PARAGRAPH_\nNajve\xc4\x8dje negativne u\xc4\x8dinke nasilja v medijih lahko vidimo ravno na otrocih, ki so toliko bolj dojemljivi za ogla\xc5\xa1evalne propagande. Do 8. leta starosti otroci \xc5\xa1e ne razumejo prepri\xc4\x8devalnih u\xc4\x8dinkov ogla\xc5\xa1evanja in te\xc5\xbeko razlikujejo med oddajami, oglasi in resni\xc4\x8dnostjo.   Otroci posnemajo nasilje, ki ga vidijo na televiziji, kar je pojasnljivo s teorijo socialnega u\xc4\x8denja, ki je zelo raz\xc5\xa1irjena v socialni psihologiji (Felson, 1996). Ta predlaga, da se otroci u\xc4\x8dijo z opazovanjem v socialnih situacijah in se kasneje tudi obna\xc5\xa1ajo kot ti, ki jih opazujejo - tudi brez zunanjih spodbud.  Otroci te\xc5\xbeje razlikujejo med prikazanim na televiziji in resni\xc4\x8dnim svetom in so zatorej bolj podvr\xc5\xbeeni posnemanju nasilja v resni\xc4\x8dnih \xc5\xbeivljenjskih situacijah po vzgledu nasilnih karakterjev v oddajah in ogla\xc5\xa1evanju (uporaba nasilja v re\xc5\xa1evanju konfliktov)._NEWLINE_L. Eowell Huesmann je v svojih \xc5\xa1tudijah pri\xc5\xa1el do zaklju\xc4\x8dka, da bo otrok najverjetneje razvil agresivne vzorce vednja, \xc4\x8de bo_NEWLINE_\xe2\x80\xa2gledal nasilje po televiziji (oddaje, ogla\xc5\xa1evanje, filmi),_NEWLINE_\xe2\x80\xa2verjel, da je prikazano nasilje enako resni\xc4\x8dnemu \xc5\xbeivljenju in_NEWLINE_\xe2\x80\xa2se identificiral z agresivnimi karakterji v oddajah._NEWLINE_Otroci, ki so nagnjeni k nasilnim vedenjem tudi bolj u\xc5\xbeivajo v gledanju nasilja po televiziji, kar posledi\xc4\x8dno \xc5\xa1e zvi\xc5\xa1a verjetnost pojavljanja nasilnega vedenja. Ugotovil je torej, da otroci, ki imajo preferenco po nasilni televizijski zabavi dose\xc5\xbeejo vi\xc5\xa1je indekse agresivnosti na testih. John Murray razlaga korelacijo med nasiljem na televiziji in agresivnim obna\xc5\xa1anjem gledalcev s tem, da je zgodnja preferenca po nasilju na televiziji in drugih medijih (zabavne oddaje in ogla\xc5\xa1evanje) faktor pri produkciji agresivnega in antisocialnega vedenja v obdobju razvoja.\n_START_SECTION_\nU\xc4\x8dinek prestra\xc5\xa1enosti\n_START_PARAGRAPH_\nVeliko \xc5\xa1tudij pa je pri\xc5\xa1lo do zaklju\xc4\x8dka, da nasilje v medijih prestra\xc5\xa1i otroke in je lahko ta u\xc4\x8dinek dolgotrajen. Singer, Slovak, Frierson in York so \xc5\xbee leta 1998 pri\xc5\xa1li do zaklju\xc4\x8dka, da je povi\xc5\xa1anje psiholo\xc5\xa1ke travme (anksioznost, depresija, posttravmatska stresna motnja) povezano s povi\xc5\xa1anim \xc5\xa1tevilom ur gledanja televizije v dnevu. Leta 1999 je Judith Owens k tej ugotovitvi dodala tudi, da je prisotnost televizije v otrokovi spalnici povezana s te\xc5\xbeavami s spanjem pri otroku. Star\xc5\xa1i so poro\xc4\x8dali, da njihove otroke trpin\xc4\x8dijo no\xc4\x8dne more po gledanju nasilja po televiziji. Tom Van der Voort je s svojo obse\xc5\xbeno raziskavo razjasnil, da kljub temu da so otroci sposobni razlikovati med risankami, detektivskimi trilerji in resni\xc4\x8dnim svetom, velikokrat zamenjajo te med seboj in so zmedeni pri razlikovanjem realisti\xc4\x8dnih programov od realnosti. Ker ne razumejo nasilja v teh prikazih ter ne zmorejo slediti zgodbi, postanejo otroci anksiozni. To je problemati\xc4\x8dno, ker otroci radi gledajo resni\xc4\x8dnostne programe, katere ena\xc4\x8dijo z zabavo. Jacques de Guise je k temu dodala \xc5\xa1e, da mlaj\xc5\xa1i kot je otrok, manj verjetno je, da bo prepoznal nasilne vlo\xc5\xbeke po televiziji kot nasilje. Kljub prestra\xc5\xa1enosti in morebitni anksioznosti ob gledanju nasilja, pa otroci bolj tolerirajo nasilje v resni\xc4\x8dnem svetu, \xc4\x8de prej gledajo nasilne vlo\xc5\xbeke na televiziji. Izpostavljenost nasilju po televiziji in nasilju v resni\xc4\x8dnem \xc5\xbeivljenju lahko povzro\xc4\x8di preobremenjenost z nasiljem in ti potem bolj verjetno uporabljajo nasilje pri oblikovanju svoje identitete in se pridru\xc5\xbeijo antisocialni skupini.\n_START_SECTION_\nDrugi dejavniki, ki vplivajo na agresivnost\n_START_PARAGRAPH_\nMoramo pa se zavedati, da je prikazovanje nasilja v ogla\xc5\xa1evanju dostikrat mi\xc5\xa1ljeno satiri\xc4\x8dno in ne dobesedno, \xc4\x8desar pa otroci do pribli\xc5\xbeno 12. leta starosti niso zmo\xc5\xbeni prepoznati in lo\xc4\x8diti (namenjeno je v ve\xc4\x8dini primerov odraslim). Prav tako se moramo zavedati, da so si otroci med seboj razli\xc4\x8dni in imajo razli\xc4\x8dne razvojne te\xc5\xbeave, \xc4\x8dustvena stabilnost, odnosi z dru\xc5\xbeino in vrstniki ve\xc4\x8dji vpliv na razvoj dolo\xc4\x8denega vedenja (tudi agresivnega). Mediji so le eden od faktorjev, ki predstavljajo tveganje za razvoj agresivnih vzorcev vedenja pri otrocih. Kontrola vsebin, katere otroci gledajo, s strani star\xc5\xa1ev, predstavlja pomembnej\xc5\xa1i faktor pri razvoju nasilnega vedenja, kakor koli\xc4\x8dina nasilja, kateremu so izpostavljeni po televiziji. Poleg kontrole pa je pomemben tudi odnos star\xc5\xa1ev do nasilja v medijih. \xc5\xa0tudija s strani Kaiser Family Foundation je ugotovila tudi, da pribli\xc5\xbeno polovica star\xc5\xa1ev, katerih otroci so izpostavljeni nasilju na televiziji (med leti 4 in 6), poro\xc4\x8da, da so njihovi otroci posnemali nasilno vedenje. Vendar pa je pomembno poudariti, da otroci bolj pogosto posnemajo pozitivna vedenja (87% otrok).\n_START_SECTION_\nOgla\xc5\xa1evanje in poslovne etike\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ce obravnavamo medijske institucije kot poslovne ustanove, potem bi morale biti v skladu s poslovno etiko. Poslovna etika je vrsta profesionalne etike, ki analizira eti\xc4\x8dne principe in moralne probleme, ki se pojavljajo v poslovnem okolju. Poznamo ve\xc4\x8d pristopov k poslovni etiki: kantovski, utilitaristi\xc4\x8dni, aristotelski in kontraktarijski pristop.\n_START_SECTION_\nKantovski pristop\n_START_PARAGRAPH_\nPo kantovskem pristopu je edino eti\xc4\x8dno vedenje tisto, ki je svobodno in motivirano iz pravih razlogov (Stanford Encyclopedia of Philosophy, 2004). Tako so dejanja eti\xc4\x8dna, \xc4\x8de so storjena za dobro drugih in niso sebi\xc4\x8dna \xe2\x80\x93 vedenje nekoga mora biti tak\xc5\xa1no, da bi lahko postalo univerzalni zakon \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega vedenja (Donaldson in Werhane, 1999). Bowie (1998) pravi, da ogla\xc5\xa1evalske kampanje kr\xc5\xa1ijo na\xc4\x8dela te etike, ker v svojem ogla\xc5\xa1evanju uporabljajo nasilje zgolj zato, da bi pritegnili ve\xc4\x8d gledalcev, kar je samo v njihov prid in je sebi\xc4\x8dno, ker ne razmi\xc5\xa1ljajo o negativnih posledicah za ljudstvo. Tako je po tem pristopu uporaba nasilja v ogla\xc5\xa1evanju neeti\xc4\x8dna.\n_START_SECTION_\nUtilitaristi\xc4\x8dni pristop\n_START_PARAGRAPH_\nUtilitaristi\xc4\x8dni pristop k poslovni etiki se osredoto\xc4\x8da na rezultate \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega vedenja, ki se ocenjuje v pogojih za\xc5\xbeelenosti njihovih posledic. Vedenje ocenjuje v pogojih prispevanja k vsesplo\xc5\xa1ni sre\xc4\x8di in so eti\xc4\x8dna vedenja tista, ki producirajo skupno dobro ali sre\xc4\x8do vseh ljudi. Ker izpostavljenost nasilju v ogla\xc5\xa1evanju pove\xc4\x8duje nasilje in antisocialna vedenja posameznika, je tak\xc5\xa1no ogla\xc5\xa1evanje po tem pristopu neeti\xc4\x8dno, ker producira bole\xc4\x8dino in nesre\xc4\x8do ve\xc4\x8djemu \xc5\xa1tevilu ljudi. Utilitaristi pravijo, da je \xc4\x8dlovekova nesre\xc4\x8da, povzro\xc4\x8dena z ogla\xc5\xa1evanjem, ve\xc4\x8dja kot morebitna sre\xc4\x8da nekaterih ljudi. Po tem pristopu bi naj eti\xc4\x8den \xc4\x8dlovek razmi\xc5\xa1ljal tudi o posledicah za naslednje generacije, kar pa medijske institucije ne po\xc4\x8dnejo in so torej neeti\xc4\x8dne (Donaldson in Wehane, 1999).\n_START_SECTION_\nAristotelski pristop\n_START_PARAGRAPH_\nPo tem pristopu je eti\xc4\x8dno tisto delovanje, ki spodbuja razvoj \xc4\x8dlovekovih sposobnosti, neeti\xc4\x8dno pa je tisto delovanje, ki zavira njihov razvoj, razen v primeru, ko je to najbolj\xc5\xa1a alternativa izmed vseh mo\xc5\xbenih. Ljudje se rodijo s sposobnostmi biti virtuozi, ampak morajo iti skozi dolo\xc4\x8dene stopnje, preden lahko to postanejo. Razviti morajo primerne navade v otro\xc5\xa1tvu in pridobiti prakti\xc4\x8dno modrost (Solomon, 1992). Izpostavljenost nasilju v ogla\xc5\xa1evanju negativno vpliva na ob\xc4\x8dinstvo, in sicer vpliva na vi\xc5\xa1je pojavljanje nasilja v takoj\xc5\xa1njem in kasnej\xc5\xa1em kontekstu (po izpostavljenosti) (Andreson, idr., 2003). Posledi\xc4\x8dno izpostavljenost nasilju negativno vpliva na razvoj sposobnosti in inhibira posameznike, da bi postali virtuozi s prakti\xc4\x8dno modrostjo. Tako je uporaba nasilja v ogla\xc5\xa1evanju po aristotelskem pristopu k etiki neeti\xc4\x8dno.\n_START_SECTION_\nKontraktarijski pristop\n_START_PARAGRAPH_\nTa pristop poudarja soglasje posameznikov, ki je izkori\xc5\xa1\xc4\x8deno za opravi\xc4\x8devanje principov, struktur in politik (Dunfee in Donaldson, 1995). Zagovorniki tega pristopa prosijo ljudi, da si zamislijo situacijo, v kateri ni nobenih zakonov, konvencij in racionalni ljudje sami tvorijo principe, o katerih bi se strinjali in bili univerzalni, da bi tvorili socialne skupnosti, ki bi bile eti\xc4\x8dne (Donaldson in Werhane, 1999). Tako bi se morale korporacije vedno izogibati vsem vedenjem, ki sistemati\xc4\x8dno poslab\xc5\xa1ajo stanje skupine ali skupnosti in pre\xc5\xbeivijo lahko le s sodelovanjem in predanostjo skupnosti, v kateri delujejo. Raziskave pa so pokazale da nasilje v ogla\xc5\xa1evanju poslab\xc5\xa1uje stanje ljudi in institucij. Posledi\xc4\x8dno lahko sklepamo, da se vsaka racionalna oseba ali institucija ne bi strinjala z uporabo nasilja v ogla\xc5\xa1evanju. \xc4\x8ce se ljudstvo ne strinja z uporabo nasilja v ogla\xc5\xa1evanju, potem ta ne more postati splo\xc5\xa1no sprejeti princip. Tudi po tem pristopu je nasilje v ogla\xc5\xa1evanju neeti\xc4\x8dno.\n_START_SECTION_\nInternet in kaj lahko storimo\n_START_PARAGRAPH_\nNajve\xc4\x8dji problem dandanes je, poleg vseh mo\xc5\xbenih funkcij, ki jih nudi televizijska oprema (ogled vsebin za nazaj, snemanje), kar otrokom omogo\xc4\x8da tudi ogled vsebin, ki so izven tistih, ki so namenjene njim, internet. Internet je dostopen vsakomur in smo v stiku z njim skoraj vsak dan. Vedno ve\xc4\x8d popularnih spletnih strani \xc5\xa1e pove\xc4\x8duje koli\xc4\x8dino \xc4\x8dasa, pre\xc5\xbeivetega na internetu in s tem se pove\xc4\x8duje tveganje izpostavljenosti nasilju. Televizija in filmi prikazujejo grafi\xc4\x8dno nasilje in lahko sicer le redko vidimo dejansko nasilje. Na internetu pa imamo veliko ve\xc4\x8dji dostop do slik ali posnetkov pravega nasilja. Veliko spletnih strani ima pravila, katere morajo uporabniki upo\xc5\xa1tevati, druga\xc4\x8de izgubijo svoj ra\xc4\x8dun, ampak ta pravila niso venomer in povsod upo\xc5\xa1tevana, saj nasilni posnetki niso zmeraj pravo\xc4\x8dasno odstranjeni in so otroci \xc5\xa1e v ve\xc4\x8djem stiku z nasilnimi oglasi, slikami, videoposnetki. Pomembno je, da se zavedamo vseh te\xc5\xbeav, ki jih mediji prina\xc5\xa1ajo, to nadzorujemo in se o tem pogovarjamo z otroki. Razlo\xc5\xbeiti je potrebno, da nasilen oglas ni prikaz resni\xc4\x8dnosti in ga ne smemo posnemati.'