b'\n_START_ARTICLE_\nAuguste Renoir\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nPierre-Auguste Renoir je bil rojen leta 1841 v Limogesu, Haute-Vienne, Francija. Njegov o\xc4\x8de, L\xc3\xa9onard Renoir, je bil skromen, zato se je leta 1844 Renoirjeva dru\xc5\xbeina preselila v Pariz v iskanju ugodnej\xc5\xa1ih mo\xc5\xbenosti. Lokacija njihovega doma v ulici rue d\'Argenteuil v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du Pariza je postavila Renoirja v bli\xc5\xbeino Louvra. \xc4\x8ceprav je imel mladi Renoir naravni talent za risanje, je pokazal ve\xc4\x8dji talent za petje. Njegov talent je spodbudil njegov u\xc4\x8ditelj Charles Gounod, ki je bil takrat zborovski mojster cerkve sv. Roka. Vendar je moral dru\xc5\xbeinski \xc4\x8dlan zaradi finan\xc4\x8dnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8din prekiniti pouk glasbe in zapustiti \xc5\xa1olo pri trinajstih letih, da bi opravil pripravni\xc5\xa1tvo v tovarni porcelana. _NEWLINE_\xc4\x8ceprav je Renoir pokazal nadarjenost pri tem delu, je bil pogosto utrujen od tematike in iskal zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de v galerijah Louvra. Lastnik tovarne je prepoznal talent svojega vajenca in to sporo\xc4\x8dil dru\xc5\xbeini Renoir. Po tem se je Renoir za\xc4\x8del ukvarjati s pripravami na vstop v Ecole des Beaux Arts. Ko je tovarna porcelana leta 1858 uvedla proces mehanske reprodukcije, je bil Renoir prisiljen najti drugo delo za podporo svojemu u\xc4\x8denju. Preden se je vpisal na umetni\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo, je slikal tudi obe\xc5\xa1anja za \xc4\x8dezmorske misijonarje in dekoracije na navija\xc4\x8de. _NEWLINE_Leta 1862 je za\xc4\x8del \xc5\xa1tudirati umetnost pri Charlesu Gleyreju v Parizu. Tam se je sre\xc4\x8dal z Alfredom Sisleyjem, Fr\xc3\xa9d\xc3\xa9ricom Bazilleom in Claudom Monetom . V 1860-ih ni imel dovolj denarja za nakup barv. Prvi uspeh je imel na Salonu leta 1868 s svojo sliko Lise s parazolom (1867), ki je takrat prikazovala Lise Tr\xc3\xa9hot, njegovo ljubico. \xc4\x8ceprav je Renoir prvi\xc4\x8d za\xc4\x8del razstavljati slike na Pari\xc5\xa1kem salonu leta 1864, je priznanje le po\xc4\x8dasi prihajalo, deloma zaradi pretresov francosko-pruske vojne._NEWLINE_Med pari\xc5\xa1ko komuno leta 1871, medtem ko je Renoir slikal na bregovih reke Sene, so nekateri komunarji mislili, da je vohun in ga hoteli vre\xc4\x8di v reko, ko je vodja komune Raoul Rigault prepoznal Renoirja za \xc4\x8dloveka. ki ga je prej zavaroval. Leta 1874 se je kon\xc4\x8dalo desetletno prijateljstvo z Jules Le C\xc5\x93ur in njegovo dru\xc5\xbeino, Renoir pa je izgubil ne samo dragoceno podporo ampak tudi velikodu\xc5\xa1no dobrodo\xc5\xa1lico, da ostane na posestvu blizu Fontainebleauja in njegovega slikovitega gozda. Izguba priljubljene slikarske lokacije je povzro\xc4\x8dila izrazite spremembo teme.\n_START_SECTION_\nOdraslost\n_START_PARAGRAPH_\nRenoirja je navdihnil slog in vsebina prej\xc5\xa1njih sodobnih slikarjev  Pissarroja in  Maneta . Po vrsti zavrnitev s strani \xc5\xbeirije Salona je zdru\xc5\xbeil mo\xc4\x8di z Monetom, Sisleyjem, Pissarrom in nekaterimi drugimi umetniki, da bi postavil prvo impresionisti\xc4\x8dno razstavo aprila 1874, v kateri je Renoir prikazal \xc5\xa1est slik. \xc4\x8ceprav je bil odziv kritike na razstavo v veliki meri neugoden, je bilo delo Renoirja precej dobro sprejeto. Istega leta sta bili dve njegovi deli prikazani z Durand-Ruelom v Londonu._NEWLINE_V upanju, da bo zagotovil pre\xc5\xbeivetje s privabljanjem portretnih naro\xc4\x8dil, je Renoir na drugi razstavi impresionistov leta 1876 prikazal predvsem portrete. Naslednje leto je prispeval bolj raznoliko paleto slik, ko je skupina predstavila svojo tretjo razstavo; vklju\xc4\x8dili so Ples v Le Moulin de la Galette in Gugalnico . Renoir ni razstavljal na \xc4\x8detrti ali peti impresionisti\xc4\x8dni razstavi, temve\xc4\x8d je nadaljeval s ponujanjem svojih del Salonu. Konec 1870-ih, zlasti po uspehu njegove slike Madame Charpentier z otrokoma (1878) na Salonu leta 1879, je bil Renoir uspe\xc5\xa1en in moden slikar._NEWLINE_Leta 1881 je potoval v Al\xc5\xbeirijo, dr\xc5\xbeavo, ki jo je povezal z Eug\xc3\xa8nom Delacroixom , nato pa v Madrid, da bi si ogledal delo Diega Vel\xc3\xa1zqueza. Potem je potoval v Italijo, da bi videl Tizianove mojstrovine v Firencah in slike Rafaela v Rimu. 15. januarja 1882 se je Renoir sre\xc4\x8dal s skladateljem Richardom Wagnerjem v njegovem domu v Palermu na Siciliji. Renoir je naslikal Wagnerjev portret v samo petintridesetih minutah. Istega leta si je Renoir po prekinitvi plju\xc4\x8dnice, ki je trajno po\xc5\xa1kodovala njegov dihalni sistem, \xc5\xa1est tednov opomogel v Al\xc5\xbeiriji._NEWLINE_Leta 1883 je Renoir pre\xc5\xbeivel poletje v Guernseyju, enem od otokov v Rokavskem prelivu, z raznoliko pokrajino pla\xc5\xbe, pe\xc4\x8din in zalivov, kjer je ustvaril petnajst slik v malo ve\xc4\x8d kot mesecu dni. Ve\xc4\x8dina jih prikazuje Moulin Huet, zaliv v Saint Martin\'s, Guernsey. Te slike so bile predmet niza spominskih po\xc5\xa1tnih znamk, ki jih je leta 1983 izdal Bailiwick Guernsey._NEWLINE_Medtem ko je \xc5\xbeivel in delal v Montmartru, je Renoir kot model uporabil Suzanne Valadon, ki mu je pozirala za sliki Velike kopalke (1884\xe2\x80\x931887), Ples v Bougivalu (1883) in mnoge svoje kolege slikarje; v tem \xc4\x8dasu je preu\xc4\x8deval njihove tehnike in s\xc4\x8dasoma postal eden vodilnih slikarjev tega \xc4\x8dasa._NEWLINE_Leta 1887, ko je kraljica Viktorija praznovala svoj zlati jubilej in na zahtevo kraljeve dru\xc5\xbeine Phillip Richbourg, je Renoir podaril ve\xc4\x8d slik katalogu francoskih impresionistov kot znak svoje zvestobe._NEWLINE_Leta 1890 se je poro\xc4\x8dil z Aline Victorine Charigot, dvajset let mlaj\xc5\xa1o kroja\xc4\x8dico , ki je skupaj s \xc5\xa1tevilnimi prijatelji umetniki \xc5\xbee slu\xc5\xbeila kot model za Le D\xc3\xa9jeuner des canotiers (Kosilo po jadranju - ona je \xc5\xbeenska na levi, ki se igra s psom) leta 1881 in s katero je \xc5\xbee imel otroka Pierra, leta 1885. Po sklenitvi zakonske zveze je Renoir posnel \xc5\xa1tevilne prizore svoje \xc5\xbeene in vsakdanjega dru\xc5\xbeinskega \xc5\xbeivljenja, vklju\xc4\x8dno z otroki in varu\xc5\xa1ko, Alinejevo sestri\xc4\x8dno Gabrielle Renard. Renoir je imel tri sinove: Pierra Renoirja (1885-1952), ki je postal gledali\xc5\xa1ki in filmski igralec, Jeana Renoirja (1894-1979), ki je postal filmski ustvarjalec in Clauda Renoirja (1901-1969), ki je postal umetnik keramik.\n_START_SECTION_\nPozna leta\n_START_PARAGRAPH_\nOkoli leta 1892 se je Renoirju razvil revmatoidni artritis. Leta 1907 se je preselil v toplej\xc5\xa1e podnebje "Les Collettes", kmetije v Cagnes-sur-Meru, blizu sredozemske obale. Renoir je naslikal v zadnjih dvajsetih letih svojega \xc5\xbeivljenja, \xc4\x8deprav je njegov artritis mo\xc4\x8dno omejil njegovo mobilnost. Razvil je progresivne deformacije v rokah in ankilozo desnega ramena, zato je moral spremeniti svojo slikarsko tehniko. Pogosto so poro\xc4\x8dali, da je v naprednih fazah njegovega artritisa slikal s \xc4\x8dopi\xc4\x8dem, pripetim na paralizirane prste, vendar je to napa\xc4\x8dno; Renoir je \xc5\xa1e vedno mogel prijeti \xc4\x8dopi\xc4\x8d, \xc4\x8deprav je zahteval pomo\xc4\x8dnika, ki bi mu ga dal v roko. Zavijanje njegovih rok s povoji, o\xc4\x8ditno na poznih fotografijah umetnika, je slu\xc5\xbeilo za prepre\xc4\x8devanje dra\xc5\xbeenja ko\xc5\xbee. _NEWLINE_Leta 1919 je Renoir obiskal Louvre in videl svoje slike, ki so visele s tistimi starih mojstrov. V tem obdobju je ustvarjal skulpture s sodelovanjem z mladim umetnikom Richardom Guinom, ki je delal z ilovico. Zaradi svoje omejene gibljivosti sklepov je Renoir uporabil tudi gibljivo platno ali zvitek slik, da bi olaj\xc5\xa1al slikanje velikih del._NEWLINE_Portret avstrijske igralke Tille Durieux (1914) vsebuje \xc5\xa1aljive ko\xc5\xa1\xc4\x8dke \xc5\xbeivahne barve na \xc5\xa1alu, ki ka\xc5\xbee klasi\xc4\x8dno predstavo igralke in poudarja Renoirjevo spretnost le pet let pred smrtjo._NEWLINE_Renoir je umrl 3. decembra 1919 v vasi Cagnes-sur-Mer, Provansa-Alpe-Azurna obala.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeinska zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nPravi vnuk Pierre-Augusta Renoirja, Alexandre Renoir, je tudi postal profesionalni umetnik. Leta 2018 je Mestavenski umetnostni in kulturni center v Hendersonvilleu v Tennesseeju gostil razstavo Alexandrovih del z naslovom \xc2\xbbOstanki lepote\xc2\xab. Naslov razstave izvira iz slavnega citata Pierra-Augusta, ki je na vpra\xc5\xa1anje, zakaj je \xc5\xa1e naprej slikal s svojim bole\xc4\x8dim artritisom, neko\xc4\x8d dejal: \xc2\xbbBole\xc4\x8dina prehaja, a lepota ostaja\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nUmetni\xc5\xa1ka dela\n_START_PARAGRAPH_\nRenoirjeve slike so znane po \xc5\xbeivahni svetlobi in nasi\xc4\x8denih barvah, ki se najpogosteje osredoto\xc4\x8dajo na ljudi v intimnih in iskrenih kompozicijah. \xc5\xbdenski akt je bil eden njegovih primarnih predmetov. V zna\xc4\x8dilnem impresionisti\xc4\x8dnem slogu je Renoir prikazal podrobnosti scene s prostim dotikom \xc4\x8dopi\xc4\x8da z barvo, tako da so se njegove figure mehko spajale med seboj in z okolico._NEWLINE_Njegove za\xc4\x8detne slike ka\xc5\xbeejo vpliv barvnosti Eug\xc3\xa8na Delacroixa in svetlost Camille Corota. Ob\xc4\x8dudoval je tudi realizem Gustava Courbeta in \xc3\x89douarda Maneta, njegovo zgodnje delo pa spominja na njihovo uporabo v \xc4\x8drni barvi. Renoir je ob\xc4\x8dudoval ob\xc4\x8dutek gibanja Edgarja Degasa. \xc5\xa0e en slikar, ki ga je Renoir zelo ob\xc4\x8dudoval, je bil mojster Fran\xc3\xa7ois Boucher iz 18. stoletja. _NEWLINE_Dober primer Renoirjevega zgodnjega dela in dokaz o vplivu Courbetovega realizma je Diana, 1867. Domnevno mitolo\xc5\xa1ka tema, slika je naturalisti\xc4\x8dno studijsko delo; figura je skrbno opazovana, trdno oblikovana in nadgrajena na urejeni pokrajini. \xc4\x8ce je delo "\xc5\xa1tudijsko", je Renoirjevo pove\xc4\x8danje osebnega odziva na \xc5\xbeensko \xc4\x8dutnost. Model je bil takrat Lise Tr\xc3\xa9hot, umetnikova ljubica in navdih za \xc5\xa1tevilne slike ._NEWLINE_V poznih \xc5\xa1estdesetih letih 20. stoletja je s prakso slikanja svetlobe in vode na prostem (on na prostem) s svojim prijateljem Claudom Monetom odkril, da barva senc ni rjava ali \xc4\x8drna, ampak odsevna barva predmetov, ki jih obdajajo, u\xc4\x8dinek danes znan kot razpr\xc5\xa1ena refleksija. Obstaja ve\xc4\x8d parov slik, v katerih sta Renoir in Monet delala vzporedno in prikazovala iste prizore (La Grenouill\xc3\xa9re, 1869)._NEWLINE_Med najbolj znanimi impresionisti\xc4\x8dnimi deli je iz leta 1876, Renoirjev Ples v Le Moulin de la Galette (Bal du moulin de la Galette). Slika prikazuje prizori\xc5\xa1\xc4\x8de na prostem, kjer so ljudje na priljubljenem plesnem vrtu na Butte Montmartre blizu mesta, kjer je \xc5\xbeivel. Dela njegove zgodnje zrelosti so bili tipi\xc4\x8dni impresionisti\xc4\x8dni posnetki resni\xc4\x8dnega \xc5\xbeivljenja, polni pene\xc4\x8de barve in svetlobe. Do sredine 1880-ih pa je z gibanjem prekinil, da bi uporabil bolj disciplinirano formalno tehniko na portretih in slikah figur, zlasti \xc5\xbeensk. To je bil izlet v Italijo leta 1881, ko je videl dela Rafaela in druge renesan\xc4\x8dne mojstre, ki so ga prepri\xc4\x8dali, da je na napa\xc4\x8dni poti in da je v naslednjih nekaj letih slikal v stro\xc5\xbejem slogu, da bi se vrnil v klasicizem . Osredoto\xc4\x8dil se je na risanje in poudaril obrise figur, slikal dela, kot so Svetlolasa kopalka (1881 in 1882) in Velike kopalke (1884\xe2\x80\x9387; Filadelfijski muzej umetnosti), v \xc4\x8dasu, ki ga v\xc4\x8dasih imenujemo "Ingresovo obdobje" ._NEWLINE_Po letu 1890 je spet spremenil smer. Za razpustitev obrisov, kot je bilo v prej\xc5\xa1njem delu, se je vrnil v tanko bru\xc5\xa1eno barvo. Iz tega obdobja se je osredoto\xc4\x8dil na monumentalne akte in doma\xc4\x8de prizore, od katerih so primeri Dekleti za klavirjem, 1892 in Velike kopalke, 1887. Ta slika je najbolj tipi\xc4\x8dna in uspe\xc5\xa1na od Renoirjevih poznih, obilno obogatenih aktov. _NEWLINE_Ploden umetnik je ustvaril ve\xc4\x8d tiso\xc4\x8d slik. Topla \xc4\x8dutnost Renoirjevega sloga je njegove slike naredila najbolj znane in pogosto reproducirane v zgodovini umetnosti. Najve\xc4\x8dja zbirka njegovih del - vse skupaj 181 slik - je v fundaciji Barnes v Filadelfiji.\n_START_SECTION_\nCatalogue raisonn\xc3\xa9\n_START_PARAGRAPH_\nMed letoma 1983 in 2014 je v zalo\xc5\xbebi Bernheim-Jeune iz\xc5\xa1el pet-volumenski catalogue raisonn\xc3\xa9  Renoirjevih del (z enim dodatkom) [26]. Bernheim-Jeune je edini pre\xc5\xbeiveli glavni trgovec umetnin, ki ga je uporabil Renoir. In\xc5\xa1titut Wildenstein pripravlja, a \xc5\xa1e ni objavil, kriti\xc4\x8dnega kataloga Renoirjevih del. [27] Nesoglasje med tema dvema organizacijama v zvezi z nepodpisanim delom v gradu Picton je bilo v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du druge epizode \xc4\x8detrte sezone televizijske serije Fake or Fortune.\n_START_SECTION_\nPosmrtni odtisi\n_START_PARAGRAPH_\nAmbroise Vollard, znani trgovec umetnin, je leta 1919 izdal knjigo o \xc5\xbeivljenju in delu Renoirja, La Vie et l\'\xc5\x92uvre de Pierre-Auguste Renoir, v nakladi 1000 izvodov. Leta 1986 so Vollardovi dedi\xc4\x8di za\xc4\x8deli ponovno tiskati bakrene plo\xc5\xa1\xc4\x8de, na splo\xc5\xa1no jedkanice z ro\xc4\x8dno uporabljeno akvarelno barvo. Ti odtisi so podpisani s strani Renoirja na plo\xc5\xa1\xc4\x8di in v spodnjem robu vtisnjeni znak "Vollard". Niso o\xc5\xa1tevil\xc4\x8deni, datirani ali podpisani s svin\xc4\x8dnikom.\n_START_SECTION_\nPosmrtna prodaja\n_START_PARAGRAPH_\nEna od Renoirjevih slik je bila prodan za ve\xc4\x8d kot 70 milijonov USD $. Bal du moulin de la Galette se je 17. maja 1990 prodal za 78,1 milijona dolarjev v Sotheby\'s New York._NEWLINE_Leta 2012 je bil Renoirjev Paysage Bords de Seine ponujen za prodajo na dra\xc5\xbebi, vendar je bilo ugotovljeno, da je bila slika ukradena iz Baltimorskega muzeja umetnosti leta 1951. Prodaja je bila preklicana.'