b'\n_START_ARTICLE_\nJurij Pau\xc5\xa1ek\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nV Ljubljani je obiskoval normalko (1796 do 1800), gimnazijo (1800 do 1805), \xc5\xa1tudiral je filozofijo (1805 do 1807) in bogoslovje (1807 do 1811). \xc5\xa0olanje so financirali sorodniki iz \xc5\xa0entlamberta in Pol\xc5\xa1nika. _NEWLINE_Leta 1809 je slu\xc5\xbeboval kot skriptor v licejski knji\xc5\xbenici v Ljubljani, ko je leta 1811 do\xc5\xa1tudiral bogoslovje, pa kot vikar na Igu. Od leta 1813 do 1835 je bil profesor filozofije na ljubljanskem liceju in od 1829 nadome\xc5\xa1\xc4\x8dal profesorja pedagogike. Profesuri se je odpovedal, ko ga je leta 1834 cesar imenoval za ljubljanskega kanonika. 1838 je postal direktor filozofskih \xc5\xa1tudij na ljubljanskem liceju, od 1842 do 1843 pa je bil tudi rektor liceja. _NEWLINE_Od 1814 naprej je bil knji\xc5\xbeni revizor pri ljubljanskem guberniju, 1816 je postal predstojnik knji\xc5\xbenorevizijskega urada v Ljubljani, ki je razsojal tudi za belja\xc5\xa1ko in od 1825 \xc5\xa1e za celov\xc5\xa1ko okro\xc5\xbeje._NEWLINE_Po mar\xc4\x8dni revoluciji 1848 so v Ljubljani razglasili, da je cenzura ukinjena, in po prenovi srednje \xc5\xa1ole je bil Pau\xc5\xa1ek leta 1849 upokojen.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nBil je prvi in zadnji predmar\xc4\x8dni knji\xc5\xbeni revizor. Njegova naloga je bila, da izlo\xc4\x8da in prepove prodajo sumljivih ali prepovedanih knjig, nadzira uvoz in prodajo tujih knjig, pregleda vsak rokopis in v njem zabele\xc5\xbei mesta, ki jih je cenzura \xc4\x8drtala ter preveri, \xc4\x8de je tisk skladen z zahtevami cenzure._NEWLINE_Leta 1814 je zahteval, da se Vodnikova slovnica s pesnitvijo Ilirija o\xc5\xbeivljena ne sme prodajati, 1819 pa je iz prodaje Vodnikove bibliografske zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine izklju\xc4\x8dil pet del. Njegov zaveznik je bil referent Mayr s cenzurnega referata, ki ga je 1824 predlagal za cenzorja literarnega tednika Slavinja, za katerega se je zavzemal Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ek Ksaver Andrioli._NEWLINE_Pau\xc5\xa1ek je cenzuriral Kranjsko \xc4\x8dbelico (K\xc4\x8c); bil je pozoren predvsem na Pre\xc5\xa1ernove pesmi, vendar prvih treh zvezkov ni cenzuriral. Za cenzorja K\xc4\x8c, Matijo \xc4\x8copa, je Pau\xc5\xa1ek 1833 predlagal, naj mu nikoli ve\xc4\x8d ne dovolijo cenzure. Na to odlo\xc4\x8ditev so ga usmerili Metelko, Ravnikar in somi\xc5\xa1ljeniki. Na svojo stran je Pau\xc5\xa1ek pridobil tudi cerkev, saj je trdil, da pri K\xc4\x8c \xc5\xbeelijo tiskati nekaj proti duhov\xc5\xa1\xc4\x8dini. Dosegel je, da so \xc4\x8detrti zvezek poslali v cenzuro na Dunaj. Tam so Pau\xc5\xa1kove postopke imenovali za prekora\xc4\x8ditev njegovih pooblastil in \xc4\x8copa za zanesljivega cenzorja. Kastelic je nekoliko spremenjen \xc4\x8detrti zvezek ponovno poslal v cenzuro, ki je dovolila, da zvezek izide._NEWLINE_Pau\xc5\xa1ek je dovolil ponatis \xc5\xbdupanove Micke leta 1840, objavo skoraj vseh pesmi \xc5\xa1tirih Korytkovih zvezkov, leta 1842 je dovolil tiskati Sedem sinov Jo\xc5\xbeefa \xc5\xbdemlje, \xc4\x8deprav je \xc5\xa1kof Anton Wolf temu nasprotoval. Pre\xc5\xa1ernovim Poezijam pa je bil revizor, ne cenzor. _NEWLINE_Po mar\xc4\x8dni revoluciji je Pau\xc5\xa1ek za\xc4\x8del kazati ve\xc4\x8d zanimanja za slovenski preporod.'