b'\n_START_ARTICLE_\nGabriele M\xc3\xbcnter\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in mladost\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je v Berlinu, kot najmlaj\xc5\xa1a izmed \xc5\xa1tirih otrok.Ko je bila stara eno leto se je dru\xc5\xbeina preselila v vestfalski Herford in zatem v Koblenz. Leta 1886 je o\xc4\x8de Carl M\xc3\xbcnter, po poklicu zobozdravnik, umrl in Gabriele je s svojo sestro in bratom odra\xc5\xa1\xc4\x8dala z materjo Wilhemino, ki se je po smrti soproga umaknila iz dru\xc5\xbebe. Mati vzgoji ni posve\xc4\x8dala posebne pozornosti, kar je pozneje vplivalo na Gabrieline probleme v odnosih. \xc5\xbde v zgodnjih letih je Gabriele pokazala nadarjenost za umetnost in leta 1897 je za\xc4\x8dela obiskovati \xc5\xa0olo za umetnost v D\xc3\xbcsseldorfu (dr\xc5\xbeavne akademije takrat za \xc5\xbeenske \xc5\xa1e niso bile dovoljene). Ampak ko je novembra istega leta umrla \xc5\xa1e njena mati, izobrazbe ni nadaljevala. Finan\xc4\x8dno preskrbljena s podedovanim denarjem, se je v letu po smrti matere s sestro podala na obisk sorodnikov v ZDA. Dve leti sta sestri potovali po zveznih dr\xc5\xbeavah Missouri, Arkansas in Teksas in Gabriele je potovanje dokumentirala \xc5\xa1tevilnimi \xc4\x8dudovitimi fotografijami.\n_START_SECTION_\nVasilij Vasiljevi\xc4\x8d Kandinski, okrog 1913\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1901 se je Gabriele M\xc3\xbcnter preselila v M\xc3\xbcnchen. Ker takrat \xc5\xbeensk \xc5\xa1e niso sprejemali na tamkaj\xc5\xa1njo Akademijo za umetnost, je svoj \xc5\xa1tudij nadaljevala na slikarski \xc5\xa1oli Zdru\xc5\xbeenja umetnic in se nato prepisala na Phalanx, manj\xc5\xa1o napredno \xc5\xa1olo za umetnost Wilhelma H\xc3\xbcsgena in Waldemarja Heckerja, na kateri je pou\xc4\x8deval tudi Vasilij Vasiljevi\xc4\x8d Kandinski. Leta 1902 se je Kandinski s svojimi u\xc4\x8denci za nekaj tednov odpravil v Kachel am See, slikat pokrajino. Za M\xc3\xbcnterjevo je bil ta na\xc4\x8din slikanja povsem nov, saj se prej nikoli ni intenzivno ukvarjala s slikanjem na prostem. Naslednje leto, ko se je skupina odpravila slikat v Kollm\xc3\xbcnz, sta se Kandinski in M\xc3\xbcnter zaro\xc4\x8dila, \xc4\x8deprav je bil Kandinski \xc5\xa1e vedno poro\xc4\x8den. Ostalim udele\xc5\xbeencem \xc5\xa1ole slikanja je afera ostala prikrita. Kandinski je eno leto ostal mentor M\xc3\xbcnterjeve, nato so \xc5\xa1olo zaprli, in ostal je njen ljubimec, \xc4\x8deprav do 1911 \xc5\xa1e vedno poro\xc4\x8den. Zveze v javnosti nista skrivala, kar je bil za M\xc3\xbcnterjevo, mlado \xc5\xbeensko v za\xc4\x8detku 20. stoletja zelo pogumen korak._NEWLINE_M\xc3\xbcnterjeva in Kandinski sta skupaj veliko potovala, npr. v Tunizijo, Italijo, Francijo in na Nizozemsko. Njuno prvo skupno bivanje v Parizu v letih 1906/07 in tamkaj\xc5\xa1nji moderni slog slikanja nista vplivala na ustvarjanje M\xc3\xbcnterjeve. \xc5\xa0e naprej je slikala v postimpresionisti\xc4\x8dnem slogu. M\xc3\xbcnterjeva o tamkaj\xc5\xa1njem bivanju:\xc2\xa0\xc2\xbbKo sva bila v Sevresu, se Kandinski ni oziral po Matissu, Picassu ali ostalih pomembne\xc5\xbeih.\xc2\xab\xc2\xa0 V takratnem \xc4\x8dasu je ustvarila mnogo izdelkov iz lesa in linoleja in nastala je ve\xc4\x8d kot \xc4\x8detrtina njenih grafi\xc4\x8dnih del. Po vrnitvi v M\xc3\xbcnchen leta 1908 sta se Kandinski in M\xc3\xbcnterjeva nato podala v mesto Lana na ju\xc5\xbenem Tirolskem, kjer sta \xc5\xa1e naprej slikala postimpresionisti\xc4\x8dne slike na prostem, a v nekoliko manj\xc5\xa1em formatu.\n_START_SECTION_\nMurnau in Novo zdru\xc5\xbeenje umetnikov M\xc3\xbcnchen\n_START_PARAGRAPH_\nPo vrnitvi v M\xc3\xbcnchen je par prejel pismo Marianne von Werefkin, ki se je z Aleksejem Javlenskim zadr\xc5\xbeevala v Murnauu. Werefkinova ju je povabila na pode\xc5\xbeelje ob jezeru Staffelsee in za\xc4\x8delo se je pomembno sodelovanje obeh umetni\xc5\xa1kih parov. Slogovni in slikovno-tehni\xc4\x8dni vpliv Werefkinove in Javlenskega je M\xc3\xbcnterjevo in Kandinskega spodbudil, da sta od impresionisti\xc4\x8dnega slikanja narave napredovala k abstrahiranju, \xc4\x8dutenju vsebine stvari, ustvarjanju ekstraktov. Tako se je M\xc3\xbcnterjeva pod vplivom svojih naprednih prijateljev v kratkem \xc4\x8dasu razvila v eno najpomembnej\xc5\xa1ih nem\xc5\xa1kih ekspresionisti\xc4\x8dnih slikark, poleg Paule Modersohn-Becker. Morda se je odnos med umetni\xc5\xa1kima paroma s \xc4\x8dasoma nekoliko ohladil. Na to ka\xc5\xbee ve\xc4\x8d stvari, saj so okrog bo\xc5\xbei\xc4\x8da 1908 Werefkinova, Javlenski, Adolf Erbsl\xc3\xb6h in Oscar Wittenstein v\xc2\xa0\xc2\xbbro\xc5\xbenatem salonu\xc2\xab\xc2\xa0brez M\xc3\xbcnterjeve in Kandinskega razvili idejo, ki je v \xc5\xbeivljenje priklicala projekt Novo zdru\xc5\xbeenje umetnikov M\xc3\xbcnchen (Neue K\xc3\xbcnstlervereinigung M\xc3\xbcnchen). Da ju niso vklju\xc4\x8dili \xc5\xbee od samega za\xc4\x8detka, je Kandinskega jezilo \xc5\xa1e kar nekaj \xc4\x8dasa. Leta 1909 je M\xc3\xbcnterjeva v Murnauu kupila hi\xc5\xa1o, ki jo doma\xc4\x8dini \xc5\xa1e danes imenujejo\xc2\xa0\xc2\xbbRuska hi\xc5\xa1a\xc2\xab. Tukaj sta M\xc3\xbcnterjeva in Kandinski v poletnih mesecih , \xc4\x8de se nista zadr\xc5\xbeevala v M\xc3\xbcnchnu ali potovala, do leta 1914 \xc5\xbeivela in ustvarjala. V Murnauu sta sprejela tudi veliko obiskov. Prihajali so zbiratelji, kritiki in drugi prijatelji slikarji, med njimi Marianne von Werefkin in Javlenski, Franz Marc, August Macke in komponist Arnold Sch\xc3\xb6nberg.\n_START_SECTION_\nModri jezdec (Der Blaue Reiter)\n_START_PARAGRAPH_\nV Novem zdru\xc5\xbeenju umetnikov M\xc3\xbcnchen je vedno znova prihajalo do nesoglasij, ki so bila usmerjena v \xc4\x8dedalje bolj abstraktno slikanje Kandinskega. Nagovarjali so ga, naj vendarle slika bolj razumljivo. Januarja 1911 se je Kandinski zato odlo\xc4\x8dil zapustiti svoje predsedni\xc5\xa1ko mesto, a je vseeno ostal \xc4\x8dlan zdru\xc5\xbeenja. Junija istega leta pa je za\xc4\x8del na\xc4\x8drtovati samostojen projekt. Izdati je hotel almanah umetnosti in Franza Marca je uspel prepri\xc4\x8dati v sodelovanje s ponudbo o skupnem uredni\xc5\xa1tvu knjige Modri jezdec. Za prihajajo\xc4\x8do zimo sta skrivoma pripravljala svojo razstavo, ki naj bi bila popolno nasprotje razstavi, ki jo je pripravljalo Novo zdru\xc5\xbeenje umetnikov M\xc3\xbcnchen. Avgust Macke in M\xc3\xbcnterjeva sta bila edina iz zdru\xc5\xbeenja, ki sta poznala skrivne na\xc4\x8drte Kandinskega in Franz Marca.\xc2\xa0\xc2\xbbJaz slikam in slikam zdaj. Mnogo skic za\xc2\xa0\xc2\xbbPoslednjo sodbo\xc2\xab, a z ni\xc4\x8demer nisem zadovoljen. Najti moram pravi navdih. Potrpljenje!\xc2\xab, so besede Kandinskega v pismu M\xc3\xbcnterjevi, 6. avgusta leta 1911. Kandinski je nato dokon\xc4\x8dal svoje legendarno abstraktno delo\xc2\xa0\xc2\xbbPoslednja sodba/ Kompozicija V.\xc2\xab, ki ni nikakor sledilo idejam Novega zdru\xc5\xbeenja umetnikov M\xc3\xbcnchen. 2. decembra so sliko predstavili komisiji, a jo je ta zavrnila. Iz protesta so Kandinski, M\xc3\xbcnterjeva in Macke zapustili Novo zdru\xc5\xbeenje umetnikov M\xc3\xbcnchen. 18. decembra je v Galeriji moderne umetnost Thannhauser v M\xc3\xbcnchnu nato sledila prva razstava redakcije Modri jezdec, kjer je svojo tretjo in zadnjo zbirko isto\xc4\x8dasno razstavljalo tudi Novo zdru\xc5\xbeenje umetnikov M\xc3\xbcnchen, ki je \xc5\xa1telo le \xc5\xa1e 8 \xc4\x8dlanov.\n_START_SECTION_\nPo za\xc4\x8detku 1. svetovne vojne\n_START_PARAGRAPH_\nPo za\xc4\x8detku 1. svetovne vojne leta 1914 je par pobegnil v \xc5\xa0vico. Kandinskega so za\xc4\x8deli ozna\xc4\x8devali s sovra\xc5\xbenim tujcem, zaradi \xc4\x8desar se je odlo\xc4\x8dil vrniti v Rusijo, M\xc3\xbcnterjeva pa je v letih 1915 do 1920 \xc5\xbeivela v Skandinaviji. Leta 1916 sta se zadnji\xc4\x8d sre\xc4\x8dala v Stockholmu, saj je Kandinski od takrat naprej zavra\xc4\x8dal vsak kontakt z njo. M\xc3\xbcnterjeva je \xc5\xa1ele \xc4\x8dez nekaj let izvedela, da se je Kandinski istega leta ponovno poro\xc4\x8dil.\n_START_SECTION_\nHi\xc5\xa1a v Murnauu\n_START_PARAGRAPH_\nOd 1920 naprej je M\xc3\xbcnterjeva izmenjaje \xc5\xbeivela v K\xc3\xb6lnu, M\xc3\xbcnchnu in Murnauu. Depresije so jo za\xc4\x8dasno odvra\xc4\x8dale od slikanja. \xc5\xa0ele po selitvi v Berlin leta 1925 so nastale skice \xc5\xbeenskih portretov, narisane s svin\xc4\x8dnikom. Njeno ustvarjanje je nekoliko spet spodbudilo bivanje v Parizu v letih 1929/30. Leta 1931 se je s svojim drugim partnerjem, umetnostnim zgodovinarjem Johannesom Eichnerjem, nato preselila v Murnau, kjer je slikala predvsem tiho\xc5\xbeitja ro\xc5\xbe, a nastale so tudi mnoge abstraktne \xc5\xa1tudije. Leta 1937 pa so jo nacionalsocialisti s prepovedjo razstavljanja prisilili, da se je ponovno umaknila iz dru\xc5\xbebe. Leta 1949 je M\xc3\xbcnterjeva v Hi\xc5\xa1i umetnosti v M\xc3\xbcnchnu predstavila devet del in eno retrospektivo Modrega jezdeca, od 1950 naprej pa je po mnogih nem\xc5\xa1kih muzejih potovala razstava njenega celotnega ustvarjanja. Leta 1955 se je M\xc3\xbcnterjeva udele\xc5\xbeila\xc2\xa0\xc2\xbbdocumete 1\xc2\xab\xc2\xa0v Kasslu, ene ve\xc4\x8djih razstav moderne umetnosti na obmo\xc4\x8dju zahodne Nem\xc4\x8dije, za svoj 80. rojstni dan pa je mestu M\xc3\xbcnchen podarila svojo edinstveno zbirko: mnogo lastnih del, \xc4\x8dez 80 slik Kandinskega in dela drugih ustvarjalcev Modrega jezdeca ter Mestni galeriji v Lenbachhausu tako \xc4\x8dez no\xc4\x8d pripomogla k svetovnemu slovesu. Ruska vila v Murnauu je danes spominski objekt, kjer se nahajajo \xc5\xa1tevilna osebna dela, med drugim poslikano pohi\xc5\xa1tvo in stene, kot tudi njene zbirke ljudskih predmetov.\n_START_SECTION_\nM\xc3\xbcnterjeva in japonizem\n_START_PARAGRAPH_\nPisnih virov o povezavi svojih del z japonsko kulturo M\xc3\xbcnterjeva ni zapustila in tudi njena zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina ne ka\xc5\xbee nekih o\xc4\x8ditnih umetni\xc5\xa1kih predmetov v slogu japonizma. A njene tiskane grafike in slike nakazujejo, da se je \xc5\xbee zgodaj spoznala z japonsko kulturo. Tipi\xc4\x8dni japonski motivi in zna\xc4\x8dilnosti so ji dajali ideje pri ustvarjanju. Tako je od 1903/04 naprej po vzgledu Japoncev na primer uporabljala ravne linije za okvire svojih izdelkov iz lesa in linoleja in tudi svoje tiskane grafike je ustvarjala po vzgledu japonske izrezovalne tehnike. \xc5\xbde 1906 je pri svoji sliki\xc2\xa0\xc2\xbbAleja v parku Saint Cloud\xc2\xab\xc2\xa0uporabila t. i. japonsko prisilno perspektivo in leta 1908 v Murnauu, ko je slikala s Kandinskim, Werefkinovo in Javlenskim je spet posegla k tej metodi. Kar trikrat je naslikala\xc2\xa0\xc2\xbbRavno cesto\xc2\xab, ki vodi v Kochel am See. Ko je razmno\xc5\xbeila prvo verzijo je o tem pisala Kandinskemu:\xc2\xa0\xc2\xbbKer je bolje ne znam naslikati, sem jo kolikor to\xc4\x8dno je \xc5\xa1lo prekopirala na ve\xc4\x8dje, a manj\xc5\xa1a \xc5\xa1tudija je vseeno bolj\xc5\xa1a. Ampak hotela sem jo imeti \xc5\xa1e enkrat.\xc2\xab\xc2\xa0Glede perspektive se je zagotovo usmerjala tudi po Kandinskem, v slogu pa je sledila t. i.\xc2\xa0\xc2\xbbcloisonizmu\xc2\xab\xc2\xa0Javlenskega.\n_START_SECTION_\nNagrade\n_START_PARAGRAPH_\n1956 je Gabriele M\xc3\xbcnter prejela nagrado na podro\xc4\x8dju likovne umetnosti mesta M\xc3\xbcnchen. Njeno ime nosi tudi nagrada za umetnice na podro\xc4\x8dju slikovne umetnosti, ki jo podeljuje \xc5\xbdenski muzej v Bonnu.'