b'\n_START_ARTICLE_\nIlija Badovinac\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nDru\xc5\xbeina Ilije se je v Rosalnice preselila iz \xc5\xbdumberka leta 1902. Osnovno \xc5\xa1olo je Ilija tako obiskoval v Metliki, po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1olanju pa je ostal na doma\xc4\x8di kmetiji._NEWLINE_Med slu\xc5\xbeenjem voja\xc5\xa1kega roka se je izkazal kot dober vojak, za kar je bil nagrajen s \xc4\x8dinom desetnika. Po vrnitvi domov se je za\xc4\x8del aktivno ukvarjati s politiko in se je pridru\xc5\xbeil levemu politi\xc4\x8dnemu taboru komunistov. \xc4\x8clan Komunisti\xc4\x8dne partije je postal spomladi 1942._NEWLINE_V narodnoosvobodilni boj se je vklju\xc4\x8dil 20. maja 1942, ko se je priklju\xc4\x8dil 2. belokranjski \xc4\x8deti, iz katere se je kmalu oblikoval belokranjski bataljon, \xc5\xbee konec junija 1942 pa Belokranjski odred. Kot borec odreda je Ilija Badovinac sodeloval v \xc5\xa1tevilnih bojih na Dolenjskem in v Beli krajini. Tako je sodeloval pri napadu na voja\xc5\xa1ko utrdbo Hrast, bunker italijanske stra\xc5\xbee pri Ro\xc5\xbenem Dolu in karabinjersko postajo v gostilni Zajc pod prevalom Vahta na Gorjancih._NEWLINE_\xc5\xbde julija 1942 je postal namestnik politi\xc4\x8dnega komisarja bataljona v Belokranjskem odredu, ob reorganizaciji Belokranjskega odreda pa je postal komandant prvega bataljona Zahodnodolenjskega oz. Gorjanskega odreda, ki je najve\xc4\x8d deloval na obmo\xc4\x8dju Gorjancev in \xc5\xbdumberka._NEWLINE_Ob novi reorganizaciji Zahodnodolenjskega odreda je bil Ilija Badovinac 24. decembra 1942 preme\xc5\xa1\xc4\x8den v Cankarjevo brigado, kjer je postal komandant 3. bataljona. Pod njegovim vodstvom se je bataljon \xc5\xa1e posebej izkazal v \xc4\x8dasu \xc4\x8detrte ofenzive, predvsem januarja in v za\xc4\x8detku februarja 1943. Takrat je bataljon ob napadu slovenskih in hrva\xc5\xa1kih partizanskih enot na italijanske enote, ki so bile poslane v \xc5\xbdumberak kot za\xc5\xa1\xc4\x8ditnica ostalih enot v smeri proti Bosni, uni\xc4\x8dil vrsto sovra\xc5\xbenikovih posadk. Badovinac se je odlikoval tudi v bojih na Dolenjskem, predvsem pri \xc5\xbdu\xc5\xbeemberku, ki so potekali med 25. in 28. julijem 1943._NEWLINE_14. septembra 1943 je bil Badovinac razre\xc5\xa1en dol\xc5\xbenosti poveljnika 3. bataljona, 24. septembra istega leta pa je bil imenovan za namestnika komandanta novoustanovljene 12. slovenske narodnoosvobodilne brigade. S to enoto je bil aktiven v \xc4\x8dasu \xc5\xa1este sovra\xc5\xbenikove ofenzive, z njo pa je novembra 1943 sodeloval tudi pri obleganju Novega mesta._NEWLINE_Zaradi kasnej\xc5\xa1ih nesoglasij je bil konec novembra 1943 preme\xc5\xa1\xc4\x8den v legendarno XIV. divizijo, kjer je postal komandant 1. bataljona 2. slovenske narodnoosvobodilne udarne brigade \xc2\xbbLjubo \xc5\xa0ercer\xc2\xab, s katero se je udele\xc5\xbeil tudi znamenitega pohoda XIV. divizije na \xc5\xa0tajersko in je kot komandant enote, ki je bila predhodnica ostalim enotam XIV. divizije, prvi med njimi prestopil slovensko-hrva\xc5\xa1ko mejo na Sotli ter bil tako prvi partizan na \xc5\xa0tajerskem._NEWLINE_1. bataljon je 12. februarja 1944 v dolini Gra\xc4\x8dnice pri Lokavcu varoval prehod divizije preko ceste Rimske Toplice \xe2\x80\x93 Jurklo\xc5\xa1ter. Pri tem je pri\xc5\xa1lo do spopada z nem\xc5\xa1kimi vojaki, pri \xc4\x8demer je Ilija Badovinac padel._NEWLINE_Za narodnega heroja je bil progla\xc5\xa1en 20. decembra 1951.'