b'\n_START_ARTICLE_\nWillem Einthoven\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nEinthovnov o\xc4\x8de je opravljal zdravni\xc5\xa1ko prakso v Vzhodni Indiji. Po njegovi smrti leta 1870 se je dru\xc5\xbeina vrnila na Nizozemsko in se naselila v Utrechtu. Leta 1878 se je kljub velikemu zanimanju za fiziko vpisal na Univerzo v Utrechtu in za\xc4\x8del \xc5\xa1udirati medicino. Kon\xc4\x8dal jo je leta 1885 in takoj so ga imenovali za profesorja fiziologije na Univerzi v Leidnu.\n_START_SECTION_\nElektri\xc4\x8dni tokovi v \xc4\x8dlove\xc5\xa1kem telesu\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde med \xc5\xa1tudijem se je za\xc4\x8del zanimati za majhne elektri\xc4\x8dne tokove, ki nastajajo v \xc4\x8dlove\xc5\xa1kem telesu. Obstoj le-teh je bil znan \xc5\xbee iz \xc4\x8dasov Luigija Galvanija, italijanskega anatoma, ki je \xc5\xbeivel stoletje prej, vendar znanje o njih takrat ni bilo \xc5\xa1e uporabno za podro\xc4\x8dje medicine._NEWLINE_Srce na primer deluje pri zdravem \xc4\x8dloveku v popolnem ritmu. Ta se ka\xc5\xbee vzdol\xc5\xbe sr\xc4\x8dne mi\xc5\xa1ice. Einthoven je domneval, da bi morda odklon od normalnega \xc5\xa1irjenja tokov lahko uporabili za ugotavljanje patolo\xc5\xa1kih pojavov, \xc5\xa1e preden bi jih lahko odkrili na katerikoli drug na\xc4\x8din._NEWLINE_Leta 1903 je Einthoven razvil prvi galvanometer na struno. Sestavljala ga je tanka prevodna \xc5\xbeica, speljana skozi magnetno polje. Tok, ki je stekel skozi \xc5\xbeico, je povzro\xc4\x8dil, da bi se ta odklonila v pravem kotu na smer magnetnih silnic, velikost odklona pa bi bila sorazmerna z jakostjo toka. Ob\xc4\x8dutljivost izuma je bila zadostna za snemanje spremenljivih elektri\xc4\x8dnih potencialov srca._NEWLINE_Einthoven je nenehno izpopolnjeval svoj izum in ugotavljal pomen nara\xc5\xa1\xc4\x8danja in padanja potenciala. Do leta 1906 je primerjal dobljene vrhove in doline z razli\xc4\x8dnimi vrstami sr\xc4\x8dnih nepravilnosti; rezultat so pozneje imenovali elektrokardiogram oziroma EKG. Slednji je tako postal dragoceni diagnosti\xc4\x8dni pripomo\xc4\x8dek, poleg tega pa je pokazal pot nem\xc5\xa1kemu psihiatru Hansu Bergerju, da je podobno za\xc4\x8del snemati elektri\xc4\x8dne potenciale v mo\xc5\xbeganih (iz njegovega odkritja se je pozneje razvila tehnika elektroencefalograma). Joseph Erlanger in Herbert Spencer Gasser, ameri\xc5\xa1ka fiziologa, sta do kraja izpopolnila tehniko ter tako dobila \xc5\xa1e dodatno informacijo o elektri\xc4\x8dnih lastnostih \xc5\xbeivca._NEWLINE_Leta 1924 je Einthoven dobil za razvoj elektrokardiografije Nobelovo nagrado za fiziologijo ali medicino.'