b'\n_START_ARTICLE_\nSalvador Luria\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nOdra\xc5\xa1\xc4\x8dal je v \xc4\x8dasu vzpona fa\xc5\xa1izma v Italiji, pri \xc4\x8demer je nanj velik vtis naredil odpor njegovih u\xc4\x8diteljev proti tej ideologiji. Kot u\xc4\x8denec sicer ni izstopal in sprva ni imel ambicije po karieri znanstvenika; na prigovarjanje star\xc5\xa1ev je vpisal \xc5\xa1tudij medicine na Univerzi v Torinu, kjer je diplomiral leta 1935, vendar zdravnik ni \xc5\xbeelel postati. Namesto tega je izbral specializacijo iz radiologije, ki mu je omogo\xc4\x8dila zdru\xc5\xbeiti zanimanje za fiziko in biologijo. Prekinil jo je v letih 1936\xe2\x80\x931937 zaradi slu\xc5\xbeenja voja\xc5\xa1kega roka, nato pa jo od\xc5\xa1el kon\xc4\x8dat na Univerzo v Rimu, kjer se poleg tega resneje poglobil v fiziko. Tu se je seznanil z Delbr\xc3\xbcckovimi idejami o genih kot molekulah in z bakteriofagi._NEWLINE_Do konca leta 1938 mu je bilo zaradi antisemitske politike (sam je bil judovskega porekla) udejstvovanje v akademskih krogih povsem prepre\xc4\x8deno, zato je od\xc5\xa1el v Pariz, kmalu po tistem pa je pred napredujo\xc4\x8do nem\xc5\xa1ko vojsko u\xc5\xa1el preko Portugalske v Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave Amerike. Tu je po Fermijevem posredovanju dobil \xc5\xa1tipendijo Rockefellerjevega sklada za delo na Univerzi Columbia v New Yorku, kmalu po prihodu je spremenil tudi ime._NEWLINE_Delbr\xc3\xbccka je spoznal konec leta 1940 in naslednje poletje pre\xc5\xbeivel na raziskovalnem obisku pri njemu v Laboratoriju Cold Spring Harbor. Tam sta preu\xc4\x8devala razmno\xc5\xbeevanje bakteriofagov, vendar sta imela te\xc5\xbeave z interpretacijo rezultatov poskusov, saj osnove zgradbe in delovanja DNK \xc5\xa1e niso bile znane. Po tistem je z biofizikom Thomasom Andersonom naredil prve posnetke bakteriofagov z elektronskim mikroskopom in natan\xc4\x8dno izmeril njihovo velikost, kar mu je prineslo \xc5\xa1tipendijo Guggenheimovega sklada za nadaljevanje sodelovanja z Delbr\xc3\xbcckom na Univerzi Vanderbilt. Leta 1943 je nato postal predavatelj na Univerzi Indiane, kjer sta izvedla njun znamenit poskus, s katerim sta dokazala, da lahko bakterije s spontanimi mutacijami razvijejo odpornost proti bakteriofagom. To je bil klju\xc4\x8dni dokaz, da ima mehanizem odpornosti genetsko osnovo in ne deluje po lamarkisti\xc4\x8dnih na\xc4\x8delih kot je bilo stali\xc5\xa1\xc4\x8de nekaterih raziskovalcev tistega \xc4\x8dasa._NEWLINE_S svojim delom sta navdu\xc5\xa1ila kolega Alfreda Hersheyja, s katerim so po sre\xc4\x8danju leta 1943 tvorili jedro t. i.\xc2\xa0\xc2\xbbfagne skupine\xc2\xab\xc2\xa0raziskovalcev, saj so menili, da so bakteriofagi uporaben model za odkrivanje osnov molekularne biologije. V naslednjih letih so pritegnili \xc5\xa1e ve\xc4\x8d znanstvenikov in postavili standarde za raziskave da bi omogo\xc4\x8dili primerljivost izsledkov. Luria je nadaljeval s pou\xc4\x8devanjem na Univerzi Indiane, kjer je bil njegov prvi doktorski \xc5\xa1tudent James D. Watson, kasnej\xc5\xa1i soodkritelj kemijske zgradbe DNK. Leta 1945 se je poro\xc4\x8dil s psihologinjo Zello Hurwitz, leta 1947 je prevzel ameri\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavljanstvo, dve leti kasneje se mu je rodil sin Daniel. Po selitvi na Univerzo Illinoisa v Urbani-Champaign leta 1950 je prispeval \xc5\xa1e eno pomembno odkritje, namre\xc4\x8d da so bakterije sposobne z encimi zavreti aktivnost bakteriofagov. Izkazalo se je, da gre za nov razred encimov, kasneje poimenovanih restrikcijski encimi oz. restriktaze, ki cepijo fagno DNK na dolo\xc4\x8denih mestih, lastna DNK bakterij pa je za\xc5\xa1\xc4\x8ditena z metilacijo. Restriktaze so postale klju\xc4\x8dno orodje pri novi tehnologiji rekombinantne DNK._NEWLINE_V \xc5\xa1tudijskem letu 1958/59 je od\xc5\xa1el kot svetovalec na Tehnolo\xc5\xa1ki in\xc5\xa1titut Massachusettsa (MIT), kjer je kasneje postal predstojnik reorganiziranega \xc5\xa1tudijskega programa mikrobiologije. Pozornost, ki so je bile zdaj dele\xc5\xbene raziskave bakteriofagov, mu namre\xc4\x8d ni odgovarjala, zato se je \xc5\xbeelel posvetiti manj obleganemu podro\xc4\x8dju. V ta namen je leto dni pre\xc5\xbeivel v Parizu pri Jacquesu Monodu, kjer se je seznanil z encimskim delovanjem v bakterijskih membranah in nato naslednje desetletje svoje kariere posvetil protimikrobnemu delovanju kolicinov. Leta 1972 je na MIT postal direktor novega centra za raziskave raka, kjer je bil eden od njegovih prvih sodelavcev kasnej\xc5\xa1i nobelovec David Baltimore. Center je vodil do svoje upokojitve leta 1985, v tem zadnjem obdobju svoje kariere je deloval predvsem kot organizator in mentor mlaj\xc5\xa1im raziskovalcem._NEWLINE_Poleg raziskovalnega dela je bil znan tudi po pogostem javnem opredeljevanju do razli\xc4\x8dnih dru\xc5\xbebenih problemov. V 1950. letih se je pridru\xc5\xbeil skupini znanstvenikov pod Paulingovim vodstvom, ki je opozarjala na nevarnosti jedrske tehnologije (posebej jedrskega oro\xc5\xbeja), kasneje pa je kot udele\xc5\xbeenec mirovnega gibanja kritiziral tudi ameri\xc5\xa1ko posredovanje v vietnamski vojni. Administracija takratnega predsednika Nixona mu je zaradi tega prepre\xc4\x8dila svetovanje pri projektih Nacionalnih in\xc5\xa1titutov za zdravje, vendar resnej\xc5\xa1ih posledic ni ob\xc4\x8dutil. Napisal je tudi poljudnoznanstveno knjigo Life: the Unfinished Experiment, za katero je leta 1974 prejel priznanje National Book Award.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nZa prelomna odkritja na podro\xc4\x8dju genetike bakteriofagov, zaradi katerih velja za enega od za\xc4\x8detnikov molekularne biologije, je s sodelavci prejel \xc5\xa1tevilna priznanja. Z Delbr\xc3\xbcckom in Herscheyjem so si leta 1969 razdelili Nobelovo nagrado za fiziologijo in medicino. Istega leta sta Luria in Delbr\xc3\xbcck prejela tudi nagrado Louise Gross Horwitz, ki jo podeljuje Univerza Columbia, Luria pa je leta 1991 prejel \xc5\xa1e nacionalno medaljo znanosti ZDA._NEWLINE_Bil je tudi \xc4\x8dlan Ameri\xc5\xa1ke akademije umetnosti in znanosti (od 1959) in Nacionalne akademije znanosti ZDA (od 1960) ter prejemnik ve\xc4\x8d \xc4\x8dastnih doktoratov razli\xc4\x8dnih univerz.'