b'\n_START_ARTICLE_\nAmbro\xc5\xbe Milanski\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in mladost\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je leta 339 v Trieru (v dana\xc5\xa1nji Nem\xc4\x8diji), kjer je bil njegov o\xc4\x8de Avrelij Ambro\xc5\xbe cesarski namestnik \xe2\x80\x93 vodja pretorijanske prefekture \xe2\x80\x93 za rimsko provinco Galijo, ki je takrat obsegala velike dele dana\xc5\xa1nje Francije, \xc5\xa0panije, Italije in tudi Nem\xc4\x8dije. Mati je bila zgledna kr\xc5\xa1\xc4\x8danska \xc5\xbeena, ki se je po zgodnji mo\xc5\xbeevi smrti okrog 354 s tremi otroki \xe2\x80\x93 od katerih je bil Ambro\xc5\xbe najmlaj\xc5\xa1i \xe2\x80\x93 vrnila v svoje o\xc4\x8detno mesto Rim._NEWLINE_Anekdota o njegovem otro\xc5\xa1tvu pripoveduje naslednji dogodek:_NEWLINE_Ambro\xc5\xbeu se je \xc5\xa1e kot dojen\xc4\x8dku, spe\xc4\x8demu v zibelki na doma\xc4\x8dem dvori\xc5\xa1\xc4\x8du, na glavo usedel roj \xc4\x8debel. Pestunja, ki ga je varovala, je za\xc4\x8dela kri\xc4\x8dati in klicati na pomo\xc4\x8d. Ambro\xc5\xbeev o\xc4\x8de - izku\xc5\xa1en \xc4\x8debelar - je ukazal, naj pustijo otroka na miru in tako se je roj \xc4\x8dez \xc4\x8das dvignil, ne da bi otroka pi\xc4\x8dila ena sama \xc4\x8debela. Po tem dogodku je o\xc4\x8de dal otroku ime Ambrozij. Ambrozija je gr\xc5\xa1ki izraz za mano, ki naj bi bila hrana za bogove in je dajala ve\xc4\x8dno mladost in nesmrtnost. Ambrosios (gr\xc5\xa1ko \xce\xb1\xce\xbc\xce\xb2\xcf\x81\xce\xbf\xcf\x83\xce\xb9\xce\xbf\xcf\x82) pa pomeni nesmrten._NEWLINE_O\xc4\x8de pa je ob tem dogodku menil, da \xc4\x8debelji roj, ki je v otrokovih ustih pustil obilico medu, pomeni, da bo iz tega otroka \xc5\xa1e nekaj velikega. \xc4\x8cebele, ki srkajo sladkobo iz cvetlic da so bile simbol sladkobe, ki se bo izlivala iz Ambro\xc5\xbeevih ust, kadar bo govoril. To mu pozneje priznava tudi u\xc4\x8ditelj govorni\xc5\xa1tva Avgu\xc5\xa1tin. Druga anekdota pa pravi:_NEWLINE_V Rimu je Ambro\xc5\xbe kot majhen otrok videl, kako so nekemu prispelemu \xc5\xa1kofu poljubljali roko. Ko je pri\xc5\xa1el domov, je tudi on ponudil roko nekaterim otrokom z besedami:\xc2\xa0\xc2\xbbPoljubljajte moje roke, kajti tudi jaz bom s\xc4\x8dasoma \xc5\xa1kof.\xc2\xab\xc2\xa0Kar je takrat dejal v \xc5\xa1ali, se je pozneje uresni\xc4\x8dilo.\n_START_SECTION_\nGovornik\n_START_PARAGRAPH_\nV Rimu je Ambro\xc5\xbe uspe\xc5\xa1no kon\xc4\x8dal retorske in pravne \xc5\xa1tudije in postal slovit govornik in pravnik ter z 32 leti upravnik pokrajin Ligurije in Emilije. Cesarski pretorijanski prefekt Anicij Prob (Anicius Probus) mu je pred odhodom na novo dol\xc5\xbenost, ko je postal sodni\xc5\xa1ki cesarski namestnik v Milanu, dejal: \xe2\x80\x9ePojdi tja in sprejmi svojo slu\xc5\xbebo ne kot sodnik, ampak kot \xc5\xa1kof.\xe2\x80\x9d S tem je hotel re\xc4\x8di, naj Ambro\xc5\xbe vlada svoje podlo\xc5\xbenike ne s strogostjo, ampak z ljubeznijo in krotkostjo. Ko so ga slovesno sprejeli v Milanu, je z modrim in krotkim vladanjem tako pridobil srca podrejenih, da so ga v vsem z veseljem ubogali in vdano ljubili.\n_START_SECTION_\nIzvolitev za \xc5\xa1kofa\n_START_PARAGRAPH_\nBil je komaj dve leti v Milanu, ko je umrl tamkaj\xc5\xa1nji arijanski \xc5\xa1kof Avksencij, ki ga je bil umestil cesar Konstancij. Ko so se vneli nemiri ob volitvah novega \xc5\xa1kofa v Milanu med arijanci in katoli\xc4\x8dani, je Ambro\xc5\xbe z oddelkom vojakov kot sodni\xc5\xa1ki namestnik stopil v cerkev, da bi pomiril sprto mno\xc5\xbeico. Ko je kon\xc4\x8dal svoj poziv k mirnim volitvam, je neki otrok je zaklical:\xc2\xa0\xc2\xbbAmbro\xc5\xbe naj bo \xc5\xa1kof!\xc2\xab, kar je poprijela vsa cerkev: \xe2\x80\x9eAmbro\xc5\xbe je na\xc5\xa1 \xc5\xa1kof!\xe2\x80\x9d\xc2\xa0\xc2\xbbTako se je zgodilo,\xc2\xab\xc2\xa0pi\xc5\xa1e Paulinus v \xc5\xbeivljenjepisu sv. Ambro\xc5\xbea,\xc2\xa0\xc2\xbbda so se tisti, ki so bili poprej hudo sprti . . ., ki so se med seboj pobijali, zdaj v \xc4\x8dude\xc5\xbeni in neverjetni slogi zedinili zanj.\xc2\xab\xc2\xa0Obe strani sta spoznali, da je izvolitev odli\xc4\x8dnega, pametnega in nepristranskega namestnika, ki doslej \xc5\xa1e ni opravljal nobene cerkvene slu\xc5\xbebe, najbolj\xc5\xa1a re\xc5\xa1itev. Ambro\xc5\xbe je ljudstvo najprej prepri\xc4\x8deval, da ne more biti \xc5\xa1kof, ker za to ni sposoben in \xc5\xa1e ni niti kr\xc5\xa1\xc4\x8den; nato je iz mesta ve\xc4\x8dkrat pobegnil in se skrival, pa so ga ljudje na\xc5\xa1li in ga zastra\xc5\xbeili v pala\xc4\x8di, dokler cesar Valentinijan I. ni potrdil izvolitve. Cesar se je \xc4\x8dutil celo po\xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denega, da je so njegovi podlo\xc5\xbeniki zaupali upravo ve\xc4\x8dnih dobrin tistemu, ki mu je on zaupal upravo \xc4\x8dasnih dobrin.  Po kratkih pripravah je bil kr\xc5\xa1\xc4\x8den in osem dni zatem, 7. decembra leta 374, posve\xc4\x8den v \xc5\xa1kofa. Ambro\xc5\xbeu je bilo petintrideset let. Sedaj si je prizadeval, da bi vestno opravljal \xc5\xa1kofovsko slu\xc5\xbebo._NEWLINE_Ker ni imel zadostni teolo\xc5\xa1ke izobrazbe, je v za\xc4\x8detku \xc5\xa1kofovske slu\xc5\xbebe veliko \xc5\xa1tudiral in se podredil vodstvu izku\xc5\xa1enega duhovnika Simplicijana, ki ga je bil tudi krstil in ki je postal pozneje njegov naslednik (397-401). Poglabljal se je predvsem v spise gr\xc5\xa1kih cerkvenih o\xc4\x8detov, pa tudi v spise Filona, Plotina, Cicerona in drugih resnih poganskih pisateljev. V razlagi svetega pisma se je opiral zlasti na Origena, Bazilija in Atanazija; z njimi si je tudi dopisoval.\n_START_SECTION_\nAsket in zavetnik reve\xc5\xbeev\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0kofovsko slu\xc5\xbebo je za\xc4\x8del s tem, da je svoje zlato in srebro razdelil med reve\xc5\xbee, nepremi\xc4\x8dnine pa cerkvam; le sestri redovnici je izgovoril letno podporo. On, ki je dotlej bil navajen na najimenitnej\xc5\xa1e \xc5\xbeivljenje, je odtlej \xc5\xbeivel v najve\xc4\x8djem ubo\xc5\xa1tvu: razen sobot in nedelj se je vsak dan strogo postil; na podro\xc4\x8dju svoje \xc5\xa1kofije ni hodil nikamor v gosti.  Ko so mu zdravniki strogi post odsvetovali kot zdravju \xc5\xa1kodljiv, je smehljajo\xc4\x8d se odvrnil: \xe2\x80\x9eV preobjedenosti so \xc5\xbee mnogi na\xc5\xa1li smrt, v postu pa \xc5\xa1e nobeden.\xe2\x80\x9d Kot \xc5\xa1kof je sklenil, da bo vsak dan ma\xc5\xa1eval, vsako nedeljo pridigal ter obiskal vse \xc5\xbeupnije v obse\xc5\xbeni milanski metropoliji, h kateri je spadalo petnajst \xc5\xa1kofij. Pridigal je tako prepri\xc4\x8dljivo, da so ga pazljivo poslu\xc5\xa1ali tudi posvetne\xc5\xbei. Kadar je priporo\xc4\x8dal devi\xc5\xa1tvo, je bil tako prepri\xc4\x8dljiv, da mnoge matere svojih h\xc4\x8dera niso pustile k ma\xc5\xa1i, da ne bi ob poslu\xc5\xa1anju zgubile \xc5\xbeeljo po poroki in napravile obljubo \xc4\x8distosti. Njegovo stanovanje je bilo \xc5\xa1irom odprto za vse, ki so bili pomo\xc4\x8di ali nasveta potrebni.  Tako pravi o njem Avgu\xc5\xa1tin:_NEWLINE_Nisem bil namre\xc4\x8d \xc5\xa1e ujel prilike, da bi ga bil povpra\xc5\xa1al, kar bi bil rad in kakor bi bil rad; saj so me izklju\xc4\x8devala od njegovih u\xc5\xa1es in ust cela krdela bednih ljudi, ki jim je pomagal v njih kri\xc5\xbeih in zadregah. A kadar ni imel opravka z njimi - to je bilo vselej le kratko ped \xc4\x8dasa -, si je krep\xc4\x8dal telo s potrebno hrano ali duha z branjem. Toda kadar je bral, so mu le o\xc4\x8di pobirale vrstice, mu je le srce prodiralo v vsebino, glas in jezik pa sta mirovala. Bil sem ve\xc4\x8dkrat navzo\xc4\x8d - nikomur namre\xc4\x8d ni branil dostopa in tudi obiskov napovedovati pri njem ni bilo navada -, a nikoli ga nisem videl druga\xc4\x8de brati kot potihoma. Sicer je imel pa dovolj razloga za tiho branje \xc5\xbee v tem, da je moral paziti na svoj glas, ker mu je izredno rad zahripeval.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeabna pravi\xc4\x8dnost\n_START_PARAGRAPH_\nKot dober \xc5\xa1kof se je zavzemal za na\xc4\x8delno enakost med vsemi ljudmi ter za socialno pravi\xc4\x8dnost: bogati naj pomagajo reve\xc5\xbeem, reve\xc5\xbei pa naj var\xc4\x8dno uporabljajo svoje premo\xc5\xbeenje: Bog je dal zemeljske dobrine na razpolago vsem ljudem._NEWLINE_V cesarskem mestu se je vztrajno bojeval proti razvadam in zlorabam. Ni prizana\xc5\xa1al bogata\xc5\xa1em, \xe2\x80\x9eki se pona\xc5\xa1ajo s konjskim in pasjim rodovnikom\xe2\x80\x9d, na reve\xc5\xbee pa pozabljajo; grajal pa je tudi reve\xc5\xbee, \xe2\x80\x9eki nimajo tunike in gri\xc5\xbeljaja za jutri, pa se opijajo po kr\xc4\x8dmah\xe2\x80\x9d. Reve\xc5\xbeem pa je bil pravi o\xc4\x8de.  Leta 377 so Goti opusto\xc5\xa1ili Trakijo in Ilirijo ter ujetnike prodajali kot su\xc5\xbenje. Ambrozij je opogumljal \xc5\xa1kofe, duhovnike in vernike, naj kupujejo te nesre\xc4\x8dnike. Sam je prednja\xc4\x8dil z zgledom, ko je za to porabil vse svoje prihranke, pa tudi razprodal dragocene cerkvene posode ter odgovarjal tistim, ki so se nad tem pohuj\xc5\xa1evali: \xe2\x80\x9eTo je tisto zlato, ki ima resni\xc4\x8dno vrednost; to je Kristusovo zlato, ki osvobaja od smrti.\xe2\x80\x9d\n_START_SECTION_\nAvgu\xc5\xa1tinovo spreobrnjenje\n_START_PARAGRAPH_\nZnan je bil kot ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8d govornik. Ob njegovih pridigah se je po lastnem pri\xc4\x8devanju spreobrnil iz poganstva in manihejstva na katoli\xc5\xa1ko vero tudi Avrelij Avgu\xc5\xa1tin. Okrog 385 je pri\xc5\xa1el v Milan poslu\xc5\xa1at Ambro\xc5\xbeeve pridige. Hotel je preu\xc4\x8devati njegov na\xc4\x8din; to ga je pa pritegnilo tudi k vsebini. Sam pravi:_NEWLINE_U\xc5\xbeival sem ob ljubkosti njegovega podajanja, ki je bilo v pogledu dikcije bolj izobra\xc5\xbeeno, pa manj vedro in bo\xc5\xbeajo\xc4\x8de kakor Favstovo. Glede vsebine pa si kake primere med njima niti misliti ni mogo\xc4\x8de: saj je blodil eden po blodnjaku manihejskih prevar, drugi pa z blagonosno gore\xc4\x8dnostjo u\xc4\x8dil blaginjo. _NEWLINE_Ambro\xc5\xbeevi govori so po\xc4\x8dasi le vplivali na Avgu\xc5\xa1tina, ki je takrat dvomil o mo\xc5\xbenosti spoznanja resnice:_NEWLINE_Ni mi bilo sicer niti malo do tega, da bi bil spoznal, kar je govoril, ampak edino do tega, da sem poslu\xc5\xa1al, kako je govoril; vendar mi je prihajala v srce obenem z besedami, ki sem jih ljubil, tudi vsebina, ki sem jo zanemarjal. Ko sem torej odpiral srce, da bi dojemal, kako zgovorno je govoril, je vstopalo vanj - polagoma, ali vendar - tudi spoznanje, kako prav je govoril. _NEWLINE_\xc5\xa0kof Ambro\xc5\xbe je na Veliko no\xc4\x8d 387 krstil Avgu\xc5\xa1tina, ki se je s prijateljem Alipijem in sinom Adeodatom temeljito pripravil na ta dogodek. Sam opisuje to veliko do\xc5\xbeivetje:_NEWLINE_Prejeli smo krst in zbe\xc5\xbeala je od nas vsa skrb in nemir zavoljo gre\xc5\xa1ne preteklosti. V tistih dneh sem bil nenasiten za \xc4\x8dudovito sladkost, ki sem jo oku\xc5\xa1al, ko sem meril globino tvojih namemov o odre\xc5\xa1enju \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega rodu. _NEWLINE_Pozneje je Avgu\xc5\xa1tin postal \xc5\xa1kof v Hiponu v Severni Afriki, dana\xc5\xa1njem Tunisu. Ambro\xc5\xbe in njegov u\xc4\x8denec Avgu\xc5\xa1tin, kakor tudi Hieronim in Gregor Veliki so \xc5\xa1tirje izvirni in veliki cerkveni u\xc4\x8ditelji Zahodne Cerkve.\n_START_SECTION_\nCerkev in dr\xc5\xbeava\n_START_PARAGRAPH_\nKot prijatelj in svetovalec cesarjev Gracijana (375-383), Valentinijana (375-392) in Teodozija (379-395) je Ambro\xc5\xbe odlo\xc4\x8dilno vplival na cerkveno politiko in tako postal vodilni lik zahodne Cerkve. Politi\xc4\x8dnemu poenotenju se je uprl v obeh smereh: politi\xc4\x8dni oblasti je prepovedal poseganje na cerkveno-versko podro\xc4\x8dje; vendar je dr\xc5\xbeavni oblasti priznaval samostojnost in vlogo v dr\xc5\xbeavljanskem \xc5\xbeivljenju. S tem se je oddaljil od bizantinskega gledanja, po katerem je cesar kot Bo\xc5\xbeji namestnik na zemlji zahteval zase izklju\xc4\x8dno oblast na obeh podro\xc4\x8djih (teokracija). Zahodno gledanje je pa dualisti\xc4\x8dno tudi na politi\xc4\x8dnem podro\xc4\x8dju.  Ambro\xc5\xbe je \xc5\xbeelel Cerkev osvoboditi iz pretesne povezanosti z dr\xc5\xbeavo. Tako pravi: \xe2\x80\x9eCesar ni nad Cerkvijo, ampak je v Cerkvi\xe2\x80\x9d. \xe2\x80\x9eCesarjeve so pala\xc4\x8de, cerkve so pa \xc5\xa1kofove.\xe2\x80\x9d\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0krlat \xc5\xa1e ne napravi za duhovnika\n_START_PARAGRAPH_\nCesarja Valentinijana II. je njegov vojskovodja Maksim vrgel s prestola; vendar mu je pri\xc5\xa1el na pomo\xc4\x8d vzhodni cesar Teodozij Veliki, porazil Maksima in mu pomagal nazaj do oblasti. Tri leta je ostal v Italiji. Ko je hotel v Milanu zasesti prostor v prezbiteriju, kot je bil navajen v Carigradu, mu je pokazal Ambro\xc5\xbe z roko med laike z besedami: \xe2\x80\x9e\xc5\xa0krlat napravi za cesarja, ne pa za duhovnika.\xe2\x80\x9d Odtlej Teodozij niti v Carigradu ni ostajal v prezbiteriju, ampak med ljudstvom. Ko ga je patrijarh Nektarij prosil, naj zopet zasede prej\xc5\xa1nje mesto v koru, je cesar odvrnil: \xe2\x80\x9e\xc5\xbdal sem pozno spoznal razlo\xc4\x8dek med \xc5\xa1kofom in cesarjem: pogosto so me obdajali prilizovalci; \xc5\xa1ele sedaj sem na\xc5\xa1el mo\xc5\xbea, ki mi je povedal resnico. Jaz poznam samo enega, ki je vreden \xc5\xa1kofovstva, Ambro\xc5\xbea.\xe2\x80\x9d\n_START_SECTION_\nCesar dela javno pokoro\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 390 je drhal umorila cesarskega namestnika v Solunu. Teodozij je hotel pomoriti vse solunske prebivalce. Na Ambro\xc5\xbeevo pro\xc5\xa1njo je obljubil, da bodo kaznovani le krivci; vendar ni dr\xc5\xbeal besede: vojska je segnala sedem tiso\xc4\x8d me\xc5\xa1\xc4\x8danov \xe2\x80\x93 tudi otrok, \xc5\xbeena in starcev \xe2\x80\x93 v stadion, in jih pomorila. \xc5\xa0kof je cesarja takoj opozoril, da mora za ta zlo\xc4\x8din delati javno pokoro. Kljub temu pa je Teodozij hotel priti v cerkev. Ambro\xc5\xbe se je postavil oble\xc4\x8den v \xc5\xa1kofovska obla\xc4\x8dila pred vhodna vrata, postavil \xc5\xa1kofovsko palico prek stopnic in rekel: \xe2\x80\x9eZdi se, da veli\xc4\x8dino svojega prestopka tudi sedaj, ko se je tvoja jeza polegla, ne uvidi\xc5\xa1 zaradi svojega visokega polo\xc5\xbeaja. Vendar se ne daj zaslepiti od sijajnega \xc5\xa1krlata, ki pokriva ubogo telo. Vsi skupaj imamo enega gospoda Boga in kralja, stvarnika sveta. Ali si upa\xc5\xa1 svoje roke, ki se jih \xc5\xa1e dr\xc5\xbeijo krvave srage, dvigniti v tem sveti\xc5\xa1\xc4\x8du k molitvi? Ali ho\xc4\x8de\xc5\xa1 prejeti Gospodovo telo z ustnicami, ki so dale stra\xc5\xa1no povelje?\xe2\x80\x9d Cesar se je hotel opravi\xc4\x8diti sklicujo\xc4\x8d se na kralja Davida, ki je sicer hudo gre\xc5\xa1il, vendar mu je Bog odpustil. Ambro\xc5\xbe pa mu je dejal: \xe2\x80\x9e\xc4\x8ce si Davida posnemal v grehu, ga posnemaj tudi v pokori!\xe2\x80\x9d Teodozij je obnemel in se podvrgel strogi, osem mesecev trajajo\xc4\x8di pokori ter je \xc5\xa1ele za Bo\xc5\xbei\xc4\x8d prejel odvezo od grehov in sveto obhajilo.\n_START_SECTION_\nVaruh katoli\xc5\xa1ke vere\n_START_PARAGRAPH_\nKo je Ambro\xc5\xbe napravil red v svoji metropoliji, je romal v Rim, da bi pokazal poglavarju Cerkve Damazu svojo vdanost ter molil na grobovih svetih apostolov. Njegovo odsotnost so hoteli izkoristiti arijanci, ki so se zana\xc5\xa1ali na svojo pokroviteljico cesarjevo mater Justino, po drugi strani pa na mladega cesarja Valentinijana. Ker se je oni dobro zavedal, da svoj prestol dolguje najve\xc4\x8d Ambro\xc5\xbeevi modrosti, se je poskus izgnanstva izjalovil. Takrat so najeli hudodelca, ki naj bi \xc5\xa1kofa umoril. Morilec se je res prikradel v \xc5\xa1kofovo sobo; ko ga je pa hotel zabosti z bode\xc5\xbeem, mu je roka ohromela in on se je ves prestra\xc5\xa1en zgrudil k Ambro\xc5\xbeevim nogam prose\xc4\x8d ga odpu\xc5\xa1\xc4\x8danja. Ko je pa Teodozij premagal upornega vojskovodja Maksima, je novi cesar s svojimi dolo\xc4\x8dbami za\xc5\xa1\xc4\x8ditil katoli\xc4\x8dane.\n_START_SECTION_\nPe\xc5\xa1anje arijanstva\n_START_PARAGRAPH_\nKo je Ambro\xc5\xbe napravil red v svoji metropoliji, je romal v Rim, da bi pokazal poglavarju Cerkve Damazu svojo vdanost ter molil na grobovih svetih apostolov. Njegovo odsotnost so hoteli izkoristiti arijanci, ki so se zana\xc5\xa1ali na svojo pokroviteljico cesarjevo mater Justino, po drugi strani pa na mladega cesarja Valentinijana. Ker se je on dobro zavedal, da svoj prestol dolguje Ambro\xc5\xbeevi modrosti, se je poskus izgnanstva izjalovil. Takrat so najeli hudodelca, ki naj bi \xc5\xa1kofa umoril. Morilec se je res prikradel v \xc5\xa1kofovo sobo; ko ga je pa hotel zabosti z bodalom, mu je roka ohromela in on se je ves prestra\xc5\xa1en zgrudil k Ambro\xc5\xbeevim nogam prose\xc4\x8d ga odpu\xc5\xa1\xc4\x8danja. _NEWLINE_Justina je sedaj zahtevala od Ambro\xc5\xbea, naj arijancem prepusti majhno cerkev v predmestju, tako imenovano baziliko Portiano, vendar Ambro\xc5\xbe zahteve ni hotel izpolniti, sklicujo\xc4\x8d se na cesarjevo slovesno priznanje nicejske veroizpovedi. Cesarica je nato zahtevala izro\xc4\x8ditev vseh cerkva arijancem, na kar Ambro\xc5\xbe ni odgovoril. Ko je cesarska vojska obkolila milansko baziliko, je navalilo ljudstvo v cerkev, odlo\xc4\x8deno, da raje izgubi svoje \xc5\xbeivljenje, kot da izgubi svojega \xc5\xa1kofa. S himnami, ki so nastale v teh dneh, s petjem psalmov in s pridigami je Ambro\xc5\xbe spodbujal navdu\xc5\xa1ene vernike. Ambro\xc5\xbe pa je skrbel tudi za to, da njegovi ljudje niso spro\xc5\xbeili nemirov. Ko so se naposled mno\xc5\xbei\xc4\x8dnemu navdu\xc5\xa1enju pridru\xc5\xbeili tudi vojaki, je moral dvor popustiti. Avgu\xc5\xa1tin je te dneve do\xc5\xbeivljal in so mu ostali v nepozabnem spominu:_NEWLINE_Bilo je namre\xc4\x8d leto dni ali nekaj malega \xc4\x8dez, kar je Justina, mati mladega cesarja Valentinijana, v svoji krivovernosti, v katero so jo bili zapeljali arijanci, zasledovala tvojega \xc4\x8dloveka Ambrozija. Takrat je bedelo pobo\xc5\xbeno ljudstvo v cerkvi, pripravljeno umreti skupaj s svojim \xc5\xa1kofom, tvojim slu\xc5\xbeabnikom. Tu je moja mati, tvoja dekla, pred vsemi drugimi v strahu in trepetu bedela in \xc5\xbeivela ob molitvah. Pa tudi nas, ki v svoji hladnosti \xc5\xa1e nismo goreli od \xc5\xbearine tvojega duha, je vznemirjala osuplost in zmeda me\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Tedaj je pri\xc5\xa1la odredba, naj se pojejo himne in psalmi po vzhodnem obi\xc4\x8daju, da bi se ljudstvo v utrudljivi \xc5\xbealosti ne naveli\xc4\x8dalo in ope\xc5\xa1alo. Tedaj si imenovanemu svojemu \xc5\xa1kofu v sanjah razodel, kje le\xc5\xbeijo telesni ostanki mu\xc4\x8dencev Gervazija in Protazija. Hranil si jih veliko let nedotaknjene v svoji skrivni zakladnici, da bi jih o pravem \xc4\x8dasu dvignil in ukrotil z njimi pobesnelost \xc5\xbeenske, pa \xc4\x8detudi je bila cesarica. Izkopali so jih in spravili na dan ter jih z vsemi dostojnimi \xc4\x8dastmi prenesli v Ambrozijevo baziliko. Ob prenosu je bilo ozdravljenih ve\xc4\x8d obsedenih, neki slepec pa je spregledal. Glas o \xc4\x8dude\xc5\xbeu se je razvedel, in \xc4\x8deprav se du\xc5\xa1a na\xc5\xa1e sovra\xc5\xbenice ni obrnila k \xc4\x8disti veri, se je vendar njena besnost toliko unesla, da nas ni ve\xc4\x8d preganjala.\n_START_SECTION_\nZaton poganstva\n_START_PARAGRAPH_\nCesar Teodozij je podpiral nicejsko veroizpoved, ki je priznavala Sveto Trojico, kot edino priznano obliko kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva po celem cesarstvu. 27. februarja 380 je razglasil katoli\xc5\xa1ko Cerkev .za edino zakonito vero in s tem prenehal dotedanjo podporo rimskih vladarjev poganstvu. _NEWLINE_Pod Ambro\xc5\xbeevim vplivom je cesar Gracijan 382 odrekel dr\xc5\xbeavno podporo poganskemu bogoslu\xc5\xbeju in odstranil iz senata \xc5\xa1e zadnji poganski simbol \xe2\x80\x93 kip Svobode (Victoria). Po ve\xc4\x8dini \xc5\xa1e vedno poganski senat kljub trikratnemu poskusu ni uspel kipa vrniti: to je prepre\xc4\x8dilo Ambro\xc5\xbeevo trikratno posredovanje pri cesarju.\n_START_SECTION_\nPesnik in pisatelj\n_START_PARAGRAPH_\nAmbro\xc5\xbe ni igral pomembne vloge le v cerkvenopoliti\xc4\x8dnem pogledu, amak tudi kot teolog in oblikovalec zahodne pobo\xc5\xbenosti. Zapustil je bogato zbirko bogoslovnih spisov, pridig in pisem. V bogoslu\xc5\xbeje je vpeljal ljudsko petje, sam je napisal ve\xc4\x8d himen in pesmi, preprostih po obliki in jeziku in jih uglasbil. Zato ga po pravici imenujejo\xc2\xa0\xc2\xbbo\xc4\x8de latinske cerkvene himnodije\xc2\xab; o tem pripominja Avgu\xc5\xa1tin:_NEWLINE_Koliko sem prejokal ob tvojih himnah in spevih, v globokem ganotju, ko sem poslu\xc5\xa1al sladko done\xc4\x8de glasove tvoje Cerkve! Ti glasovi so se mi zlivali v u\xc5\xa1esa in to\xc4\x8dila se mi je resnica v srce in vse vi\xc5\xa1e je plamenelo v meni \xc4\x8dustvo pobo\xc5\xbenosti in tekle so solze in bilo mi je dobro z njimi._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina njegovih pridig in spisov je posve\xc4\x8dena razlagi svetega pisma; pou\xc4\x8dne zglede, njihovo razlago in uporabnost v vsakdanjem \xc5\xbeivljenju je jemal zlasti iz stare zaveze, kar je napravilo na Avgu\xc5\xa1tina nepozaben vtis:_NEWLINE_Najprej sem za\xc4\x8del uvidevati, da je njegove nauke tudi mogo\xc4\x8de zagovarjati. Dotlej sem bil namre\xc4\x8d prepri\xc4\x8dan, da ni mogo\xc4\x8de manihejskim nasprotnikom nikjer ugovarjati v obrambo katoli\xc5\xa1ke vere; sedaj sem pa po\xc4\x8dasi spoznaval, da utegne \xc4\x8dlovek njeno resni\xc4\x8dnost vendarle priznavati, zlasti odkar sem ga sli\xc5\xa1al, kako je pogostoma razvozlaval posamezna mesta iz Svetega pisma stare zaveze, ki so mi bila uganka. Ko mi je tako postala ve\xc4\x8dina mest v teh knjigah po njegovi duhovni razlagi umljiva, sem \xc5\xbee toliko napredoval, da sem za\xc4\x8del grajati svojo dotedanjo malodu\xc5\xa1nost._NEWLINE_Tudi v dogmati\xc4\x8dnih in eti\xc4\x8dnih spisih rabi sveto pismo Ambro\xc5\xbeu za izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de in dokazovanje, kar je po\xc4\x8dasi prepri\xc4\x8dalo o resni\xc4\x8dnosti svetih knjig tudi dvomljivca Avgu\xc5\xa1tina:_NEWLINE_Veselilo me je nadalje, da sem se u\xc4\x8dil stare knjige .postave in prerokov prebirati z drugim o\xc4\x8desom kakor poprej, ko so se mi dozdevale nesmiselne. Z veseljem sem tudi poslu\xc5\xa1al, kako je Ambrozij ve\xc4\x8dkrat v svojih pridigah pred ljudstvom poudarjal in z vso vnemo tako reko\xc4\x8d kot ravnilo priporo\xc4\x8dal: \xc4\x8drka ubija, duh pa o\xc5\xbeivlja. \xc4\x8ce je namre\xc4\x8d kako mesto po \xc4\x8drki u\xc4\x8dilo na videz napak, je znal skrivnostni zastor odstraniti in odgrniti duhovno vsebino, ob tem pa ni ni\xc4\x8desar povedal, kar bi me bilo utegnilo odbijati._NEWLINE_Pospe\xc5\xa1eval je vsakdanjo molitev in \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje svetnikov, ter priporo\xc4\x8dal devi\xc5\xa1ki stan; za vzornico in pripro\xc5\xa1njico tega stanu je priporo\xc4\x8dal Marijo .\n_START_SECTION_\nSmrt in \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nUmrl je na Veliko soboto 4. aprila 397 v Milanu. Pokopan je v milanski stolnici. Ohranila se nam je njegova podoba v mozaiku, ki je nastala kmalu po njegovi smrti in je danes ohranjena v milanski baziliki, posve\xc4\x8deni sv. Ambro\xc5\xbeu, kjer je pokopan pod glavnim oltarjem. V Milanu je njemu v \xc4\x8dast zgrajena tudi cerkev svetega Ambro\xc5\xbea.\n_START_SECTION_\nZavetni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cebelarji, voskarji, \xc4\x8debele, sve\xc4\x8darji, doma\xc4\x8de \xc5\xbeivali, \xc5\xa1tudenti, Milano (mesto in nad\xc5\xa1kofija), \xc5\xa1olarji, \xc5\xa1tudentje, Italija,'