b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xbdalost\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdalost je eno od osnovnih \xc4\x8dustev, ki ga Oatley in Jenkins definirata kot nasprotje veselja.  Alessandri idr. \xc5\xbee dojen\xc4\x8dkov in mal\xc4\x8dkov odziv na bole\xc4\x8dino, oviranje ali lo\xc4\x8ditev od osebe, na katero se nave\xc5\xbeeta, razumeta tudi kot izraz \xc5\xbealosti. Milivojevi\xc4\x87 pravi, da odrasle osebe \xc5\xbealost ob\xc4\x8dutijo, ko se jim zdi, da so nekaj neupravi\xc4\x8deno izgubile.  Stopnja \xc5\xbealosti je odvisna od tega, kako navezani smo bili na objekt, ki smo ga izgubili. Tako je \xc4\x8dustvo intenzivnej\xc5\xa1e, \xc4\x8de je navezanost, pomembnost objekta ve\xc4\x8dja, ve\xc4\x8dji pa je tudi ob\xc4\x8dutek izgube. \xc5\xbdalost je v ve\xc4\x8dini primerov usmerjena v preteklost, lahko pa je usmerjena tudi v sedanjost ali prihodnost. \xc5\xbdalostna oseba \xc5\xbeeli pritegniti na\xc5\xa1o pozornost, saj si \xc5\xbeeli so\xc4\x8dutja._NEWLINE_Veliko razlik v do\xc5\xbeivljanju \xc5\xbealosti imamo na primer med mo\xc5\xa1kimi in \xc5\xbeenskami ter tudi glede na starost. Razli\xc4\x8dno stare osebe tudi razli\xc4\x8dno do\xc5\xbeivljajo \xc5\xbealost. Tako lahko nekdo skoraj nikoli ne ob\xc4\x8duti \xc5\xbealosti, drug pa se zjo\xc4\x8de le ob poslu\xc5\xa1anju \xc5\xbealostne glasbe. \xc5\xbdalost je v ve\xc4\x8dini primerov usmerjena v preteklost, \xc5\xbealostni postanemo, ko pomislimo in podo\xc5\xbeivljamo nek pretekel dogodek, ki nas je prizadel. Je pa lahko \xc5\xbealost usmerjena tudi v sedanjost in prihodnost. \xc5\xbdalostna oseba ho\xc4\x8de pritegniti pozornost drugih, \xc5\xbeeli si so\xc4\x8dutja, saj veliko krat ne vidi nobene mogo\xc4\x8de tola\xc5\xbebe za svojo situacijo. \xc5\xbdalost ima ve\xc4\x8d oblik, in tudi upliva na razli\xc4\x8dne aspekte na\xc5\xa1ega \xc5\xbeivljenja.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdalost in glasba\n_START_PARAGRAPH_\nOb poslu\xc5\xa1anju dolo\xc4\x8dene glasbe posameznik do\xc5\xbeivlja razli\xc4\x8dne emocije. Kako bo glasba u\xc4\x8dinkovala na posameznika je odvisno od ve\xc4\x8d spremenljivk, kot so osebnostne zna\xc4\x8dilnosti poslu\xc5\xa1alca, zvrst glasbe, izku\xc5\xa1nje in spomini poslu\xc5\xa1alca, psihi\xc4\x8dno stanje poslu\xc5\xa1alca v \xc4\x8dasu poslu\xc5\xa1anja glasbe, dejavniki iz okolja, ki vplivajo na posameznika, med poslu\xc5\xa1anjem itd. Tako so se nekateri raziskovalci osredoto\xc4\x8dili na to kako \xc5\xbealostna glasba vpliva do\xc5\xbeivljanje \xc4\x8dustev, in s pomo\xc4\x8djo poizkusa ugotovili, da je pri do\xc5\xbeivljanju \xc5\xbealosti ob poslu\xc5\xa1anju glasbe, pomembna sama \xc5\xbealostna glasba, ki lahko, kljub temu, da je nepoznana izzove \xc5\xbealost. Nepoznana \xc5\xbealostna glasba, na ob\xc4\x8dutenje \xc5\xbealosti mo\xc4\x8dneje vpliva pri bolj empati\xc4\x8dnih ljudeh. Najbolj pomemben pri do\xc5\xbeivljanju \xc5\xbealosti pa je \xc4\x8dlovekov spomin, saj je bila glasba, ki so si jo osebe v raziskavi izbrale same in jim je bila zato bolj pomembna, saj jih je spominjala na pretekle dogodke, bolj u\xc4\x8dinkovita pri vzbujanju \xc5\xbealosti, kot nepoznana. \xc4\x8custveno stanje oseb, ki so glasbo izbrale same, je bilo na koncu poizkusa slab\xc5\xa1e v primerjavi z drugimi, ki so poslu\xc5\xa1alo katerokoli glasbo, ki so jim jo izbrali drugi. _NEWLINE_V raziskavi so se raziskovalci spra\xc5\xa1evali:\xc2\xa0\xc2\xbbAli lahko glasba povzro\xc4\x8di \xc5\xbealost?\xc2\xab\xc2\xa0 Kon\xc4\x8dni rezultati so pokazali, da \xc5\xbealostna glasba lahko pri posamezniku povzro\xc4\x8di \xc5\xbealost. Vendar je vpliv odvisen od glasbe same \xe2\x80\x93 kak\xc5\xa1en odnos ima posameznik do nje \xe2\x80\x93 ter od osebnostnih lastnosti posameznika. Najpomembnej\xc5\xa1e odkritje raziskave je, da ima lahko tudi glasba, ki je posameznik ne pozna in nima nikakr\xc5\xa1ne povezave z npr. avtobiografskim dogodkom, vpliv na do\xc5\xbeivljanje \xc5\xbealosti. Med pomembnej\xc5\xa1e dejavnike sta sodili \xc5\xa1e gobalna empatija in odprtost. Bolj odprti ljudje z ve\xc4\x8djo zmo\xc5\xbenostjo globalne empatije naj bi ob \xc5\xbealostni glasbi bolj u\xc5\xbeivali. Pri glasbi, ki so si jo posamezniki sami izbrali, je imel na do\xc5\xbeivljanje \xc5\xbealosti velik vpliv priklic lastnih spominov, ki so bili povezani z glasbo._NEWLINE_Na temo povezave med glasbo in \xc4\x8dustvi je bilo izvedenih veliko raziskav, med njimi tudi precej takih, ki so \xc5\xbeelele raziskati, kdaj, kako in kak\xc5\xa1na glasba pri posamezniku spro\xc5\xbei ob\xc4\x8dutek \xc5\xbealosti. Raziskave    so se predvsem osredoto\xc4\x8dile na vpra\xc5\xa1anji, kako lahko hitrost nekega glasbenega vzorca in na\xc4\x8din (durova lestvica, ki zveni tr\xc5\xa1e in molova lestvica, ki zveni mehkej\xc5\xa1e, bolj oto\xc5\xbeno; (angl. major in minor mode) vplivata na to, ali bo posameznik on poslu\xc5\xa1anju do\xc5\xbeivljal \xc5\xbealost. Ugotovili so, da \xc5\xbealost obi\xc4\x8dajno izzove po\xc4\x8dasna glasba, zapisana v molovi lestvici, redkeje pa posameznik ob\xc4\x8duti \xc5\xbealost ob poslu\xc5\xa1anju \xc5\xbeive, hitre glasbe, ki temelji na durovem na\xc4\x8dinu zapisa. Tempo, torej hitrost glasbenega vzorca, mo\xc4\x8dneje vpliva na do\xc5\xbeivljanje \xc4\x8dustev kot lestvica, v kateri je glasba napisana. Skladbe v po\xc4\x8dasnem ritmu, ki so zapisane v duru, so bile ocenjene za bolj \xc5\xbealostne kot skladbe v hitrem ritmu in molovi lestvici.\n_START_SECTION_\nVpliv glasbe na ob\xc4\x8dutenje \xc5\xbealosti\n_START_PARAGRAPH_\nRaziskovalci so ugotovili, da \xc5\xbealostna glasba povzro\xc4\x8da \xc5\xbealostne emocije in ima hkrati u\xc4\x8dinke na posameznikov spomin in sodbe. Pokazalo se je, da zmore \xc5\xbealostna nepoznana glasba vzbuditi pristno \xc5\xbealost, vendar emocije niso tako mo\xc4\x8dne kot pri poznani glasbi. Ugotovili so tudi, da so odlomki, ki so zveneli \xc5\xbealostno, torej so bili ni\xc5\xbejega tona in po\xc4\x8dasnej\xc5\xa1ega tempa, vzbudili \xc5\xbealostne ob\xc4\x8dutke pri poslu\xc5\xa1alcih. Rezultati so pokazali, da so bili odzivi dojemanja (ali se jim je glasba zdela \xc5\xbealostna) ve\xc4\x8dji od \xc4\x8dustvenih odzivov (ali je glasba v njih vzbudila \xc5\xbealost), vendar so bili \xc4\x8dustveni odzivi in dojemanja v povezanosti. A \xc4\x8dustveni odzivi in dojemanje niso vedno v povezanosti, saj lahko na primer zaznavanje vesele pesmi povzro\xc4\x8di \xc5\xbealost, \xc4\x8de pesem asociira na \xc5\xbealosten dogodek. Ali bo glasba negativno vplivala na posameznika, je odvisno tudi od njegovega dojemanja glasbe in po\xc4\x8dutja ter utrujenosti pred oz. med poslu\xc5\xa1anjem. Raziskovalci so tudi s slikanjem mo\xc5\xbeganov ugotovili, da \xc5\xbealostna glasba vpliva na ob\xc4\x8dutenje \xc5\xbealosti. Videli so, da se med poslu\xc5\xa1anjem \xc5\xbealostne glasbe aktivira regija v mo\xc5\xbeganih, ki ima pomembno vlogo procesiranja negativnih emocij. Dokazali so tudi, da je \xc5\xbealost, ki se pojavi zaradi \xc5\xbealostne glasbe manj intenzivna in kratkotrajnej\xc5\xa1a kot \xc5\xbealost, ki se pojavi iz drugih razlogov.\n_START_SECTION_\nVpliv glasbe, umetnosti in ustvarjanja na ob\xc4\x8dutje \xc5\xbealosti\n_START_PARAGRAPH_\nUmetnost ima sposobnost tako izra\xc5\xbeanja emocij, kot tudi spro\xc5\xbeitve emocionalnih odzivov v posamezniku. Znanstveno-raziskovalnim \xc4\x8dlankom v nadaljevanju, je skupna prav ta tema._NEWLINE_Prvi \xc4\x8dlanek avtorjev Jonna K. Vuoskoski in Tuomasa Eerola ima naslov\xc2\xa0\xc2\xbb Ali te \xc5\xbealostna glasba res naredi \xc5\xbealostnega?\xc2\xab. Rezultati so pokazali, da poslu\xc5\xa1anje \xc5\xbealostne glasbe dejansko spro\xc5\xbei \xc5\xbealostna ob\xc4\x8dutja v \xc4\x8dloveku. Vendar je u\xc4\x8dinek odvisen od dimenzije posameznikove osebne povezanosti z dolo\xc4\x8deno glasbo in njene ustreznosti za poslu\xc5\xa1alca. Najbolj omembe vredno je dejstvo, ki ga prikazujejo na novo pridobljeni rezultati te raziskave, da je \xc5\xbealost lahko spro\xc5\xbeena s poslu\xc5\xa1anjem neznane \xc5\xbealostne glasbe brez kakr\xc5\xa1nekoli avtobiografske povezave z vsebino. Tudi so\xc4\x8dutje mo\xc4\x8dno prispeva k dovzetnosti za \xc5\xbealost, spro\xc5\xbeeno z neznano \xc5\xbealostno glasbo._NEWLINE_Naslov drugega \xc4\x8dlanka avtoric Jennifer E. Drake in Ellen Winner je\xc2\xa0\xc2\xbbSoo\xc4\x8danje z \xc5\xbealostjo skozi ustvarjanje\xc2\xab. Preu\xc4\x8devali sta dve smeri, kako ustvarjanje lahko vpliva na \xc5\xbealostno razpolo\xc5\xbeenje, kot izra\xc5\xbeanje negativnih ob\xc4\x8dutkov in kot distraktor in izvedli dve \xc5\xa1tudiji. Rezultati prve \xc5\xa1tudije so pokazali, da je uporaba ustvarjanja kot distraktor bolj koristna na kratki rok kot uporaba ustvarjanja za izra\xc5\xbeanje negativnega razpolo\xc5\xbeenja. Risanje kot distraktor, je kratkoro\xc4\x8dna razpolo\xc5\xbeenje regulirajo\xc4\x8da strategija, ki jo lahko uporabimo kjerkoli in kadarkoli. Raziskovalki sta tudi zaklju\xc4\x8dili, da ustvarjanje pomaga izbolj\xc5\xa1ati negativno razpolo\xc5\xbeenje, ki je bilo bodisi povzro\xc4\x8deno z opazovanjem \xc5\xbealostnih stvari in dogajanj bodisi s priklicem osebnih \xc5\xbealostnih situacij. Kar je terapevtskega pri ustvarjanju kot tehniki za izbolj\xc5\xa1anje razpolo\xc5\xbeenja je to, da ta dejavnost preusmeri posameznikove misli in ga odvrne od premi\xc5\xa1ljevanja in razglabljanja o \xc5\xbealostnih stvareh. _NEWLINE_V raziskavi so raziskovali, kako se lahko spoprijemamo z \xc5\xbealostjo preko umetnosti. Drake, in Winner  sta \xc5\xbeeleli ugotoviti, ali je risanje bolj u\xc4\x8dinkovito pri premagovanju negativnega razpolo\xc5\xbeenja, \xc4\x8de se nana\xc5\xa1a direktno na predmet \xc5\xbealosti, ali \xc4\x8de se med risanjem osredoto\xc4\x8dimo na nekaj, kar nima nikakr\xc5\xa1ne povezave z le-tem. Izkazalo se je, da se je negativno razpolo\xc5\xbeenje bistveno izbolj\xc5\xa1alo pri udele\xc5\xbeencih, ki so risali hi\xc5\xa1o, torej so se zamotili, po\xc4\x8deli so nekaj, kar ni bilo v povezavi s posnetkom. Rezultati tako potrjujejo izsledke iz starej\xc5\xa1ih raziskav._NEWLINE_Naslov tretjega \xc4\x8dlanka je\xc2\xa0\xc2\xbbOb\xc4\x8dutenje in zaznavanje veselja in \xc5\xbealosti, povzro\xc4\x8denih z glasbo\xc2\xab. Avtorji Patrick G. Hunter, E. Glenn Schellenberg in Ulrich Schimmack so preu\xc4\x8devali razlike med poslu\xc5\xa1al\xc4\x8devimi dojemanji emocij ob poslu\xc5\xa1anju tridesetih odsekov glasbe, in njegovimi emocionalnimi odzivi na te iste odseke. Rezultati so pokazali, da so bile ocene ob\xc4\x8dutenja in zaznavanja povezane, niso pa bile identi\xc4\x8dne. Zaznavne ocene so bile vi\xc5\xa1je od ob\xc4\x8dutnih. Zaznave veselja in \xc5\xbealosti so bile vi\xc5\xa1je od ob\xc4\x8dutij veselja in \xc5\xbealosti. Poslu\xc5\xa1al\xc4\x8deve emocije, kot odziv na glasbo, so vzporedne z njihovim zaznavanjem emocij, povzro\xc4\x8denih z glasbo; emocionalni odzivi so relativno \xc5\xa1ibki v primerjavi z zaznavami; \xc4\x8dustveni odzivi so posredovani od poslu\xc5\xa1al\xc4\x8devih zaznav; glasba lahko izzove me\xc5\xa1ane ob\xc4\x8dutke in zaznave; spremembe v tempu in metodi povzro\xc4\x8dajo te posledice. Ne gre pa zanemariti dejstva, da so asociacije med ob\xc4\x8dutki in zaznavnimi odzivi na glasbo nedvomno povzro\xc4\x8dene z notranjimi faktorji, osebnimi karakteristikami (glasbene preference, osebnostne razlike,..) kontekstualnimi faktorji (npr. biti v dru\xc5\xbebi prijateljev, ki poslu\xc5\xa1ajo te\xc5\xbeko metalno glasbo), interakcijami med temi spremenljivkami, karakteristikami glasbenega odseka, tempom in na\xc4\x8dinom izvajanja glasbe (orkestralna glasba, vi\xc5\xa1ina note,\xe2\x80\xa6). _NEWLINE_Ai Kawakami, Kiyoshi Furukawa, Kentaro Katahira in Kazuo Okanoya so avtorji \xc4\x8dlanka z naslovom\xc2\xa0\xc2\xbb\xc5\xbdalostna glasba inducira prijetna \xc4\x8dustva\xc2\xab. Namen njihove raziskave je bil bolje razumeti do\xc5\xbeivljanje \xc5\xbealosti ob poslu\xc5\xa1anju glasbe in povezavo med tem, kako zaznavajo skladbo (kot \xc5\xbealostno ali veselo) in kak\xc5\xa1na \xc4\x8dustva do\xc5\xbeivljajo ob tem. Obi\xc4\x8dajno je \xc4\x8dustvo, ki bi ga naj skladba izra\xc5\xbeala enako ob\xc4\x8dutenemu. Za preizkus so izbrali 3 skladbe. Pri izboru so se sku\xc5\xa1ali izgoniti poznanim skladbam, saj bi jih udele\xc5\xbeenci lahko prepoznali in povezali z osebnimi spomini. To bi lahko vplivalo na njihovo do\xc5\xbeivljanje skladbe in posledi\xc4\x8dno rezultate. Vsaka izbrana skladba je bila v molovi lestvici, ki je \xc5\xbealostna, in v durovi, katero bi naj povezovali z veseljem. Za opisovanje ob\xc4\x8dutkov ob skladbah, so uporabili 62 besed in besednih zvez, ki opisujejo \xc4\x8dustva. \xc2\xa0Pri\xc5\xa1li so do zaklju\xc4\x8dka, da so se udele\xc5\xbeencem skladbe sicer zdele tragi\xc4\x8dne in \xc5\xbealostne, vendar so sami ob tem ob\xc4\x8dutili druga \xc4\x8dustva, skladbe so se jim zdele romanti\xc4\x8dne. Vzrok za to je bila morda tudi izbira skladb, saj jih udele\xc5\xbeenci niso mogli povezati z osebnimi izku\xc5\xa1njami.\xc2\xa0_NEWLINE_Raziskovalci so torej ugotovili, da \xc5\xbealostna glasba povzro\xc4\x8da \xc5\xbealostna ob\xc4\x8dutja. Pokazalo se je, da zmore \xc5\xbealostna nepoznana glasba vzbuditi pristno \xc5\xbealost, vendar emocije niso tako mo\xc4\x8dne kot pri poznani glasbi. Ugotovili so tudi, da so odlomki, ki so zveneli \xc5\xbealostno, bili po\xc4\x8dasnej\xc5\xa1ega tempa, vzbudili \xc5\xbealostne ob\xc4\x8dutke pri poslu\xc5\xa1alcih in da so bili odzivi dojemanja (ali se jim je glasba zdela \xc5\xbealostna) ve\xc4\x8dji od \xc4\x8dustvenih odzivov (ali je glasba v njih vzbudila \xc5\xbealost), vendar so bili \xc4\x8dustveni odzivi in dojemanja povezani. Raziskovalki druge predstavljene raziskave sta tudi zaklju\xc4\x8dili, da ustvarjanje pomaga izbolj\xc5\xa1ati negativno razpolo\xc5\xbeenje, ki je bilo bodisi povzro\xc4\x8deno z opazovanjem \xc5\xbealostnih stvari in dogajanj bodisi s priklicem osebnih \xc5\xbealostnih situacij. Kot vsi laboratorijski eksperimenti, imajo tudi te tri raziskave dolo\xc4\x8dene pomanjkljivosti oziroma slabosti, saj niso bile izvedene v naravnem okolju posameznika. Rezultati teh raziskav so pomembni in lahko slu\xc5\xbeijo v terapevtske namene, saj so dokazali da glasba in ustvarjanje pozitivno vplivata na \xc4\x8dlovekovo po\xc4\x8dutje in izbolj\xc5\xa1anje razpolo\xc5\xbeenja. Na vsakr\xc5\xa1no umetnost pa imajo velik vpliv osebne izku\xc5\xa1nje in dogodki, ki so zaznamovali posameznikovo osebnost. Tako je ve\xc4\x8dja verjetnost, da bomo \xc5\xbealost ob\xc4\x8dutili ob spominu na \xc5\xbealostne dogodke iz na\xc5\xa1e preteklosti. V tem primeru ljudje bolj \xc4\x8dustvujejo, kot takrat, kadar se nek \xc5\xbealosten dogodek ne povezuje z njimi osebno. Prav tako pa nas dolo\xc4\x8dena dela lahko spomnijo na na\xc5\xa1e izku\xc5\xa1nje in izzovejo \xc5\xbealost.\n_START_SECTION_\nDo\xc5\xbeivljanje \xc5\xbealosti glede na starost\n_START_PARAGRAPH_\nRaziskovalca Rhoda Glasberg iz Clarke Isnstitute of psysciatry in Frances Aboud iz McGill University sta v svoji raziskavi izvedla dva eksperimenta pri skupini otrok med 4. in 8. letom starosti. V prvem eksperimentu sta ugotavljala kako otroci poro\xc4\x8dajo o svojih izku\xc5\xa1njah z \xc5\xbealostjo in kak\xc5\xa1ne razloge najpogosteje navedejo. Na podlagi odgovorov otrok sta ugotovila, da imajo starej\xc5\xa1i otroci, 7-letniki ve\xc4\x8d izku\xc5\xa1enj z \xc5\xbealostjo in navajajo ve\xc4\x8d razlogov. Razumejo, da \xc5\xbealost ne povzro\xc4\x8da zgolj fizi\xc4\x8dna bole\xc4\x8dina, temve\xc4\x8d tudi bole\xc4\x8dina, ki ti jo lahko kdo zada z besedami. Pri drugem eksperimentu sta preverjala, ali otroci \xc5\xbealost prepoznajo kot stalen in trajen del njihove osebnosti. Ugotovila sta, da starej\xc5\xa1i otroci, torej 7.letniki, \xc4\x8dustvo \xc5\xbealosti dojemajo mo\xc4\x8dneje kot mlaj\xc5\xa1i in jo razumejo tudi kot stalen in trajen del njihove osebnosti._NEWLINE_Kako \xc5\xbealost do\xc5\xbeivljajo ljudje v obdobju odraslosti in starosti so v svoji raziskavi raziskovali Benjamin H. Seider, Michelle N. Shiota, Patrick Whalen, in Robert W. Levenson. Sodelovalo je 222 udele\xc5\xbeencev razli\xc4\x8dnih starosti (med 20. in 69. letom), ki so jih razdelili v tri starostne skupine. S pomo\xc4\x8djo \xc5\xbealostnih filmov, ki so jih predvajali so ugotavljali, kdo do\xc5\xbeivlja vi\xc5\xa1jo emocionalnost. Na podlagi zapisov o izku\xc5\xa1njah z \xc5\xbealostjo, ki so jih podali udele\xc5\xbeenci in na podlagi izmerjenih fiziolo\xc5\xa1kih sprememb na udele\xc5\xbeencih, so zaklju\xc4\x8dili, da je vi\xc5\xa1ja stopnja do\xc5\xbeivljanja \xc5\xbealosti bila opa\xc5\xbeena pri starej\xc5\xa1ih. Zapisali so ve\xc4\x8d izku\xc5\xa1enj, vi\xc5\xa1je rezultate pa so imeli tudi na fiziolo\xc5\xa1kem delu, pri merjenju krvnega tlaka._NEWLINE_Podobno raziskavo s pomo\xc4\x8djo filmskih prizorov sta izvedla tudi Uta Kunzmann in Daniel Gruhn. Tematika v filmu je bila izguba bli\xc5\xbenjega. Raziskovalca sta tako preverjala, kako stopnjo \xc5\xbealosti osebe razli\xc4\x8dnih starosti (posamezniki iz zgodnje odraslosti in posamezniki obdobja pozne odraslosti) do\xc5\xbeivljajo pri takih filmih. Rezultati so ponovno pokazali, da je vi\xc5\xa1ja stopnja bila opa\xc5\xbeena pri starej\xc5\xa1ih osebah, kar je najverjetneje posledica ve\xc4\x8d izku\xc5\xa1enj z \xc5\xbealostjo in podbnimi dogodki pri starej\xc5\xa1ih osebah.\n_START_SECTION_\nDo\xc5\xbeivljanje \xc5\xbealosti pri otrocih\n_START_PARAGRAPH_\nNa podro\xc4\x8dju otro\xc5\xa1kega prepoznavanja in dojemanja \xc4\x8dustev je bilo opravljenih \xc5\xbee vrsto raziskav. Oatley in Jenkins (2002) sta ugotovila, da so dojen\xc4\x8dki verjetno \xc5\xbee v prvih mesecih po rojstvu sposobni prepoznati vsaj tista \xc4\x8dustva, ki so pomembna za zadovoljevanje njihovih potreb in odnose z drugimi ljudmi. Zato naj bi \xc5\xbee kmalu po rojstvu prepoznali razli\xc4\x8dne oblike \xc4\x8dustev svoji skrbnikov \xe2\x80\x93 npr. glede na barvo njihovega glasu -, \xc4\x8dustev neznanih oseb pa ne prepoznajo, saj le-ta zanje niso pomembna. Gneep (1983) je za \xc5\xbealost trdil, da otroci celo do 6 let in pol niso sposobni prepoznati situacij, ki naj bi jo povzro\xc4\x8dile. Druge raziskave  ka\xc5\xbeejo, da je v povpre\xc4\x8dju \xc5\xbealost manjkrat in manj popolno izra\xc5\xbeena kot veselje._NEWLINE_Linde G. Levine (1995)  je v svoji raziskavi med drugim raziskovala, kako otroci razumejo vzroke za nastanek \xc5\xbealosti in kako jih razlikujejo od vzrokov za jezo. Ugotovila je, da otroci lo\xc4\x8dijo med jezo in \xc5\xbealostjo na podlagi tega, ali je ponoven doseg cilja mogo\xc4\x8d ali ne - opazovani otroci so ve\xc4\x8dkrat sklepali na \xc5\xbealost, ko se je zdelo nemogo\xc4\x8de ponovno priti do cilja. Pri \xc5\xbealosti so namesto opisovanja vzrokov za negativen izid ve\xc4\x8dkrat navajali nadaljnje izgube, ki se \xc5\xa1e lahko zgodijo kot posledica \xc5\xbee obstoje\xc4\x8dega poraza, zato so sklepali, da so morda izbirali \xc5\xbealost bolj pogosto, ker so tako v primeru \xc5\xbealosti kot jeze predvideli nadaljnje izgube in zato sklepali na \xc5\xbealost._NEWLINE_Raziskava je prispevala tudi k razumevanju, da so miselni pristopi zelo pomembni tudi, ko preu\xc4\x8dujemo \xc4\x8dustva, saj so otroci v tej \xc5\xa1tudiji pogosto iste dogodke interpretirali druga\xc4\x8de in glede na to tudi ocenili, ali bo protagonist ob\xc4\x8dutil \xc5\xbealost ali jezo._NEWLINE_Avtorji (2005)  so v svoji raziskavi ugotovili, da je \xc5\xbealost bolj poudarjena pri neistitucionaliziranih otrocih, kar je lahko posledica zanemarjanja \xc5\xbealosti pri institucionaliziranih otrocih in mi\xc5\xa1ljenja, da je \xc5\xbealost neza\xc5\xbeeljeno \xc4\x8dustvo._NEWLINE_Norve\xc5\xa1ka avtorja Marianne Skogstr\xc3\xb8m Endrerud in Arne Vikan (2007)  sta v svojih \xc5\xa1tudijah ugotavljala najpogosteje uporabljene strategije uravnavanja \xc4\x8dustev pri otrocih. Najpogostej\xc5\xa1i odgovori so bili povezani 1) s socialno interakcijo \xe2\x80\x93 biti z nekom, vpra\xc5\xa1ati za pomo\xc4\x8d, iti do nekoga; 2) z aktivnostmi, s katerimi se zamoti\xc5\xa1 \xe2\x80\x93 gre\xc5\xa1 se igrat, gre\xc5\xa1 delat nekaj drugega; 3) kognitivnimi tehnikami \xe2\x80\x93 postani vesel, ne jemlji vsega preve\xc4\x8d resno, misli na nekaj veselega, na nekaj drugega; 4) spremembami okolja \xe2\x80\x93 otroci so predlagali da naj nekaj spremenijo, npr. dajo komu \xcb\x9d\xc4\x8dude\xc5\xbeni objem\xcb\x9d, kupijo novo \xc5\xbeogo,\xe2\x80\xa6 nekaterih odgovorov ni bilo mogo\xc4\x8de razvrstiti v nobeno smiselno kategorijo, med njimi tudi odgovore kot \xcb\x9dne vem\xcb\x9d. Glavne razlike med mlaj\xc5\xa1imi in starej\xc5\xa1imi otroki so bile pri izvajanju aktivnosti za odvrnitev misli od negativnega \xc4\x8dustva, petletniki so to tehniko uporabljali precej manj kot starej\xc5\xa1i. Glede na spol so se odgovori razlikovali predvsem pri uporabljanju kognitivnih tehnik, kjer so deklice ta na\xc4\x8din uporabljale veliko manj kot de\xc4\x8dki. Pri deklicah se je vi\xc5\xa1ji odstotek pojavil pri socialni interakciji in distrakcijskih aktivnostih, dajale so tudi manj nefunkcionalnih odgovorov. Zanimivo je, da se pri starej\xc5\xa1ih otrocih ob izra\xc5\xbeanju \xc5\xbealosti poka\xc5\xbeejo vse enote (dvig notranjega dela obrvi, navzdol ukrivljene ustnice, spu\xc5\xa1\xc4\x8denost obrvi, dvig brade), pri mlaj\xc5\xa1ih pa je izpu\xc5\xa1\xc4\x8den element dviga notranjega dela obrvi ._NEWLINE_Mayumi Adachi in Sandra E. Trehub (2011)  sta raziskovali, kako si otroci predstavljajo vesele in \xc5\xbealostne situacije. Otroke, stare 4 in 5 let so prosili, da ustvarijo veselo ali \xc5\xbealostno pesem. V pomo\xc4\x8d so dobili sliko veselega oz. \xc5\xbealostnega zaj\xc4\x8dka in jih nato prosili, naj ustvarijo pesmico, ki bo zvenela tako, kot se po\xc4\x8duti zaj\xc4\x8dek na sliki. Melodije \xc5\xbealostnih pesmi so imele manj\xc5\xa1i razpon obseg tonov kot vesele in so bile bolj enoli\xc4\x8dne. V besedilih so otroci najve\xc4\x8dkrat uporabili besede \xc5\xbealosten, stra\xc5\xa1en, osamljen, sam, slab, jezen, sovra\xc5\xa1tvo, razo\xc4\x8daran, jok, oprosti in lo\xc4\x8den. Za opis dogodkov v zaj\xc4\x8dkovem \xc5\xbeivljenju so govorili o tem, da so zaj\xc4\x8dka ustrahovali oz. nad njim izvajali nasilje (ang. bully) in da se ni mogel igrati s svojimi prijatelji. Ve\xc4\x8d kot polovica otrok je govorila o nekem \xc5\xbeelenem dejanju, ki je bilo zaj\xc4\x8dku prepre\xc4\x8deno. Pogosto so vklju\xc4\x8devali tudi besedne zveze kot so brez prijateljev, brez dru\xc5\xbeine. Eden otrok je na primer zapel: \xcb\x9d\xe2\x80\xa6 nimam prijateljev, zato sem osamljen\xe2\x80\xa6\xcb\x9d, drugi \xcb\x9d\xe2\x80\xa6 ne more najti svoje mame ali o\xc4\x8dka ali brata ali sestre\xe2\x80\xa6\xcb\x9d. Tudi v japonskem eksperimentu so otroci situacijo opisovali z negativnimi besedami, \xc4\x8deprav v manj\xc5\xa1i meri. Rezultati ka\xc5\xbeejo predvsem na to, kaj za otroke pomeni \xc5\xbealost v tej starosti. Odrasle osebe bi pri podobni nalogi verjetno prej vklju\xc4\x8dile teme kot so smrt, izguba ljubljene osebe ipd. Pri otrocih pa gre predvsem za odsotnost stvari ali oseb, ki jih imajo radi, ali ko ne morejo opravljati dejavnosti, ki bi si jo \xc5\xbeeleli oz. ne dobijo stvari, ki si jo \xc5\xbeelijo.. Avtorici sta dokazali, da otroci znajo izraziti svoja \xc4\x8dustva skozi glasbo. Tudi tisti otroci, ki niso sestavili svoje pesmice, so zapeli neko drugo, ki so jo \xc5\xbee poznali. Torej ni nujno, da gre za sestavljanje pesmic, otroci lahko \xc5\xbealost izra\xc5\xbeajo tudi s prepevanjem ali predelavo \xc5\xbee znanih._NEWLINE_Avtorici Susan Crokenberg in Adela Langrock (2001)  sta \xc5\xbeeleli sta ugotoviti, kako se otroci odzivajo na konflikte med in s star\xc5\xa1i, oz. katera \xc4\x8dustva ob tem do\xc5\xbeivljajo. Otroci, stari med pet in pol in \xc5\xa1est let so morali narisati vesel, \xc5\xbealosten, jezen in prestra\xc5\xa1en obraz, nato pa so opisovali situacije, v katerih se po\xc4\x8dutijo malce, srednje in zelo veseli, \xc5\xbealostni, jezni in prestra\xc5\xa1eni. Zatem je raziskovalec otroka spomnil na tri izmed konfliktov njihovih star\xc5\xa1ev, ki jim je bil pri\xc4\x8da in otroka prosili, naj opi\xc5\xa1e kako se je takrat po\xc4\x8dutil. Kot negativno \xc4\x8dustvo ki so ga do\xc5\xbeivljali, najve\xc4\x8d navedlo \xc5\xbealost, od tega ve\xc4\x8d deklic kot de\xc4\x8dkov. Tudi star\xc5\xa1i so svoje otroke ob sporih najve\xc4\x8dkrat opisali kot \xc5\xbealostne. Pri podobnih eksperimentih s starej\xc5\xa1imi otroki, se je najpogosteje pojavljala jeza, pogosto je bil prisoten tudi strah. Pred\xc5\xa1olski otroci torej situacije, v kateri se njihovi star\xc5\xa1i prepirajo, ne dojemajo \xc5\xa1e kot negativne v smislu, da bi lahko prinesla dolo\xc4\x8dene posledice, ampak so \xc5\xbealostni, ker se mamica in o\xc4\x8dka prepirata in se jim to ne zdi prav. Izkazalo se je tudi, da otrok ve\xc4\x8d do\xc5\xbeivlja tista \xc4\x8dustva, ki jih do\xc5\xbeivlja star\xc5\xa1 istega spola, bolj izrazito pa je bilo to pri deklicah._NEWLINE_Pred\xc5\xa1olski otroci \xc5\xbealost povezujejo predvsem z lo\xc4\x8ditvijo od njim ljubih in pomembnih oseb ter z nezmo\xc5\xbenostjo opraviti nekaj, kar si \xc5\xbeelijo. Z \xc5\xbealostjo se spopadajo na razli\xc4\x8dne na\xc4\x8dine, izpostaviti pa velja najpogostej\xc5\xa1ega, pri katerem se radi zate\xc4\x8dejo h komu od bli\xc5\xbenjih \xe2\x80\x93 navadno je to mama \xe2\x80\x93 in se tam potola\xc5\xbeijo.\n_START_SECTION_\nIzra\xc5\xbeanje \xc5\xbealosti pri otrocih\n_START_PARAGRAPH_\nObstajajo razlike v izra\xc5\xbeanju \xc5\xbealosti pri otrocih in pri odraslih. Otroci so velikokrat \xc5\xbealostni zaradi druga\xc4\x8dnih stvari kot odrasli, v obdobju odra\xc5\xa1\xc4\x8danja se tudi ve\xc4\x8dkrat sre\xc4\x8dajo s kratkotrajnimi stanji \xc5\xbealosti. Npr. otrok, ki ni dobil sladkarije, ki si jo je mo\xc4\x8dno \xc5\xbeelel, bo gotovo do\xc5\xbeivljal \xc5\xbealost, vendar bo ta \xc5\xbealost po vsej verjetnosti kratkotrajna. Pri odraslih je tak\xc5\xa1nih situacij manj, \xc4\x8deprav se ob\xc4\x8dasno pojavljajo. Otroci \xc5\xbealost izra\xc5\xbeajo tudi veliko intenzivneje, vsaj dokler ne dose\xc5\xbeejo stopnje samonadzora in zadr\xc5\xbeevanja zadovoljevanja potreb. Pogosto jokajo na glas, predvsem ko so v doma\xc4\x8dem okolju. Jokajo tudi, ko \xc5\xbeelijo kaj dose\xc4\x8di in star\xc5\xa1i v kontekstu lahko prepoznajo, ali gre za resni\xc4\x8dno \xc5\xbealost ali le za sredstvo za dosego nekega cilja._NEWLINE_Gosselin, Maassarani, Younger and Perron (2011)  so raziskovali zmo\xc5\xbenost otrok, da v razli\xc4\x8dnih situacijah aktivirajo obrazne izraze \xc5\xbealosti in veselja. Opravili so dve \xc5\xa1tudiji. Namen prve \xc5\xa1tudije je bil raziskati razvoj kontrole obrazne mimike. Povzeli so elemente izra\xc5\xbeanja \xc4\x8dustev po Ekmanu. Elementi obraznega izra\xc5\xbeanja \xc5\xbealosti vklju\xc4\x8dujejo\xc2\xa0 dvig notranjega dela obrvi, zni\xc5\xbeanje in pribli\xc5\xbeanje obrvi ter vihanje koti\xc4\x8dkov ustnic navzdol. Meritve so opravljali z FACS (Facial Acting Coding System). Ugotovili so, da izra\xc5\xbeanje 9-letnikov \xc5\xa1e ni izpopolnjeno. Poleg tega so otroci imeli precej te\xc5\xbeav z vi\xc5\xa1anjem notranjega dela obrvi, saj jih je ve\xc4\x8dina privzdignila zunanji del obrvi, ta izraz pa pri izra\xc5\xbeanju \xc5\xbealosti v pristnih situacijah ni prisoten. Ugotovili so tudi, da imajo otroci ve\xc4\x8d te\xc5\xbeav z nadzorovanjem zgornjega kot pa spodnjega dela obraza.Za izbolj\xc5\xa1anje nadzorovanja obrazne mimike pri izra\xc5\xbeanju \xc5\xbealosti pa ni pomembna samo starost, temve\xc4\x8d tudi vaja. Raziskovalci so se navezali na eno izmed prej\xc5\xa1njih raziskav, ki so jih opravljali na odraslih, in ugotovili, da pravzaprav tudi odrasli ne morejo popolnoma nadzorovati svoje obrazne mimike in da so tudi starej\xc5\xa1i imeli ve\xc4\x8d te\xc5\xbeav z dvigovanjem notranjega dela obrvi kot z drugimi obraznimi izrazi._NEWLINE_V drugi \xc5\xa1tudiji so raziskovali zmo\xc5\xbenost otrok, da prika\xc5\xbeejo neko emocijo sami. Naro\xc4\x8dili so jim, naj prika\xc5\xbeejo veselje in \xc5\xbealost \xc4\x8dim bolj prepri\xc4\x8dljivo, ne da bi jim povedali,kak\xc5\xa1ne obrazne izraze naj uporabijo. Za merjenje so ponovno uporabili FACS. Otroci so dobili navodila, naj z obrazno mimiko prika\xc5\xbeejo kako so \xc5\xbealostni, ko izgubijo svojo igra\xc4\x8do.Tako starej\xc5\xa1i kot mlaj\xc5\xa1i otroci so uporabili izraza vihanje ustnih koti\xc4\x8dkov navzdol in pribli\xc5\xbeevanje obrvi za izra\xc5\xbeanje \xc5\xbealosti.Starej\xc5\xa1i otroci so uporabljali tudi vi\xc5\xa1anje notranjega dela obrvi, kar ni zanemarljivo, glede na to da bi lahko uporabili katerekoli izrazne obraze. Vendar pa nobenemu otroku ni uspelo aktivirati vseh treh izrazov za izra\xc5\xbeanje \xc5\xbealosti, ne da bi zraven uporabili \xc5\xa1e katerega drugega, ki v teoriji ne spada k izra\xc5\xbeanju \xc5\xbealosti. Tako so zaklju\xc4\x8dili, da otroci uporabljajo posamezne obrazne izraze v izra\xc5\xbeanju \xc5\xbealosti, vendar jih med seboj ne zmorejo usklajevati.\n_START_SECTION_\nSocializacija \xc5\xbealosti\n_START_PARAGRAPH_\nNekateri avtorji (Eisenberg, Faber, Schaller, Carlo in Miller, 1991)  trdijo, da se svojevrstno prilagajanje \xc4\x8dustev za\xc4\x8dne \xc5\xbee v zgodnjem otro\xc5\xa1tvu; star\xc5\xa1i svoje otroke po modelu ali z usmerjenimi navodili, z besednim pritiskom ali kaznovanjem u\xc4\x8dijo, katera \xc4\x8dustva lahko poka\xc5\xbeejo in katera je bolje prikriti._NEWLINE_Tudi Michael C. Cassano in Janice L. Zeman (2010) , sta se v svoji raziskavi osredoto\xc4\x8dila na primarno socializacijo \xc5\xbealosti in njeno povezanost s pri\xc4\x8dakovanji in spolom tako otrok kot star\xc5\xa1ev. Zanimalo ju je predvsem, kako deluje socializacija otrokove \xc5\xbealosti, ko otrokova sposobnost uravnavanja \xc4\x8dustev ni tak\xc5\xa1na, kot jo pri\xc4\x8dakujejo star\xc5\xa1i. Ugotovila sta, da star\xc5\xa1i na otrokovo \xc5\xbealost redkeje reagirajo konstruktivno in spodbujajo\xc4\x8de, \xc4\x8de vedo, da njihov odziv ni v skladu s pri\xc4\x8dakovanji za njegov spol in starost; predvsem o\xc4\x8detje so se v raziskavi pokazali za bolj nagnjene k tak\xc5\xa1nemu presojanju. O\xc4\x8detje, ki so menili, da ima njihov otrok te\xc5\xbeave z uravnavanjem izra\xc5\xbeanja \xc5\xbealosti, so ve\xc4\x8dji del pogovora uporabljali bolj negativno besedi\xc5\xa1\xc4\x8de za \xc4\x8dustva kot tisti v kontrolni, prav tako pa so tudi otroci v tej skupini ve\xc4\x8dkrat uporabljali besedi\xc5\xa1\xc4\x8de, ki ka\xc5\xbee na negativna \xc4\x8dustva, kar se morda zgodilo, ker so se otroci prilagodili o\xc4\x8detovemu besedi\xc5\xa1\xc4\x8du. Pri materah se je izkazalo, da so v primeru, ko je njihov otrok s svojim izra\xc5\xbeanjem \xc5\xbealosti odstopal od povpre\xc4\x8dja, v ve\xc4\x8dji meri spremenile svoje obna\xc5\xa1anje do de\xc4\x8dkov kot pa do deklic; verjetno zato, ker je izra\xc5\xbeanje \xc5\xbealosti v dru\xc5\xbebi bolj sprejemljivo za deklice kot za de\xc4\x8dke. Mame so v odnosu do sinov tudi ve\xc4\x8dkrat govorile o ob\xc4\x8dutenju samem kot pa o dogodku in mo\xc5\xbenih na\xc4\x8dinih soo\xc4\x8danja z ob\xc4\x8dutji, kot da bi se tega na nek na\xc4\x8din zavedale._NEWLINE_Longitudinalno preu\xc4\x8devan vpliv pozornosti star\xc5\xa1ev na nadaljnje izra\xc5\xbeanje otrokovih \xc4\x8dustev v raziskavi Tare M. Chaplin, Pamele M. Cole in Carolyn Zahn-Waxler  se je izkazal za pomembnega pri \xc5\xbealosti in zaskrbljenosti. Otroci, ki so bili v pred\xc5\xa1olskem obdobju dele\xc5\xbeni ve\xc4\x8d pozornosti ob ob\xc4\x8dutenju \xc5\xbealosti in zaskrbljenosti, so tudi kasneje bolj izra\xc5\xbeali ta \xc4\x8dustva, ko so jih ob\xc4\x8dutili. Nivo dekli\xc5\xa1kih izrazov \xc5\xbealosti in zaskrbljenosti je ostal stabilen do druge meritve, medtem ko je izra\xc5\xbeanje \xc5\xbealosti in zaskrbljenosti pri de\xc4\x8dkih upadlo za kar 50%, kar ka\xc5\xbee na to, da so otroci, starej\xc5\xa1i kot so, bolj podvr\xc5\xbeeni normam dru\xc5\xbebe, ki od posameznika zahtevajo njegovemu spolu prilagojeno vedenje. Ker so nekateri avtorji (Izard, 1997, Kring, Bachorowski, 1999; Malatesta,Wilson, 1988) ugotovili, da obstaja povezava med dolo\xc4\x8denimi oblikami psihopatologije in posameznikovimi vzorci izra\xc5\xbeanja \xc4\x8dustev  in naj bi bila nagnjenost k izra\xc5\xbeanju podrejajo\xc4\x8dih \xc4\x8dustev \xe2\x80\x93 torej tudi \xc5\xbealosti - povezana z vedenjem in psihopatolo\xc5\xa1kimi simptomi, usmerjenimi vase (npr. depresija, skrbi, strahovi, samopo\xc5\xa1kodbe),  je ob vzgoji otrok treba dobro lo\xc4\x8diti med mero inhibicije izra\xc5\xbeanja \xc5\xbealosti, ki je potrebna, in pretirano, ki otroku le \xc5\xa1koduje.\n_START_SECTION_\nRazlike v do\xc5\xbeivljanju \xc5\xbealosti glede na starost\n_START_PARAGRAPH_\nObstajajo razlike v stopnji izra\xc5\xbeanja \xc5\xbealosti v odvisnosti od starosti. Stopnja do\xc5\xbeivljanja \xc5\xbealosti je pri starej\xc5\xa1ih vi\xc5\xa1ja, na kar vpliva ve\xc4\x8d faktorjev. Eden od teh je stopnja vzburjenja, ki jo povzro\xc4\x8da dolo\xc4\x8den dra\xc5\xbeljaj, pri \xc4\x8demer mlaj\xc5\xa1i dojemajo tiste z nizko stopnjo vzburjenja kot bolj neprijetne.  Naslednji pomembni dejavnik je dra\xc5\xbeljaj, vezan na tematike, ki so bistveno bolj prisotne v \xc5\xbeivljenju starej\xc5\xa1ih (npr. smrt in bolezen), kar klju\xc4\x8dno vpliva na ve\xc4\x8dje do\xc5\xbeivljanje \xc5\xbealosti. Glede na slednji faktor so opazne tudi razlike v fiziolo\xc5\xa1kem odzivu med starej\xc5\xa1imi in mlaj\xc5\xa1imi. Ve\xc4\x8dja vzburjenost \xc5\xbeiv\xc4\x8dnega sistema starej\xc5\xa1ih oseb ob ogledu filmov o Alzheimerjevi bolezni ali \xc5\xbealujo\xc4\x8di materi je tako opazna pri starej\xc5\xa1ih osebah. Na drugi strani pa se stopnja \xc5\xbealosti med obema starostnima skupinama v dolo\xc4\x8denih situacijah ne razlikuje. _NEWLINE_Med \xc4\x8dlove\xc5\xa1kim biolo\xc5\xa1kim razvojem od rojstva do smrti se spreminja tudi do\xc5\xbeivljanje emocij. Starej\xc5\xa1i ljudje veliko bolj intenzivno do\xc5\xbeivljajo \xc5\xbealost v primerjavi z mlaj\xc5\xa1imi. Na primer \xc5\xbealost je v starej\xc5\xa1ih letih veliko bolj intenzivno ob\xc4\x8dutena kot gnus ali jeza. Samota, \xc5\xa1ibko zdravje, izguba raznih spretnosti oz. sposobnosti in \xc5\xa1e cela vrsta drugih te\xc5\xbeav, ki se pri staranju pojavljajo, uplivajo na to, da je pri starej\xc5\xa1ih ljudeh do\xc5\xbeivljanje \xc5\xbealosti veliko bolj intenzivno in dramati\xc4\x8dno v primerjavi z mlaj\xc5\xa1imi udele\xc5\xbeenci.\xc2\xa0_NEWLINE_Nekatere raziskave v preteklosti so se ukvarjale z vpra\xc5\xa1anjem ali \xc5\xbeivljenjske izku\xc5\xa1nje oblikujejo vzorce do\xc5\xbeivljanja \xc4\x8dustev v poznem \xc5\xbeivljenjskem obdobju. Pri\xc5\xa1le so do zaklju\xc4\x8dkov, da se, za razliko od kognitivnih sposobnosti, ki z leti lahko izrazito pe\xc5\xa1ajo (Salthouse, 2004), frekvence do\xc5\xbeivljanja specifi\xc4\x8dnih emocij v starosti ne spreminjajo. Kljub temu, da so predhodne \xc5\xa1tudije poro\xc4\x8dale o nespremenjenih pogostostih do\xc5\xbeivljanja dolo\xc4\x8denih emocij z leti, pa sta Kunzmann in Gruhn (2005) pri\xc5\xa1la do zaklju\xc4\x8dkov, da \xc5\xbealost v starosti izzovejo druga\xc4\x8dni dogodki, kot v predhodnih starostnih obdobjih. Seider, Shiota, Whalen in Levenson (2011) pa so se lotili podrobnej\xc5\xa1e raziskave problema razlik v dogodkih, ki izzovejo \xc5\xbealost v poznej\xc5\xa1ih letih in drugih starostnih obdobjih. Pri udele\xc5\xbeencih so bili merjeni trije vidiki \xc4\x8dustvene reakcije \xe2\x80\x93 trenutna subjektivna ocena \xc4\x8dustvenega stanja, fiziolo\xc5\xa1ka reakcija in izra\xc5\xbeeno vedenje. Za stimulacijo \xc4\x8dustvene reakcije je bilo izbranih pet filmov - \xc5\xa1tirje, ki naj bi izzvala negativna \xc4\x8dustva (\xc5\xbealost in gnus) in en nevtralen, kar je zagotovilo, da so se rezultati dejansko nana\xc5\xa1ali na izzvano \xc4\x8dustveno reagiranje. Udele\xc5\xbeencih so glede na starost bili razdeljeni v tri starostne skupine. Uporabljen instrument za merjenje subjektivne ocene je bila ocenjevalna lestvica, na kateri je bilo potrebno ozna\xc4\x8diti stopnjo trenutnega do\xc5\xbeivljanja pri vsakem od navedenih \xc4\x8dustev (humor, jeza, zadovoljstvo, so\xc4\x8dutje, gnus, navdu\xc5\xa1enje, strah, \xc5\xbealost in presene\xc4\x8denje; v raziskavo so bili vklju\xc4\x8deni samo podatki, ki so se nana\xc5\xa1ali na gnus in \xc5\xbealost). Nato so bili izpostavljeni \xc4\x8dustvenim stimulacijam. Med gledanjem filmov so udele\xc5\xbeencem merili fiziolo\xc5\xa1ke spremembe, ki so pokazatelji \xc4\x8dustvenih odzivov. Po vsakem od filmov so udele\xc5\xbeenci znova izpolnjevali enako ocenjevalno lestvico kot pred gledanjem. V \xc4\x8dasu gledanja filmov so bili udele\xc5\xbeenci tudi snemani, tako da so bili njihovi obrazi v kadru dobro vidni. Analiza podatkov je pokazala statisti\xc4\x8dno pomembno povezavo med starostjo in tremi merjenimi vidiki \xc4\x8dustvenega do\xc5\xbeivljanja (rezultati ocenjevalne lestvice, fiziolo\xc5\xa1kih reakcij ter izra\xc5\xbeenega vedenja) zgolj pri ogledu \xc5\xbealostnih filmov.\n_START_SECTION_\nVpliv \xc5\xbealosti na prehranjevanje\n_START_PARAGRAPH_\nVpliv \xc4\x8dustev na prehranjevanje je tema, ki je bila predmet ve\xc4\x8d raziskav. Ker se \xc4\x8dustva med seboj razlikujejo, raziskovalci menijo, da je razli\xc4\x8den tudi njihov vpliv na prehranjevanje. Razli\xc4\x8dna \xc4\x8dustva lahko pove\xc4\x8dajo \xc5\xbeeljo po hrani ali pa jo zmanj\xc5\xa1ajo. Glede na raziskave, \xc4\x8dustva vplivajo na ve\xc4\x8d zna\xc4\x8dilnosti prehranjevanja; npr. \xc5\xbeeljo po hrani, koli\xc4\x8dino hrane, \xc4\x8das prehranjevanja, vrsto hrane, ki jo izberemo ter tudi na na\xc5\xa1 u\xc5\xbeitek ob hranjenju. Pri tem obstajajo tudi razlike med mo\xc5\xa1kimi in \xc5\xbeenskami in sicer naj bi bile \xc5\xbeenske bolj podvr\xc5\xbeene hranjenju pod vplivom \xc4\x8dustev kakor mo\xc5\xa1ki, \xc4\x8deprav med spoloma ob hranjenju v \xc4\x8dasu \xc5\xbealosti ni ve\xc4\x8djih razlik._NEWLINE_Ve\xc4\x8dkrat se namre\xc4\x8d zgodi, da zaradi \xc5\xbealosti se raje najemo zato, da bi nekako to \xc5\xbealost pote\xc5\xa1ili kot, kadar smo dobre volje. V neki raziskavi so udele\xc5\xbeencem inducirali \xc5\xbealostno po\xc4\x8dutje z gledanjem posnetkov. Za tem so jih odpeljali v sobo kjer je bila na mizi cela vrsta razli\xc4\x8dne hrane in rekli so jim, na pojejo \xc4\x8dim ve\xc4\x8d. Rezultati so pokazali, da pred induciranjem \xc5\xbealostnega po\xc4\x8dutja, ni bilo bistvenh razlik med udele\xc5\xbeenci. Po induciranju \xc5\xbealosti pa so bistveno ve\xc4\x8d. Raje so jedli sladko hrano kot slano in izbirali so najbolj kalori\xc4\x8dna \xc5\xbeivila.To ka\xc5\xbee, da je koli\xc4\x8dina hrane, ki jo jemo, ko smo \xc5\xbealostni odvisna \xc5\xa1e predvsem od na\xc5\xa1ega temperamenta._NEWLINE_Razli\xc4\x8dni ljudje navajajo razli\xc4\x8dne odgovore, kak\xc5\xa1en je vpliv \xc5\xbealosti na prehranjevanje. Nekateri takrat jedo ve\xc4\x8d kot obi\xc4\x8dajno, drugi pa opa\xc5\xbeajo odsotnost \xc5\xbeelje po hrani. Nekateri navajajo, da po hrani posegajo ker menijo, da jih bo hrana razvedrila.   _NEWLINE_Naslednje tri \xc5\xa1tudije se osredoto\xc4\x8dajo predvsem na vnos hrane po do\xc5\xbeivetju razli\xc4\x8dnih \xc4\x8dustev npr. veselja, \xc5\xbealosti, jeze, itd. Potrebno je omeniti, da sta dve \xc5\xa1tudiji raziskovali problem le pri \xc5\xbeenskah, ena \xc5\xa1tudija pa le pri mo\xc5\xa1kih._NEWLINE_Macht, Roth in Ellgring (2002)  so primerjali vplive razli\xc4\x8dnih \xc4\x8dustev na prehranjevanje. Motivacijo za prehranjevanje, odzive na \xc4\x8dokolado in \xc5\xbeve\xc4\x8denje \xc4\x8dokolade so raziskovali pri mo\xc5\xa1kih z normalno telesno te\xc5\xbeo, ki so bili popolnoma zdravi. Sodelovalo je 48 mo\xc5\xa1kih, starih med 19 in 45 let. Ogledali so si \xc5\xa1tiri kratke izseke iz filmov, ki naj bi v njih vzbudili \xc5\xbealost, jezo, strah in veselje. Po ogledu vsakega filma so takoj dobili tablico \xc4\x8dokolade (5g), torej so vse skupaj dobili \xc5\xa1tiri tablice. Ko so primerjali rezultate samoocen \xc4\x8dustev pred in po filmu, so ugotovili, da so filmi spro\xc5\xbeili dolo\xc4\x8deno \xc4\x8dustvo v sodelujo\xc4\x8dih; torej jih niso pustili ravnodu\xc5\xa1ne. Ravno ta \xc4\x8dustva pa so vplivala na koli\xc4\x8dino \xc4\x8dokolade, ki so jo zau\xc5\xbeili. Ugotovili so, da je bila motivacija za hranjenje s \xc4\x8dokolado ve\xc4\x8dja po ogledu veselega filma, kot pa je bila po ogledu \xc5\xbealostnega. Zmanj\xc5\xa1ano motivacijo za hranjenje med \xc5\xbealostnim filmom in manj\xc5\xa1o \xc5\xbeeljo po \xc4\x8dokoladi so raziskovalci razlo\xc5\xbeili s kognitivno in motivacijsko komponento tega \xc4\x8dustva. \xc5\xbdalost naj bi bila povezana z upo\xc4\x8dasnitvijo kognitivnih procesov in telesnega gibanja (Izard in Ackerman, 2000), povezana pa naj bi bila prav tako s pomanjkanjem \xc5\xbeelje po aktivnosti in odsotnostjo interesov (Frijda, 1986). Tudi odziv na okus \xc4\x8dokolade je bil po do\xc5\xbeivljanju \xc5\xbealosti veliko ni\xc5\xbeji, kot po do\xc5\xbeivljanju veselja._NEWLINE_Pri drugi \xc5\xa1tudiji so van Strien, Cebolla, Etchemendy, Gutierrez-Maldonado, Ferrer-Garcia, Botella in Banos (2013)  raziskovali ali sodelujo\xc4\x8di pojedo ve\xc4\x8d hrane po \xc5\xbealostni ali po veseli situaciji. V njihovi \xc5\xa1tudiji so s pomo\xc4\x8djo eksperimenta preverili razliko v koli\xc4\x8dini vnosa hrane po \xc5\xbealostnem in veselem dogodku pri ljudeh, ki so emocionalni jedci, in pri normalnih jedcih. Udele\xc5\xbeenci so bili \xc5\xa1tudenti, ki so obiskovali predavanja na Univerzi v Valencii in Barceloni, in sicer osebe \xc5\xbeenskega spola (N = 60). Po izpostavitvi \xc5\xbealostni oz. veseli situaciji, je eksperimentator udele\xc5\xbeence prosil, da ponovno re\xc5\xa1ijo vpra\xc5\xa1alnik v sobi, kjer je bila miza z razli\xc4\x8dno hrano. Udele\xc5\xbeence so povabili, da hrano povohajo in na vpra\xc5\xa1alniku za vsako hrano posebej dolo\xc4\x8dijo \xc5\xbeeljo, kako zelo jo \xc5\xbeelijo pojesti. Pri\xc5\xa1li so do naslednjih ugotovitev. Normalni jedci so pojedli pribli\xc5\xbeno enako koli\xc4\x8dino hrane ne glede na to ali so bili izpostavljeni \xc5\xbealostni ali veseli situaciji. Na drugi strani pa so pri emocionalnih jedcih (ang.emotional eaters) ugotovili, da zau\xc5\xbeijejo ve\xc4\x8dje koli\xc4\x8dine hrane po tem, ko so bila pri\xc4\x8da \xc5\xbealostnemu dogodku. Raziskava omenja tudi druge \xc5\xa1tudije, ki govorijo o tem, da ljudje po tem ko so izpostavljeni \xc5\xbealostni situaciji, pojedo ve\xc4\x8d sladke, kot pa slane hrane._NEWLINE_Pri tretji \xc5\xa1tudiji pa so Sheppard-Sawyer, McNally in Fischer Harnden (2000) \xc5\xbeeleli testirati ali tragi\xc4\x8den film, ki v sodelujo\xc4\x8dih vzbudi \xc5\xbealost, vpliva na vnos hrane v telo. Potrebno je omeniti, da so \xc5\xbeeleli vpliv \xc5\xbealosti preveriti predvsem pri kompulzivnih jedcih (ang. restrained eaters). Udele\xc5\xbeenke v tej raziskavi so bile samo \xc5\xbeenske (N=31). Na podlagi re\xc5\xa1enega vpra\xc5\xa1alnika Restraint Scale (Herman in Polivy, 1980), so ugotovili, da je 12 \xc5\xbeensk kompulzivnih jedk, 14 pa ne. Ogledale so si dva 20-minutna izseka iz filmov, eden je bil nevtralen, drugi pa je bil \xc5\xbealosten. Pred gledanjem obeh izsekov je vsak udele\xc5\xbeenec dobil vre\xc4\x8dko pokovke, ki je bila pred uporabo stehtana. Koli\xc4\x8dina pokovke, ki so jo med izsekoma pojedli, je predstavljala koli\xc4\x8dino vnosa hrane, ki so jo merili. Po organizaciji pridobljenih podatkov so ugotovili, da je kompulzivna skupina porabila 23,2g pokovke med nevtralnim filmom in 28,7g med \xc5\xbealostnim filmom, druga skupina pa je porabila 28,8g med nevtralnim in 19,4g med \xc5\xbealostnim filmom. Ugotovili so torej, da ljudje, ki se normalno prehranjujejo, zmanj\xc5\xa1ajo vnos hrane ob do\xc5\xbeivljanju \xc5\xbealosti, medtem ko kompulzivni jedci pove\xc4\x8dajo vnos hrane._NEWLINE_V splo\xc5\xa1nem so raziskovalci ugotovili, da ljudje, ki se normalno prehranjujejo, ob do\xc5\xbeivljanju \xc5\xbealosti zmanj\xc5\xa1ajo vnos hrane v telo. Pri\xc5\xa1li so tudi do dodatnih in bolj specifi\xc4\x8dnih zaklju\xc4\x8dkov, saj so ugotovili, da kompulzivni jedci ob do\xc5\xbeivljanju \xc5\xbealosti pojedo ve\xc4\x8d, kot po navadi. Prav tako so ugotovili, da \xc4\x8dustveni jedci ob do\xc5\xbeivljanju \xc5\xbealosti pove\xc4\x8dajo vnos hrane v telo. Do razlik pri ljudeh, ki se prehranjujejo normalno, je lahko pri\xc5\xa1lo zaradi razli\xc4\x8dnih dejavnikov. Mo\xc5\xbeno je, da vzorci niso bili reprezentativni; sodelovali so, ali samo mo\xc5\xa1ki, ali pa samo \xc5\xbeenske. Prav tako je mo\xc5\xbeno, da se sodelujo\xc4\x8di niso dr\xc5\xbeali navodil in so npr. preden so pri\xc5\xa1li na eksperiment, jedli, \xc4\x8deprav jim je bilo re\xc4\x8deno druga\xc4\x8de. V glavnem pa je pomembno, da sta dve od treh raziskav pri\xc5\xa1li do zaklju\xc4\x8dka, da ljudje, ko do\xc5\xbeivljamo \xc5\xbealost, pojemo manj kot po navadi, za razliko od ljudi, ki nimajo normalnih in ustaljenih prehranjevalnih navad._NEWLINE_Motnje hranjenja, za katere je zna\xc4\x8dilno ali prenajedanje ali pretirano odrekanje hrani, imajo svoje vzroke tudi v na\xc5\xa1em \xc4\x8dustvovanju. Na temo povezav med hrano in \xc4\x8dustvenim do\xc5\xbeivljanjem je bilo izvedeno veliko raziskav. Naslednja \xc5\xa1tudija je ugotavljala, kako pacienti, ki trpijo za nervozno anoreksijo, dojemajo razmerje med negativnimi \xc4\x8dustvi in anoreksi\xc4\x8dnim obna\xc5\xa1anjem._NEWLINE_Espeset, Gulliksen, Nordb\xc3\xb8, Sk\xc3\xa5rderud in Holte (2012)  so raziskovali, kako pacienti z anorexio nervoso do\xc5\xbeivljajo \xc4\x8dustva \xc5\xbealosti, jeze, strahu in gnusa ter kako te izku\xc5\xa1nje povezujejo s svojimi prehranjevalnimi motnjami. Podatki so bili pridobljeni preko delno strukturiranih intervjujev \xc5\xa1tirinajstih \xc5\xbeensk, starih od 19 do 39 let, ki so bile diagnosticirane z anorexio nervoso. Rezultati so pokazali, da so se udele\xc5\xbeenke nagibale k izra\xc5\xbeanju \xc5\xbealosti in jeze v medosebnih situacijah, k do\xc5\xbeivljanju jeze in gnusa do sebe ter strahu, da bi se zredile. Razli\xc4\x8dna negativna \xc4\x8dustva se pri njih ka\xc5\xbeejo v specifi\xc4\x8dnih vedenjih v povezavi z motnjami hranjenja. Pokazalo se je, da je nezadovoljstvo s svojim telesom povzro\xc4\x8dalo predvsem ob\xc4\x8dutja \xc5\xbealosti, posledi\xc4\x8dno pa je to vodilo v odrekanje hrani. Jeza je pri njih povzro\xc4\x8dala stradanje, samopo\xc5\xa1kodovanje in pretirano vadbo. Strah se je nana\xc5\xa1al predvsem na strah pred debelostjo, zaradi \xc4\x8desar so se odrekale hrani in stalno opazovale svoje telo. Udele\xc5\xbeenke so se \xc4\x8dustvom gnusa do sebe izognile s stradanjem. Zaklju\xc4\x8dek raziskave poudarja pomembnost ustreznega spoprijemanja z negativnimi \xc4\x8dustvi. Poznavanje na\xc4\x8dina, kako pacienti z anoreksijo in drugimi motnjami hranjenja do\xc5\xbeivljajo negativna \xc4\x8dustva in kako se ta \xc4\x8dustva odra\xc5\xbeajo v anoreksi\xc4\x8dnem vedenju, je zelo pomembno pri zdravljenju motenj hranjenja._NEWLINE_Raziskava je ugotovila povezavo med \xc5\xbealostjo in nezadovoljstvom s svojim telesom, ki vodi v pretirano odrekanje hrani. To spoznanje lahko pomaga pri oblikovanju kar se da u\xc4\x8dinkovitega programa zdravljenja motenj hranjenja.\n_START_SECTION_\nPovezava med \xc5\xbealostjo in empatijo\n_START_PARAGRAPH_\nObstajajo pomembne razlike v empati\xc4\x8dnem vedenju otrok, starih med 18 in 36 mesecev, v empati\xc4\x8dnem vedenju ob bole\xc4\x8dini in ob \xc5\xbealosti drugih. Otroci poka\xc5\xbeejo bistveno ve\xc4\x8djo zaskrbljenost in prosocialen odziv ob \xc5\xbealosti, kot ob bole\xc4\x8dini drugih. Otroci z ve\xc4\x8d osebnostnimi te\xc5\xbeavami, ki imajo obi\xc4\x8dajno te\xc5\xbeave s kontroliranjem emocionalnega razburjenja poka\xc5\xbeejo v manj\xc5\xa1i meri zaskrbljenost ob bole\xc4\x8dini druge osebe, ob \xc5\xbealosti pa bistveno ve\xc4\x8dji socialni odziv. Tudi bolj ekstrovertirani otroci pogosteje poka\xc5\xbeejo zaskrbljenost ob \xc5\xbealosti.  Tudi \xc4\x8disto avtonomno pogojene spremembe vplivajo na do\xc5\xbeivljanje emocij drugih ljudi. Ugotovili so, da velikost zenice vpliva na dojemanje \xc5\xbealosti in da so ljudje, ki so bolj ob\xc4\x8dutljivi na velikost zenice tudi bolj empati\xc4\x8dni, ni pa se pokazala povezava med ob\xc4\x8dutljivostjo na velikost zenice in drugimi emocijami.\n_START_SECTION_\nIzra\xc5\xbeanje in do\xc5\xbeivljanje \xc5\xbealosti\n_START_PARAGRAPH_\nRaziskovalci so ugotovili, da velikih razlik v izra\xc5\xbeanju \xc4\x8dustev ni. Ve\xc4\x8dje razlike se pojavijo znotraj kultur.  Predvidevajo, da bistvenih razlik v izra\xc5\xbeanju \xc5\xbealosti ni, ker je \xc5\xbealost eno iz univerzalnih \xc4\x8dustev, ki pa so vsaj pribli\xc5\xbeno enaka v ve\xc4\x8dini kultur. Druga skupina raziskovalcev je ugotovila, da \xc5\xbeenske enako mo\xc4\x8dno do\xc5\xbeivljajo \xc5\xbealost, vendar pa je njihovo izra\xc5\xbeanje mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e.  Tega se navadijo skozi u\xc4\x8denje. Izra\xc5\xbeanje \xc4\x8dustev je namre\xc4\x8d pogosto spolno pogojeno, npr. de\xc4\x8dke \xc5\xbee kot male u\xc4\x8dijo, da izra\xc5\xbeanje \xc5\xbealosti in strahu za njihov spol ni primerno, medtem ko pri deklicah tega ni. Kljub spolnim, kulturnim in \xc5\xa1e mnogim drugim razlikam, pa se vsem, ki so psihi\xc4\x8dno in nevrolo\xc5\xa1ko zdravi, ob gledanju \xc5\xbealostnega izraza vzbudi amigdala (struktura v mo\xc5\xbeganih), ki je odgovorna za sprejemanje teh izrazov.  Raziskovalci so ugotavljali kako barve, \xc4\x8drte in njihova debelina ter celota risbe izra\xc5\xbeajo emocije in na kak\xc5\xa1en na\xc4\x8din lahko na podlagi likovnih prvin prepoznamo dolo\xc4\x8deno emocijo. Pri \xc5\xbealosti je prevladovala \xc4\x8drna barva, ki se v simbolizaciji negativnih emocij pojavlja zelo pogosto. Sledi ji modra, ki kljub pozitivnim asociacijskim pomenom lahko ozna\xc4\x8duje tudi \xc5\xbealost, oto\xc5\xbenost, depresivnost, zavrnitev, odtujitev in nezaupanje. Subjekti so pri upodabljanju \xc5\xbealosti uporabljali tudi rjavo barvo, ki nas asociira na propad, razkroj in degradacijo. Ve\xc4\x8dinsko uporabo valovitih in kro\xc5\xbenih \xc4\x8drt lahko interpretiramo na podlagi njune ve\xc4\x8dpomenskosti. Poleg lepote in harmonije ju lahko razumemo tudi kot simbol za \xc5\xa1ibkost in melanholijo ter nasprotje ostrine in trdote. Pojavljajo se pritisk in prekinitve \xc4\x8drt, ki so ve\xc4\x8dinoma debele. Celota risbe je zaprta in simbolizira subjektovo zapiranje vase. Gostota je majhna, kar nakazuje notranjo praznino, apati\xc4\x8dnost in pasivnost pri do\xc5\xbeivljanju \xc5\xbealosti. Shemati\xc4\x8dni prikaz je padajo\xc4\x8d in narekuje upad razpolo\xc5\xbeenja oziroma depresijo. Pojavljajo se tudi pu\xc5\xa1\xc4\x8dice usmerjene proti to\xc4\x8dki v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du, kar lahko ozna\xc4\x8dimo kot prikaz zapiranja vase. Tretji shematski prikaz pa so vzporedne vodoravne \xc4\x8drte, ki simbolizirajo enakomernost in stati\xc4\x8dnost.V \xc5\xa1tudiji se je izkazalo, da obstajajo dolo\xc4\x8dene zakonitosti pri grafi\xc4\x8dni simbolizaciji emocij, ki je sicer odvisna tudi od subjektove osebnosti in kulturnega ozadja, a vendar lahko shematizacijo emocij uporabimo kot pristop za njihovo preu\xc4\x8devanje. Raziskovalci so \xc5\xbeeleli ugotoviti, kako otroci in mladostniki razumejo nadzor nad intenzivnostjo in kvaliteto \xc5\xa1tirih primarnih \xc4\x8dustev (veselja, strahu, \xc5\xbealosti in jeze).  Pri \xc5\xa1tudiji se je izkazalo, da mladostniki pogosteje od starej\xc5\xa1ih otrok, ti pa pogosteje od mlaj\xc5\xa1ih, omenjajo bolj zapletena pojmovanja nadzora primarnih \xc4\x8dustev. Na isti ravni razumevanja pa ni bilo razlik med starostnimi skupinami pri razlagi za nadzor intenzivnosti \xc4\x8dustev. Rezultati ka\xc5\xbeejo, da vse tri preu\xc4\x8devane starostne skupine uporabljajo predvsem razlage nadzora na srednji ravni razumevanja nadzora \xc4\x8dustev. Te narekujejo, da ima \xc4\x8dlovek lahko absolutni nadzor nad svojimi \xc4\x8dustvi in da lahko z enkratno dejavnostjo, odlo\xc4\x8ditvijo ali zaklju\xc4\x8deno mislijo manipulira s svojimi \xc4\x8dustvenimi procesi.\n_START_SECTION_\nDo\xc5\xbeivljanje \xc5\xbealosti v fantazijski, nefantazijski in resni\xc4\x8dni situaciji\n_START_PARAGRAPH_\nNekatere raziskovalce je zanimalo, ali se \xc4\x8dustva \xc5\xbealosti in tesnobe razlikujejo, \xc4\x8de je dogodek, ki ju spodbudi resni\xc4\x8den ali \xc4\x8de ni resni\xc4\x8den. V raziskavi  je 59 oseb (21 mo\xc5\xa1kih in 38 \xc5\xbeensk) v zgodnji odraslosti ocenilo svojo stopnjo \xc5\xbealosti in tesnobe po gledanju \xc5\xa1tirih posnetkov (dva sta bila predstavljena kot resni\xc4\x8dna, dva pa kot fikcija) ter stopnjo \xc5\xbealosti in tesnobe ob spominjanju na pretekli \xc5\xbealostni dogodek, ki se jim je zgodil. Posnetki so bili izbrani iz \xc5\xa1tirih filmov/serij (prvi posnetek je prikazoval protagonista filma Love story, ki govori z umirajo\xc4\x8do \xc5\xbeeno in se zatem soo\xc4\x8di z o\xc4\x8detom, ki je nasprotoval poroki; v drugem posnetku iz filma Kramer proti Kramerju so opazovali otroka, ki je govoril z o\xc4\x8detom o svojih \xc4\x8dustvih glede lo\xc4\x8ditve star\xc5\xa1ev in bitki za skrbni\xc5\xa1tvo; tretji posnetek iz filma The Larmy project je prikazoval o\xc4\x8deta, ki je govoril o tem, kako so mu\xc4\x8dili in ubili njegovega sina, ker je bil homoseksualec; \xc4\x8detrti posnetek iz serije Dawson`s Creek pa je prikazoval mlado mamo, smrtno bolno, ki je snemala videoposnetek za novorojen\xc4\x8dico, da ga bo ta gledala, ko bo odrasla) in so bili udele\xc5\xbeencem naklju\xc4\x8dno predstavljeni bodisi kot posneti po resni\xc4\x8dnih dogodkih bodisi kot izmi\xc5\xa1ljena zgodba._NEWLINE_Rezultati so pokazali, da so se udele\xc5\xbeenci enako \xc5\xbealostno/tesnobno odzvali na posnetke, za katere so verjeli, da so bodisi resni\xc4\x8dni bodisi izmi\xc5\xa1ljeni. To je potrdilo navajanja, da se na fikcijo odzivamo enako kot na realnost, saj z vstopom v nerealen svet avtomatsko izklju\xc4\x8dimo misel, da se to ne more zgoditi. Zelo malo udele\xc5\xbeencev je navajalo, da je \xc5\xbee do\xc5\xbeivelo podobne situacije, le v primeru posnetka lo\xc4\x8ditve star\xc5\xa1ev je 15 od 59 oseb potrdilo, da so se z dogodkom \xc5\xbee sre\xc4\x8dali. Rezultati nadaljnjega spra\xc5\xa1evanja tega podvzorca so pokazali, da so osebe, ki so \xc5\xbee do\xc5\xbeivele podobno situacijo, ovrednotile posnetek kot bolj \xc5\xbealosten in da so pri gledanju ob\xc4\x8dutile ve\xc4\x8d tesnobe, niso pa pokazali razlik med nefantazijskimi in fantazijskimi posnetki. Torej so se osebe odzvale na posnetke enako intenzivno, ne glede na to ali so verjele, da prikazujejo resni\xc4\x8dne dogodke ali ne._NEWLINE_Raziskovalci so med drugim opazili, da so bile vrednosti pri osebnem \xc5\xbeivljenjskem dogodku bistveno vi\xc5\xa1je od tistih, ko so le gledali \xc5\xbealosten posnetek. Primerjave dobljenih rezultatov so pokazale \xc5\xa1e, da je stopnja \xc5\xbealosti in tesnobe posameznika v negativni korelaciji s \xc4\x8dasom, ki je pretekel od \xc5\xbealostnega dogodka. Osebe, ki so podoben dogodek \xc5\xbee do\xc5\xbeivele, so navajale enako stopnjo \xc5\xbealosti, ne pa tudi enako stopnjo tesnobe (tesnoba je bila vi\xc5\xa1ja pri osebnem dogodku), ko so primerjale svojo izku\xc5\xa1njo s tisto prikazano na posnetku._NEWLINE_Raziskava je pokazala, da \xc4\x8deprav ni bilo razlike v stopnji \xc5\xbealosti in tesnobe, med gledanjem posnetkov, za katere so udele\xc5\xbeenci verjeli, da so bodisi resni\xc4\x8dni ali ne, je imela na rezultate velik vpliv osebnostna komponenta (torej, ali so osebe dogodek \xc5\xbee do\xc5\xbeivele ali ne). Ti podatki potrjujejo, da smo pri gledanju posnetkov \xc5\xbealostnih dogodkov, ki so se nam zgodili, veliko bolj \xc4\x8dustveno vpleteni in zato \xc4\x8dutimo vi\xc5\xa1jo stopnjo \xc5\xbealosti ter tesnobe.\n_START_SECTION_\nVpliv spola na izra\xc5\xbeanje \xc5\xbealosti\n_START_PARAGRAPH_\nVsaj vedenjska komponenta \xc5\xbealosti, ki se v intenzivnej\xc5\xa1i obliki odra\xc5\xbea kot jok, pa ni odvisna samo od intenzivnosti emocije, ampak tudi od spola. Raziskave povsod po svetu potrjujejo, da osebe mo\xc5\xa1kega spola jo\xc4\x8dejo redkeje, manj intenzivno, in manj \xc4\x8dasa kot osebe \xc5\xbeenskega spola (Vingerhoets in Scheirs, 2000; Becht, Poortinga, & Vingerhoets, 2001). Mo\xc5\xa1ka odpornost proti joku ima vzroke v ponotranjenju z dru\xc5\xbebeno pri\xc4\x8dakovano mo\xc5\xa1ko vlogo. Osnovni zna\xc4\x8dilnosti maskulinosti sta restriktivna emocionalnost in stoi\xc4\x8dnost, zadr\xc5\xbeevanje emocij, ki bi lahko indicirale posameznikovo ranljivost ali nemo\xc4\x8d (Campbell, Santiago-Menendez, 2013). V nasprotju se tradicionalni \xc5\xbeenski spolni vlogi\xc2\xa0 pripisuje ve\xc4\x8d \xc4\x8dustvenosti in bolj nemo\xc4\x8den na\xc4\x8din spoprijemanja z negativnimi \xc4\x8dustvi Zaradi svoje redkosti se mo\xc5\xa1ke solze v dru\xc5\xbebi\xc2\xa0 smatrajo za\xc2\xa0\xc2\xbbbolj pristne\xc2\xab, saj jih predstavniki mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ega spola redkeje izkazujejo._NEWLINE_Zaklju\xc4\x8diti je mo\xc5\xbeno, da je te\xc5\xbeko presojati kaj ima ve\xc4\x8dji vpliv na na\xc5\xa1e do\xc5\xbeivljanje in pa tudi izra\xc5\xbeanje \xc5\xbealosti \xe2\x80\x93 osebnostne lastnosti ali dejanski dogodek v katerem se znajdemo. Kar se ti\xc4\x8de vedenjske komponente bi morda lahko pripisali nekoliko ve\xc4\x8dji pomen osebnostnim zna\xc4\x8dilnostim, kar pa zadeva do\xc5\xbeivljajsko komponento je odvisno od posameznika in posamezne situacije. Dejstvo je namre\xc4\x8d, da je do\xc5\xbeivljanje \xc5\xbealosti konstrukt, ki ga seveda ni mo\xc4\x8d neposredno izmeriti, njegovo preu\xc4\x8devanje pa je zato toliko bolj zapleteno.\n_START_SECTION_\nRazlike do\xc5\xbeivljanja \xc5\xbealosti med mo\xc5\xa1kimi in \xc5\xbeenskami\n_START_PARAGRAPH_\nPri do\xc5\xbeivljanju \xc5\xbealosti so velike razlike med mo\xc5\xa1kimi in \xc5\xbeenskami. Hkrati pa je adolescenca zelo zanimivo in delikatno obdobje glede emocij posameznika. \xc5\xbdalost najpogosteje povzro\xc4\x8da jok. Pogostost joka pa je odvisna od tega kako pogosti in kako intenzivni so ob\xc4\x8dutki \xc5\xbealosti.\xc2\xa0 Puberteta je obdobje v katerem je jok najbolj pogost, saj pubertetniki do\xc5\xbeivljajo \xc5\xbealost bolj intenzivno in dramati\xc4\x8dno. \xc2\xa0Razlik v joku \xc5\xa1e nimamo v otro\xc5\xa1tvu, te se pojavijo komaj kasneje, pri fantkih med 4 in 6 letom. Britanska \xc5\xa1tudija, ki sta jo izvedla Campbell in Santiago-Menendez (2013), preu\xc4\x8duje pogostost jokanja v obdobju ko se za\xc4\x8dnejo diferencirat frekvence jokanja, in pogostost jokanja iz\xc2\xa0 \xc5\xbealosti in jeze. V Dekleta so imela ve\xc4\x8djo frekvenco navajanja \xc5\xbealosti kot vzroka jokanja od fantov. Spolna stereotipizacija se torej za\xc4\x8dne \xc5\xbee v obdobju pubertete._NEWLINE_Druga \xc5\xa1tudija (Lars Wichstr\xc3\xb8m, 1999) raziskuje identifikacijo s spolnimi vlogami v povezavi z depresivnim po\xc4\x8dutjem med mladostniki. Raziskava je pokazala vi\xc5\xa1je dose\xc5\xbeke pri depresivnem po\xc4\x8dutju za dekleta. Te razlike med dekleti in fanti so se za\xc4\x8dele pojavljati pri 13 \xe2\x80\x93 14 letih in so se ohranile med celotnim obdobjem adolescence. Adolescentna dekleta so se jasno ocenila kot bolj feminina kot fantje. Korelacija femininosti in depresivnega razpolo\xc5\xbeenja pri dekletih je bila najvi\xc5\xa1ja v \xc4\x8dasu, ko se je razlika med spoloma v depresivnem po\xc4\x8dutju dvignila na svoj maksimum (14 let)._NEWLINE_Mo\xc5\xa1ki se jo\xc4\x8dejo manj \xc4\x8dasa, manj hudo in manj pogosto kot \xc5\xbeenske.\xc2\xa0 To zato, ker so mo\xc5\xa1ki veliko bol sposobni zakrivat \xc5\xbealostna \xc4\x8dustva. Ta zmo\xc5\xbenost je zelo razvita zaradi tega , ker v na\xc5\xa1i dru\xc5\xbebi prevladuje mi\xc5\xa1ljenje, da se\xc2\xa0\xc2\xbbpravi mo\xc5\xa1ki ne jo\xc4\x8dejo\xc2\xab. Zaradi tega je mo\xc5\xa1ke tudi veliko bolj sram, \xc4\x8de so \xc5\xbealostni in se jo\xc4\x8dejo v primerjavi z \xc5\xbeenskami. Posledica tega je, da se mo\xc5\xa1ki namerno izogibajo \xc5\xbealostnih situacij, saj se bojijo, da bi se zjokali. Nasprotno pa \xc5\xbeensk ni sram, da so \xc5\xbealostne in da jo\xc4\x8dejo in tudi zato la\xc5\xbeje so\xc4\x8dustvujejo z drugimi ljudmi, saj ni za njih \xc5\xbealost nobena sramota.\n_START_SECTION_\nSpoprijemanje z \xc5\xbealostjo\n_START_PARAGRAPH_\nZnano je, da se z \xc5\xbealostjo spopadamo vsak na svoj na\xc4\x8din. \xc5\xbdalovanje naj bi potekalo po razli\xc4\x8dnih fazah od zanikanja do sprijaznjenja. Vseeno pa lahko opazimo, da vsak \xc4\x8dlovek iz faze v fazo napreduje razli\xc4\x8dno hitro, nekateri sploh nikoli ne preidejo vseh faz. Podobno je z \xc5\xbealostjo, nekateri se z njo aktivno spopadejo, drugi pustijo da jih to \xc4\x8dustvo tako prevzame, da se te\xc5\xbeko kdaj spet izvijejo iz njega, ena od mo\xc5\xbenih posledic je lahko tudi depresija. Nekateri avtorji, menijo, da v literaturi ne obstaja splo\xc5\xa1no veljavna definicija regulacije \xc4\x8dustev. Ve\xc4\x8dina teoretikov pa se vseeno strinja, da se regulacija \xc4\x8dustev nana\xc5\xa1a na poskuse urejanja komponent v na\xc5\xa1em \xc4\x8dustvenem do\xc5\xbeivljanju, ki se nana\xc5\xa1ajo na pojavljanje, obliko, trajanje in mo\xc4\x8d \xc4\x8dustva, ki ga ob\xc4\x8dutimo. Uspe\xc5\xa1no uravnavanje \xc4\x8dustva pa je povezano z optimalnim socialnim delovanjem. U\xc4\x8denje uravnavanja \xc4\x8dustvenih izrazov, tako verbalnih kot neverbalnih, je izrednega pomena, saj ima lahko izra\xc5\xbeanje \xc4\x8dustev, na na\xc4\x8din, ki kr\xc5\xa1i socialne norme in pravila resne posledice. Na primer, otroci, ki ne uravnavajo svojih negativnih \xc4\x8dustev so bolj agresivni do ostalih in zato tudi slab\xc5\xa1e sprejeti med vrstniki . Raziskovalci so ugotovili, da posameznik ob\xc4\x8duti \xc5\xbealost, ko nekaj/nekoga izgubi in nima mo\xc5\xbenosti, da bi za to izgubo nekoga okrivil. Ta ob\xc4\x8dutek upo\xc4\x8dasni na\xc5\xa1e fiziolo\xc5\xa1ke in kognitivne sisteme, da bi oseba prihranila energijo, ki jo bo uporabila za to, da se bo privadila na izgubo . Rezultati \xc5\xa1tudij so pokazali tudi, da ljudje uporabljamo ve\xc4\x8d strategij za uravnavanje jeze, kot pa \xc5\xbealosti. Najbolj uporabna strategija za uravnavanje \xc5\xbealosti pa je spreminjanje situacije. Sledijo strategija zbiranja informacij, pasivne in nedirenktne strategije in verbalno izra\xc5\xbeanje \xc4\x8dustev. Ljudje ve\xc4\x8dinoma uporabljajo bolj u\xc4\x8dinkovite strategije za uravnavanje \xc5\xbealosti, kot pa jeze. Uravnavanje \xc5\xbealosti je pomembno pri razli\xc4\x8dnih vidikih socialnih kompetenc. U\xc4\x8dinkovito uravnavanje \xc5\xbealosti je pozitivno in pomembno povezano s pozitivnimi socialnimi odnosi . Pogosti na\xc4\x8dini uravnavanja \xc5\xbealosti so na\xc4\x8drtovanje, usmerjenje v \xc5\xa1port in samokontrola uravnavanja \xc4\x8dustev navzven. Vklju\xc4\x8devanje v razne duhovne aktivnosti, humor in iskanje informativne socialne podpore so bolj zna\xc4\x8dilni za spopadanje z jezo in sre\xc4\x8do. Ljudje \xc5\xbealost pogosto zatrejo ali posku\xc5\xa1ajo spremeniti dogodek. Uravnavanje pozitivnega \xc4\x8dustva je za ve\xc4\x8dino ljudi veliko la\xc5\xbeje in bolj u\xc4\x8dinkovito kot pa uravnavanje \xc5\xbealosti ali katerega drugega negativnega \xc4\x8dustva .\n_START_SECTION_\nSpoprijemanje z \xc5\xbealostjo pri otrocih\n_START_PARAGRAPH_\nSpopadanje z \xc5\xbealostjo je povezano s spolom in polo\xc5\xbeajem, ki ga otrok zaseda pri sovrstnikih, ni pa spopadanje z \xc5\xbealostjo rasno pogojeno. Fantje ve\xc4\x8dinoma posku\xc5\xa1ajo \xc5\xbealost pokazati v \xc4\x8dim manj\xc5\xa1i meri, taki fantje so bili pogosto v dru\xc5\xbebi slabo sprejeti, njihovi star\xc5\xa1i pa so opa\xc5\xbeali, da imajo te\xc5\xbeave s socialno interakcijo. Nasprotno deklice \xc5\xbealost poka\xc5\xbeejo veliko bolj pogosto, kar ni povezano s tem ali so v dru\xc5\xbebi dobro sprejete ali ne. Prav tako tudi pri deklicah rasa ne igra pomembe vloge glede uravnavanja \xc4\x8dustev .\n_START_SECTION_\nSpoprijemanje z \xc5\xbealostjo s pomo\xc4\x8djo alkohola\n_START_PARAGRAPH_\nPosamezniki pogosto pose\xc5\xbeejo po alkoholu, da bi s tem zmanj\xc5\xa1ali svoje ob\xc4\x8dutke \xc5\xbealosti. Raziskovalci so na podlagi rezultatov svojih raziskav pri\xc5\xa1li do zaklju\xc4\x8dka, da faktor pri\xc4\x8dakovanja igra klju\xc4\x8dno vlogo pri uravnavanju ob\xc4\x8dutenja \xc5\xbealosti ne glede na dejanski vnos alkohola. \xc4\x8ce torej posameznik misli, da bo zau\xc5\xbeil alkohol, zau\xc5\xbeije pa placebo pija\xc4\x8do, bo uravnal svoje ob\xc4\x8dutenje \xc5\xbealosti, kljub temu, da alkohola v resnici ni zau\xc5\xbeil .\n_START_SECTION_\nPrepoznavanje \xc5\xbealosti preko slu\xc5\xa1nih dra\xc5\xbeljajev\n_START_PARAGRAPH_\nNa predpostavkah pankulturne prepoznavnosti \xc4\x8dustev, ki so prisotna v vseh kulturah, slonijo raziskave slu\xc5\xa1no zaznanih \xc4\x8dustev, ki so lahko prepoznana preko govor\xc4\x8devega glasu, ne glede na kulturno ozadje in lingvisti\xc4\x8dno sposobnost. \xc2\xa0To so dokazali z raziskavo o neodvisnosti izra\xc5\xbeanja \xc4\x8dustev preko slu\xc5\xa1ne zaznave, kjer so pozornost usmerili predvsem v \xc4\x8dustveno prozodijo, ki obsega spremembo vi\xc5\xa1ine glasu, glasnosti, ritma in kvalitete glasu, pri tem so \xc5\xbeeleli zanemariti lingvisti\xc4\x8den vpliv, kar so dosegli z nesmiselnimi stavki. Raziskava je pokazala, da je prepoznavanje vokalnih zna\xc4\x8dilnosti dober napovednik \xc4\x8dustev. Zaradi tega obstajajo elementi, ki univerzalno dolo\xc4\x8dajo \xc4\x8dustva, ne glede na kulturo in jezik, vendar vseeno obstaja prednost znotraj govorjenega jezika. Na to vplivajo nau\xc4\x8dene in kulturne razlike v izra\xc5\xbeanju, tudi zaradi specifi\xc4\x8dnosti potez jezika pri poslu\xc5\xa1anju tujega jezika, intonacijskih zna\xc4\x8dilnosti, ritmi\xc4\x8dnosti in naglasa. Pankulturnost se je pokazala tudi pri primerjavi glede na izvorno bli\xc5\xbeje in oddaljene jezike, kjer ni pri\xc5\xa1lo do odstopanje._NEWLINE_Razlog za visoko prepoznavo \xc4\x8dustev z negativno valenco izhaja iz glasovnih prepoznavanj, neodvisnih od jezika, ki so evolucijsko podprta \xe2\x80\x93 signali preplaha in gro\xc5\xbenje so potrebni za pre\xc5\xbeivetje. Raziskovanje emocionalne prozodije se naslanja na raziskave, ki se ukvarjajo s kodiranjem in dekodiranjem emocij na nevro-kognitivni ravni. Zaradi vpliva mnogih zna\xc4\x8dilnosti jezika, je bilo potrebno ustvariti veljaven dra\xc5\xbeljaj, ki bi lahko meril le emocionalno prozodijo, kar so raziskovalci dosegli z ustvarjanjem baze vzorcev, pri \xc4\x8demer so bili pozorni na biolo\xc5\xa1ko podlago, ekspresivnost in univerzalnost vsakega \xc4\x8dustva, da je baza lahko uporabna in veljavna tudi za medkulturno in medlingvisti\xc4\x8dno raziskovanje zvo\xc4\x8dnih dra\xc5\xbeljajev._NEWLINE_Pri glasovnih dra\xc5\xbeljajih na razumevanje sli\xc5\xa1anega \xc4\x8dustva vplivajo\xc2\xa0 \xc4\x8dustvena prozodija, ki obsega spremembo vi\xc5\xa1ine glasu, glasnosti, ritma in kvalitete glasu, fonetika jezika, a tudi socialni in kulturni vpliv. \xc4\x8ceprav so \xc4\x8dustva univerzalna in vseprisotna, se pri razumevanju vendarle pojavljajo kulturne in jezikovne razlike.'