b'\n_START_ARTICLE_\n\xc4\x8clove\xc5\xa1ki mo\xc5\xbegani\n_START_SECTION_\nEvolucija \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih mo\xc5\xbeganov\n_START_PARAGRAPH_\nMo\xc5\xbegani ne fosilizirajo, zato o njihovem razvoju lahko sklepajo na podlagi fosilnih lobanjskih kosti. Te med seboj primerjajo in ugotavljajo kapaciteto lobanje oziroma velikost mo\xc5\xbeganov. V obdobju od avstralopiteka do modernega \xc4\x8dloveka se je velikost mo\xc5\xbeganov trikrat pove\xc4\x8dala. Z njihovim ve\xc4\x8danjem je sovpadal intelektualni napredek, na kar ka\xc5\xbeejo materialni ostanki (orodja, oro\xc5\xbeje, jamske slike). Spreminjala se je tudi oblika lobanje, saj se je morala prilagoditi izrazitemu razvoju sprednjega dela mo\xc5\xbeganov. Australopithecus afarensis (pred 3,5 milijona let) je imel prostornino lobanje pribli\xc5\xbeno 400 mL, Homo habilis (pred 2 milijonoma let) pa 750 mL. Najbolj se je porast volumna pokazal pri vrsti Homo erectus, ki je \xc5\xbeivela pred 1,7\xe2\x80\x931,0 milijona let. Mo\xc5\xbegani pripadnikov te vrste so merili v povpre\xc4\x8dju 900 mL, kasnej\xc5\xa1i Homo erectus izpred 0,5 milijona let pa je imel mo\xc5\xbegane velike 1100\xe2\x80\x931200 ml (podobno kot sodobni \xc4\x8dlovek). Mo\xc5\xbegani najzgodnej\xc5\xa1ih pripadnikov vrste Homo sapiens (izpred 300.000\xe2\x80\x93400.000 let) so merili malo ve\xc4\x8d kot 1200 mL, pri sodobnem \xc4\x8dloveku pa je prostornina mo\xc5\xbeganov okrog 1400 mL. \xc5\xa0e ve\xc4\x8dje mo\xc5\xbegane so imeli neandertalci (1500 ml)._NEWLINE_\xc4\x8clove\xc5\xa1ki mo\xc5\xbegani so po zgradbi podobni opi\xc4\x8djim, od njih se razlikujejo le v velikosti. Pri sesalcih je logaritem mase mo\xc5\xbeganov premo sorazmeren z logaritmom telesne mase, \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki mo\xc5\xbegani pa mo\xc4\x8dno odstopajo od tega, saj so pribli\xc5\xbeno trikrat te\xc5\xbeji, kot bi pri\xc4\x8dakovali. Pove\xc4\x8dali so se predvsem na ra\xc4\x8dun neokorteksa, ki je pri ljudeh tako mo\xc4\x8dno naguban, da je kar 64\xc2\xa0% povr\xc5\xa1ine skrite v \xc5\xbelebovih in brazdah, pri opicah pa le 7\xc2\xa0% (\xc4\x8dloveku podobne opice: 25\xc2\xa0%). Prav nagubanost neokorteksa je ljudem omogo\xc4\x8dila veliko sposobnost u\xc4\x8denja, kulturo in jezik._NEWLINE_Vohalni del mo\xc5\xbeganov je najstarej\xc5\xa1i del skorje (paleokorteks) in se je v evoluciji primatov razvijal manj kot preostali del (neokorteks). Pove\xc4\x8dal se je primarni vidni korteks, \xc5\xa1e bolj pa vidni asociacijski predel. Ve\xc4\x8dji je postal tudi sen\xc4\x8dni re\xc5\xbeenj, katerega najve\xc4\x8dji del je namenjen vizualni analizi ter vidnemu in slu\xc5\xa1nemu spominu (te funkcije so zelo pomembne pri skupini \xc5\xbeivali, ki se vse bolj zana\xc5\xa1a na vidni spomin namesto na vtisnjene senzori\xc4\x8dne vzorce). Izrazita rast \xc4\x8delnega re\xc5\xbenja nam je omogo\xc4\x8dila dolgotrajno vzdr\xc5\xbeevanje pozornosti, kar je bilo zelo pomembno za pre\xc5\xbeivetje (npr. vztrajnost pri iskanju hrane). Najbolj se je pove\xc4\x8dal temenski re\xc5\xbeenj. To je razvidno predvsem iz velikosti sekundarnega asociacijskega korteksa (nitje dobiva iz vidne, slu\xc5\xa1ne in somatosenzori\xc4\x8dne asociacijske skorje). Slednji je pri ljudeh veliko ve\xc4\x8dji kot pri \xc4\x8dloveku podobnih opicah. Ljudje se od ostalih primatov lo\xc4\x8dimo po visoko razvitih integrativnih funkcijah mo\xc5\xbeganov \xe2\x80\x93 razvoj je potekal sorazmerno z rastjo asociacijskih podro\xc4\x8dij skorje in izrazitimi intrakortikalnimi povezavami.\n_START_SECTION_\nHistolo\xc5\xa1ka zgradba mo\xc5\xbeganov\n_START_PARAGRAPH_\nFunkcionalna in strukturna enota \xc5\xbeiv\xc4\x8devja je nevron (\xc5\xbeiv\xc4\x8dna celica). Sestavljen je iz telesa, v katerem se nahajajo jedro in drugi celi\xc4\x8dni organeli, in izrastkov (dendriti, akson). Dendriti so navadno kraj\xc5\xa1i od aksona in \xc5\xa1tevilni ter slu\xc5\xbeijo sprejemanju impulzov. Akson je ve\xc4\x8dinoma en sam, po njem se akcijski potenciali prevedejo do naslednjih celic. Nevroni sprejemajo dra\xc5\xbeljaje, jih predelujejo in prevajajo vzburjenje. Telesa nevronov predstavljajo sivo mo\xc5\xbeganovino, aksoni pa belo. Poleg nevronov najdemo v \xc5\xbeiv\xc4\x8devju tudi nevroglijo (\xc5\xbeiv\xc4\x8dno oporno tkivo). Nevroglijske celice skrbijo za mehansko oporo, omogo\xc4\x8dajo prevajanje impulzov, delujejo kot izolator, sodelujejo pri prehrani, obrambi in obnovi nevronov. Med nevroglijske celice v osrednjem \xc5\xbeiv\xc4\x8devju spadajo astrociti, oligodendrociti in ependimske celice._NEWLINE_ _NEWLINE_Astrociti so najve\xc4\x8dje in naj\xc5\xa1tevilnej\xc5\xa1e nevroglijske celice v osrednjem \xc5\xbeiv\xc4\x8devju. Delijo se na dva tipa. Vlaknasti astrociti imajo malo izrastkov, vendar so ti dolgi. Nahajajo se v beli in sivi mo\xc5\xbeganovini. Protoplazmazemski astrociti imajo \xc5\xa1tevilne izrastke in se nahajajo predvsem v sivi mo\xc5\xbeganovini. Astrociti so pomembni pri delovanju krvno-mo\xc5\xbeganske pregrade, odstranjujejo \xc5\xbeiv\xc4\x8dne prena\xc5\xa1alce iz sinaps, sodelujejo pa tudi pri prehrani in obrambi (npr. odstranjevanje debrija po po\xc5\xa1kodbi). Astrociti se po po\xc5\xa1kodbi razmno\xc5\xbeijo in tvorijo glialno brazgotino, imenovano glioza. Z odstranjevanjem kalija iz zunajceli\xc4\x8dne teko\xc4\x8dine omogo\xc4\x8dajo repolarizacijo membrane in normalno delovanje nevrona._NEWLINE_Oligodendrociti tvorijo mielin. Nahajajo se v beli in sivi mo\xc5\xbeganovini. Satelitski oligodendrociti obdajajo telesa nevronov, interfascikulni pa nevrite. Celice mikroglije so v sivi in beli substanci. So del mononuklearno-makrofagnega sistema. Njihova naloga je predstavljanje antigenov, sodelujejo pa tudi pri odstranjevanju debrija po po\xc5\xa1kodbi._NEWLINE_Ependimske celice obdajajo notranjost mo\xc5\xbeganskih ventriklov. Med njimi so tesni stiki, ki prepre\xc4\x8dujejo prestop makromolekul iz krvi v likvor.\n_START_SECTION_\nVeliki mo\xc5\xbegani\n_START_PARAGRAPH_\nBela mo\xc5\xbeganovina (aksoni) se nahaja v notranjosti, siva (telesa nevronov) pa tvori mo\xc5\xbegansko skorjo in jedra v notranjosti mo\xc5\xbeganov. Filogenetsko starej\xc5\xa1i del skorje ima 3 plasti in predstavlja le 1/12 skorje. Sem sodita alokorteks v hipokampusu in dentatnem girusu ter arhikorteks v piriformnem podro\xc4\x8dju in olfaktornem tuberklu. Preostali del skorje je neokorteks, sestavljen iz \xc5\xa1estih plasti, ki si s povr\xc5\xa1ine proti notranjosti sledijo v naslednjem vrstnem redu: molekularna plast, zunanja zrnata plast, zunanja piramidna plast, notranja zrnata plast, notranja piramidna plast, multiformna plast. Glede na razli\xc4\x8dno zgradbo je Brodmann razdelil skorjo na 52 razli\xc4\x8dnih podro\xc4\x8dij. V motori\xc4\x8dnih podro\xc4\x8djih izstopajo velike piramidne celice, imenovane Betzeve celice, ki sodijo med najve\xc4\x8dje celice centralnega \xc5\xbeiv\xc4\x8devja. Senzori\xc4\x8dna podro\xc4\x8dja imajo slabo razvite piramidne celice.\n_START_SECTION_\nMali mo\xc5\xbegani\n_START_PARAGRAPH_\nDelimo jih na skorjo iz sive mo\xc5\xbeganovine in sredico iz bele. V sredici so tudi malomo\xc5\xbeganska jedra iz sive mo\xc5\xbeganovine. Skorjo delimo na 3 plasti (s povr\xc5\xa1ine proti notranjosti): molekularna plast, plast Purkynjevih celic, zrnata plast.\n_START_SECTION_\nAnatomija\n_START_PARAGRAPH_\nMo\xc5\xbegani so sestavljeni iz velikih in malih mo\xc5\xbeganov ter mo\xc5\xbeganskega debla.\n_START_SECTION_\nVeliki mo\xc5\xbegani\n_START_PARAGRAPH_\nSo najob\xc5\xa1irnej\xc5\xa1i del osrednjega\xc5\xbeiv\xc4\x8devja. Le\xc5\xbeijo v sprednji in srednji lobanjski kotanji, njihov zadnji del pa nad malimi mo\xc5\xbegani. Velike mo\xc5\xbegane sestavljata dve mo\xc5\xbeganski polobli ali hemisferi, ki sta med seboj lo\xc4\x8deni z vzdol\xc5\xbeno \xc5\xa1pranjo. V globini te \xc5\xa1pranje je vidna struktura, ki povezuje obe hemisferi in se imenuje kalozni korpus. Velike mo\xc5\xbegane lahko razdelimo na dva dela: telencefalon in diencefalon.\n_START_SECTION_\nTelencefalon\n_START_PARAGRAPH_\nTelencefalon je zunanji del velikih mo\xc5\xbeganov. V embrionalnem razvoju se telencefalon mo\xc4\x8dno razraste. Tako nastanejo \xc5\xa1tirje mo\xc5\xbeganski re\xc5\xbenji: \xc4\x8delni ali frontalni, sen\xc4\x8dni ali temporalni, zatilni ali okcipitalni in temenski ali parientalni. Meje med re\xc5\xbenji niso natan\xc4\x8dno za\xc4\x8drtane. Vsi re\xc5\xbenji so pokriti z mo\xc5\xbegansko skorjo ali korteksom debeline pribli\xc5\xbeno pol centimetra. Ima zelo veliko gub, ki jim pravimo vijuge ali girusi. Med njimi se nahajajo \xc5\xbelebovi(sulkusi). Zaradi nagubanosti ima skorja zelo veliko povr\xc5\xa1ino, in sicer pribli\xc5\xbeno 0,25 m\xc2\xb2. \xc4\x8celni re\xc5\xbeenj je najbolj sprednji del mo\xc5\xbeganov in najobse\xc5\xbenej\xc5\xa1i del posamezne poloble. Zadaj meji na temenski re\xc5\xbeenj, od katerega ga lo\xc4\x8di centralni \xc5\xa1pranja (sulcus centralis), spodaj pa meji na sen\xc4\x8dni re\xc5\xbeenj, od katerega ga lo\xc4\x8di stranski \xc5\xbeleb (sulcus lateralis). Glavne funkcije tega dela mo\xc5\xbeganov so motorika, racionalno mi\xc5\xa1ljenje, nastajanje kratkoro\xc4\x8dnega spomina, ohranjanje identitete in voh. Na \xc4\x8delnem re\xc5\xbenju, blizu predela za uravnavanje motorike govornih mi\xc5\xa1ic, se nahaja tako imenovano Brocovo podro\xc4\x8dje (pri ve\xc4\x8dini ljudi je na levi polobli). Ta del skorje je pomemben pri izvajanju govora. Temenski re\xc5\xbeenj meji spredaj preko centralne \xc5\xa1pranje na \xc4\x8delni re\xc5\xbeenj, spodaj preko stranske \xc5\xa1pranje na sen\xc4\x8dni re\xc5\xbeenj, zadaj pa na zatilni re\xc5\xbeenj, kjer pa ni to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8dene meje. Glavna funkcija tega dela mo\xc5\xbeganov je senzorika. Sen\xc4\x8dni re\xc5\xbeenj meji na \xc4\x8delni in temenski re\xc5\xbeenj preko stranske \xc5\xa1pranje, z zatilnim re\xc5\xbenjem pa ni to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8dene meje. Glavna naloga tega re\xc5\xbenja je pretvorba kratkoro\xc4\x8dnega spomina v dolgoro\xc4\x8dnega, sluh in vid. Zatilni re\xc5\xbeenj, ki je najmanj\xc5\xa1i mo\xc5\xbeganski re\xc5\xbeenj, meji spredaj zgoraj na temenskega, spredaj spodaj pa na sen\xc4\x8dni re\xc5\xbeenj. Glavna naloga tega dela mo\xc5\xbeganov je vid. Nekje na meji med temenskim, sen\xc4\x8dnim in zatilnim re\xc5\xbenjem se nahaja Wernickejevo podro\xc4\x8dje (pri ve\xc4\x8dini ljudi je na levi polobli). Ta del mo\xc5\xbeganske skorje je pomemben pri razumevanju govora._NEWLINE_Glavni del sive substance predstavlja skorja, manj\xc5\xa1i del pa se nahaja v notranjosti telencefalona in ga imenujemo bazalni gangliji (corpus striatum). Bazalni gangliji, katerih funkcije so zelo zapletene in \xc5\xa1e ne dokon\xc4\x8dno raziskane, v glavnem sodelujejo pri kontroli gibanja in njegovem avtomatizmu, kar pomeni, da lahko \xc5\xbee nau\xc4\x8dene gibe (drsanje, rolanje, kolesarjenje) izvajamo, ne da bi nanje mislili. Pomembni so tudi pri uravnavanju nehotenih gibov (na primer vzdr\xc5\xbeevanje ravnote\xc5\xbeja). K bazalnim ganglijem sodijo repato jedro (nucleus caudatus), leti\xc4\x8dasto jedro (nucleus lentiformis), \xc4\x8drna substanca (substantia nigra) in subtalamus. Leti\xc4\x8dasto jedro predstavljata putamen in globus pallidus. Po strogi anatomski definiciji spadata k bazalnim ganglijem tudi amigdalno telo (corpus amygdaloideum) in klavstrum (claustrum), \xc4\x8deprav ti dve strukturi nista povezani z motori\xc4\x8dnimi funkcijami._NEWLINE_Velik del telencefalona pripada beli substanci. V njej se prete\xc5\xbeno nahajajo aksoni, ki med seboj povezujejo razli\xc4\x8dne dele mo\xc5\xbeganov ali pa se nadaljujejo navzdol v hrbtenja\xc4\x8do. Na prerezu je bela substanca videti kot nekak\xc5\xa1ne nitke, zato povezave, ki jih tvori belina, skraj\xc5\xa1ano imenujemo tudi nitje. Najve\xc4\x8dji del beline se nahaja tik pod mo\xc5\xbegansko skorjo in se imenuje corona radiata. Navzdol se nadaljuje v notranjo in zunanjo kapsulo (capsula interna et externa). Kapsuli mimo bazalnih ganglijev potekata navzdol skozi mo\xc5\xbegansko deblo v hrbtenja\xc4\x8do. K belini spada tudi prej omenjeni kalozni korpus, ki povezuje levo in desno hemisfero._NEWLINE_K telencefalonu sodi tudi limbi\xc4\x8dni sistem. To je struktura na meji med telencefalonom in diencefalonom v obliki nepravilnega obro\xc4\x8da. Glavne strukture limbi\xc4\x8dnega sistema so hipokampalna formacija (sestavljajo jo hipokampus, denantna guba in del parahipokampalne gube), parahipokampalna guba, cingulatna guba, mamilarno telesce in amigdalno telo. Te strukture so pa med sabo povezane z nitjem, ki mu pravimo Papezov krog. Poleg tega so povezane tudi z ostalimi predeli mo\xc5\xbeganov. Najpomembnej\xc5\xa1e funkcije tega sistema so \xc4\x8dustvovanje, motivacija, u\xc4\x8denje in spomin.\n_START_SECTION_\nDiencefalon\n_START_PARAGRAPH_\nDiencefalon je notranji del velikih mo\xc5\xbeganov. Sestavljen je prete\xc5\xbeno iz sive substance. V diencefalon \xc5\xa1tejemo talamus, metatalamus, hipotalamus, subtalamus in epitalamus. Talamus je majhnemu jajcu podobna struktura. Sestavljen je iz mnogo jeder, ki jih v grobem razdelimo na medialno (bli\xc5\xbeje sredinski \xc4\x8drti), lateralno (dlje od sredinske \xc4\x8drte), dorzalno in ventralno skupino. Podobno kot bazalni gangliji so tudi te strukture povezane med seboj in drugimi deli mo\xc5\xbeganov na zelo zapleten na\xc4\x8din. Najpomembnej\xc5\xa1a funkcija diencefalona je ohranjanje telesne homeostaze, kar pomeni, da ta del mo\xc5\xbeganov uravnava vse mehanizme, ki \xc4\x8dloveku omogo\xc4\x8dajo optimalno \xc5\xbeivljenje. Najbolj spodnji del diencefalona se imenuje hipotalamus. Njegova naloga je koordinacija \xc5\xbeivljenjskih funkcij v telesu, kot so dihanje, cirkulacija, temperatura, uravnavanje privzema vode in hrane v telo. Poleg tega ima pomembno vlogo pri izlo\xc4\x8danju hipofiznih hormonov.\n_START_SECTION_\nMali mo\xc5\xbegani\n_START_PARAGRAPH_\nLe\xc5\xbeijo v zadnji lobanjski kotanji. Delimo jih na srednji, vzdol\xc5\xbeni del, ki se imenuje \xc4\x8drv (vermis), in dve polobli (leva in desna). Zgornja ploskev je ravna, spodnja pa zaobljena, tako da se prilega svoji kotanji. Tudi mali mo\xc5\xbegani so sestavljeni iz sivine in beline. Ve\xc4\x8dji del sivine predstavlja skorja, manj\xc5\xa1i del pa se nahaja v notranjosti v obliki malomo\xc5\xbeganskih jeder: nucleus fastigii, nucleus globosus, nucleus emboliformis in nucleus dentatus. Belino tvori nitje, ki povezuje skorjo malih mo\xc5\xbeganov in njihovih jeder z mo\xc5\xbeganskim deblom. Nitje je zbrano v tri pare malomo\xc5\xbeganskih ro\xc4\x8dic (pedunculi cerebelli): zgornji, sprednji in spodnji par. Zgornje ro\xc4\x8dice povezujejo male mo\xc5\xbegane z mezencefalonom, srednje ro\xc4\x8dice z mostom, spodnje pa s podalj\xc5\xa1ano hrbtenja\xc4\x8do. Funkcionalno delimo male mo\xc5\xbegane na 3 dele: arhiocerebelum, paleocerebelum in neocerebelum. Arhiocerebelum je, kakor tudi ime pove, najstarej\xc5\xa1i del. Pomemben je za ohranjanje ravnote\xc5\xbeja. Paleocerebelum dobiva informacije iz mi\xc5\xa1ic zgornjih in spodnjih udov. Uravnava dr\xc5\xbeo in mi\xc5\xa1i\xc4\x8dni tonus. Neocerebelum dobiva informacije iz velikih mo\xc5\xbeganov. Ta del malih mo\xc5\xbeganov uravnava in izbolj\xc5\xa1uje natan\xc4\x8dne, hotene gibe. Glavne naloge malih mo\xc5\xbeganov so torej ohranjanje ravnote\xc5\xbeja, uravnavanje dr\xc5\xbee in koordinacija gibov.\n_START_SECTION_\nMo\xc5\xbegansko deblo\n_START_PARAGRAPH_\nSestavljeno je iz sivine in beline ter po strukturi podobno hrbtenja\xc4\x8di. Sivina se nahaja v notranjosti in je sestavljena iz \xc5\xa1tevilnih jeder (nucleus olivaris, gracilis, cuneatus, ruber, pontis in druga). K sivi substanci spadajo tudi jedra mo\xc5\xbeganskih \xc5\xbeivcev. Bela substanca se nahaja tako na povr\xc5\xa1ini kot tudi znotraj. Mo\xc5\xbegansko deblo je sestavljeno iz treh delov: mezencefalona, mosta (pons) in podalj\xc5\xa1ane hrbtenja\xc4\x8de (medulla oblongata)._NEWLINE_Mezencefalon je najbolj zgornji del mo\xc5\xbeganskega debla. Zgoraj prehaja v dva velika mo\xc5\xbeganska kraka (crura cerebri). Vsak krak se nadaljuje navzgor v mo\xc5\xbegansko poloblo. Zadaj\xc5\xa1nji del, sestavljen iz \xc5\xa1tirih izboklinic, je tectum, osrednji, najob\xc5\xa1irnej\xc5\xa1i del, pa tegmentum. Znotraj mezencefalona poteka mo\xc5\xbeganski akvedukt, ki povezuje tretji mo\xc5\xbeganski ventrikel s \xc4\x8detrtim._NEWLINE_Most je srednji in najdebelej\xc5\xa1i del mo\xc5\xbeganskega debla. Zgrajen je prete\xc5\xbeno iz nitja, ki deblo povezuje z malimi mo\xc5\xbegani. Njegov manj\xc5\xa1i del v notranjosti tvori rombasto jamo (fossa rhomboidea), ki je del stene \xc4\x8detrtega mo\xc5\xbeganskega ventrikla._NEWLINE_Podalj\xc5\xa1ana hrbtenja\xc4\x8da je spodnji del mo\xc5\xbeganskega debla. Spodaj sega do izstopi\xc5\xa1\xc4\x8da prvega vratnega \xc5\xbeivca, zgoraj pa do spodnje gube, ki jo tvori debelo nitje mosta. V podalj\xc5\xa1ani hrbtenja\xc4\x8di se nahaja zelo pomembna struktura, imenovana piramida. Po njej je poimenovana glavna motori\xc4\x8dna proga: piramidna proga. Na zadnji strani se nahajajo \xc5\xa1tiri gube ali sve\xc5\xbenji. Notranji gubi sta poimenovani fasciculus gracilis ali Gollov sve\xc5\xbeenj, zunanji pa fasciculus cuneatus ali Burdachov sve\xc5\xbeenj. Ti sve\xc5\xbenji so pomembni za senzoriko._NEWLINE_V deblu se nahajajo tudi pomembni centri za vitalne funkcije organizma. Mednje spadajo center za pretok krvi, center za dihanje, center za po\xc5\xbeiranje, center za bruhanje. Ti centri z razli\xc4\x8dnimi mehanizmi kontrolirajo kardiovaskularni, respiratorni sistem in prebavni sistem, prav tako tudi na\xc5\xa1o pozornost in zavest.\n_START_SECTION_\nSenzori\xc4\x8dni (\xc4\x8dutilni) predeli skorje\n_START_PARAGRAPH_\nV primarne senzori\xc4\x8dne predele pritekajo osnovni podatki iz \xc4\x8dutil. Sem se preko specifi\xc4\x8dnih relejnih jeder talamusa projicirajo aferentni progovni sistemi iz razli\xc4\x8dnih perifernih receptorjev. Izjema pri tem je voh, kjer talamus primarno ni udele\xc5\xbeen. Manj\xc5\xa1i sekundarni predel se nahaja ob vsakem primarnem. Nitje dobiva iz primarnega predela ali pa direktno iz talamusovih relejnih jeder. V sekundarnih senzori\xc4\x8dnih podro\xc4\x8djih poteka sinteza informacij iz \xc4\x8dutil, tako da dobimo bolj\xc5\xa1o predstavo o tem, kar zaznavamo (vidimo, sli\xc5\xa1imo)._NEWLINE_Primarno somatosenzori\xc4\x8dno podro\xc4\x8dje skorje se nahaja v postcentralni vijugi, sekundarni senzori\xc4\x8dni predel pa je verjetno v globini stranskega \xc5\xbeleba. Primarni predel dobiva informacije z nasprotne strani telesa, sekundarni pa z obeh strani. V primarnem senzori\xc4\x8dnem predelu je nitje razporejeno somatotopi\xc4\x8dno (glede na del telesa, od koder prihaja). Pri tem se nitje spodnjih okon\xc4\x8din nahaja na vrhu in na medialnem robu poloble, po konveksiteti navzdol sledi nitje trupa, zgornjih okon\xc4\x8din, najni\xc5\xbeje pa je nitje obraza. Koli\xc4\x8dina skorje, namenjene obdelavi podatkov iz posameznega dela, je sorazmerna pomenu in funkciji tega dela. Reprezentacijo \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega telesa v somatosenzori\xc4\x8dnem podro\xc4\x8dju skorje imenujejo senzori\xc4\x8dni homunkulus._NEWLINE_Primarna opti\xc4\x8dna (vidna) skorja se nahaja v globini in ob robovih kalkarinega sulkusa. Nitje je razporejeno retinotopi\xc4\x8dno (glede na del mre\xc5\xbenice, od koder prihaja slika). Levi polovici vidnih polj obeh o\xc4\x8des se projicirata v desno poloblo in obratno. Nitje, ki prihaja iz makule (rumene pege), prihaja v obe polobli. Zgornji deli vidnih polj se projicirajo v spodnji del vidnega predela, nitje iz spodnjih polovic vidnih polj pa prihaja v zgornji del vidne skorje. Sekundarni opti\xc4\x8dni predel je v \xc5\xa1ir\xc5\xa1i okolici primarnega._NEWLINE_Akusti\xc4\x8dno (slu\xc5\xa1no) obmo\xc4\x8dje skorje je na zgornji strani sen\xc4\x8dnega re\xc5\xbenja. Nitje je razporejeno tonotopi\xc4\x8dno (glede na vi\xc5\xa1ino tona)._NEWLINE_Gustatorni (oku\xc5\xa1alni) predel se nahaja v spodnjem delu postcentralne vijuge._NEWLINE_Lokacija vestibularnega (ravnote\xc5\xbenega) predela ni natan\xc4\x8dno poznana, verjetno pa je v bli\xc5\xbeini slu\xc5\xa1nega._NEWLINE_Olfaktorno (vohalno) podro\xc4\x8dje skorje je na spodnji strani \xc4\x8delnega re\xc5\xbenja in ob unkusu parahipokampalne vijuge.\n_START_SECTION_\nAsociacijski predeli skorje\n_START_PARAGRAPH_\nAsociacijski predeli dobivajo nitje iz primarnih senzori\xc4\x8dnih podro\xc4\x8dij, recipro\xc4\x8dno pa so povezani tudi z asociacijskimi jedri talamusa (ne pa tudi z relejnimi jedri). Omogo\xc4\x8dajo kompleksnej\xc5\xa1o predelavo podatkov. Somatosenzori\xc4\x8dni asociacijski predel se nahaja v skorji temenskega re\xc5\xbenja, slu\xc5\xa1ni asociacijski predel je v sen\xc4\x8dnem re\xc5\xbenju, vidni pa v zatilnem re\xc5\xbenju in delu sen\xc4\x8dnega.\n_START_SECTION_\nMotori\xc4\x8dni (gibalni) predeli skorje\n_START_PARAGRAPH_\nMotori\xc4\x8dni predeli skorje v o\xc5\xbejem smislu so tisti, iz katerih izvirajo proge piramidnega sistema._NEWLINE_Primarno motori\xc4\x8dno skorjo najdemo v precentralni vijugi. Od tod izvira tretjina nitja piramidnega sistema. V primarnem motori\xc4\x8dnem korteksu se pro\xc5\xbeijo hotene kontrakcije posameznih mi\xc5\xa1i\xc4\x8dnih skupin. Nitje je razporejeno somatotopi\xc4\x8dno (analogija s primarno somatosenzori\xc4\x8dno skorjo). Deli telesa so zastopani glede na svojo funkcijo (npr. prstom na roki je namenjen ve\xc4\x8dji del skorje kot no\xc5\xbenim prstom). Reprezentacijo telesa v tem delu imenujemo motori\xc4\x8dni homunkulus._NEWLINE_Premotori\xc4\x8dni korteks se nahaja v delih zgornje in srednje \xc4\x8delne vijuge. Od tod izvira tretjina piramidnega nitja (zlasti nitje za aksialno mi\xc5\xa1i\xc4\x8dje (v osi trupa) in proksimalne (bli\xc5\xbenje) mi\xc5\xa1ice udov). Naloga premotori\xc4\x8dne skorje je zagotavljanje izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dnega polo\xc5\xbeaja telesnega dela pred izvedbo natan\xc4\x8dnega giba._NEWLINE_Suplementarni motori\xc4\x8dni predel je na medialni strani \xc4\x8delnega re\xc5\xbenja._NEWLINE_Kortikalni center za premike zrkel je v premotori\xc4\x8dnem korteksu.\n_START_SECTION_\nPrefrontalni korteks\n_START_PARAGRAPH_\nPrefrontalna skorja obsega sprednji del \xc4\x8delnega re\xc5\xbenja. Je kompleksno asociacijsko podro\xc4\x8dje, povezano z vsemi drugimi asociacijskimi podro\xc4\x8dji skorje, primarnih senzori\xc4\x8dnih informacij pa ne dobiva. Ima tudi obojesmerne povezave s talamusom in preko njega s hipokampusom. Eferentno nitje poteka predvsem v striatum. \xc4\x8celni re\xc5\xbeenj koordinira vedenje in motoriko ter je pri ljudeh najbolj razvit del telencefalona. Prefrontalni korteks je povezan tudi z ve\xc4\x8djim delom skorje sen\xc4\x8dnega re\xc5\xbenja, ki je prav tako povezan z vi\xc5\xa1jimi dejavnostmi \xc5\xbeiv\xc4\x8devja.\n_START_SECTION_\nLimbi\xc4\x8dna skorja\n_START_PARAGRAPH_\nLimbi\xc4\x8dna skorja zavzema predvsem gyrus cinguli in gyrus parahippocampalis. Preko talamusa je recipro\xc4\x8dno povezana s hipotalamusom, kar deloma pojasnjuje vlogo limbi\xc4\x8dnega predela pri uravnavanju vegetativnih \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih funkcij.\n_START_SECTION_\nLikvor\n_START_PARAGRAPH_\nCerebrospinalni likvor je bistra, brezbarvna teko\xc4\x8dina. Vsebuje ve\xc4\x8d kot 90\xc2\xa0% vode, elektrolite, malo beljakovin in redke limfocite. Nahaja se v mo\xc5\xbeganskih prekatih (ventriklih), centralnem kanalu in v subarahnoidalnem prostoru. Obliva mo\xc5\xbegane, tako da ti lebdijo v njem in so po zaslugi vzgona la\xc5\xbeji. Zaradi likvorja se sile, ki nastanejo pri pretresih in udarcih, te\xc5\xbeje prena\xc5\xa1ajo na mo\xc5\xbegane. Nadome\xc5\xa1\xc4\x8da tudi limfo, saj slednje v centralnem \xc5\xbeiv\xc4\x8devju ni. Pri odrasli osebi se v znotrajlobanjskem prostoru navadno nahaja okrog 150 mL likvorja, ki nastaja s hitrostjo 4 mL/min, tako da se dnevno izlo\xc4\x8di in resorbira pribli\xc5\xbeno 500 mL likvorja (nastajanje in absorpcija sta normalno v ravnovesju). Likvor se tvori ve\xc4\x8dinoma v horoidnem plete\xc5\xbeu, kjer so kapilare s tanko in fenestrirano steno. Resice horoidnega plete\xc5\xbea se nahajajo v strehi 3. in 4. prekata ter medialni steni obeh lateralnih prekatov. Nekaj likvorja nastane tudi s prehajanjem teko\xc4\x8dine iz mo\xc5\xbeganovine v prekate in v subarahnoidni prostor. Zaradi tla\xc4\x8dne razlike se likvor preko arahnoidnih resic in granulacij absorbira v venske sinuse (predvsem sagitalnega), nekaj likvorja pa se vra\xc4\x8da v venozni obtok tudi z resorpcijo v epinevralne mezgovnice spinalnih \xc5\xbeivcev in skozi ependim prekatov.\n_START_SECTION_\nTretji prekat (ventriculus tertius)\n_START_PARAGRAPH_\nTretji mo\xc5\xbeganski prekat je v obliki navpi\xc4\x8dne \xc5\xa1pranje. Stransko steno tvori zgoraj talamus, spodaj pa hipotalamus, ki predstavlja tudi dno prekata. V strehi prekata je horoidni plete\xc5\xbe. Zadaj se prekat nadaljuje v mo\xc5\xbeganski akvedukt (aqueductus cerebri), preko katerega je povezan s \xc4\x8detrtim prekatom.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cetrti prekat (ventriculus quartus)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cetrti mo\xc5\xbeganski prekat ima obliko \xc5\xa1otora. Le\xc5\xbei med malimi mo\xc5\xbegani, ki mu predstavljajo streho, in mo\xc5\xbeganskim deblom, kjer dno ventrikla tvori fossa rhomboidea. V stre\xc5\xa1ju \xc4\x8detrtega prekata je horoidni plete\xc5\xbe. Stranska \xc5\xbeepa \xc4\x8detrtega prekata se kon\xc4\x8dujeta z lateralno aperturo (stransko odprtino). V strehi ventrikla je \xc5\xa1e mediana apertura. Skozi te odprtine likvor odteka v subarahnoidni prostor. \xc4\x8cetrti prekat se navzdol zo\xc5\xbeuje v centralni kanal hrbtenja\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nMo\xc5\xbeganske ovojnice\n_START_PARAGRAPH_\nMo\xc5\xbegane ovijajo tri mo\xc5\xbeganske ovojnice: dura mater (dura), arachnoidea mater (paj\xc4\x8devnica) in pia mater (\xc5\xbeilnica). Duro imenujemo tudi pachymeninx, skupno ime za arachnoideo in pio pa je leptomeninx.\n_START_SECTION_\nDura mater\n_START_PARAGRAPH_\nDura je zunanja mo\xc5\xbeganska ovojnica. Ima dva lista, grajena iz \xc4\x8dvrstega veziva. Zunanji list se prilega lobanjskim kostem in je hkrati notranji periost kosti nevrokranija. V duri ali med duro in kostmi potekajo meningealne arterije in vene, ob arterijah pa \xc5\xa1e vazomotorni \xc5\xbeivci in senzori\xc4\x8dne veje za duro (izvirajo predvsem iz V. in X. mo\xc5\xbeganskega \xc5\xbeivca)._NEWLINE_Notranji list dela duplikature, ki lo\xc4\x8dujejo posamezne dele mo\xc5\xbeganov. Z zunanjim listom sta skoraj povsod tesno zdru\xc5\xbeena. Med njima so \xe2\x80\x93 predvsem na bazi duplikatur \xe2\x80\x93 venozni sinusi.\n_START_SECTION_\nDuplikature dure\n_START_PARAGRAPH_\nFalx cerebri je srpasto oblikovana duplikatura, ki lo\xc4\x8di polobli velikih mo\xc5\xbeganov. Spredaj se nara\xc5\xa1\xc4\x8da na cristo galli sitke, zadaj pa se zdru\xc5\xbeuje s tentorijem._NEWLINE_Falx cerebelli je manj\xc5\xa1a duplikatura med poloblama malih mo\xc5\xbeganov._NEWLINE_Tentorium cerebelli je mo\xc4\x8dna duplikatura dure. Polo\xc5\xbeen je pre\xc4\x8dno in deli lobanjsko votlino v supratentorialni in infratentorialni prostor. Nad tentorijem so veliki mo\xc5\xbegani, pod njim pa mali mo\xc5\xbegani in mo\xc5\xbegansko deblo. Tentorij je spredaj in ob straneh nara\xc5\xa1\xc4\x8den na zgornji rob piramid ter na sprednji in zadnji processus clinoideus zagozdnice. V sredini ima izrez, imenovan incisura tentorii._NEWLINE_Diaphragma sellae je razpeta med sprednjima in zadnjima klinoidnima odrastkoma in pokriva jamico, v kateri je hipofiza. Na sredi ima odprtino, skozi katero poteka hipofizni pecelj (infundibulum)._NEWLINE_Cavum trigeminale je duplikatura na sprednji strani piramide. V njem le\xc5\xbei trigeminalni ganglij.\n_START_SECTION_\nArachnoidea (paj\xc4\x8devnica)\n_START_PARAGRAPH_\nArachnoidea je srednja mo\xc5\xbeganska ovojnica. Subduralni prostor jo lo\xc4\x8di od dure. Paj\xc4\x8devnica je s \xc5\xa1tevilnimi vezivnimi trabekulami povezana s pio, med njima pa se nahaja subarahnoidni prostor, ki je zapolnjen z likvorjem. Pod arahnoideo potekajo ve\xc4\x8dje \xc5\xbeile za prehrano centralnega \xc5\xbeiv\xc4\x8devja. Paj\xc4\x8devnica obdaja vse dele mo\xc5\xbeganov, a ne sega v vdolbine, zaradi \xc4\x8desar je na nekaterih mestih subarahnoidalni prostor zelo \xc5\xa1irok. Tak\xc5\xa1na podro\xc4\x8dja imenujemo subarahnoidalne cisterne. Slednje so najve\xc4\x8dje na mo\xc5\xbeganski bazi (tu je povr\xc5\xa1ina mo\xc5\xbeganov zelo razgibana) in pod malimi mo\xc5\xbegani. Na zunanji strani ima paj\xc4\x8devnica izrastke, imenovane arahnoidalne granulacije (pacchionijeve granulacije), ki segajo v venozne sinuse ali pa v kosti kalvarije, kjer so v stiku z diploi\xc4\x8dnimi venami. Slu\xc5\xbeijo resorpciji likvorja v krvni obtok.\n_START_SECTION_\nSubarahnoidalne cisterne\n_START_PARAGRAPH_\nNajve\xc4\x8dja in najpomembnej\xc5\xa1a je cisterna magna (cisterna cerebellomedullaris). Le\xc5\xbei zadaj med malimi mo\xc5\xbegani in podalj\xc5\xa1ano hrbtenja\xc4\x8do. Tu likvor iz prekatov izteka v subarahnoidalni prostor, saj se sem odpira mediana odprtina \xc4\x8detrtega prekata._NEWLINE_Cisterna pontis je ob bazilarni arteriji. Vanjo se odpirata stranski odprtini \xc4\x8detrtega prekata._NEWLINE_Druge ve\xc4\x8dje cisterne (lokacije so razvidne iz imen): cisterna interpeduncularis, cisterna chiasmatis, cisterna fossae lateralis cerebri.\n_START_SECTION_\nPia mater\n_START_PARAGRAPH_\nPia se tesno prilega mo\xc5\xbeganom in za razliko od arachnoidee sega v vse njihove vdolbine in brazde. Zra\xc5\xa1\xc4\x8dena je z gliozno membrano, ki pokriva mo\xc5\xbegansko povr\xc5\xa1ino. Pia spremlja \xc5\xbeile v notranjost \xc5\xbeiv\xc4\x8devja. Med pio in \xc5\xbeilicami je ozek ob\xc5\xbeilni prostor, v katerem je likvor. \xc5\xa0ele najmanj\xc5\xa1e \xc5\xbeilice so brez pie in jih obdaja samo glija. Pia skupaj z endotelijem mo\xc5\xbeganskih kapilar sestavlja pregrado med krvjo in mo\xc5\xbegani.\n_START_SECTION_\nArterije\n_START_PARAGRAPH_\nMo\xc5\xbegane prehranjujejo \xc5\xa1tiri glavne arterije: dve notranji karotidni (arteria carotis interna) in dve vertebralni arteriji. Veje, namenjene prehranjevanju mo\xc5\xbeganov, potekajo v subarahnoidnem prostoru (torej pod arahnoidno mo\xc5\xbegansko ovojnico). Obstajata dve vrsti vej: ena prehranjuje mo\xc5\xbegansko skorjo in belino tik pod njo (rami corticales), druga pa mo\xc5\xbeganska jedra in belino v notranjosti mo\xc5\xbeganov. Veje za prehranjevanje mo\xc5\xbeganske skorje anastomozirajo, kar pomeni, da med njimi obstajajo povezave in da isto obmo\xc4\x8dje prehranjujejo razli\xc4\x8dne vejice. Nasprotno so veje v notranjosti mo\xc5\xbeganov (rami centrales) terminalne, torej ne anastomozirajo z nobeno drugo vejo. Obmo\xc4\x8dja, ki ga prehranjuje ena centralna veja, ne prehranjuje nobena druga, zato v primeru zama\xc5\xa1itve propade celotno obmo\xc4\x8dje, ki ga je ta veja prehranjevala, saj ne dobiva krvi od nikoder drugod._NEWLINE_Notranja karotidna arterija (arteria carotis interna) je veja skupne karotidne arterije (arteria carotis communis), ki na levi strani izvira iz aortnega loka, na desni strani pa najve\xc4\x8dkrat iz arterije brahiocefali\xc4\x8dnega trunkusa (truncus brachiocefalicus), a v\xc4\x8dasih lahko tudi direktno iz aorte. Skupna karotidna arterija se pribli\xc5\xbeno v vi\xc5\xa1ini 4. vratnega vretenca deli na notranjo in zunanjo karotidno arterijo. Notranja karotidna arterija vstopa v lobanjsko votlino skozi odprtino, imenovano karotidni kanal (canalis caroticus). Po vstopu, ko malce esasto zavito poteka blizu votlin notranjega in votline srednjega u\xc5\xa1esa, odda male \xc5\xbeilice za prehrano obeh votlin. Odda tudi \xc5\xbeile, ki prehranjujejo mo\xc5\xbegansko duro sprednje, deloma tudi srednje in zadnje lobanjske kotanje. Prva ve\xc4\x8dja \xc5\xbeila iz notranje karotidne arterije je o\xc4\x8desna arterija (arteria ophtalmica), ki prehranjuje oko in o\xc4\x8desu bli\xc5\xbenje strukture. Sprednja mo\xc5\xbeganska arterija (arteria cerebri anterior) je veja, ki zavije na notranjo stran mo\xc5\xbeganov (v srednjo mo\xc5\xbegansko \xc5\xa1pranjo), kjer oddaja kortikalne veje za prehranjevanje skorje na \xc4\x8delnem in temenskem re\xc5\xbenju znotraj te \xc5\xa1pranje. Nekaj \xc5\xbeilic iz srednje mo\xc5\xbeganske \xc5\xa1pranje vodi na konveksiteto poloble in tam prehranjuje majhen del mo\xc5\xbeganov. Centralne veje oskrbujejo sprednji del repastega jedra (nucleus caudatus), sprednji del putamna, sprednji del notranje kapsule (capsula interna). Leva in desna sprednja mo\xc5\xbeganska arterija sta medsebojno povezani s sprednjo komunikantno arterijo (arteria communicans anterior). Srednja mo\xc5\xbeganska arterija (arteria cerebri media) je najve\xc4\x8dja veja notranje karotidne arterije in je pravzaprav njeno nadaljevanje. Poteka do stranske mo\xc5\xbeganske \xc5\xa1pranje (sulcus lateralis), kjer se pahlja\xc4\x8dasto razveji v \xc5\xa1tevilne veje. Kortikalne veje prehranjujejo ve\xc4\x8dji del mo\xc5\xbeganske konveksitete in skorjo spodnjega dela \xc4\x8delnega re\xc5\xbenja, izjemi sta del skorje na mo\xc5\xbeganski konveksiteti tik ob srednji mo\xc5\xbeganski \xc5\xa1pranji, ki ga prehranjujejo veje sprednje mo\xc5\xbeganske arterije, in ve\xc4\x8dji del zatilnega re\xc5\xbenja. Centralne veje prehranjujejo putamen, globus pallidus, srednji del repastega jedra in ve\xc4\x8dji del notranje kapsule. \xc5\xa0e ena veja notranje karotidne arterije je sprednja horoidna arterija (arteria choroidea anterior), ki vstopa v zadnji rog stranskega mo\xc5\xbeganskega ventrikla. Napaja horoidni plete\xc5\xbe stranskega ventrikla, hipokampus, amigdaloidno telo, zadnji del repastega jedra, del notranje kapsule in del globusa pallidusa._NEWLINE_Arterija vertebralis vstopa v lobanjsko votlino skozi veliko lobanjsko odprtino (foramen magnum). \xc5\xa0e pred vstopom odda sprednjo in zadnjo hrbtenja\xc4\x8dno arterijo (obe potujeta navzdol po hrbteni\xc4\x8dnem kanalu in prehranjujeta hrbtenja\xc4\x8do). V lobanjski votlini odda zadnjo spodnjo malomo\xc5\xbegansko arterijo (arteria cerebelli inferior posterior), ki prehranjuje podalj\xc5\xa1ano hrbtenja\xc4\x8do, horoidni plete\xc5\xbe 4. mo\xc5\xbeganskega ventrikla in del malih mo\xc5\xbeganov. Leva in desna vertebralna arterija se na spodnjem robu mostu zdru\xc5\xbeita v bazilarno arterijo (arteria basilaris). Bazilarna arterija poleg majhnih vejic za prehrano mostu (ponsa) oddaja mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e veje. Sprednja spodnja malomo\xc5\xbeganska arterija (arteria cerebelli inferior anterior) prehranjuje most, del malih mo\xc5\xbeganov in notranje uho, zgornja malomo\xc5\xbeganska arterija (arteria cerebelli superior) pa oskrbuje male mo\xc5\xbegane. Na zgornjem robu mostu se bazilarna arterija zopet razcepi v dve arteriji, in sicer levo in desno zadaj\xc5\xa1njo mo\xc5\xbegansko arterijo (arteria cerebri posterior). Kortikalne veje zadaj\xc5\xa1nje mo\xc5\xbeganske arterije prehranjujejo ve\xc4\x8dji del skorje zatilnega re\xc5\xbenja ter manj\xc5\xa1i del skorje sen\xc4\x8dnega re\xc5\xbenja. Centralne veje prehranjujejo ve\xc4\x8dji del talamusa in hipotalamusa, delno tudi mezencefalon. Zadaj\xc5\xa1nje mo\xc5\xbeganske arterije so povezane s srednjo mo\xc5\xbegansko arterijo preko zadnje komunikatne arterije (arteria communicans posterior)._NEWLINE_Leva in desna sprednja mo\xc5\xbeganska arterija sta med seboj povezani s sprednjo komunikantno arterijo (arteria communicans anterior). Notranja karotidna arterija se preko zadaj\xc5\xa1nje komunikantne arterije (arteria communicans posterior) povezuje z zadaj\xc5\xa1njo mo\xc5\xbegansko arterijo. Tako so \xc5\xbeile obeh mo\xc5\xbeganskih polovic povezane v anastomoti\xc4\x8dni krog, imenovan circulus arteriosus cerebri ali Willisov krog. Slednji je pomemben, \xc4\x8de se zama\xc5\xa1i ena izmed glavnih \xc5\xbeil za prehranjevanje mo\xc5\xbeganov (ali vertebralna ali notranja karotidna arterija), saj se zaradi anastomoze ohrani celoten mo\xc5\xbeganski krvni obtok.\n_START_SECTION_\nVene\n_START_PARAGRAPH_\nVene v glavi ne potekajo vzporedno z arterijami. Pomembno je lo\xc4\x8diti med mo\xc5\xbeganskimi venami (venae cerebri) in venoznimi sinusi. Mo\xc5\xbeganske vene so \xc5\xbeile, ki odvajajo kri direktno iz mo\xc5\xbeganov, sinusi pa so ve\xc4\x8dje vene, v katere se mo\xc5\xbeganske vene iztekajo._NEWLINE_Mo\xc5\xbeganske vene imajo tanko steno in so brez venskih zaklopk. Predrejo arahnoidalno ovojnico in notranji list dure ter se vlivajo v venozne sinuse. Zgornje mo\xc5\xbeganske vene (venae cerebri superiores) zbirajo kri iz zgornjega konveksnega dela mo\xc5\xbeganov ter iz zgornjega dela mo\xc5\xbeganov, nahajajo\xc4\x8dega se ob srednji mo\xc5\xbeganski \xc5\xa1pranji. Vlivajo se v zgornji sagitalni sinus. Spodnje mo\xc5\xbeganske vene (venae cerebri inferiores) odvajajo kri iz spodnje povr\xc5\xa1ine mo\xc5\xbeganskih polobel. Vlivajo se v transverzalni, kavernozni ter piramidni sinus. Povrhnja srednja mo\xc5\xbeganska vena, v katero se vliva ve\xc4\x8dina krvi iz konveksne povr\xc5\xa1ine mo\xc5\xbeganov, poteka v stranski mo\xc5\xbeganski \xc5\xa1pranji. Leva in desna notranja mo\xc5\xbeganska vena (vena cerebri interna) zbirata kri iz notranjosti mo\xc5\xbeganov. Zdru\xc5\xbeita se v veliko mo\xc5\xbegansko veno (vena cerebri magna). Ta je zelo kratka in se vliva v sinus rectus. Zgornje malomo\xc5\xbeganske vene (venae cerebelli superiores) zbirajo kri iz zgornje povr\xc5\xa1ine malih mo\xc5\xbeganov, spodnje malomo\xc5\xbeganske vene (venae cerebelli inferiores) pa iz spodnje, poleg tega pa obe veni zbirata kri iz mo\xc5\xbeganskega debla. Vlivata se v transverzalni in piramidni sinus ali sinus rectus._NEWLINE_Venozni sinusi zbirajo kri iz mo\xc5\xbeganskih ven. Le\xc5\xbeijo med listoma dure. Nimajo zaklopk. Zgornji sagitalni sinus (sinus sagitalis superior) poteka na vrhu tik ob lobanjski konveksiteti. Za\xc4\x8dne se za nosno korenino in sega do zatilja. V ta sinus se izlivajo prete\xc5\xbeno zgornje mo\xc5\xbeganske vene, a tudi vene mo\xc5\xbeganskih ovojnic in likvor. Spodnji sagitalni sinus poteka ob spodnjem robu srpa (falx cerebri) in se vliva v sinus rectus. V sinus rectus se vlivajo vene malih mo\xc5\xbeganov in mo\xc5\xbeganskega debla in velika mo\xc5\xbeganska vena. Ta sinus se izteka v transverzalni sinus. Zatilni sinus se za\xc4\x8dne ob robu velike lobanjske odprtine. Zatilni in zgornji sagitalni sinus ter rectus se na istem mestu pove\xc5\xbeejo v confluens sinuum, ki se nadaljuje levo in desno kot transverzalni sinus. Vanj iztekajo vene malih mo\xc5\xbeganov in mo\xc5\xbeganskega debla. Transverzalni sinus prehaja v sigmoidalni sinus, v katerega se vliva zgornji piramidni sinus. Sigmoidni sinus zapusti lobanjsko kotanjo skozi jugularno odprtino in se kot notranja jugularna vena nadaljuje v vrat. Kavernozni sinus, v katerega vtekajo spodnje mo\xc5\xbeganske vene in o\xc4\x8desne vene, le\xc5\xbei blizu karotidnega kanala. Levi in desni kavernozni sinus sta medsebojno povezana z interkavernoznim sinusom. Kavernozni sinus se nadaljuje v zgornji piramidni sinus, ki izteka v sigmoidalni sinus, ter v spodnji piramidni sinus, ki izteka v notranjo jugularno veno. Vendar vsa mo\xc5\xbeganska venska kri ne izteka izklju\xc4\x8dno v notranjo jugularno veno. Nekaj je gre preko diploi\xc4\x8dnih (venae diploicae) in emisarijskih ven (venae emissariae) v povrhnje vene, ki drenirajo vensko kri iz skalpa.\n_START_SECTION_\nMo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivci\n_START_PARAGRAPH_\nMo\xc5\xbeganskih \xc5\xbeivcev (nervi craniales) je dvanajst parov. Vsak par ima svoje ime, lahko pa jih tudi poimenujemo z rimskimi \xc5\xa1tevilkami I\xe2\x80\x93XII. Prvi in drugi par izvirata iz velikih mo\xc5\xbeganov, preostalih deset pa iz mo\xc5\xbeganskega debla. Mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivci so motori\xc4\x8dni (slu\xc5\xbeijo premikanju mi\xc5\xa1ic), senzori\xc4\x8dni (slu\xc5\xbeijo zaznavanju dra\xc5\xbeljajev) ali pa me\xc5\xa1ani (so motori\xc4\x8dni in senzori\xc4\x8dni). Nekateri \xc5\xbeivci vsebujejo tudi vegetativno nitje. Jedra mo\xc5\xbeganskih \xc5\xbeivcev, z izjemo prvega in drugega, le\xc5\xbeijo vzdol\xc5\xbe mo\xc5\xbeganskega debla. Glede na lego jeder so vzdol\xc5\xbeno razporejena tudi njihova izstopi\xc5\xa1\xc4\x8da.\n_START_SECTION_\nI. mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec\n_START_PARAGRAPH_\nNervus olfaktorius (vohalni \xc5\xbeivec) se za\xc4\x8denja v nosni votlini. Kakih dvajset nitk, ki izvirajo iz vohalnih receptorjev na vrhu nosne votline, prestopa iz nosne votline skozi sitko (os ethmoidale) v sprednjo lobanjsko kotanjo. Nitke se kon\xc4\x8dujejo v olfaktornem bulbusu. Iz bulbusa nato vodi vohalni trakt (tractus olfactorius) po spodnji strani \xc4\x8delnega re\xc5\xbenja v primarni vohalni korteks, ki se nahaja nekje na prehodu \xc4\x8delnega v sen\xc4\x8dni re\xc5\xbeenj. Nekaj nitja se kon\xc4\x8duje tudi v amigdaloidnem telescu in se preko njega povezuje s hipotalamusom in vegetativnimi centri mo\xc5\xbeganskega debla.\n_START_SECTION_\nII. mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec\n_START_PARAGRAPH_\nNervus opticus (vidni \xc5\xbeivec) se pri\xc4\x8denja v zadnjem delu zrkla. Iz pali\xc4\x8dnic in \xc4\x8depkov izvira nitje, ki se v slepi pegi zbere v vidni \xc5\xbeivec. Ta nato skozi opti\xc4\x8dni kanal vstopi v lobanjsko bazo. Malo pred hipofizo se levi in desni opti\xc4\x8dni \xc5\xbeivec zdru\xc5\xbeita v opti\xc4\x8dno kiazmo (chiasma opticum). Od kiazme do velikih mo\xc5\xbeganov poteka opti\xc4\x8dni trakt (tractus opticus). Ta potuje v talamus, in sicer v lateralno genikulatno jedro (nucleus geniculatum laterale). Od tega jedra naprej poteka opti\xc4\x8dna radiacija (radiatio optica) preko notranje kapsule vse do vidnega korteksa, ki se nahaja v zatilnem re\xc5\xbenju. Nekaj nitja iz vidnega trakta pa ne gre v lateralno genikulatno jedro, ampak se kon\xc4\x8duje v motori\xc4\x8dnih jedrih 3., 4. in 6. mo\xc5\xbeganskega \xc5\xbeivca. Ta jedra so tudi med seboj povezana. Povezava slu\xc5\xbei koordiniranem premikanju obeh zrkel.\n_START_SECTION_\nIII. mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec\n_START_PARAGRAPH_\nNervus oculomotorius (okulomotorni \xc5\xbeivec) je motori\xc4\x8dni \xc5\xbeivec. Izvira iz svojega jedra (nucleus nervi oculomotorii), ki se nahaja v mezencefalonu, v bli\xc5\xbeini akvedukta. \xc5\xbdivec izstopa iz mo\xc5\xbeganskega debla v mezencefalonu medialno od velikih mo\xc5\xbeganskih krakov. Poteka ob kavernoznem sinusu in vstopa v o\xc4\x8desno votlino skozi zgornjo orbitalno fisuro (fissura orbitalis superior). \xc5\xbdivec slu\xc5\xbei premikanju ve\xc4\x8dine zunanjih o\xc4\x8desnih mi\xc5\xa1ic. Vsebuje tudi nekaj parasimpati\xc4\x8dnega nitja za notranje o\xc4\x8desne mi\xc5\xa1ice. Preganglijsko nitje se kon\xc4\x8duje ciliarnem gangliju (ganglion ciliare), postganglijsko nitje pa vstopa v zrklo in o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje ciliarno mi\xc5\xa1ico (musculus ciliare)in sfinkter zenice (musculus sphincter pupillae).\n_START_SECTION_\nIV. mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec\n_START_PARAGRAPH_\nNervus trochlearis (trohlearni \xc5\xbeivec) je motori\xc4\x8dni \xc5\xbeivec. Izhaja iz svojega jedra (nucleus nervi trochlearis) v mezencefalonu. Je edini mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec, ki iz mo\xc5\xbeganskega debla izstopa na zadnji strani, tik pod spodnjo izboklinico (collicolus inferior). Nato zaokro\xc5\xbei okoli debla na sprednjo stran in poteka ob kavernoznem sinusu. Skozi zgornjo orbitalno fisuro vstopi v o\xc4\x8desno votlino. Motori\xc4\x8dno o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje mi\xc5\xa1ico musculus obliquus superior, ki slu\xc5\xbei premiku o\xc4\x8desa navzdol in navznoter proti nosu.\n_START_SECTION_\nV. mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec\n_START_PARAGRAPH_\nNervus trigeminus (trovejni \xc5\xbeivec) je me\xc5\xa1ani \xc5\xbeivec. Motori\xc4\x8dno nitje izvira iz trigeminalnega jedra (nucleus motorius nervi trigemini). Iz mo\xc5\xbeganskega debla izstopa v mostu. Potuje v lobanjski kotanji do piramidne kosti (os petrosus), na kateri le\xc5\xbei trigeminalni ganglij (ganglion trigeminale). V tem gangliju so zbrana telesa senzori\xc4\x8dnih \xc5\xbeiv\xc4\x8dnih celic. Periferno od ganglija se nato \xc5\xbeivec razcepi v 3 veje, nervus ophtalmicus, nervus maxillaris in nervus mandibularis. Od tod tudi njegovo ime. Prva veja, nervus ophtalmicus, poteka ob kavernoznem sinusu. V o\xc4\x8desno kotanjo vstopa skozi zgornjo o\xc4\x8desno fisuro. Tu se odcepi nervus lacrimalis, ki o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje del ko\xc5\xbee in veznice ob notranjem o\xc4\x8desnem kotu, vsebuje pa tudi vegetativno nitje za solzno \xc5\xbelezo. To nitje je pravzaprav del intermedialnega \xc5\xbeivca (nervus intermedius), ki je del sedmega mo\xc5\xbeganskega \xc5\xbeivca. V o\xc4\x8desni kotanji se odcepi \xc5\xa1e en manj\xc5\xa1i \xc5\xbeivec, nervus nasociliaris, ki o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje del nosne sluznice in zrkla. Nervus ophtalmicus se nadaljuje po zgornji steni o\xc4\x8desne kotanje, kjer odda manj\xc5\xa1e vejice, ki o\xc5\xbeiv\xc4\x8dujejo frontalni sinus. Iz o\xc4\x8desne kotanje izstopi ob zgornjem o\xc4\x8desnem robu (margo supraorbitalis) kot \xc4\x8delni \xc5\xbeivec (nervus frontalis). O\xc5\xbeiv\xc4\x8duje ko\xc5\xbeo \xc4\x8dela navzgor vse do temena, del o\xc4\x8desne veznice in ko\xc5\xbeo nosnega korena. Nervus maxillaris izstopa iz lobanjske kotanje skozi pterigopalatnalno kotanjo (fossa pterygopalatina), vendar \xc5\xa1e pred izstopom odda nekaj vejic za o\xc5\xbeiv\xc4\x8denje dure. V tej kotanji odda ve\xc4\x8d vej. Nekaj manj\xc5\xa1ih vej o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje del nosne in ustne votline. Ve\xc4\x8dji veja, nervus infraorbitalis, prehaja v o\xc4\x8desno kotanjo skozi spodnjo orbitalno fisuro (fissura orbitalis inferior). \xc5\xa0e pred vstopom odda veje za o\xc5\xbeiv\xc4\x8denje zgornjih zob. Nato se nadaljuje po spodnji steni orbitalne kotanje, vstopi v kanal, ki vodi v lice. O\xc5\xbeiv\xc4\x8duje ko\xc5\xbeo lica, spodnje veke, zgornje ustnice in nosno krilo. Nervus mandibularis potuje v infratemporalno kotanjo (fossa infratemporalis). Tu se razdeli na dva dela, in sicer motori\xc4\x8dnega in senzori\xc4\x8dnega. Motori\xc4\x8dni del o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje prete\xc5\xbeno \xc5\xbeve\xc4\x8dne mi\xc5\xa1ice. Senzori\xc4\x8dni del se deli na nervus auricolotemporalis, nervus alveolaris inferior in nervus lingualis. Nervus auriculotemporalis prihaja na povr\xc5\xa1ino za \xc4\x8deljustnim sklepom, nato zavije navzgor in potuje pred zunanjim sluhovodom v ko\xc5\xbeo sen\xc4\x8dnega dela glave. O\xc5\xbeiv\xc4\x8duje ko\xc5\xbeo tega dela, a tudi zunanji sluhovod, bobni\xc4\x8d in sprednji del uhlja. Nervus alveolaris inferior vstopi v spodnjo \xc4\x8deljustnico in o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje vse spodnje zobe. Na bradi izstopi in o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje ko\xc5\xbeo spodnje ustnice in brade. Nervus lingualis o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje sluznico ustnega dna in spodnjega dela jezika. Ko\xc5\xbeo obraza torej v celoti o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje trovejni \xc5\xbeivec. Ko\xc5\xbeo zadnjega dela glave pa o\xc5\xbeiv\xc4\x8dujejo \xc5\xbeivci, ki izhajajo iz vratne hrbtenja\xc4\x8de. Meja poteka nekako od temena in gre preko uhlja na brado.\n_START_SECTION_\nVI. mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec\n_START_PARAGRAPH_\nNervus abducens (abducirajo\xc4\x8di \xc5\xbeivec) je motori\xc4\x8dni \xc5\xbeivec. Izhaja iz jedra v mostu. Iz mo\xc5\xbeganskega debla izstopa na meji med mostom in podalj\xc5\xa1ano hrbtenja\xc4\x8do. Poteka mimo kavernoznega sinusa in skozi zgornjo orbitalno fisuro v o\xc4\x8desno votlino. O\xc5\xbeiv\xc4\x8duje mi\xc5\xa1ico musculus rectus lateralis, ki omogo\xc4\x8da zrklu premik navzven.\n_START_SECTION_\nVII. mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec\n_START_PARAGRAPH_\nNervus facialis (obrazni \xc5\xbeivec) je motori\xc4\x8dni \xc5\xbeivec. Jedro ima v mostu. Iz mo\xc5\xbeganskega debla izstopa med mostom in podalj\xc5\xa1ano hrbtenja\xc4\x8do. V lobanjski kotanji potuje do piramidne kosti, vanjo vstopi in izstopi nekje pod u\xc5\xa1esom, a za njim. Znotraj piramide odda \xc5\xa1e manj\xc5\xa1o vejo za mi\xc5\xa1ico stapedius, ki je v srednjem u\xc5\xa1esu. Ko izstopi iz piramidne kosti, odda nekaj vej za mi\xc5\xa1ice occipitalis, stylohyoideus in digastricus. Glavni del obraznega \xc5\xbeivca poteka skozi obu\xc5\xa1esno slinavko. V njej se \xc5\xbeivec razveji v plete\xc5\xbe. Veje plete\xc5\xbea izstopajo iz obu\xc5\xa1esne slinavke in o\xc5\xbeiv\xc4\x8dujejo obrazne (mimi\xc4\x8dne) mi\xc5\xa1ice. K obraznemu \xc5\xbeivcu pri\xc5\xa1tevamo tudi intermedialni \xc5\xbeivec (nervus intermedius), ki je sicer samostojni me\xc5\xa1ani \xc5\xbeivec, vendar nima lastne \xc5\xa1tevilke. Oba \xc5\xbeivca skupaj imenujemo nervus intermediofacialis. Intermedialni \xc5\xbeivec delimo na dva dela. En del vodi do oku\xc5\xa1alnih receptorjev na sprednjem delu jezika. Drugi del o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje pod\xc4\x8deljustno, podjezi\xc4\x8dno, solzno \xc5\xbelezo in \xc5\xbeleze nosne sluznice.\n_START_SECTION_\nVIII. mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec\n_START_PARAGRAPH_\nNervus vestibulocohlearis (ravnote\xc5\xbeni in slu\xc5\xa1ni \xc5\xbeivec) je senzori\xc4\x8dni \xc5\xbeivec. V za\xc4\x8detku sta ravnote\xc5\xbeni in slu\xc5\xa1ni \xc5\xbeivec lo\xc4\x8dena, vendar se kasneje zdru\xc5\xbeita in skupaj vstopata v mo\xc5\xbegansko deblo. Oba \xc5\xbeivca se za\xc4\x8dneta znotraj piramidne kosti. Slu\xc5\xa1ni \xc5\xbeivec se za\xc4\x8dne kot nitke iz slu\xc5\xa1nih receptorjev, ki se zdru\xc5\xbeijo v enotni \xc5\xbeivec, ravnote\xc5\xbeni \xc5\xbeivec pa je zdru\xc5\xbeeno nitje iz ravnote\xc5\xbenih receptorjev. Najprej vsak \xc5\xbeivec potuje do svojega ganglija (ganglion spirale cohleae in ganglion vestibulare). Periferno od ganglijev se zdru\xc5\xbeita v en \xc5\xbeivec, zapustita piramidno kost in vstopata v mo\xc5\xbegansko deblo na meji med mostom in podalj\xc5\xa1ano hrbtenja\xc4\x8do. Nitje ravnote\xc5\xbenega \xc5\xbeivca se kon\xc4\x8duje v ravnote\xc5\xbenih, nitje slu\xc5\xa1nega pa v slu\xc5\xa1nih jedrih, ki so na dnu rombaste jame.\n_START_SECTION_\nIX. mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec\n_START_PARAGRAPH_\nNervus glosopharyngeus (glosofaringealni \xc5\xbeivec) je me\xc5\xa1ani \xc5\xbeivec. Iz mo\xc5\xbeganskega debla izstopa v podalj\xc5\xa1ani hrbtenja\xc4\x8di. Lobanjsko votlino zapu\xc5\xa1\xc4\x8da skozi jugularno odprtino. \xc5\xbdivec odda motori\xc4\x8dno nitje za mi\xc5\xa1i\xc4\x8dje  \xc5\xberela, senzori\xc4\x8dno nitje pa najprej vstopa v dva ganglija, ki se nahajata tik ob izstopi\xc5\xa1\xc4\x8du mo\xc5\xbeganskega \xc5\xbeivca skozi jugularno odprtino. Nato del senzori\xc4\x8dnega nitja potuje v ustno votlino in se kon\xc4\x8duje na oku\xc5\xa1alnih receptorjih zadnjega dela jezika, medtem ko druga senzori\xc4\x8dna vlakna o\xc5\xbeiv\xc4\x8dujejo sluznico srednjega u\xc5\xa1esa, u\xc5\xa1esne troblje, \xc5\xberela, mehkega neba, jezika in del ko\xc5\xbee zunanjega sluhovoda. 9. mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec vsebuje tudi parasimpati\xc4\x8dna vlakna. Ta se odcepijo od glavnega \xc5\xbeivca \xc5\xbee znotraj lobanjske votline kot nervus petrosus minor. \xc5\xbdivec poteka po lobanjskem dnu in se kon\xc4\x8duje v oti\xc4\x8dnem gangliju (ganglion oticum). Postganglijska vlakna se kon\xc4\x8dujejo v obu\xc5\xa1esni \xc5\xbelezi slinavki, ki jo o\xc5\xbeiv\xc4\x8dujejo tudi parasimpati\xc4\x8dno.\n_START_SECTION_\nX. mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec\n_START_PARAGRAPH_\nNervus vagus (klate\xc5\xbe) je me\xc5\xa1ani \xc5\xbeivec. Iz mo\xc5\xbeganskega debla izstopa v podalj\xc5\xa1ani hrbtenja\xc4\x8di. Lobanjsko votlino zapu\xc5\xa1\xc4\x8da skozi jugularno odprtino. \xc5\xa0e pred tem odda veje za o\xc5\xbeiv\xc4\x8denje dure. V vratu poteka med skupno karotidno arterijo in notranjo jugularno arterijo. Tu se odcepijo \xc5\xa1tevilne veje (rami pharyngei, nervus laryngeus superior, nervus laryngeus recurrens), ki motori\xc4\x8dno in senzori\xc4\x8dno o\xc5\xbeiv\xc4\x8dujejo mi\xc5\xa1ice in sluznico \xc5\xberela in grla. Del nitja o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje tudi majhen del ko\xc5\xbee zunanjega sluhovoda. Odda tudi parasimpati\xc4\x8dno nitje, ki o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje sr\xc4\x8dno mi\xc5\xa1ico, pa tudi gladke mi\xc5\xa1ice velikih dihalnih poti in spodnjega delapo\xc5\xbeiralnika in \xc5\xbelez sluznic v dihalnih poteh. Skozi prepono preide iz prsne votline v trebu\xc5\xa1no. Najprej naredi plete\xc5\xbe okoli \xc5\xbeelodca, nato se razveji na mnoge veje, ki parasimpati\xc4\x8dno o\xc5\xbeiv\xc4\x8dujejo ve\xc4\x8dino trebu\xc5\xa1nih organov, vendar jim je anatomsko zelo te\xc5\xbeko slediti. Je najdalj\xc5\xa1i mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec. Zaradi svojega dolgega poteka je tudi dobil ime klate\xc5\xbe.\n_START_SECTION_\nXI. mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec\n_START_PARAGRAPH_\nNervus accessorius je motori\xc4\x8dni \xc5\xbeivec. Jedro ima v podalj\xc5\xa1ani hrbtenja\xc4\x8di. Nastane iz dveh delov. En del tvorijo \xc5\xbeivci, ki izvirajo iz zgornjega dela hrbtenja\xc4\x8de. Drugi del izvira direktno iz mo\xc5\xbeganskega debla. Lobanjsko votlino zapu\xc5\xa1\xc4\x8da skozi jugularno odprtino. Motori\xc4\x8dno o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje mi\xc5\xa1ici sternocleidomastoideus in trapezius.\n_START_SECTION_\nXII. mo\xc5\xbeganski \xc5\xbeivec\n_START_PARAGRAPH_\nNervus hypoglossus je motori\xc4\x8dni \xc5\xbeivec z jedrom v podalj\xc5\xa1ani hrbtenja\xc4\x8di. Iz nje izstopa z ve\xc4\x8d nitkami in lobanjsko votlino zapu\xc5\xa1\xc4\x8da skozi hipoglosni kanal (canalis hypoglossi). Nekaj \xc4\x8dasa poteka s klate\xc5\xbeem, nato zavije proti jeziku. O\xc5\xbeiv\xc4\x8duje vse notranje in zunanje jezi\xc4\x8dne mi\xc5\xa1ice. Ob klate\xc5\xbeu tudi odda zgornjo vejo vratne pentlje (ramus superior anse cervicales), ki vsebuje nitje 1. in 2. vratnega \xc5\xbeivca in skupaj s tretjim vratnim \xc5\xbeivcem, ki je tudi spodnja veja vratne pentlje, tvori vratno pentljo (ansa cervicalis). Ta pentlja motori\xc4\x8dno o\xc5\xbeiv\xc4\x8duje infrahioidne mi\xc5\xa1ice.'