b'\n_START_ARTICLE_\nJames George Frazer\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nJames George je bil rojen v ugledni in premo\xc5\xbeni \xc5\xa1kotski me\xc5\xa1\xc4\x8danski dru\xc5\xbeini v Glasgowu. Versko je bil vzgajan v duhu kalvinisti\xc4\x8dne Svobodne \xc5\xa0kotske Cerkve, denominacije, ki se je odcepila od ve\xc4\x8dinske prav tako kalivnisti\xc4\x8dne \xc5\xa0kotske Cerkve. O\xc4\x8detovo uspe\xc5\xa1no opravljanje lekarni\xc5\xa1kega poklica mu je omogo\xc4\x8dilo uspe\xc5\xa1no osnovno \xc5\xa1olanje na zasebnih \xc5\xa1olah, kjer si je pridobil potrebno osnovno znanje latin\xc5\xa1\xc4\x8dine in gr\xc5\xa1\xc4\x8dine, kar mu je koristilo kasneje, ko se je leta 1869 vpisal na lokalno Univerzo v Glasgowu. Poleg znanja klasi\xc4\x8dnih jezikov, kar mu je omogo\xc4\x8dilo dostop do \xc5\xa1tevilnih anti\xc4\x8dnih besedil, se je v okviru predmetnika univerze zanimal \xc5\xa1e za filozofijo, pri kateri se je seznanil z bogato raziskovalno tradicijo \xc5\xa1kotskega razsvetljenstva od Huma naprej. Med eminentnej\xc5\xa1imi predavatelji glasgowske univerze, ki so ga pou\xc4\x8devali, je vredno omeniti fizika Williama Thomsona, bolj znanga kot lord Kelvin. Nasploh so pri Frazerjevem zelo obse\xc5\xbenem delu pomembni vidiki znanstvene metode, ki presegajo golo kopi\xc4\x8denje podatkov. Preden je Frazer lahko izvajal posplo\xc5\xa1itve, oziroma v nekaterih primerih, kot je izvor religioznih sestavin kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva, vsaj pla\xc5\xa1no namigoval nanje, je zbral podatke, jih uredil po kriterijih podobnosti posameznih sestavin, med sabo primerjal in \xc5\xa1ele nazadnje izvajal induktivne posplo\xc5\xa1itve oziroma kon\xc4\x8dne sodbe._NEWLINE_Univerzitetni \xc5\xa1tudij je nadaljeval najprej za kratek \xc4\x8das na Univerzi v Oxfordu in kasneje leta 1874 na Kolid\xc5\xbeu Trinity v Camebridgeu, kjer se je karierno ustalil. Na Oxfordu se je seznanil s slovitim antropologom E. B. Tylorjem, katerega delo\xc2\xa0\xc2\xbbPrvobitna kultura\xc2\xab\xc2\xa0(Primitive culture) ga je kasneje usmerilo \xc5\xa1e v zanimanje za etnografsko raziskovalno delo modernih in ne samo zgodovinskih prvobitnih kultur. Glavni razlog, da se nikakor ni mogel ustaliti v Oxfordu je bil v tem, da je bilo to univerzitetno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de tudi intelektualno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de traktarijanskega konzervativnega anglikanstva, ki ni ustrezalo njegovi svobodomiselnosti. S \xc5\xa1tudijem je zato nadaljeval v Camebridgu, kjer je leta 1879 uspe\xc5\xa1no promoviral iz Platonove teorije idej. Za name\xc4\x8dek je med \xc5\xa1tudijem v Camebridgeu ve\xc4\x8dkrat potoval v London, kjer je - verjetno na o\xc4\x8detovo \xc5\xbeeljo - uspe\xc5\xa1no opravil vse potrebne izpite za opravljanje odvetni\xc5\xa1tvo poklica. Sicer kasneje v \xc5\xbeivljenju nikoli ni opravljal advokature, je pa je koristil nekatere ugodnosti \xc4\x8dlanstva v odvetni\xc5\xa1ki zbornici._NEWLINE_Leta 1883 je na pobudo angle\xc5\xa1kega psihologa Janesa Warda, ki ga je spremljal na po\xc4\x8ditnicah v \xc5\xa0paniji, za\xc4\x8del intenzivneje brati Tylorjevo\xc2\xa0\xc2\xbbPrvobitno kulturo\xc2\xab\xc2\xa0in se odlo\xc4\x8dil za sistemati\xc4\x8dno raziskovanje tematskega sklopa Tylorjevega dela o izvorih in oblikah religije. Prva \xc4\x8dlanka o totemu in tabuju, ki ju je skupaj s \xc5\xa1e nekaterimi \xc4\x8dlanki pripravil na pobudo orientalista in urednika Enciklopedije Britannice Robertsona Smitha, je kasneje razvil v dvoje \xc5\xbeivljenjskih projektov, ki ju predstavlja dvoje knjig:\xc2\xa0\xc2\xbbTotemizem in eksogamija\xc2\xab\xc2\xa0(Totemism and Exogamy, 1910) in\xc2\xa0\xc2\xbbZlata veja\xc2\xab._NEWLINE_Leta 1896 se je poro\xc4\x8dil z ovodovelo Francozinjo in intelektualko Lilly Grove, ki je kasneje urejala njegovo delo, posebno ko je bilo potrebno obse\xc5\xbene izdaje skr\xc4\x8diti in skleniti v kraj\xc5\xa1o monografije primerne za \xc5\xa1ir\xc5\xa1e bralstvo. Po prvi izdaji\xc2\xa0\xc2\xbbZlate veje\xc2\xab\xc2\xa0v dveh knjigah leta 1890 izzide sedem let kasneje Pavzanijev\xc2\xa0\xc2\xbbOpis Gr\xc4\x8dije\xc2\xab, ki ga je za\xc4\x8del pripravljati \xc5\xbee leta 1886. Vsa ta leta je namre\xc4\x8d s popotovanjem po Gr\xc4\x8diji in obiskovanjem v knjigi opisanih mest ter arheolo\xc5\xa1kih najdi\xc5\xa1\xc4\x8d pripravljal obse\xc5\xbeno gradivo, ki ga je poleg prevoda\xc2\xa0\xc2\xbbOpisa Gr\xc4\x8dije\xc2\xab\xc2\xa0v eni knjigi dopolnjeval \xc5\xa1e obse\xc5\xbeen komentar v petih knjigah. Ker je sklenil raz\xc5\xa1iriti\xc2\xa0\xc2\xbbZlato vejo\xc2\xab, se je pri\xc4\x8del u\xc4\x8diti \xc5\xa1e hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dine._NEWLINE_Proti koncu leta 1907 je bil imenovan za profesorja socialne antropologije na Univerzi v Liverpoolu, a je zdr\xc5\xbeal zgolj pet mesecev, od tega pa je imel samo eno, a pomembno nastopno predavanje, v katerem je predstavil nekaj svojih tez o antropologiji. Istega leta je v \xc5\xa1tirih knjigah iz\xc5\xa1lo delo\xc2\xa0\xc2\xbbTotemizem in eksogamija\xc2\xab. V letih od 1906 do 1915 je iz\xc5\xa1la tretja, najbolj ob\xc5\xa1irna izdaja\xc2\xa0\xc2\xbbZlate veje\xc2\xab\xc2\xa0v dvanajstih knjigah s trinajstim dodatkom, v katerega je umaknil sporne indice o poganskih pre\xc5\xbeitkih v dogodku kri\xc5\xbeanja Kristusa. \xc5\xa0e pred zaklju\xc4\x8dkom projekta Zlate veje je bil leta 1914 povzdignjen v viteza._NEWLINE_V nadaljevanju kariere je vsakih nekaj let tudi v sklopu ve\xc4\x8d knjig napisal \xc5\xa1e kak\xc5\xa1no novo delo, ki je v o\xc5\xbejem obravnavalo problemski sklop iz prej\xc5\xa1njih del. Omenimo zgolj prevod Ovidove dolge pesnitve\xc2\xa0\xc2\xbbFasti\xc2\xab, rimskega koledarja v verzih, ki zaobjema mitolo\xc5\xa1ko vsebino rimskih praznikov. Delo je uredil in prevedel leta 1929, a je moral zalo\xc5\xbenik, ki je izdajal vsa njegova dela, \xc4\x8dakati \xc5\xa1e vsaj dve leti, da je prevod skraj\xc5\xa1al na obseg primeren za izdajo. Leta 1930 je med govorom poslu\xc5\xa1alstvu oslepel. Delo je bil zmo\xc5\xbeen nadaljevati le ob pomo\xc4\x8di \xc5\xbeene in zaupnih \xc5\xa1tudijskih pomo\xc4\x8dnikov. Sir James George Frazer in njegova \xc5\xbeena Lilly sta umrla le nekaj ur narazen dne 7. maja 1941.\n_START_SECTION_\n\xc2\xbbZlata veja\xc2\xab, 1877\n_START_PARAGRAPH_\n\xc2\xbbZlata veja\xc2\xab\xc2\xa0(The Golden Bough) velja za Frazerjevo najpomembnej\xc5\xa1e delo. Kon\xc4\x8dno izdajo sestavlja dvanajst knjig z dodatkom'