b'\n_START_ARTICLE_\nMihael III. \xc5\xa0i\xc5\xa1man Asen\n_START_SECTION_\nVzpon na prestol\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil med letoma 1280 in 1292  kot sin vidinskega despota \xc5\xa0i\xc5\xa1mana in neimenovane h\xc4\x8derke sebastokratorja Petra in Ane Teodore, h\xc4\x8derke carja Ivana Asena II. in Irene Komnene Epirske. Po o\xc4\x8detovi sklenitvi miru s srbskim kraljem \xc5\xa0tefanom Milutinom leta 1292 so Mihela zaro\xc4\x8dili z Milutinovo h\xc4\x8derko Ano Nedo. Njuna poroka je bila leta 1298 ali 1299. _NEWLINE_Okolica Vidina je bilo od sredine 13. stoletja pod ohlapno bolgarsko oblastjo. V Vidinu so vladali Jakov Svetoslav (umrl 1276), \xc5\xa0i\xc5\xa1man I. (umrl 1313) in zatem Mihael \xc5\xa0i\xc5\xa1man. \xc5\xa0i\xc5\xa1man I. in Mihael sta od sorodnika Teodorja Svetislava dobila visok dvorni naslov despot\xc4\x93s. Teodor je v bene\xc5\xa1kih dokumentih iz tistega \xc4\x8dasa omenjen kot despot Bolgarije in gospod Vidina._NEWLINE_Po smrti srbksega kralja \xc5\xa0tefana Milutina se je Mihael \xc5\xa0i\xc5\xa1man za\xc4\x8del bolj aktivno vklju\xc4\x8devati b bolgarsko politiko in kmalu postal eden od vodilnih politikov v dr\xc5\xbeavi. Po smrti mladega carja Jurija II. Terterja, ki ni imel otrok, je bil Mihael leta 1323 izvojen za bolgarskega carja.  Po mnenju nekaterih zgodovinarjev je bil izbran zato, ker je bil potomec dinastije Asen. Njegova izvolitev ni pomenila prihoda nove dinastije na bolgarski prestol, ampak nadaljevanje stare.  V Vidinu ga je kot despot nasledil brat Belaur.\n_START_SECTION_\nVojna z Bizantinskim cesarstvom\n_START_PARAGRAPH_\nNenadni smrti carja Jurija II. Terterja je sledilo kratko obdobje zmede in negotovosti, ki ga je izkoristil bizantinski cesar Andronik III. Paleolog. Napadel je Trakijo in osvojil veliko mest, med njimi Jambol, Lardejo, Ktenijo, Rusokastro, Pomorije, Sozopol in Carevo, in podprl Vojsila, brata biv\xc5\xa1eg bolgarskega carja  Smileca, ki je obvladoval ozemlje med Staro planini (Balkan) in Srednjo goro od Slivena do Kopsisa. Mihael je z vojsko krenil na jug, Andronik pa je medtem oblegal Filipopol (Plovdiv). Obrambo mesta je vodil Ivan Ruski. Obleganje je spodletelo, \xc4\x8detudi so Bizantinci uporabili petnadstropne oblegovalne stolpe.   Medtem, ko so Bizantinci oblegali mesto, je Mihael osvojil vsa izgubljena mesta v severovzhodni Trakiji in prisilil Bizantince na umik.  Bizantinci so med bolgarsko menjavo garnizije kljub temu uspeli osvojiti Plovdiv._NEWLINE_Mihaelu je leta 1324 uspelo izgnati Vojsilo in vzpostaviti svojo oblast v severni Trakiji in napasti bizantinsko ozemlje. Andronik mu je ponudil mir, ker je bila njegova vojska \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1a od bolgarske. Mihael je pogojanja odklonil in se vrnil v Bolgarijo z obljubo, da se bo kmalu za\xc4\x8del pogajati.\n_START_SECTION_\nBizantinska dr\xc5\xbeavljanska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nNa posvetu v Konstantinoplu so sklenili, da ne bodo kazensko ukrepali proti Bolgariji. Mihael se je lo\xc4\x8dil od svoje prve \xc5\xbeene Ane Nede in se poro\xc4\x8dil s Teodoro Paleologino, petintridesetletno vdovo Teodorja Svetoslava. Razlogi za njegovo postopanje so nejasni. Nekateri zgodovinarji menijo, da je bil povod za lo\xc4\x8ditev poslab\xc5\xa1anje bolgarsko-srbskih odnosov zaradi prodiranja \xc5\xa0tefana De\xc4\x8danskega v Makedonijo. Poroka s Teodoro je u\xc4\x8dvrstila mir med Bolgari in Bizantinci. Mejo med cesarstvoma so s sporazumom, podpisanim konec jeseni 1324, postavili na \xc4\x8drto Plovdiv-\xc4\x8cernomen-Sozopol. Naslednjih nekaj let je vladal mir._NEWLINE_Leta 1327 se je Mihael vme\xc5\xa1al v bizantinsko dr\xc5\xbeavljansko vojno na strani Andronika III. Andronikov stari o\xc4\x8de Andronik II. je imel podporo Srbije. Po zmagi Andronika III. nad starim o\xc4\x8detom je Mihael junija 1328 napadel Trakijo in oktobra istega leta sklenil mirovni sporazum. Ko so mu Bizantinci izpla\xc4\x8dali davek, se je vrnil v Bolgarijo. Bizantincem je v zameno vrnil trdnjavo Bukelon. Na za\xc4\x8detku naslednjega leta je bil podpisan "trajni mir in ve\xc4\x8dna zveza" Bolgarije in Bizantinskega cesarstva. Obe dr\xc5\xbeavi sta se zelo zavedali nevarnosti, ki je pretila iz vedno mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e Srbije.\n_START_SECTION_\nVojna s Srbijo\n_START_PARAGRAPH_\nLo\xc4\x8ditev od Ane Nede leta 1324 je poslab\xc5\xa1ala odnose Bolgarije in Srbije, ki so bili od za\xc4\x8detka 14. stoletja dobri.  Ana Neda s sinovi je morala zapustiti Veliko Trnovo. Od\xc5\xa1la je k svojemu bratu \xc5\xa0tefanu De\xc4\x8danskemu,  ki je bil ravno v vojni s svojim sorodnikom \xc5\xa0tefanom Vladislavom II. in se ni mogel vojskovati \xc5\xa1e z Bolgari.  De\xc4\x8danski je spomladi 1324 poslal bodo\xc4\x8dega srbskega nad\xc5\xa1kofa Danila II. na mirovna pogajanja k bolgarskemu carju v Trnovo. Njegova misija ni bila uspe\xc5\xa1na.  Bolgarija in Srbija sta se spopadli v bizantinski d\xc5\xbeavljanjski vojni, v kateri sta podpirali nasprotni frakciji._NEWLINE_\xc5\xa0i\xc5\xa1man se je po dogovoru z Andronikom III. leta 1329 za\xc4\x8del pripravljati na vojno s Srbijo. Srbi so bili takrat na pohodu v okolici Ohrida. Po pisanju srbskih letopiscev je \xc5\xa0i\xc5\xa1man "od kralja predrzno zahteval vdajo in mu pretil, da bo svoj prestol postavil na sredini srbske dr\xc5\xbeave".  Pohod v Srbijo se je za\xc4\x8del leta 1330. \xc5\xa0i\xc5\xa1man je pri\xc4\x8dakoval pomo\xc4\x8d bizantinskega cesarja. Njegova vojska je z okrepitvami iz Vla\xc5\xa1ke in Moldavije \xc5\xa1tela 15.000 mo\xc5\xbe. Vojski se je v Vidinu pridru\xc5\xbeila vojska Mihaelovega brata Belaurja. Pohod se je nadaljeval proti Vellba\xc5\xbedu (Kjustendil),  kjer sta se vladarja osebno dogovorila za dan premirja do prihoda okrepitev. Bitka pri Velba\xc5\xbedu se je za\xc4\x8dela v jutranjih urah 28. julija 1330, ko je na boji\xc5\xa1\xc4\x8de pri\xc5\xa1lo 1.000 ze\xc5\xbeko oboro\xc5\xbeenih katalonskih konjenikov pod poveljstvom \xc5\xa0tefana Du\xc5\xa1ana, sina \xc5\xa0tefana De\xc4\x8danskega. Nekateri viri trdijo, da je \xc5\xa0tefan De\xc4\x8danski prekr\xc5\xa1il premirje in napadel Bolgare. \xc5\xa0i\xc5\xa1man je posku\xc5\xa1al urediti svojo vojsko, vendar je bilo \xc5\xbee prepozno. Srbska zmaga je za nekaj desetletij vzpostavila ravnote\xc5\xbeje mo\xc4\x8di na Balkanu. Bolgari niso izgubili veliko ozemlja, Srbi pa so zasedli velik del (bizantinske) Makedonije.\n_START_SECTION_\nSmrt in zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nOkoli\xc5\xa1\xc4\x8dine Mihaelove smrti so nejasne. Po pisanju bizantinskega zgodovinarja in kasnej\xc5\xa1ega cesarja Ivana Kantakuzena je bil Mihael v bitki pri Velba\xc5\xbedu ranjen in je kmalu zatem umrl.  Po pisanju drugega bizantinskega zgodovinarja je bil tri dni nezavesten, \xc4\x8detrti dan po bitki pa je umrl. Srbske kronike pi\xc5\xa1ejo, da je bil ranjen njegov konj, ki je potem padel na jezdeca. Bizantinski zgodovinar Gregor Camblak pi\xc5\xa1e, da je bil Mihael ujet in na Milutinov ukaz usmr\xc4\x8den. Pokopan je bil v cerkvi svetega Jurija v Nagori\xc4\x8danu._NEWLINE_Mihael \xc5\xa0i\xc5\xa1man velja za neuspe\xc5\xa1nega, agresivnega in oportunisti\xc4\x8dnega vladarja, katerega agresivna zunanja politika je morda prispevala k bitki pri Velba\xc5\xbedu in njegovemu porazu in smrti. V Bolgariji je energi\xc4\x8dno odpravil izgube in negotovosti, ki so vladale pred njegovim prihodom na prestol, in med svojo kratko vladavino uspel vzdr\xc5\xbeevati mir in varnost. Andreev ga ima za najvidnej\xc5\xa1ega bolgarskega vladarja 14. stoletja. Po Kantakuzenu je \xc5\xbeelel raz\xc5\xa1iriti Bolgarsko cesarstvo "od Bizanca do Istrosa", se pravi od Konstantinopla do Donave, zato velja za zadnjega bolgarskega carja, ki je nameraval osvojiti bizantinsko prestolnico. Bil je tudi prvi bolgarski car, ki je nameraval voditi bolj aktivno politiko v Makedoniji._NEWLINE_Njegov portret je na reverzu bolgarskega bankovca z 2 leva, izdanega leta 1999 in 2005.'