b'\n_START_ARTICLE_\nAlpski botani\xc4\x8dni vrt Juliana\n_START_PARAGRAPH_\nAlpski botani\xc4\x8dni vrt Juliana v Trenti je leta 1926 ustanovil Albert Bois de Chesne (1871-1953) ob vzno\xc5\xbeju Kukle. Vanj je zasadil rastline, ki jih je spomladi leta 1929 prinesel z okoli\xc5\xa1kih gora. Pomagali so mu \xc5\xa1e drugi strokovnjaki in botaniki (poznavalca visokogorske flore Henri Correvon in Lino Vaccari) ter Julius Kugy. Ti so najve\xc4\x8d rastlin prinesli iz Vzhodnih in Zahodnih Julijskih Alp, Furlanskega hribovja, s kra\xc5\xa1kih ko\xc5\xa1enic in predalpskega sveta, nekaj pa tudi iz Karavank in Kamni\xc5\xa1ko-Savinjskih Alp._NEWLINE_Alpski botani\xc4\x8dni vrt Julijana le\xc5\xbei na 800 m nadmorske vi\xc5\xa1ine in je obsega 2572 m\xc2\xb2. Je najstarej\xc5\xa1i alpski botani\xc4\x8dni vrt v Sloveniji. Leta 1943 Albert Bois de Chesne ni imel ve\xc4\x8d dostopa do vrta, vendar je zanj pla\xc4\x8deval \xc5\xa1e vse do leta 1947. Po 2. svetovni vojni je za vrt skrbela botani\xc4\x8darka Angela Piskernik, ki je poskrbela, da so slovenski botaniki pod njenim vodstvom vrt obnovili in ga leta 1951 zavarovali. Leta 1962 je vrt dokon\xc4\x8dno pre\xc5\xa1el pod upravo Prirodoslovnega muzeja Slovenije._NEWLINE_Od leta 1962 deluje pod okriljem Prirodoslovnega muzeja Slovenije.\n_START_SECTION_\nNastanek vrta\n_START_PARAGRAPH_\nV Alpskem botani\xc4\x8dnem vrtu se nahaja okoli 600 razli\xc4\x8dnih vrst rastlin. Nekaj dreves je tam \xc5\xbee raslo na parceli, ki jo je Bois de Chesne izbral za vrt: smreke, macesni, gabri, mali jeseni in bukve. Ker v vrtu ni bilo nobenega izvira, so napravili zajetje pod bli\xc5\xbenjim slapom, napeljali cevi, zgradili zbiralnik in napeljali vodo po ceveh po vrtu. Leta 1927 so za\xc4\x8deli prina\xc5\xa1ati razstline. Botani\xc4\x8dni vrt ima rastline razporejene po nadmorski vi\xc5\xa1ini. Tako so predstavljene rastline po zaporedju kot, da bi \xc5\xa1li iz doline proti vrhovom gora. Ob ograji v spodnjem delu vrta rastejo dolinske rastline, vi\xc5\xa1je je montanska flora, ob koritu, na vla\xc5\xbenem rasti\xc5\xa1\xc4\x8du, rastejo kalu\xc5\xbenice in mastnice, na vi\xc5\xa1jih predelih uspevajo visoke steblike in ru\xc5\xa1evje, tik pod vrhom pa je v skalnih razpokah in gru\xc5\xa1\xc4\x8du visokogorska flora. Rastline so posajene na \xc5\xa1irokem pobo\xc4\x8dju. Za kar nekaj rastlin v botani\xc4\x8dnem vrtu je nadmorska vi\xc5\xa1ina 770 m prenizka. Posebna te\xc5\xbeava so bile rastline, ki morajo imeti kislo prst, saj so morali obstoje\xc4\x8do odstraniti in prinesti primerno za te posebne rastline._NEWLINE_V botani\xc4\x8dnem vrtu uspevajo tudi ne-avtohtone rastline, ki so bile prinesene iz Zahodnih Alp, Pirenejev, Apeninov, Atlasa in Kavkaza. Te so na levi strani od vhoda proti pobo\xc4\x8dju._NEWLINE_Za vrtnarja je Bois de Chesne imel Antona To\xc5\xbebarja, ki ga je poslal tudi v \xc5\xa1olo v Padovo, pomagala pa mu je An\xc4\x8dka Kavs. Oba sta delala v vrtu \xc5\xa1e dolgo po 2. svetovni vojni.\n_START_SECTION_\nSkrb za vrt\n_START_PARAGRAPH_\nV za\xc4\x8detku leta 1947 je Referat za varstvo prirode pri Zavodu za za\xc5\xa1\xc4\x8dito in znanstveno preu\xc4\x8devanje kulturnih spomenikov in prirodnih znamenitosti Slovenije vzel vrt pod svoje varstvo, saj zanj formalno ni nih\xc4\x8de skrbel. Botaniki Gozdarskega in\xc5\xa1tituta Slovenije in Prirodoslovnega muzeja v Ljubljani so ga za\xc4\x8deli obnavljati, organizirali so ekskurzije in nosili rastline v vrt. Leta 1949 pa je skrb za vrt prevzel Prirodoslovni muzej v Ljubljani na \xc4\x8delu z ravnateljico Angelo Piskernik. V Uradnem listu LRS (\xc5\xa1t. 21 z dne 19. 6. 1951) je iz\xc5\xa1la odlo\xc4\x8dba, s katero je Svet vlade LRS za prosveto in kulturo zavaroval Juliano kot: "prirodno znamenitost, ki ima velik prirodoslovno-znanstveni ter turisti\xc4\x8dno-propagandni pomen in svetovni sloves zaradi v njem zbrane dolinske, gorske, subalpske in alpske flore, flore meli\xc5\xa1\xc4\x8d in prodi\xc5\xa1\xc4\x8d". Po letu 1953 sta za Juliano skrbeli ob\xc4\x8dina Bovec in Gori\xc5\xa1ka turisti\xc4\x8dna zveza, vendar ni bilo pravega vodstva, nakar ga je leta 1962 dokon\xc4\x8dno prevzel Prirodoslovni muzej Slovenije. Za preureditev sta od leta 1959 skrbela prof. Ciril Jegli\xc4\x8d, ki se mu je leta 1960 pridru\xc5\xbeil tedanji muzejski kustos za botaniko Tone Wraber. Leta 1981, po sprejetju zakona o Triglavskem narodnem parku, so v park vklju\xc4\x8dili tudi vrt kot spomenik oblikovane narave. Zanj pa \xc5\xa1e vedno skrbi Prirodoslovni muzej Slovenije.'