b'\n_START_ARTICLE_\nFajumski portreti\n_START_PARAGRAPH_\nFajumski portreti ali Portreti fajumskih mumij je sodoben izraz za naturalisti\xc4\x8dne portrete na lesenih plo\xc5\xa1\xc4\x8dah, pritrjenih na mumije iz vi\xc5\xa1jega dru\xc5\xbebenega razreda iz rimskega Egipta. Pripadajo tradiciji tabelnega slikarstva, ki je ena najbolj cenjenih oblik umetnosti v klasi\xc4\x8dnem svetu. Fajumski portreti so edina velika umetnost iz te tradicije, ki je ohranjena._NEWLINE_Portreti mumij so bili najdeni po celotnem Egiptu, vendar so najpogostej\xc5\xa1i v oazi Fajum, zlasti iz Havare (od tod tudi skupno ime) in Hadrijanovega rimskega mesta Antinoopolis. Fajumski portreti se obi\xc4\x8dajno uporablja kot slogovni, ne kot geografski opis. Medtem ko naslikani primeri mumij iz kartonskega obdobja izvirajo iz faraonskega obdobja, so portreti mumij iz Fajuma predstavljali novost iz \xc4\x8dasa rimske zasedbe Egipta. _NEWLINE_Portreti izvirajo iz cesarske rimske dobe, od konca 1. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. ali zgodnjega 1. st. n. \xc5\xa1t. Ni jasno, kdaj se je njihova proizvodnja kon\xc4\x8dala, vendar nedavne raziskave ka\xc5\xbeejo, da v sredini 3. stoletja. So med najve\xc4\x8djimi skupinami med redkimi pre\xc5\xbeivelimi tabelnimi slikami tradicije klasi\xc4\x8dnega sveta, ki se je nadaljevala v bizantinski in zahodni tradiciji v postklasi\xc4\x8dnem svetu, vklju\xc4\x8dno z lokalno tradicijo koptske ikonografije v Egiptu._NEWLINE_Portreti so pokrivali obraze teles, ki so bili mumificirani za pokop. Obstoje\xc4\x8di primeri ka\xc5\xbeejo, da so bili name\xc5\xa1\xc4\x8deni na trakove, ki so bili uporabljeni za ovijanje teles. Skoraj vsi so se zdaj lo\xc4\x8dili od mumij. Obi\xc4\x8dajno prikazujejo eno osebo, ki ka\xc5\xbee samo glavo ali glavo in zgornji del prsnega ko\xc5\xa1a, gledano frontalno. Z vidika umetni\xc5\xa1ke tradicije podobe jasno izvirajo bolj iz gr\xc5\xa1ko-rimske umetni\xc5\xa1ke tradicije kot egip\xc4\x8danske. _NEWLINE_Dve skupini portretov je mogo\xc4\x8de lo\xc4\x8diti po tehniki: enkavsti\xc4\x8dne (vosek) slike in tempera. Prve so obi\xc4\x8dajno vi\xc5\xa1je kakovosti._NEWLINE_Trenutno je znanih pribli\xc5\xbeno 900 portretov mumij . Ve\xc4\x8dina je bila najdena v nekropoli Fajum. Zaradi vro\xc4\x8de suhe egip\xc4\x8danske klime so slike pogosto zelo dobro ohranjene in pogosto ohranjajo svoje briljantne barve, ki so navidezno neob\xc4\x8dutljive.\n_START_SECTION_\nPred 19. stoletjem\n_START_PARAGRAPH_\nItalijanski raziskovalec Pietro della Valle, ki je leta 1615 obiskal Sakaro in Memfis, je bil prvi Evropejec, ki je odkril in opisal portrete mumij. Prinesel jih je nekaj v Evropo, ki so zdaj v Albertinumu (Staatliche Kunstsammlungen Dresden).\n_START_SECTION_\nZbiralci 19. stoletja\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav se je po tem obdobju zanimanje za anti\xc4\x8dni Egipt nenehno pove\xc4\x8devalo, \xc5\xa1e pred za\xc4\x8detkom 19. stoletja niso bile znane nadaljnje najdbe portretov mumij. Izvor teh prvih novih najdb ni jasen; lahko prihajajo tudi iz Sakare ali morda iz Teb. Leta 1820 je baron iz Minotulija za nem\xc5\xa1kega zbiratelja pridobil ve\xc4\x8d portretov, vendar so postali del celotne ladijske po\xc5\xa1iljke egiptovskih artefaktov, izgubljenih v Severnem morju. L\xc3\xa9on de Laborde je leta 1827 prinesel dva portreta, domnevno najdena v Memfisu, v Evropo, od katerih je danes mogo\xc4\x8de videti enega v Louvru, drugega v Britanskem muzeju. Ippolito Rosellini, \xc4\x8dlan Champollionove ekspedicije iz leta 1828/29 v Egipt, je prinesel \xc5\xa1e en portret v Firence. Je tako podoben de Labordovim primerom, da se zdi, da je iz istega vira. V 1820-ih letih je britanski generalni konzul v Egiptu Henry Salt poslal ve\xc4\x8d portretov v Pariz in London. Nekateri od njih so bili dolgo obravnavani portreti dru\xc5\xbeine tebanskega arhonta Polliosa Sotra, zgodovinski zna\xc4\x8daj, znan iz pisnih virov, vendar se je izkazalo, da je to napa\xc4\x8dno._NEWLINE_Ponovno, po dalj\xc5\xa1em obdobju, je pri\xc5\xa1lo do odkritja ve\xc4\x8d mumijskih portretov. Leta 1887 je Daniel Marie Fouquet sli\xc5\xa1al za odkritje \xc5\xa1tevilnih portretov v jami. Nekaj dni kasneje se je odpravil na pregled, vendar je pri\xc5\xa1el prepozno, saj so iskalci uporabili poslikane plo\xc5\xa1\xc4\x8de za drva v treh prej\xc5\xa1njih hladnih no\xc4\x8deh v pu\xc5\xa1\xc4\x8davi. Fouquet je pridobil preostala dva od prvih petdesetih portretov. \xc4\x8ceprav je natan\xc4\x8dna lokacija te najdbe nejasna, je verjeten vir er-Rubayat. Na tej lokaciji, kmalu po Fouquetovem obisku, je dunajski trgovec z umetninami Theodor Graf na\xc5\xa1el \xc5\xa1e nekaj podob, ki jih je posku\xc5\xa1al prodati \xc4\x8dim bolj donosno. Za objavo najdb je poklical znanega egiptologa iz Leipziga, Georga Ebersa. Izdelal je predstavitvene mape za ogla\xc5\xa1evanje svojih najdb po vsej Evropi. \xc4\x8ceprav je bilo o arheolo\xc5\xa1kih najdbah le malo znanega, je Graf \xc5\xa1el tako dale\xc4\x8d, da je portrete pripisoval znanim ptolemajskim faraonom po analogiji z drugimi umetninami, predvsem portreti kovancev. Nobena od teh asociacij ni bila posebej dobro argumentirana ali prepri\xc4\x8dljiva, vendar so pritegnile veliko pozornosti, nenazadnje tudi zato, ker je dobil podporo znanih znanstvenikov, kot je Rudolf Virchow. Posledi\xc4\x8dno so portreti mumij postali sredi\xc5\xa1\xc4\x8de velike pozornosti . Do konca 19. stoletja je njihova zelo specifi\xc4\x8dna estetska izdelava naredila zbirko iskano in je bila distribuirana po svetu.\n_START_SECTION_\nArheolo\xc5\xa1ka \xc5\xa1tudija: Flinders Petrie\n_START_PARAGRAPH_\nVzporedno se je za\xc4\x8delo bolj znanstveno delo s portreti. Leta 1887 je britanski arheolog Flinders Petrie za\xc4\x8del izkopavanja pri Havari. Odkril je rimsko nekropolo, ki je v prvem letu izkopavanja dala 81 portretnih mumij. Na razstavi v Londonu so ti portreti privabili veliko mno\xc5\xbeico. Naslednje leto je Petrie nadaljeval z izkopavanji na isti lokaciji, zdaj pa je trpel zaradi konkurence nem\xc5\xa1kega in egiptovskega trgovca z umetninami. Petrie se je vrnil pozimi leta 1910/11 in izkopal \xc5\xa1e 70 portretnih mumij, od katerih so bile nekatere zelo slabo ohranjene . Z redkimi izjemami Petrieve \xc5\xa1tudije \xc5\xa1e vedno predstavljajo edine primere mumijskih portretov, ki so bili doslej odkriti kot rezultat sistemati\xc4\x8dnega izkopavanja in so bili pravilno objavljeni. \xc4\x8ceprav objavljene \xc5\xa1tudije niso povsem v skladu s sodobnimi standardi, ostajajo najpomembnej\xc5\xa1i vir za iskanje kontekstov portretnih mumij.\n_START_SECTION_\nZbiralci poznega 19. in zgodnjega 20. stoletja\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1892 je nem\xc5\xa1ki arheolog von Kaufmann odkril tako imenovano Alinejino grobnico, v kateri so bili trije mumijski portreti; med najbolj znanimi danes. Drugi pomembni viri tak\xc5\xa1nih najdb so Antinopolis in Akhim. Francoski arheolog Albert Gayet je delal v Antinopolisu in na\xc5\xa1el veliko ustreznega gradiva, vendar njegovo delo, tako kot delo mnogih njegovih sodobnikov, ne ustreza sodobnim standardom. Njegova dokumentacija je nepopolna, veliko njegovih najdb ostaja brez konteksta.\n_START_SECTION_\nMuzeji\n_START_PARAGRAPH_\nDanes so portreti mumij zastopani v vseh pomembnih arheolo\xc5\xa1kih muzejih sveta. Na ogled so \xc5\xa1tevilni primeri, predvsem v Britanskem muzeju, Narodnem muzeju \xc5\xa0kotske, Metropolitanskem muzeju umetnosti v New Yorku in Louvru v Parizu. Ker so bili ve\xc4\x8dinoma odkriti z neprimernimi in neprofesionalnimi sredstvi, so skoraj vsi brez arheolo\xc5\xa1kega konteksta, kar dosledno zmanj\xc5\xa1uje kakovost arheolo\xc5\xa1kih in kulturno-zgodovinskih informacij, ki jih zagotavljajo. Posledica tega je, da je njihov splo\xc5\xa1ni pomen kot tudi njihove posebne razlage \xc5\xa1e vedno sporen.\n_START_SECTION_\nMateriali in tehnike\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina slik prikazuje formalni portret posamezne figure, ki gleda proti gledalcu naravnost ali pod kotom, ki je obi\xc4\x8dajno rahlo obrnjen od celotnega obraza. Figure so predstavljene kot doprsne na enobarvnem ozadju, ki je v nekaterih primerih okra\xc5\xa1eno. Posamezniki so tako mo\xc5\xa1ki kot \xc5\xbeenske in se gibljejo v starosti od otro\xc5\xa1tva do starosti.\n_START_SECTION_\nSlikana povr\xc5\xa1ina\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina ohranjenih mumijskih portretov je bila naslikana na plo\xc5\xa1\xc4\x8dah, izdelanih iz razli\xc4\x8dnih uvo\xc5\xbeenih vrst trdega lesa, vklju\xc4\x8dno z hrastom, lipo, platano, cedro, cipresami, figovcem in citrusi . Les je bil narezan na tanke pravokotne plo\xc5\xa1\xc4\x8de in gladek. Dokon\xc4\x8dane plo\xc5\xa1\xc4\x8de so bile postavljene v plasti ovoja, ki je zaprl telo in so bile obdane s trakovi iz blaga, kar je dalo u\xc4\x8dinek okenske odprtine, skozi katero je bil viden obraz pokojnika. Portreti so bili v\xc4\x8dasih poslikani neposredno na platno ali krpice ovitka mumije (kartonsko slikanje).\n_START_SECTION_\nSlikarska tehnika\n_START_PARAGRAPH_\nLesena povr\xc5\xa1ina je bila v\xc4\x8dasih pripravljena za barvanje s plastjo mavca. V nekaterih primerih je napolnjena plast pokazala pripravljalno risbo. Uporabljeni sta bili dve slikarski tehniki: enkavsti\xc4\x8dno (vosek) slikarstvo in tempera z \xc5\xbeivalskim lepilom. Enkavsti\xc4\x8dne podobe so presenetljive zaradi kontrasta med \xc5\xbeivimi in bogatimi barvami in sorazmerno velikimi potezami \xc4\x8dopi\xc4\x8da, ki ustvarjajo "impresionisti\xc4\x8den" u\xc4\x8dinek. Slike tempere imajo fino gradacijo tonov in barv, ki dajejo bolj zadr\xc5\xbean videz. V nekaterih primerih je bil uporabljen zlati list za upodobitev nakita in vencev. Obstajajo tudi primeri hibridnih tehnik ali odstopanj od glavnih tehnik._NEWLINE_Portreti razkrivajo \xc5\xa1iroko paleto slikarskega znanja in spretnosti pri predstavljanju realisti\xc4\x8dnega videza. Naturalizem portretov se pogosto razkriva v znanju o anatomski strukturi in kvalificiranem modeliranju oblike z uporabo svetlobe in sence, kar ve\xc4\x8dini figur daje videz tridimenzionalnosti. Razvr\xc5\xa1\xc4\x8deni telesni toni so okrepljeni s sencami in poudarki, ki ka\xc5\xbeejo smerno osvetlitev.\n_START_SECTION_\nLjudje Fayuma\n_START_PARAGRAPH_\nV obdobju gr\xc5\xa1ko-rimske vladavini je Egipt gostil ve\xc4\x8d gr\xc5\xa1kih naselij, ve\xc4\x8dinoma skoncentriranih v Aleksandriji, pa tudi v nekaterih drugih mestih, kjer so gr\xc5\xa1ki naseljenci \xc5\xbeiveli skupaj s sedmimi do desetimi milijoni domorodnih Egip\xc4\x8danov . Najstarej\xc5\xa1i gr\xc5\xa1ki prebivalci Fajuma so bili voja\xc5\xa1ki veterani in cleruchs (elitni voja\xc5\xa1ki uradniki), ki so jih naselili Ptolemajci na obnovljenih zemlji\xc5\xa1\xc4\x8dih.  Domorodni Egip\xc4\x8dani so se prav tako nastanili v Fajumu iz cele dr\xc5\xbeave, zlasti v delti Nila, Zgornjem Egiptu, Oxyrhynchusu in Memfisu, da bi se lotili dela, ki je bilo vklju\xc4\x8deno v proces melioracije tal, kot je bilo potrjeno z osebnimi imeni, lokalnimi kulti in najdenimi papirusi . Ocenjuje se, da je bilo v obdobju Ptolemajcev kar 30 odstotkov prebivalstva Fajuma gr\xc5\xa1ko, preostali pa so bili doma\xc4\x8di Egip\xc4\x8dani. Do rimskega obdobja je bil velik del gr\xc5\xa1kega prebivalstva Fajuma sestavljen bodisi iz heleniziranih Egip\xc4\x8danov ali ljudi me\xc5\xa1anega egiptovsko-gr\xc5\xa1kega izvora. Kasneje, v rimskem obdobju, so bili \xc5\xa1tevilni veterani rimske vojske, ki vsaj sprva niso bili egiptovski, ampak ljudje iz razli\xc4\x8dnih kulturnih okolij, naseljeni na obmo\xc4\x8dju po zaklju\xc4\x8dku slu\xc5\xbebovanja in oblikovali dru\xc5\xbebene odnose in se dru\xc5\xbeili z lokalnim prebivalstvom. _NEWLINE_Medtem ko se domneva, da predstavljajo gr\xc5\xa1ke naseljence v Egiptu , Fajumski portreti namesto tega odra\xc5\xbeajo kompleksno sintezo prevladujo\xc4\x8de egiptovske kulture in tiste elitne gr\xc5\xa1ke manj\xc5\xa1ine v mestu. Po besedah Walkerja so se gr\xc5\xa1ki kolonisti zgodnjega ptolemajskega obdobja poro\xc4\x8dili z lokalnimi \xc5\xbeenskami in sprejeli egiptovska verska prepri\xc4\x8danja, v rimskem obdobju pa so rimski vladarji gledali na njihove potomce kot na Egip\xc4\x8dane, kljub lastni samopodobi da so Grki . Zobna morfologija mumij iz rimskega obdobja Fajuma je bila primerjana tudi s starej\xc5\xa1imi egip\xc4\x8danskimi populacijami in ugotovljeno je bilo, da je "veliko bli\xc5\xbeje" starim Egip\xc4\x8danom kot Grkom ali drugim evropskim populacijam. _NEWLINE_Portreti predstavljajo domorodne Egip\xc4\x8dane, od katerih so nekateri sprejeli gr\xc5\xa1ka ali latinska imena, nato pa so jih ozna\xc4\x8dili kot \xe2\x80\x9estatusne simbole\xe2\x80\x9c . \xc5\xa0tudije DNK ka\xc5\xbeejo na genetsko kontinuiteto med populacijami pred-ptolemajske, ptolemajske in rimske populacije, kar ka\xc5\xbee, da je tuja oblast vplivala na prebivalstvo mesta le v zelo omejenem obsegu na genetski ravni [26\n_START_SECTION_\nStarostni profil prikazanih\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina portretov upodablja pokojnika v sorazmerno mladi starosti, mnogi pa prikazujejo otroke. Po besedah Walkerja, C.A.T. skeni poka\xc5\xbeejo skladnost starosti in spola med mumijo in podobo. Ugotavlja, da starostna porazdelitev odra\xc5\xbea nizko pri\xc4\x8dakovano \xc5\xbeivljenjsko dobo v tistem \xc4\x8dasu. Pogosto so verjeli, da so bili portreti dokon\xc4\x8dani med \xc5\xbeivljenjem posameznika in prikazani v njihovem domu, obi\xc4\x8dajem, ki je pripadal tradiciji gr\xc5\xa1ke umetnosti , toda ta pogled ni ve\xc4\x8d \xc5\xa1iroko raz\xc5\xa1irjen glede na dokaze, ki jih je predlagalo C.A.T. skeniranje mumij Fajuma, kot tudi rimski popis prebivalstva. Poleg tega so bili nekateri portreti poslikani neposredno na krsto; na primer na platno ali drugem delu.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbebeni polo\xc5\xbeaj\n_START_PARAGRAPH_\nPokrovitelji portretov so o\xc4\x8ditno pripadali premo\xc5\xbenemu vi\xc5\xa1jemu razredu voja\xc5\xa1kega osebja, javnih uslu\xc5\xbebencev in verskih dostojanstvenikov. Ni si vsakdo lahko privo\xc5\xa1\xc4\x8dil mumijskega portreta; veliko mumij je bilo najdenih brez njega. Flinders Petrie navaja, da je le en ali dva odstotka mumij, ki jih je izkopal, krasil portret. Cena za portret ni ohranjena, vendar se lahko domneva, da je material povzro\xc4\x8dil vi\xc5\xa1je stro\xc5\xa1ke kot delo, saj so bili v antiki slikarji cenjeni kot obrtniki in ne kot umetniki . Stanje iz "Alinejine grobnice" je v tem pogledu zanimivo. Vsebovala je \xc5\xa1tiri mumije: Aline, dva otroka in mo\xc5\xbea. Za razliko od svoje \xc5\xbeene in otrok, slednja ni bila opremljena s portretom, temve\xc4\x8d s pozla\xc4\x8deno tridimenzionalno masko. Morda so mav\xc4\x8dne maske imele prednost, \xc4\x8de bi jih lahko privo\xc5\xa1\xc4\x8dili._NEWLINE_Na podlagi literarnih, arheolo\xc5\xa1kih in genetskih raziskav se zdi, da so bili upodobljeni domorodni Egip\xc4\x8dani, ki so prevzeli prevladujo\xc4\x8do gr\xc5\xa1ko-rimsko kulturo. Ime nekaterih od teh slik je znanih iz napisov, ve\xc4\x8dinoma gr\xc5\xa1kih. Na frizure in obla\xc4\x8dila vedno vpliva rimska moda. \xc5\xbdenske in otroci so pogosto upodobljeni z dragocenimi okraski in lepimi obla\xc4\x8dili, mo\xc5\xa1ki pa pogosto nosijo posebne in razko\xc5\xa1ne obleke. Gr\xc5\xa1ki napisi imen so razmeroma pogosti, v\xc4\x8dasih vklju\xc4\x8dujejo poklice. Ni znano, ali tak\xc5\xa1ni napisi vedno odra\xc5\xbeajo realnost, ali pa lahko navedejo idealne pogoje ali \xc5\xbeelje, ne pa resni\xc4\x8dne pogoje. Za en sam napis je znano, da je pokojni poklic (lastnik ladje) pravilno ozna\xc4\x8den. Mumija \xc5\xbeenske po imenu Hermione je vklju\xc4\x8devala tudi izraz grammatike (\xce\xb3\xcf\x81\xce\xb1\xce\xbc\xce\xbc\xce\xb1\xcf\x84\xce\xb9\xce\xba\xce\xae). Dolgo \xc4\x8dasa je bilo predpostavljeno, da je bila po poklicu u\xc4\x8diteljica (zaradi tega je Flinders Petrie portret podaril Girton College, Cambridge, prvi \xc5\xa1oli za \xc5\xbeenske v Veliki Britaniji), danes pa je predpostavljeno da izraz ozna\xc4\x8duje njeno stopnjo izobrazbe. Nekateri portreti mo\xc5\xa1kih ka\xc5\xbeejo pasove z me\xc4\x8di ali celo konje, kar nakazuje, da so bili \xc4\x8dlani rimske vojske.\n_START_SECTION_\nSpremebe v navadah pokopavanja\n_START_PARAGRAPH_\nPogrebne navade ptolemajskih Egip\xc4\x8danov so ve\xc4\x8dinoma sledile starodavni tradiciji. Ttupla \xc4\x8dlanov vi\xc5\xa1jih slojev so bila mumificirana, opremljena z okra\xc5\xa1eno krsto in mumijsko masko za pokrivanje glave. Grki, ki so takrat vstopili v Egipt, so ve\xc4\x8dinoma sledili svojim navadam. Obstajajo dokazi iz Aleksandrije in drugih mest, ki ka\xc5\xbeejo, da so izvajali gr\xc5\xa1ko tradicijo upepeljevanja. To na splo\xc5\xa1no odra\xc5\xbea splo\xc5\xa1ne razmere v helenisti\xc4\x8dnem Egiptu, ko so se vladarji razglasili za faraone, sicer pa so \xc5\xbeiveli v povsem helenisti\xc4\x8dnem svetu in prevzeli le zelo malo lokalnih elementov. Nasprotno pa so Egip\xc4\x8dani le po\xc4\x8dasi razvili zanimanje za gr\xc5\xa1ko-helenisti\xc4\x8dno kulturo, ki je od osvajanja Aleksandra prevladovala v vzhodnem Sredozemlju. Ta situacija se je s prihodom Rimljanov bistveno spremenila. V nekaj generacijah so vsi egiptovski elementi izginili iz vsakdanjega \xc5\xbeivljenja. Mesta, kot sta Karanis ali Oxyrhynchus, so ve\xc4\x8dinoma gra\xc5\xa1ko-rimska mesta. Obstajajo jasni dokazi, da je to posledica me\xc5\xa1anja razli\xc4\x8dnih etni\xc4\x8dnih skupin v vladajo\xc4\x8dih razredih rimskega Egipta.\n_START_SECTION_\nVerska kontinuiteta\n_START_PARAGRAPH_\nSamo na podro\xc4\x8dju religije obstajajo dokazi za nadaljevanje egiptovskih tradicij. Egiptovski templji so bili postavljeni \xc5\xa1e v 2. stoletju. V smislu pogrebnih navad so egiptovski in helenisti\xc4\x8dni elementi zdaj me\xc5\xa1ani. Krste so postale vse bolj nepriljubljene in v 2. stoletju so popolnoma izginile iz uporabe. Za razliko od tega se zdi, da so mumifikacijo izvajali veliki deli prebivalstva. Maska mumij, prvotno egip\xc4\x8danski koncept, je rasla vse bolj in bolj v slogu, egip\xc4\x8danski motivi so postali \xc5\xa1e redkej\xc5\xa1i. Sprejetje rimskega portretnega slikarstva v egiptovski kult pokopa sodi v ta splo\xc5\xa1ni kontekst.\n_START_SECTION_\nPovezava z rimskimi pogrebnimi maskami\xc2\xa0?\n_START_PARAGRAPH_\nNekateri avtorji predlagajo, da je zamisel o takih portretih lahko povezana z obi\xc4\x8dajnim rimskim plemstvom, da v atriju svoje hi\xc5\xa1e prikazujejo podobe njihovih prednikov. V pogrebnih povorkah so te voskaste maske nosili profesionalni \xc5\xbealujo\xc4\x8di ljudje, da bi poudarili kontinuiteto slavne dru\xc5\xbeinske linije, a prvotno morda predstavljali globlji evokacijo prisotnosti mrtvih. Rimski festivali, kot so Parentalija, kot tudi vsakodnevni doma\xc4\x8di rituali so gojili duhove prednikov. Razvoj portretov mumij lahko predstavlja kombinacijo egiptovske in rimske pogrebne tradicije, saj se pojavlja \xc5\xa1ele potem, ko je bil Egipt ustanovljen kot rimska provinca.\n_START_SECTION_\n"Salonske slike"?\n_START_PARAGRAPH_\nSlike prikazujejo glave ali prsi mo\xc5\xa1kih, \xc5\xbeensk in otrok. Verjetno izvirajo iz c. 30. pr. n. \xc5\xa1t. Do 3. stoletja. Za moderne o\xc4\x8di so portreti videti izrazito individualisti\xc4\x8dni. Zato je bilo dolgo \xc4\x8dasa predpostavljeno, da so bili proizvedeni v \xc5\xbeivljenju njihovih subjektov in prikazani kot "salonske slike" v njihovih hi\xc5\xa1ah, in bi jih dodali k njihovi mumiji po njihovi smrti. Novej\xc5\xa1e raziskave namre\xc4\x8d ka\xc5\xbeejo, da so bile naslikane samo po smrti, kar je morda v nasprotju z mnogimi slikami na nekaterih primerkih in (predlagano) spremembo specifi\xc4\x8dnih podrobnosti o drugih. Individualizem tistih, ki so bili upodobljeni, je dejansko ustvaril variacije v nekaterih specifi\xc4\x8dnih podrobnostih, v okviru precej neskladne splo\xc5\xa1ne sheme. Navada prikazovanja pokojnika ni bila nova, ampak poslikane slike so postopoma zamenjale starej\xc5\xa1e egip\xc4\x8danske maske, \xc4\x8deprav se je slednja \xc5\xa1e nekaj \xc4\x8dasa uporabljala, pogosto se pojavljajo neposredno v bli\xc5\xbeini portretnih mumij, v\xc4\x8dasih celo v istih grobovih.\n_START_SECTION_\nRealizem in konvencija\n_START_PARAGRAPH_\nSkupaj s poslikanimi etru\xc5\xa1\xc4\x8danskimi grobnicami, lukanskimi grobnicami in Grob skakalca v vodo v Pestumu, freskami iz Pompejev in Herkulaneju ter gr\xc5\xa1kih vaz, so najbolje ohranjene slike iz anti\xc4\x8dnih \xc4\x8dasov in so znane po svojem izjemnem naturalizmu. Vendar je sporno ali portreti prikazujejo teme, kot so bile v resnici. Analize so pokazale, da so slikarji upodabljali obraze v skladu s konvencijami v ponavljajo\xc4\x8dem se in predpisanem na\xc4\x8dinu, \xc4\x8deprav z razli\xc4\x8dnimi frizurami in bradami. Zdi se, da so delali iz \xc5\xa1tevilnih standardnih tipov, ne da bi podrobno opazovali posamezne obrazne razse\xc5\xbenosti dolo\xc4\x8denih posameznikov, ki vsakemu dajejo svojo osebnost.\n_START_SECTION_\nSlog\n_START_PARAGRAPH_\nV odsotnosti drugih tabelnih slik iz obravnavanega obdobja je te\xc5\xbeko trdno govoriti o slogovnem kontekstu portretov. \xc4\x8ceprav se zdi jasno, da niso v kontinuiteti iz egiptovskih precedensov, tega ne moremo re\xc4\x8di za severne obale Sredozemskega morja, kjer je zaradi podnebnih razmer manj verjetno, da bi tak\xc5\xa1en material pre\xc5\xbeivel. Dokazi iz fresk, mozaikov in drugih medijev ka\xc5\xbeejo, da se stilisti\xc4\x8dno portreti mumij v glavnem ujemajo s prevladujo\xc4\x8dimi gr\xc5\xa1ko-rimskimi tradicijami, ki so prevladovale v Sredozemlju.\n_START_SECTION_\nSoobstoj z drugimi navadami pokopa\n_START_PARAGRAPH_\nReligiozni pomen portretov mumij doslej \xc5\xa1e ni bil v celoti pojasnjen, prav tako niso bili povezani pokopni obredi. Obstajajo znaki, da se je razvil iz pristnih egiptovskih pogrebnih obredov, ki jih je prilagodil multikulturni vladajo\xc4\x8di razred. Tradicija mumijskih portretov se je zgodila od Delte do Nubije, vendar je presenetljivo, da so druge pokopali\xc5\xa1ke navade prevladale nad portretnimi mumijami na vseh lokacijah, razen tistih v Fajumu (in \xc5\xa1e posebej v Havari in Ahmimu) in Antinoopolisu. Na ve\xc4\x8dini mest so obstajale razli\xc4\x8dne oblike pokopa. Izbira tipa je bila lahko v veliki meri dolo\xc4\x8dena s finan\xc4\x8dnimi sredstvi in statusom pokojnika, ki so jih spreminjali lokalni obi\xc4\x8daji. Portretne mumije so bile najdene tako v kamnitih grobnicah kot tudi v samostojno zgrajenih grobnih kompleksih, pa tudi v plitvih jamah. Presenetljivo je, da jih prakti\xc4\x8dno nikoli ne spremljajo nobeni grobni pridatki, razen ob\xc4\x8dasnih lon\xc4\x8dkov ali cvetja.\n_START_SECTION_\nPode\xc5\xbeelska moda\n_START_PARAGRAPH_\nPortreti mumij prikazujejo razli\xc4\x8dne frizure. So eden od glavnih pripomo\xc4\x8dkov za datiranje slik. Ve\xc4\x8dina umrlih je bila takrat upodobljena s frizurami po tej modi. Pogosto so podobne tistim, ki so prikazane v kiparstvu. Kot del rimske propagande so tak\xc5\xa1ne skulpture, zlasti tiste, ki prikazujejo cesarsko dru\xc5\xbeino, pogosto prikazane po vsem imperiju. Tako so imeli neposreden vpliv na razvoj mode. Kljub temu pa portreti mumij, kot tudi druge najdbe ka\xc5\xbeejo, da je moda v provincah trajala dlje kot na cesarskem dvoru, ali pa so obstajali razli\xc4\x8dni slogi.\n_START_SECTION_\nPri\xc4\x8deske\n_START_PARAGRAPH_\nKer so rimski ljudje ve\xc4\x8dinoma nosili kratke lase, so \xc5\xbeenske pri\xc4\x8deske bolj\xc5\xa1i vir dokazov za spremembe v modi. \xc5\xbdenski portreti ka\xc5\xbeejo na grobo kronolo\xc5\xa1ko shemo: po preprostih pri\xc4\x8deskah z osrednjim razcepom v tiberijanskem obdobju so v poznem 1. stoletju na \xc4\x8delu bolj zapletene pri\xc4\x8deske, gnezdene pletenice in kodrasti tufi. V \xc4\x8dasu Antoninov prevladujejo majhne ovalne gnezdene pletenice, v drugi polovici 2. stoletja pa se pojavljajo preproste frizure s pre\xc4\x8do in \xc4\x8dopom na vratu. \xc4\x8cas Septimija Severa je bil zna\xc4\x8dilen tako za puhasto kot tudi za strogo ravne oblike, ki so mu sledili \xc4\x8dopi, nato pa pletenice z zankami kot krona na glavi. Slednji spadajo v zadnjo fazo portretov mumij in so jih opazili le na nekaj mumijskih ovojnicah. Zdi se, da je bilo v Egiptu \xc5\xa1e posebej priljubljena kodrasta pri\xc4\x8deska.\n_START_SECTION_\nObla\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nTako kot frizure, tudi upodobljena obla\xc4\x8dila sledijo splo\xc5\xa1nim modnim trendom rimskega imperija, kot je znano iz kipov in doprsij. Tako mo\xc5\xa1ki kot \xc5\xbeenske po navadi nosijo tanek hiton kot spodnje perilo. Nad njim sta oba spola navadno oble\xc4\x8dena v pla\xc5\xa1\xc4\x8d, polo\xc5\xbeen \xc4\x8dez ramena ali ovita okoli trupa. Mo\xc5\xa1ki nosijo skoraj izklju\xc4\x8dno belo, \xc5\xbeenska obla\xc4\x8dila pa so pogosto rde\xc4\x8da ali ro\xc5\xbenata, lahko pa so tudi rumena, bela, modra ali vijoli\xc4\x8dna. Hiton pogosto nosi dekorativno linijo (clavus), ob\xc4\x8dasno svetlo rde\xc4\x8do ali svetlo zeleno, v\xc4\x8dasih tudi zlato, obi\xc4\x8dajno v temnih barvah. Nekateri naslikanih mumij iz Antinoopolisa upodablja obla\xc4\x8dila z dolgimi rokavi in zelo \xc5\xa1irok clavi. Doslej ni bil prikazan noben portret, ki bi prikazoval togo, klju\xc4\x8dni simbol rimskega dr\xc5\xbeavljanstva. Ne smemo pozabiti, da so gr\xc5\xa1ki pla\xc5\xa1\xc4\x8di in toge zelo podobni na podobah iz 1. in za\xc4\x8detka 2. stoletja. V poznem 2. in 3. stoletju bi morali biti togi lo\xc4\x8dljivi, vendar se ne pojavijo.\n_START_SECTION_\nNakit\n_START_PARAGRAPH_\nPoleg zlatih vencev, ki jih nosijo mnogi mo\xc5\xa1ki, z zelo redkimi izjemami, so z nakitom upodobljene le \xc5\xbeenske. To je na splo\xc5\xa1no skladno s skupnimi vrstami nakita na gr\xc5\xa1ko-rimskem vzhodu. \xc5\xa0e posebej portreti Antinoopolisa prikazujejo preproste zlate verige in masivne zlate prstane. Obstajajo tudi upodobitve dragih ali poldragih kamnov, kot so smaragd, karneol, granat, ahat ali ametist, redko tudi biseri. Kamni so bili obi\xc4\x8dajno vgrajeni v cilindri\xc4\x8dne ali sferi\xc4\x8dne kroglice. Nekateri portreti upodabljajo prefinjene ogrlice z dragocenimi kamni v zlatu._NEWLINE_Zlati venec je bil navadno redek, \xc4\x8de sploh kdaj, vendar so ga na\xc5\xa1li v grobovih iz precej zgodnej\xc5\xa1ih obdobij. Na podlagi rastlinskih vencev, ki so bili podeljene kot nagrade na tekmovanjih, je bila zamisel, da bi proslavili dose\xc5\xbeke umrlih v \xc5\xbeivljenju._NEWLINE_Obstajajo tri osnovne oblike okraskov za u\xc5\xa1esa: v 1. stoletju so \xc5\xa1e posebej pogosti kro\xc5\xbeni ali kapljasti obeski. Arheolo\xc5\xa1ke najdbe ka\xc5\xbeejo, da so bili v celoti ali delno sferi\xc4\x8dni. Kasnej\xc5\xa1i okusi so imeli prednost v obliki kavljev v obliki \xc4\x8drke S iz zlatih \xc5\xbeic, na katerih je bilo mogo\xc4\x8de nanesti do pet kroglic razli\xc4\x8dnih barv in materialov. Tretja oblika so izdelani obeski z vodoravno palico, iz katere visijo dve ali tri, v\xc4\x8dasih \xc5\xa1tiri, vertikalne palice, po navadi vsaka okra\xc5\xa1en z belo kroglico ali biserom na dnu. Drugi obi\xc4\x8dajni okraski so zlati lasni vlo\xc5\xbeki, pogosto okra\xc5\xa1eni z biseri, finimi diademi in, zlasti v Antinoopolisu, zlatimi lasnimi mre\xc5\xbeami. \xc5\xa0tevilni portreti prikazujejo tudi amulete in obeske, morda z magi\xc4\x8dnimi funkcijami.\n_START_SECTION_\nUmetnostno-zgodovinski pomen\n_START_PARAGRAPH_\nPortreti mumij imajo izjemen umetnostno-zgodovinski pomen. Starodavni viri nakazujejo, da je bilo slikanje tabel (namesto sten), to je slikanje na lesu ali drugih mobilnih povr\xc5\xa1inah, zelo cenjeno. Toda zelo malo starodavnih plo\xc5\xa1\xc4\x8d je ohranjenih. Eden izmed redkih primerov poleg portretov mumij je tudi Severski tondo, tudi iz Egipta (okoli leta 200), ki naj bi, tako kot mumijski portreti, predstavljal pokrajinsko razli\xc4\x8dico sodobnega sloga. _NEWLINE_Nekateri vidiki portretov mumij, predvsem njihov frontalni pogled in njihova osredoto\xc4\x8denost na klju\xc4\x8dne poteze obraza, mo\xc4\x8dno spominjajo na kasnej\xc5\xa1e slikarstvo ikon. Predlagana je bila neposredna povezava, vendar je treba upo\xc5\xa1tevati, da portreti mumij predstavljajo le majhen del precej \xc5\xa1ir\xc5\xa1e gr\xc5\xa1ko-rimske tradicije, ki je kasneje vplivala na poznoanti\xc4\x8dno in bizantinsko umetnost. Par tematskih "ikon" Serapisa in Izide primerljivega datuma (3. stoletje) in slog sta v muzeju Getty v Malibuju, kot pri kultu Mitre so bili zgodnej\xc5\xa1i primeri kultnih podob skulpture ali kerami\xc4\x8dne figurice.'