b'\n_START_ARTICLE_\nTriceratops\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nPosamezen triceratops je lahko dosegel okrog 8 metrov dol\xc5\xbeine, visok je bil 3 metre in te\xc5\xbeak okrog 6 ton. Najbolj opazna lastnost je velika lobanja, ena najve\xc4\x8djih med kopenskimi \xc5\xbeivalmi. V dol\xc5\xbeino je lahko merila ve\xc4\x8d kot 2 m in je predstavljala skoraj tretjino dol\xc5\xbeine \xc5\xbeivali. En rog je bil na nosu, nad nosnicami, dva rogova, dolga okrog 1 m, pa nad o\xc4\x8dmi. Na koncu lobanje se je nahajal ko\xc5\xa1\xc4\x8den greben, ki za razliko od drugih podobnih dinozavrov ni imel odprtin, ampak je bil masiven. _NEWLINE_Triceratops je imel \xc4\x8dokato in robustno telo s petprstimi prednjimi in \xc5\xa1tiriprstimi zadnjimi nogami. \xc4\x8ceprav je skoraj zagotovo hodil po vseh \xc5\xa1tirih, so o polo\xc5\xbeaju nog potekale dolge razprave. Na za\xc4\x8detku so mislili, da so sprednje noge podpirale vrat, da bi la\xc5\xbeje prena\xc5\xa1ale te\xc5\xbeo glave. To se lahko vidi na slikah, ki sta jih izdelala Charles Knight in Rudolph Zallinger. Fosilni sledovi in novej\xc5\xa1e rekonstrukcije odtisov ka\xc5\xbeejo, da je imel triceratops med hojo pokon\xc4\x8dno dr\xc5\xbeo z rahlo izbo\xc4\x8denimi rameni, podobno kot sodobni nosorogi.\n_START_SECTION_\nKlasifikacija\n_START_PARAGRAPH_\nTriceratops je najbolj znan rod iz dru\xc5\xbeine Ceratopsidae, ki jo sestavljajo veliki severnoameri\xc5\xa1ki rogati dinozavri (ni\xc5\xbeji red Ceratopsia). Natan\xc4\x8den polo\xc5\xbeaj rodu znotraj skupine Ceratopsia je bil predmet mnogih debat. Problem izvira iz kombinacije kratkih, trdnih ovratnikov (podobnih tistih pri poddru\xc5\xbeini Centrosaurinae) in dolgih nado\xc4\x8desnih rogov (podobno kot pri poddru\xc5\xbeini Ceratopsinae, bolj poznani po sinonimu Chasmosaurinae). Paleontolog R. S. Lull je v prvem pregledu rogatih dinozavrov postavil hipotezo o dveh sorodstvenih linijah: prva naj bi bila sestavljena iz sestrskih rodov Monoclonius in Centrosaurus (iz slednjega se je razvil Triceratops), druga pa iz rodov Ceratops in Torosaurus. Po tej hipotezi spada triceratops v rod Centrosaurus, kakor ga razumemo danes. Kasnej\xc5\xa1i pregledi so podprli to stali\xc5\xa1\xc4\x8de in formalno opisali skupino s kratkimi ovratniki kot poddru\xc5\xbeino Centrosaurinae (v katero so uvrstili tudi rod Triceratops), tisto z dolgimi ovratniki pa kot Chasmosaurinae._NEWLINE_Prvi je tej hipotezi oporekal C. M. Sternberg. Glede na dolo\xc4\x8dene zna\xc4\x8dilnosti lobanje in rogov je utemeljeval, da je Triceratops bolj soroden rodovoma Arrhinoceratops in Chasmosaurus, kar bi ga uvr\xc5\xa1\xc4\x8dalo v poddru\xc5\xbeino Ceratopsinae (oz. Chasmosaurinae, kakor jo je on poimenoval). Njegovim ugotovitvam sta oporekala paleontologa John Ostrom in kasneje David Norman, ki sta oba uvrstila Triceratops v poddru\xc5\xbeino Centrosaurinae._NEWLINE_Kasnej\xc5\xa1a odkritja in analize so podprla Sternbergovo mnenje o polo\xc5\xbeaju Triceratopsa. Lehman je definiral obe poddru\xc5\xbeini leta 1990 in uvrstil Triceratops v poddru\xc5\xbeino Ceratopsinae na podlagi ve\xc4\x8d morfolo\xc5\xa1kih zna\xc4\x8dilnosti. \xc4\x8ce od\xc5\xa1tejemo kratek ovratnik, je Triceratops je dejansko zna\xc4\x8dilen predstavnik poddru\xc5\xbeine. Tako uvrstitev podpirata tudi dve raziskavi Petra Dobsona, kladisti\xc4\x8dna iz leta 1990 in RFTRA (resistant-fit theta-rho analysis) iz leta 1993, ki sistemati\xc4\x8dno primerja podobnosti v obliki lobanje med rodovi.\n_START_SECTION_\nUporaba v filogenetiki\n_START_PARAGRAPH_\nV filogenetski taksonomiji je rod uporabljan kot referen\xc4\x8dna to\xc4\x8dka za celoten nadred dinozavrov. Dinozavre definiramo kot vse potomce zadnjega skupnega prednika rodu Triceratops in skupine Neornithes (sodobnih pti\xc4\x8dev). Poleg tega skupino Ornitischia (dinozavri z okol\xc4\x8djem, podobnim sodobnim pti\xc4\x8dem) definiramo kot vse dinozavre, ki imajo kasnej\xc5\xa1ega skupnega prednika z rodom Triceratops kot pti\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nIzvor rodu Triceratops je bil dolga leta od odkritja nepojasnjen. Paleontolog Henry Fairfield Osborn je leta 1922 objavil teorijo, da je novoodkriti Protoceratops prednik Triceratopsa, nakar je preteklo mnogo desetletij do novih odkritij. Predvsem v zadnjih letih pa so odkrili ve\xc4\x8d okostij dinozavrov, sorodnih prednikom Triceratopsa. Konec devetdesetih je bil opisan Zuniceratops, najstarej\xc5\xa1i znani pripadnik naddru\xc5\xbeine Ceratopsia z nado\xc4\x8desnimi rogovi, leta 2005 pa \xc5\xa1e Yinlong, prvi pripadnik iste naddru\xc5\xbeine iz jure._NEWLINE_Ti dve odkritji sta se pokazali kot bistveni za razlago izvora rogatih dinozavrov nasploh; na podlagi njih domnevajo, da so rogati dinozavri nastali v obdobju jure v Aziji ter da so se pravi rogati dinozavri pojavili v Severni Ameriki v za\xc4\x8detku pozne krede. Glede na to, da je vse mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a teorija o pripadnosti Triceratopsa poddru\xc5\xbeini Ceratopsinae, je bil njegov prednik verjetno podoben Chasmosaurusu, ki je bil raz\xc5\xa1irjen okoli 5 milijonov let prej.\n_START_SECTION_\nOdkritje in vrste\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi poimenovani primerek, ki se ga danes pripisuje rodu Triceratops, par nado\xc4\x8desnih rogov, pritrjenih na kos lobanje, so na\xc5\xa1li blizu Denverja leta 1887. Ta primerek so poslali Othnielu Charlesu Marshu, ki je sprva verjel, da gre za najdbo iz pliocena in da so kosti pripadale vrsti velikega bizona, ki ga je poimenoval Bison alticornis. Naslednje leto je iz fosilnih ostankov opisal nov rod, Ceratops, vendar pa je bil \xc5\xa1e vedno prepri\xc4\x8dan, da je bil B. alticornis pliocenski sesalec. \xc5\xa0ele po tretjem in podrobnej\xc5\xa1em pregledu je ugotovil, da se je motil. Primerek, ki ga je leta 1888 v Wyomingu odkril John Bell Hatcher, je bil najprej opisan kot druga vrsta ceratopsa , vendar ga je po premisleku Marsh poimenoval z generi\xc4\x8dnim imenom Triceratops in se sprijaznil s tem, da je bil Bison alticornis druga vrsta iz tega reda. (kasneje je bil tudi ta dodan k triceratopsom ). \xc4\x8cvrsta zgradba lobanje je zagotovila, da se je do danes ohranilo veliko fosilnih ostankov, kar je omogo\xc4\x8dilo, da so znanstveniki lahko preu\xc4\x8devali razlike med posameznimi primerki in vrstami. Triceratopsove ostanke so na\xc5\xa1li \xc5\xa1e v Montani, Ju\xc5\xbeni Dakoti (poleg Kolorada in Wyominga) ter v Kanadskih provincah Saskatchewan in Alberta.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tevilo vrst\n_START_PARAGRAPH_\nPo prvem opisu Triceratopsa so potem v nekaj desetletjih zbrali razli\xc4\x8dne lobanje, ki so se bolj ali manj razlikovale od prvotnega Triceratopsa, ki ga je Marsh imenoval T. horridus (iz latin\xc5\xa1\xc4\x8dine horridus; \xc2\xbbhrapav, naguban\xc2\xab, kar se nana\xc5\xa1a na hrapavo teksturo kosti, ki so pripadale temu tipu primerkov. Kasneje so ugotovili, da je \xc5\xa1lo za starej\xc5\xa1e \xc5\xbeivali). Tak\xc5\xa1na raznolikost ni ni\xc4\x8d nenavadnega, glede na to, da so lobanje veliki tridimenzionalni predmeti, ki so bili izpostavljeni razli\xc4\x8dno usmerjenim in mo\xc4\x8dnim pritiskom med procesom fosilizacije. Odkritelji so jih kljub temu opisali kot razli\xc4\x8dne vrste in postavili ve\xc4\x8d hipotez o sorodnosti med njimi._NEWLINE_V prvem poskusu pregleda vseh vrst je Lull postavil dve skupini znotraj rodu, vendar brez da bi razlo\xc5\xbeil, po \xc4\x8dem jih lo\xc4\x8duje: ena je bila sestavljena iz vrst T. horridus, T. prorsus, in T. brevicornus, druga pa iz T. elatus in T. calicornis. Vrsti T. serratus in T. flabellatus je postavil izven teh dveh skupin. Tak\xc5\xa1no razdelitev je ohranil tudi v svoji reviziji temeljnega dela Hatcherja, Marsha in Lulla o vseh znanih rogatih dinozavrih leta 1933. Tem je dodal \xc5\xa1e tretjo skupino vrst, T. obtusus in T. hatcheri, katerih zna\xc4\x8dilnost je zelo majhen rog na nosu. T. horridus-T. prorsus-T. brevicornus je bila po tej razli\xc4\x8dici najprimitivnej\xc5\xa1a skupina s pove\xc4\x8dano velikostjo lobanje in zmanj\xc5\xa1anim nosnim rogom, skupina T.-elatus-T. calicornis pa po velikih nado\xc4\x8desnih rogovih in majnim rogom na nosu. C. M. Steinberg je temu dodal \xc5\xa1e vrsto T. eurycephalus, ki naj bi povezala drugo in tretjo skupino vrst. Ti dve sta si po tej teoriji bolj sorodni kot z linijo, kateri pripada T. horridus. Ta razdelitev je ostala nespremenjena vse do ob\xc5\xa1irnej\xc5\xa1ih raziskav v 80-ih in 90-ih._NEWLINE_S\xc4\x8dasoma se je za\xc4\x8dela uveljavljati ideja, da razlika v obliki lobanje predstavlja variabilnost znotraj ene ali dveh vrst. Ostrom in Wellnhofer sta leta 1986 objavila \xc4\x8dlanek, v katerem sta utemeljevala, da je Triceratops horridus edina vrsta rodu Triceratops. Eden od argumentov je bil, da sta v vsaki regiji samo ena ali dve vrsti vsake velike \xc5\xbeivali (od novej\xc5\xa1ih primerov recimo \xc5\xbeirafe in sloni v dana\xc5\xa1nji Afriki). To idejo je Lehman zdru\xc5\xbeil s starimi Lull-Sternbergovimi skupinami in predlagal, da skupino T. horridus-T. prorsus-T. brevicornus predstavljajo samice, T.calicornis-T.elatus samci, T. obtusus-T. hatcheri pa nenavadno stari ali bolni samci. Po njegovem mnenju naj bi samci imeli dalj\xc5\xa1e, pokon\xc4\x8dnej\xc5\xa1e rogove in ve\xc4\x8dje lobanje, samice pa manj\xc5\xa1e lobanje in manj\xc5\xa1e rogove, obrnjene naprej._NEWLINE_Temu je oporekala Catherine Forster, ki je naredila ponoven pregled rodu in zaklju\xc4\x8dila, da pripadajo ostanki dvem vrstam, T. horridus in T. prorsus, lobanja T. (zdaj Diceratops) hatcheri pa naj bi se od teh dveh razlikovala toliko, da podpira uvrstitev v nov rod. Ugotovila je, da T. horridus in nekaj drugih \xc2\xbbvrst\xc2\xab\xc2\xa0spada skupaj, T. prorsus in T. brevicornus pa tvorita samostojno skupino. Glede na to, da mnogo ve\xc4\x8d najdb pripada prvi skupini, je predlagala lo\xc4\x8ditev rodu na dve vrsti. Drugi paleontologi so \xc5\xa1e vedno mnenja, da je najdbe mo\xc5\xbeno opisati kot razli\xc4\x8dne oblike ene vrste Triceratopsa.\n_START_SECTION_\nPaleobiologija\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav se triceratopse obi\xc4\x8dajno upodablja kot \xc4\x8dredne \xc5\xbeivali, ni nobenega trdnega dokaza, da so zares \xc5\xbeiveli v \xc4\x8dredah. Za razliko od drugih podobnih vrst, katerih ostanke so na\xc5\xa1li v skupinah po ve\xc4\x8d deset ali sto \xc5\xbeivali, so najdbe triceratopsov vedno samo posami\xc4\x8dne. Vendar pa so ti ostanki zelo pogosti, kot primer, paleontolog Bruce Erickson iz Science Museum of Minnesota je videl 200 primerkov T. prorsusa v Hell Creek Formation v Montani. Podobno je Barnum Brown trdil, da je videl ve\xc4\x8d kot 500 lobanj na polju. _NEWLINE_Ker so fosilni ostanki triceratopsa tako pogosti, se sklepa, da je bil triceratops ena najbolj dominantnih rastlinojedih vrst pozne krede v dana\xc5\xa1nji Severni Ameriki. leta 1986 je Robert Bakker ocenil, da je predstavljal 5/6 vse velike dinozavrske favne tega obdobja._NEWLINE_Triceratops je bil eden zadnjih ceratopsov, ki so se pojavili pred velikim izumrtjem. Sorodni vrsti tistega \xc4\x8dasa sta bili Diceratops in Torozaver, daljni sorodnik pa manj\xc5\xa1i Leptoceratops. Vendar pa so te vrste v fosilnih ostankih redkeje najdene.\n_START_SECTION_\nPrehrana\n_START_PARAGRAPH_\nTriceratops je bil rastlinojed in zaradi nizke glave je glavni del njegove prehrane predstavljala nizka vegetacija. Mogo\xc4\x8de je lahko podrl tudi vi\xc5\xa1je rastline. \xc4\x8celjust se je kon\xc4\x8dala z globokim in ozkim kljunom, sklepajo, da je bil kljun bolj\xc5\xa1i za grabljenje in vle\xc4\x8denje kot za grizenje._NEWLINE_Triceratopsovi zobje so bili razporejeni v vrste, imenovane baterije. V vsaki od 36 do 40 vrst je bilo 3 do 5 zob, odvisno od velikosti \xc5\xbeivali. Tako je imela ena \xc5\xbeival med 432 in 800 zob, naenkrat pa jih je uporabljala le nekaj. Menjava zob je potekala vse \xc5\xbeivljenje. They functioned by shearing in a vertical to near-vertical orientation. Velikost in \xc5\xa1tevilo zob ka\xc5\xbee na to, da so jedli velike koli\xc4\x8dine vlaknastih rastlin, morda palm in cycadij, morda pa praproti, ki so takrat rasle v savanah.\n_START_SECTION_\nFunkcije grebena in rogov\n_START_PARAGRAPH_\nO funkciji triceratopsovih rogov in ovratnika z naborki sta se razvili dve pomembnej\xc5\xa1i teoriji. Ena je, da so se uporabljali za spopade, druga pa za dvorjenje samicam. Zdaj se meni, da so bili namenjeni predvsem za slednje._NEWLINE_Pred tem je Lull predlagal, da so bile na naborke pritrjene \xc4\x8deljustne mi\xc5\xa1ice, kar naj bi pomagalo pri \xc5\xbeve\xc4\x8denju. Mnogo avtorjev je dolga leta to podpiralo, kasnej\xc5\xa1e \xc5\xa1tudije pa niso na\xc5\xa1le nobenih dokazov, da so bile na grebenske kosti pritrjene velike mi\xc5\xa1ice._NEWLINE_Dolgo \xc4\x8dasa so mislili, da je triceratops uporabljal svoje rogove in naborke na ovratniku za spopade s plenilci, kakr\xc5\xa1en je bil npr. tiranozaver. Idejo je prvi analiziral C. H. Sternberg leta 1917, 70 let kasneje pa \xc5\xa1e Robert Bakker. Dokazano je, da so tiranozavri plenili triceratopse, saj so na\xc5\xa1li triceratopsovo medenico z luknjami, ki so jih povzro\xc4\x8dili tiranozavrovi zobje. Vidijo se tudi sledovi celjenja, kar pomeni, da je bila \xc5\xbeival v \xc4\x8dasu napada \xc5\xbeiva._NEWLINE_V BBC-ejvem dokumentarcu iz leta 2005, The Truth About Killer Dinosaurs, so preizkusili, kako so se triceratopsi branili pred velikimi plenilci, na primer tiranozavri. Da bi ugotovili, \xc4\x8de je lahko napadel tako kot dana\xc5\xa1nji nosorog, so model triceratopsove glave s hitrostjo 24\xc2\xa0km/h zaleteli v model tiranozavrove ko\xc5\xbee. Nado\xc4\x8desna rogova sta ko\xc5\xbeo predrla, rog nad nosom in kljun pa ne in prednji del lobanje se je zlomil. Sklep je bil, da se triceratops na ta na\xc4\x8din ni branil, ampak je bolj verjetno po\xc4\x8dakal in z rogovi ranil napadalca, \xc4\x8de se je ta preve\xc4\x8d pribli\xc5\xbeal.   _NEWLINE_Poleg uporabe rogov pri spopadih s plenilci slike pogosto prikazujejo tirceratopse, ki se s spu\xc5\xa1\xc4\x8denimi rogovi borijo med sabo. \xc4\x8ceprav \xc5\xa1tudije ka\xc5\xbeejo, da je bilo tako obna\xc5\xa1anje mo\xc5\xbeno, tako kot pri dana\xc5\xa1njih rogatih \xc5\xbeivalih, ni nobenega dokaza, da so triceratopsi to dejansko po\xc4\x8deli. Poleg tega, \xc4\x8deprav se razpoke, luknje in podobne po\xc5\xa1kodbe na lobanjah pogosto pripisujejo po\xc5\xa1kodbam z rogovi, sodobna \xc5\xa1tudija ni na\xc5\xa1la nobenega dokaza, da bi udarci z rogovi lahko povzro\xc4\x8dili take po\xc5\xa1kodbe (na primer, ni sledi oku\xc5\xbebe ali celjenja). Namesto tega \xc5\xa1tudija kot razlog predlaga bolezni kosti._NEWLINE_Velik greben je lahko pomagal tudi pri pove\xc4\x8danju telesne povr\xc5\xa1ine za la\xc5\xbejo termoregulacijo. Podobna teorija je bila postavljena tudi za plo\xc5\xa1\xc4\x8de stegozavra, \xc4\x8deprav samo ta razlog ne pojasni \xc5\xa1iroke palete razli\xc4\x8dic grebenov, ki jih najdemo pri razli\xc4\x8dnih vrstah ceratopsov. To dejstvo namiguje, da je primarna funkcija zares bila za razkazovanje. _NEWLINE_Teorijo o uporabi grebena in rogov za dvorjenje in razkazovanje je prvi predlagal Davitashvili leta 1961 in je v naslednjih letih pridobila \xc5\xa1iroko podporo. Dokaz, da je bil videz pomemben, ali za dvorjenje ali za drugo dru\xc5\xbeabno obna\xc5\xa1anje, je lahko dejstvo, da so se rogati dinozavri jasno razlikovali v svojem okrasju, vsaka vrsta je bila jasno druga\xc4\x8dna. Poleg tega jih tudi sodobne rogate \xc5\xbeivali uporabljajo v podobnih vedenjskih vzorcih. Sodobna \xc5\xa1tudija najmanj\xc5\xa1e triceratopsove lobanje, ki je potrjeno pripadala mladi\xc4\x8du, ka\xc5\xbee, da so se greben in rogovi razvili \xc5\xbee zelo zgodaj, \xc5\xa1e pred spolno zrelostjo in so tako imeli pomembno vlogo v vizualni komunikaciji in prepoznavanju vrste na sploh.\n_START_SECTION_\nUpodobitve v popularni kulturi\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi zna\xc4\x8dilnega videza se triceratops pogosto pojavlja v popularni kulturi, med drugim v filmih, ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1kih igrah in dokumentarcih. Nastopal je na primer v filmu Jurski park in njegovih nadaljevanjih, pa tudi v dokumentarcih o dinozavrih:_NEWLINE_Walking with Dinosaurs, The Truth About Killer Dinosaurs in Prehistoric Park. Triceratops je tudi eden od junakov serije risanih filmov De\xc5\xbeela pred \xc4\x8dasom._NEWLINE_Pojavljanja v videoigrah so v glavnem zasluga filmov Jurski park. Triceratops je tudi uradni dr\xc5\xbeavni fosil dr\xc5\xbeave Ju\xc5\xbena Dakota _NEWLINE_ in uradni dinozaver Wyominga.'