b'\n_START_ARTICLE_\nLeninizem\n_START_PARAGRAPH_\nLeninizem je oznaka za dolo\xc4\x8deno razumevanje dru\xc5\xbebeno-politi\xc4\x8dnih problemov sveta in njegovega razvoja, je Leninova interpretacija in prakti\xc4\x8dna aplikacija marksizma. Oblikoval ga je v obdobju od konca 19. stoletja do tridesetih let 20. stoletja.\n_START_SECTION_\nZgodovinski razvoj\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti Karla Marxa in Friedricha Engelsa se je kapitalisti\xc4\x8dni sistem razvijal naprej, spremembe pa so posku\xc5\xa1ali marksisti analizirati in spoznati njihovo bistvo. Tako sta se oblikovala dva glavna tokova: (a) v Zahodni Evropi je prevladal revizionizem, kar je oznaka za predruga\xc4\x8deno vizijo Marxovih naukov, pri \xc4\x8demer je klju\xc4\x8dno zavra\xc4\x8danje revolucionarnega duha marksizma, (b) oblikoval se je tudi tok, ki je bolj kriti\xc4\x8dno vrednotil polo\xc5\xbeaj delavskega razreda in se bolj gore\xc4\x8de zavzel za zmago socializma v novih razmerah. Med slednje sodijo  Leninovi pogledi._NEWLINE_Lenin se je ukvarjal predvsem z vpra\xc5\xa1anjem odnosa revolucionarnega proletariata do dr\xc5\xbeave in parlamenta. Zanimala ga je oblika in vsebina oblasti delavskega razreda, vpra\xc5\xa1anje strategije in taktike revolucionarne borbe, organizacije partije, odnos proletariata do vojne, do nacionalnega vpra\xc5\xa1anje, \xc5\xa1e najpomembnej\xc5\xa1i pa so njegovi zaklju\xc4\x8dki o bistvu in zgodovinskem pomenu imperializma, o mo\xc5\xbenosti za\xc4\x8detka in zmage socialisti\xc4\x8dne revolucije v nerazviti dr\xc5\xbeavi.\n_START_SECTION_\nLeninova misel\n_START_PARAGRAPH_\nParadigma leninizma se glasi, da \xc2\xbbbrez revolucionarne teorije ni revolucionarnega gibanja\xc2\xab. Za Lenina je bila zato organizacija partije izjemnega pomena in je bila zanj osnovna predpostavka uspe\xc5\xa1nega boja proletariata zoper bur\xc5\xbeoazijo. Tako se je zoperstavil teoriji spontanosti v mednarodnem delavskem gibanju in je zahteval mo\xc4\x8dno partijo, vodilno mo\xc4\x8d delavskega razreda. Dol\xc5\xbenost pripadnikov organizacije je organizirati in voditi mno\xc5\xbeice. Tako stali\xc5\xa1\xc4\x8de je nasprotno mnenju, da naj se organizacija v imenu mno\xc5\xbeice bori za socialisti\xc4\x8dne cilje. Njegovo razumevanje partije je vklju\xc4\x8devalo principe demokrati\xc4\x8dnega centralizma in \xc5\xa1iroke izmenjave stali\xc5\xa1\xc4\x8d znotraj tega okvira. O politi\xc4\x8dni partiji je pisal v pomembnih delih, kot so Kaj storiti? (1902), Korak naprej, dva koraka nazaj (1904), Otro\xc5\xa1ka bolezen levi\xc4\x8darstva v komunizmu (1920)._NEWLINE_O socialisti\xc4\x8dni revoluciji je pisal zlasti s stali\xc5\xa1\xc4\x8da, kako naj uspe v nerazviti kapitalisti\xc4\x8dno urejeni dru\xc5\xbebi. V kolikor so razredni antagonizmi v dru\xc5\xbebi zaostreni in mednarodne razmere konfliktne, lahko proletariat po Leninovem mnenju zmaga in pri\xc4\x8dne s socialisti\xc4\x8dnim prevratom, \xc4\x8deprav utegne to zahtevati nad\xc4\x8dlove\xc5\xa1ko po\xc5\xbertvovalnost. Najbli\xc5\xbeji zaveznik proletariatu so siroma\xc5\xa1ni kmetje. Posebno pomembni so njegovi teoreti\xc4\x8dni poudarki glede socialisti\xc4\x8dne revolucije in diktature proletariata. Najbolj znano delo o tem nosi naslov Taktiki socialdemokracije v demokrati\xc4\x8dni revoluciji (1905)._NEWLINE_Klju\xc4\x8dno vpra\xc5\xa1anje diktature proletariata je po Leninu ustvarjanje tipa dru\xc5\xbebene organizacije, v kateri bo oblast v rokah delavnega ljudstva in ne obratno, torej da bo oblast nad proletarci. V tem smislu nadaljuje Marxovo in Engelsovo misel o tem, da mora dr\xc5\xbeava v socializmu odmreti. Prav zato je v za\xc4\x8detku revolucije ve\xc4\x8dkrat poudarjal pomen neposrednega upravljanja prek komun. Lenin se je tako postavil zoper dve socialisti\xc4\x8dni interpretaciji tega vpra\xc5\xa1anja. Zavrnil je socialdemokratsko teorijo o \xc4\x8distem demokratizmu in birokratsko-etatisti\xc4\x8dno teorijo, ki je stremela k diktaturi birokracije. O tem je najve\xc4\x8d pisal v Dr\xc5\xbeava in revolucija (1917) in Narodne naloge sovjetske oblasti (1918). _NEWLINE_V kontekstu narodnega vpra\xc5\xa1anja je zahteval popolno enakost vseh narodov, prav tako glede samoopredelitve in odcepitve narodov. Menil je namre\xc4\x8d, da samo popolna afirmacija takih stali\xc5\xa1\xc4\x8d zagotavlja uspe\xc5\xa1en boj zoper vse vrste nacionalizmov in uresni\xc4\x8denjem te\xc5\xbenje zdru\xc5\xbeitve delavcev vseh narodnosti v mednarodno skupnost. Najbolj pomembna dela s tega podro\xc4\x8dja so Nacionalno vpra\xc5\xa1anje v na\xc5\xa1em programu (1903), Kriti\xc4\x8dni zapisi o nacionalnem vpra\xc5\xa1anju (1923) in Socialisti\xc4\x8dna revolucija ter pravica narodov do samoopredelitve._NEWLINE_V delih, kot sta Razvoj kapitalizma v Rusiji (1899) in Imperializem kot najvi\xc5\xa1ji stadij kapitalizma (1917), je razdelal gospodarsko in politi\xc4\x8dno bistvo imperialisti\xc4\x8dne faze kapitalizma, pri \xc4\x8demer je pokazal, da je to monopolisti\xc4\x8dni kapitalizem, za katerega je zna\xc4\x8dilno: koncentracija industrijske proizvodnje, razumevanje sveta kot nedeljivega tr\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8da, izvoz kapitala, vladavina in ustanavljanje mednarodnih monopolisti\xc4\x8dnih zvez kapitalistov, da bi  razdelili svet.\n_START_SECTION_\nLeninizem in filozofija\n_START_PARAGRAPH_\nLenin je v svoji interpretaciji marksizma obranil pomen marksisti\xc4\x8dnega  materializma in dialektike, pri \xc4\x8demer je dokazoval neizbe\xc5\xbenost pri znanstvenem obravnavanju dru\xc5\xbebenega razvoja. Ostro se je zoperstavil neokantovskemu revizionizmu, ki je bil tedaj navzo\xc4\x8d._NEWLINE_Bil je zelo kriti\xc4\x8den do lastnih stali\xc5\xa1\xc4\x8d in pogledov ter se na tak na\xc4\x8din zavzel za neprestani razvoj filozofske misli. Mo\xc5\xbenost razvoja je videl predvsem v plodnem razpravljanju o vsem, kar je pomembnega v filozofiji in kar napreduje spoznanje o \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvu in razvoj. Tako je v marksisti\xc4\x8dno misel vnesel mo\xc4\x8dno komponento, nasprotno dogmatizmu, kenservativizmu in samozadovoljstvu.'