b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Gelazij I.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nGelazij je bil po rodu Afri\xc4\x8dan Berber iz Kabilije, prebivalec rimske pokrajine Severna Afrika. Rodil se je okrog leta 410 o\xc4\x8detu Valeriju (Valerius). Nekateri viri menijo, da je bil temne polti; ve\xc4\x8dinoma pa vendarle domnevajo, da je bil belec. Njegovo ime je gr\xc5\xa1kega izvora _NEWLINE_Leta 483 ga je vrhovni cerkveni poglavar Feliks III. poklical v pape\xc5\xa1ko pisarno v Rimu. Imel je tak ugled, da pape\xc5\xbe ni skoraj nobene odlo\xc4\x8ditve sprejel, ne da bi se prej posvetoval s teologom Gelazijem. Po Feliksovi smrti je pape\xc5\xa1ki sede\xc5\xbe, leta 492, zasedel Gelazij.\n_START_SECTION_\nPoskus odprave razkola\n_START_PARAGRAPH_\nKot prvo nalogo si je zadal odpravo vzhodnega razkola. Zato je takoj po ustoli\xc4\x8denju napisal prijateljsko pismo vzhodnorimskemu cesarju Anastaziju (491-518) v Carigrad:_NEWLINE_\xc2\xbbVzvi\xc5\xa1eni moj sin! Jaz, ki sem tako reko\xc4\x8d rojeni rimski dr\xc5\xbeavljan Te poznam in spo\xc5\xa1tujem kot gospodarja Rima.\xc2\xab\xc2\xa0V njegovo varstvo priporo\xc4\x8da Cerkev, prosi obnovitev edinosti in priznavanje odlokov Kalcedonskega vesoljnega cerkvenega zbora, med katerimi pa ne more sprejeti 28. kanona, ki se nana\xc5\xa1a na prvenstvo carigrajskega patriarha; saj so bili namre\xc4\x8d Ravena (Ravenna), Milan (Milano), Sirmij (Syrmium) in Trier tudi sede\xc5\xbei vladarjev, pa njihovi \xc5\xa1kofje le niso zahtevali zase prvenstva. Ker je medtem patriarh Akacij umrl in je bil za njegovega naslednika izvoljen Evfemij, je nagovarjal tudi njega, naj izbri\xc5\xa1e Akacijevo ime iz diptihov  in potrdi pravovernost, \xc2\xbbkajti \xc4\x8de izkazuje avtorju monofizitizma in Henotikona bogoslu\xc5\xbeno \xc4\x8dast, bo dele\xc5\xbeen nesre\xc4\x8dne verske zablode ter bo sodeloval v zastrupljanju katoli\xc5\xa1kih verskih resnic. \xc5\xa0kofe prizadeva velika odgovornost, \xc4\x8de mol\xc4\x8dijo tam, kjer bi morali dajati razsvetljenje (pri cesarju); enaka odgovornost prizadeva tudi laike, \xc4\x8de ne ubogajo tistega (pape\xc5\xbea), ki bi bili dol\xc5\xbeni.\xc2\xab_NEWLINE_Carigrajski patriarh in njegovi privr\xc5\xbeenci so zavrnili njegovo \xc5\xbeeljo; nasprotno temu pa so pape\xc5\xbeu izrazili vdanost ilirski in dalmatinski \xc5\xa1kofje. Ostalo je torej vse po starem.\n_START_SECTION_\nPraznik Sve\xc4\x8dnica\n_START_PARAGRAPH_\nNa Zahodu, v latinski Cerkvi, Sve\xc4\x8dnico uvedel v bogoslu\xc5\xbeni koledar 1eta 494, torej \xc5\xbee poprej kot so ga slavili na Vzhodu, pape\xc5\xbe Gelazij. _NEWLINE_Poganski Rimljani so praznovali prav v mesecu sve\xc4\x8danu svojemu maliku Panu v \xc4\x8dast takozvane \xc2\xbbluperkalije\xc2\xab\xc2\xa0(lupercalia) \xe2\x80\x94 ali veliki spravni ter o\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8devalni dan. Po darovih, slovesnih obhodih z baklami naj bi se jim bilo ta dan o\xc4\x8distilo mesto in ljudje. Prav zato je tem poganskim o\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8devalnim sve\xc4\x8danostim pape\xc5\xbe  Gelazij I. nasproti postavil kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko praznovanje ter je izku\xc5\xa1al tem na\xc4\x8dinom izpodriniti luperkalske nravnostne izgrede._NEWLINE_Vse se je ohranilo, kar se je le moglo povzeti iz poganstva v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo: slovesni obhod, lu\xc4\x8di \xe2\x80\x94 da za\xc4\x8detkoma celo pogansko ime. Kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko ime \xc2\xbbO\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8devanje Marije Device Marije\xc2\xab\xc2\xa0pa se je pozneje pridelo zato, ker je bil ta praznik odlo\xc4\x8den na 40. dan po Bo\xc5\xbei\xc4\x8du. Po Mojzesovi postavi (3 Mz, 12)_NEWLINE_namre\xc4\x8d mati po rojstvu de\xc4\x8dka v \xc5\xa1tirideseterih dnevih svojega o\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8devanja ni smela niti med ljudi, niti v tempelj. Od tega dneva pa ji je bil omogo\xc4\x8den pristop v tempelj, da se je tam proglasila za \xc4\x8disto in opravila_NEWLINE_svoj predpisani dar.\n_START_SECTION_\nPraznik nadangela Mihaela\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 493 je pape\xc5\xbe Gelazij posvetil 29. september svetemu nadangelu Mihaelu. Po eni legendi se je namre\xc4\x8d nadangel Mihael 8. maja 492 prvi\xc4\x8d prikazal pred neko votlino v Garganskih gorah pri Sipontu blizu Neaplja v ju\xc5\xbeni Italiji (pokrajina Apulija) in pri tem sproro\xc4\x8dil, "Ta votlina mi je sveta, izbral sem si jo, da bom tukaj va\xc5\xa1 za\xc5\xa1\xc4\x8ditnik." Drugi\xc4\x8d se je  prikazal leta 492 \xc5\xa1kofu v Sipontu in mu obljubil pomo\xc4\x8d. V no\xc4\x8di na 29. september se je sveti Mihael prikazal tretji\xc4\x8d in sporo\xc4\x8dil, da je on sam tisto votlino posvetil v baziliko. Od tam se je njegovo \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje raz\xc5\xa1irilo po vsej Evropi._NEWLINE_Po drugi legendi pa je pri\xc5\xa1lo do uvedbe praznika takole:_NEWLINE_Za \xc4\x8dasa pape\xc5\xbea Gelazija, leta 493, se je zgodilo na gori Gargano v Apuliji, blizu mesta Siponto, da se je nekemu pastirju izgubil vol; \xc5\xa1ele po dolgem iskanju ga je na\xc5\xa1el v neki votlini, v katero si nih\xc4\x8de ni upal. Neki lovec je ustrelil v vola s pu\xc5\xa1\xc4\x8dico, ki ga pa ne samo da ni po\xc5\xa1kodovala, ampak je udarila nazaj samega strelca. Ta dogodek je povzro\xc4\x8dil veliko za\xc4\x8dudenje po celi pokrajini in tako je zanj zvedel tudi \xc5\xa1kof. Tudi njemu se je dogodek zdel izreden; da bi spoznal Bo\xc5\xbejo voljo, je dolo\xc4\x8dil, naj se kristjani skupaj z njim postijo skozi tri dni. Tretjega dne pono\xc4\x8di je imel \xc5\xa1kof videnje, med katerim je sli\xc5\xa1al tele besede: \xc2\xbbJaz sem nadangel Mihael, ki stojim vedno pred Bo\xc5\xbejim obli\xc4\x8djem in ta votlina je pod mojim varstvom. \xc5\xbdelim, da Boga in njegove angele na tem mestu posebno \xc4\x8dastijo.\xc2\xab\xc2\xa0\xc5\xa0kof je zjutraj vesel pripovedoval o razodetju in v spremstvu ljudstva in duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine od\xc5\xa1el na goro, kjer so v votlini na svoje najvepje presene\xc4\x8denje na\xc5\xa1li tako reko\xc4\x8d kon\xc4\x8dano cerkev, ki ji je manjkal le oltar. Cerkev so nato posvetili med velikimi slovesnostmi na \xc4\x8dast nadangelu Mihaelu in drugim angelom. Tam je Bog na njihovo pripro\xc5\xa1njo storil mnogo \xc4\x8dude\xc5\xbeev.\n_START_SECTION_\nPraznik Marijinega vnebovzetja\n_START_PARAGRAPH_\nNa za\xc4\x8detku 5. stoletja so v Jeruzalemu praznovali Marijino zaspanje (Dormitio SS. Deiparae). Praznik se je hitro raz\xc5\xa1iril po celotnem Rimskem cesarstvu. V Rimu so praznik za\xc4\x8deli obhajati okoli 570 ter ga imenovali Marijino rojstvo za nebesa (Natale sanctae Mariae, Natalitas BMV, Festivitas Sanctae Mariae). Ma\xc5\xa1ni obrazec, ki je ohranjen v Gelazijevm zakramentariju, izhaja iz istega \xc4\x8dasa.'