b'\n_START_ARTICLE_\nPrvi nicejski koncil\n_START_SECTION_\nVsebina I. nicejskega koncila\n_START_PARAGRAPH_\nKoncilski sklepi (kanoni) predstavljajo prve dogmati\xc4\x8dne (nauk) odlo\xc4\x8ditve celotne kr\xc5\xa1\xc4\x8danske Cerkve in so imeli ve\xc4\x8djo veljavo od dotedanjih odlo\xc4\x8db posameznih \xc5\xa1kofov ali lokalnih \xc5\xa1kofijskih sinod \xc5\xbee samo zaradi tega, ker jih je podpisalo preko 300 \xc5\xa1kofov z vseh delov cesarstva, kjer je bilo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo raz\xc5\xa1irjeno. Zaradi cesarjeve oblasti, ki je koncil sklical, so postali sklepi zavezujo\xc4\x8di za vso Cerkev v cesarstvu. _NEWLINE_V cerkveni zgodovini \xc5\xa1tejemo Nicejski koncil za prvi ekumenski koncil in za eno pomembnej\xc5\xa1ih prelomnic cerkvene zgodovine, tako da delimo \xc4\x8das zgodnjega kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva na obdobje prednicejske in ponicejske teologije. Cerkvenozgodovinski pomen koncila pa se je pokazal \xc5\xa1ele v teku \xc4\x8detrtega stoletja, potem ko so po Konstantinovi smrti leta 337 postavili pod vpra\xc5\xa1aj \xc5\xa1tevilne koncilske sklepe, preden so jih leta 381 na carigrajskem koncilu dokon\xc4\x8dno potrdili. _NEWLINE_Pravoslavna cerkev obhaja spomin na Prvi nicejski koncil vsako \xc5\xa1esto nedeljo po veliki no\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cas koncila\n_START_PARAGRAPH_\nRimski cesar Konstantin I. je po letu 313 (Toleran\xc4\x8dni edikt) kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo obravnaval priviligirano, ker si je od njega verjetno obetal stabilizacijo pravkar ponovno zdru\xc5\xbeenega Rimskega imperija, a je to zdru\xc5\xbeujo\xc4\x8do funkcijo oviral ravno arijanski spor, grozil pa je tudi cerkveni razkol. Ker cerkev sama tega problema ni mogla re\xc5\xa1iti, jo je cesar priganjal k njegovi ureditvi. V \xc4\x8dasu koncila je tudi sam aktivno posredoval s kompromisnimi re\xc5\xa1itvami. S Konstantinovega vidika je bila zagotovitev verskega miru ena od cesarskih dol\xc5\xbenosti s politi\xc4\x8dnimi posledicami.\n_START_SECTION_\nPredhodnik: Antiohijska sinoda\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde pred nicejskim koncilom je ve\xc4\x8d \xc5\xa1kofov sku\xc5\xa1alo na krajevni ravni urediti vpra\xc5\xa1anje arijanstva, ki je v kr\xc5\xa1\xc4\x8danske skupnosti vna\xc5\xa1alo zmedo na podro\xc4\x8dju nauka. Aleksandrijski \xc5\xa1kof Aleksander je leta 319 sklical zbor egiptovskih \xc5\xa1kofov in Arija obsodil krivoverstva ter ga izob\xc4\x8dil in dal izgnati iz mesta. Poleg njega so iz cerkvene skupnosti izklju\xc4\x8dili ve\xc4\x8d duhovnikov in devic ter \xc5\xa1kofa Sekunda iz Ptolemaide in \xc5\xa1kofa Teonasa iz Marmarike._NEWLINE_Pol leta pred za\xc4\x8detkom Nicejskega koncila se je pod vodstvom \xc5\xa1kofa Osija iz Kordobe v Antiohiji zbralo 59 \xc5\xa1kofov iz Palestine, Arabskega polotoka, Fenicije in Kapadokije. Povod za sklic sinode je bila izvolitev novega antiohijskega \xc5\xa1kofa, hkrati pa tudi zavzetje stali\xc5\xa1\xc4\x8da do Arijevega nauka. Sinoda je zavzela jasno stali\xc5\xa1\xc4\x8de nasprotovanja arijanizmu in celo napisala veroizpoved, ki pa nima nobenih literarnih sti\xc4\x8dnih to\xc4\x8dk z nicejsko veroizpovedjo. Trije \xc5\xa1kofje, med njimi Evzebij iz Cezareje, so se upirali podpisu te veroizpovedi in bili zato provizori\xc4\x8dno izob\xc4\x8deni, z mo\xc5\xbenostjo sprmembe svojega stali\xc5\xa1\xc4\x8da pred \xc2\xbbveliko in sveto sinodo\xc2\xab\xc2\xa0v Ankiri.\n_START_SECTION_\nKraj in \xc4\x8das\n_START_PARAGRAPH_\nZa kraj koncila so sprva dolo\xc4\x8dili Ankiro v Galaciji, vendar so ga, verjetno na cesarjev ukaz, prestavili v Nikejo (dana\xc5\xa1nji \xc4\xb0znik), ki je bila bli\xc5\xbeja  cesarski prestolnici Nikomediji (od nje je oddaljena 30 km) ter la\xc5\xbeje dostopna tako po kopnem kot po morju. _NEWLINE_Otvoritveno zasedanje je bilo 20. ali 25. maja 325, koncil pa se je zaklju\xc4\x8dil konec julija istega leta z banketom, s katerim so po\xc4\x8dastili 20. obletnico Konstantinove zasedbe preestola.\n_START_SECTION_\nPotek koncila\n_START_PARAGRAPH_\nNa za\xc4\x8detku so pred cesarjem \xc5\xa1tevilni \xc5\xa1kofje spregovorili o zasebnih sporih, ta pa je dal brez razprave njihove dokumente za\xc5\xbegati in jih pozval k spravi in harmoniji._NEWLINE_Zatem so arijanci predlagali veroizpoved, ki pa je po pri\xc4\x8devanju Eustatija med Tumulti naletela na mo\xc4\x8dno nasprotovanje in so jo slednji pred ostalimi udele\xc5\xbeenci raztrgali, nakar je 16 od 18 podpisnikov zamenjalo stran. _NEWLINE_Arij je stal na stali\xc5\xa1\xc4\x8du povsem monoteisti\xc4\x8dne teologije, ki ne sme dopu\xc5\xa1\xc4\x8dati spremembe nauka o enosti in edinosti boga. Zato je logi\xc4\x8dno pravilno osebi Jezusa odrekal bo\xc5\xbeanskost in mu dodelil zgolj vlogo najplemenitej\xc5\xa1ega v stvarstvu. Pri svoji filozofski argumentaciji je izhajal iz premis platonizma in neoplatonizma. _NEWLINE_Argumentirali so s pojmom homo-ousios, enakega bistva (enakost bitja). Homoosijanci so trdili, da arijanizem ne nadome\xc5\xa1\xc4\x8da kr\xc5\xa1\xc4\x8danske vere z monoteizmom temve\xc4\x8d s politeizmom, kajti bog in Jezus Kristus sta za arijance povsem razli\xc4\x8dni bitji, ki se ju \xc4\x8dasti. Ob tem bi postala nesmiselna tudi liturgi\xc4\x8dna tradicija kot krst v imenu o\xc4\x8deta in sina in svetega duha ali pa molitve k Jezusu Kristusu. Morda najpomembnej\xc5\xa1i protiargument pa je bil, da pri arijanizmu ni bil mo\xc5\xbeen kr\xc5\xa1\xc4\x8danski koncept odre\xc5\xa1itve v Kristusu, kajti le resni\xc4\x8dno bo\xc5\xbeji posrednik je lahko udejanjil zdru\xc5\xbeitev stvaritve z bogom - nekdo, ki je posledica stvaritve, tega ne more narediti. _NEWLINE_Evzebij, ki je pri sebi sprejel Arija po izgonu iz Aleksandrije, je zatem predlagal staro palestinsko veroizpoved, ki v splo\xc5\xa1nih svetopisemskih izrazih potrjuje bo\xc5\xbeanskost Kristusa. Slede\xc4\x8d novej\xc5\xa1im spoznanjem na osnovi koncila v Antiohiji pa to ni mogel biti predlog veroizpovedi, ki bi ga naj zbor sprejel, temve\xc4\x8d je s tem zgolj opravi\xc4\x8deval svojo pravovernost pred koncilom zaradi izob\xc4\x8denja (\xc4\x8desar pa iz razumljivih razlogov v nekem pismu svoji skupnosti posebej ne poudarja). Nekateri pa zastopajo tudi mo\xc5\xbenost, da bi lahko pri tej vereizpovedi \xc5\xa1lo za konkreten predlog zboru. Evzebij namre\xc4\x8d pi\xc5\xa1e, da se je njegov predlog zdel cesarju dober. _NEWLINE_Ker so po eni strani arijanci za vsak svetopisemski izraz, ki ga je predlagala trinitarska stran, na\xc5\xa1li sebi prilagojeno interpretacijo, po drugi strani pa Trinitarijci niso bili pripravljeni sprejeti dvoumne veroizpovedi, ki bi to vpra\xc5\xa1anje tudi v bodo\xc4\x8de pu\xc5\xa1\xc4\x8dala odprto, je cesar izrecno glasoval za izraz enega bistva (gr\xc5\xa1ko \xe1\xbd\x81\xce\xbcoo\xcf\x85\xcf\x83\xce\xb9o\xcf\x82 homoousios, latinsko consubstantialis (enake substance)), ki ga je Arij zavra\xc4\x8dal, in ukazal ustrezno prilagoditev veroizpovedi. Evzebij pi\xc5\xa1e, da je cesar osebno ta izraz razlagal tako, da bi lahko bil \xc5\xa1iroko sprejet: \xc2\xbbRekel je, da \xe1\xbd\x81\xce\xbcoo\xcf\x85\xcf\x83\xce\xb9o\xcf\x82 ne smemo razumeti kot telesno povezanost, kajti nematerialna, duhovna in netelesna narava ne more biti podvr\xc5\xbeena telesni povezavi. Te stvari da je potrebno razumeti kot duhoven in neizgovorljiv pomen.\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE_Ker obstajajo podobne vzhodne veroizpovedi, ne moremo dokon\xc4\x8dno re\xc4\x8di, katera je bila osnova za novo izdelano izpoved. Skupina, pod vodstvom Osiusa iz C\xc3\xb3rdobe, ki je predelavo izvedla, se ni zadovoljila z vsatavkom ene besedne zveze, temve\xc4\x8d je vstavila skoraj vse izraze, proti katerim so se arijanci v zadnjih letih borili. Med njih sodijo besedne zveze \xc2\xbbustvarjen iz bistva (bitja) o\xc4\x8deta\xc2\xab, \xc2\xbbrojen, ne ustvarjen\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbenega bistva z o\xc4\x8detom\xc2\xab. Koncil je poudaril, da je sin ena od oseb troedinosti in ni del stvaritve. Ob tem je bila v dopolnilu izrecno obsojena arijanska herezija.\n_START_SECTION_\nNicejska veroizpoved\n_START_PARAGRAPH_\nVsi \xc5\xa1kofje so podpisali Necejsko veroizpoved, kot jo je predlagal Osius. Najprej jo je podpisal Osius sam, zatem rimska prezbiterjanca v imenu njunega \xc5\xa1kofa. Tudi Evzebij iz Cezareje je podpisal po enem dnevu razmisleka in svoj podpis zagovarjal v pismu svoji \xc5\xa1kofiji. Evzebij iz Nikomedije in Teognis iz Niceja sta tudi podpisla veroizpoved, a brez dopolnila, ki obsoja arijance, zaradi \xc4\x8desar sta bila razre\xc5\xa1ena in za dolo\xc4\x8den \xc4\x8das izgnana, dokler se na koncu nista pridru\xc5\xbeila zagovornikom koncilskih sklepov. _NEWLINE_Le dva egip\xc4\x8danska \xc5\xa1kofa, Teonas in Sukundus sta se dosledno upirala podpisu in sta bila z Arijem pregnana v Ilirijo. Arijeve knjige so bile za\xc5\xbegane, za posedovanje njegovih spisov pa je bila zagro\xc5\xbeena smrtna kazen, njegovi somi\xc5\xa1ljeniki pa ozna\xc4\x8deni za sovra\xc5\xbenike kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Tukaj je \xc5\xa1lo za prvi primer v zgodovini, kjer odklonilen nauk ni predstavljal zgolj prestopka proti cerkvi, temve\xc4\x8d tudi prestopek proti dr\xc5\xbeavi.\n_START_SECTION_\nPosledice\n_START_PARAGRAPH_\nNavkljub koncilskemu sklepu je kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo ostalo zaradi arijanskega spora razdeljeno in vrsta podpisnikov je svoj podpis kasneje preklicala. Tako je na primer zapisal arijanec Evzebij iz Nikomedije v pismu cesarju: \xc2\xbbGre\xc5\xa1no smo ravnali visokost, ko smo iz strahu pred vami pritrdili bogoskrunstvu.'