b'\n_START_ARTICLE_\nElam\n_START_PARAGRAPH_\nElam (elamsko: Ha[l]tamti, akadsko: Elam\xc3\xbb, kar pomeni\xc2\xa0\xc2\xbbdomovina Elamitov\xc2\xab) je biblijsko ime stare dr\xc5\xbeave na ozemlju dana\xc5\xa1njega jugozahodnega Irana severno od ju\xc5\xbenega toka Tigrisa, dana\xc5\xa1nji Khuzistan v Iranu. Grki so to podro\xc4\x8dje imenovali Elymais, Rimljani pa Susiana. Glavno mesto Elama je bilo najprej Awan, potem pa Suzami (Susa v dana\xc5\xa1njem Iranu).\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nKdaj in od kod so se na to podro\xc4\x8dje naselili Elamiti, ni znano. Izgleda, da je bila dr\xc5\xbeava zveza ve\xc4\x8d mestnih dr\xc5\xbeavic, med katerimi je imela dolgo \xc4\x8dasa vodilno vlogo Susa. Konec 3. tiso\xc4\x8dletja pr. n. \xc5\xa1t. se je Elam za\xc4\x8del vojskovati s sumerskimi dr\xc5\xbeavicami in vojno izgubil. Najprej je pripadel akadski dr\xc5\xbeavi, po letu 2040 pr. n. \xc5\xa1t. pa je pri\xc5\xa1el pod oblast tretje dinastije vladarjev sumerskega Ura. Ko je mo\xc4\x8d sumerska dr\xc5\xbeave oslabela, so se Elamiti osamosvojili._NEWLINE_V naslednjih stoletjih so se Elamiti vojskovali z mo\xc4\x8dnimi mezopotamskimi sosedi, bili pora\xc5\xbeeni in se upirali, dokler ni njihova dr\xc5\xbeava v 13. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. dosegla svojega vi\xc5\xa1ka. Eden najvidnej\xc4\x91ih vladarjev je bil \xc5\xa0utruk-Nahhunte, ki je okrog leta 1173 pr. n. \xc5\xa1t. osvojil Babilonijo in se dokopal do bogatega plena, med drugim tudi do Hamurabijevega zakonika. Njegov sin Silhak-In\xc5\xa1u\xc5\xa1inak je okrog leta 1150 pr. n. \xc5\xa1t. prodrl na severozahod vse do Kirkuka v dana\xc5\xa1njem severnem Iraku._NEWLINE_Konec 12. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. je Elam osvojil babilonski kralj Nebukadnezar I. V naslednjih stoletjih se je Elam vojskoval z Asirijo, dokler ga ni leta 639 pr. n. \xc5\xa1t. osvojil asirski kralj Asurbanipal._NEWLINE_Konec 6. st. pr. n. \xc5\xa1t. je pri\xc5\xa1el pod oblast Perzijcev in postal satrapija Uvd\xc5\xbea. Zatem je postal del dr\xc5\xbeave Aleksandra Velikega. Do za\xc4\x8detka 3. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. so mu vladali Selevkidi, za njimi Parti, potem pa novoperzijski Sasanidi. Od takrat dalje je bil kot satrapija stalno del perzijske dr\xc5\xbeave.\n_START_SECTION_\nReligija\n_START_PARAGRAPH_\nElamska religija je bila politeisti\xc4\x8dna in podobna sumerski in babilonski religiji. Glavno bo\xc5\xbeanstvo je bil In\xc5\xa1u\xc5\xa1inak (gospodar Suse), za njim pa Humban, boginja Pinenkir (gospodarica neba) in boginja-mati Kiriri\xc5\xa1a.\n_START_SECTION_\nKultura in umetnost\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1e kulturne ostanke (iz neolitika) so odkrili v Susi in Mussiyani. Celotna kultura Elama, tudi likovna umetnost, je bila pod mo\xc4\x8dnim sumerskim in babilonskim vplivom. To so dokazala tudi izkopavanja grobnih gomil iz 13. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. v Tchoga-Zanbilu in starem Dur-Unta\xc5\xa1iju.\n_START_SECTION_\nPisava in jezik\n_START_PARAGRAPH_\nV najstarej\xc5\xa1em obdobju svoje zgodovine so Elamiti uporabljali slikovno pisavo, ki je \xc5\xa1e niso razvozlali, potem pa so od Babiloncev prevzeli klinopis. Najstarej\xc5\xa1i znani zapisi so iz obdobja okrog leta 2300 pr. n. \xc5\xa1t. Njihov jezik je bil aglutinativen in je danes le delno razumljiv in ga do sedaj \xc5\xa1e niso uspeli povezati z drugimi jeziki. Jezik je do\xc5\xbeivel \xc5\xa1tiri razvojne stopnje. \xc4\x8cetrta stopnja razvoja je trajala do 1. stoletja na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja. Neosusijanski jezik je bil poleg perzijskega jezika Perzepolisa in semitskega jezika Babilona eden od slu\xc5\xbebenih jezikov perzijske dr\xc5\xbeave.'