b'\n_START_ARTICLE_\nJaroslav P\xc3\xa1nek\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tudiral je  zgodovino, slavistiko in arhivistiko na Filozofski fakulteti Karlove univerze v Pragi. Doktoriral je leta 1980 z doktorsko disertacijo o zgodovini stanovske dru\xc5\xbebe v 16. stoletju. _NEWLINE_Leta 1970 se je zaposlil v Okrajnem arhivu v Bene\xc5\xa1ovu. 1976 je postal strokovni, po letu 1980 pa znanstveni sodelavec na oddelku starej\xc5\xa1e zgodovine In\xc5\xa1tituta \xc4\x8de\xc5\xa1koslova\xc5\xa1ke in svetovne zgodovine (\xc3\x9astav \xc4\x8deskoslovensk\xc3\xbdch a sv\xc4\x9btov\xc3\xbdch d\xc4\x9bjin \xc4\x8cSAV), danes In\xc5\xa1titut za zgodovino Akademije ved \xc4\x8ce\xc5\xa1ke republike (Historick\xc3\xbd \xc3\xbastav Akademie v\xc4\x95d \xc4\x8cesk\xc3\xa9 republiky). Leta 1990 je ustanovil Oddelek za  zgodovino zgodnjega novega veka, katerega predstojnik je bil do leta 1993. Od leta 1992 pou\xc4\x8duje na Filozofski fakulteti v Pragi na Oddelku za zgodovino zgodnjega novega veka. _NEWLINE_Kot gostujo\xc4\x8di profesor je predaval na razli\xc4\x8dnih univerzah po Evropi, ZDA in  Tajvanu. Je dobitnik razli\xc4\x8dnih nagrad Karlove univerze v Pragi in drugih tujih univerz (Belgija, Francija, Poljska).\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nNa za\xc4\x8detku svojega raziskovalnega dela se je ukvarjal s \xc4\x8de\xc5\xa1ko-poljskimi odnosi v srednjem veku. Na koncu osemdesetih let je veliko prevajal iz slovenskega jezika. Za propagiranje slovenske zgodovine in za \xc5\xa1irjenje sodobnih slovensko-\xc4\x8de\xc5\xa1kih odnosov je leta 1991 dobil nagrado Jakoba Gallusa. Kot glavni urednik ali sourednik je sodeloval pri razli\xc4\x8dnih znanstvenih revijah: Folia Historica Bohemica (1990\xe2\x80\x932004), Historical Sciences in the Czech Republic (od 1994) in \xc4\x8cesk\xc3\xbd \xc4\x8dasopis historick\xc3\xbd (od 2000). Od leta 2002 je predsednik \xc4\x8ce\xc5\xa1kega narodnega komiteja zgodovinarjev. _NEWLINE_Trenutno se najbolj posve\xc4\x8da \xc4\x8de\xc5\xa1ki in evropski zgodovini zgodnjega novega veka (16.\xe2\x80\x9318. stoletja). Glavne teme njegovega raziskovanja so struktura dru\xc5\xbebe, politi\xc4\x8dni sistemi, kulturni razvoj v \xc4\x8dasu humanizma, renesanse in baroka ter zgodovina mednarodnih odnosov.'