b'\n_START_ARTICLE_\nStanko Cajnkar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nCajnkar je v Mariboru kon\xc4\x8dal \xc5\xa1tudij teologije, ki ga je nato nadaljeval v Pragi in Ljubljani, kjer je leta 1938 iz teologije tudi doktoriral. Nato je bil profesor bogoslovja v Mariboru, gimnaziji na Ptuju in od leta 1947 na Teolo\xc5\xa1ki fakulteti v Ljubljani. Cajnkar se je \xc5\xbee zelo zgodaj pridru\xc5\xbeil mladinskemu gibanju in naprednim socialnim smerem v kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih vrstah. Med vojno je bil od leta 1941 do 1944 kaplan v Ko\xc5\xa1ani in \xc4\x8crnomlju na osvobojenem ozemlju. Od leta 1945 do 1974 je sodeloval v verski komisiji LRS oziroma SRS in bil izvoljen v ustavodajno skup\xc5\xa1\xc4\x8dino in svet narodov, ter bil \xc4\x8dlan sveta republike SRS._NEWLINE_Cajnkar je pomembno prispeval k ureditvi odnosov met katoli\xc5\xa1ko cerkvijo in socialisti\xc4\x8dno dru\xc5\xbebo v Sloveniji. Za svoje delo je prejel knji\xc5\xbeevno nagrado mesta Ljubljane.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nCajnkar je bil glavni urednik publikacij Mohorjeve dru\xc5\xbebe in lista Nova pot ter odgovorni urednik Bogoslovnega vestnika. Pisal je teolo\xc5\xa1ke spise, povesti in drame. \xc5\xbde pred vojno je zbudila pozornost drama Potopljeni svet v kateri obravna temo razmerja modernega duhovnika do cerkve in dru\xc5\xbebe. Takoj po vojni je objavil avtobiografisko obarvan roman iz gimnazijskega \xc5\xbeivljenja Noetova barka. Poleg romana Noetova barka je napisal \xc5\xa1e naslednje romane: Kri\xc5\xbenarjevi in Sloven iz Petovije. Ostale Cajnkarjeve drame so: Za svobodo, Zvestoba, Petovijska tragedija. Napisal je tudi dve povesti: V planinah in Po vrnitvi.'