b'\n_START_ARTICLE_\nPavlina Pajk\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPavlina Pajk (roj. Doljak), slovenska pesnica in pisateljica, se je rodila 9. aprila 1854 v Pavii (Italija) materi Pavlini Milhar\xc4\x8di\xc4\x8d in o\xc4\x8detu Josipu Doljaku. Otro\xc5\xa1ka leta je pre\xc5\xbeivela Milanu in Trstu. Po smrti obeh star\xc5\xa1ev je \xc5\xbeivela pri stricu Matiju Doljaku v Solkanu in nato pri bratu, ki je bil do slovenstva sovra\xc5\xbeno nastrojen. \xc5\xa0tiri leta je obiskovala ur\xc5\xa1ulinsko samostansko \xc5\xa1olo v Gorici. Slovensko se je na skrivaj za\xc4\x8dela u\xc4\x8diti \xc5\xa1ele pri \xc5\xa1estnajstih letih, ko so v Doljakovo hi\xc5\xa1o zahajali zavedni slovenski izobra\xc5\xbeenci.  V tem \xc4\x8dasu je za\xc4\x8dela pisateljevati in leta 1873 v So\xc4\x8di objavila svojo prvo \xc4\x8drtico Prva ljubezen. V gori\xc5\xa1ki \xc4\x8ditalnici je nastopala kot recitatorka, za\xc4\x8dela je objavljati pesmi. Prebirala je nem\xc5\xa1ke in italijanske klasike in Shakespeareja, od Slovencev pa sta jo navdu\xc5\xa1evala Pre\xc5\xa1eren in Stritar. Zaradi bratovega nasprotovanja se je morala s sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino ukvarjati na skrivaj. Pri tem sta jo podpirala urednik Zore Janko Pajk in Josip Cimperman, s katerim sta si veliko dopisovala. Leta 1876 se je poro\xc4\x8dila z ovdovelim Jankom Pajkom in se preselila v Maribor, kar dvajset let pa sta zakonca \xc5\xbeivela v tujini (Gradec, Brno, Dunaj).\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nPavlina Pajk velja skupaj z Luizo Pesjak za za\xc4\x8detnico slovenskega \xc5\xbeenskega romana in povesti, hkrati pa je tudi prva slovenska pesnica, ki je izdala pesni\xc5\xa1ko zbirko (Pesni Pavline Pajkove, 1878). Osrednja idejna plast je pravica \xc5\xbeenske do ljubezni in poroke.  Leta 1884 je v Kresu objavila \xc4\x8dlanek "Nekoliko besedic o \xc5\xbeenskem vpra\xc5\xa1anju" in s tem postala prva slovenska pisateljica, ki je v javnosti izpostavila dru\xc5\xbebeno vlogo \xc5\xbeensk. V svojih prepri\xc4\x8danjih ni bila na strani tistih, ki so zahtevali radikalno osamosvojitev \xc5\xbeenske, temve\xc4\x8d je feministi\xc4\x8dne zahteve prilagodila slovenskim razmeram. Njeni pogledi na vlogo \xc5\xbeenske v dru\xc5\xbebi so bili za dana\xc5\xa1nje razmere tradicionalni, za slovensko dru\xc5\xbebo v 19. stoletju pa je bila njena miselnost napredna.\n_START_SECTION_\nProza\n_START_PARAGRAPH_\nPavlina Pajk je napisala veliko proznih del. Najpomembnej\xc5\xa1e so dolge pripovedi, romani in aforizmi. Leta 1884 je v Kresu objavila \xc4\x8dlanek Nekoliko besedic o \xc5\xbeenskem vpra\xc5\xa1anju in s tem postala prva slovenska pisateljica, ki je javnosti izpostavila dru\xc5\xbebeno vlogo \xc5\xbeensk. Svoja dela je objavljala v celov\xc5\xa1kem \xc4\x8dasopisu Kres, Slovenskih ve\xc4\x8dernicah in Koledarju Mohorjeve dru\xc5\xbebe, v \xc4\x8dasopisu Dom in svet, v Matici slovenski in v Ljubljanskem zvonu. Samo romana Lo\xc4\x8deni srci in Usodna idila sta ostala v rokopisu. Lotila se je pisanja \xc5\xbeanra \xc5\xbeenskega romana (Arabela, Slu\xc4\x8daji usode, Du\xc5\xa1ne borbe), kateremu nacionalni \xc5\xbeanrski sistem ni bil naklonjen. V slovenskem literarnem prostoru je bila v ospredju t. i. jur\xc4\x8di\xc4\x8devski roman, z mo\xc5\xa1ko glavno osebo, mladim izobra\xc5\xbeencem kme\xc4\x8dkega porekla, ki si prizadeva skozi poroko s premo\xc5\xbeno me\xc5\xa1\xc4\x8danko popraviti in utrditi svoj socialni status. Pajkova je pisala povsem druga\xc4\x8den tip proze, s katerim je v slovenski literarni prostor vnesla nekaj novega, zaradi \xc4\x8desar je bila negativno vrednotena. Osrednjo vlogo v romanih Pavline Pajk ima \xc5\xbeenska s svojo plemenitostjo, vztrajnostjo in pogumom. Najve\xc4\x8dkrat je to mlado, lepo in osamljeno dekle me\xc5\xa1\xc4\x8danskega stanu, ki se zaljubi v mo\xc5\xa1kega iz vi\xc5\xa1jega stanu. Znajde se v ljubezenskem trikotniku, ki se sre\xc4\x8dno kon\xc4\x8da. Revno dekle s poroko obogati in pridobi vi\xc5\xa1ji dru\xc5\xbebeni polo\xc5\xbeaj. Idealni mo\xc5\xa1ki liki \xc5\xbeenskega romana so profesor, zdravnik in in\xc5\xbeenir. _NEWLINE_Dogajalni prostor njenih romanov je pode\xc5\xbeelska gra\xc5\xa1\xc4\x8dina kakega zdravili\xc5\xa1kega kraja (Slu\xc4\x8daji usode, Du\xc5\xa1ne borbe), novel pa me\xc5\xa1\xc4\x8danska vila (Roka in srce, Ma\xc4\x8deha). Povesti se dogajajo na vasi (Planinska idila), zato so glavne osebe kmetje in delavci. Dogajanje je v romanih prepleteno s spletkami, v povestih pa je poudarjena moralna dr\xc5\xbea junakinje. Imena glavnih oseb so po izvoru tuja, saj je Pajkova te\xc5\xbeila k njihovi eksoti\xc4\x8dnosti oziroma zvo\xc4\x8dnosti. Tako se pojavljajo imena, kot so: Ada, Arabela, Arnold, Bruno, Evfemija, Ervin, Kornelija, Otmar, Sidonija, Silvija, Samuel idr. _NEWLINE_Njeni pogledi na vlogo \xc5\xbeenske v dru\xc5\xbebi so bili za dana\xc5\xa1nje razmere tradicionalni, za slovensko dru\xc5\xbebo v 19. stoletju pa je bila njena miselnost napredna. Leta 1876 je v Zori objavila razmi\xc5\xa1ljanje Ob\xc4\x8dutki na novega leta dan, v katerem je poudarila, da je ljubezen za \xc5\xbeensko najpomembnej\xc5\xa1i \xc5\xbeivljenjski cilj in je klju\xc4\x8dna za njeno sre\xc4\x8do. Svoj \xc5\xbeivljenjski moto "Ljubiti \xe2\x80\x94 misliti \xe2\x80\x93 delati!", ki ob ljubezen postavlja \xc5\xa1e razmi\xc5\xa1ljanje in delovanje, ji predstavlja re\xc5\xa1itev iz oto\xc5\xbenosti._NEWLINE_Njeno delo je bilo tako popularno, da je zalo\xc5\xbenik Dragotin Hribar izdal zbrane spise, ki so iz\xc5\xa1li leta 1893 in 1895 v dveh zvezkih.\n_START_SECTION_\nPoezija\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1878 je v Mariboru izdala pesni\xc5\xa1ko zbirko z naslovom Pesmi. V njej je triinpetdeset pesmi, ki jih je od leta 1874 objavljala v Zori, Kresu in Koledarju Mohorjeve dru\xc5\xbebe. Z dodanimi enajstimi novimi pesmimi je zbirko ponatisnila v Zbranih spisih I v Celju leta 1893._NEWLINE_V pesmih je opisovala minljivo mladostno ljubezen, \xc5\xbeivljenjsko razo\xc4\x8daranje, dru\xc5\xbeinsko in domovinsko ljubezen, v ospredje pa postavlja pomen ljubezni, ljubezenske sre\xc4\x8de in materinstva. Pomen slednjega je poudarjen v ciklu osmih pesmi Materni glasovi, ki je bil prvotno objavljen v Zori 1877. Materinsko vlogo izpovedovalka cikla sprejema kot sveto in vzvi\xc5\xa1eno dol\xc5\xbenost ljubezni in vzgoje otroka. Pravi, da je materinstvo lo\xc4\x8dnica, ki lo\xc4\x8di mladenko od zrele \xc5\xbeenske._NEWLINE_Dotaknila se je tudi avtobiografske teme izseljenosti iz doma\xc4\x8dega okolja. Napisala je \xc5\xa1tiripesemski cikel, kjer ob\xc4\x8duti domoto\xc5\xbeje, saj \xc5\xbeivi v tujini, kjer ne razumejo njenega jezika. V pesmi Slovo od domovine se pesnica poslavlja od "gori\xc5\xa1ke domovine", svoje dru\xc5\xbeine in prijateljev.\n_START_SECTION_\nSpor z naturalisti\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi je bil Anton Kos (Spectabilis), ki je napisal kritiko novele Roka in srce, Pavlina pa mu je odgovorila s\xc2\xa0\xc2\xbbPoslanico\xc2\xab. Lampe je njene Zbrane spise v splo\xc5\xa1nem spremljal s pohvalo, toda v zasebnem dopisovanju je grajal njen jezik, neizrazitost in neresni\xc4\x8dnost oseb. Njeni romantiki in idealizmu se je uprl naturalist Govekar, ki je odklanjan njene aforizme, Du\xc5\xa1ne borbe, Slu\xc4\x8daje usode in Planinsko idilo. O\xc4\x8dital jim je trivialnost, \xc5\xa1ablonskost, zgledovanje pri nem\xc5\xa1ki pisateljici Marlitt in sre\xc4\x8den konec s poroko. Na prve napade in kritike je najprej odgovoril mo\xc5\xbe Janko Pajk v \xc5\xa1tirih \xc4\x8dlankih Manevri na\xc5\xa1e nove literarne \xc5\xa1ole, nato pa \xc5\xa1e Pavlina Pajk pod imenom Rodoljubkinja, ki je naturalistom o\xc4\x8ditala njihov realizem._NEWLINE_Konflikt Pajkove z naturalisti je svoj vrh do\xc5\xbeivel ob izidu romana Slu\xc4\x8daji usode 1897. Naturalisti so ga brezobzirno skritizirali, Anton Slodnjak pa ji je v Zgodovini slovenskega slovstva (1963) priznal, da si je edina od na\xc5\xa1ih literatov tedaj upala prikazovati srednjeevropsko plemi\xc5\xa1ko-bur\xc5\xbeoazno dru\xc5\xbebo.\n_START_SECTION_\nVplivi\n_START_PARAGRAPH_\nPajkovo je skoraj ves \xc4\x8das njenega ustvarjanja spremljal o\xc4\x8ditek, da je posnemovalka Eugenie Marlitt, ki je od konca osemdesetih let 19. stoletja veljala za avtorico manjvredne knji\xc5\xbeevnosti. O odnosu Pavline Pajk do romanov Eugenie Marlitt lahko danes le domnevamo. V njenih tekstih in pismih imena nem\xc5\xa1ke pisateljice ni. \xc4\x8ce sklepamo po Stritarjevem kratkem zapisu\xc2\xa0\xc2\xbb\xc4\x8de vas imenujejo slovensko Marlitt, ni se Vam treba sramovati tega priimka\xc2\xab, je mo\xc5\xbeno, da se Pajkova ni sramovala primerjav z Marlittovo. Na njeno pisateljevanje je do neke mere vlivala tudi francoska pisateljica George Sand (1804\xe2\x80\x941876), saj je Pajkova o njej napisala prvi nekrolog v slovenskem jeziku.'