b'\n_START_ARTICLE_\nJohn MacQuarie Antill\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nOktobra 1914 je Antill napredoval v brigadnega majorja in s tretjo lahko konjeni\xc5\xa1ko brigado odplul proti Egiptu, kjer je ostal do leta 1915, ko je bil z enotami ANZACa poslan v Galipoli kot za\xc4\x8dasni poveljnik brigade. Tam je v bitki pri Neku, kjer je postal znan po tem, da je zavrnil pro\xc5\xa1njo poveljnika 10. lahke konjeni\xc5\xa1ke brigade o ustavitvi tretjega napada na mesto. Kasneje je napredoval v polkovnika in za\xc4\x8dasnega brigadirja. S svojo brigado je bil leta 1916 zadol\xc5\xbeen za obrambo Sue\xc5\xa1kega kanala, kmalu za tem pa je bil s svojo enoto spet poslan v boj, tokrat naj bi sodelovaliv bitki pri Romani. Tja je enota sicer prispela prepozno, da bi posegla v boj, je pa sodelovala v bitki pri Bir el Abdu 5. avgusta 1916._NEWLINE_Nekaj dni po bitki je bil Antill preme\xc5\xa1\xc4\x8den na zahodno fronto, kjer je prevzel poveljstvo nad 2. pehotno brigado. Kmalu po prevzemu poveljstva je zbolel in bil evakuiran v Anglijo, od koder se je v Francijo vrnil 20. marca 1917. Dobil je poveljstvo nad novoustanovljeno 16. pehotno brigado, ki je bila del prav tako na novo formirane 6. divizije. Zaradi slabega zdravja je bil razre\xc5\xa1en dol\xc5\xbenosti in se je septembra 1917 vrnil v Avstralijo, kjer so ga decembra upokojili.\n_START_SECTION_\nPovojna leta\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde leta 1918 je postal poveljnik petega voja\xc5\xa1kega obmo\xc4\x8dja (Ju\xc5\xbene Avstralije), med leta 1921 in 1922 pa je bil glavni in\xc5\xa1truktor v vadbenem centru Liverpoolu (Novi ju\xc5\xbeni Wales). 26. januarja 1924 so ga s \xc4\x8dastnim \xc4\x8dinom generalmajorja dokon\xc4\x8dno upokojili._NEWLINE_1. marca 1937 je umrl za rakom.'