b'\n_START_ARTICLE_\nBitka za Galipoli\n_START_SECTION_\nPredhodni dogodki\n_START_PARAGRAPH_\nVstop Osmanskega cesarstva v prvo svetovno vojno je bilo za Nemce in Avstrijce klju\xc4\x8dnega pomena, saj bi s tem dejanjem zahodnim zaveznikom prekinili kopenske in morske poti, ki so vodile preko Bli\xc5\xbenjega vzhoda v cesarsko Rusijo in naprej v Azijo. Tako kot pri Italiji je bil tajni sporazum med nem\xc5\xa1kim, avstrijskim in osmanskim cesarstvom podpisan \xc5\xbee 2. avgusta 1914. Ker pa je bila osmanska vojska v slabem stanju, cesarstvo ni takoj vstopila v vojno, ampak je svoje voja\xc5\xa1ke operacije za\xc4\x8delo \xc5\xa1ele proti koncu oktobra 1914, ko so osmanske ladje napadle ruska pristani\xc5\xa1\xc4\x8da ob \xc4\x8crnem morju. Kljub njegovi velikosti se zavezniki vstopa Osmanskega cesarstva v vojno niso posebej bali. Osmanska vojska je bila sicer velika, vendar slabo opremljena in nezanesljiva. Sultanovega poziva na sveto vojno prebivalci cesarstva niso jemali resno. Ob izbruhu vojne se je dr\xc5\xbeava \xc5\xbee na za\xc4\x8detku morala boriti kar na treh frontah. Na Kavkazu kjer so se borili proti Rusom, ob Suezu in Mezopotamiji pa je borila proti Britancem in njihovim zaveznikom. V prihodnosti pa jo je \xc4\x8dakalo \xc5\xa1e \xc4\x8detrto boji\xc5\xa1\xc4\x8de, in sicer polotok Galipoli._NEWLINE_Konec leta 1914 je na zahodni fronti pri\xc5\xa1lo do resnega zastoja, ki ga je bilo potrebno nujo re\xc5\xa1iti, saj bi se v nasprotnem primeru znalo zgoditi, da bi neskon\xc4\x8dni jarki polni blata pogoltnili celotno evropsko zavezni\xc5\xa1ko armadno. Da bi pri\xc5\xa1lo do preboja in tako hitrej\xc5\xa1ega konca vojne, je bilo potrebno odpreti novo fronto. Prvi so na idejo, da bi napadli Osmansko cesarstvo pri\xc5\xa1li Francozi, vendar njihove ideje niso podprli vse dokler novembra 1914 prvi lord admiralitete Winston Churchill ni predstavil svoje ideje. Z mornari\xc5\xa1kim napadom na Dardanele bi odprli pomorsko pot v \xc4\x8crno morje; \xc4\x8de napad z ladjami ne bi zalegel bi na kopno poslal pehoto, ki bi zasedla obalne utrdbe in po nekaj dneh vkorakala v Istanbul, glavno mesto osmanskega cesarstva. Na\xc4\x8drt je bil preprost in glede na dogajanje na drugih frontah na Bli\xc5\xbenjem vzhodu izvedljiv, zato so ga zavezniki nemudoma podprli brez kakr\xc5\xa1nega koli dvoma.\n_START_SECTION_\nMornari\xc5\xa1ki napad\n_START_PARAGRAPH_\nDevetnajstega februarja 1915 se je pred obalo Galipolija pojavilo mo\xc4\x8dno zavezni\xc5\xa1ko ladjevje, ki ga je sestavljalo: 31 bojnih ladij, 3 bojne kri\xc5\xbearke, 24 kri\xc5\xbeark, 25 ru\xc5\xa1ilcev, 8 monitorjev, 14 podmornic ter \xc5\xa1e okoli 50 spremljevalnih ladij. Anglo-francosko ladjevje je ob svojem prihodu za\xc4\x8delo nemudoma bombardirati osmanske utrdbe ob vsej vzhodni obali Galipolija. Kot se je kasneje izkazalo bombardiranja niso bila vedno uspe\xc5\xa1na. \xc4\x8ceprav je ladjam uspelo uni\xc4\x8diti marsikatero trdnjavsko topni\xc5\xa1tvo, so premi\xc4\x8dne baterije ve\xc4\x8dinoma ostale nedotaknjene in so tekom spopadov odlo\xc4\x8dno odgovarjale na britanski ogenj. Prav zaradi njih so imeli zavezniki najve\xc4\x8d izgub. Do glavnega napada je pri\xc5\xa1lo 18. marca, 18 bojnih ladij s spremstvom ru\xc5\xa1ilcev in kri\xc5\xbeark se je zbralo na najo\xc5\xbejem delu Dardanel, da bi pri\xc4\x8delo obstreljevati osmanske utrdbe, ki so se izognile predhodnemu obstreljevanju. Med obstreljevanjem so ladje do\xc5\xbeivele le malo \xc5\xa1kode, saj je bil osmanski topni\xc5\xa1ki ogenj izredno nenatan\xc4\x8den, nato pa je nenadoma pri\xc5\xa1lo do katastrofe. Francoska bojna ladja Bouvet je zaplula na mino, ki so jo deset dni prej postavili osmanski minopolagalec Nusret. Ladja se je po nekaj minutah prevrnila z vso posadko na palubi, nastala je zmeda, v kateri sta mino zadeli \xc5\xa1e ladji HMS Irresistible in HMS Inflexible. Na pomo\xc4\x8d jima je prisko\xc4\x8dila ladja HMS Ocean, vendar je tudi ta naletela na mino in se nato kmalu potopila. Med napadom sta bili te\xc5\xbeje po\xc5\xa1kodovani tudi francoski bojni ladji Suffren in Gaulois._NEWLINE_Med celotno pomorsko operacijo, ki je trajala, do 9. januarja 1916 so zavezniki izgubili 6 bojnih ladij; 3 bojne ladje in 1 kri\xc5\xbearka so bile te\xc5\xbeje po\xc5\xa1kodovane, potopil se je tudi en ru\xc5\xa1ilec in 8 podpornic. \xc4\x8ceprav so izgubili ve\xc4\x8dinoma stare ladje so izgube zaveznikom prepri\xc4\x8dale, da sovra\xc5\xbenika ni mogo\xc4\x8de premagati samo z uporabo mornarice, ampak da bo potrebno v prihodnje na kopno poslati pehoto. Umik anglo-francoske mornarice je osmanskim braniteljem dvignil moralo, saj so resni\xc4\x8dno verjeli, da so zmagali v bitki in to ravno v pravem trenutku saj je osmanskemu topni\xc5\xa1tvu \xc5\xbee za\xc4\x8delo primanjkovati granat.\n_START_SECTION_\nPriprave na izkrcanje\n_START_PARAGRAPH_\nPo spodletelem mornari\xc5\xa1kem napadu se je britanska admiraliteta odlo\xc4\x8dila, da na kopno po\xc5\xa1lje pehoto in dose\xc5\xbee kon\xc4\x8dno zmago. Za to nalogo je bil imenovan general sir Ian Hamilton, ki je v Egiptu zbral armado, potrebno za to nalogo. Ta je bila ve\xc4\x8dinoma sestavljena iz avstralskih in novozelandskih \xc4\x8det, ki so jih v za\xc4\x8detku leta 1915 urili za odhod na zahodno fronto. Te enote so zdru\xc5\xbeili v ANZAC (Australian and New Zealand Army Corps) dodal pa jim je \xc5\xa1e enote britanske vojske, marince in francoske ekspedicijske sile._NEWLINE_\xc4\x8ceprav je osmanska obramba zdr\xc5\xbeala bombardiranje mogo\xc4\x8dne britanske mornarice, ni bilo \xc4\x8dasa za slavje. Osmanski generali so se dobro zavedali, da bo slej kot prej pri\xc5\xa1lo do izkrcanja pehote, zato se je bilo potrebno na prihod sovra\xc5\xbenika kar se da dobro pripraviti. Zato so poveljstvo nad vojsko prepustili Ottu Limanu von Sandersu. Ta se je takoj lotil dela in vzdol\xc5\xbe obal polotoka Galipoli postavili ne\xc5\xa1teto opazovalnic in strelskih jarkov. Na obalah, za katere je predvideval, da bo pri\xc5\xa1lo do izkrcanja zavezni\xc5\xa1kih \xc4\x8det pa je ukazal postavili \xc5\xbei\xc4\x8dne ovire, razli\xc4\x8dne pasti in mine.\n_START_SECTION_\nDesant\n_START_PARAGRAPH_\nDo desanta je pri\xc5\xa1lo v zgodnjih jutranjih urah 25. aprila 1915, izkrcanje je potekali na dveh razli\xc4\x8dnih mestih. Prvo je potekalo pri rtu Helles (odsek Helles) na skrajnem jugi polotoka Galipoli. Na tem mestu so se izkrcale britanske \xc4\x8dete. Izkrcanje je potekalo na petih razli\xc4\x8dnih odsekih, ki so se imenovali: S, V, W, X in Y. Na odseku Y je izkrcanje potekalo brez problemov, vojaki so se brez boja celo sprehodili do bli\xc5\xbenje vasi Krithia, ki je bila zapu\xc5\xa1\xc4\x8dena. Naslednji dan so se stvari popolnoma spremenile, zaradi mo\xc4\x8dnega osmanskega ognja so se morali umakniti in se nato nikoli ve\xc4\x8d niso vrnili. Do glavnega izkrcanja je pri\xc5\xa1lo na obalah V in W. Zaradi na\xc4\x8dina izkrcanja, vojaki so se izkrcali iz majhnih odprtih \xc4\x8dolnov ali skozi ozka vrata parnikov, so bile izgube velike, osmanski strojni\xc4\x8dni ogenj je pokosil mnogo vojakov \xc5\xa1e preden so ti pri\xc5\xa1li do prvih \xc5\xbei\xc4\x8dnih ovir. Prvega dne izkrcanja so bile izgube na teh dveh odsekih kar 70%, prav zaradi tako velikih izgub in pomakanja mo\xc5\xa1tva se enote v naslednjih dneh niso upale oddaljiti od obale in napredovati v notranjost. Prav to so izkoristili Osmani, ki so iz zaledja pripeljali okrepitve in na strmih hribih, ki so obdajali obalo, zgradili jarke in bunkerje, pono\xc4\x8di pa so se z bajonetnimi napadi podajali v napol samomorilske napade. Izkrcanje na odsekih S in X je potekalo brez te\xc5\xbeav, britanske \xc4\x8deto so po kratkotrajnem ognju pregnale 15 branilcev, nato pa se je njihovo napredovanje ustavilo, saj je bila njivo naloga le zavarovati boke ter nato po\xc4\x8dakati \xc4\x8dete iz odsekov V in W. Nasproti odseka S pri Kum Kaleju na azijski strani Dardanel so se izkrcale francoske \xc4\x8dete. Ker je \xc5\xa1lo za slepilni napad tam niso ostale dolgo, po nekaj urah so se vkrcale in odpravile na Galipoli kjer so podprle britanske sile. Med nekajurno akcijo jim je uspelo zajeti okoli 500 ujetnikov brez ene same \xc5\xbertve. _NEWLINE_Drugo izkrcanje je potekalo nekoliko bolj severno od prvega in sicer pri rtu Gabe ob Egejskem morju. Imenovalo se je odsek Z, vendar je nato kmalu dobilo oznako ANZAC, ker so se tam ve\xc4\x8dinoma izkrcale avstralske in novozelandske \xc4\x8dete. Priprave na izkrcanje so se za\xc4\x8dele ob 3:30, prvi val pa je na obalo pri\xc5\xa1el ob 4:30. Tam je naletel na mo\xc4\x8den osmanski ogenj, ki pa zaradi nenatan\xc4\x8dnosti med napadalci ni povzro\xc4\x8dil ve\xc4\x8djih izgub, branitelji obale so bili kmalu pregnani. Nekoliko manj sre\xc4\x8de so imeli severno in ju\xc5\xbeno od glavnega desanta. Tam so vojaki naleteli na mo\xc4\x8dno osmansko obrambo, tako da se je na obalo uspelo prebiti le manj\xc5\xa1emu \xc5\xa1tevilu vojakov. Ostali so ostali ujeti na odprtih \xc4\x8dolnih in so jih re\xc5\xa1evali \xc5\xa1e ve\xc4\x8d dni po glavnem desantu. Kmalu po izkrcanju pa so se za\xc4\x8dela pojavljati tudi drugi problemi, poveljniki niso na\xc5\xa1li svojih enot, pri napredovanju pa niso znali locirati svojega cilja, zato so splezali na prvi hrib, katerega so videli in ko so pri\xc5\xa1li na vrh, so imeli kaj videti. Na marsikaterem mestu je zavezni\xc5\xa1ke polo\xc5\xbeaje od osmanskih lo\xc4\x8deval prepad ali pa neprehoden teren, zato se je napredovanje nemudoma ustavilo. Ta \xc4\x8das so izkoristili branilci, da so iz zaledja pripeljali okrepitve, zgradili pa so tudi \xc5\xa1tevilne jarke in ovire.\n_START_SECTION_\nPrve bitke\n_START_PARAGRAPH_\nSedemindvajsetega aprila, dva dni po desantu, je Mustafa Kemal proti zaveznikom spro\xc5\xbeil protiofenzivo z namenom, da zaveznike vr\xc5\xbee v morje, protiofenziva spodleti. Britancem na pomo\xc4\x8d prisko\xc4\x8dijo Francozi nato pa skupaj poizku\xc5\xa1ajo zasesti vas Krithia kar privede do prve bitke za Krithio. Napad spodleti saj je na\xc4\x8drt preve\xc4\x8d zahteven enote pa utrujene od bojev za obalo. Po vsem tem zaveznikom postane jasno, da cilja ni mo\xc5\xbeno ve\xc4\x8d dose\xc4\x8di saj so enote na obeh glavnih odsekih dobesedno obkoljene in se na noben na\xc4\x8din ne morejo brez ve\xc4\x8djih izgub premakniti iz ozemlja ki so ga zasedle prvi dan desanta. Med 1. in 3. majem Turki izvedejo mo\xc4\x8den napad na zavezni\xc5\xa1ke polo\xc5\xbeaje, napad je odbit kljub temu, da ti razbijejo francoske polo\xc5\xbeaje. Drugega maja se poizku\xc5\xa1ajo Avstralci na odseku ANZAC prebiti iz obro\xc4\x8da, prvega dne napredovanje lepo poteka nato pa je bil njihov napad krvavo odbit zato so se morajo v no\xc4\x8di iz 2. na 3. maj umakniti, pritem izgubijo okoli 1.000 vojakov. Tri dni pozneje pride do druge bitke za Krithio v kateri ponovno zmagajo Turki saj jim uspe obdr\xc5\xbeati polo\xc5\xbeaje iz za\xc4\x8detka kampanje. Ker so Britanci veliko enot ANZAC poslali v napad na Krithio, ki se nahaja v sektorju Helles, so s tem oslabili odsek ANZAC, to izkoristijo Turki ki odsek napadejo 19. maja z 42.000 vojaki. Avstralce in Novozelandce re\xc5\xa1i le tur\xc5\xa1ko kroni\xc4\x8dno pomanjkanje streliva in slabe priprave na napad. Turki izgubijo 13.000 vojakov, Avstralci samo 160. Zaradi velikega \xc5\xa1tevila mrtvih je 24. maja razgla\xc5\xa1eno premirje, med katerim na nikogar\xc5\xa1njem ozemlju pokopljejo mrtve in odpeljejo ranjene._NEWLINE_Konec maja zavezniki izgubijo skoraj ve\xc4\x8dino te\xc5\xbeke topni\xc5\xa1ke podpore, ko nem\xc5\xa1ka podmornica U-21 pred obalo potopi bojni ladji HMS Majestic in HMS Triumph. To koristi tur\xc5\xa1kemu topni\xc5\xa1tvu kateremu je skoraj \xc5\xbee zmanjkalo granat. V za\xc4\x8detku junija pride do \xc5\xbee tretje bitke za Krithio, fronta se ponovno nikamor ne premakne izgube na obeh straneh so gromozanske. Britancem se sre\xc4\x8da nasmehne \xc5\xa1ele konec junija, ko jim uspe zasesti neko dolino med obalo Y in vasjo Krithia. Turki so izgubljeno ozemlje poizku\xc5\xa1ali pridobiti nazaj vendar zaman v \xc5\xa1tevilnih protinapadih so izgubili nad 14.000 vojakov. Tudi za Britance zmaga ni bila ravno poceni za nekaj sto metrov izgubili so skoraj 4.000 vojakov, njihove izgube so zna\xc5\xa1ale kar 30% kar se ne more primerjati niti z zahodno fronto, ki naj bi veljala za najbolj krvavo boji\xc5\xa1\xc4\x8de prve svetovne vojne.\n_START_SECTION_\nRazmere na boji\xc5\xa1\xc4\x8du\n_START_PARAGRAPH_\nRazmere na boji\xc5\xa1\xc4\x8du so bile stra\xc5\xa1ne. Zaradi velikega \xc5\xa1tevila mrtvih, ki jih ni mogle nih\xc4\x8de pokopati, se je za\xc4\x8del \xc5\xa1iriti neznosen smrad, vro\xc4\x8de poletno sonce je polo\xc5\xbeaj \xc5\xa1e dodatno poslab\xc5\xa1alo. Zaradi razpadajo\xc4\x8dih trupel so se raz\xc5\xa1irile muhe in podgane, ki so prena\xc5\xa1ale nevarne bolezni. Vsak teden je zbolelo ve\xc4\x8d tiso\xc4\x8d vojakov, zdravniki jim niso morali pomagati. Marsikateri vojak je zaradi iz\xc4\x8drpanosti padel v latrino, ostali mu zaradi iz\xc4\x8drpanosti niso morali pomagati. Higiena je bila zaradi pomanjkanja vode velik problem, vode ni bilo za pitje, kaj \xc5\xa1ele za umivanje. Vojaki so problem poizku\xc5\xa1ali re\xc5\xa1iti s kopanjem vodnjakov vendar se kasneje izkazalo, da voda ni primerna za pitje, saj je bila zemlja nasi\xc4\x8dena s soljo, zato je bilo vso vodo potrebno prinesti iz razsoljevalnih naprav na obali. Gne\xc4\x8da na ozkih in strmih obalah je bila neznosna. Na nekaj sto kvadratnih metrih obale so se gnetli vojaki, \xc5\xbeivina in neskon\xc4\x8dne zaloge opreme. Vojaki so si bivali\xc5\xa1\xc4\x8da postavljali na strmih pobo\xc4\x8djih hribov, da bi se za\xc5\xa1\xc4\x8ditili pred topni\xc5\xa1kim ognjem pa so v mehak apnenec kopali ve\xc4\x8d kilometrov dolge predore.\n_START_SECTION_\nAvgustovska ofenziva\n_START_PARAGRAPH_\nPo \xc5\xa1tevilnih spodletelih bitkah in nemo\xc4\x8di je v zavezni\xc5\xa1kem poveljstvu zaradi nenehnega politi\xc4\x8dnega pritiska pri\xc5\xa1lo do globoke krize, katero pa je Himelton nameravali re\xc5\xa1iti z novo ofenzivo. \xc5\xa0estega avgusta se je 8\xc2\xa0km severno od obala ANZAC, blizu vasi Suvla, izkrcala nova vojska, ki naj bi v naslednjih dneh napredovala v notranjost polotoka, obkolila osmanske polo\xc5\xbeaje na jugu in tako premaknila \xc5\xbee od aprila stoje\xc4\x8do fronta. \xc4\x8ceprav je bil osmanski odpor slab, izkrcanje pa je potekalo brez te\xc5\xbeav, so se ponovno za\xc4\x8dele pojavljati te\xc5\xbeave. Zaradi prevelike previdnosti poveljnikov so \xc4\x8dete po\xc4\x8dasi napredovale, tako da ob koncu dneva niso zasedle ve\xc4\x8d kot obale. Ta \xc4\x8das so izkoristili Osmani, ki so pripeljali okrepitve in zasedli strme hribe okoli obale. Vsak nadaljnji zavezni\xc5\xa1ki poizkus preboja se je kon\xc4\x8dal s tiso\xc4\x8dimi mrtvimi in ranjenimi. Pomagali niso niti slepilni napadi na odseku ANZAC in Helles. Enaindvajsetega avgusta so zavezniki spro\xc5\xbeili \xc5\xa1e zadnjo ofenzivo, ki pa se je tako kot prej\xc5\xa1nje spremenila v klavnico brez cilja. Zadnji boji so se kon\xc4\x8dali 29. avgusta._NEWLINE_Po spodleteli avgustovski ofenzivi so se poveljstvu za\xc4\x8deli spra\xc5\xa1evati \xc4\x8de je fronto sploh smiselna vzdr\xc5\xbeevati, saj se zavezniki od konca aprila niso prebili ve\xc4\x8d kot tri kilometre od obale. Stvari so se \xc5\xa1e dodatno zapletle, ko so novinarji za\xc4\x8deli poro\xc4\x8dati o dejanskem stanju na fronti ter o velikem \xc5\xa1tevilu mrtvih in ranjenih. Sredi oktobra so se za\xc4\x8dele pojavljati prve zahteve po evakuaciji, kateri pa je Himelton zaradi t. i. britanske \xc4\x8dasti ostro nasprotoval. Na koncu ga je to stalo polo\xc5\xbeaja, zamenjal ga je generalporo\xc4\x8dnik sir Charles Monro. Z vstopom Bolgarije v vojno na strani centralnih sil se je pojavila nova nevarnost. Nem\xc4\x8dija in Osmansko cesarstvo sta dobili direktno \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ko povezavo, kar je pomenilo, da bi Nem\xc4\x8dija osmansko vojsko lahko voja\xc5\xa1ko podprla v oro\xc5\xbeju. Po izku\xc5\xa1njah iz zahodne fronte so se Britanci najbolj bali nem\xc5\xa1kega topni\xc5\xa1tva, ki bi v primeru posredovanja v nekaj dneh dobesedno sesulo v prah britanski sistem jarkov in utrdb, \xc5\xa1e posebej so bile v nevarnosti tiste na izpostavljenem odseku ANZAC. Ko je Monro na svojo mizo dobil najnovej\xc5\xa1a poro\xc4\x8dila je bil zgro\xc5\xbeen, zato je nemudoma ukazal evakuacijo. Kitchener, ki je vlekel vse niti v britanski vojski, je bil nad ukazom za evakuacijo presene\xc4\x8den, zato se je osebno odpravil na in\xc5\xa1pekcijo vseh treh ujetih korpusov. Kar je videl tam, ga je zmrazilo zato mu ni preostalo drugega, kot da potrdi evakuacijo.\n_START_SECTION_\nEvakuacija\n_START_PARAGRAPH_\nPo kratkih analizah se je evakuacija izkazala kot izredno tvegana, hkrati pa se je ob prihodu zime pokazala kot nuja, pri kateri ni bilo pametno odla\xc5\xa1ati. Zima je nad Galipolijem prinesla vsakodnevna de\xc5\xbeevja, ki so zalila \xc5\xa1tevilne izpostavljene jarke in kaverne. Hudourniki, ki so nastali po vsakem mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1em de\xc5\xbeevju, so razkopali zasilna pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da in trupla odplavljali v jarke, tako da so morali vojaki dobesedno \xc5\xbeiveti med mrtvimi. Tudi temperature so bile nenavadno nizke, zaradi sne\xc5\xbenega viharja se je pove\xc4\x8dalo \xc5\xa1tevilo ozeblin, veliko vojakov je zaradi podhladitve umrlo._NEWLINE_Prve enote so v popolni tajnosti za\xc4\x8dele obale Galipolija zapu\xc5\xa1\xc4\x8dati 7. decembra 1915. Njihovo \xc5\xa1tevilo se je nato v naslednjih dneh vztrajno zmanj\xc5\xa1evalo. Najprej so bile evakuirane enote iz odsekov Suvla in ANZAC, ki so bile tudi najbolj izpostavljene. Da Osmani ne bi posumili, da je pri\xc5\xa1lo do evakuacije, so vojaki izdelali posebne \xc4\x8dasovne mehanizme na vodo, ki so pro\xc5\xbeili pu\xc5\xa1ke v evakuiranih strelskih jarkih. Zadnji vojaki so v naglici, brez ene same \xc5\xbertve, obale Suvla in ANZAC zapustili 20. decembra za seboj so pustili ogromne koli\xc4\x8dine oro\xc5\xbeja in materiala, ki ga niso morali uni\xc4\x8diti ali odpeljati s sabo. Medtem je odsek Helles ostal v zavezni\xc5\xa1kih rokah v primeru, da bi v zadnjem trenutku pri\xc5\xa1lo do spremembe na\xc4\x8drta. Sedemindvajsetega decembra je tudi ta odsek dobil ukaz o evakuaciji. V tem \xc4\x8dasu so Osmani \xc5\xbee ugotovili, da so zavezniki za\xc4\x8deli z umikom, zato so napadli. Njihov napad je bil odbit, evakuacija pa je se je nadaljevala po na\xc4\x8drtih. Zadnje britanske enote so obale Galipolija zapustile 9. januarja 1916. Evakuacija je bila edina uspe\xc5\xa1na operacija v celotni kampanji.\n_START_SECTION_\nDogodki po bitki\n_START_PARAGRAPH_\nZmaga v bitki je staremu osmanskemu cesarstvu dala nov bojni zalet, kar se je pokazalo tudi na drugih frontah: Suez, Armenija, Mezopotamija. Na \xc5\xbealost sultana, ta ni trajal dolgo. Na drugi strani frontne \xc4\x8drte so se zaveznika ubadali z drugimi te\xc5\xbeavami. Poraz pri Galipoliju je povzro\xc4\x8dil politi\xc4\x8dne in voja\xc5\xa1ke pretrese, ki so segali do samega vrha. Kariera Iana Hamiltona, poveljnika \xc4\x8det pri Galipoliju, se je naglo zaklju\xc4\x8dila, za\xc4\x8dasno se je zaklju\xc4\x8dila tudi kariera Winstona Churchilla, ki je bil zaradi politi\xc4\x8dnih pritiskov prisiljen odstopit iz mesta prvega lorda admiralitete. Po odstopu je prevzel poveljstvo nad pehotnim bataljonom v Franciji, vendar ne za dolgo. \xc5\xbde leta 1917 je v novi vladi prevzel neugledno mesto ministra za strelivo. Politi\xc4\x8dne razprtije, ki so se delno nana\xc5\xa1ale na spodletelo kampanjo, so decembra 1916 odnesle tudi britanskega ministrskega predsednika Herberta Asquitha. Zadeva Gallipoli je bila delno pozabljena \xc5\xa1ele s prihodom nove vlade._NEWLINE_Po evakuaciji so bile zavezni\xc5\xa1ke \xc4\x8dete, ki so pre\xc5\xbeivele kampanjo, razformirane in nato na novo formirane. \xc5\xa0tevilo bataljonov se je pove\xc4\x8dalo, vojake v njih pa na novo opremilo in izurilo. Ve\xc4\x8dino bataljonov so potem poslali v Francijo, na zloglasno zahodno fronto. Preostale so opremili s konji in iz njih formirali avstralsko konjeni\xc5\xa1ki divizijo, ki se je odli\xc4\x8dno izkazala v bojih na Sinaju in v Palestini._NEWLINE_Sredi leta 1916 je bila ustanovljena posebna komisija z namenom, da razi\xc5\xa1\xc4\x8de okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine poraza pri Galipoliju. Poro\xc4\x8dilo komisije je bilo javnosti predstavljeno leta 1919. V njem je pisalo, da je za neuspeh operacije bilo krivo slabo na\xc4\x8drtovanje ter podcenjevanje sovra\xc5\xbenika in terena. Te\xc5\xbeave pa so se \xc5\xa1e dodatno poslab\xc5\xa1ale zaradi prepoznega ukrepanja vojske in politike.'