b"\n_START_ARTICLE_\nKratka zgodba\n_START_PARAGRAPH_\nKratka zgodba je kratka pripovedna vrsta, osredoto\xc4\x8dena na majhen, na zunaj nepomemben pripetljaj (izsek iz vsakdanjega \xc5\xbeivljenja literarne osebe), vendar s simboli\xc4\x8dnim \xc5\xbeivljenjskim pomenom, sklep lahko ostane odprt.\n_START_SECTION_\nTerminolo\xc5\xa1ke zadrege\n_START_PARAGRAPH_\nTermin kratka pripovedna proza (tudi kratka proza ali kraj\xc5\xa1a proza) je (lahko tudi) \xc5\xa1ir\xc5\xa1i izraz kot ang. short story, saj zajema vse kratkoprozne vrste (basen, priliko, legendo, pravljico, pripovedko, \xc4\x8drtico, povest, anekdoto, kot tudi kratko zgodbo in novelo)._NEWLINE_\xc2\xbbTo, kar je po angloameri\xc5\xa1ki terminologiji short story, je v \xc5\xa1panski lahko novela corta, cuento ali cuento corto, v francoski nouvelle ali conte, v italijanski racconto, v nem\xc5\xa1ki Novelle ali Kurzgeschichte, v ruski rasskas, povest ali novella, v srbski in hrva\xc5\xa1ki kratka pri\xc4\x8da ali novela, v slovenski kratka zgodba ali novela.\xc2\xab V \xc5\xa1panski, francoski in ruski govorni rabi so izrazi lahko razumljeni sinonimno. Angloameri\xc5\xa1ka teorija je ohlapnej\xc5\xa1a od nem\xc5\xa1ke: pojem short story lahko pomeni kratko pripovedno prozo ali kratko zgodbo kot literarno vrsto._NEWLINE_Pri nas je bila v 80. letih 20. stol. najpogostej\xc5\xa1a vrstna oznaka v naslovu ali podnaslovu zbirk zgodba (17\xc2\xa0%), v 90. jo je nadomestila novela (20\xc2\xa0%). Oznake kratka zgodba ni zaslediti, pa\xc4\x8d pa se v devetdesetih letih pojavi zbirni pojem kratka proza. Med literarnovednimi opredelitvami je ve\xc4\x8dja raznolikost: v rabi je kar 13 vrstnih oznak, med drugim tudi kratka zgodba, zgodba, novela, kratka proza in noveleta._NEWLINE_Tudi\xc2\xa0\xc2\xbbv preteklosti je bilo poimenovanje izjemno pestro in nepregledno, saj pozna slovenska literarna praksa za ozna\xc4\x8devanje kratkih pripovedi zelo veliko izrazov!\xc2\xab Kocijan je iz obdobja 1850\xe2\x80\x931891 med kratko pripovedno prozo uvrstil\xc2\xa0\xc2\xbbsestavke, ki so jih pisatelji tistega \xc4\x8dasa vrstno takole poimenovali [\xe2\x80\xa6]: povest, povestica, pripovest, povedka, dogodka, dogodbica, zgodba, prigodba, prigodbica, pripetljaj, novela, novelica, noveleta, obraz, podoba, podobica, slika, \xc4\x8drtica, \xc4\x8drta, selanka, idila, pripovedka, pravljica, bajka, fantazija, prizor, spomin.\xc2\xab_NEWLINE_Njegov nabor se ne omejuje le na kratke zgodbe, tako da zajema poimenovanja za celotno kratko pripovedno prozo (v \xc5\xa1ir\xc5\xa1em smislu).\n_START_SECTION_\nKratka zgodba \xe2\x80\x93 zna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nKratka zgodba (v o\xc5\xbejem smislu) je kratka pripovedna vrsta, ki obi\xc4\x8dajno obsega 500\xe2\x80\x938000 besed, lahko tudi manj._NEWLINE_Temeljne lastnosti ilustrirajmo ob Blatnikovi kratki zgodbi O \xc4\x8dem govoriva. Dogajanje je zelo skr\xc4\x8deno, obi\xc4\x8dajno nima predzgodb, pogosto se za\xc4\x8dne in medias res, pri Blatniku sredi pogovora. Kratka zgodba prikazuje pripetljaj (izsek), iz \xc5\xbeivljenja osrednje literarne osebe. Dogajanje zaznamuje trenutek preobrata (resnice, epifanije), ko literarna oseba spozna, da \xc5\xbeivljenje ni tak\xc5\xa1no, kakr\xc5\xa1no se zdi, a se kljub temu ni\xc4\x8d ne spremeni. Kratkoprozni subjekt ugotavlja, da so poti ne\xc5\xa1tete in neskon\xc4\x8dne, zato potovanje vedno znova za\xc4\x8denja na novo. Na koncu izseka iz potovanja, ki ga prikazuje kratka zgodba, se osrednja literarna oseba ne spremeni, potovanje ji ne vlije novih \xc5\xbeivljenjskih spoznanj. O \xc4\x8dem govoriva nima izrazitega izseka \xc5\xbeivljenja, saj nam pisatelj na hitro o\xc4\x8drta na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenje osrednje literarne osebe (v treh enostav\xc4\x8dnih povedih:\xc2\xa0\xc2\xbbHodimo v kino. Beremo knjige. Poslu\xc5\xa1amo plo\xc5\xa1\xc4\x8de.\xc2\xab). Rahla sprememba v \xc5\xbeivljenju se pri\xc4\x8dne, ko se osrednji lik sre\xc4\x8duje z \xc5\xbeensko, ki jo je na za\xc4\x8detku kratke zgodbe spoznal v knji\xc5\xbenici in se z njo zapletel v klepet. A ta odklon, ki pravzaprav traja le en dan, je zgolj navidezen, saj je za kratko zgodbo pomembneje to, da ta njen dogodek (tj. pripetljaj) na koncu pravzaprav ne vpliva na osrednjo osebo, saj ta svojega \xc5\xbeivljenja ne spremeni. Osrednji lik se ne trudi re\xc5\xa1iti sveta, ker ve, da to ni mogo\xc4\x8de. Spoznava, da ne more re\xc5\xa1iti niti lastnih marginalnih in vsakdanjih te\xc5\xbeav: vse postaja enako (ne)pomembno in \xc5\xbeivljenjsko (ne)usodno. Velike ideje romanesknih junakov se sprevra\xc4\x8dajo v majhne in nepomembne vsakdanje zaplete, ki jih osrednja literarna oseba ne zna in ne zmore re\xc5\xa1iti. V Blatnikovi kratki zgodbi se\xc2\xa0\xc2\xbbglavni junak\xc2\xab\xc2\xa0navidez nezainteresirano ubada z zadrego, o \xc4\x8dem oz. kako govoriti. Kraj in \xc4\x8das dogajanja sta omejena, pri Blatniku na le en dan in Ljubljano (knji\xc5\xbenica, sla\xc5\xa1\xc4\x8di\xc4\x8darna Tivoli (Petri\xc4\x8dek), avto, njeno stanovanje, njegovo stanovanje, kino in kavarna). Kratka zgodba nima izrazitega vrha. \xc5\xa0e pred pravim konfliktom in zaostrenjem (vrhom) se mimo pripelje policija, ki prepre\xc4\x8di ve\xc4\x8dji pretep. Sledi le presenetljiv in izrazit razplet ter navadno odsekan, presenetljiv konec (brez moralnega nauka):osrednji lik gre okrvavljen z \xc5\xbeensko k sebi domov, da bi mu oprala rane. Na hodniku ga \xc4\x8daka \xc5\xbeena, ki je brez klju\xc4\x8da od stanovanja. \xc5\xbdena ga nagovori v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini in se dela, kot da ga ne pozna. \xc5\xa0ele zjutraj, ko \xc5\xbeenska zapusti stanovanje, \xc5\xbeena vstopi v njuno stanovanju, kjer se ob \xc4\x8dasopisu nekaj trenutkov kasneje povsem nejezno, nezainteresirano, brezskrbno in dobrodu\xc5\xa1no ne \xc5\xbeeli pogovarjati o tem, kaj se je medtem komu zgodilo (kot ironija motiva '\xc5\xbeivela sta sre\xc4\x8dno do konca svojih dni'). Iz tega je tudi razvidno, da motivi v kratki zgodbi pogosto ostajajo nepojasnjeni, skrivnostni oz. le slutljivi. Literarnih oseb je malo (najve\xc4\x8d tri), psiholo\xc5\xa1ko se ne razvijajo, karakterizacija je skopa. Prevladuje prvoosebni pripovedovalec. Jezik je preprost. Blatnikovo zgodba ima veliko dialogov notranjih monologov osrednjega lika. Kratka zgodba je izrazito elipti\xc4\x8dna in temelji na kompresiji. Blatnik res ne opisuje na \xc5\xa1iroko, temve\xc4\x8d se osredoto\xc4\x8da zgolj na ob\xc4\x8dutke osrednjega lika. Zaradi presenetljivega obrata se pogosto zgodi, da na videz nepomemben zaplet dobi usodno razse\xc5\xbenost, ki jo bralec lahko le sluti, saj odsekani konec ne ponudi kon\xc4\x8dnega moralnega nauka niti razpleta, se pravi pripetljaj literarnega subjekta ne spremeni. Zaplet, ki je na videz nepomemben, tudi v resnici ne prinese usodne razse\xc5\xbenosti v \xc5\xbeivljenje literarnih oseb. A zaradi skope karakterizacije obi\xc4\x8dajno niti ne moremo zagotovo vedeti, kak\xc5\xa1ne so te osebe dejansko bile oz. so, zato lahko le slutimo, da v svojem nadaljnjem \xc5\xbeivljenju ostanejo iste._NEWLINE_\xc2\xbbZa zunanjo razdelitev velja, da je dogajanje nepretrgano. Pribli\xc5\xbeno polovica kratkih pripovedi je razdeljenih na poglavja, njihovo \xc5\xa1tevilo pa je po navadi 3\xe2\x80\x935.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nRazvoj kratke pripovedne proze\n_START_PARAGRAPH_\nNovela in kratka zgodba sta se razvili iz istih literarnih predhodnic: anti\xc4\x8dne zgodbe, eksempla, kazusa, legende, prilike, \xc5\xbeivljenjepisa svetnikov, nabo\xc5\xbene ali moralne zgodbe, mirakla, basni, facetije, \xc5\xa1aljivke, laija, fablia itd. Vendar vse te kraj\xc5\xa1e pripovedne literarne vrste niso nujno pisane v prozi, kot je kratka zgodba, saj je proza za antiko in srednji vek imela ni\xc5\xbejo estetsko vrednost._NEWLINE_Za za\xc4\x8detnike kratke zgodbe veljajo Ameri\xc4\x8dan Edgar Allan Poe in Ernest Hemingway, izhajajo\xc4\x8da iz ameri\xc5\xa1ke, ter Nemca Heinrich von Kleist in Johann Peter Hebel iz nem\xc5\xa1ke tradicije._NEWLINE_Po Virku nastane kratka zgodba v obdobju romantike. Edgar Allan Poe s svojim \xc5\xbeanrom short story pomembno vpliva na razvoj novele, predvsem pa spodbudi nastanek kratke zgodbe. Kot najopaznej\xc5\xa1o lastnost sodobne kratke zgodbe izpostavi, da\xc2\xa0\xc2\xbbse je rodila pod pritiskom hitro razvijajo\xc4\x8dega se \xc4\x8dasopisja in hlastanja bralcev po u\xc4\x8dinkovitih in prodornih zgodbah, po mo\xc5\xbenosti takih, ki jih je mo\xc4\x8d prebrati na en mah\xc2\xab. Je torej izvorno feljtonisti\xc4\x8dna, medtem ko je novela \xc5\xbee od svojih za\xc4\x8detkov/izvorno umetni\xc5\xa1ka forma._NEWLINE_Kratka zgodba se je razvila v poznem 19. stoletju, vrh razvoja pa je do\xc5\xbeivela v 20. stoletju, npr. G. Maupassant in A. P. \xc4\x8cehov sta jo razvijala na podlagi starej\xc5\xa1e novele, poseben razcvet je do\xc5\xbeivela v Ameriki v obliki short story. Ustrezala je potrebi po kratkih zgodbah v revijah in \xc4\x8dasnikih. Svoj razcvet do\xc5\xbeivi v obdobju modernizma (Kafka, Faulkner, James Joyce, Virginija Woolf, Katherina Mansfield, Wyndham Lewis in Malcom Lowry). Na Slovenskem so se z njo ukvarjali predvsem Janko Kersnik, Ivan Tav\xc4\x8dar, Ivan Cankar, Slavko Grum, France Bevk, Pre\xc5\xbeihov Voranc, Lojze Kova\xc4\x8di\xc4\x8d in Marko \xc5\xa0vabi\xc4\x8d._NEWLINE_Na Slovenskem se je porast zgodil proti koncu 20. stoletja \xe2\x80\x93 v osemdesetih letih prevladujejo kratke zgodbe, v devetdesetih pa novele."