b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Julij I.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPo \xc5\xa1tirih mesecih sedisvakance je bil izvoljen 6. februarja 337 kot naslednik svetega Marka in 35. pape\xc5\xbe.\n_START_SECTION_\nSpori z arijanci\n_START_PARAGRAPH_\nV teolo\xc5\xa1kih sporih svojega \xc4\x8dasa je odigral pomembno vlogo. Julij je vsestransko podpiral nicejsko veroizpoved zoper arijanstvo, ki z Arijevo smrtjo ni prenehalo, ampak se je \xc5\xa1e poglobilo in dobilo podporo pri najvi\xc5\xa1ji oblasti v Carigradu. Pri verskih sporih z arijanci se je pape\xc5\xbe skliceval na izro\xc4\x8dilo, ki priznava prvenstvo rimske Cerkve in rimskega \xc5\xa1kofa kot naslednika apostola Petra. _NEWLINE_So-cesar Konstantin II. je iz izgnanstva v Trieru poslal \xc5\xa1kofa Atanazija nazaj na njegov \xc5\xa1kofovski sede\xc5\xbe v Egipt, kjer so ga verniki z navdu\xc5\xa1enjem sprejeli. Arijanci pa niso mirovali: pri so-cesarju v Carigradu so ga zato\xc5\xbeili zaradi povzro\xc4\x8danja nemirov in proticesarskega delovanja. Takoj po Konstantinovi  smrti ga je njegov naslednik Konstancij  ponovno pregnal s \xc5\xa1kofovskega sede\xc5\xbea v Aleksandriji, kakor tudi \xc5\xa1kofa Marcela iz Ancire; oba sta se zatekla v Rim. Na pape\xc5\xbea se je obrnil tedaj \xc5\xa1e tudi arijanski \xc5\xa1kof Evzebij iz Nikomedije.\n_START_SECTION_\nKoncil v Rimu\n_START_PARAGRAPH_\nJulij je v za\xc4\x8detku leta 341 v Rimu sklical sinodo - udele\xc5\xbeilo se je je nad 50 zahodnih \xc5\xa1kofov - ki je potrdila Atanazijevo in Marcelovo pravovernost in zavrnila arijanizem. Arijanskim \xc5\xa1kofom na vzhodu je Julij pisal, da bi se pred obsodbo Atanazija morali obrniti na Rim. S tem se je pape\xc5\xbe skliceval na nepretrgano tradicijo o prvenstvu rimskega \xc5\xa1kofa. Na koncilu v Rimu je Julij potrdil Atanazijev polo\xc5\xbeaj aleksandrijskega \xc5\xa1kofa, ko je bil poprej opro\xc5\xa1\xc4\x8den neutemeljenih obto\xc5\xbeb.\n_START_SECTION_\nKoncil v Sardiki\n_START_PARAGRAPH_\nKo je pape\xc5\xbe pokaral arijanske \xc5\xa1kofe, ki so v Antiohiji sklicali zoper rimskega svoj koncil, je v pismu \xc5\xa1e poudaril, da v zadevah \xc5\xa1kofov ima rimski \xc5\xa1kof zadnjo besedo. Podobno pismo je pisal tudi socesarju Konstanciju v Carigrad. Zato je cesar naposled 343 sklical \xc5\xa1kofe na koncil v Sardiko, ki se ga je udele\xc5\xbeilo 90 zahodnih in 80 vzhodnih \xc5\xa1kofov. Ko so vzhodni \xc5\xa1kofje opazili, da so v manj\xc5\xa1ini, so krenili v Filipopolis. Tam so odpovedali pokor\xc5\xa1\xc4\x8dino pape\xc5\xbeu in njegovemu odposlancu Hoziju (Hosius); Atanaziju in z njim solidarnim \xc5\xa1kofom so odvzeli njihove \xc5\xa1kofije ter sestavili nekak\xc5\xa1no novo veroizpoved; poleg tega pa so o vsem obvestili donatiste. _NEWLINE_Nasprotno temu pa so na koncilu v Sardiki Atanaziju in drugim \xc5\xa1kofom vrnili \xc5\xa1kofije, obsodili razkolni\xc5\xa1ko po\xc4\x8detje \xe2\x80\x9eposebnega koncila v Filipopolisu\xe2\x80\x9d ter poudarili, da se morajo \xc5\xa1kofje in duhovniki \xe2\x80\x9ev vseh spornih zadevah obrniti h glavi, k sede\xc5\xbeu svetega Petra.\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Takrat so \xc5\xa1kofje ponovno potrdili vrhovno pape\xc5\xa1ko oblast v verskih zadevah in pristojnost, da kot vrhovna instanca potrjuje in odstavlja \xc5\xa1kofe. Vsi navzo\xc4\x8di \xc5\xa1kofje so podpisali koncilske sklepe. To vrhovno pape\xc5\xa1ko oblast je priznal tudi cesar Konstancij, \xc4\x8deprav je bil sam kot arijanec bolj naklonjen arijanstvu.\n_START_SECTION_\nSmrt in \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nUmrl je v Rimu 12. aprila 352. Pokopali so ga na Kalepodijevo pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de v Rimu na Via Aureliana. Pozneje so ga prenesli v Julijevo baziliko. _NEWLINE_Kmalu po smrti so ga za\xc4\x8deli \xc4\x8dastiti kot svetnika in \xc5\xbee \xc4\x8dez dve leti, 354, je bil zapisan v r\xc3\xadmski svetni\xc5\xa1ki koledar. Njegov god je 12. aprila.'