b'\n_START_ARTICLE_\nPrapok\n_START_PARAGRAPH_\nPr\xc3\xa1p\xc3\xb2k (pr\xc3\xa1p\xc3\xb3k) ali vel\xc3\xadki p\xc3\xb2k (v\xc3\xa9liki ~) (angle\xc5\xa1ko big bang) je v fizikalni kozmologiji znanstvena teorija nastanka Vesolja, ki naj bi nastalo z velikansko eksplozijo prostora in snovi v nekem kon\xc4\x8dnem \xc4\x8dasu v preteklosti. Osrednja zamisel je, da opazovani rde\xc4\x8di premik galaksij (Hubblov zakon) ka\xc5\xbee na to, da se galaksije oddaljujejo druga od druge, kar pomeni, da so bile v preteklosti bolj skupaj. V mejnem primeru to vodi do tega, da so bili vsi sestavni deli Vesolja v stanju, kjer sta bili gostota in temperatura izredno veliki ali pa celo v stanju gravitacijske singularnosti, to je v neskon\xc4\x8dno zbitem stanju. Od tedaj se je prostor \xc5\xa1iril v \xc4\x8dasu in s seboj nosil galaksije._NEWLINE_Ime prapok si naj bi porogljivo izmislil angle\xc5\xa1ki astronom, astrofizik, kozmolog, matematik, pisatelj in popularizator znanosti Fred Hoyle (1905-2001). Drugi pripisujejo ime belgijskemu teologu, astronomu in matematiku Georgesu Lema\xc3\xaetru (1894-1966). Lema\xc3\xaetre je pri tem rabil izraz prvobitni atom, saj je razmi\xc5\xa1ljal, da je Vesolje nastalo iz neke vrste praatoma in menil, da bi se ta razpad lahko odkril v kozmi\xc4\x8dnih \xc5\xbearkih._NEWLINE_Izraz \xc2\xbbprapok\xc2\xab\xc2\xa0se uporablja tako v o\xc5\xbejem smislu za opis dogodka v \xc4\x8dasu, ko se je za\xc4\x8delo opazljivo \xc5\xa1irjenje Vesolja po Hubblovem zakonu, nekako pred 13,7 milijardami let (13,7 \xc2\xb7 10\xe2\x81\xb9 let), in v \xc5\xa1ir\xc5\xa1em smislu za prevladujo\xc4\x8do kozmolo\xc5\xa1ko paradigmo, ki opisuje izvor in razvoj Vesolja._NEWLINE_Ena od posledic prapoka je, da se pogoji sedanjega Vesolja razlikujejo od pogojev v preteklosti ali v prihodnosti. Iz tega modela sta lahko Gamow in Alpher leta 1948 napovedala kozmi\xc4\x8dno mikrovalovno prasevanje ozadja. Prasevanje so odkrili v 1960-ih letih in je potrjevalo teorijo prapoka v nasprotju z njeno tekmico, teorijo mirujo\xc4\x8dega stanja iz leta 1948.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nTeorijo prapoka so razvili na podlagi opazovanj in teorijskih premislekov. V 1910-ih letih sta ameri\xc5\xa1ki astronom Vesto Slipher in kasneje nem\xc5\xa1ki astronom Carl Wirtz, ki je delal na Observatoriju v francoskem Strasbourgu, ugotovila, da se ve\xc4\x8dina spiralnih galaksij oddaljuje od Zemlje, nista pa se zavedala kozmolo\xc5\xa1kih posledic in tudi ne, da so bile domnevne meglice v bistvu galaksije zunaj na\xc5\xa1e Galaksije._NEWLINE_Leta 1916 je Einstein objavil splo\xc5\xa1no teorijo relativnosti, ki na podlagi osnovnih predpostavk v kozmologiji ni dovoljevala stati\xc4\x8dnih kozmolo\xc5\xa1kih re\xc5\xa1itev. Njegova teorija je opisala Vesolje z metri\xc4\x8dnim tenzorjem, ki je lahko vodil do raz\xc5\xa1irjanja ali do kr\xc4\x8denja. To lastnost je imel Einstein za napa\xc4\x8dno in zaradi tega je ena\xc4\x8dbam gravitacijskega polja samovoljno dodal kozmolo\xc5\xa1ko konstanto \xce\x9b. Prvi, ki je resno uporabil splo\xc5\xa1no teorijo relativnosti brez uravnote\xc5\xbeenja kozmolo\xc5\xa1ke konstante, je bil ruski matematik, fizik in kozmolog Aleksander Fridman. Njegove ena\xc4\x8dbe iz leta 1922 in 1924 opisujejo Fridman-Lema\xc3\xaetre-Robertson-Walkerjevo metriko. _NEWLINE_Leta 1927 je Lema\xc3\xaetre neodvisno dolo\xc4\x8dil ena\xc4\x8dbe te metrike in na podlagi oddaljevanja spiralnih meglic predlagal, da se je Vesolje za\xc4\x8delo z \xc2\xbbeksplozijo\xc2\xab\xc2\xa0\xc2\xbbprvobitnega atoma\xc2\xab, kar so kasneje poimenovali prapok._NEWLINE_Leta 1929 je ameri\xc5\xa1ki astronom Edwin Hubble priskrbel opazovalno osnovo za Lema\xc3\xaetreovo teorijo. \xc5\xbde leta 1922 je dokazal, da so bile spiralne meglice galaksije. Z opazovanjem kefeidnih spremenljivk je izmeril njihove razdalje in uvidel, da se oddaljujejo v vseh smereh s hitrostmi (relativno glede na Zemljo), ki so neposredno sorazmerne z njihovimi razdaljami. Ta zakonitost je znana kot Hubblov zakon._NEWLINE_Po kozmolo\xc5\xa1kem na\xc4\x8delu je Hubblov zakon pokazal, da se je Vesolje \xc5\xa1irilo. To je lahko pomenilo dve nasprotni mo\xc5\xbenosti. Ena je bila Lema\xc3\xaetreova teorija prapoka, ki jo je naprej razvil Gamow. Druga mo\xc5\xbenost pa je bila teorija mirujo\xc4\x8dega stanja, kjer bi snov nastajala med oddaljevanjem galaksij. V tem modelu je Vesolje v grobem enako v vsakem trenutku. V bistvu je Hoyle sam skoval ime za Lema\xc3\xaetreovo teorijo med radijsko oddajo Narava stvari (The Nature of Things) na BBC leta 1949 in jo posmehljivo imenoval \xc2\xbbta zamisel prapoka\xc2\xab. Besedilo oddaje so objavili leto kasneje 1950._NEWLINE_Ve\xc4\x8d let so razli\xc4\x8dno gledali na obe teoriji. Opazovanja pa so za\xc4\x8dela podpirati zamisel, da se je vesolje razvilo iz vro\xc4\x8dega gostega stanja. Od odkritja kozmi\xc4\x8dnega mikrovalovnega prasevanja ozadja leta 1965 je teorija prapoka postala najbolj\xc5\xa1a teorija izvora in razvoja Vesolja._NEWLINE_Pred poznimi 60. leti 20. stoletja je veliko kozmologov menilo, da lahko neskon\xc4\x8dno gosto in fizikalno paradoksalno singularnost na za\xc4\x8detku Fridmanovega kozmolo\xc5\xa1kega modela obidejo s predpostavko, da se je Vesolje, preden je pre\xc5\xa1lo v vro\xc4\x8do gosto stanje, kr\xc4\x8dilo in se za\xc4\x8delo znova \xc5\xa1iriti. To zamisel je ameri\xc5\xa1ki fizikalni kemik in fizik Richard Tolman podal kot nihajo\xc4\x8de vesolje. Tedaj so Stephen Hawking in drugi pokazali, da tak\xc5\xa1na zamisel ne bi delovala in je tako singularnost nelo\xc4\x8dljivo povezana s fiziko, ki jo opisuje Einsteinova teorija gravitacije. To je vodilo ve\xc4\x8dino kozmologov, da ima Vesolje, ki ga trenutno opisuje fizika splo\xc5\xa1ne teorije relativnosti, kon\xc4\x8dno starost. Vendar je zaradi neupo\xc5\xa1tevanja lastnosti kvantne gravitacije nemogo\xc4\x8de re\xc4\x8di ali je singularnost izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dna to\xc4\x8dka Vesolja ali fizikalni procesi, ki vladajo, povzro\xc4\x8dajo, da je narava Vesolja ve\xc4\x8dna._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina teoreti\xc4\x8dnih raziskav v kozmologiji prapoka se ukvarja z raz\xc5\xa1iritvijo in izbolj\xc5\xa1avami osnovne teorije prapoka. Veliko trenutnih raziskav v kozmologiji je usmerjeno na to kako so v tem okviru nastale galaksije, kaj se je zgodilo v samem prapoku in na izgladitev opazovalnih podatkov z osnovno teorijo._NEWLINE_Velik napredek v kozmologiji prapoka je pri\xc5\xa1el v poznih 1990-ih in na za\xc4\x8detku 21. stoletja zaradi izbolj\xc5\xa1ane tehnologije daljnogledov v kombinaciji z velikim \xc5\xa1tevilom podatkov iz umetnih satelitov kot so COBE, Hubblov vesoljski daljnogled in WMAP. S temi podatki so lahko kozmologi izra\xc4\x8dunali veliko parametrov prapoka z ve\xc4\x8djo to\xc4\x8dnostjo. Poleg tega so z opazovanjem supernov nepri\xc4\x8dakovano odkrili, da se verjetno Vesolje vse hitreje \xc5\xa1iri (glej temna energija).'