b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Urban IV.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nJacques (=Jakob) se je rodil okoli leta 1185 v Troyesu v pokrajini \xc5\xa0ampanja-Ardeni na Francoskem. Vzgajali so ga cistercijani. O\xc4\x8de Pantal\xc3\xa9on di Courpalay je bil reven \xc4\x8devljar, ki je pokopan v Notre-Dame-aux-Nonnains di Troyes \xe2\x80\x93 po nekaterih virih plemenitega rodu; mati Lancenne je pokopana v bli\xc5\xbenjem Notre-Dame-des-Pr\xc3\xa9s. Jakob je imel dve sestri, Agn\xc3\xa8s in Sibylle, ki sta obe postali nuni. Ne\xc4\x8dak Anherij (Ancherio), ki ga je pozneje povzdignil v kardinala, je bil stri\xc4\x8dev sin. Morda mu je pomagal glasbeni talent, da se je lahko vpisal v kapiteljsko \xc5\xa1olo pri Notre-Dame-aux-Nonnains. Od tam je od\xc5\xa1el \xc5\xa1tudirat v Pariz, najprej \xe2\x80\x9cartes\xe2\x80\x9d (umetnosti), nato pa \xe2\x80\x9cius\xe2\x80\x9d (pravo), kjer je tudi doktoriral. V Parizu je na Sorboni postal predavatelj cerkvenega in civilnega prava. 1223 je postal kanonik v Laonu, 1240 arhidiakon v Li\xc3\xa8\xc5\xbeu . Inocenc IV.  je postal pozoren na sposobnega mladeni\xc4\x8da med Prvim lyonskim koncilom  (1245). V naslednih letih (1247-1249) \xe2\x80\x93 ga je poslal kot legata na Poljsko, \xc5\xa0lezijo in v Prusijo, kjer je uspe\xc5\xa1no posredoval za spravo med pomeranskim knezom Svetopolkom in Tevtonskim vite\xc5\xa1kim redom. 1253 je postal \xc5\xa1kof v Verdunu, 1255 pa patriarh v Jeruzalemu. _NEWLINE_Zaradi ob\xc4\x8dutljive zadeve v zvezi z redovniki ivanovci, o kateri je hotel razpravljati s kardinali, je pri\xc5\xa1el ravno med konklavom, med katerim se osem kardinalov ni moglo zediniti za skupnega kandidata, pa so po trimese\xc4\x8dnem konklavu v Viterbu 29. avgusta 1261 izvolili prav njega \xe2\x80\x93 kljub njegovemu neverjetnemu presene\xc4\x8denju in hudemu odporu. \xc5\xa0kofovsko posve\xc4\x8denje je prejel \xc5\xbee 4. septembra. Izbral si je ime Urban IV., kot spomin na svojega predhodnika Urbana II., ki je bil prav tako francoskega rodu. Bil je prvi jeruzalemski patriarh, ki je postal pape\xc5\xbe.\n_START_SECTION_\nDelovanje\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi medsebojnih obra\xc4\x8dunavanj med posameznimi strankami ni mogel priti v Rim. Urban IV. je torej ves \xc4\x8das svojega pontifikata bival v Viterbu, Orvietu in Perugii. _NEWLINE_Vzdr\xc5\xbeeval je tudi stike z vzhodom: nikejski cesar Mihael VIII. Paleolog, ki se je 1261 polastil kri\xc5\xbearskega Latinskega cesarstva in s tem restavriral Bizantinsko cesarstvo, je \xc5\xbeelel vzpostaviti edinost z zahodno Cerkvijo; priznal je prvenstvo rimskega \xc5\xa1kofa in nicejsko-carigrajsko veroizpoved. O sklenitvi edinosti naj bi razpravljal koncil. Tega na\xc4\x8drta - kakor tudi drugih - pape\xc5\xbe ni mogel izpeljati, ker je prej umrl._NEWLINE_Francoskemu kralju Ludviku IX. Svetemu je ponudil Sicilsko kraljestvo, da bi se otresel nem\xc5\xa1kega vpliva; ko je Ludvik predlog zavrnil, je pape\xc5\xbe Sicilijo, ki si jo je 1258 prisvojil Friderikov II. nezakonski sin Manfred, 1264 izro\xc4\x8dil njegovemu ambicioznemu bratu Karlu An\xc5\xbeujskemu. Manfred pa je kljubovalno porazil kri\xc5\xbearsko vojno naperjeno proti njemu in je s pomo\xc4\x8djo Saracenov iz Lucere vdrl v Cerkveno dr\xc5\xbeavo in jo za\xc4\x8del ropati; pape\xc5\xbe se je zatekel v Orvieto; ko pa je bilo v nevarnosti tudi to mesto, se je \xc5\xbee hudo bolan na nosilnici umaknil proti Perugii. Umrl je kmalu po odhodu iz Orvieta - najbr\xc5\xbe v mestecu Deruta. Letopisci poro\xc4\x8dajo, da se je v tem \xc4\x8dasu prikazala repatica, ki je zginila po njegovi smrti. _NEWLINE_Pod Urbanom so v rimski kuriji za\xc4\x8deli prevladovati Francozi. _NEWLINE_Pod vtisom \xc2\xbbbolsenskega evharisti\xc4\x8dnega \xc4\x8dude\xc5\xbea\xc2\xab\xc2\xa01263 je Urban IV. \xc5\xbee 1264 za celotno Cerkev uvedel zapovedani praznik presvetega Re\xc5\xa1njega telesa. Praznik je ostal v katoli\xc5\xa1ki Cerkvi zapovedan vse do danes.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Urban IV. je umrl v Perugii (oziroma v bli\xc5\xbenjem mestecu Deruta) dne 2. oktobra 1264. Njegovo truplo so polo\xc5\xbeili k po\xc4\x8ditku v peru\xc5\xa1ki stolnici Svetega Lovrenca poleg sarkofaga Inocenca III..\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov kratek pontifikat (1261-64) je tesno povezan z dogodkom, ki je velikega pomena ne le za italijansko, ampak tudi cerkveno in svetovno zgodovino: dokon\xc4\x8den zaton nem\xc5\xa1ke mo\xc4\x8di v Italiji. Odlo\xc4\x8dni pape\xc5\xbe se je pomeril z Manfredon in poklical na sicilski prestol namesto njega brata francoskega kralja Ludvika - Karla An\xc5\xbeujskega. V vodstvu Cerkve so za\xc4\x8deli prevladovat za celo stoletje Francozi. Zamenjava vladarja pa ni bila velik dobi\xc4\x8dek: enega samodr\xc5\xbeca je zamenjal drugi. To je v posledicah kmalu privedlo do poni\xc5\xbeujo\xc4\x8de odvisnosti pape\xc5\xbea in Cerkve od francoskega dvora, do tako imenovanega \xc2\xbbavinjonskega su\xc5\xbeenjstva\xc2\xab._NEWLINE__NEWLINE_Po nekaterih virih se je rodil \xc5\xbee okrog 1185. leta.\n_START_SECTION_\nLegenda\n_START_PARAGRAPH_\nIzro\xc4\x8dilo je povezalo pape\xc5\xbea Urbana IV. z nem\xc5\xa1ko legendo o Tannh\xc3\xa4userju-Smrekovcu, ki je bil potujo\xc4\x8di glasbenik \xe2\x80\x93 oziroma po nekaterih poznej\xc5\xa1ih razli\xc4\x8dicah \xe2\x80\x93 vitez, ki se je bojeval v kri\xc5\xbearski vojni. Po legendi je Smrekovec odkril podzemeljsko bivali\xc5\xa1\xc4\x8de boginje Venere in jo \xc4\x8dastil leto dni \xe2\x80\x93 po nekaterih navedkih pa sedem let. Za\xc4\x8dela ga je pe\xc4\x8di vest in se je hotel spokoriti za svoje odpadni\xc5\xa1tvo; poromal je v Rim h Kristusovemu namestniku Urbanu IV., da bi od njega dobil odpu\xc5\xa1\xc4\x8danje za svoje grehe. Urban mu je resno dejal, da bo njegova pape\xc5\xa1ka palica prej zacvetela ko pa da bi Tannh\xc3\xa4user dobil odpu\xc5\xa1\xc4\x8danje. Smrekovec je ves potrt zapustil Rim in se vrnil na Venerin hrib. Tri dni po njegovem odhodu pa je pape\xc5\xbeeva palica zacvetela. Urban je razposlal sle, da bi na\xc5\xa1li spokornika, toda Smrekovca nih\xc4\x8de ve\xc4\x8d ni videl. _NEWLINE_To legendo so obdelovali razli\xc4\x8dni umetniki, pesniki in pisatelji. Na to temo je napisal Richard Wagner 1845 opero Tannh\xc3\xa4user und der S\xc3\xa4ngerkrieg auf Wartburg, ki vsebuje med drugim tudi prvine Urbanove legende, saj sta bila Tannh\xc3\xa4user in pape\xc5\xbe Urban sodobnika. Sama vsebina pa je pome\xc5\xa1ana s prero\xc5\xa1tvom o Elizabetinem rojstvu ter prenesena na grad Wartburg; tako je v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du te opere sveta Elizabeta Ogrska.'