b'\n_START_ARTICLE_\nWilliam Stanley Jevons\n_START_SECTION_\nZasebno \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nJevons je bil rojen 1. septembra 1835, v Angliji v pokrajini Lancashire, natan\xc4\x8dneje v mestu Liverpool, na naslovu Albert Street 14. _NEWLINE_Pri 15 letih je od\xc5\xa1el  v London, kjer se je vpisal na UCS Hampstead. Proti koncu leta 1853 je prejel  ponudbo kot metalur\xc5\xa1ki preizku\xc5\xa1evalec za novo kovnico v Avstraliji. Zamisel o zapu\xc5\xa1\xc4\x8danju Zdru\xc5\xbeenega kraljestva mu ni bila v\xc5\xa1e\xc4\x8d, vendar je zaradi finan\xc4\x8dne krize v kateri se je zna\xc5\xa1lo o\xc4\x8detovo podjetje leta 1847 sprejel delovno mesto. Leta 1854 zapustil Veliko Britanijo in od\xc5\xa1el v Sydney. _NEWLINE_Leta 1857, ko je objavil prve tri \xc4\x8dlanke o \xc5\xbeeleznicah, je za\xc4\x8del resno \xc5\xa1tudirati ekonomijo. V pismih svoji dru\xc5\xbeini je opisoval svoje \xc5\xbeivljenje ter fotografiral in izdeloval socialni zemljevid Sydneyja. V Anglijo pa se je vrnil preko Amerike \xc5\xa1ele pet let kasneje._NEWLINE_Jeseni 1859 je odstopil od imenovanja nato pa se ponovno vpisal in nadaljeval \xc5\xa1tudij na Univerzitetnem kolid\xc5\xbeu v Londonu, kjer je kasneje prejel tudi diplomo in magisterij. Svojo pozornost je posvetil moralnim vedam, vendar njegov interes za naravoslovje nikakor ni bil iz\xc4\x8drpan. Tekom svojega \xc5\xbeivljenja je \xc5\xa1e naprej pisal ob\xc4\x8dasne \xc4\x8dlanke o znanstvenih temah, njegovo znanje o fizikalnih znanostih pa je mo\xc4\x8dno prispevalo k uspehu njegovih glavnih logi\xc4\x8dnih del, Na\xc4\x8dela znanosti. Kmalu po tem, ko je postal magister, je Jevons dobil delovno mesto mentorja in profesorja na kolid\xc5\xbeu Owens v Manchestru._NEWLINE_Leta 1867 se je Jevons poro\xc4\x8dil s Harriet Ann Taylor. 1876 je zamenjal delo za delo profesorja politi\xc4\x8dnega gospodarstva na Londonski univerzi. Njegovo zdravje je s\xc4\x8dasoma slabela, kar je \xc5\xa1e dodatno poslab\xc5\xa1ala depresija. Zaradi iz\xc4\x8drpanosti se je leta 1880 odlo\xc4\x8dil, da odstopi od polo\xc5\xbeaja. 13. avgusta 1882 se je utopil, medtem ko se je kopal v bli\xc5\xbeini Hastingsa.\n_START_SECTION_\nTeorija koristnosti\n_START_PARAGRAPH_\nWilliam Stanley Jevons je zelo zgodaj v svoji karieri pri\xc5\xa1el do sistema teorij, ki je predstavljal njegove najbolj karakteristi\xc4\x8dne in originalne prispevke na podro\xc4\x8dju ekonomije in logike. Jevonsova ekonomska filozofija po\xc4\x8diva na hedonizmu Benthamovega tipa (ra\xc4\x8dun u\xc5\xbeitka in \xc5\xbertve). _NEWLINE_Zametke njegovih logi\xc4\x8dnih na\xc4\x8del je mogo\xc4\x8de najti \xc5\xbee v pismu napisanem leta 1861, ekonomska teorija koristnosti, ki je postala klju\xc4\x8dna za njegovo splo\xc5\xa1no teorijo politi\xc4\x8dne ekonomije, pa je bila prakti\xc4\x8dno oblikovana \xc5\xbee v pismu iz leta 1860. Omenjena teorija koristnosti navaja, da je stopnja koristnosti blaga ali proizvoda v odvisnosti od koli\xc4\x8dine razpolo\xc5\xbeljivega blaga nekak\xc5\xa1na kontinuirana matemati\xc4\x8dna funkcija. Jevons prav tako z implicitnim naukom trdi, da je ekonomija v bistvu matemati\xc4\x8dna znanost. Bolje pa je razlo\xc5\xbeena in definirana v \xc4\x8dlanku Splo\xc5\xa1na matemati\xc4\x8dna teorija politi\xc4\x8dne ekonomije, ki jo je napisal za The British Association, leta 1862 (izdal pa leto kasneje - 1863). V njem prika\xc5\xbee svoj neodvisni prispevek o mejni koristnosti, ki jo sam poimenuje kon\xc4\x8dna stopnja koristnosti. Ta \xc4\x8dlanek pa ni pritegnil veliko pozornosti, niti ob izidu niti po njegovi ponovni objavi 4 leta kasneje v \xc4\x8dasopisu The Journal of the Statistical Society. \xc5\xa0ele leta 1871, ko napi\xc5\xa1e monografijo z naslovom Teorija politi\xc4\x8dnega gospodarstva, v kateri posku\xc5\xa1a prikazati svoj model procesa menjave, mu dokon\xc4\x8dno uspe razviti svoj sistem teorij \xe2\x80\x93 doktrine. _NEWLINE_Teorija koristnosti je bila pribli\xc5\xbeno leta 1870 neodvisno razvita na nekoliko podobnih linijah tudi v Avstriji (Carl Menger) in v \xc5\xa0vici (L\xc3\xa9on Walras). Kar pa zadeva glede povezave med vrednostjo v zameno s kon\xc4\x8dno ali marginalno uporabnostjo, pa prioriteta pripada H. H. Gossenu, vendar to nikakor ne zmanj\xc5\xa1uje velikega pomena storitve, ki jo je ponudil ekonomiji Velike Britanije. Vendar Jevons ni razlikoval med koncepti redne in glavne koristnosti. Glavna koristnost omogo\xc4\x8da, da se razpravlja o relativnem obsegu koristnih storitev, medtem ko redna koristnost pomeni, da je mogo\xc4\x8de izdelke primerjati in razvr\xc5\xa1\xc4\x8dati, v skladu s tem kateri je povzro\xc4\x8dil najve\xc4\x8djo korist.\n_START_SECTION_\nPojasnilo teorije koristnosti\n_START_PARAGRAPH_\nKo Jevons pojasnjuje potro\xc5\xa1nikovo obna\xc5\xa1anje, se ekonomija zana\xc5\xa1a na temeljno premiso, da ljudje izberejo tiste dobrine in storitve, ki jih najbolj cenijo. Da bi opisali na\xc4\x8din, kako potro\xc5\xa1niki izbirajo med razli\xc4\x8dnimi mo\xc5\xbenostmi potro\xc5\xa1nje, so ekonomisti pred stoletjem razvili pojem koristnosti. Iz tega pojma so lahko izpeljali krivuljo povpra\xc5\xa1evanja in pojasnili njene lastnosti. _NEWLINE_Kaj razumemo pod \xe2\x80\x9dkoristnostjo\xe2\x80\x9d? Jevons pravi: \xcb\x9dKoristnost... ne predstavlja resni\xc4\x8dne lastnosti stvari. Bolje re\xc4\x8deno, izra\xc5\xbea odnos med \xc4\x8dlovekovimi potrebami in stvarjo, s katero naj bi te potrebe zadovoljeval\xcb\x9d_NEWLINE_Z besedo koristnost torej ozna\xc4\x8dujemo zadovoljstvo. Bolj natan\xc4\x8dno, koristnost ozna\xc4\x8duje, kako potro\xc5\xa1niki vrednotijo razli\xc4\x8dne dobrine in storitve. \xc4\x8ce ima za nekoga ko\xc5\xa1arica A ve\xc4\x8djo koristnost kot ko\xc5\xa1arica B pomeni, da ima ta nekdo ko\xc5\xa1arico A raje. Pogosto je pripravno, \xc4\x8de mislimo o koristnosti kot o subjektivnem zadovoljstvu ali koristi, ki jo osebi prinese potro\xc5\xa1nja neke dobrine ali storitve. Vsekakor pa se je treba upreti misli, da je koristnost psiholo\xc5\xa1ka funkcija ali ob\xc4\x8dutek, ki ga je mogo\xc4\x8de opazovati ali meriti. Namesto tega je koristnost znanstveni konstrukt, ki ga ekonomisti uporabljajo, da bolje razumejo, kako racionalni potro\xc5\xa1niki razporedijo svoje omejene vire med dobrine, ki jim prina\xc5\xa1ajo zadovoljstvo. V teoriji povpra\xc5\xa1evanja pravimo, da ljudje maksimirajo svojo koristnost, kar pomeni, da izberejo tisto ko\xc5\xa1arico potro\xc5\xa1nih dobrin, ki jo imajo najraje.\n_START_SECTION_\nMejna koristnost\n_START_PARAGRAPH_\nS tem pa se pojavi pojem maksimalne oziroma mejne koristi, za katerega Jevons pravi slednje: \xcb\x9dZadovoljiti do skrajnosti na\xc5\xa1e \xc5\xbeelje z najmanj\xc5\xa1imi stro\xc5\xa1ki tistega, kar je neza\xc5\xbeeleno, z drugimi besedami dose\xc4\x8di maksimalno zadovoljstvo, je problem ekonomije.\xcb\x9d _NEWLINE_Spra\xc5\xa1ujemo se, kako je koristnost povezana s teorijo povpra\xc5\xa1evanja in kak\xc5\xa1na je skrajna meja na\xc5\xa1e koristnosti? Denimo, da vam potro\xc5\xa1nja prve kepice sladoleda (prve enote) da dolo\xc4\x8den raven zadovoljstva ali koristnosti. Zdaj pa si predstavljajte, da pojeste \xc5\xa1e drugo kepico (enoto) sladoleda. Celotna koristnost se bo pove\xc4\x8dala, saj vam da druga kepica (enota) nekaj dodatne koristi. Kaj pa, \xc4\x8de dodamo \xc5\xa1e tretjo in \xc4\x8detrto kepico (enoto) iste dobrine? \xc4\x8ce bi pojedli dovolj sladoleda bi, namesto pove\xc4\x8danja va\xc5\xa1ega zadovoljstva ali koristnosti, zboleli!_NEWLINE_To razglabljanje nas vodi k temeljnemu ekonomskemu pojmu mejne koristnosti. Ko pojeste dodatno kepico sladoleda, boste dobili nekaj dodatnega zadovoljstva ali koristnosti. Pove\xc4\x8danje va\xc5\xa1e koristnosti imenujemo mejna koristnost. Izraz \xe2\x80\x9dmejna\xe2\x80\x9d je klju\xc4\x8dni pojem v ekonomiji in vedno pomeni \xe2\x80\x9ddodatno\xe2\x80\x9d. Mejna koristnost ozna\xc4\x8duje dodatno koristnost, ki izhaja iz potro\xc5\xa1nje dodatne enote dobrine._NEWLINE_Pred stoletjem, ko so ekonomisti razmi\xc5\xa1ljali o koristnosti, so oblikovali zakon padajo\xc4\x8de mejne koristnosti. Ta zakon pravi, da koli\xc4\x8dina dodatne ali mejne koristi pada, ko oseba potro\xc5\xa1i dodatne enote dobrine._NEWLINE_Kak\xc5\xa1en pa je razlog za ta zakon? Koristnost obi\xc4\x8dajno poraste, \xc4\x8de potro\xc5\xa1ite ve\xc4\x8d enot dobrine. Potro\xc5\xa1nja ve\xc4\x8d enot dobrine bo pove\xc4\x8dala va\xc5\xa1o celotno korist, vendar pa se bo ta v skladu z zakonom padajo\xc4\x8de mejne koristnosti pove\xc4\x8devala po vse ni\xc5\xbeji stopnji. Rast celotne koristnosti se upo\xc4\x8dasnjuje, ker se, ko potro\xc5\xa1ite ve\xc4\x8d posamezne dobrine, va\xc5\xa1a mejna korist (dodatna korist, ki izhaja iz potro\xc5\xa1nje zadnje enote dobrine) zmanj\xc5\xa1uje. Padajo\xc4\x8da mejna koristnost izhaja iz dejstva, da se va\xc5\xa1 u\xc5\xbeitek pri potro\xc5\xa1nji dobrine zmanj\xc5\xa1uje, ko potro\xc5\xa1ite vse ve\xc4\x8d. Zakon padajo\xc4\x8de mejne koristi torej pravi, da se mejna koristnost dobrine zmanj\xc5\xa1uje, ko nara\xc5\xa1\xc4\x8da potro\xc5\xa1ena koli\xc4\x8dina te dobrine._NEWLINE_Jevons v nasprotju s klasi\xc4\x8dnimi ekonomisti trdi, da je vrednost delovne sile:\xc2\xa0\xc2\xbb...dolo\xc4\x8dena z vrednostjo produkta in ne obratno, da delovna sila dolo\xc4\x8da vrednost produkta\xc2\xab\n_START_SECTION_\nJevonsovo \xc5\xa1tevilo\n_START_PARAGRAPH_\nV svojem delu Na\xc4\x8dela znanosti je Jevons med drugim zapisal tudi tole:\xc2\xa0\xc2\xbbMar lahko bralec dolo\xc4\x8di dve \xc5\xa1tevili, katerih produkt bo 8616460799? Malo verjetno je, da bo kdorkoli razen mene kadarkoli vedel.\xc2\xab._NEWLINE_To \xc5\xa1tevilo je postalo znano kot Jevonsovo \xc5\xa1tevilo, a mislec se je tokrat zmotil; \xc5\xbee leta 1903 ga je razstavil avstrijski matematik Derrick Norman Lehmer in pozneje na \xc5\xbeepnem kalkulatorju \xc5\xa1e Solomon W. Golomb. Razstaviti se ga da na prafaktorja 89681 in 96079._NEWLINE_\xe2\x80\x83\n_START_SECTION_\nGeometrija\n_START_PARAGRAPH_\nEden od Jevonsovih sodobnikov, Hermann von Helmholtz, se je zanimal za neevklidsko geometrijo, ki sloni na druga\xc4\x8dnih aksiomih kot obi\xc4\x8dajna evklidska geometrija. Prou\xc4\x8deval je dve skupini dvodimenzionalnih bitij, kjer ena skupina \xc5\xbeivi na ploskvi, druga pa na povr\xc5\xa1ini krogle. Zatrjeval je, da ker so ta bitja vpeta v dve dimenziji, bi razvili ravninsko verzijo evklidske geometrije, a ker je narava teh povr\xc5\xa1in razli\xc4\x8dna, bi prispela do dveh zelo razli\xc4\x8dnih verzij te geometrije. Nato je ta argument raz\xc5\xa1iril na tri dimenzije, zabele\xc5\xbeil je, da to postavlja temeljna vpra\xc5\xa1anja o zvezi med prostorsko predstavo in matemati\xc4\x8dno resnico._NEWLINE_Jevons se je na \xc4\x8dlanek skoraj nemudoma odzval. Medtem ko je bil Helmholtz osredoto\xc4\x8den na \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko dojemanje prostora, je bil Jevons osredoto\xc4\x8den na vpra\xc5\xa1anje resnice v geometriji. Jevons se je strinjal, da je Helmholtzev argument prepri\xc4\x8dljiv v konstrukciji situacije kjer evklidovi geometrijski aksiomi ne veljajo, vendar je verjel, da nimajo nobenega vpliva na resnico teh aksiomov. Jevons torej postavi razliko med resnico in uporabnostjo oz. percepcijo (predstavo), namigne da sta ta dva koncepta v geometriji neodvisna._NEWLINE_Jevons ni trdil, da se je geometrija razvila brez kakr\xc5\xa1nekoli obravnave prostorske resni\xc4\x8dnosti. Namesto tega je predlagal, da so njegovi geometri\xc4\x8dni sistemi predstave resni\xc4\x8dnosti, a v bolj temeljnem na\xc4\x8dinu, ki presega kar lahko nekdo dojame o resni\xc4\x8dnosti. Jevons je trdil, da je bila v Helmholtzevem argumentu pomanjkljivost oziroma napaka vezana na koncept o neskon\xc4\x8dno majhnemu (infinitezimalnem). Ta koncept vklju\xc4\x8duje, kako ta bitja razumevajo geometrijo in prostor na zelo majhni ravni, ki ni nujno enaka kot razumevanje, ki ga je Hemlholtz privzel na bolj globalni in \xc5\xa1ir\xc5\xa1i ravni._NEWLINE_Jevons je trdil, da je mogo\xc4\x8de evklidske relacije zmanj\xc5\xa1ati na lokalni ravni v razli\xc4\x8dne scenarije, ki jih je Helmholtz ustvaril in bodo torej ta bitja zmo\xc5\xbena do\xc5\xbeivljati evklidske lastnosti, le v razli\xc4\x8dni obliki. Na primer, Jevons je trdil, da bodo dvodimenzionalna bitja na povr\xc5\xa1ini krogle zmo\xc5\xbeni konstruirati ravnino in tudi sisteme vi\xc5\xa1jih dimenzij in \xc4\x8deprav ne bodo zmogli dojeti takih situacij v resni\xc4\x8dnosti, bi to razkrilo temeljne matemati\xc4\x8dne resnice v njihovem teoreti\xc4\x8dnem obstoju._NEWLINE_1872 je Helmholtz odgovoril Jevonsu, ki je trdil, da je mu spodletelo pokazati, zakaj bi naj bila geometri\xc4\x8dna resnica lo\xc4\x8dena od prostorskega dojemanja. Helmholtz je kritiziral Jevonsovo definicijo resnice, in predvsem izkustveno resnico. Helmholtz je zatrjeval, da bi morala biti razlika med izkustveno in matemati\xc4\x8dno resnico in da te dve verziji resnice nista nujno uskladljivi. Prepir med Helmholtzem in Jevonsom je bil v bistvu mikrokozmos dejavne debate med resnico in dojemanjem v \xc4\x8dasu zametkov neevklidske geometrije konec 19. stoletja.'