b"\n_START_ARTICLE_\nMihail Mihajlovi\xc4\x8d Bahtin\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nBahtin se je rodil leta 1895 v mestu Orjol v Rusiji v premo\xc5\xbeni dru\xc5\xbeini. V otro\xc5\xa1tvu se je z dru\xc5\xbeino preselil v Vilnius in nato v Odeso, kjer je dokon\xc4\x8dal gimnazijo ter se je vpisal na \xc5\xa1tudij zgodovine in filologije na lokalni univerzi. Leto kasneje se je prepisal na univerzo v St. Petersburgu, da bi se pridru\xc5\xbeil svojemu bratu Nikolaju. \xc5\xbde med \xc5\xa1tudijem je za\xc4\x8del z zna\xc4\x8dilnim kriti\xc4\x8dnim pristopom obravnavati sprejete ideje in koncepte, nanj pa so mo\xc4\x8dno vplivali klasi\xc4\x8dni avtorji kot so T.S. Zielinski, Friedrich Nietzsche in Georg Hegel.\n_START_SECTION_\nKariera\n_START_PARAGRAPH_\nPo kon\xc4\x8danem \xc5\xa1tudiju leta 1918, je Bahtin dve leti delal kot u\xc4\x8ditelj, preden se je preselil v Vitebsk (tudi \xe2\x80\x9cVitsebsk\xe2\x80\x9d, dan. Belorusija), ki je bil kot regionalno kulturno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de idealen za Bahtina in druge izobra\xc5\xbeence, ki so tam prirejali mnoga sre\xc4\x8danja, predavanja in debate. V mestu Vitebsk je Bahtin med drugim spoznal svojo \xc5\xbeeno Eleno Aleksandrovo Okolovi\xc4\x8d in se poro\xc4\x8dil leta 1921. V letih po \xc5\xa1tudiju je s svojimi privr\xc5\xbeenci oblikoval t. i. Bahtinov krog, ki so ga med drugim sestavljali L. Pumpianski, V. N. Volo\xc5\xa1inov, I. I. Sollertinski in P. N. Medvedjev. \xc4\x8clani skupine so razpravljali o temah, kot so vpliv Ruske revolucije na \xc5\xbeivljenje sovjetskih dr\xc5\xbeavljanov in vloga socialnih razmer v pomenu umetni\xc5\xa1kih oz. literarnih del. O svojih filozofskih ter literarnih idejah je Bahtin za\xc4\x8del tudi pisati. Leta 1919 je objavil svoje prvo delo, moralno-filozofski \xc4\x8dlanek Umetnost in odgovornost. Naslednje delo je izdal \xc5\xa1ele deset let kasneje._NEWLINE_Med letoma 1924 in 1929 je \xc5\xbeivel v Leningradu. V tem \xc4\x8dasu je nadaljeval sre\xc4\x8danja s svojim krogom, svoja dela pa se odlo\xc4\x8dil deliti z javnostjo. Leta 1929 je objavil svoje prvo ve\xc4\x8dje delo, naslovljeno Problemi poetike Dostojevskega, v katerem je definiral pojem dialogizma, ki velja za enega njegovih najpomembnej\xc5\xa1ih konceptov. Kmalu po izidu dela, je bil obto\xc5\xbeen prepovedanega sodelovanja s skrivnimi gibanji Ruske pravoslavne Cerkve. Ali je bila obto\xc5\xbeba resni\xc4\x8dna, ali je slu\xc5\xbeila le kot orodje za uti\xc5\xa1anje Bahtinovih idej je \xc5\xa1e zmeraj neznano. Bahtin je bil posledi\xc4\x8dno obsojen na izgnanstvo v Sibirijo, vendar je bila na podlagi njegovega slabega zdravja kazen zni\xc5\xbeana na \xc5\xa1estletno izgnanstvo v Kazahstan. Leta 1930 se je tako preselil v kazahstansko mesto Kustani. Uspel si je pridobiti pravico lastne izbire zaposlitve (izgnancem je bilo delovno mesto v ve\xc4\x8dini dolo\xc4\x8deno s strani vlade) in za\xc4\x8del delati kot ra\xc4\x8dunovodja v lokalni vladni pisarni. V \xc4\x8dasu izgnanstva je \xc5\xa1e naprej pisal spise, iz javne sfere pa se je v ve\xc4\x8dini umaknil._NEWLINE_Leta 1936 se je vrnil v Rusijo. Najprej se je nastanil v mestu Saransk, kjer je u\xc4\x8dil na Mordovijskem Pedago\xc5\xa1kem in\xc5\xa1titutu, leto kasneje pa se je premaknil v Savelovo, mesto le okoli 100 kilometrov oddaljeno od Moskve. Zaradi neposredne bli\xc5\xbeine prestolnici, se je Bahtin lahko ponovno za\xc4\x8del udejanjati v javnih akademskih krogih. V tem \xc4\x8dasu je bilo za objavo sprejetih kar nekaj njegovih spisov, a mu je na koncu izdajo v skladu s predhodnimi izku\xc5\xa1njami onemogo\xc4\x8dila zunanja sila. Tokrat je bil to za\xc4\x8detek druge svetovne vojne. Leta 1938 je moral Bakhtin zaradi poslab\xc5\xa1anja bolezni kosti (osteomielitis) prestati amputacijo desne noge. Po operaciji se mu je zdravstveno stanje kmalu za\xc4\x8delo bolj\xc5\xa1ati, kar je v Bahtinu spro\xc5\xbeilo obdobje produktivnosti._NEWLINE_Leta 1940 se je prvi\xc4\x8d preselil v Moskvo. V Moskvi je pou\xc4\x8deval na Gorkijevem in\xc5\xa1titutu za svetovno literaturo, kjer je tudi dokon\xc4\x8dal svojo disertacijo o francoskem satiriku Francoisu Rabelaisu (16. stol.). To delo je bilo kasneje raz\xc5\xa1irjeno in leta 1965 objavljeno pod imenom Rabelais in njegov svet. Velja za eno njegovih najpomembnej\xc5\xa1ih in najvplivnej\xc5\xa1ih del, saj v njih definira t. i. teorijo karnevala in jo dokazuje na primeru Rabelaisovih del. Bahtinova disertacija pa je sprva prejela me\xc5\xa1ane odzive, zaradi \xc4\x8desar mu je bil doktorat zavrnjen (podeljen mu je bil nekoliko ni\xc5\xbeji naziv). V letu 1945 je bil povabljen nazaj na Pedago\xc5\xa1ki in\xc5\xa1titut v Savelovem, kjer je zasedel mesto vodje literarnega oddelka ter kasneje postal predsednik Oddelka ruske in svetovne literature. Kljub visokem polo\xc5\xbeaju pa so bila Bahtinova dela \xc5\xa1e dolgo slabo poznana zunaj njegovih krogov. Zanimanje za njegove ideje s strani mladih intelektualcev se je razcvetelo \xc5\xa1ele v 60-ih, kar je pripeljalo do obnovljenih izdaj Bahtinovih del (Kritika poetike Dostojevskega v letu 1963). Ob po\xc4\x8dasnem nara\xc5\xa1\xc4\x8danju prepoznavnosti je Bahtin nadaljeval s pisanjem vse do leta 1969, ko se je zaradi slabega zdravja upokojil in se spet preselil v Moskvo. V Moskvi je tokrat ostal do smrti 7. marca 1975._NEWLINE_Po njegovi smrti so se njegove ideje postopoma raz\xc5\xa1irile po svetu in mo\xc4\x8dno vplivale na mnoge izobra\xc5\xbeence na razli\xc4\x8dnih podro\xc4\x8djih humanistike.\n_START_SECTION_\nK filozofiji dejanja\n_START_PARAGRAPH_\nK filozofiji dejanja (\xd0\x9a \xd1\x84\xd0\xb8\xd0\xbb\xd0\xbe\xd1\x81\xd0\xbe\xd1\x84\xd0\xb8\xd0\xb8 \xd0\xbf\xd0\xbe\xd1\x81\xd1\x82\xd1\x83\xd0\xbf\xd0\xba\xd0\xb0) je bila prvi\xc4\x8d objavljena v ZSSR leta 1986. Rokopis, napisan med letoma 1919 in 1921, ni bil ohranjen v celoti, zaradi \xc4\x8desar se ta filozofski esej danes smatra za fragment nedokon\xc4\x8danega dela. K filozofiji dejanja obsega zgolj uvod (katerega prvih nekaj strani manjka) in prvi del (izmed \xc5\xa1tirih) celotnega besedila. Prvi del eseja obravnava analizo storjenih del ali dejanj, ki tvorijo dejanski svet; \xe2\x80\x9csvet dejansko do\xc5\xbeivet, ne pa zgolj predstavljiv svet\xe2\x80\x9d. Za tri nadaljnje in nedokon\xc4\x8dane dele je Bahtin v uvodu napovedal, katere teme bo obravnaval. V drugem delu naj bi obravnaval estetsko dejavnost in etiko umetni\xc5\xa1kega ustvarjanja, v tretjem etiko politi\xc4\x8dnega delovanja, in v \xc4\x8detrtem religijo._NEWLINE_To delo je eno izmed Bahtinovih zgodnjih del v povezavi z etiko in estetiko. V njem postavi tri trditve o priznanju edinstvenosti udele\xc5\xbebe v 'biti': 1. Jaz sem hkrati aktivno in pasivno udele\xc5\xbeen v 'biti'. 2. Moja edinstvenost je dana, ampak hkrati obstaja samo do te mere, do katere svojo edinstvenost konkretizirati (torej je v storjenih delih in dejanjih, ki jih je \xc5\xa1e potrebno dose\xc4\x8di). 3. Zato, ker sem dejanski in nezamenljiv, moram svojo edinstvenost konkretizirati._NEWLINE_Bahtin \xc5\xa1e doda, da \xe2\x80\x9cJe v odnosu s celotno dejansko enotnostjo, da moja edinstvena misel izvira iz mojega edinstvenega mesta v 'biti'.\xe2\x80\x9d Obravnava koncept morale, pri \xc4\x8demer pripi\xc5\xa1e prevladujo\xc4\x8do legalisti\xc4\x8dno predstavo \xc4\x8dlove\xc5\xa1kim moralnim dejanjem. Po Bahtinu posameznik ne more ohraniti nevtralnosti proti moralnim in eti\xc4\x8dnim zahtevam, ki se ka\xc5\xbeejo kot glas zavesti._NEWLINE_V tem delu Bahtin tudi vpelje \xe2\x80\x9carhitektonski\xe2\x80\x9d oz. shematski model \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke psihe, ki sestoji iz treh delov: \xe2\x80\x9cjaz-za-sebe\xe2\x80\x9d, \xe2\x80\x9cjaz-za-ostale\xe2\x80\x9d, in \xe2\x80\x9costali-za-mene\xe2\x80\x9d. Jaz-za-sebe je nezanesljiv vir identitete in Bahtin trdi, da je jaz-za-druge tisti, prek katerega ljudje razvijejo ob\xc4\x8dutek identitete, saj slu\xc5\xbei kot zdru\xc5\xbeitev pogledov drugih name. Nasprotno, drugi-za-mene opisuje, kako drugi vklju\xc4\x8dijo moje dojemanje njih v svoje identitete. Identiteta, kot jo Bahtin opisuje tukaj, ne pripada le posamezniku, temve\xc4\x8d si jo delijo vsi.\n_START_SECTION_\nProblemi poetike Dostojevskega: ve\xc4\x8dglasje in nedokon\xc4\x8dljivost\n_START_PARAGRAPH_\nV delu Problemi poetike Dostojevskega (\xd0\x9f\xd1\x80\xd0\xbe\xd0\xb1\xd0\xbb\xd0\xb5\xd0\xbc\xd1\x8b \xd1\x82\xd0\xb2\xd0\xbe\xd1\x80\xd1\x87\xd0\xb5\xd1\x81\xd1\x82\xd0\xb2\xd0\xb0 \xd0\x94\xd0\xbe\xd1\x81\xd1\x82\xd0\xbe\xd0\xb5\xd0\xb2\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xbe\xd0\xb3\xd0\xbe) se Bahtin odmakne od svojih zgodnjih filozofskih idej in proti ideji dialoga. V njem predstavi tri pomembne koncepte._NEWLINE_Prvi je koncept nedokon\xc4\x8dljivega sebstva: nekega posameznika ni mogo\xc4\x8de povsem razumeti, poznati, ali ozna\xc4\x8diti. \xc4\x8ceprav je mo\xc5\xbeno ljudi razumeti in jih obravnavati, kot da bi bili popolnoma znani, Bahtinovo pojmovanje nedokon\xc4\x8dljivosti dopu\xc5\xa1\xc4\x8da mo\xc5\xbenost, da se oseba spremeni._NEWLINE_Druga je ideja odnosa med posameznikom in ostalimi. Trdi, da je vsak posameznik pod neizogibnim vplivom ostalih, in posledi\xc4\x8dno za noben glas ne moremo trditi, da je izoliran od ostalih. Kot taka, se Bahtinova filozofija mo\xc4\x8dno ozira na vpliv ostalih na posameznika, ne zgolj v smislu kak\xc5\xa1na neka oseba je, ampak tudi v tem, kako razmi\xc5\xa1lja in vidi sama sebe._NEWLINE_Kot tretje je Bahtin v delih Dostojevskega na\xc5\xa1el pravi prikaz \xe2\x80\x9cpolifonije\xe2\x80\x9d (tj. ve\xc4\x8dglasja). Vsaka oseba v njegovih delih predstavlja glas, ki govori sam zase, razli\xc4\x8den od ostalih. Ta ideja ve\xc4\x8dglasja je povezana s konceptoma nedokon\xc4\x8dljivosti ter \xe2\x80\x9csebe-in-ostalih\xe2\x80\x9d, kajti nedokon\xc4\x8dljivost posameznikov je tista, ki ustvari pravo ve\xc4\x8dglasje._NEWLINE_Bahtin je v tem delu tudi na kratko orisal ve\xc4\x8dglasni koncept resnice. Kritiziral je predpostavko, da mora biti pri nestrinjanju med dvema osebama vsaj ena zagotovo v zmoti. Za Bahtina, resnica ni neka trditev ali stavek, ampak skupek medsebojno obravnavanih, \xc4\x8deprav nasprotujo\xc4\x8dih si in protislovnih, trditev. Po njegovem resnice ne more izrekati en sam posameznik. S tem pa ni \xc5\xbeelel povedati, da ve\xc4\x8d glasov nosi delne resnice, ki dopolnjujejo ena drugo. Obojestransko obravnavanje trditev znotraj okvirjev resni\xc4\x8dnega dogodka naj bi bilo po njegovem tisto, kar lo\xc4\x8di resnico od neresnice.\n_START_SECTION_\nRabelais in njegov svet: karneval in groteska\n_START_PARAGRAPH_\nDelo Rabelais in njegov svet (prvotno Rabelais in ljudska kultura srednjega veka in renesanse, \xd0\xa2\xd0\xb2\xd0\xbe\xd1\x80\xd1\x87\xd0\xb5\xd1\x81\xd1\x82\xd0\xb2\xd0\xbe \xd0\xa4\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xbd\xd1\x81\xd1\x83\xd0\xb0 \xd0\xa0\xd0\xb0\xd0\xb1\xd0\xbb\xd0\xb5 \xd0\xb8 \xd0\xbd\xd0\xb0\xd1\x80\xd0\xbe\xd0\xb4\xd0\xbd\xd0\xb0\xd1\x8f \xd0\xba\xd1\x83\xd0\xbb\xd1\x8c\xd1\x82\xd1\x83\xd1\x80\xd0\xb0 \xd1\x81\xd1\x80\xd0\xb5\xd0\xb4\xd0\xbd\xd0\xb5\xd0\xb2\xd0\xb5\xd0\xba\xd0\xbe\xd0\xb2\xd1\x8c\xd1\x8f \xd0\xb8 \xd0\xa0\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xb5\xd1\x81\xd1\x81\xd0\xb0\xd0\xbd\xd1\x81\xd0\xb0) je osnovano na delih francoskega renesan\xc4\x8dnega pisatelja Fran\xc3\xa7oisa Rabelaisa. V njem Bahtin preu\xc4\x8duje kulturne in politi\xc4\x8dne hierarhije v evropski dru\xc5\xbebi v \xc4\x8dasu poznega srednjega veka in zgodnje renesanse. Predpostavi, da je ljudska kultura sprejemala prvoten na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja, ki poudarja skupinski na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja in dela, kar pa nasprotuje nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8di mo\xc4\x8di osrednje oblasti in sloju aristokracije. Napetost med \xe2\x80\x9curadnim\xe2\x80\x9d svetom mo\xc4\x8di, oblastjo in religijo, ter neopa\xc5\xbeenim svetom ljudske kulture se je, po Bahtinu, lahko izra\xc5\xbeala le v okolju karnevala - prazni\xc4\x8dnem vzdu\xc5\xa1ju, v katerem je bilo vse sveto in mogo\xc4\x8dno podvr\xc5\xbeeno zasmehovanju in satiri, \xc4\x8dasu, v katerem so vse meje za\xc4\x8dasno razpu\xc5\xa1\xc4\x8dene. Bahtin zasledi tak karnevalski prevrat v Rabelaisovih romanih, ki ga ozna\xc4\x8duje kot znanilca moderne dobe in mu pripisuje novo filozofijo zgodovine.\n_START_SECTION_\nSporna dela\n_START_PARAGRAPH_\nNekatera dela, ki nosijo imena Bahtinovih tesnih prijateljev V. N. Volo\xc5\xa1inova in P. N. Medvedjeva, zmotno pripisujejo Bahtinu - predvsem Marksizem in filozofija jezika ter Formalna metoda v literarni vedi. Te trditve izvirajo iz zgodnjih 70. let, vendar pa danes ve\xc4\x8dina priznava Volo\xc5\xa1inova in Medvedjeva kot prava avtorja teh del. \xc4\x8ceprav je Bahtin nedvoumno vplival na njuna dela in je morda celo pomagal pri njihovem nastanku, pa je danes jasno, da \xc4\x8de bi bilo treba pripisati avtorstvo teh dveh del eni osebi, bi morala Volo\xc5\xa1in in Medvedjev nedvoumno dobiti zasluge._NEWLINE_Le redka Bahtinova so bila objavljena v svoji originalni obliki za \xc4\x8dasa njegovega \xc5\xbeivljenja, zaradi \xc4\x8desar \xc5\xa1e danes ni to\xc4\x8dno znano, v kateri disciplini je ustvarjal (je bil filozof ali literarni kritik?), kako periodizirati njegova dela, in katera dela je sploh napisal."