b'\n_START_ARTICLE_\nHermann Weyl\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nGimnazijo Christianeum je obiskoval v Altoni v Hamburgu, kjer je \xc5\xbee tam opozoril na svoj matemati\xc4\x8dni dar. Ravnatelj Hilbert, ga je napotil v G\xc3\xb6ttingen k svojemu bratrancu v uk. Med letoma 1904 in 1908 je \xc5\xa1tudiral matematiko in fiziko v G\xc3\xb6ttingenu in M\xc3\xbcnchnu. Leta 1908 je doktoriral pod Hilbertovim mentorstvom z dizertacijo Singularne integralske ena\xc4\x8dbe s posebnim upo\xc5\xa1tevanjem Fourierovih integralskih izrekov (Singul\xc3\xa4re Integralgleichungen mit besonder Ber\xc3\xbccksichtigung des Fourierschen Integraltheorems). Leta 1910 je habilitiral v privatnega docenta s temo O navadnih diferencialnih ena\xc4\x8dbah s singularnostmi in pripadajo\xc4\x8dimi razvoji poljubnih funkcij (\xc3\x9cber gew\xc3\xb6hnliche Differentialgleicklungen mit Singularit\xc3\xa4ten und die zugeh\xc3\xb6rigen Entwicklungen willk\xc3\xbcrlicher Funktionen). Ob Hilbertu in Kleinu je postal eden vodilnih tedanjih matematikov. V G\xc3\xb6ttingenu je ostal do leta 1913, ko se je preselil v Z\xc3\xbcrich. Tam je na politehni\xc5\xa1ki visoki \xc5\xa1oli (ETH) prevzel katedro za geometrijo. V tem \xc4\x8dasu je na ETH delal Einstein in razdeloval podrobnosti splo\xc5\xa1ne teorije relativnosti. Weyl in Einstein sta postala prijatelja. Einstein je na Weyla trajno vplival, saj se je nadvse navdu\xc5\xa1il nad matemati\xc4\x8dno fiziko in diferencialno geometrijo. Leta 1918 je objavil svoje vplivno delo Prostor, \xc4\x8das, snov (Raum, Zeit, Materie) o splo\xc5\xa1ni teoriji relativnosti. V letu 1921 je sre\xc4\x8dal Schr\xc3\xb6dingerja, ki je tedaj postal redni profesor na Univerzi v Z\xc3\xbcrichu. Postala sta dobra prijatelja._NEWLINE_Med letoma 1928 in 1929 je bil Weyl gostujo\xc4\x8di profesor na Univerzi Princeton. Najprej je zavrnil povabilo, da bi se vrnil v G\xc3\xb6ttingen, kjer bi nasledil Kleina. Od leta 1930 je predaval na Univerzi v G\xc3\xb6ttingenu, kjer je prevzel za Hilbertom, ki je od\xc5\xa1el v pokoj, vodstvo matemati\xc4\x8dnega in\xc5\xa1tituta. Tukaj je vzdr\xc5\xbeal do leta 1933. Tega leta je za mnogimi svojimi kolegi in za Einsteinom emigriral v ZDA, \xc5\xa1e posebej zato, ker je bila njegova \xc5\xbeena judinja. V ZDA je do upokojitve leta 1951 deloval na novoustanovljenem In\xc5\xa1titutu za vi\xc5\xa1ji \xc5\xa1tudij. Po upokojitvi je bil do smrti \xc4\x8dastni \xc4\x8dlan In\xc5\xa1tituta. Do konca \xc5\xbeivljenja je ve\xc4\x8dino \xc4\x8dasa pre\xc5\xbeivel z \xc5\xbeeno v Z\xc3\xbcrichu, \xc4\x8deprav se je vsako leto za nekaj mesecev vra\xc4\x8dal v Princeton._NEWLINE_Pomembna so njegova dela iz teorije grup (posebno glede na uporabo v fiziki), nadalje dela iz teorije \xc5\xa1tevil glede na aditivno teorijo \xc5\xa1tevil (Weylova vsota) in \xc5\xa1e dela iz teorije diferencialnih in integralskih ena\xc4\x8db. Znan je tudi v fizikalni kozmologiji kjer je s svojim postulatom vpeljal vrsto kozmolo\xc5\xa1kega na\xc4\x8dela._NEWLINE_Weyl je pisal s knji\xc5\xbeevnim, skoraj pesni\xc5\xa1kim slogom, ki ni prestal tudi z nujnim prehodom na angle\xc5\xa1\xc4\x8dino. V svojem uvodu v Klasi\xc4\x8dne grupe iz leta 1939 je v svojem obi\xc4\x8dajnem zanosu zapisal, \xc2\xbbda so bogovi nalo\xc5\xbeili mojemu pisanju jarem tujega jezika, ki ga ob moji zibelki niso peli,\xc2\xab\xc2\xa0itd. Po njem \xc2\xbbizra\xc5\xbeanje in oblika pomenita skoraj ve\xc4\x8d kot znanje.\xc2\xab_NEWLINE_Iz prvega zakona s Helene Joseph iz Maklenburga, filozofinjo in prevajalko \xc5\xa1panske knji\xc5\xbeevnosti, je imel Weyl dva sinova, Fritza Joachima (1915\xe2\x80\x931977), ki je tudi sam postal matematik, in Michaela. Po smrti njegove prve \xc5\xbeene leta 1948 se je Weyl leta 1950 o\xc5\xbeenil z Elleno B\xc3\xa4r iz Z\xc3\xbcricha. Najbolj znani Weylovi u\xc4\x8denci so: Weinstein, Mohr, Mac Lane in Gentzen._NEWLINE_Matematika ga je zanimala in mamila na vso mo\xc4\x8d na \xc5\xa1iroko in vsak ko\xc5\xa1\xc4\x8dek te pisane \xc5\xa1irine je obogatil. V teoriji analiti\xc4\x8dnih funkcij je zgradil sodoben pogled na Riemannove ploskve, v teoriji \xc5\xa1tevil je kot mo\xc4\x8dno orodje uporabil trigonometri\xc4\x8dne vrste, po svoje se je lotil robnih nalog in integralskih ena\xc4\x8db, skupaj z Broewerjem je zaoral novo brazdo v osnove matematike, intuicionizem, ki priznava izklju\xc4\x8dno samo konstruktivne dokazovalne postopke. Ukvarjal se je s problemi samopodobnosti fraktalnih mno\xc5\xbeic. Leta 1917, eno leto po nastanku je \xc5\xbee predaval o splo\xc5\xa1ni teoriji relativosti._NEWLINE_Weyl je zelo dobro poznal in cenil Plemlja. 21. januarja 1952 mu je v pismu med drugim zapisal: \xc2\xbbZelo sem vesel, da sem po dolgih letih spet sli\xc5\xa1al o Vas. Od tedaj, od na\xc5\xa1e skupne matemati\xc4\x8dne mladosti, ko ste objavili \xc4\x8dudovito razpravo o Riemannovem problemu o monodromiji in nagrajeni spis o potencialni teoriji, sem Va\xc5\xa1 veliki ob\xc4\x8dudovalec. Upam, da ste v dobrem zdravju.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nTemelji matematike\n_START_PARAGRAPH_\nV delu Kontinuum iz leta 1918 je Weyl razvil logiko predikativne analize s pomo\xc4\x8djo ni\xc5\xbejih nivojev Russllove razvejane teorije tipov. Ve\xc4\x8dino klasi\xc4\x8dnega ra\xc4\x8duna je lahko razvil brez aksioma izbire ali dokaza s protislovjem in se ognil Cantorjevim neskon\xc4\x8dnim mno\xc5\xbeicam. V tem obdobju se je Weyl prizival na radikalni konstruktivizem nem\xc5\xa1kega romanti\xc4\x8dnega, subjektivnega idealista Fichteja._NEWLINE_Kmalu po objavi Kontinuuma se je Weyl popolnoma obrnil k Brouwerjevemu intuicionizmu. V Kontinuumu konstruktabilne to\xc4\x8dke obstajajo kot diskretne entitete. \xc5\xbdelel je kontinuum, ki ne bi bil le skupek to\xc4\x8dk. Napisal je polemi\xc4\x8den \xc4\x8dlanek, v katerem je zase in za Brouwerja napisal: \xc2\xbbMidva sva revolucija\xc2\xab. \xc4\x8clanek je bil veliko bolj vpliven pri \xc5\xa1irjenju intuicionizma kot pa izvirna Brouwerjeva dela sama._NEWLINE_P\xc3\xb3lya in Weyl sta med sre\xc4\x8danjem matematikov v Z\xc3\xbcrichu (9. februarja 1918) stavila o prihodnji usmeritvi matematike. Weyl je napovedal, da bodo naslednjih 20 let matematiki spoznali popolno nedolo\xc4\x8denost pojmov, kot so: realna \xc5\xa1tevila, mno\xc5\xbeice in \xc5\xa1tevnost, ter naprej, da je vpra\xc5\xa1anje o pravilnosti ali nepravilnosti zna\xc4\x8dilnosti najmanj\xc5\xa1e zgornje meje realnih \xc5\xa1tevil prav tako pomembno kot vpra\xc5\xa1anje o resni\xc4\x8dnosti Heglovih temeljnih trditev o filozofiji narave. Vsak odgovor na tak\xc5\xa1no vpra\xc5\xa1anje bi bil nepreverljiv, nepovezan z izkustvom, in zaradi tega nesmiseln. Gurevich je leta 1995 na ETH na\xc5\xa1el to\xc4\x8den zapis o stavi. Prijateljska stava se je kon\xc4\x8dala leta 1937. Za zmagovalca so proglasili P\xc3\xb3lyo, pri \xc4\x8demer je bil G\xc3\xb6del druga\xc4\x8dnega mi\xc5\xa1ljenja. \xc4\x8ceprav je Weyl priznal poraz, tudi s P\xc3\xb3lyevo odobritvijo ni mogel o tem objaviti oglas v letniku Nem\xc5\xa1kega matemati\xc4\x8dnega dru\xc5\xa1tva, kot je bilo navedeno v stavi.  _NEWLINE_\xc4\x8cez nekaj let se je Weyl odlo\xc4\x8dil, da Brouwerjev intuicionizem preve\xc4\x8d omejuje matematiko, kot so govorili tudi kritiki. \xc2\xbbKrizni\xc2\xab\xc2\xa0\xc4\x8dlanek je vznemiril Weylovega formalisti\xc4\x8dnega u\xc4\x8ditelja Hilberta. V poznih 1920-ih je Weyl delno pomiril svoja stali\xc5\xa1\xc4\x8da s Hilbertom._NEWLINE_Pribli\xc5\xbeno po letu 1928 se je Weyl verjetno odlo\xc4\x8dil, da matemati\xc4\x8dni intuicionizem ni zdru\xc5\xbeljiv z njegovim navdu\xc5\xa1enjem za Husserlovo fenomenolo\xc5\xa1ko filozofijo, kot je mislil prej. V zadnjih desetletjih \xc5\xbeivljenja je Weyl poudarjal razumevanje matematike kot \xc2\xbbsimboli\xc4\x8dno konstrukcijo\xc2\xab\xc2\xa0in pre\xc5\xa1el na stali\xc5\xa1\xc4\x8de bli\xc5\xbeje ne samo Hilbertu, ampak tudi Cassirerju. Weyl pa je sicer redko navajal Cassirerja. Pisal je le kratke \xc4\x8dlanke in odlomke, ter pojasnjeval svoje stali\xc5\xa1\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nNagrade\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1927 je za svoje delo na podro\xc4\x8dju geometrije prejel nagrado Loba\xc4\x8devskega.\n_START_SECTION_\nPoimenovanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo njem se imenuje udarni krater Weyl na oddaljeni strani Lune in asteroid glavnega pasu 32267 Hermannweyl.'