b'\n_START_ARTICLE_\nRimski akvadukt\n_START_PARAGRAPH_\nRimljani so po vsej svoji republiki in kasneje cesarstvu zgradili akvadukte (vodovode), da bi v mesta pripeljali vodo iz zunanjih virov. Akvadukti so zagotavljali vodo za javna kopali\xc5\xa1\xc4\x8da, javna strani\xc5\xa1\xc4\x8da, fontane in zasebna gospodinjstva, pa tudi za rudarstvo, mline, kmetije in vrtove._NEWLINE_Akvadukti so prena\xc5\xa1ali vodo samo preko gravitacije, ob rahlem splo\xc5\xa1nem nagibu navzdol znotraj kanalov iz kamna, opeke ali betona. Ve\xc4\x8dina kanalov je bila zakopana pod zemljo in je sledila obrisom terena; ovire (vrhove) so zaob\xc5\xa1li ali, manj pogosto, zgradili predore. Kjer so naleteli na doline ali ni\xc5\xbeine, je bil akvadukt name\xc5\xa1\xc4\x8den na most ali pa se je njegova vsebina natakala v visokotla\xc4\x8dne svin\xc4\x8dene, kerami\xc4\x8dne ali kamnite cevi in se naprej pretakala preko sifonov. Ve\xc4\x8dina sistemov sistemov je imela sedimentacijske zbiralnike, ki so pripomogli k zmanj\xc5\xa1anju koli\xc4\x8dine naplavljenih odpadkov. Zapornice in castella aquae (distribucijski zbiralniki) sta regulirala oskrbo posameznih lokacij. V mestih je odto\xc4\x8dna voda iz akvaduktov pre\xc4\x8distila kanalizacijo in odto\xc4\x8dne kanale._NEWLINE_Prvi akvadukt v Rimu je bil zgrajen leta 312 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem in je na mestni trg za govedo pripeljal vodo v vodnjak. Do 3. stoletja na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja je imelo mesto enajst akvaduktov, ki so oskrbovali ve\xc4\x8d kot milijon prebivalcev v ekstravagantnem gospodarstvu; ve\xc4\x8dina vode je oskrbovala \xc5\xa1tevilna javna kopali\xc5\xa1\xc4\x8da v mestu. Mesta in kraji po vsem rimskem imperiju so posnemali ta model in financirali akvadukte kot predmete javnega interesa in dr\xc5\xbeavljanskega ponosa, \xc2\xbbdrago, a potrebno razko\xc5\xa1je, za katerega bi si lahko in so si prizadevali\xc2\xab. _NEWLINE_Ve\xc4\x8dina rimskih akvaduktov se je izkazala za zanesljive in trajne; nekateri so se ohranili do zgodnjega modernega obdobja, nekateri pa se \xc5\xa1e vedno delno uporabljajo. Vitruvij je v svojem delu De Architectura (1. st. pr. n. \xc5\xa1t.) opisal geodetske in gradbene metode. General Frontinus podrobneje opisuje v svojem uradnem poro\xc4\x8dilu o te\xc5\xbeavah, uporabi in zlorabah javnih vodovodnih omre\xc5\xbeij. Med vidne primere arhitekture akvaduktov spadajo podporni stebri akvadukta v Segoviji in cisterne Konstantinopla.\n_START_SECTION_\nOzadje\n_START_PARAGRAPH_\nPred razvojem tehnologije gradnje akvaduktov so se Rimljani, tako kot ve\xc4\x8dina njihovih sodobnikov v anti\xc4\x8dnem svetu, zana\xc5\xa1ali na lokalne vodne vire, kot so izviri in potoki, dopolnjeni s podtalnico iz zasebnih ali javnih vrtin in s sezonsko de\xc5\xbeevnico, ki se je zbirala iz streh v posode za shranjevanje in zbiralnike . Zana\xc5\xa1anje starih skupnosti na take vodne vire je omejilo njihovo potencialno rast. Rimski akvadukti niso bili strogo rimski izumi - njihovi in\xc5\xbeenirji so bili seznanjeni s tehnologijami za upravljanje z vodo pri Etru\xc5\xa1\xc4\x8danih in Stari Grki|Grkih]] - vendar so se izkazali za vidno uspe\xc5\xa1ne. Do zgodnje imperialne dobe so mestni akvadukti oskrbovali ve\xc4\x8d kot milijon prebivalcev, ekstravagantna oskrba z vodo pa je postala temeljni del rimskega \xc5\xbeivljenja . Odtok vode iz akvadukta je \xc4\x8distil mestno kanalizacijo. Voda iz akvadukta je bila uporabljena tudi za oskrbo vil, okrasnih mestnih in primestnih vrtov, trgov, kmetij in kmetijskih posestev, ki so bili jedro rimskega gospodarstva in bogastva .\n_START_SECTION_\nRimski akvadukti\n_START_PARAGRAPH_\nRim je imel na svojih obodnih zidovih ve\xc4\x8d izvirov, toda podzemna voda je bila znana kot neprimerna; voda iz reke Tiber je bila mo\xc4\x8dno prizadeta zaradi onesna\xc5\xbeenja in bolezenskih klic. Povpra\xc5\xa1evanje mesta po vodi je do leta 312 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem verjetno \xc5\xbee davno preseglo lokalne zaloge, ko je prvi mestni akvadukt Aqua Appia naro\xc4\x8dil cenzor Apij Klavdij Kek. Aqua Appia je bil en od dveh ve\xc4\x8djih javnih projektov tistega \xc4\x8dasa; drug je bila voja\xc5\xa1ka cesta med Rimom in Capuo, prva etapa tako imenovane Apijeve ceste (Via Appia). Oba projekta sta imela pomembno strate\xc5\xa1ko vrednost, saj je tretja Samnitejska vojna v tem obdobju trajala \xc5\xbee trideset let. Cesta je omogo\xc4\x8dala hitro gibanje vojske in po zaslugi ali sre\xc4\x8dnem naklju\xc4\x8dju je ve\xc4\x8dina Aqua Appie tekla znotraj zakopanega kanala, relativno varnega pred napadom. Napajal jo je izvir 16,4 km iz Rima in imel padec 10 metrov na svoji dol\xc5\xbeini, da bi vsak dan pripelajl pribli\xc5\xbeno 75.500 kubi\xc4\x8dnih metrov vode v vodnjak na rimskem trgu goveda, Forum Boarium, enem najni\xc5\xbejih javnih trgov v mestu. _NEWLINE_Drugi akvadukt, Aqua Anio Vetus, je bil naro\xc4\x8den pribli\xc5\xbeno \xc5\xa1tirideset let kasneje, financiran s pomo\xc4\x8djo zakladov, zase\xc5\xbeenih v Piru v Epirju. Njegov pretok je bil ve\xc4\x8d kot dvakrat ve\xc4\x8dji od pretoka Aqua Appia in je vstopil v mesto na dvignjenih lokih, in je oskrboval z vodo vi\xc5\xa1je predele mesta._NEWLINE_Leta 145 pr. n. \xc5\xa1t. je mesto ponovno preraslo svoje skupne zaloge. Uradna komisija je ugotovila, da so akvaduktni kanali razpadli, njihova voda je bila iz\xc4\x8drpana zaradi uhajanja in nezakonitega iztoka. Pretor Quintus Marcius Rex jih je obnovil in uvedel tretjo, bolj zdravo oskrbo, Aqua Marcia, najdalj\xc5\xa1i rimski akvadukt in dovolj mo\xc4\x8dan za oskrbo Kapitolskega gri\xc4\x8da. Dela so stala 180.000.000 sestercev in so trajala dve leti. [8] Ker se je povpra\xc5\xa1evanje \xc5\xa1e pove\xc4\x8dalo, je bilo zgrajenih \xc5\xa1e ve\xc4\x8d akvaduktov, vklju\xc4\x8dno z Aqua Tepula leta 127 pr. n. \xc5\xa1t. in Aqua Julia v letu 33 pr. n. \xc5\xa1t. Programi gradnje akvaduktov so dosegli vrhunec v cesarskem obdobju. Avgustova vladavina je izvedla gradnjo akvadukta Aqua Virgo in kratkega Aqua Alsietina, ki je polnil umetno jezero Trastevere z vodo za uprizoritev morskih bojev za zabavo prebivalstva. Drugi kratek Avgustov akvadukt Aqua Marcia je polnil z vodo odli\xc4\x8dne kakovosti. [9] Cesar Kaligula je dodal ali za\xc4\x8del dva akvadukta, ki ju je dokon\xc4\x8dal njegov naslednik Klavdij; 69 km dolg Aqua Claudia, ki je dajal vodo dobre kakovosti, vendar je bil ve\xc4\x8dkrat neuspe\xc5\xa1en in Anio Novus, najvi\xc5\xa1ji od vseh rimskih akvaduktov in eden od najbolj zanesljivih, vendar nagnjenih k blatnim, obarvanim vodam, zlasti po de\xc5\xbeju, kljub uporabi usedalnih rezervoarjev.  _NEWLINE_Ve\xc4\x8dina rimskih akvaduktov je \xc4\x8drpala iz razli\xc4\x8dnih izvirov v dolini in visokogorju reke Anio, danes reke Aniene, vzhodno od Tibere. Kompleksni sistem akvaduktnih vozli\xc5\xa1\xc4\x8d, pritokov in distribucijskih rezervoarjev je oskrboval vse dele mesta. Trastevere, mestno obmo\xc4\x8dje zahodno od Tibere, je bilo v glavnem podprto z raz\xc5\xa1iritvijo ve\xc4\x8d mestnih vzhodnih akvaduktov, ki so \xc4\x8dez reko prehajali v svin\xc4\x8denih ceveh, ki so bile zakopane v cesto na mostovih in tako tvorili inverten sifon. Kadar je bilo treba to re\xc4\x8dno oskrbo zaustaviti za redna popravila in vzdr\xc5\xbeevalna dela, so bile uporabljene vode Aqua Alsietine za oskrbo javnih fontan v Trastevereju. Stanje je bilo dokon\xc4\x8dno izbolj\xc5\xa1ano, ko je cesar Trajan leta 109 n. \xc5\xa1t. zgradil akvadukt Aqua Trayana, ki je prinesel \xc4\x8disto vodo neposredno v Trastavere iz vodonosnikov okoli jezera Bracciano. _NEWLINE_Do konca 3. stoletja na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja je mesto oskrbovalo 11 dr\xc5\xbeavno vodenih akvaduktov. Njihova skupna dol\xc5\xbeina je ocenjena med 780 in nekaj ve\xc4\x8d kot 800 kilometri, od tega je bilo pribli\xc5\xbeno 47 km  izvedenih nad tlemi, na zidanih objektih. Dobavili so pribli\xc5\xbeno 1 milijon kubi\xc4\x8dnih metrov vode na dan.\n_START_SECTION_\nAkvadukti v Rimskem imepriju\n_START_PARAGRAPH_\nNa stotine podobnih akvaduktov je bilo zgrajenih po vsem Rimskem imperiju. Mnogi od njih so od takrat propadli ali pa so bili uni\xc4\x8deni, vendar ostajajo \xc5\xa1tevilni nedotaknjeni deli. Akvadukt Zaghouan je dolg 92,5 km. Zgrajen je bil v 2. stoletju za oskrbo Kartagine (danes v Tuniziji). Pre\xc5\xbeiveli mostovi akvaduktov so Pont du Gard v Franciji in akvadukt, Segovia v \xc5\xa0paniji. Najdalj\xc5\xa1i enocevni akvadukt, ve\xc4\x8d kot 240 km, je bil povezan z akvaduktom Valens v Konstantinoplu. \xc2\xbbZnani sistem je vsaj dva in pol krat dalj\xc5\xa1i od najdalj\xc5\xa1ih zabele\xc5\xbeenih rimskih akvaduktov v Kartagini in K\xc3\xb6lnu, vendar je morda \xc5\xa1e bolj pomemben, saj je to eden od najvidnej\xc5\xa1ih geodetskih dose\xc5\xbekov katere koli predindustrijske dru\xc5\xbebe\xc2\xab. V smislu dol\xc5\xbeine in verjetnosti izena\xc4\x8ditve ali preseganja stro\xc5\xa1kov in kompleksnosti je primerljiv Aqua Augusta, ki je oskrboval celotno regijo vsaj osem mest, vklju\xc4\x8dno z glavnimi pristani\xc5\xa1\xc4\x8di Neapelj in Misenum; pomorska potovanja trgovcev in rimske mornarice so zahtevala obilne zaloge sve\xc5\xbee vode.\n_START_SECTION_\nNa\xc4\x8drtovanje\n_START_PARAGRAPH_\nNe glede na to ali ga je financirala dr\xc5\xbeava ali je bil zgrajen v zasebni lasti, so bili akvadukti za\xc5\xa1\xc4\x8diteni in urejeni z zakonom. Vsak predlagani akvadukt je moral biti podvr\xc5\xbeen nadzoru civilnih organov. Dovoljenje (od senata ali lokalnih oblasti) je bilo odobreno le, \xc4\x8de je predlog spo\xc5\xa1toval vodne pravice drugih dr\xc5\xbeavljanov; na splo\xc5\xa1no so rimske skupnosti poskrbele, da so si delili vodne vire po potrebi . Zemlji\xc5\xa1\xc4\x8de, na katerem je bil zgrajen dr\xc5\xbeavni akvadukt, je bilo lahko dr\xc5\xbeavno zemlji\xc5\xa1\xc4\x8de (ager publicus) ali v zasebni lasti, v obeh primerih pa so veljale omejitve glede uporabe in posegov, ki bi lahko po\xc5\xa1kodovale strukturi akvadukta. V ta namen so tisti, ki jih je financirala dr\xc5\xbeava, rezervirali \xc5\xa1irok koridor zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da, do 15 \xc4\x8devljev na vsaki strani zunanjega roba akvadukta. Oranje, sajenje in gradnja so bili na tej meji prepovedani. Tak\xc5\xa1na ureditev je bila nujna za dolgoro\xc4\x8dno celovitost in vzdr\xc5\xbeevanje akvadukta, vendar ni bila vedno zlahka sprejeta ali se je zlahka uveljavila na lokalni ravni, zlasti \xc4\x8de je bila ager publicus razumljena kot skupna lastnina. Nekateri zasebni ali manj\xc5\xa1i ob\xc4\x8dinski akvadukti so morda zahtevali manj stroge in formalne dogovore.\n_START_SECTION_\nViri in nadzor\n_START_PARAGRAPH_\nIzviri so bili dale\xc4\x8d najpogostej\xc5\xa1i vir vode za akvadukt; ve\xc4\x8dina rimske dobave je bila na primer iz razli\xc4\x8dnih izvirov v dolini reke Anio in njenih vi\xc5\xa1avjih. Izvirska voda je bila zajeta v kamnito ali betonsko pomo\xc5\xbeno stavbo, nato pa je vstopila v akvaduktno cev/kanal. Razpr\xc5\xa1eni izviri so zahtevali, da se v glavni kanal spelje ve\xc4\x8d vej kanalov. Nekateri sistemi so \xc4\x8drpali vodo iz odprtih, namensko zgrajenih zajezenih zbiralnikov, kot sta dva (\xc5\xa1e vedno v uporabi), ki sta oskrbovala akvadukt v pode\xc5\xbeelskem mestu Emerita Augusta. _NEWLINE_Ozemlje, po katerem je tekel akvadukt, je bilo treba skrbno pregledati, da bi zagotovili, da voda te\xc4\x8de po sprejemljivem naklonu na celotni razdalji. Rimski in\xc5\xbeenirji so uporabili razli\xc4\x8dna geodetska orodja za na\xc4\x8drtovanje poteka akvaduktov po pokrajini. Preverjali so horizontalne nivoje z izbranimi chorobates, plo\xc5\xa1\xc4\x8dat lesen okvir, opremljen z vodno gladino. Na\xc4\x8drtovali so potek in kote, ki jih je bilo mogo\xc4\x8de narisati in preveriti z gromo, sorazmerno preprosto napravo, ki jo je verjetno izpodrinila bolj sofisticirana dioptra, predhodnica sodobnega teodolita. V knjigi 8 Vitruvijeve De Architectura ta opisuje potrebo po zagotavljanju stalne oskrbe, metode raziskovanja in testiranja pitne vode.\n_START_SECTION_\nZdravstveni problemi\n_START_PARAGRAPH_\nGr\xc5\xa1ki in rimski zdravniki so poznali povezavo med stoje\xc4\x8dimi ali oku\xc5\xbeenimi vodami in boleznimi, ki so se prena\xc5\xa1ale z vodo. Vedeli so tudi za \xc5\xa1kodljive u\xc4\x8dinke svinca na zdravje tistih, ki so ga kopali in predelovali, zato so kerami\xc4\x8dne cevi imele prednost pred svin\xc4\x8denimi. Kjer so bile uporabljene svin\xc4\x8dene cevi, je stalen pretok vode in neizogibno odlaganje vodnih mineralov v ceveh nekoliko zmanj\xc5\xa1alo onesna\xc5\xbeenje vode s stopljenim svincem. Kljub temu je bila vsebnost svinca v tej vodi 100-krat vi\xc5\xa1ja kot v lokalnih izvirskih vodah.\n_START_SECTION_\nKanali in naklon\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina rimskih akvaduktov je imela ravno dno, prerez od 0,5 do 1 m pod povr\xc5\xa1ino tal, s kontrolnimi in dostopnimi pokrovi v rednih presledkih. [23] Kanal nad tlemi je bila po navadi pokrit s plo\xc5\xa1\xc4\x8do. Zgodnja kanali so bili zgrajeni iz klesanca, od pozne republikanske dobe se je namesto tega pogosto uporabljal z opeko oblo\xc5\xbeen beton. Beton za obloge cevi je bil obi\xc4\x8dajno vodotesen. Pretok vode je bil odvisen samo od gravitacije. Koli\xc4\x8dina vode, ki se je pretakala v kanalu, je bila odvisna od hidrologije povodja - padavin, absorpcije in odtoka - preseka vodov in njegovega naklona; ve\xc4\x8dina kanalov je potekala pribli\xc5\xbeno do dveh tretjin napolnjena. Pre\xc4\x8dni prerez je bil dolo\xc4\x8den tudi z vzdr\xc5\xbeevalnimi zahtevami; delavci morajo biti sposobni vstopiti in dostopati do celote, z minimalnimi motnjami do njegovih delov. _NEWLINE_Vitruvij priporo\xc4\x8da nizek padec ne manj kot 1:4800 za kanal, verjetno zato, da se prepre\xc4\x8di po\xc5\xa1kodba konstrukcije zaradi erozije in vodnega tlaka. Ta vrednost se dobro ujema z izmerjenimi gradienti ohranjenih zidanih akvaduktov. Naklon Pont du Garda je le 34 cm na kilometer, spusti se le 17 m navpi\xc4\x8dno po celotni dol\xc5\xbeini 50 km: lahko prena\xc5\xa1a do 20.000 kubi\xc4\x8dnih metrov na dan. Gradienti za\xc4\x8dasnih akvaduktov, ki so se uporabljali za hidravli\xc4\x8dno rudarjenje, so lahko bistveno ve\xc4\x8dji, kot v Dolaucothiju v Walesu (z najve\xc4\x8djim naklonom okoli 1:700) in Las Medulas v severni \xc5\xa0paniji. Kjer so bili v trajnih kanalih neizogibni ostri nakloni, bi lahko kanal stopni\xc4\x8dili, raz\xc5\xa1irili ali izpustili v sprejemni rezervoar, da bi razpr\xc5\xa1ili tok vode in zmanj\xc5\xa1ali njeno abrazivno silo . Uporaba kaskad in kapljic je pripomogla tudi k ponovnemu oksidiranju in tako \'osve\xc5\xbeila\' vodo.\n_START_SECTION_\nMostovi in sifoni\n_START_PARAGRAPH_\nNekateri akvaduktni kanali so bili speljani preko dolin na zidanih lokih iz kamna, opeke ali betona; Pont du Gard, eden najbolj impresivnih ohranjenih primerov masivnega zidanega kanala, se je raztezal po dolini reke Gardon 48,8 m nad tlemi. Kjer je bilo treba pre\xc4\x8dkati posebej globoke ali dolge doline, bi se lahko uporabili sifoni namesto obokanih opornikov; kanal je napajal vodo v rezervoar, ta pa preko sifona cevi. Cevi so pre\xc4\x8dkale dolino na ni\xc5\xbeji ravni, podprti z ni\xc5\xbejim  mostom, nato pa so se dvignile v sprejemni rezervoar na nekoliko ni\xc5\xbeji vi\xc5\xa1ini. Ta je bil izpu\xc5\xa1\xc4\x8den v drug kanal; celoten naklon se je ohranil. Sifonske cevi so bile obi\xc4\x8dajno narejene iz spajkanega svinca, v\xc4\x8dasih oja\xc4\x8dane z betonskimi oblogami ali kamnitimi obojkami. Manj pogosto so bile same cevi kamnite ali kerami\xc4\x8dne, spojene kot mo\xc5\xa1ki-\xc5\xbeenski in zaprte s svincem.  Vitruvij opisuje konstrukcijo sifonov in probleme blokade, izpihov in odzra\xc4\x8devanja na najni\xc5\xbejih ravneh, kjer so bili pritiski najve\xc4\x8dji. Kljub temu so bili sifoni vsestranski in u\xc4\x8dinkoviti, \xc4\x8de so bili dobro zgrajeni in dobro vzdr\xc5\xbeevani. Horizontalni odsek visokotla\xc4\x8dnih sifonskih cevi v akvaduktu Gier je bil nagnjen po mostovih za \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje plovne reke, z devetimi vodilnimi cevi vzporedno, betoniranimi.  Sodobni hidravli\xc4\x8dni in\xc5\xbeenirji uporabljajo podobne tehnike, da omogo\xc4\x8dijo pre\xc4\x8dkanje dolin v kanalizaciji. V Arlesu je manj\xc5\xa1a veja glavnega akvadukta oskrbovala lokalno predmestje s svin\xc4\x8devim sifonom, katerega "trebuh" je bil polo\xc5\xbeen \xc4\x8dez strugo, zato ni bilo potrebe po podpori mostu.\n_START_SECTION_\nKontrola in vzdr\xc5\xbeevanje\n_START_PARAGRAPH_\nRimski akvadukti so zahtevali celovit sistem rednega vzdr\xc5\xbeevanja. "Jasni koridorji", ustvarjeni za za\xc5\xa1\xc4\x8dito podzemnih in nadzemnih vodov, so bili redno pregledovani zaradi nezakonitega oranja, sajenja, cest in zgradb. Frontinus opisuje prodiranje drevesnih korenin v kanale kot posebno \xc5\xa1kodljive. Akvaduktne cevi so redno pregledovali in vzdr\xc5\xbeevali z delovnimi patruljami, da bi zmanj\xc5\xa1ali onesna\xc5\xbeenje z algami, popravljali nenamerne po\xc5\xa1kodbe, \xc4\x8distili kanale peska in drugih odpadkov ter odstranjevali akrecijske dele kalcijevega karbonata v sistemih, ki jih napajala trda izvirska voda. Redno so zagotavljali preglede zakopanih vodov na standardnih in dostopnih to\xc4\x8dkah. Akrecije znotraj sifonov lahko drasti\xc4\x8dno zmanj\xc5\xa1ajo pretok zaradi \xc5\xbee tako majhnega premera cevi. Nekatere so imeli zape\xc4\x8datene odprtine, ki bi jih lahko uporabili za potrebe \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denja cevi. V Rimu, kjer je bila oskrba s trdo vodo norma, so bili cevovodni sistemi plitvo zakopani pod cestnimi robniki, zaradi la\xc5\xbejega dostopa; kopi\xc4\x8denje kalcijevega karbonata v teh ceveh je zahtevalo njihovo pogosto zamenjavo. _NEWLINE_Akvadukt je bil pod splo\xc5\xa1no skrbjo in upravljanjem vodnega komisarja (curator aquarum). To je bilo visoko statusno imenovanje. Leta 97 je Frontin slu\xc5\xbeil kot konzul in curator aquarum pod cesarjem Nervom. O vsakodnevnem poslovanju skupin za vzdr\xc5\xbeevanje akvaduktov (aquarii) je malo znanega. Pod cesarjem Klavdijem je rimski kontingent cesarskih aquarijev sestavljala familia aquarum s 700 osebami, su\xc5\xbenji in svobodnjaki, ki so se financirale s kombinacijo cesarskih in vodnih davkov. Nadziral jih je cesarski svobodnjak, ki je opravljal funkcijo procurator aquarium. Njihova je bila verjetno nikoli kon\xc4\x8dana rutina patrulje, in\xc5\xa1pekcije in \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denja, ki je bila prekinjena z ob\xc4\x8dasnimi nujnimi primeri. Popolno zaprtje vsakega akvadukta za servisiranje je bilo redko, kar se da kar se da kratek \xc4\x8das, pri \xc4\x8demer bi bila popravila po mo\xc5\xbenosti izvedena, ko je bilo povpra\xc5\xa1evanje po vodi najni\xc5\xbeje, kar je verjetno pono\xc4\x8di. Oskrba z vodo se je lahko izklopila na izhodu iz akvadukta, ko so bila potrebna majhna ali lokalna popravila, vendar so zaradi velikega vzdr\xc5\xbeevanja in popravil kanala samega morali popolno preusmeriti vodo na neki to\xc4\x8dki gorvodno ali na samem izviru.\n_START_SECTION_\nDistribucija\n_START_PARAGRAPH_\nOmre\xc5\xbeje akvadukta je bilo mogo\xc4\x8de neposredno izkoristiti, vendar so bolj pogosto napajali javne distribucijske terminale, znane kot castella aquae, ki so oskrbovali razli\xc4\x8dne veje in krake, po navadi preko velikih cevi iz svinca ali keramike. Nato bi se mre\xc5\xbea nadalje razdelila. Prijavili bi se licencirani zasebni uporabniki, ki so pla\xc4\x8devali pristojbino, skupaj s cevjo, ki je vodila od javnega akvadukta do njihove zasebne lastnine - \xc5\xa1ir\xc5\xa1a je cev, ve\xc4\x8dji je bil pretok in vi\xc5\xa1ja je bila  pristojbina. Uni\xc4\x8devanje in goljufije, da bi se izognili ali zmanj\xc5\xa1ali pla\xc4\x8dilo, so bili obi\xc4\x8dajni; metode so bile vgradnja nelicenciranih uporabnikov, dodatni priklju\xc4\x8dki in nezakonito \xc5\xa1irjenje svin\xc4\x8denih cevi; bilo je tudi podkupovanje ali popustljivost brezvestnih uradnikov ali delavcev pri akvaduktih. Uradne cevi so imele napise z informacijami o proizvajalcu, monterju in verjetno o naro\xc4\x8dniku in njihovi upravi\xc4\x8denosti.  Med cesarsko dobo je proizvodnja svinca postala imperialni monopol in dodelitev pravic za \xc4\x8drpanje vode za zasebno uporabo iz dr\xc5\xbeavnih akvaduktov je postala imperialni privilegij.\n_START_SECTION_\nJavna in doma\xc4\x8da uporaba\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi rimski akvedukt (312 pr. n. \xc5\xa1t.) je bil narejen z zelo nizkim tlakom in bolj ali manj konstanten v glavnem mestnem trgovskem sredi\xc5\xa1\xc4\x8du in na trgu goveda, verjetno z nizom korit ali vodnjakov; zgornji del za gospodinjsko uporabo, ni\xc5\xbeji za napajanje \xc5\xbeivine, s katero se je trgovalo. Ve\xc4\x8dina Rimljanov je napolnila vedra in posode za shranjevanje v vodnjakih in vodo odnesla v svoja stanovanja; bolj\xc5\xa1i so po vodo poslali su\xc5\xbenje. Vi\xc5\xa1ina odtoka je bila prenizka, da bi lahko omogo\xc4\x8dila mestnemu gospodinjstvu ali zgradbi neposredno oskrbo; preliv se je spustil v glavno rimsko kanalizacijo in od tam v Tibero. V tem \xc4\x8dasu Rim ni imel javnih kopali\xc5\xa1\xc4\x8d. Prva so bila verjetno zgrajena v naslednjem stoletju na podlagi predhodnic v sosednji Kampaniji; omejeno \xc5\xa1tevilo zasebnih kopali\xc5\xa1\xc4\x8d in majhnih, javnih uli\xc4\x8dnih kopali\xc5\xa1\xc4\x8d je  imelo zasebno oskrbo z vodo, a ko so vodo iz akvaduktov pripeljali na vi\xc5\xa1ja mestna obmo\xc4\x8dja, so po vsem mestu zgradili velika in dobro opremljena javna kopali\xc5\xa1\xc4\x8da, pitna voda pa je bila pod visokim pritiskom speljana v javne vodnjake. Javne kopeli in vodnjaki so postali posebnosti rimske civilizacije, zlasti kopali\xc5\xa1\xc4\x8da so postala pomemben socialni center._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina rimskih me\xc5\xa1\xc4\x8danov je \xc5\xbeivela v ve\xc4\x8dstanovanjskih blokih (insulae). Nekateri bloki so imeli vodo, vendar le za najemnike na dra\xc5\xbejih, ni\xc5\xbejih nadstropjih; ostali so se oskrbovali zastonj z vodo iz javnih vodnjakov.\n_START_SECTION_\nKmetijstvo\n_START_PARAGRAPH_\nMed 65 in 90\xc2\xa0% prebivalcev rimskega cesarstva je bilo vklju\xc4\x8denih v neko obliko kmetijskega dela. Kmetje, katerih vile ali posesti so bile blizu javnega akvadukta, so lahko z licenco dolo\xc4\x8dili dolo\xc4\x8deno koli\xc4\x8dino vode za poletno namakanje v vnaprej dolo\xc4\x8denem \xc4\x8dasu; to je bilo potrebno zaradi omejevanja iz\xc4\x8drpavanja oskrbe z vodo za uporabnike v nadaljevanju akvadukta in pomagalo zagotoviti pravi\xc4\x8dno porazdelitev med konkurenti v \xc4\x8dasu, ko je bila voda najbolj potrebna in redka. Voda je bila morda najpomembnej\xc5\xa1a spremenljivka v kmetijskem gospodarstvu sredozemskega sveta. Naravni vodni viri rimske Italije - izviri, potoki, reke in jezera - so bili neenakomerno porazdeljeni po pokrajini, voda pa je bila v najbolj toplem, suhem poletnem rastnem obdobju najbolj potrebna. Columella, kmetijski strokovnjak v rimskem \xc4\x8dasu,  je priporo\xc4\x8dal, naj ima vsaka kmetija izvir, potok ali reko, vendar je priznaval, da to ni vedno mogo\xc4\x8de._NEWLINE_Kmetijska zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da brez zanesljivega poletnega vira vode so bila prakti\xc4\x8dno brez vrednosti. Med rastno dobo je lahko povpra\xc5\xa1evanje po \'skromnem lokalnem\' namakalnem sistemu porabilo toliko vode kot mesto Rim. Tudi \xc5\xbeivino, katere gnoj je pomembno hranil njive, je bilo treba hraniti in napajati vse leto. Vsaj nekateri rimski lastniki zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d in kmetje so se delno ali v celoti oprli na vodo iz akvaduktov za pridelavo pridelkov kot njihov primarni ali edini vir dohodka, o dele\xc5\xbeu te vode iz akvadukta je mogo\xc4\x8de le ugibati. Zagotovo je ustvarjanje mestnih akvaduktov prineslo rast v intenzivnem in u\xc4\x8dinkovitem primestnem tr\xc5\xbeenju kmetovanja krhkih, pokvarljivih surovin, kot so cvetje (za parfume in za festivalske girlande), grozdje, zelenjavo in sadovnjake in malih rejnih \xc5\xbeivali, kot so pra\xc5\xa1i\xc4\x8di in pi\xc5\xa1\xc4\x8danci, blizu mestnega tr\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8da. _NEWLINE_Licencirana pravica do akvadukta na kmetijskih zemlji\xc5\xa1\xc4\x8dih je lahko povzro\xc4\x8dila pove\xc4\x8danje produktivnosti, denarni dohodek s prodajo prese\xc5\xbenih \xc5\xbeivil in pove\xc4\x8danje vrednosti samega zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da. Na pode\xc5\xbeelju je bilo zlasti te\xc5\xbeko dobiti dovoljenje za \xc4\x8drpanje vode iz akvadukta za namakanje; izvajanje in zloraba teh pravic sta bila predmet razli\xc4\x8dnih znanih pravnih sporov in sodb ter vsaj ene politi\xc4\x8dne kampanje; v za\xc4\x8detku 2. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. je Kato posku\xc5\xa1al zapreti vsa nezakonita pode\xc5\xbeelska mesta, zlasti tista, ki so bila v lasti pode\xc5\xbeelske elite \xe2\x80\x93 \xc2\xbbPoglejte, za koliko je kupil zemlji\xc5\xa1\xc4\x8de, kamor usmerja vodo!\xc2\xab\xc2\xa0- med cenzuro. Njegov poskus reforme se je v najbolj\xc5\xa1em primeru izkazal za nestalen. \xc4\x8ceprav se je lahko nezakonito prisvajanje vode kaznovalo z zasegom premo\xc5\xbeenja, vklju\xc4\x8dno z nezakonitim zalivanjem zemlje in pridelkov se zdi, da ta zakon nikoli ni bil uporabljen in je bil verjetno neizvedljiv; prehranski prese\xc5\xbeki so zni\xc5\xbeevali tudi cene. Zlasti pomanjkanje zrnja bi lahko privedlo do lakote in socialnih nemirov. Vsaka prakti\xc4\x8dna re\xc5\xa1itev je morala vzpostaviti ravnovesje med vodnimi potrebami mestnega prebivalstva in proizvajalci \xc5\xbeit, obdav\xc4\x8diti dobi\xc4\x8dke in zagotoviti zadostno koli\xc4\x8dino \xc5\xbeit po razumni ceni za rimsko revno prebivalstvo (tako imenovano \'koruzno hrano\') in vojsko. Namesto da bi si prizadevali za uvedbo neproduktivnih in verjetno neizvedljivih prepovedi, so oblasti izdale posamezne vodne dotacije (\xc4\x8deprav redko na pode\xc5\xbeelju) in licence ter regulirane odtoke vode  razli\xc4\x8dno uspe\xc5\xa1no. V 1. stoletju na\xc5\xa1ega \xc5\xa1tetja je Plinij starej\xc5\xa1i, tako kot Kato, lahko rohnel proti proizvajalcem \xc5\xbeita, ki so \xc5\xa1e naprej delali z dobi\xc4\x8dkom iz javne vode in javnega zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da. _NEWLINE_Nekateri lastniki zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d so se izognili tak\xc5\xa1nim omejitvam in zapletom tako, da so kupili pravice za dostop do vode v oddaljenih izvirih, ne nujno na lastni zemlji. Tisti, ki so imeli veliko bogastvo in status, so zgradili lastne akvadukte za prenos tak\xc5\xa1ne vode od izvira do polja ali vile; Mumius Niger Valerius Vegetus je kupil pravice do izvira in njegove vode od svojega soseda in pravice do dostopa do koridorja vme\xc5\xa1anega zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da, nato pa zgradil akvadukt manj kot 10 kilometrov dolg, ki je povezal izvir z njegovo vilo. Senatorsko dovoljenje za to Aqua Vegetiano je bilo podeljeno \xc5\xa1ele, ko se je zdelo, da projekt ne posega v vodne pravice drugih dr\xc5\xbeavljanov. _NEWLINE_0\n_START_SECTION_\nIndustrija\n_START_PARAGRAPH_\nNekateri akvadukti so oskrbovali z vodo industrijske obrate, po navadi prek odprtega kanala, zarezanega v zemljo, z glinasto ali leseno oblogo, da bi zmanj\xc5\xa1ali izgube vode. Ve\xc4\x8dina takih kanalov je bila zasnovana za obratovanje na strmih naklonih, ki bi lahko zagotovili veliko koli\xc4\x8dino vode, ki je bila potrebna pri rudarskih dejavnostih. Voda je bila uporabljena pri hidravli\xc4\x8dnem rudarjenju, da so odstranili razkritje in izpostavili rudo s poplavljanjem, lomljenjem in spiranjem kamnin, ki so se \xc5\xbee segrele in oslabile zaradi ognja, ter mo\xc4\x8di vodnih koles in potopnih kladiv za obdelavo. Dokazi o takih kanalih in strojih so bili najdeni na Dolaucothiju v jugozahodnem Walesu. _NEWLINE_Rudarske lokacije, kot sta Dolaucothi in Las M\xc3\xa9dulas v severozahodni \xc5\xa0paniji, prikazujejo ve\xc4\x8d akvaduktov, ki so dovajali vodo iz lokalnih rek v rudnik. Kanali so postali odve\xc4\x8d, ko so bli\xc5\xbenjo rudo iz\xc4\x8drpali. Las Medulas prikazuje vsaj sedem takih kanalov, Dolaucothi pa vsaj pet. Na Dolaucothiju so rudarji uporabljali rezervoarje za zadr\xc5\xbeevanje vode in posode za odtekanje vode ter zapornice za nadzor pretoka ter padajo\xc4\x8de \xc5\xbelebove za preusmerjanje vodnih zalog. Preostale sledi takih kanalov omogo\xc4\x8dajo sklepanje o zaporedju rudarjenja._NEWLINE_\xc5\xa0tevilna druga mesta, ki so jih napajali z ve\xc4\x8d akvadukti, \xc5\xa1e niso bila temeljito raziskana ali izkopana, kot je na primer v Longoviciumu pri Lanchestru ju\xc5\xbeno od Hadrijanovega zidu, kjer so bile zaloge vode uporabljene za gonjenje kladiv za kovanje \xc5\xbeeleza._NEWLINE_V Barbegalu v rimski Galiji se je rezervoar napajal z akvaduktom, ki je vodil \xc4\x8dez serijo kaskad na 15 ali 16 vodnih mlinov, ki so mleli moko za regijo Arles. Podobne ureditve, \xc4\x8deprav v manj\xc5\xa1em obsegu, so bile najdene v Cezareji, Venafrumu in v rimskih Atenah. Rimski akvadukt Aqua Traiana je vodil na mlin za moko pri Janiculumu, zahodno od Tibere. Mlin v kleti Karakalovih term je deloval prek prelitja akvadukta; to je bil samo eden od mnogih mestnih mlinov, ki jih je gnala akvaduktna voda, z uradnim dovoljenjem ali brez njega. Zakon iz 5. stoletja je prepovedal nedovoljeno uporabo vode iz akvadukta za mletje.\n_START_SECTION_\nOpu\xc5\xa1\xc4\x8danje uporabe\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu padca Rimskega imperija so sovra\xc5\xbeniki namerno uni\xc4\x8dili nekatere akvadukte, a so jih tudi  zaradi propadajo\xc4\x8de rimske infrastrukture in pomanjkanja vzdr\xc5\xbeevanja, kot je akvadukt Eifel, prenehali uporabljati. Opa\xc5\xbeanja \xc5\xa0panca Pedra Tafurja, ki je leta 1436 obiskal Rim, razkrivajo nesporazume o naravi rimskih akvaduktov:_NEWLINE_Sredi mesta te\xc4\x8de reka, ki so jo Rimljani prinesli z velikim delom in jo postavili v sredino in to je Tibera. In naredili so nove reke, pravi, iz svinca in kanale na enem in drugem koncu mesta za vhod in izhod, tako za napajanje konjev kot za druge storitve, ki so primerne ljudem in za vse, ki bi vstopalina vsakem drugem kraju bi se utopil.  _NEWLINE_V \xc4\x8dasu renesanse so bili ostanki mestnih masivnih zidanih akvaduktov navdih arhitektov, in\xc5\xbeenirjev in njihovih pokroviteljev; pape\xc5\xbe Nikolaj V. je leta 1453 obnovil glavni rimski kanal Aqua Virgo. [49] Veliko akvaduktov v nekdanjem rimskem imperiju je bilo v dobrem stanju. Obnova akvadukta v Segoviji v \xc5\xa0paniji v 15. stoletju ka\xc5\xbee napredek na Pont du Gard z uporabo manj\xc5\xa1ih lokov ve\xc4\x8dje vi\xc5\xa1ine in tako ve\xc4\x8djo ekonomi\xc4\x8dnost pri uporabi surovin. Spretnost gradnje akvaduktov ni bila izgubljena, zlasti manj\xc5\xa1ih, skromnej\xc5\xa1ih kanalov za oskrbo vodnih koles. Ve\xc4\x8dina tovrstnih mlinov v Veliki Britaniji je bila razvita v srednjeve\xc5\xa1kem obdobju za proizvodnjo moke in so uporabili podobne metode, kot so jih razvili Rimljani s kanali iz lokalne reke in potoka.'