b'\n_START_ARTICLE_\nEpir\n_START_PARAGRAPH_\nEpir (gr\xc5\xa1ko: \xce\x89\xcf\x80\xce\xb5\xce\xb9\xcf\x81\xce\xbf\xcf\x82, \xc3\x8dpiros, kar pomeni\xc2\xa0\xc2\xbbcelina\xc2\xab) je pokrajina ob obali Jonskega morja v severozahodni Gr\xc4\x8diji in ju\xc5\xbeni Albaniji.\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nEpir se razteza od zaliva Vlora (Gji i Vlor\xc3\xabs) v Albaniji (na severozahodu) do \xc3\x81rtskega zaliva (Amvrak\xc3\xadkos) v Gr\xc4\x8diji (na jugovzhodu). V notranjost celine sega proti vzhodu do Pindskega gorovja, ki ga lo\xc4\x8duje od Makedonije in Tesalije. Glavno mesto gr\xc5\xa1kega dela Epirja je Io\xc3\xa1nnina, albanskega dela pa Gjirokast\xc3\xabr (Gjirokastra). Gr\xc5\xa1ki del Epirja je razdeljen na okraje (nomoi) \xc3\x81rta, Io\xc3\xa1nnina, Pr\xc3\xa9veza, in Thesprot\xc3\xada._NEWLINE_Pokrajina je prete\xc5\xbeno gorata. Gorski grebeni, ki so zgrajeni v glavnem iz apnenca, potekajo od severozahoda proti jugovzhodu in od severa proti jugu in dose\xc5\xbeejo vi\xc5\xa1ino preko 2.600 m (Sm\xc3\xb3likas, 2633 m). V gorskem delu pokrajine je podnebje celinsko, ob morju pa mediteransko.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nGrebeni Pindskega gorovja so v glavnem vzporedni z morsko obalo, pobo\xc4\x8dja pa strmo padajo proti zahodu, tako da so doline med njimi primerne samo za pa\xc5\xa1o. Nekaj plodne zamlje, primerne za kmetijstvo, je samo na severu pokrajine._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina Epirja le\xc5\xbei na morski strani Pindskega gorovja, kjer prevladujejo vetrovi z Jonskega morja. To pomeni, da ima pokrajina mnogo ve\xc4\x8d de\xc5\xbeja kot celinski del Gr\xc4\x8dije. Zemlja ni najbolj primerna za kmetijstvo, dodatne te\xc5\xbeave pa povzro\xc4\x8da razdrobljenost zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d. Prebivalci se ukvarjajo predvsem z ov\xc4\x8derejo, kozjerejo in proizvodnjo sira. Najpomembnej\xc5\xa1i kmetijski pridelki so koruza, tobak (v okolici Io\xc3\xa1nnine), oljke in pomaran\xc4\x8de. Ob obali je nekaj ribi\xc4\x8dev._NEWLINE_Epir nima naravnih surovin in slabo razvito industrijo, zato se je prebivalstvo mno\xc5\xbei\xc4\x8dno izseljevalo. Najve\xc4\x8dja gostota prebivalstva je v okolici Io\xc3\xa1nnine, kjer je tudi najbolj razvita industrija.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nEpir je bil naseljen \xc5\xbee v kameni dobi. Ob obali so prevladovali pomor\xc5\xa1\xc4\x8daki, v notranjosti pa pastirji in lovci z jugozahodnega Balkana, ki so s seboj prinesli gr\xc5\xa1ki jezik. Svoje vladarje so pokopavali v jamah, na katere so nasuli visoke gomile. Podobne pogrebne obi\xc4\x8daje so imeli kasneje tudi Mikenci, kar ka\xc5\xbee na to, da so ustanovitelji mikenske kulture pri\xc5\xa1li morda iz Epirja in osrednje Albanije. Epir je bil v tistem \xc4\x8dasu kulturno zaostal, na dveh mestih pa so vseeno odkrili ostanke mikenske kulture: ob reki Aheron, ki je povezana z junaki iz Homerjeve Odiseje, so odkrili Prero\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de mrtvih, ki je bilo za Delfi drugo najpomembnej\xc5\xa1e prero\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de v Gr\xc4\x8diji, v Dodoni pa Zevsovo sveti\xc5\xa1\xc4\x8de, h kateremu je molil Ahil v Iliadi._NEWLINE_Po razpadu mikenske civilizacije je bil Epir izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za invazijo Dorcev v Gr\xc4\x8dijo (1100-1000 pr. n. \xc5\xa1t.). Prvotne prebivalce pokrajine so potisnili proti jugu. Na ozemlju Epirja so se pojavije tri ve\xc4\x8dje skupine gr\xc5\xa1ko govore\xc4\x8dih plemen: Tesproti na jugozahodu, Molosi v centralnem in Haoni na severozahodu. Za razliko od ve\xc4\x8dine Grkov, ki so \xc5\xbeiveli v mestih ali v okolici mest, so ta plemena \xc5\xbeivela v majhnih vaseh._NEWLINE_V 5. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. je bil Epir \xc5\xa1e vedno na obrobju gr\xc5\xa1kega sveta. Gr\xc5\xa1ki zgodovinar Tukidid je imel Epirce za\xc2\xa0\xc2\xbbbarbare\xc2\xab. Edini Epirec, ki ga je imel za Grka, je bil Eakid, ki je bil \xc4\x8dlan molo\xc5\xa1kega kraljevega dvora in se je imel za Ahilovega potomca. Po letu 370 pr. n. \xc5\xa1t. je postal Eakid dovolj mo\xc4\x8dan, da je za\xc4\x8del osvajati ozemlja drugih rivalskih plemen v Epirju in jih priklju\xc4\x8devati molo\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavi. Eakidova osvajanja so dobila nov zagon po poroki kralja Filipa II. Makedonskega z molo\xc5\xa1ko princeso Olimpijo._NEWLINE_Leta 334 pr. n. \xc5\xa1t. se je Aleksander Veliki, ki je bil sin Filipa in Olimpije, odpravil na vojni pohod v Azijo, njegov stric, molo\xc5\xa1ki vladar Aleksander pa je ta\xc4\x8das napadel ju\xc5\xbeno Italijo, kjer je v bitiki z Rimljani leta 331 pr. n. \xc5\xa1t. padel. Po njegovi smrti so epirska plemena sklenila zvezo na osnovi enakosti, poveljnik njihove vojske pa je postal molo\xc5\xa1ki kralj. Najbolj znan kralj omenjene zveze je bil Pir (319-272 pr. n. \xc5\xa1t.). Njegov sin Aleksander II. je vladal ozemlju od Akarnanije na jugu do osrednje Albanije na severu. Pirovi voja\xc5\xa1ki podvigi so iz\xc4\x8drpali mo\xc4\x8d njegove vojske, vendar so Epirju prinesli velik razcvet. V Dodoni je dal zgraditi mogo\xc4\x8dno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de, v Ambraciji (dana\xc5\xa1nja \xc3\x81rta), ki je postala prestolnica dr\xc5\xbeave, pa veliko pristani\xc5\xa1\xc4\x8de._NEWLINE_Leta 232 pr. n. \xc5\xa1t. je Aekidovo kraljestvo propadlo in epirsko zavezni\xc5\xa1tvo se je iz plemenske zveze pretvorilo v zvezno dr\xc5\xbeavo Epirsko ligo, ki je imela svoj parlament (synedrion). V spopadih med Rimljani in Makedonci se je liga le s te\xc5\xbeavo obdr\xc5\xbeala, med tretjo makedonsko vojno (171-168 pr. n. \xc5\xa1t.) pa je razpadla. Molosijci so podprli Makedonce, Haonci in Tesproti pa Rimljane. Leta 167 pr. n. \xc5\xa1t. so Rimljani Molosijo porazili in 150.000 njenih prebivalcev odpeljali v su\xc5\xbeenjstvo._NEWLINE_Osrednji Epir si vse do obdobja Bizantincev ni opomogel, obalna podro\xc4\x8dja pa so se kot rimska provinca lepo razvijala. Po razpadu Rimskega cesarstva leta 395 je Epir postal najbolj zahodna provinca Vzhodnega cesarstva. Po razpadu Bizantinskega cesarstva leta 1204 je na ozemlju Epirja nastal Epirski despotat, ki so ga leta 1318 preplavili Srbi in Albanci. Leta 1430 je postal del tur\xc5\xa1kega Otomanskega cesarstva. Epir je pod tur\xc5\xa1ko oblastjo mo\xc4\x8dno trpel zaradi pretirane izrabe zemlje in izsekavanja gozdov. V 18. stoletju je Epir napadel tur\xc5\xa1ko-albanski despot Ali Pa\xc5\xa1a Tepelen\xc3\xab, kateremu je leta 1778 ioanninski pa\xc5\xa1a priznal suverenost. Njegova samopa\xc5\xa1na oblast se je leta 1810 raz\xc5\xa1irila na ve\xc4\x8dji del Peloponeza, osrednjo Gr\xc4\x8dijo in dele zahodne Makedonije in nazadnje spro\xc5\xbeila gr\xc5\xa1ko vojno za neodvisnost (1821-1829)._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina severnega Epirja se le leta 1913 zdru\xc5\xbeila z Gr\xc4\x8dijo, na obeh straneh meje z Albanijo pa so ostale narodne manj\xc5\xa1ine. Leta 1939 je Italija okupirala celotno Albanijo in leta 1940 napadla Gr\xc4\x8dijo. Grki so se napadu uspe\xc5\xa1no uprli in zasedli velino severnega Epirja, dokler jih ni leta 1941 napadla Nem\xc4\x8dija. Nem\xc5\xa1ka okupacija je trajala do leta 1944._NEWLINE_Gr\xc5\xa1ki del Epirja je danes ena od gr\xc5\xa1kih provinc (periferij).'