b'\n_START_ARTICLE_\nArtemisia Gentileschi\n_START_SECTION_\nZgodnje obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nArtemisia Gentileschi se je rodila kot Artemisia Gentileschi Lomi v Rimu 8. julija 1593, \xc4\x8deprav je v njenem rojstnem listu iz Archivio di Stato navedeno, da se je rodila leta 1590, kot najstarej\xc5\xa1i otrok toskanskega slikarja Orazia Gentileschija in Prudenzie di Ottaviano Montoni. Artemisia se je v o\xc4\x8detovi delavnici u\xc4\x8dila slikanja, saj je pokazala veliko ve\xc4\x8d talenta kot njeni bratje, ki so delali ob njej. Nau\xc4\x8dila se je risanja, kako me\xc5\xa1ati barvo in kako barvati. \xc2\xbbDo leta 1612, ko \xc5\xa1e ni bila stara devetnajst let, se je lahko o\xc4\x8de pohvalil z njenimi izjemnimi talenti, saj je trdil, da v slikarskem poklicu, ki ga je opravljala tri leta, ni imela vrstnika\xc2\xab\xc2\xa0._NEWLINE_Ker je o\xc4\x8detov slog v tem obdobju \xc4\x8drpal navdih pri Caravaggiou, je tudi na njen slog tako mo\xc4\x8dno vplival. Njen pristop k predmetu pa je bil druga\xc4\x8den od o\xc4\x8detovega, saj so njene slike zelo naturalisti\xc4\x8dne, kjer je Orazio idealiziral. Hkrati se je morala Artemisia upreti \xc2\xbbtradicionalnemu dr\xc5\xbeanju in psiholo\xc5\xa1kemu podrejanju temu pranju mo\xc5\xbeganov in ljubosumju njenega o\xc4\x8ditnega talenta\xc2\xab. S tem je pridobila veliko spo\xc5\xa1tovanje in priznanje za svoje delo._NEWLINE_Prvo ohranjeno delo sedemnajstletne Artemisije je Suzana in starca  (1610, zbirka Sch\xc3\xb6nborn v Pommersfeldnu). Takrat so nekateri, pod vplivom prevladujo\xc4\x8dih napa\xc4\x8dnih predstav, sumili, da ji je pomagal o\xc4\x8de. Slika prikazuje, kako je Artemisia prisvojila realizem Caravaggia, ne da bi bila ravnodu\xc5\xa1na do jezika Annibala Carraccija in bolonjske \xc5\xa1ole. To je ena redkih slik na temo Suzane, ki prikazuje spolno nasilje obeh starej\xc5\xa1ih kot travmati\xc4\x8den dogodek.\n_START_SECTION_\nPosilstvo Agostina Tassija\n_START_PARAGRAPH_\nNjen o\xc4\x8de je leta 1611 sodeloval z Agostinom Tassijem, ko je krasil onoke Casino delle Muse znotraj Palazza Pallavicini-Rospigliosi v Rimu, zato je Orazio slikarja najel, da bo zasebno pou\xc4\x8deval h\xc4\x8der. Tassi je Artemisio med nadzorovanjem posilil. Vklju\xc4\x8den je bil \xc5\xa1e en mo\xc5\xa1ki, Cosimo Quorli._NEWLINE_Po posilstvu je imela Artemisia \xc5\xa1e naprej spolne odnose s Tassijem, v pri\xc4\x8dakovanju, da se bosta poro\xc4\x8dila, in v upanju, da ji bo povrnjeno dostojanstvo in prihodnost. Tassi je obljubil, da se bo poro\xc4\x8dil z Artemisio. Devet mesecev po posilstvu, ko je izvedel, da se Artemisia in Tassi ne bosta poro\xc4\x8dila, je Orazio obto\xc5\xbeil Tassija. Orazio je tudi trdil, da je Tassi ukradel sliko Judith iz Gentileschijevega gospodinjstva. Glavno vpra\xc5\xa1anje tega sojenja je bilo dejstvo, da je Tassi odvzel Artemisiji devi\xc5\xa1kost. \xc4\x8ce Artemisia ne bi bila devica, preden bi jo Tassi posilil, ga Gentileschi ne bi obto\xc5\xbeil. Med naslednjim sedemmese\xc4\x8dnim sojenjem je bilo ugotovljeno, da je Tassi na\xc4\x8drtoval umor svoje \xc5\xbeene, pre\xc5\xa1u\xc5\xa1tvoval z snaho in na\xc4\x8drtoval, da bo ukradel nekaj Orazijevih slik. Na koncu sojenja so Tassija izgnali iz Rima, \xc4\x8deprav kazni nikoli niso izvr\xc5\xa1ili . Artemisia je bila na sojenju mu\xc4\x8dena s pal\xc4\x8dnimi vijaki z namenom, da se preveri njeno pri\xc4\x8devanje ._NEWLINE_Artemisia je bila ob izgubi matere pri 12 letih obkro\xc5\xbeena predvsem z mo\xc5\xa1kimi. Ko je bila stara 17 let, je Orazio najel stanovanje v zgornjem nadstropju njihovega stanovanja \xc5\xbeenski najemnici. Artemisia se je spoprijateljila s Tuzijo, vendar je Tuzia dovolila Agostinu Tassiju in Cosimu Quorlisu, da sta Artemisijo ve\xc4\x8dkrat spremljala v domu. Tistega dne, ko se je zgodilo posilstvo, je Artemisia prosila Tuzijo za pomo\xc4\x8d, toda ta je preprosto ignorirala Artemisio in se pretvarjala, da ni\xc4\x8d ne ve, kaj se je zgodilo. Artemisia se je po\xc4\x8dutila izdana, Tuzijino vlogo pri olaj\xc5\xa1evanju posilstva pa je primerjala z vlogo zvodnice, ki je sostorilka pri spolnem izkori\xc5\xa1\xc4\x8danju prostitutke ._NEWLINE_Slika, imenovana Mati in otrok, je pripisana tistim zgodnjim letom. Dojen\xc4\x8dka so razlagali kot posredno sklicevanje na njegovega posiljevalca Agostina Tassija, saj sega v leto 1612, le 2 leti po posilstvu. Slika se je v 1960-ih pojavila v \xc5\xa1vedski zasebni zbirki. Upodablja mo\xc4\x8dno in trpe\xc4\x8do \xc5\xbeensko in osvetljuje njene tesnobe in izrazne umetni\xc5\xa1ke sposobnosti.\n_START_SECTION_\nFlorentinsko obdobje (1614\xe2\x80\x9320)\n_START_PARAGRAPH_\nMesec dni po sojenju se je Orazio dogovoril, da se bo njegova h\xc4\x8di poro\xc4\x8dila s Pierantonio Stiattesijem, skromnim umetnikom iz Firenc. Kmalu zatem se je par preselil v Firence, kjer je Artemisia dobila naro\xc4\x8dilo za sliko v Casa Buonarroti. Postala je uspe\xc5\xa1na dvorna slikarka, u\xc5\xbeivala pa je v pokroviteljstvu hi\xc5\xa1e Medi\xc4\x8di in Karla I. Angle\xc5\xa1kega. Menijo, da je Artemisia v tem obdobju naslikala tudi Devico in dete, zdaj v Palazzo Spada v Rimu._NEWLINE_Medtem ko sta bila v Firencah, sta Artemisia in Pierantonio okoli leta 1618 dobila h\xc4\x8derko, Prudentio, vendar je bila znana tudi kot Palmira, zaradi \xc4\x8desar so nekateri u\xc4\x8denjaki zmotno sklepali, da ima Artemisia dva otroka, ne enega. Prudentia je dobila ime po Artemisijini materi, ki je umrla, ko je bila Artemisia stara 12 let. Omeniti je treba, da je bila njena h\xc4\x8di slikarka, ki jo je usposobila mati, \xc4\x8deprav o njenem delu ni ni\xc4\x8d znanega._NEWLINE_V Firencah se zdi, da je Artemisia do\xc5\xbeivela pomemben uspeh. Bila je prva \xc5\xbeenska, ki je bila sprejeta na Accademia delle Arti del Disegno. Ohranila je dobre odnose z najbolj cenjenimi umetniki svojega \xc4\x8dasa, kot je Cristofano Allori in si lahko pridobila naklonjenost in za\xc5\xa1\xc4\x8dito vplivnih ljudi, za\xc4\x8den\xc5\xa1i s Cosimom II. Medi\xc4\x8dejskim, velikim vojvodom Toskane in zlasti z veliko vojvodinjo, Christino iz Lorraine Njeno poznanstvo z Galileom Galileijem, razvidno iz pisma, ki ga je napisala znanstveniku leta 1635, ka\xc5\xbee, da izhaja iz njenih florentinskih let._NEWLINE_Michelangelo Buonarroti, mlaj\xc5\xa1i (ne\xc4\x8dak velikega Michelangela), zaposlen z gradnjo Casa Buonarroti, da bi proslavil svojega slavnega sorodnika, je prosil Artemizijo - skupaj z drugimi florentinskimi umetniki, vklju\xc4\x8dno z Agostinom Ciampellijem, Sigismondo Coccapanijem, Giovanom Battistom Guidonijem in Zanobi Rosijem - prispevati sliko za strop. Vsakemu umetniku je bilo naro\xc4\x8deno, da predstavi alegorijo vrline, povezane z Michelangelom in Artemisiji je bila dodeljena Alegorija nagnjenja. Slika prikazuje golo \xc5\xbeensko figuro, ki predstavlja "nagnjenost" ali prirojeno ustvarjalno sposobnost. Sede\xc4\x8da v oblaku, dr\xc5\xbei pomorski kompas in ga vodi zvezda zgoraj. Verjame se, da je \xc5\xbeenska  podobna Artemisiji. Dejansko na ve\xc4\x8d njenih slikah energi\xc4\x8dne junakinje spominjajo na njene avtoportrete._NEWLINE_Leta 2011 je Francesco Solinas odkril zbirko \xc5\xa1estindvajsetih pisem iz let 1616 do 1620, ki zagotavljajo nov vpogled v Gentileschijino osebno in finan\xc4\x8dno \xc5\xbeivljenje v Firencah. Najbolj nepri\xc4\x8dakovano pa ka\xc5\xbeejo, da je imela strastno ljubezensko razmerje z bogatim firen\xc5\xa1kim plemi\xc4\x8dem po imenu Francesco Maria Maringhi. Zanimivo je, da se je njen mo\xc5\xbe Stiattesi dobro zavedal njunega odnosa in je na hrbtni strani Artemisijinih ljubezenskih pisem vzdr\xc5\xbeeval dopisovanje z Maringhijem. Kljub temu je to prena\xc5\xa1al, verjetno zato, ker je bil Maringhi mo\xc4\x8dan zaveznik, ki je paru zagotavljal finan\xc4\x8dno podporo. Vendar so se do leta 1620 na florentinskem dvoru za\xc4\x8dele \xc5\xa1iriti govorice o aferi in to dejstvo, v kombinaciji s stalnimi finan\xc4\x8dnimi in pravnimi te\xc5\xbeavami, jo je pripeljalo do ponovne selitve v Rim._NEWLINE_Med pomembnimi deli iz tega obdobja so La Conversione della Maddalena (\'Spremenjenje Magdalene\'), Avtoportret kot igralka lutnje (v zbirki Muzeja umetnosti Wadsworth Atheneum) in Giuditta con la sua ancella (\'Judita in njena slu\xc5\xbekinja\'), zdaj v Pala\xc4\x8di Pitti. Artemisia je naslikala drugo razli\xc4\x8dico Judita ubija Holoferna, ki je zdaj v Firen\xc5\xa1ki galeriji Uffizi. Prva, manj\xc5\xa1a Judita obglavlja Holoferna (1612\xe2\x80\x9313) je prikazana v neapeljskem Museo di Capodimonte. Kljub njenemu uspehu so finan\xc4\x8dni prese\xc5\xbeki, ki jih je imel njen mo\xc5\xbe, privedli do te\xc5\xbeav z upniki in razhoda z mo\xc5\xbeem. Brez njega se je leta 1621 vrnila v Rim.\n_START_SECTION_\nVrnitev v Rim, Bene\xc5\xa1ko obdobje (1621\xe2\x80\x9330)\n_START_PARAGRAPH_\nArtemisia je v Rim prispela istega leta, ko je njen o\xc4\x8de Orazio od\xc5\xa1el v Genovo. Medtem ko za to ni dovolj dokazov, nekateri verjamejo, da je Artemisia sledila o\xc4\x8detu do Genove, saj trdijo, da bi tokrat skupaj poudarila podobnost slogov, zato je pogosto te\xc5\xbeko dolo\xc4\x8diti, kdo od obeh je naslikal dolo\xc4\x8dena dela. Ve\xc4\x8dina dokazov pa podpira domnevo, da je Artemisia ostala v Rimu in posku\xc5\xa1ala najti dom ter vzgajati h\xc4\x8der._NEWLINE_\xc4\x8ceprav je bil mojster \xc5\xbee desetletje mrtev, je bil Caravaggiov slog \xc5\xa1e vedno zelo vpliven in je mnoge slikarje prepri\xc4\x8dal v sledenje njegovemu slogu (tako imenovani Caravaggisti), kot so Carlo Saraceni (ki se je vrnil v Benetke 1620), Bartolomeo Manfredi in Simon Vouet. Ona in Vouet bosta nadaljevala poklicni odnos in sta vplivala drug na drugega v smislu sloga in njihovega u\xc4\x8denja iz Caravaggiovega sloga. Slikarski slogi v Rimu v za\xc4\x8detku 17. stoletja so bili raznoliki, vendar so kazali bolj klasi\xc4\x8den na\xc4\x8din bolonjskih u\xc4\x8dencev Carraccijev in baro\xc4\x8dni slog Pietra da Cortone._NEWLINE_Ka\xc5\xbee, da je bila Artemisia povezana tudi z akademijo Desiosi. Proslavili so jo s portretom, ki je nosil napis Pincturare miraculum invidendum facilius quam imitandum (\'Naslikati \xc4\x8dudo je la\xc5\xbeje zavidati kot posnemati\'). V istem obdobju se je povezala s Cassianom dal Pozzom, humanistom in zbirateljem in ljubiteljem umetnosti, medtem ko je gostujo\xc4\x8di francoski umetnik Pierre Dumonstier II. leta 1625 izdelal \xc4\x8drno-rde\xc4\x8do kredo njene desne roke._NEWLINE_Kljub umetni\xc5\xa1kemu slovesu, mo\xc4\x8dni osebnosti in \xc5\xa1tevilnim dobrim odnosom pa Rim ni bil tako donosen, kot je upala. Njen slog, ton kljubovanja in mo\xc4\x8d so se sprostili. Slikala je manj intenzivna dela; na primer njena druga razli\xc4\x8dica Susana in starci (1622). Vrednotenje njene umetnosti se je zo\xc5\xbeilo na portrete in na njeno sposobnost s svetopisemskimi junakinjami. Nobenega donosnega naro\xc4\x8dila za oltarje ni dobila. Ker ni dovolj dokumentacije, je te\xc5\xbeko spremljati gibanja Artemisije v tem obdobju. Gotovo je, da se je med letoma 1627 in \xc5\xbee leta 1630 preselila v Benetke, morda v iskanju bogatej\xc5\xa1ih naro\xc4\x8dil. Dokaz za to je, da so bili verzi in pisma sestavljena v zahvalo njej in njenim delom v Benetkah._NEWLINE_\xc4\x8ceprav je v\xc4\x8dasih te\xc5\xbeko datirati njene slike, je mogo\xc4\x8de nekatera dela dodeliti tem letom, Portret Gonfaloniera, danes v Bologni (redek primer njene sposobnosti portretne slikarke) ter Judita in njena slu\xc5\xbekinja danes v Umetnostnem in\xc5\xa1titutu v Detroitu. Detroitska slika je znana po tem, da je obvladala chiarosc\xc3\xbaro in tenebrizem (dramati\xc4\x8dna osvetlitev, je slog slikanja z globoko izrazitim chiaroscurom, kjer obstajajo siloviti kontrasti svetlobe in temne barve in kjer tema postane prevladujo\xc4\x8da zna\xc4\x8dilnost slike), tehnike po katerih so bili znani Gerrit van Honthorst, Trophime Bigot in mnogi drugi v Rimu. Njena Spe\xc4\x8da Venera, danes v muzeju likovnih umetnosti v Virginiji, Richmond, ter njena Ester in A\xc5\xa1asver, ki sta zdaj v Metropolitanskem muzeju umetnosti v New Yorku, pri\xc4\x8dajo o njeni usodi lekcije venetskega luminizma.\n_START_SECTION_\nNeapelj in angle\xc5\xa1ko obdobje (1630\xe2\x80\x931654)\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1630 se je Artemisia preselila v Neapelj, mesto, bogato z delavnicami in ljubitelji umetnosti, v iskanju novih in bolj donosnih zaposlitvenih mo\xc5\xbenosti. Biograf iz 18. stoletja Bernardo de \'Dominici domneva, da je bila Artemisia \xc5\xbee pred prihodom v Neapelj znana . Morda jo je v Neapelj povabil alkalski vojvoda Fernando Enriquez Afan de Ribera, ki je imel tri njene slike: Spokorjena Magdalena, Kristus blagoslavlja otroke in David s harfo. Tudi mnogi drugi umetniki, med njimi Caravaggio, Annibale Carracci in Simon Vouet, so v Neaplju delovali nekaj \xc4\x8dasa. Takrat so tam delali Jusepe de Ribera, Massimo Stanzione in Domenichino, kasneje pa bi v mesto pribe\xc5\xbeali Giovanni Lanfranco in mnogi drugi. Neapeljski Artemisijin prvenec je predstavljen z Oznanilom v muzeju Capodimonte. Do konca kariere je ostala v Neaplju z izjemo kratkega potovanja v London in nekaterih drugih potovanj._NEWLINE_V soboto, 18. marca 1634, popotnik Bullen Reymes zapi\xc5\xa1e v svoj dnevnik obisk Artemisije in Palmire ("ki tudi slika") s skupino kolegov Angle\xc5\xbeev. Imela je odnose s \xc5\xa1tevilnimi priznanimi umetniki, med njimi Massimom Stanzionom, s katerim je, poro\xc4\x8da Bernardo de \'Dominici, za\xc4\x8dela umetni\xc5\xa1ko sodelovanje, ki temelji na resni\xc4\x8dnem prijateljstvu in umetni\xc5\xa1kih podobnostih. Artemisijino delo je vplivalo na Stanzioneovo uporabo barv, kot je razvidno iz njegovega Vnebovzetja Device, c. 1630. De \'Dominici navaja, da se je \xc2\xbbStanzione nau\xc4\x8dil sestavljati istoria od Domenichina, svoje barvanje pa se je nau\xc4\x8dil od Artemisije\xc2\xab._NEWLINE_Artemisia je v Neaplju prvi\xc4\x8d za\xc4\x8dela delati na slikah v stolnici, posve\xc4\x8deni San Gennaro nell\'anfiteatro di Pozzuoli (Sveti Januarius v amfiteatru Pozzuoli) v Pozzuoliju. V svojem prvem neapeljskem obdobju je naslikala Rojstvo svetega Janeza Krstnika sedaj v Pradu, Madrid in Corisca e il satiro (Corisca in satira) zdaj v zasebni zbirki. V teh slikah Artemisia znova ka\xc5\xbee svojo sposobnost prilagajanja novostim obdobja in obravnavanju razli\xc4\x8dnih tem, namesto obi\xc4\x8dajnih Judite, Suzane, Bathsheba in spokorjene Magdalene, po katerih je bila \xc5\xbee znana. Mnoge od teh slik so bile kolaboracije; Bathsheba je bila na primer pripisana Artemisiji, Codazzi in Gargiulo._NEWLINE_Leta 1638 se je Artemisia pridru\xc5\xbeila svojemu o\xc4\x8detu v Londonu na dvoru Karla I. Angle\xc5\xa1kega, kjer je Orazio postal dvorni slikar in je dobil pomembno dekoracijo stropne alegorije Triumf miru in umetnosti v kralji\xc4\x8dini hi\xc5\xa1i, ki so jo v Greenwichu zgradili za kraljico Henrietto Marijo. O\xc4\x8de in h\xc4\x8di sta \xc5\xa1e enkrat sodelovala, \xc4\x8deprav pomo\xc4\x8d o\xc4\x8detu verjetno ni bila edini razlog za potovanje v London. Karel I. jo je povabil na dvor in tega ni bilo mogo\xc4\x8de zavrniti. Karel I. je bil navdu\xc5\xa1en zbiratelj, ki je bil pripravljen dati veliko za umetnost. Slava Artemisie ga je verjetno o\xc4\x8darala in ni naklju\xc4\x8dje, da je njegova zbirka vklju\xc4\x8devala sliko velikega formata, Avtoportret kot alegorija slikarstva._NEWLINE_Orazio je umrl nenadoma leta 1639. Artemisia je morala po o\xc4\x8detovi smrti izpolniti naro\xc4\x8dila, \xc4\x8deprav ni znanih del, ki bi se lahko z gotovostjo pripisala temu obdobju. Znano je, da je Artemisia Anglijo zapustila \xc5\xbee do leta 1642, ko se je angle\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeavljanska vojna \xc5\xa1ele za\xc4\x8dela. O njenih nadaljnjih gibanjih se ne ve veliko veliko. Zgodovinarji vedo, da je bila leta 1649 spet v Neaplju, kar je ustrezalo dopisovanju z don Antoniom Ruffusom s Sicilije, ki je postal njen mentor v tem drugem neapeljskem obdobju. Zadnje znano pismo njenemu mentorju je iz leta 1650 in jasno ka\xc5\xbee, da je bila \xc5\xa1e vedno popolnoma aktivna._NEWLINE_Ko je Artemisia postajala starej\xc5\xa1a, je njeno delo postajalo bolj graciozno in \'\xc5\xbeenstveno\' in \xc4\x8deprav je bilo to do neke mere del splo\xc5\xa1nega premika okusa in ob\xc4\x8dutljivosti, mora biti tudi to posledica tega, da je umetnica postajala vse bolj samozavestna \xc5\xbeenska slikarka ._NEWLINE_Neko\xc4\x8d se je mislilo, da je Artemisia umrla leta 1652/1653 a najnovej\xc5\xa1i dokazi ka\xc5\xbeejo, da je leta 1654 \xc5\xa1e sprejemala naro\xc4\x8dila, \xc4\x8deprav je bila vse bolj odvisna od svojega pomo\xc4\x8dnika Onofrija Palumba._NEWLINE_Nekateri ugibajo, da je umrla v uni\xc4\x8dujo\xc4\x8di kugi, ki je leta 1656 pometala v Neapluj in tako reko\xc4\x8d zbrisala celo generacijo neapeljskih umetnikov._NEWLINE_Nekatera dela v tem obdobju so Suzana in starca danes v Brnu, Devica in otrok z ro\xc5\xbenim vencem danes v El Escorialu, David in Bathsheba danes v Columbusu v Ohiu in Bathsheba danes v Leipzigu.\n_START_SECTION_\nUmetni\xc5\xa1ki pomen\n_START_PARAGRAPH_\nV raziskovalnem prispevku Gentileschi, padre e figlia (1916) Roberta Longhija, pomembnega italijanskega kritika, je Artemisio opisal kot \xc2\xbbedino \xc5\xbeensko v Italiji, ki je kdaj vedela za slikanje, barvanje, risanje in druge osnove\xc2\xab. Longhi je pisal tudi o Judita ubija Holoferna: \xc2\xbbObstaja pribli\xc5\xbeno petinsedemdeset del Artemisije Gentileschi in 94\xc2\xa0% (devetin\xc5\xa1tirideset del) \xc5\xbeenske predstavljajo kot protagoniste ali enake mo\xc5\xa1kim\xc2\xab. Sem spadajo njena dela Jael in Sisere, Judita in njena slu\xc5\xbekinja ter Ester. Ti liki namerno niso imeli stereotipnih \'\xc5\xbeenskih\' lastnosti - ob\xc4\x8dutljivosti, plahosti in \xc5\xa1ibkosti -  bile so pogumne, uporni\xc5\xa1ke in mo\xc4\x8dne osebnosti; taki subjekti so zdaj zdru\xc5\xbeeni kot Mo\xc4\x8d \xc5\xbeensk. Kriti\xc4\x8darka iz 19. stoletja je Artemisijino Magdaleno komentirala, \xc2\xbbda si nih\xc4\x8de ne bi predstavljal, da gre za \xc5\xbeensko delo. Delo s \xc4\x8dopi\xc4\x8di je bilo drzno in gotovo in ni bilo nobenega znaka prestra\xc5\xa1enosti.\xc2\xab\xc2\xa0Po mnenju Warda Bissella se je dobro zavedala, kako \xc5\xbeenske in umetnice gledajo mo\xc5\xa1ki in pojasnila, zakaj so bila njena dela na za\xc4\x8detku kariere tako drzna in kljubovalna. _NEWLINE_Longhi je zapisal: \xc2\xbbKdo bi si pravzaprav lahko mislil, da se lahko list tako odkrit, tako brutalen in grozen pokol [...] toda - naravno je re\xc4\x8di, da je to grozna \xc5\xbeenska! \xc5\xbdenska je vse to naslikala?\xc2\xab\xc2\xa0Tukaj ni ni\xc4\x8d sadisti\xc4\x8dnega, namesto tega pa je najbolj na udaru slikar, ki je celo mogel opaziti, kako lahko kri, ki vre z nasiljem, okrasi z dvema kapljicama osrednji izliv! Neverjetno vam povem! In tudi prosim, dajte Gospa Schiattesi - zakonsko ime Artemisia - prilo\xc5\xbenost, da izberete ro\xc4\x8dico me\xc4\x8da! Kon\xc4\x8dno se vam ne zdi, da je edini cilj Judite odmakniti se, da bi se izognili krvi, ki bi lahko obarvala njeno obleko? da je to obleka Casa Gentileschija, najlep\xc5\xa1e garderobe v Evropi leta 1600, po Van Dycku.\xc2\xab_NEWLINE_Feministi\xc4\x8dne \xc5\xa1tudije so pove\xc4\x8dale zanimanje za Artemisio Gentileschi, kar je poudarilo njeno posilstvo in kasnej\xc5\xa1e trpin\xc4\x8denje ter izrazno mo\xc4\x8d njenih slik biblijskih junakinj, v katerih \xc5\xbeenske razlagajo kot pripravljene pokazati svoj upor proti svojemu stanju. V raziskovalnem prispevku iz kataloga razstave Orazio e Artemisia Gentileschi, ki se je zgodila leta 2001 v Rimu (in po njej v New Yorku), Judit W. Mann kritizira feministi\xc4\x8dno mnenje o Artemisiji in ugotovi, da so stari stereotipi o Artemisiji spolno nemoralni bili nadome\xc5\xa1\xc4\x8deni z novimi stereotipi, uveljavljenimi v feministi\xc4\x8dnih branjih njenih slik._NEWLINE_Ker se je Artemisia vedno znova vra\xc4\x8dala k nasilnim temam, kot sta Judit in Holofern, je bila postavljena teorija zatiranja ma\xc5\xa1\xc4\x8devanja. Nekateri umetnostni zgodovinarji pa domnevajo, da je s sojenjem  posilstva posku\xc5\xa1ala izkoristiti svojo slavo, da bi poskrbela za tr\xc5\xbeno ni\xc5\xa1o v spolno nabiti umetnosti, ki prevladuje \xc5\xbeensko, za mo\xc5\xa1ke pokrovitelje._NEWLINE_Najnovej\xc5\xa1i kritiki, ki segajo od te\xc5\xbeke rekonstrukcije celotnega kataloga Gentileschi, so posku\xc5\xa1ali dati manj reduktivno branje kariere Artemisije in jo natan\xc4\x8dneje umestiti v kontekst razli\xc4\x8dnih umetni\xc5\xa1kih okolij, v katerih je slikarka aktivno sodelovala. Tako branje obnovi Artemisijo kot umetnico, ki se je odlo\xc4\x8dno borila - z oro\xc5\xbejem osebnosti in umetni\xc5\xa1kih lastnosti - proti predsodkom, ki jih izra\xc5\xbeajo \xc5\xbeenske slikarke; se je lahko produktivno predstavila v krogu najbolj cenjenih slikarjev svojega \xc4\x8dasa in je zajela vrsto slikovnih zvrsti, ki so verjetno bile bolj obse\xc5\xbene in raznolike, kot predlagajo njene slike.\n_START_SECTION_\nSodobne \xc5\xbeenske slikarke\n_START_PARAGRAPH_\nZa \xc5\xbeensko na za\xc4\x8detku 17. stoletja je Artemisia kot slikarka predstavljala ob\xc4\x8dasno in te\xc5\xbeko izbiro, vendar ne izjemne. U\xc4\x8denci trdijo, da se je Artemisia vsaj delno zavedala \xc2\xbbsvojega polo\xc5\xbeaja \xc5\xbeenske umetnice in trenutnih predstav \xc5\xbeenskega odnosa do umetnosti.\xc2\xab To je razvidno iz njenega alegori\xc4\x8dnega avtoportreta, Avtoportret kot La Pittura, ki prikazuje Artemisio kot muzo, \xc2\xbbsimbolno utele\xc5\xa1enje umetnosti\xc2\xab\xc2\xa0in kot profesionalno umetnico. Pred Artemisijo, med koncem leta 1500 in za\xc4\x8detkom leta 1600, so se druge poklicne slikarke uspe\xc5\xa1no zaposlile, med njimi tudi Sofonisba Anguissola (rojena v Cremoni okoli leta 1530). Kasneje je Fede Galizia (rojena v  Milanu ali Trentu leta 1578) naslikala tiho\xc5\xbeitja in Judito z glavo Holoferna._NEWLINE_Italijanska baro\xc4\x8dna slikarka Elisabetta Sirani je bila \xc5\xa1e ena umetnica iz istega \xc4\x8dasovnega obdobja . Siranijina slika Alergorija slike Clio deli skupno barvno shemo z Artemisijinim delom. Elizabeta je bila kratek \xc4\x8das priljubljena, vendar so jo prepoznali._NEWLINE_Tudi druge \xc5\xbeenske slikarke so za\xc4\x8dele kariero, ko je bila Artemisia \xc5\xa1e \xc5\xbeiva. Glede na njihove umetni\xc5\xa1ke zasluge je Longhijeva izjava, da je bila Artemisia \xc2\xbbedina \xc5\xbeenska v Italiji, ki je kdaj koli vedela za slikanje\xc2\xab, o\xc4\x8ditno napa\xc4\x8dna, a nobenega dvoma ni, da je Artemisia \xc5\xa1e naprej med najbolj cenjenimi \xc5\xbeenskami umetnicami in dosegla pomembo mesto med velikimi umetniki baroka.\n_START_SECTION_\nV popularni kulturi\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi pisatelj, ki je ustvaril roman o figuri Artemisije, je bil morda George Eliot v Romola (1862\xe2\x80\x9363), kjer so nekateri vidiki Gentileschijine zgodbe, medtem ko je bila postavljena v Firence, prepoznavni, vendar olep\xc5\xa1ani. Poznej\xc5\xa1a in jasnej\xc5\xa1a uporaba Gentileschijine zgodbe se pojavi v Artemisiji Ane Banti. Bantijina knjiga je napisana v formatu \'odprtega dnevnika\', v katerem vzdr\xc5\xbeuje dialog z Artemisio._NEWLINE_Gentileschi je ena od \xc5\xbeensk, zastopanih na The Dinner Party, instalacijskem delu Judy Chicago, ki je bilo prvi\xc4\x8d razstavljeno leta 1979._NEWLINE_Artemisia, natan\xc4\x8dneje njena slika Judith ubija Holoferna, je omenjena v predstavi Wendy Wasserstein iz leta 1988, The Heidi Chronicles, v kateri glavna junakinja Heidi o njej predava kot del svojega te\xc4\x8daja umetnostne zgodovine o \xc5\xbeenskih slikarkah. Na koncu predstave Heidi posvoji h\xc4\x8derko, ki jo poimenuje Judy, kar je vsaj delni sklic na sliko._NEWLINE_Kanadski dramatik Sally Clark je napisal ve\xc4\x8d odrskih iger, ki temeljijo na dogodkih, ki so vodili do posilstva Artemisie in po njem. Life Without Instruction, ki ga je leta 1988 naro\xc4\x8dilo gledali\xc5\xa1\xc4\x8de Nightwood, je bilo premierno prikazano v gledali\xc5\xa1\xc4\x8du Theater Plus v Torontu 2. avgusta 1991._NEWLINE_Gentileschijino \xc5\xbeivljenje in Judita obglavlja Holofrena sta igrala osrednjo vlogo v mini seriji Painted Lady iz leta 1997 s Helen Mirren._NEWLINE_Film Artemisia (1997), avtorice Agn\xc3\xa8s Merlet, pripoveduje o Artemisijinem vstopu v poklic umetnice, njenem odnosu s Tassijem in sojenju. Merlet oprosti Tassija posilstva, ne le tako, da je njihov odnos prikazal kot ljube\xc4\x8d in konsenzualen (kar je spro\xc5\xbeilo polemiko ob izidu filma), ampak tudi dve ahistori\xc4\x8dni izmi\xc5\xa1ljotini: Artemisia posilstvo zanika pod mu\xc4\x8denjem, Tassi pa la\xc5\xbeno prizna, da je posilstvo ustavilo Artemisijine muke ._NEWLINE_Leta 2002 je Susan Vreeland izdala biografski roman, ki temelji na njenem \xc5\xbeivljenju, The Passion of Artemisia._NEWLINE_Pojavi se v Erica Flinta Ring of Fire, omenjena v 1634: Afera Galileo (2004) in vidna  1635: Dreeson Incident (2008)._NEWLINE_Novela iz leta 2016, Maestra, L.S. Hiltona, vklju\xc4\x8duje osrednjo referenco za glavni lik Artemisijo, obravnava ve\xc4\x8d njenih slik._NEWLINE_V romanu Salem\'s Cipher iz leta 2016, Jess Lourey uporabi sliko Judita obglavlja Holoferna, da je poslala namig._NEWLINE_Blood Water Paint, igra Joy McCullough, je istega avtorja kot leta 2017 spremenjen roman. Produkcije predstave so bile izvedene v Seattlu v letih 2015 in 2019.  _NEWLINE_Epizoda iz britanske televizijske kriminalne serije Endeavour iz leta 2018 prikazuje serijo umorov, ki jih navdihujejo Gentileschijeve biblijske slike \xc5\xbeensk, ki se ma\xc5\xa1\xc4\x8dujejo mo\xc5\xa1kim, ki so jim \xc5\xa1kodovali ali zlorabili. _NEWLINE_\xc5\xa0pekulativna nefikcijska opera z naslovom Artemisia Laure Schwendinger je bila izvedena v San Franciscu leta 2019.'