b'\n_START_ARTICLE_\nRajko Nahtigal\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tudiral je na Dunaju pri Vatroslavu Jagi\xc4\x87u, kjer je 1901 doktoriral. Dve leti se je izpopolnjeval v Rusiji (Moskva in Sankt Peterburg) pri pri znamenitih ruskih jezikoslovcih A. A. \xc5\xa0ahmatovu in F. F. Fortunatovu. Tam je sodeloval v delovanju Slovanske komisije Imperijskega Moskovskega areholo\xc5\xa1kega dru\xc5\xa1tva. Jeseni 1902 se je vrnil na Dunaj, kjer je za\xc4\x8del predavati Ruski jezik na In\xc5\xa1titutu vzhodnih jezikov. Leta 1913 je bil za Karlom \xc5\xa0trekljem izbran za izrednega profesorja slovanske filologije v Gradcu. Tu je aktivno raziskoval tudi zgodovino slovenskega jezika in izdal delo o Bri\xc5\xbeinskih spomenikih._NEWLINE_Pomladi 1917 je od\xc5\xa1el na pro\xc5\xa1njo skupine albanskih literatov v Skadar in Elbasan, kjer je pomagal pri formiranju albanskega jezika. Leta 1918 je skupaj z Franom Ramov\xc5\xa1em, sekretarjem Komisije za ustanovitev slovenske univerze, sodeloval v pripravah na njeno organizacijo. Tega leta je bil izbran za profesorja slovanske filologije na Univerzi v Ljubljani. Bil je tudi prvi dekan filozofske fakultete (1919\xe2\x80\x9320), predstojnik seminarja za slovansko filologijo (od 1919 do upokojitve 1953, ko je postal \xc4\x8dastni predstojnik) in 1927/28 rektor ljubljanske univerze. Bil je (edini) predsednik Znanstvenega dru\xc5\xa1tva za humanisti\xc4\x8dne vede v Ljubljani (1921\xe2\x80\x9339), ob ustanovitvi SAZU (takrat AZU v Ljubljani 1938) je postal njen redni \xc4\x8dlan in bil imenovan za prvega predsednika (1939\xe2\x80\x9342), kasneje je opravljal tudi dol\xc5\xbenost na\xc4\x8delnika razreda za zgodovinske in zemljepisne vede, filozofijo in filologijo (1945\xe2\x80\x9349). Zaslu\xc5\xbeen je tudi za ustanovitev znanstvenih publikacij \xc4\x8casopis za slovenski jezik, knji\xc5\xbeevnost in zgodovino, Slavisti\xc4\x8dna revija, Ju\xc5\xbenoslovenski filolog, Razprave znanstvenega dru\xc5\xa1tva za humanisti\xc4\x8dne vede._NEWLINE_Nahtigal se je ukvarjal predvsem z vpra\xc5\xa1anji stare cerkvene slovan\xc5\xa1\xc4\x8dine, stare in moderne ru\xc5\xa1\xc4\x8dine, primerjalnega slovanskega jezikoslovja in zgodovine slovanske filologije. Na podro\xc4\x8dju stare cerkvene slovan\xc5\xa1\xc4\x8dine so pomembne njegove razprave o nastanku glagolice, o posameznih nere\xc5\xa1enih glasoslovnih, oblikoslovnih, leksikalnih in tekstolo\xc5\xa1kih vpra\xc5\xa1anjih. Najve\xc4\x8d znanstvenih zaslug si je pridobil s kriti\xc4\x8dno izdajo glagolskega Sinajskega evhologija, v katerem je v ob\xc5\xa1irnem filolo\xc5\xa1kem komentarju s \xc5\xa1tevilnimi primerjavami na novo osvetlil marsikatero nejasno mesto v besedilu. V gra\xc5\xa1kem obdobju in v Ljubljani (1915\xe2\x80\x9324) je obravnaval Bri\xc5\xbeinske spomenike, ki segajo v stoletja stare cerkvene slovan\xc5\xa1\xc4\x8dine, in s tem spodbudil ponovno zanimanje zanje. V primerjavi s predhodnimi glasoslovnimi in oblikoslovnimi obdelavami slovanskih jezikov je pojave tesneje povezal med seboj in ob podpori stare cerkvene slovan\xc5\xa1\xc4\x8dine spremljal njihov razvoj v posameznih slovanskih jezikih. 1946 je objavil poljudnoznanstveno napisano knjigo o ruskem jeziku, namenjeno predvsem \xc5\xa1tudentom. Mednarodni odmev je imela izdaja staroruskega epa Slovo o polku Igo\xc5\x95ev\xc4\x9b (1954), v kateri je rekonstruiral besedilo v idealni staroruski jezik 12. st. in predlagal novo razumevanje nekaterih nejasnih delov besedila. Pomembni so njegovi raziskovalni dose\xc5\xbeki v zgodovini slovanske filologije; predstavil je nekaj osrednjih osebnosti (J. Kopitar, F. Miklo\xc5\xa1i\xc4\x8d, V. Jagi\xc4\x87, M. Murko), izdal je 2 knjigi Kopitarjevih spisov, svoje poglede na slovansko filologijo pa je razlo\xc5\xbeil v Uvodu v slovansko filologijo (1949). Osrednje Nahtigalovo delo iz primerjalnega slovanskega jezikoslovja so Slovanski jeziki (1938, 1952\xc2\xb2), ki so bili prevedeni v nem\xc5\xa1ki (1961) in ruski jezik (1963). V zadnjih letih svojega \xc5\xbeivljenja se je polemi\xc4\x8dno odzval na razmere v ruskem jezikoslovju (marrizem)._NEWLINE_Nahtigal je bil \xc4\x8dlan Srbske kraljeve akademije znanosti v Beogradu, Jugoslovanske akademije znanosti in umetnosti v Zagrebu in Slovanskega in\xc5\xa1tituta (Slovansk\xc3\xbd \xc3\xbastav), ustanovljenega leta 1922 v Pragi ter bil 1935\xe2\x80\x9337 prvi, kasneje pa tudi \xc4\x8dastni predsednik Slovenskega slavisti\xc4\x8dnega dru\xc5\xa1tva. Dobil je Pre\xc5\xa1ernovo nagrado za znanstveno delo (1953). Leta 1977 je bila v Ljubljani mednarodna konferenca posve\xc4\x8dena stoletnemu jubileju Rajka Nahtigala, po kateri je iz\xc5\xa1el tudi zbornik znanstvenih \xc4\x8dlankov Slovansko jezikoslovje: Nahtigalov zbornik (uredil F. Jakopin). Po njem so imenovali ulico v Ljubljani.'