b'\n_START_ARTICLE_\nLars Valerian Ahlfors\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nAhlfors je bil sin in\xc5\xbeenirja. Od leta 1924 je \xc5\xa1tudiral na Univerzi v Helsinkih in diplomiral leta 1928 pod mentorstvom Lindel\xc3\xb6fa in Nevanlinne._NEWLINE_Leta 1929 je pomagal Nevanlinnu pri njegovem delu o Denjoyevi domnevi o \xc5\xa1tevilu asimptotskih vrednosti popolne funkcije. Za profesorja matematike so ga izbrali na Univerzi v Turkuju. Doktoriral je leta 1930 pod mentorstvom Lindel\xc3\xb6fa in Nevanlinne._NEWLINE_V letu 1935 je od\xc5\xa1el na Univerzo Harvard in leta 1936 je skupaj z Douglasom med prvimi prejel Fieldsovo medaljo v Oslu. Leta 1938 se je vrnil na Finsko in prevzel mesto na Univerzi v Helsikih. Izbruh 2. svetovne vojne je prinesel probleme, \xc4\x8deprav Ahlfors ni bil sposoben za vojsko. Leta 1944 so mu ponudili mesto na Zveznem politehni\xc5\xa1kem in\xc5\xa1itutu v Z\xc3\xbcrichu. Marca 1945 je lahko kon\xc4\x8dno odpotoval tja. Delo v \xc5\xa0vici ga ni veselilo. Vrnil se je na Harvard in ostal tam do svoje upokojitve leta 1977. Od leta 1964 je bil tam Williamov Casparov Grausteinov profesor matematike. Leta 1968 je prejel Wihurijevo nagrado in leta 1981 Wolfovo nagrado za matematiko._NEWLINE_Njegova knjiga Kompleksna analiza (1953) je \xc5\xa1e danes vzor\xc4\x8dno besedilo za ve\xc4\x8dino predavanj tega predmeta. Napisal je \xc5\xa1e druge pomembne knjige, med njimi Riemannove ploskve (1960) in Konformne invariante (1973).'