b'\n_START_ARTICLE_\nGrosseto (pokrajina)\n_START_SECTION_\nZgodovinske zanimivosti\n_START_PARAGRAPH_\nKer je v ni\xc5\xbeinskih predelih pokrajine v srednjem veku obstajala stalna nevarnost oku\xc5\xbeitve z malarijo, se je ljudstvo normalno selilo vsako poletje na vi\xc5\xa1ja podro\xc4\x8dja; nekateri so se na gri\xc4\x8dih tudi stalno naselili, a ve\xc4\x8dina se je vra\xc4\x8dala v dolino, predvsem me\xc5\xa1\xc4\x8dani. Vsakoletno preseljevanje je mo\xc4\x8dno oviralo razvoj mest. Za \xc4\x8dasa avstrijske nadvlade (1737 - 1859) je Franc I. \xc5\xa0tefan Lotarin\xc5\xa1ki leta 1766 priznal pokrajini upravno samostojnost, zaradi \xc4\x8desar so bili ustanovljeni razni uradi, ki so morali seveda delovati kljub neugodnim pogojem. Zato je bil leta 1780 izdan poseben zakon, imenovan estatatura (it. estate = poletje), ki je predvideval letno preselitev celotne administracije iz glavnega mesta Grosseta v druge kraje. Sprva so si razni uradi izbrali poletne sede\xc5\xbee v raznih mestih, kon\xc4\x8dno pa je bilo uradno imenovano mesto Scansano za "drugo glavno mesto" pokrajine. Po zedinjenju Italije je dr\xc5\xbeavna oblast ve\xc4\x8dkrat sku\xc5\xa1ala ta zakon odpraviti, toda uradnike, ki so zaradi tega ostajali \xc4\x8dez poletje v ni\xc5\xbeini, je redno napadala malarija. Kljub temu je bila leta 1897 estatatura odpravljena. Ljudstvo se je sicer \xc5\xa1e vedno selilo, a glavno mesto z vso uradno pokrajinsko upravo je ostalo le Grosseto. Poletno preseljevanje prebivalstva je trajalo vse do popolne izsu\xc5\xa1itve maremanskega barja v prvi polovici dvajsetega stoletja, ko se ni bilo ve\xc4\x8d bati malarije.'