b'\n_START_ARTICLE_\nEric Clive Pegus Plant\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je \xc4\x8dastniku Charlesu Fredericu Plantu in tudi sam nadaljeval dru\xc5\xbeinsko tradicijo voja\xc5\xa1ke slu\xc5\xbebe. Sprva je slu\xc5\xbeil pri kadetih, nato pa marca 1908 kot \xc4\x8dastnik vstopil v 9. pehotni polk. Decembra 1912 je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v Administrativni in izobra\xc5\xbeevalni \xc5\xa1tab pri Stalnih voja\xc5\xa1kih silah; naslednje leto je postal adjutant 15. lahkokonjeni\xc5\xa1kega polka, s katerim je bil 15. avgusta 1914 dodeljen Avstralski imperialni sili (AIF). Pri tem je postal mlaj\xc5\xa1i pribo\xc4\x8dnik poveljnika 1. divizije AIF generalmajorja Williama Bridgesa._NEWLINE_Marca 1915 je postal pomo\xc4\x8dnik adjutanta 9. bataljona AIF, s katerim se je udele\xc5\xbeil gallipoliske kampanje; 26. aprila, na drugi dan izkrcanja, je bil povi\xc5\xa1an v stotnika. 3. junija je bil ranjen, 12. julija se je vrnil na fronto in septembra istega leta je bil evakuiran na Malto ter nato v Anglijo na okrevanje, saj je zbolel za enteri\xc4\x8dno mrzlico. Ko je ozdravel, se je vrnil v Egipt in bil nato marca 1916 poslan na zahodno fronto kot brigadni major 6. brigade AIF. Tu se je ponovno izkazal v bojih, tako da je bil julija 1917 preme\xc5\xa1\xc4\x8den v \xc5\xa1tab 4. avstralske divizije._NEWLINE_Po koncu vojne je bil dodeljen \xc5\xa1tabu Repatriacijskega in demobilizacijskega oddelka Avstralske kopenske vojske; maja 1920 je bil povi\xc5\xa1an v za\xc4\x8dasnega podpolkovnika. Julija istega leta se je vrnil v Avstralijo in 10. septembra je bila njegova zadol\xc5\xbeitev pri AIF kon\xc4\x8dana. 1. oktobra je bil dodeljen \xc5\xa0tabnemu korpusu s \xc4\x8dinom majorja. Tako je bil poslal na izobra\xc5\xbeevanje na \xc5\xa0tabni kolid\xc5\xbe, Camberley (1921-22), po vrnitvi pa je postal \xc5\xa1tabni \xc4\x8dastnik s \xc4\x8dinom za\xc4\x8dasnega polkovnika v General\xc5\xa1tabu Avstralske kopenske vojske. Januarja 1924 je postal predavatelj na Kraljevem voja\xc5\xa1kem kolid\xc5\xbeu, Duntroon, kjer je ostal do dodelitve vojni pisarni v Londonu; leta 1927 se je vrnil v Avstralijo, kjer je od leta 1929 slu\xc5\xbeil v \xc5\xa1tabu 1. konjeni\xc5\xa1ke divizije in nato od leta 1933 v \xc5\xa1tabu 11. me\xc5\xa1ane brigade. Marca 1937 je postal direktor voja\xc5\xa1kega usposabljanja v General\xc5\xa1tabu Avstralske kopenske vojske, kjer je bil julija istega leta povi\xc5\xa1an v brevetnega polkovnika. Oktobra 1939 je postal komandant Kraljevega voja\xc5\xa1kega kolid\xc5\xbea, Duntroon, pri \xc4\x8demer je bil povi\xc5\xa1an v za\xc4\x8dasnega brigadirja._NEWLINE_Po izbruhu druge svetovne vojne je bil 1. julija 1940 dodeljen novoustanovljeni AIF in bil postavljen za poveljnika 24. pehotne brigade, s katero je decembra istega leta odplul na Bli\xc5\xbenji vzhod. 5. marca 1941 pa je postal poveljnik zaledja AIF s \xc4\x8dinom za\xc4\x8dasnega generalmajorja. 23. junija je bil vrnjen na prej\xc5\xa1nji \xc4\x8din in bil imenovan za poveljnika 25. pehotne brigade, katero je vodil v zadnji fazi sirijske kampanje. Januarja 1942 je v Avstraliji prevzel poveljstvo Zahodnega poveljstva, s \xc4\x8dinom za\xc4\x8dasnega generalmajorja. Aprila istega leta je bil imenovan za poveljnika linij komunikacijskega podro\xc4\x8dja v Victorii in od septembra 1943 v Novem Ju\xc5\xbenem Walesu. 6. avgusta 1946 je bil upokojen.'