b'\n_START_ARTICLE_\nGiustinianijeva Atena\n_START_SECTION_\nOdkritje in ugled\n_START_PARAGRAPH_\nOdkrit je bil v zgodnjem 17. stoletju  v ru\xc5\xa1evinah desetstranskega nimfeja na hribu Eskvilin, ki so ga tako pomotoma ozna\xc4\x8dili kot tempelj Minerve zdraviteljice. Pietro Santi Bartoli, tudi v 17. stoletju, je navedel drugo najdi\xc5\xa1\xc4\x8de, to je Minervin park (Orto di Minerva) v bli\xc5\xbeini cerkve svete Marije nad Minervo v Rimu (Santa Maria sopra Minerva), za katero velja, da je bila zgrajena nad templjem Minerve (posve\xc4\x8den je bil Pompeju Velikemu 62 pr. n. \xc5\xa1t.). Zaradi kakovosti je bila v 19. stoletju znana kot kopija Fidijevega kipa, vklju\xc4\x8dena pa je bila med \xc5\xa1tukature, ki so predstavljale odli\xc4\x8dno evropsko skulpturo, ki je bila sestavni del nem\xc5\xa1kega paviljona na razstavi v Lousiani (Louisiana Purchase Exposition, St. Louis, 1904). _NEWLINE_Ime kipa se nana\xc5\xa1a na zbirko Vincenza Giustinianija v Giustinianijevi pala\xc4\x8di, bil je luksuzno narejen in objavljen v reviji Galleria Giustiniana (Rim, 1631). O\xc4\x8ditno v obdobju, ko je bil kip v Giustinianijevi zbirki, nikoli ni bil kopiran: Winckelmann ga ni nikoli omenil, \xc4\x8deprav je prav on prvi opisal strogi klasi\xc4\x8dni slog. Konec stoletja so ga ob\xc4\x8dudovali zlasti britanski obiskovalci: Giustinianijev kustos je Goetheju povedal, da je bila obnovljena roka bolj bela kot preostali kip, ker so jo Angle\xc5\xbei pogosto poljubljali . Doprsje, ki je bilo prilagojeno tej Minervi (podobna Atena v Velletriju je bila kasnej\xc5\xa1e odkritje), je bilo namizni okras v ve\xc4\x8d kot ducat portretih Pompea Batonija pri angle\xc5\xa1kih obiskovalcih v Rimu . Ko je bil francoski kipar Claude Michel, ki je sprejel gr\xc5\xa1ko ime "Klodion", u\xc4\x8denec na francoski akademiji v Rimu (1762\xe2\x80\x9371), je naredil izpopolnjeno in natan\xc4\x8dno izdelano terakotno Minervo, ki ka\xc5\xbee umetnost priznanih starin, zlasti Giustinianijeve Minerve. _NEWLINE_Giustinianijeva Minerva, kot je bila imenovana, je u\xc5\xa1la usodi preostale Giustinianijeve zbirke, ki je bila leta 1807 med Napoleonovo zasedbo umaknjena v Pariz, kjer je do neke mere propadla. Leta 1815 je Friderik Viljem III. kupil vse, kar je ostalo, \xc5\xa1e zlasti pribli\xc5\xbeno 170 slik, jih odnesel v Berlin, kjer so postale del kraljevega muzeja._NEWLINE_Minervo je odkupil Lucien Bonaparte leta 1805 in jo namestil v veliki dvorani svoje rimske rezidence, Palazzo Nunez. Leta 1817 jo je prodal pape\xc5\xbeu Piju VII., ki jo je naro\xc4\x8dil za dvorano Braccio Nuovo v Vatikanskih muzejih. Ko je bila dvorana Braccio Nuovo leta 1822 odprta, je bil vanjo uvr\xc5\xa1\xc4\x8den tudi Minervin kip, kjer je \xc5\xa1e danes.'