b'\n_START_ARTICLE_\nKorenina\n_START_PARAGRAPH_\nKorenina    (latinsko radix) je rastlinski organ, katerega najva\xc5\xbenej\xc5\xa1e naloge so pritrjanje v tla, \xc4\x8drpanje vode in anorganskih snovi in prevajanje po steblu do listov. Korenina je tudi organ sinteze hormonov - citokininov. Pogosta pa korenina funkcionira kot zalo\xc5\xbeni organ za rezervne hranilne snovi.\n_START_SECTION_\nGlavna (primarna) korenina\n_START_PARAGRAPH_\nGlavna korenina je osrednja ali primarna korenina, ve\xc4\x8dja od drugih, stranskih ali sekundarnih korenin, ki izra\xc5\xa1\xc4\x8dajo iz nje. Razvije iz koreni\xc4\x8dice in je vretenasta (ravna in malo razrasla) ali razrasla. Lahko oleseni ali se mo\xc4\x8dno korenasto ali gomoljasto odebeli (repa Brassica rapa, korenje Daucus carota, redkev Raphanus) in jo imenujemo koren. Pri tem je poleg glavne korenine lahko soudele\xc5\xbeen tudi najplodnej\xc5\xa1i del glavnega stebla, hipokotil.\n_START_SECTION_\nStranske korenine\n_START_PARAGRAPH_\nStranske (sekundarne) korenine poganjajo iz glavne in stranskih korenin. Pogosto so tanke in nitaste, lahko pa so tudi debelej\xc5\xa1e.\n_START_SECTION_\nNadomestne (adventivne) korenine\n_START_PARAGRAPH_\nNadomestne (adventivne) korenine poganjajo iz stebla, debla, vej, redkeje iz listov in so zlasti pogoste pri enokali\xc4\x8dnicah, kjer radikula (koreninska zasnova v semenu) kmalu zakrni, in pri praprotnicah (Pteridophyta). Ve\xc4\x8dinoma so tanke in \xc5\xa1opasto zgo\xc5\xa1\xc4\x8dene. Tudi iz njih poganjajo stranske korenine. _NEWLINE_V\xc4\x8dasih se na koreninah razvijejo nadomestni (adventivni) popki, iz katerih se lahko razvijejo novi nadomestni poganjki, s katerimi se nekatere rastline razmno\xc5\xbeujejo tudi vegetativno (cipresasti mle\xc4\x8dek Euphorbia cyparissias)_NEWLINE_Posebna oblika nadomestnih korenin so oprijemalne korenine pri br\xc5\xa1ljanu (Hedera), s katerimi se pritrja na opore.\n_START_SECTION_\nKoreninska \xc4\x8depica\n_START_PARAGRAPH_\nKoreninska \xc4\x8depica (kalyptra) je plast celic, ki \xc5\xa1\xc4\x8ditijo koreninski vr\xc5\xa1i\xc4\x8dek (apikalni meristem korenine) in se nahaja na koncu vsake koreninice. Predstavlja fizi\xc4\x8dno in kemijsko za\xc5\xa1\xc4\x8dito meristema korenine. Na robu osrednjega dela \xc4\x8depice so izjemno pove\xc4\x8dana golgijeva telesca, s katerih se odcepljajo vezikli, ki so napolnjeni s polisharidi. Polisharidi so sestavni del sluzi, ki jih obrobne celice izlo\xc4\x8dajo navzven. Sluz zmanj\xc5\xa1a trenje in olaj\xc5\xa1uje korenini prehod skozi tla. Sluz vpliva tudi na okolico korenine in z mikroorganizmi spreminja lastnosti tal. Ko korenina raste, se zunanje celice po\xc5\xa1kodujejo, odmrejo in od \xc4\x8depice odlu\xc5\xa1\xc4\x8dijo.\n_START_SECTION_\nKoreninska povrhnjica\n_START_PARAGRAPH_\nKoreninska povrhnjica (rizoderm) se za\xc4\x8dne diferencirati v apikalnem obmo\xc4\x8dju iz protoderma. Povrhnjica se z zorenjem korenine spreminja. V najbolj apikalnem obmo\xc4\x8dju korenine je ta sestavljena le iz navadnih celic povrhnjice s tankimi celi\xc4\x8dni stenami. Z oddaljevanjem od vr\xc5\xa1i\xc4\x8dka pa se pri ve\xc4\x8dini kritosemenk v zreli koreninski povrhnjici razvijejo \xc5\xa1e koreninski laski - celice se podalj\xc5\xa1ajo nad povr\xc5\xa1ino korenine. S koreninskimi laski se pove\xc4\x8data sprejemna povr\xc5\xa1ina korenin in tako u\xc4\x8dinkoviteje vsrkavajo iz tal vodo z raztopljenimi rudninskimi snovmi. \xc5\xbdivljenjska doba koreninskih laskov je le nekaj dni. Namesto starih, ki odmirajo \xc5\xbee nekaj centimetrov za koreninskim vr\xc5\xa1i\xc4\x8dkom, nastajajo tik za zarodnim tkivom vedno novi koreninski laski. _NEWLINE_Za razliko od povrhnjice nadzemnih delov rastlin v koreninski povrhnjici ni re\xc5\xbe.\n_START_SECTION_\nKoreninska skorja\n_START_PARAGRAPH_\nKoreninska skorja je obi\xc4\x8dajno tkivo parenhimskih celic, ki pogosto vsebujejo \xc5\xa1krobna zrna. V skorji korenine je ve\xc4\x8d medceli\xc4\x8dnih prostorov kot v steblu._NEWLINE_Notranji del te skorje je endoderm, ki je sestavljen iz ene plasti celic. Med njegovimi celicami, ki obdajajo osrednji cilinder, ni medceli\xc4\x8dnega prostora. Zato morajo vse snovi, ki vstopajo v osrednji cilinder ali izstopajo iz njega, pre\xc4\x8diti protoplastno membrano endodermske celice. Endoderm tako regulira vstop ionov in vode v osrednji cilinder in prepre\xc4\x8duje njihov izstop v nasprotni smeri. Zunanji sloj cilindra je perikambij (pericikel), sestavljen iz parenhimskih celic, ki so ohranile sposobnost delitve. V tem sloju se za\xc4\x8dnejo razvijati stranske korenine, zato pravimo, da nastajajo endogeno (iz notranjih delov)._NEWLINE_V obmo\xc4\x8dju starej\xc5\xa1ih delov korenine se nalo\xc5\xbei debela plast celuloze, stene lahko tudi lignificirajo. Do sprememb v endodermalnih celicah ne pride naenkrat v vseh celicah, temve\xc4\x8d bolj postopno. Celice, ki ostanejo v prvi stopnji razvoja, so celice prepustnice.\n_START_SECTION_\nPrevodna tkiva\n_START_PARAGRAPH_\nPrevodna tkiva so pri dvokali\xc4\x8dnicah urejena v protostelo z osrednjim \xc5\xbearkastim ksilemom in med \xc5\xbearki potekajo\xc4\x8dimi floemskimi snopi. Pri enokali\xc4\x8dnicah se \xc5\xa1tevilo ksilemskih in floemskih snopov pove\xc4\x8da, zato se razmaknejo in v osrednjem delu prevodnega cilindra se razvije str\xc5\xbeen. Tako organiziran prevodni cilinder imenujemo sifonostela. Med ksilemom in floemom je plast neprevodnih parenhimskih celic, ki sodelujejo pri sekundarni rasti korenine._NEWLINE_Pri enokali\xc4\x8dnicah so v korenini 5 ali 6 arhne \xc5\xbeile, pri dvokali\xc4\x8dnicah pa 4 arhne \xc5\xbeile.\n_START_SECTION_\nSekundarna debelitev korenine\n_START_PARAGRAPH_\nPri golosemenkah in lesnatih dvokali\xc4\x8dnicah se korenine lahko mo\xc4\x8dno sekundarno odebelijo. Ker pri tem nastajajo predvsem celice z olesenelimi stenami, pravimo tej debelitvi olesenitev. Nove celice nastajajo z delitvami posebnega zarodnega tkiva (kambij), katerega en del nastane iz perikambija, drugi pa iz parenhimskih celic med ksilemskimi in floemskimi deli osrednje \xc5\xbearkaste \xc5\xbeile. Kambijalni obro\xc4\x8d na za\xc4\x8detku sledi obliki \xc5\xbeile (zvezdast), z nalaganjem plasti_NEWLINE_celic lesa in skorje pa dobi obliko prstana. Preden se koreninska skorja raztrga in propade, nastane v njej posebno zarodno tkivo (plutni kambij ali felogen). To oblikuje celice za razvoj plute ali preiderma - sekundarnega krovnega tkiva, sestavljenega iz ne\xc5\xbeivih celic z oplutenimi stenami.\n_START_SECTION_\nPreobra\xc5\xbeene korenine\n_START_PARAGRAPH_\nKorenine so ponekod poleg svoje osnovne funkcije prevzele \xc5\xa1e druge in se s tem preobrazile. Pravimo jim preobra\xc5\xbeene ali metamorfozirane korenine. Najpogosteje prevzamejo nalogo, da shranjujejo rezervne snovi (zalo\xc5\xbena funkcija).\n_START_SECTION_\nKoren\n_START_PARAGRAPH_\nKoren nastane kadar se hranilne snovi shranjujejo v glavni korenini in v spodnjem delu stebla. Pri nastanku ve\xc4\x8dine korenov sodeluje \xc5\xa1e hipokotil ali tudi skraj\xc5\xa1ani epikotil. Hipokotil je spodnji del stebla, ki je pod namestitvijo kli\xc4\x8dnih listov, epikotil pa je del stebla nad namestitvijo kli\xc4\x8dnih listov._NEWLINE_Pri korenju Daucus carota, petr\xc5\xa1ilju Petroselinum crispum in sladkorni pesi Beta vulgaris ssp. altissima sestavljata koren predvsem glavna korenina, v manj\xc5\xa1i meri pa hipokotil._NEWLINE_Pri krmni pesi Beta vulgaris spp. rapa, \xc4\x8drni redkvi Raphanus sativus var. niger in strni\xc5\xa1\xc4\x8dni repi Brassica rapa ssp. rapa sestavlja prete\xc5\xbeni del korena hipokotil, v manj\xc5\xa1i meri pa glavna korenina._NEWLINE_Pri zeleni Apium graveolens sodeluje pri odebelitvi hipokotila \xc5\xa1e spodnji del stebla z zelenimi listi; zaradi tega predstavljajo repaste odebelitve zelene prehodno obliko k stebelnim gomoljem.\n_START_SECTION_\nOprijemalne korenine\n_START_PARAGRAPH_\nOprijemalne korenine se pojavljajo pri razli\xc4\x8dnih ovijalkah (br\xc5\xa1ljan).\n_START_SECTION_\nZra\xc4\x8dne korenine\n_START_PARAGRAPH_\nZra\xc4\x8dne korenine poganjajo iz stebel in ne rastejo v tla. Lahko omogo\xc4\x8dajo plezanje kot pri br\xc5\xa1ljanu. Mnoge srkajo vlago iz zraka. Posebna vrsta zra\xc4\x8dnih korenin so podporne korenine, ki rastejo iz stebla navzdol v tla, ki so lahko pod vodo. Podpirajo te\xc5\xbeke rastline, kot je na primer mangrove.\n_START_SECTION_\nSesalne korenine\n_START_PARAGRAPH_\nSesalne ali zajedalske korenine (predenica Cuscuta, bela omela Viscum album)._NEWLINE_Bela omela je polzajedalka in od gostitelja \xc4\x8drpa vodo in anorganske snovi, ki jih s pomo\xc4\x8djo fotosinteze sama predela v organske snovi. Predenica je zajedavka - s svojimi posebnimi koreninami prodre v tkiva gostiteljske rastline in se priklju\xc4\x8di na gostiteljeve \xc5\xbeile. Od tam \xc4\x8drpa organske snovi, ki jih je izdelal gostitelj s fotosintezo, in pogosto tudi vodo z mineralnimi_NEWLINE_snovmi.\n_START_SECTION_\nMikoriza\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina rastlin ima v koreninah razvito simbiozo z glivami (mikoriza), ki jim omogo\xc4\x8da bolj\xc5\xa1o preskrbo z vodo, du\xc5\xa1ikovimi in fosforjevimi spojinami ter za\xc5\xa1\xc4\x8dito pred patogenimi glivami.'