b'\n_START_ARTICLE_\nKraljevina Bavarska\n_START_PARAGRAPH_\nKraljevina Bavarska, zgodovinska monarhija na obmo\xc4\x8dju dana\xc5\xa1njih nem\xc5\xa1kih zveznih de\xc5\xbeel Bavarske, ju\xc5\xbenega dela Porenja - Pfal\xc5\xa1ke in del\xc4\x8dka Posarja._NEWLINE_Bavarska je bila kraljevina od bratislavskega miru (1805) do konca prve svetovne vojne (1918). Njeno prvo desetletje so zaznamovale napoleonske vojne, pogosto spreminjanje zunanjih meja in notranje preoblikovanje v moderno dr\xc5\xbeavo. Kralj Maksimilijan I. Jo\xc5\xbeef in minister grof Montgelas sta izvedla reorganizacijo dr\xc5\xbeavne uprave in od zgoraj vnesla v dru\xc5\xbebene odnose ve\xc4\x8d enakopravnosti, dr\xc5\xbeavljanskih pravic in manj\xc5\xa1o odvisnost od cerkve. Leta 1818 je Bavarska dobila dvodomni stanovski parlament. V \xc4\x8dasu Ludvika I., ko so pri\xc5\xa1le do izraza spet bolj konzervativne, katoli\xc5\xa1ke vrednote, je de\xc5\xbeela napredovala v pogledu duhovnosti in kulture. Leta 1849 je Bavarska postala pod Maksimilijanom II. Jo\xc5\xbeefom ustavna monarhija. To je bilo tudi obdobje politi\xc4\x8dnih prizadevanj za ohranitev samostojnosti, ki pa so se po nem\xc5\xa1ki vojni kon\xc4\x8dala s pristankom v Bismarckovi Severnonem\xc5\xa1ki zvezi in po kon\xc4\x8dani francosko-pruski vojni v Nem\xc5\xa1kem cesarstvu. V zadnjih petin\xc5\xa1tiridesetih mirnih letih, brez vojn in notranje stabilna, se je kraljevina gospodarsko hitro razvila. V prvi svetovni vojni je poslu\xc5\xa1no sledila Prusiji.\n_START_SECTION_\nUvod\n_START_PARAGRAPH_\nV letu 1799, ko je vojvoda Maksimilijan IV. Jo\xc5\xbeef nasledil svojega daljnega sorodnika Karla Teodorja na mestu volilnega kneza Bavarske, se je za\xc4\x8dela tudi vojna druge koalicije proti revolucionarni Franciji. Prestra\xc5\xa1eno ljudstvo zadol\xc5\xbeene in slabo organizirane Bavarske je v vitalnem in ljudem prijaznem novem knezu videlo novo upanje._NEWLINE_Maksimilijan I. Jo\xc5\xbeef je kot edini zakoniti dedi\xc4\x8d rodbine Wittelsbachov prihajal iz stranske veje Zweibr\xc3\xbccken-Birkenfeld, ki so ji Francozi leta 1793 zasedli (na levem bregu Rena le\xc5\xbee\xc4\x8do) polovico vojvodine. Kot drugi sin je \xc5\xbee v mladih letih vstopil v francosko vojsko, bil oficir v Strasbourgu in se pred izbruhom francoske revolucijo pravo\xc4\x8dasno umaknil domov. Leta 1795 je po smrti starej\xc5\xa1ega brata podedoval vojvodino Zweibr\xc3\xbccken._NEWLINE_Takoj ko je zasedel polo\xc5\xbeaj volilnega kneza Bavarske, je postavil za zunanjega ministra Maksimilijana Jo\xc5\xbeefa Montgelasa (od 1809 grof), visoko izobra\xc5\xbeenega pravnika, hladnega racionalista, ki je do potankosti poznal bavarsko dru\xc5\xbebeno ureditev in imel zamisli o njeni modernizaciji. Med mo\xc5\xbeema, popolnoma razli\xc4\x8dnima po zna\xc4\x8dajih, se je ustvarilo trdno medsebojno zaupanje, ki jima je omogo\xc4\x8dilo, da sta v naslednjih osemnajstih letih pripeljala Bavarsko skozi nemirne \xc4\x8dase napoleonskih vojn, ne le neokrnjeno, temve\xc4\x8d tudi mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8dano in reorganizirano v moderno dr\xc5\xbeavo._NEWLINE_Montgelas je kot zunanji minister hitro prevzel nadzor nad vsem dogajanjem v dr\xc5\xbeavi. Avstrijske vojake in uslu\xc5\xbebence, ki so delovali na Bavarskem pod prej\xc5\xa1njim volilnim knezom, mu je pomagal odplakniti val francoske vojske, ki je leta 1800 preplavil vso ju\xc5\xbeno Nem\xc4\x8dijo. Po miru v Lun\xc3\xa9villu (1801) je nekaj \xc4\x8dasa iskal pravo pot med Francijo in Avstrijo. Poleti 1805 pa se je vse bolj kazalo, da so ve\xc4\x8dje mo\xc5\xbenosti za pre\xc5\xbeivetje Bavarske na francoski strani. Avgusta sta Francija in Bavarska podpisali tajno pogodbo o zavezni\xc5\xa1tvu. Sledile so zmage francoske strani pri Ulmu (oktober 1805) in pri Slavkovu (december 1805). V mirovni pogodbi v Bratislavi (ob zaklju\xc4\x8dku tretje koalicijske vojne) je bila Bavarska z ozemlji (Tirolska, Predarlska) popla\xc4\x8dana za sodelovanje v vojni in za Palatinat (ki ga je izgubila leta 1801 z mirom v Lun\xc3\xa9villu) ter bila povzdignjena v kraljevino.\n_START_SECTION_\nOblikovanje moderne dr\xc5\xbeave\n_START_PARAGRAPH_\nJulija 1806 se je Bavarska z oklevanjem vklju\xc4\x8dila v Napoleonovo Rensko zvezo; tedanja ocena bavarskega pogajalca v Parizu, barona Cetta, da si Bavarska edino na ta na\xc4\x8din lahko zagotovi suverenost in samostojnost v re\xc5\xa1evanju notranjih zadev, se je kasneje pokazala za pravilno. Renska zveza je Bavarsko zavezovala, da je k Napoleonovi vojski prispevala 30.000 mo\xc5\xbe; to obvezo je Bavarska spo\xc5\xa1tovala do pomladi leta 1813. Z mirom v Sch\xc3\xb6nbrunnu (po avstrijskem porazu pri Wagramu) je v oktobru 1809 dobila Salzburg in Innviertel. Oktobra 1813 je, en teden pred odlo\xc4\x8dilno "bitko narodov" pri Leipzigu, s pogodbo v Riedu prestopila na nasprotno stran, k Avstriji in Prusiji, in si pogodbeno zagotovila, da bo lahko ohranila suverenost in status kraljevine. Leta 1814 so se za\xc4\x8dele njene \xc4\x8dete boriti proti Napoleonu na francoskem ozemlju._NEWLINE_Na dunajskem kongresu ni bila med dr\xc5\xbeavami, ki so imele najve\xc4\x8d besede. Leta 1814 je morala vrniti v letih 1805 in 1809 pridobljena avstrijska ozemlja . V zameno je s prvim in drugim pari\xc5\xa1kim mirom (1814-15) od Francije dobila nazaj del ozemlja Palatinata na levem bregu Rena, ki ga je v za\xc4\x8detku upravljala skupaj z Avstrijo od aprila 1816 pa samostojno kot posebno bavarsko-rensko okro\xc5\xbeje na novo nastale Nem\xc5\xa1ke zveze. (Ozemlje Palatinata na desnem bregu Rena s Heidelbergom in Manncheimom je pripadalo nadvojvodini Baden)._NEWLINE_Dunajski kongres je Bavarski priznal vsa ozemlja, ki jih je dobila po sklepu zasedanja reichstaga Svetega rimskega cesarstva, 25. februarja 1803. Mnoga ozemlja, ki so bila v Svetem rimskem cesarstvu neposredno  podrejena cesarju, so z mediacijo pri\xc5\xa1la v sklop bavarske dr\xc5\xbeave; med njimi so bila predvsem mnoga cerkvena ozemlja, ki so bila sekularizirana. Med pomembnimi sekulariziranimi cerkvenimi ozemlji so bile kne\xc5\xbeje \xc5\xa1kofije Freising, Passau (delno), Augsburg, Eichst\xc3\xa4tt, Bamberg, W\xc3\xbcrzburg, kne\xc5\xbeja pro\xc5\xa1tija Berchtesgaden ter mnoga druga manj\xc5\xa1a cerkvena posestva (opatije, samostani). Pod bavarsko dr\xc5\xbeavo je pri\xc5\xa1lo 15 nekdanjih cesarskih mest, med njimi Rothenburg, Schweinfurt, Wei\xc3\x9fenburg, Windsheim in N\xc3\xbcrnberg na Frankovskem ter Dinkelsb\xc3\xbchl, Kaufbeuren, Kempten, Memmingen, N\xc3\xb6rdlingen, Augsburg in Lindau na \xc5\xa0vabskem; dalje mnoga posvetna posestva, kot so kne\xc5\xbeevina Aschaffenburg, mejni grofiji Ansbach in Bayreuth, grofija Ortenburg, gospostvi Thurn & Taxis, Fugger & \xc3\x96ttingen in mnoga druga. Ozemlje Bavarske se je tako pove\xc4\x8dalo od 40.000 km2 na 75.000 km2 in \xc5\xa1tevilo prebivalcev od 1 milijona na 3,5 milijonov prebivalcev._NEWLINE_Kraljevina Bavarska je bila od leta 1815 \xc4\x8dlanica Nem\xc5\xa1ke zveze._NEWLINE_Zunanji minister Montgelas, Savojec, rojen v M\xc3\xbcnchnu, od leta 1803 \xc5\xa1e finan\xc4\x8dni in kasneje tudi notranji minister, je ta konglomerat ozemelj, ki so v preteklosti imela vsako svojo oblast in na\xc4\x8din upravljanja, razli\xc4\x8dne veroizpovedi in kulturne nivoje, v \xc5\xa1estih letih preoblikoval v moderno, centralizirano dr\xc5\xbeavo. Neobremenjen z zgodovino in prista\xc5\xa1 francoskih razsvetljenskih idej, je ukinil stare privilegije (cerkvene, plemi\xc5\xa1ke in cehovske) in prekril de\xc5\xbeelo z enotno mre\xc5\xbeo uradov, ki so vr\xc5\xa1ili upravne, pravne in finan\xc4\x8dne naloge. Dr\xc5\xbeavo je razdelil najprej na 15 in nazadnje v 8 okro\xc5\xbeij. Odpravil je kupovanje in dedovanje slu\xc5\xbeb, vpeljal \xc5\xa1olanje in preverjanje znanja uradnikov. Vpeljal je nov kazenski zakonik, na novo organiziral de\xc5\xbeelna in mesta sodi\xc5\xa1\xc4\x8da in nadnje postavil vi\xc5\xa1je prito\xc5\xbeno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de. Velik dr\xc5\xbeavni dolg je re\xc5\xa1eval z enotnim dav\xc4\x8dnim sistemom in krediti \xc5\xbeidovske dru\xc5\xbeine Seligmann (kasnej\xc5\xa1ih baronov Eichthal). Dr\xc5\xbeava je prevzela \xc5\xa1olstvo v svoje roke, status duhovnikov je izena\xc4\x8dila z dr\xc5\xbeavnimi uradniki in uvedla splo\xc5\xa1no \xc5\xa1olsko obveznost. Izena\xc4\x8dila je pravice protestantov s pravicami katoli\xc4\x8danov in dala dr\xc5\xbeavljanske pravice (z omejitvami) judom. Izpeljala je agrarno reformo in ustanovila kmetijsko zvezo. Od dru\xc5\xbeine Thurn & Taxis je odkupila po\xc5\xa1to. Vpeljan je bil enoten merski sistem, ukinjene notranje carine in cehovski privilegiji. Ukrepi so bili usmerjeni v oblikovanje enotnega gospodarskega prostora. Reforme so bile leta 1808 zaokro\xc5\xbeene z "ustavo", ki je ljudem dala dr\xc5\xbeavljanske pravice, ne pa tudi politi\xc4\x8dnih. Leta 1811 so imeli v M\xc3\xbcnchnu prvi Oktoberfest._NEWLINE_Bavarski prvi minister je imel pri svojih reformah popolno podporo kralja, imel pa je tudi veliko nasprotnikov; med njimi so bili predvsem neposredno prizadeti, duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina, plemstvo. Ob hitrih spremembah so se dogajale tudi \xc5\xa1tevilne nepravilnosti, zlorabe, kraje, uni\xc4\x8devanje premo\xc5\xbeenja. O\xc4\x8ditki ministru so se kopi\xc4\x8dili. Nasprotnikom se je na \xc4\x8delo postavil kraljev sin Ludvik. Leta 1816 je nezadovoljstvo pove\xc4\x8dala \xc5\xa1e slaba letina. Minister ni hotel sli\xc5\xa1ati o demokrati\xc4\x8dnih spremembah, za katere pa je kralj menil, da so potrebne._NEWLINE_Leta 1817 je kralj s te\xc5\xbekim srcem Montgelasa odstavil; maja 1818 je bila sprejeta nova ustava, ki je vpeljala dvodomni stanovski parlament. V zgornjem domu so sedeli predstavniki visokega plemstva in duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine, v spodnjem manj pomembno plemstvo in duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina, bogati me\xc5\xa1\xc4\x8dani in kmetje; spodnji dom je imel pravico glasovanja o davkih, dr\xc5\xbeavnem prora\xc4\x8dunu, sodelovati pri zakonodaji. Kralj je na svoj spravljivi na\xc4\x8din sklenil tudi konkordat s pape\xc5\xbeem. Bavarci, za katere je bil zna\xc4\x8dilen duh pripadnosti svojemu ljudstvu in dr\xc5\xbeavi, so ga poimenovalo o\xc4\x8de Maks.\n_START_SECTION_\nObdobje restavracije\n_START_PARAGRAPH_\nKralj Ludvik I. (1825-48), sin Maksimilijana I. Jo\xc5\xbeefa, ob prevzemu oblasti \xc5\xbee sedemintridesetleten, je \xc5\xbeelel svojemu vladanju spet vrniti tradicionalne monarhisti\xc4\x8dne vrednote, brezdu\xc5\xa1nemu Montgelasovem racionalizmu dodati ve\xc4\x8d duhovnosti in vere. Takoj je prevzel vse niti v svoje roke. M\xc3\xbcnchen je postal gradbi\xc5\xa1\xc4\x8de, iz katerega je zraslo eno od sredi\xc5\xa1\xc4\x8d neoklasicisti\xc4\x8dne in romanti\xc4\x8dne umetnosti. Obnovil je \xc5\xa1tevilne samostane (predvsem benediktinske, avgu\xc5\xa1tinske, fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanske in \xc5\xbeenske negovalne redove) in vanje vabil nekdanje redovnike, ki so z Montgelasovo reformo postali profesorji in \xc5\xbeupniki. V gimnazijah so spet dobili prednost klasi\xc4\x8dni jeziki in zgodovina. Univerzo, ki je v Landshutu stagnirala (leta 1800 jo je tja iz Ingolstadta preselil Montgelas), je leta 1826, z novimi profesorji, prestavil v M\xc3\xbcnchen, in jo povezal z akademijo, zvezdarno, knji\xc5\xbenico, arhivom; na njej so prevladovale filozofsko teolo\xc5\xa1ke vede in medicina._NEWLINE_Kot navdu\xc5\xa1en helenofil je leta 1833 z veseljem sprejel imenovanje Otona II., svojega drugega sina, za kralja Gr\xc4\x8dije in je v projekt, ki se je izkazal za avanturo, ki se je kon\xc4\x8dala leta 1862, vlo\xc5\xbeil veliko bavarskega denarja. V zunanji politiki ni mogel uveljaviti ozemeljske povezave med Bavarsko in Palatinatom; namesto nje je uspel zagotoviti le povezovalno voja\xc5\xa1ko cesto. Leta 1828 sta Bavarska in W\xc3\xbcrttemberg sklenila prvi dvostranski carinski sporazum v Nem\xc4\x8diji in z njim leta 1833/34 pristopili k nem\xc5\xa1ki carinski zvezi. Ta je Bavarski odprla vrata proti severu (prej je bila gospodarsko usmerjena proti Jadranu in po Donavi proti Levantu). Na gospodarskem podro\xc4\x8dju je bil predvsem pomemben hiter za\xc4\x8detek gradnje \xc5\xbeelezni\xc5\xa1kega omre\xc5\xbeja in izgradnja kanala Donava - Majna (1846)._NEWLINE_Kraljeve zahteve je v parlamentu od leta 1837 uveljavljal s kompromisno konservativno politiko prvi minister Carl von Abel (1837-47). To seveda ni ustrezalo tedanjemu duhu \xc4\x8dasa v Nem\xc4\x8diji; pribli\xc5\xbeevalo se je revolucionarno leto 1848, javnost je zahtevala ve\xc4\x8d politi\xc4\x8dnih svobo\xc5\xa1\xc4\x8din, odgovornost ministrov, svobodo tiska, volilno reformo, izbolj\xc5\xa1anje pravosodja, novo ustavo._NEWLINE_Suvereni in odgovorni monarh si je leta 1847 nakopal \xc5\xa1kandal z mlado italijansko plesalko Lolo Montez, ko ji je odobril dr\xc5\xbeavljanstvo, ki so ga pred njim vse in\xc5\xa1tance zavrnile. V nemirnem predmar\xc4\x8dnem vzdu\xc5\xa1ju, ki je obvladovalo vso Evropo, je bilo nezadovoljstvo zaradi kraljeve podpore plesalki tista iskra, ki je v februarju in marcu 1848 zanetila vsesplo\xc5\xa1ne nemire. Kralj je sprevidel, da mora popustiti liberalnim reformam in ker, na\xc4\x8delen kot je bil, ni \xc5\xbeelel prevzeti vloge podpisovalca listin, je odstopil.\n_START_SECTION_\nUstavna monarhija\n_START_PARAGRAPH_\nLudvikov naslednik, sin Maksimilijan II. Jo\xc5\xbeef (1848-64), po zna\xc4\x8daju \xc5\xa1tudijski \xc4\x8dlovek in v politiki sprva manj odlo\xc4\x8den, je kmalu po svojem nastopu odobril ustavo, ki je bila sestavljena \xc5\xa1e za \xc4\x8dasa njegovega o\xc4\x8deta. Nov volilni zakon je dolo\xc4\x8dal enega poslanca v spodnjem domu parlamenta na 31.500 prebivalcev, pla\xc4\x8dnikov davkov, volitve so bile dvostopenjske; kraljeve odloke so odtlej morali sopodpisovati resorni ministri, ki so bili odgovorni parlamentu; zagotovljeni so bili svoboda tiska, pravica zbiranja in zdru\xc5\xbeevanja; ukinjeni so bili ostanki plemi\xc5\xa1kih privilegijev, ukinjeno je bilo zemlji\xc5\xa1ko gospostvo, patrimonialno sodstvo je bilo nadome\xc5\xa1\xc4\x8deno z dr\xc5\xbeavnim. Zemlji\xc5\xa1ka bremena so bila delno odpravljena in delno spremenjena v letno najemnino. Leta 1862 je bilo sodstvo lo\xc4\x8deno od upravljanja._NEWLINE_Z novo ustavo so se oblikovale politi\xc4\x8dne stranke, ki so se za\xc4\x8dele boriti za prevlado v bavarskem parlamentu. Za\xc4\x8detkom 1849 je bila najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a demokrati\xc4\x8dna levica. Takoj se je za\xc4\x8dela razprava o temah, ki jih je isto\xc4\x8dasno obravnavala vsenem\xc5\xa1ka skup\xc5\xa1\xc4\x8dina v Frankfurtu (marec 1848 - marec 1849), ki naj bi po mar\xc4\x8dnih dogodkih vzpostavila nove odnose v Nem\xc5\xa1ki zvezi. Za Bavarsko je bila najpomembnej\xc5\xa1a ohranitev \xc4\x8dim ve\xc4\x8dje samostojnosti, zato so se njeni poslanci (71) ve\xc4\x8dinoma zavzemali za velikonem\xc5\xa1ko stali\xc5\xa1\xc4\x8de (zveza naj bi vklju\xc4\x8devala celotno Avstrijo, enakopravnost \xc4\x8dlanic). Toda skup\xc5\xa1\xc4\x8dina je marca 1849 sprejela zvezno ustavo, ki je dolo\xc4\x8dala zvezo kot ustavno monarhijo s pruskim cesarjem na \xc4\x8delu. Demokrati\xc4\x8dna levica v bavarskem parlamentu je bila pripravljena tak\xc5\xa1no ustavo sprejeti. Tedaj se je Maksimilijan II. Jo\xc5\xbeef trdno odlo\xc4\x8dil, da bo ohranil samostojnost Bavarske, ki sta jo dosegla njegov ded in o\xc4\x8de. Aprila 1849 je prekinil zasedanje parlamenta, postavil nov ministrski svet, ki ga je vodil baron Ludwig von der Pfordten, in sporo\xc4\x8dil v Frankfurt, da Bavarska zvezne ustave in cesarja ne priznava. Temu je sledila vstaja v Palatinatu (pfal\xc5\xa1ka vstaja, maj-junij 1849); uporniki so \xc5\xbeeleli braniti zvezno ustavo in na\xc4\x8drtovali odcepitev od Bavarske. Vstajo je na pro\xc5\xa1njo Maksimilijana II. Jo\xc5\xbeefa zadu\xc5\xa1ila pruska vojska._NEWLINE_V Frankfurtu, si je Bavarska \xc5\xa1e naprej prizadevala za politiko t. i. triade, v kateri naj bi srednje velike dr\xc5\xbeave Nem\xc5\xa1ke zveze tvorile tretji politi\xc4\x8dni pol, ki bi imel vlogo ustvarjanja stabilnosti v odnosih med Avstrijo in Prusijo. Na konferencah v Bambergu (1854) in W\xc3\xbcrzburgu (1859) s svojim prizadevanjem ni uspela. S prihodom Bismarcka na kanclerski polo\xc5\xbeaj v Prusiji (1862) se je pritisk Prusije v Nem\xc5\xa1ki zvezi mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8dal. Leta 1863 sta si Prusija in Avstrija vzeli pravico, da mimo Nem\xc5\xa1ke zveze sami odlo\xc4\x8data o nasledstvu v Schleswig-Holsteinu (po smrti Friderika VII. Danskega). Maksimilijan II. Jo\xc5\xbeef je posredoval v korist zakonitega dedi\xc4\x8da (Friderika VIII. Schleswig-Holsteinskega), a zaman. Umrl je marca 1864, med vojno, ki sta jo proti Danski skupno bojevali Prusija in Avstrija (februar - oktober 1864)._NEWLINE_Maksimilijan II. Jo\xc5\xbeef je bil velik podpornik kulture, znanosti, \xc5\xa1tudija zgodovine in izobra\xc5\xbeevanja, katerih gojenje in negovanje na vseh nivojih je bila sploh stalnica bavarske politike skozi vse devetnajsto stoletje. M\xc3\xbcnchen je postal kulturna prestolnica in mesto \xc5\xa1olanja tudi za tuje \xc5\xa1tudente. Poleg \xc5\xa1ol je zraslo polno muzejev, knji\xc5\xbenic, arhivov, ki so bili na razpolago javnosti za \xc5\xa1tudij in izobra\xc5\xbeevanje. Maximilianeum (danes sede\xc5\xbe parlamenta, neko\xc4\x8d izobra\xc5\xbeevalni zavod za nadarjene \xc5\xa1tudente) in Maximiliansgymnasium nosita ime velikega podpornika in vzpodbujevalca vsestranskega izobra\xc5\xbeevanja._NEWLINE_S splo\xc5\xa1nim razvojem tehnike in znanosti so se tudi na Bavarskem pojavljali napredni znanstveniki (Utzschneider, Reichenbach, Fraunhofer, Ohm) ki so vzpodbudili tehni\xc4\x8dni razvoj (fina mehanika, optika, svin\xc4\x8dniki, porcelanski izdelki, hitri tisk, litografija je razmahnila grafi\xc4\x8dno umetnost). Ob dokaj hitri gradnji \xc5\xbeelezni\xc5\xa1kega omre\xc5\xbeja (1835 prva proga N\xc3\xbcrnberg-F\xc3\xbcrth) pa se je industrializacija Bavarske (tudi zaradi skromnega rudnega bogastva) razvijala dokaj po\xc4\x8dasi in predvsem v obmo\xc4\x8du Augsburg, Hoh, Kaufbeuren, Kempten (Allgau), N\xc3\xbcrnberg-F\xc3\xbcrth in v Palatinatu (1837 prvi socialni zakoni). Zgrajeno je bilo pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Ludwigshafen; pretok denarja so pospe\xc5\xa1ile institucije kapitala._NEWLINE_Vzporedno se je razvijal parlamentarizem. Konservativci so se \xc5\xbee od prvega sklica parlamenta 1818 bojevali proti Montgelasovi sekularizaciji. Kljub zmagi liberalizma leta 1848 se potem liberalni demokrati niso mogli poenotiti in so nastopali v ve\xc4\x8d strankah. Leta 1848 so se pojavila tudi razli\xc4\x8dna delavska zdru\xc5\xbeenja, ki so v za\xc4\x8detku sodelovala z radikalnim krilom demokratov. Imela so center v N\xc3\xbcrnburgu.\n_START_SECTION_\nDelna izguba samostojnosti\n_START_PARAGRAPH_\nMaksimilijanov sin kralj Ludvik II. (1864-86) je z mladostjo in lepoto osvojil srca svojega ljudstva \xc5\xbee na o\xc4\x8detovem pogrebu, ko ga je prvi\xc4\x8d videlo. Kmalu pa se je pokazalo, da se izmika dol\xc5\xbenostim in vse boj umika v sanjarije in glasbo; prevzel ga je Richard Wagner in njegove glasbene drame. Dal je zgraditi pravlji\xc4\x8dne gradove (Neuschwanstein, Linderhof, Herrenchiemsee). Vladanje je spet prevzel prvi minister Ludwig von der Pfordten in kralj je bil prisoten le, kadar je bilo to neizogibno._NEWLINE_Medtem ko je von der Pfordten iskal na\xc4\x8dine, kako se re\xc5\xa1iti groze\xc4\x8de pruske nadvlade, je Avstrija predlo\xc5\xbeila vpra\xc5\xa1anje Schleswig-Holstein nacionalni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini v Frankfurtu. Bismarck je odgovoril z vdorom v Holsetein (ki ga je po avstrijsko-pruskem dogovoru v Gasteinu leta 1865 upravljala Avstrija). Nacionalna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina je na predlog Avstrije odredila mobilizacijo zvezne vojske, katere en korpus s 40.000 mo\xc5\xbemi je tvorila bavarska vojska. Preden se je ta vojska (\xc5\xbee dolgo zanemarjana, komaj kaj ve\xc4\x8d kot v uniforme oble\xc4\x8deni kmetje, pod vodstvom starega feldmar\xc5\xa1ala Karla, brata Ludvika I. Bavarskega) premaknila, so jo Prusi lo\xc4\x8dili od sa\xc5\xa1kih in avstrijskih sil in v vrsti manj\xc5\xa1ih spopadov prodrli do \xc4\x8drte na Majni. V premirju so se Bismarckovi nasprotniki pogajali vsak po svoje, ta pa jih je izigral enega proti drugemu. Von der Pfordten si je sku\xc5\xa1al zagotoviti vsaj podporo Napoleona III., vendar se je izkazalo, da ga je tudi tam Bismarck prehitel s pogovori o Palatinatu. Nazadnje Bavarski ni preostalo drugega, kot da se je pogodila z Berlinom; odnesla jo je z vojno od\xc5\xa1kodnino, odstopom dveh frankovskih okro\xc5\xbeij (Gersfeld, Orb, ki sta pruska ozemlja ob Renu in Vestfaliji povezali z mati\xc4\x8dnim Brandenburgom) in s tajnim obrambnim in napadalnim sporazumom. Nem\xc5\xa1ka zveza je razpadla, nadomestila jo je Bismarckova Severnonem\xc5\xa1ka zveza._NEWLINE_Minister von der Pofodten je z razpadom Nem\xc5\xa1ke zveze odstopil. V parlamentu je stare liberalce zamenjala veliko liberalnej\xc5\xa1a Napredna stranka, usmerjena malonem\xc5\xa1ko in pro-prusko. Leta 1868 so bile izpeljane pomembne reforme: olaj\xc5\xa1ana je bila pridobitev dr\xc5\xbeavljanstva, uzakonjena je bila pomo\xc4\x8d revnim in bolnim, z novim obrtnim zakonom so obrt lahko opravljali tudi obrtniki, ki niso bili \xc4\x8dlani ceha, vojska je bila reorganizirana po pruskem vzoru in vpeljana je bila splo\xc5\xa1na voja\xc5\xa1ka obveznost, ne oziraje se na odpor. Tem spremembam je nasprotovala Domoljubna stranka, v kateri so se leta 1866 zdru\xc5\xbeili bavarski konzervativni krogi (plemstvo, duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina, kmetstvo). Leta 1869 je dobila v parlamentu absolutno ve\xc4\x8dino, ki je potem ni ve\xc4\x8d izpustila iz rok._NEWLINE_Ob izbruhu francosko-pruske vojne leta 1870 je Bavarsko zavezoval sporazum s Prusijo, pa tudi bavarska skup\xc5\xa1\xc4\x8dina se je odlo\xc4\x8dila (presenetljiva je bila podpora dela domoljubne stranke) za sodelovanje na pruski strani. Pruski voja\xc5\xa1ki uspehi so \xc5\xa1e okrepili pro-prusko stran v parlamentu in v novembru 1870 se je Bavarska vklju\xc4\x8dila v prusko dr\xc5\xbeavo, v kateri je ohranila dolo\xc4\x8dene posebne pravice: lastno po\xc5\xa1to in \xc5\xbeeleznico, omejene diplomatske odnose navzven, poveljstvo nad vojsko v mirnem \xc4\x8dasu in, vsaj v osnovnih potezah, sodno in finan\xc4\x8dno oblast._NEWLINE_Posebne pravice je uspelo bavarskim pogajalcem dose\xc4\x8di, ker je bilo Bismarcku veliko do tega, da bi bavarski kralj, kot najvi\xc5\xa1ji nem\xc5\xa1ki knez, ponudil pruskemu kralju cesarsko krono. Kralj je kljub bolezni ohranil \xc4\x8dut odgovornosti do svoje de\xc5\xbeele in je s strahom spremljal dogajanja; prepri\xc4\x8dali so ga, da je po Bismarckovi predlogi napisal slavno cesarsko pismo; po njem se je popolnoma odmaknil od vladarskih dol\xc5\xbenosti. Neuradno ga je odtlej nadome\xc5\xa1\xc4\x8dal stric Luitpold, ki je osebno odnesel pismo cesarju v Versailles. Januarja 1871 je bil pruski kralj kronan za nem\xc5\xa1kega cesarja in tedaj je tudi bavarski parlament potrdil podpisane pogodbe. Del domoljubne stranke (48 poslancev) pa je odlo\xc4\x8dno glasoval proti vklju\xc4\x8ditvi Bavarske v nem\xc5\xa1ko cesarstvo.\n_START_SECTION_\nObdobje miru\n_START_PARAGRAPH_\nOd leta 1871 so se parlamentarne razprave razvnemale okrog lo\xc4\x8ditve cerkve in dr\xc5\xbeave. Pri tem je bil najbolj vnet baron Johann von Lutz, od leta 1869 kulturni minister, ki je na Bavarskem bojeval Bismarckov kulturni boj, in postal po letu 1880, z Bismarckovo podporo, prvi bavarski minister (1880-90)._NEWLINE_Leta 1876 se je du\xc5\xa1evna obolelost Otona, Ludvikovega brata, pokazala v hudi obliki, kar je kralja mo\xc4\x8dno prizadelo in poslab\xc5\xa1alo tudi njegovo zdravstveno stanje. Popolnoma je izgubil ob\xc4\x8dutek za realnost in finan\xc4\x8dni minister ni ve\xc4\x8d mogel prikrivati njegovih vedno novih zahtev po denarju za gradnjo gradu Herrenchiemsee. Ministrom in princu Luitpoldu ni preostalo drugega, kot da so kralja proglasili za opravilno nesposobnega. Kralj je dan potem, ko je zvedel za odlo\xc4\x8ditev, nesre\xc4\x8dno umrl. Ljudje pa niso hoteli sprejeti njegove bolezni in smrti. Ludvikovi gradovi so burili njihovo domi\xc5\xa1ljijo. Tako je bilo njegovemu stricu Luitpoldu sprva namenjeno le sovra\xc5\xa1tvo in sumni\xc4\x8denje._NEWLINE_Po smrti Ludvika II. je regentstvo za bolnega kralja Otona prevzel njun stric, princ Luitpold (1886-1912), tretji sin Maksimilijana I. Jo\xc5\xbeefa. Stari vojak je novo nalogo prevzel kot dol\xc5\xbenost do de\xc5\xbeele v stiski. Pri vladanju se je oprl na ministrsko ekipo in jo vodil umirjeno, strogo po zakonih in v soglasju s cesarjem. Od leta 1870 je bila Bavarska vse bolj vpeta v Bismarckovo dr\xc5\xbeavo in bila dele\xc5\xbena tudi njenega hitrega gospodarskega razvoja. S smrtjo ministra Lutza (1890) je bila pokopana tudi ostra pro-pruska politika. Novi ministri so v notranji politiki iskali spravo in srednjo pot. Bavarska je postala stabilna, notranje povezana dr\xc5\xbeava, za katero se je uveljavil naziv "ju\xc5\xbenonem\xc5\xa1ka demokracija". Ministri so desetletja ostajali na svojih polo\xc5\xbeajih, finan\xc4\x8dni minister Emil von Riedel kar 30 let._NEWLINE_V strankarskem \xc5\xbeivljenju je stari liberalizem izgubil na pomenu; leta 1893 sta pri\xc5\xa1li v parlament Stranka socialdemokratov in Kme\xc4\x8dka zveza. Slednji je bila glavna skrb padec cen \xc5\xbeivine in \xc5\xbeita, ve\xc4\x8danje izdatkov za vojsko, socialno zavarovanje in so stopili na mesto nekdanjih "radikalnih" domoljubov. Socialdemokrati so imeli voditelja velikega formata, Georga von Vollmarja, nekdanjega oficirja, pisatelja; po njegovih besedah so bili bavarski socialdemokrati razredno manj skrajni kot drugod po Nem\xc4\x8diji, ker tudi socialne razlike med sloji niso bile tako velike; v bavarski socialdemokraciji je bil dele\xc5\xbe delavstva majhen. Od vsega za\xc4\x8detka so si prizadevali za neposredne splo\xc5\xa1ne volitve in jih leta 1906 skupaj s stranko Centra dosegli (za mo\xc5\xa1ke - pla\xc4\x8dnike davkov)._NEWLINE_V stranko Center se je leta 1887 preimenovala nekdanja Domoljubna stranka. S preimenovanjem je izgubila protiprusko nastrojenost in se iz dr\xc5\xbeavno-politi\xc4\x8dnih preusmerila bolj na cerkvene teme. Pojav kme\xc4\x8dke zveze je tudi stranko centra usmeril v kme\xc4\x8dko tematiko; ustanavljala je kme\xc4\x8dka zdru\xc5\xbeenja, ki so leta 1906 \xc5\xa1tela \xc5\xbee 100.000 \xc4\x8dlanov. Doktor Georg Heim, pravi kme\xc4\x8dki voditelj, je ustanavljal pode\xc5\xbeelske centre s skladi\xc5\xa1\xc4\x8di, kmetijskimi \xc5\xa1olami in te\xc4\x8daji ter karitativno dejavnostjo._NEWLINE_V petin\xc5\xa1tiridesetletnem mirnem obdobju se je gospodarstvo razvilo na vseh nivojih: dol\xc5\xbeina \xc5\xbeelezni\xc5\xa1kih prog se je skoraj podvojila, izbolj\xc5\xa1ala se je po\xc5\xa1ta, izdan je bil dr\xc5\xbeavljanski zakonik, po vsej de\xc5\xbeeli so gradili \xc5\xa1ole in bolni\xc5\xa1nice, napredovala je uporaba tehnike in industrija. Prebivalstvo M\xc3\xbcnchna se je pove\xc4\x8dalo od 230 do skoraj 600.000, N\xc3\xbcrnberga od slabih 100 na 333.000 prebivalcev. Hitreje se je za\xc4\x8dela razvijati industrija: porcelanska, krogli\xc4\x8dni le\xc5\xbeaji (Schweifurt), elektroindustrija (N\xc3\xbcrnberg), hladilniki (Berndorf), leta 1892 je v Augsburgu Rudolf Diesel patentiral svoj motor._NEWLINE_Leta 1884 je bilo ustanovljeno kulturno ministrstvo. Univerze v M\xc3\xbcnchnu, W\xc3\xbcrzburgu, Erlangnu so bile pove\xc4\x8dane, ob njih so bili zgrajeni kolegiji in instituti, raz\xc5\xa1irila se je akademija znanosti, ustanovljeno je bilo veliko novih muzejev, pove\xc4\x8dane so bile zbirke, obe pinakoteki sta postali sredi\xc5\xa1\xc4\x8de kulturnega \xc5\xbeivljenja. Regent je skliceval sre\xc4\x8danja u\xc4\x8denjakov in umetnikov, obiskoval je ateljeje, nikdar pa ni komentiral umetni\xc5\xa1kih del. Sprva osovra\xc5\xbeeni princ Luitpold se je za vedno usedel ljudem v srce._NEWLINE_Po Luitpoldovi smrti je regentstvo nadaljeval njegov 67-letni sin Ludvik. Kot princ je mnogo deloval v gospodarstvu in se je spoznal predvsem na kmetijstvo; znal je hitro navezati stik s preprostimi ljudmi, ki so ga zato imeli radi. Neozdravljiva bolezen kralja Otona je bila za kraljestvo vse ve\xc4\x8dja cokla, zato so spremenili ustavo in prepri\xc4\x8dali Ludvika, da je prevzel bavarsko krono kot Ludvik III. (1913-18), kar pa so mu preprosti ljudje \xc5\xa1teli v slabo. V notranji politiki se je zelo zbli\xc5\xbeal s stali\xc5\xa1\xc4\x8di cerkve, bavarsko poslani\xc5\xa1tvo v Rimu je postalo pomembnej\xc5\xa1e od poslani\xc5\xa1tva v Berlinu.\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna in konec kraljevine\n_START_PARAGRAPH_\n1. avgusta 1914 je bil v Berlinu izdan ukaz za mobilizacijo in Bavarska mu je poslu\xc5\xa1no sledila. V prvi svetovni vojni so se borile vse njene enote skupaj pod lastnim poveljstvom le 20. avgusta 1914 v Lotaringiji, sicer pa so posami\xc4\x8dno sodelovale na najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih boji\xc5\xa1\xc4\x8dih. Na vi\xc5\xa1ku anga\xc5\xbeiranosti so imele pod oro\xc5\xbejem 900.000 mo\xc5\xbe in ob koncu vojne 200.000 mrtvih. Kljub temu bavarska diplomacija in kralj niso imeli toliko vpliva, da bi lahko vsaj resneje zahtevali umirjanje bojevanja, ki so si ga tako \xc5\xbeeleli. Kralj je doma vzpodbujal k so\xc5\xbeitju in patriotizmu, v zunanjepoliti\xc4\x8dnem delovanju pa je bil povsem nemo\xc4\x8den._NEWLINE_Proti prikrivanju notranjepoliti\xc4\x8dnih nasprotij zaradi vojne je v Nem\xc4\x8diji in na Bavarskem za\xc4\x8dela delovati Neodvisna socialdemokratska stranka, ki se je leta 1917 kot radikalnje\xc5\xa1a, protivojna frakcija odcepila od ve\xc4\x8dinske Socialdemokratske stranke, katero je po umiku Vollmerja vodil Erhard Auer. Eden od vodilnih \xc4\x8dlanov neodvisnih socialdemokratov je bil na Bavarskem Kurt Eisner, novinar in ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8d govornik. Januarja 1918 je organiziral v M\xc3\xbcnchnu stavko delavcev v proizvodnji municije, zaradi \xc4\x8desar so ga zaprli. Oktobra so ga pred\xc4\x8dasno izpustili iz zapora, ker je postal kandidat na nadomestnih volitvah v bavarski parlament (iz zdravstvenih razlogov je izstopil Vollmar). Tedaj je dobil prvi\xc4\x8d prilo\xc5\xbenost nastopati pred veliko javnostjo._NEWLINE_7. novembra 1918, ko se je nem\xc5\xa1ka delegacija odpravljala na pogajanja o premirju v francoski Compi\xc3\xa8gne, sta obe bavarski socialisti\xc4\x8dni stranki povabili M\xc3\xbcnchen\xc4\x8dane na veliko mirovno manifestacijo na trati Theresienwiese v predmestju M\xc3\xbcnchna. Eisner je razvnel mno\xc5\xbeice, \xc4\x8de\xc5\xa1, \xc4\x8de nam kralj ne zna zagotoviti kruha in miru, mora pasti. Razjarjena mno\xc5\xbeica se je valila v mesto, napadala kasarne in skladi\xc5\xa1\xc4\x8da hrane, pojavilo se je tudi streljanje. V m\xc3\xbcnchenskem garnizonu so ustanovili delavske in voja\xc5\xa1ke svete, ki so proglasili Bavarsko za demokrati\xc4\x8dno in socialno republiko. \xc5\xa0e pono\xc4\x8di so zavzeli glavno poveljstvo vojske in policije. Vodja ve\xc4\x8dinskih socialdemokratov Auer, ki se je dotlej ves \xc4\x8das izrekal proti sili in "republikanskim nesmislom", je pono\xc4\x8di vstopil v za\xc4\x8dasno vlado._NEWLINE_Kralj, \xc5\xbee dolgo neinformiran pravilno o dogodkih, je 13. novembra 1918 razglasil, da ob nastalih razmerah ne more voditi vlade; uradnike in oficirje je odvezal prisege kralju in zapustil dr\xc5\xbeavo.\n_START_SECTION_\nPotem\n_START_PARAGRAPH_\nBavarci si niso \xc5\xbeeleli revolucije ampak miru in varnosti. Na prvih volitvah v bavarski parlament je Eisner dobili samo 3 od 188 sede\xc5\xbeev. 21. februarja 1919 ga je na poti na ustanovno zasedanja parlamenta ustrelil atentator. Socialisti\xc4\x8dno vlado je sestavil Johannes Hoffman._NEWLINE_Vlada je sku\xc5\xa1ala z mirnim parlamentarizmom de\xc5\xbeelo umiriti, a radikalne skupine se niso dale; v M\xc3\xbcnchnu so vzpostavile Sovjetsko republiko Bavarsko. Vlada in parlament sta se  morala umakniti v Bamberg in, po odla\xc5\xa1anju, poklicati na pomo\xc4\x8d zunanje sile._NEWLINE_Julija 1919 je bila s t. i. weimarsko ustavo dolo\xc4\x8dena nova nem\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava kot zvezna, parlamentarna, demokrati\xc4\x8dna in pravna, t. i. weimarska republika. Bavarska je s svojo t. i. bamber\xc5\xa1ko ustavo kot "svobodna de\xc5\xbeela" (Freistaat) postala ena od zveznih de\xc5\xbeel; izgubila je vse posebne pravice, ki jih je imela kot kraljevina v nem\xc5\xa1kem cesarstvu. Novembra 1919 se je v Bavarsko  z referendumom vklju\xc4\x8dil Coburg._NEWLINE_Bavarska oblast je bila nestabilna in v stalnem sporu s centralno oblastjo tudi po marcu 1920, ko je ve\xc4\x8dino v parlamentu dobila Bavarska ljudska stranka (od leta 1918 naslednica nekdanje stranke Center) pod vodstvom Georga Heima. M\xc3\xbcnchen je 8.-9. novembra 1923 do\xc5\xbeivel celo neuspeli Hitlerjev pu\xc4\x8d. Razmere so se umirile \xc5\xa1ele poleti 1924 z vlado Heinricha Helda, ki je vladal vse do leta 1933, najprej s parlamentarno ve\xc4\x8dino bavarske ljudske stranke, kasneje pa tudi s tiho podporo socialdemokratov.  Prvi\xc4\x8d po vojni so Bavarci v politiki in gospodarstvu za\xc4\x8dutili stabilnost, \xc5\xbeivljenje se je normaliziralo._NEWLINE_V Berlinu se je v tem \xc4\x8dasu zamenjalo 10 vlad, na oblast je pri\xc5\xa1el Hitler. S socialnimi stiskami, ki so spremljale svetovno gospodarsko krizo, je nacizem vse bolj prodiral tudi na Bavarsko. Leta 1933 je tudi tu prevzela vajeti v svoje roke nacionalsocialisti\xc4\x8dna delavska stranka (NSDAP) s svojimi nasilnimi metodami.'