b'\n_START_ARTICLE_\nOzonska plast\n_START_SECTION_\nOdkritje in raziskovanje\n_START_PARAGRAPH_\nOzonsko plast sta odkrila leta 1913 francoska fizika Charles Fabry in Henri Buisson. Njene lastnosti je podrobno raziskal britanski meteorolog G.M.B. Dobson, ki je razvil preprost spektrometer, ki ga je lahko uporabil za merjenje statosferskega ozona kar z Zemlje. Med letoma 1928 in 1958 Dobson po vsem svetu postavi mre\xc5\xbeo postaj za spremljanje ozona, ki delujejo \xc5\xa1e danes.\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nFotokemi\xc4\x8dne mehanizme, ki povzro\xc4\x8dajo ozonsko plast je odkril britanski fizik Sydney Chapman leta 1930._NEWLINE_Ozon se v statosferi zemlje ustvarja z ultravijoli\xc4\x8dno svetlobo stavkajo\xc4\x8de molekule kisika, ki vsebujejo dva atoma kisika O\xe2\x82\x82, delijo na posamezne atome kisika (atomski kisik); atomski kisik potem zdru\xc5\xbeujejo z nepo\xc5\xa1kodovanim O\xe2\x82\x82 za ustvarjanje ozona, O\xe2\x82\x83. Molekula ozona je prav tako nestabilna (\xc4\x8deprav je vstratosferi dolgo \xc5\xbeive\xc4\x8da) in ko ultravijoli\xc4\x8dna svetloba zadene ozon, ga razdeli na molekulo O\xe2\x82\x82 in atom kisika, trajni proces se imenuje cikel ozonskega kisika, s \xc4\x8dimer se ozonski pla\xc5\xa1\xc4\x8d v stratosferi,giblje v regiji od 10 do 50\xc2\xa0km nad povr\xc5\xa1ino Zemlje. Pribli\xc5\xbeno 90% ozona v na\xc5\xa1em ozra\xc4\x8dju se nahaja v statosferi. Koncentracije ozona so najve\xc4\x8dje med pribli\xc5\xbeno 20\xc2\xa0km in 40\xc2\xa0km nad zemeljsko povr\xc5\xa1ino, kjer so  pribli\xc5\xbeno v razmerjih od 2 do 8 delov na milijon. \xc4\x8ce bi bil ves ozon stisnjen na tlak zraka na morski gladini, bi ga bilo le za nekaj mm debelo plast.\n_START_SECTION_\nUltravijoli\xc4\x8dna svetloba\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je koncentracija ozona v ozonski plasti zelo majhna, je bistvenega pomena za \xc5\xbeivljenje, saj absorbira biolo\xc5\xa1ko ultravijoli\xc4\x8dno (UV) sevanje ki prihaja od sonca.Ultravijoli\xc4\x8dno sevanje je razdeljeno v tri kategorije, ki temeljijo na valovni dol\xc5\xbeini in so navedene kot UV-A (400-315\xc2\xa0nm), UV-B (315-280\xc2\xa0nm) in UV-C (280-100\xc2\xa0nm).UV-C sevanja, katera bi bila zelo \xc5\xa1kodljiva za \xc5\xbeive\xc4\x8de stvari, je popolna za\xc5\xa1\xc4\x8dita izvedena z ozonom na pribli\xc5\xbeni vi\xc5\xa1ini 35\xc2\xa0km.UV-B sevanje je lahko \xc5\xa1kodljivo za ko\xc5\xbeo in je glavni vzrok za son\xc4\x8dne opekline, prekomerna izpostavljenost pa lahko povzro\xc4\x8di genetske okvare in nastanek ko\xc5\xbenega raka.Ozonski pla\xc5\xa1\xc4\x8d je zelo u\xc4\x8dinkovit pri izlo\xc4\x8danju UV-B sevanja z valovno dol\xc5\xbeino 290\xc2\xa0nm, intenziteta na vrhu ozra\xc4\x8dja pa je 350 milijonov krat ve\xc4\x8dje kot na povr\xc5\xa1ini zemlje, vendar pa nekatera UV-B dose\xc5\xbeejo povr\xc5\xa1ino.Ve\xc4\x8dina UV-A sevanja dose\xc5\xbee povr\xc5\xa1ino, a je to sevanje znatno manj \xc5\xa1kodljivo, \xc4\x8deprav lahko potencialno povzro\xc4\x8di genetske spremembe.\n_START_SECTION_\nRazporeditev ozona v statosferi\n_START_PARAGRAPH_\nDebelina ozonske plasti (to je skupna koli\xc4\x8dina ozona v vrhu stolpca), se deli glede na: velik dejavnik v svetu, ki se na splo\xc5\xa1no manj\xc5\xa1a v bli\xc5\xbeini ekvatorja in ve\xc4\x8da proti poloma. Prav tako se spreminja glede na sezono, in je na\xc4\x8deloma debelej\xc5\xa1a spomladi in tanj\xc5\xa1a jeseni na severni polobli. Razlogi za razliko po zemljepisni \xc5\xa1irini in sezonski odvisnosti so zapleteni, vklju\xc4\x8dujejo promet, vzorce zraka, kot tudi son\xc4\x8dne intenzivnosti._NEWLINE_Ker je stratosferski ozon povzro\xc4\x8dilo son\xc4\x8dno sevanje UV, bi lahko pri\xc4\x8dakovali, da bi na\xc5\xa1li najvi\xc5\xa1je ravni ozona v tropih in najni\xc5\xbeje pa na polarnih obmo\xc4\x8djih. Isti argument bi tudi pri\xc4\x8dakovali za najvi\xc5\xa1je ravni ozona v poletnih mesecih, najni\xc5\xbeje pa v zimskem \xc4\x8dasu._NEWLINE_Opa\xc5\xbeena obna\xc5\xa1anja so zelo razli\xc4\x8dna: ve\xc4\x8dina ozona se nahaja v sredini na visokih zemljepisnih \xc5\xa1irinah severne in ju\xc5\xbene poloble, najvi\xc5\xa1jo najdemo spomladi in ne poleti,najni\xc5\xbejo pa na severni polobli jeseni, ne pa pozimi._NEWLINE_Pozimi, se ozonski pla\xc5\xa1\xc4\x8d dejansko pove\xc4\x8da v globino. To uganko je mogo\xc4\x8de razlo\xc5\xbeiti s prevladujo\xc4\x8dimi stratosferskimi veternimi vzorci, znanimi kot Brewer-Dobsonov promet._NEWLINE_Medtem ko se je ve\xc4\x8dina ozona ustvari nad tropi, ga stratosferski promet, potem  _NEWLINE_prepelje  navzdol do spodnje stratosfere na visokih zemljepisnih \xc5\xa1irinah._NEWLINE_Vendar pa na ju\xc5\xbeni polobli, zaradi pojava ozonske luknje najdemo najni\xc5\xbeje koli\xc4\x8dine ozona nad Antarktiko v obdobju pomladi, septembra in oktobra._NEWLINE_Ozonski pla\xc5\xa1\xc4\x8d je vi\xc5\xa1ji v nadmorski vi\xc5\xa1ini v tropih in ni\xc5\xbeji v nadmorski vi\xc5\xa1ini v ekstratropih, \xc5\xa1e posebej pa v polarnih regijah.Ta vi\xc5\xa1ina variacije ozona je rezultat po\xc4\x8dasnega obtoka zraka v ozonu iz traposfere v tratosfero.Ker se ta zrak po\xc4\x8dasi dviga v tropih, ozon proizvaja v tropih fotolizne molekule kisika.Ker je ta cirkulacija zavojev po\xc4\x8dasna do srednje geografske \xc5\xa1irine, je koncentracija ozona pri visokih zemljepisnih \xc5\xa1irinah posledica kopi\xc4\x8denja ozona na ni\xc5\xbejih vi\xc5\xa1inah._NEWLINE_Brewer-Dobson  cirkulacija se pomika zelo po\xc4\x8dasi.\xc4\x8cas, ki je potreben za dviganje zraka iz tropskega obmo\xc4\x8dja tropopavze nekje od 16\xc2\xa0km (50000\xc2\xa0ft) na 20\xc2\xa0km je pribli\xc5\xbeno 4-5 mesecev ( 30 \xc4\x8devljev (9.1m na dan)).\n_START_SECTION_\nOzonska plast\n_START_PARAGRAPH_\nOzonska plast je del Zemljine atmosfere, ki vsebuje dokaj visoke koncentracije plina, imenovanega ozon(03). Dokaj visoke pomeni, nekaj delcev na milijon, kar je \xc5\xa1e vedno veliko ve\xc4\x8dja vrednost, kot pa v ni\xc5\xbejih delih atmosfere. Vseeno pa je manj\xc5\xa1a kot v glavnih komponentah atmosfere._NEWLINE_\xc4\x8ceprav je torej ta koncentracija ozona v tej plasti na nek na\xc4\x8din majhna, pa je vseeno bistvenega pomena za \xc5\xbeivljenje, saj absorbira nevarno UV sevanje sonca . Debelost ozonskega pla\xc5\xa1\xc4\x8da pomeni koli\xc4\x8dina ozona v stolpcu, kateri je razli\xc4\x8den po celem svetu. Na podro\xc4\x8dju ekvatorja je ta dokaj majhna, vendar pa se odebeli, kadar se premikamo proti poloma. Prav tako pa niha tudi z letnimi \xc4\x8dasi. V spomladanskih mesecih je ta plast debelej\xc5\xa1a, v jesenskih pa tanj\xc5\xa1a._NEWLINE_Tanj\xc5\xa1anje ozonske plasti je relativno nov pojem, katerega smo uvedli v zadnjih nekaj desetletjih, ko so znanstveniki za\xc4\x8deli odkrivati posledice modernizacije. S tem pojmom opi\xc5\xa1emo opazovano izgubo ozona v stratosferi v zadnjih petdesetih letih, \xc4\x8desar posledica je ozonska luknja. Ta zajema tako enakomerno tanj\xc5\xa1anje ozona na ekvatorialnem delu, kot tudi katastrofalne pomladanske padce na polih, kar imenujemo ozonska luknja.\n_START_SECTION_\nUkrepi\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1978 so Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave, Kanada in Norve\xc5\xa1ka sprejele prepoved o CFC-aerosolnih razpr\xc5\xa1ilcih, ker so mislili, da \xc5\xa1kodujejo ozonski plasti. Evropska skupnost je zavrnila podoben predlog in storila enako kot Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave. V ZDA klorofluoroogljikovodike \xc5\xa1e naprej uporabljajo v drugih aplikacijah, kot so hlajenje in \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje objektov in opreme. \xc5\xa0ele po odkritju ozonske luknje na Antarktiki leta 1985 so po pogajanjih o mednarodni pogodbi (Montrealski protokol), CFC proizvodnjo v za\xc4\x8detkih leta 1987 mo\xc4\x8dno omejili in jo postopno odpravili do leta 1996._NEWLINE_2.avgusta 2003 so znanstveniki napovedali, da lahko tanj\xc5\xa1anje ozonske plasti \xc5\xa1e upo\xc4\x8dasnijo zaradi mednarodne prepovedi o TOD. Tri satelite in tri zemljske postaje so potrdile, da se je v zgornji atmosferi stopnja ozona znatno upo\xc4\x8dasnila v zadnjem desetletju. \xc5\xa0tudijo je organiziral American Geophysical zdru\xc5\xbeenje. Nekatere slabosti se lahko pri\xc4\x8dakuje, \xc4\x8de bo \xc5\xa1e naprej zaradi CFC-ja, ki ga uporabljajo narodi, kateri jih niso prepovedali in zaradi plinov so \xc5\xbee v atmosferi.CFC-ji imajo zelo dolgo \xc5\xbeivljenjsko dobo v ozra\xc4\x8dju in to od 50 do ve\xc4\x8d kot 100let.'