b"\n_START_ARTICLE_\nDnevnik (knji\xc5\xbeevnost)\n_START_PARAGRAPH_\nDnevnik je zbirka osebnih zapisov, ki so urejeni v \xc4\x8dasovnem zaporedju. Posamezni zapisi poro\xc4\x8dajo o dogodkih v dolo\xc4\x8denem obdobju (navadno v enem dnevu, lahko tudi v kraj\xc5\xa1em ali dalj\xc5\xa1em \xc4\x8dasovnem intervalu: npr. v delu dneva, v tednu, mesecu ipd.) Vsebina zapisanega je raznolika: lahko gre za bele\xc5\xbeenje opa\xc5\xbeanj, poslovnih izku\xc5\xa1enj, znanstvenih opazovanj in dognanj ali pa gre za zapis osebnih pripetljajev in subjektivnih stali\xc5\xa1\xc4\x8d, ki so lahko refleksivne in emocionalne narave.\n_START_SECTION_\nMemoar in avtobiografija\n_START_PARAGRAPH_\nTako kot dnevnik tudi memoar in avtobiografija vsebujeta zapise osebnih do\xc5\xbeivljajev, opise dogodkov, ob\xc4\x8dutij in razmi\xc5\xa1ljanj. Ve\xc4\x8dinoma pi\xc5\xa1eta o dogodkih v pozni preteklosti, dnevnik pa se, kljub \xc5\xa1tevilnim retrospektivam, z vsakim novim vpisom vedno znova vra\xc4\x8da v sedanjost. Od dnevnika se razlikujeta po ve\xc4\x8djem poudarjanju javnih in histori\xc4\x8dnih dogodkov, pi\xc5\xa1\xc4\x8devim notranjim vzgibom in du\xc5\xa1evnemu stanju pa ne posve\xc4\x8data veliko pozornosti in se jih lotevata le povr\xc5\xa1insko._NEWLINE__NEWLINE_V memoarih je tako opazen najve\xc4\x8dji poudarek na pomembnih histori\xc4\x8dnih dogodkih in morebitni pi\xc5\xa1\xc4\x8devi vlogi v njih. Avtobiografija pa se kot opis razvojne poti avtorjevega \xc5\xbeivljenja ne ukvarja toliko z zasebnimi do\xc5\xbeivljanji in daje bistveno ve\xc4\x8djo te\xc5\xbeo javnim dogodkom.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPrve predhodnike dnevni\xc5\xa1ke oblike najdemo v starem veku. Asirski koledarji so vsebovali opombe o vremenskih pojavih, cenah na trgu, nivoju vode, vremenu in podobna opa\xc5\xbeanja, ki so jih sproti bele\xc5\xbeili. Prav tako so za predhodnike dnevni\xc5\xa1kih oblik ozna\xc4\x8deni zapisi v listinah babilonskih vladarjev, poro\xc4\x8dila rimskih cesarjev, pisni viri, ki opisujejo in razlagajo sanje pi\xc5\xa1o\xc4\x8dega ter zapisi v razli\xc4\x8dnih kronikah in popisih, za tedanje \xc4\x8dase nenavadnih pojavov._NEWLINE_Pisanje dnevnikov, kot jih poznamo danes, se je za\xc4\x8delo razvijati od renesanse dalje. Zapisovalci preteklih dogodkov niso ve\xc4\x8d samo popisovali, ampak so vanje za\xc4\x8deli vna\xc5\xa1ati lastno mnenje in za\xc4\x8deli zavzemati subjektivno stali\xc5\xa1\xc4\x8de do opisovane situacije. V dnevniku so za\xc4\x8deli popisovati svoje strahove, upe, kritike dru\xc5\xbebe in eksistencialna vpra\xc5\xa1anja, brez namena, da bi te zapise v prihodnosti objavili. Kljub temu, da so v teh besedilih \xc5\xbee vidni subjektivni odzivi na takratne dru\xc5\xbebene spremembe, so zapisi \xc5\xa1e vedno najbolj podobni kronikalnim dnevnikom, v katerih ima opazovanje prednost pred poglobljenim razmislekom. Eden prvih tovrstnih primerov je anonimni dnevnik Journal d'un bourgeois de Paris, delo neznanega Pari\xc5\xbeana, nastalo med letoma 1405 in 1449. Znani pisci tovrstnih dnevnikov, nastalih od 14. do 17. stoletja, so \xc5\xa1e: Buonaccorso Pitti, Gregorio Dati in Marino Sanuto mlaj\xc5\xa1i._NEWLINE_Med pomembne dnevnike 17. stoletja velja uvrstiti dnevnik angle\xc5\xa1kega politika in pisatelja Samuela Pepysa, ki je nastajal od 1. januarja 1660 do maja 1669. Dnevnik \xc5\xa1e zdaj velja za pomemben dokument, ki pri\xc4\x8da o takratnem londonskem \xc5\xbeivljenju in politi\xc4\x8dnem dogajanju._NEWLINE_V 18. stoletju je dnevnik, poleg pisma, postal zna\xc4\x8dilna forma sentimentalnega romanopisja. Postal je ena izmed popularnej\xc5\xa1ih oblik, ki so se je poslu\xc5\xbeevali pisci sentimentalnega romana, saj so se ustvarjalci prek izbire dnevni\xc5\xa1ke oblike la\xc5\xbeje pribli\xc5\xbeali bralcu, z obliko dnevnika so pri bralcu hitreje dosegli u\xc4\x8dinek pristnost, avtenti\xc4\x8dnosti in verjetnost pripovedi, hkrati pa jim je oblika dnevnika omogo\xc4\x8dala la\xc5\xbeje razgaljanje junakovega notranjega ob\xc4\x8dutja. Medtem ko se je tradicionalni roman oklepal bolj pompozne in kli\xc5\xa1ejske retorike, se je sentimentalni za\xc4\x8del bli\xc5\xbeati pogovornem jeziku, pravila klasicisti\xc4\x8dnega kanona ga niso ve\xc4\x8d utesnjevala, pozornost pa se je od javnih zadev usmerila v zasebnost, v svet \xc4\x8dlovekove du\xc5\xa1evnosti, za kar je bila oblik dnevni\xc5\xa1kega zapisa nadvse prikladna._NEWLINE_Od konca 19. stoletja, vse do 2. svetovne vojne, je priljubljenost branja in pisanja dnevnikov nara\xc5\xa1\xc4\x8dala. Evropske zalo\xc5\xbebe so tiskale \xc5\xa1tevilne fiktivne dnevnike, med bralstvom so postali popularni tudi dnevniki pisateljev. Med starej\xc5\xa1imi priljubljenimi dnevniki sta bila predvsem Rousseaujev dnevnik in \xc4\x8dez 14.000 obse\xc5\xbeen dnevnik H. F. Amiela. Za takrat novej\xc5\xa1e in pomembnej\xc5\xa1e dnevnike so veljali Strindbergov, Rilkejev, Nietzschejev, Wagnerjev, Tolstojev, R. F. Scottov dnevnik in drugi. Pisateljski dnevniki so za tisti \xc4\x8das ponujali prav posebno vrsto bralnega do\xc5\xbeivetja, saj so odsevali takratne dru\xc5\xbebene, kulturne in politi\xc4\x8dne razmere. Vsebovali so lahko avtobiografske zapiske, opombe, kritike literarnih del in osnutke za na\xc4\x8drtovana dela. Predstavljali so tudi pomemben literarnozgodovinski vir za preu\xc4\x8devanje pisateljskih \xc5\xbeivljenj in vzgibov za nastanek njihove literature.\n_START_SECTION_\nFiktivni dnevnik\n_START_PARAGRAPH_\nFiktivni dnevnik je literarni \xc5\xbeanr oziroma umetni\xc5\xa1ka oblika fiktivnega zapisa, katere osnovna pripovedna strategija je dnevni\xc5\xa1ki zapis, za katerega je zna\xc4\x8dilen prvoosebni pripovedovalec. Lahko gre za kratkoprozni tekst zapisan v dnevni\xc5\xa1ki obliki: dnevni\xc5\xa1ka \xc4\x8drtica, kratka zgodba v formi dnevnika, ipd. Dnevni\xc5\xa1ka oblika je lahko vklju\xc4\x8dena v katero koli drugo obliko \xc5\xbeanrskega teksta ali pa prehaja v posebno obliko dnevni\xc5\xa1kega romana.\n_START_SECTION_\nRazmerje med dejanskim in fiktivnim dnevnikom\n_START_PARAGRAPH_\nPod oznako dejanski dnevnik spadajo vsi tisti dnevni\xc5\xa1ki zapisi, ki jih je pisala dejanska oseba in prvotno niso bili namenjeni objavi. Pri oznaki fiktivni dnevnik pa \xc5\xbee sam izraz fiktivno nakazuje na nekaj, kar ni realno. Pisatelj fiktivnega dnevnika le simulira dnevni\xc5\xa1ko obliko. Izjave v tekstu oblikuje oseba, ki ni realna, ampak izmi\xc5\xa1ljena, fiktivna. Literarni zgodovinar Lado Kralj za primer navaja Grumov fiktivni dnevnik Podgane, ki ga pi\xc5\xa1e nedejanska oseba, lik Jakob Sabajev, ki ga povsod preganjajo in grizejo podgane. Poleg nenavadnega zasledovanja podgan, ga i\xc5\xa1\xc4\x8dejo tudi mo\xc5\xbeje s pogrebnega zavoda, z namenom da bi ga pokopali. Da je Grumov dnevnik fiktiven, je o\xc4\x8ditno, tako zaradi drugega imena pisca (Jakob Sabajev) kot tudi zaradi fiktivnega in nadnaravnega dogajanja. Vendar pa je kljub fiktivnemu dogajanju v tem dnevniku mogo\xc4\x8de najti dolo\xc4\x8dene podatke, ki se delno prekrivajo z resni\xc4\x8dnim Grumovim \xc5\xbeivljenjem (npr. strah pred podganami, fobije pred smradom). Prav kakor je mogo\xc4\x8de v fiktivnem dnevniku najti dolo\xc4\x8dene resni\xc4\x8dne podatke, pa se tudi dejanski dnevnik, v potrebi po ustvarjanju zgodbe, pogosto deloma fikcionalizira, saj lahko pisec, v \xc5\xbeelji po ustvarjanju zanimive in avtenti\xc4\x8dne zgodbe, za\xc4\x8dne delno spreminjati dolo\xc4\x8dene resni\xc4\x8dne pripetljaje.\n_START_SECTION_\nFiktivni dnevnik v slovenskem literarnem prostoru\n_START_PARAGRAPH_\nDnevni\xc5\xa1ki zapis kot pripovedno strategijo je uporabila \xc5\xbee Luiza Pesjakova \xe2\x80\x93 leta 1887 je iz\xc5\xa1el njen dnevni\xc5\xa1ki roman Beatin dnevnik, s katerim se je pribli\xc5\xbeala sentimentalnemu romanopisju: zgodba je podana le iz perspektive naslovne junakinje, sestavljena je iz sprotnih datiranih zapisov, v katerih je vsak dogodek pospremljen z razmi\xc5\xa1ljanji in \xc4\x8dustvenimi izlivi, a za razliko od pravega sentimentalnega romana ne premore podrobnej\xc5\xa1e analize du\xc5\xa1evnih stanj, ki je bila eden pomembnej\xc5\xa1ih dose\xc5\xbekov sentimentalnega dnevni\xc5\xa1kega romana. Kasneje se je oblika dnevnika uporabljala zelo razli\xc4\x8dno, odvisno od avtorja do avtorja, opazna porast uporabe je med obema vojnama, po tem obdobju pa se mno\xc5\xbei\xc4\x8dnost te oblike spet nekoliko sprosti. Natan\xc4\x8dnih raziskav o tem, koliko je v sodobni slovenski literaturi dnevni\xc5\xa1kega \xc5\xbeanra ni."