b'\n_START_ARTICLE_\nMiha Remec\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovno \xc5\xa1olo je obiskoval na Ptuju, kasneje tudi gimnazijo, kjer so ga pou\xc4\x8devali trije znani slovenski umetniki, in sicer Anton Ingoli\xc4\x8d sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino, France Miheli\xc4\x8d risanje in Stanko Cajnkar verouk.\xc2\xa0_NEWLINE_Njegovo otro\xc5\xa1tvo je mo\xc4\x8dno zaznamovala 2. svetovna vojna. Po nem\xc5\xa1ki zasedbi Ptuja leta 1941 je gestapo zaprl in mu\xc4\x8dil njegovega o\xc4\x8deta, pozneje pa je bila vsa dru\xc5\xbeina izgnana v Srbijo, kjer je pre\xc5\xbeivljala hude \xc4\x8dase v pomanjkanju; ta \xc4\x8das je pisatelj popisal v romanu Veliki voz._NEWLINE_Po vrnitvi iz izgnanstva (1945) se je kot sedemnajstletni mladeni\xc4\x8d vklju\xc4\x8dil v mladinsko gibanje in sodeloval v delovnih brigadah pri graditvi prog Br\xc4\x8dko\xe2\x80\x93Banovi\xc4\x87i, \xc5\xa0amac\xe2\x80\x93Sarajevo in tovarne strojev v Beogradu. Po smrti o\xc4\x8deta leta 1952 se je zaposlil kot dopisnik Ljudske pravice na Ptuju, po letu 1959 pa je postal novinar osrednjega slovenskega dnevnika Delo. Istega leta se je poro\xc4\x8dil in preselil v Ljubljano._NEWLINE_Remec je postavil zelo ostro mejo med \xc4\x8dasnikarstvom in pisateljevanjem. \xc4\x8casnikarstvo je jemal kot poklic, ki ga opravlja profesionalno in se v njem ne posku\xc5\xa1a posebej uveljaviti. Vrsto humoristi\xc4\x8dnih kolumn in glos pi\xc5\xa1e v Delu, Tedenski tribuni in Slovenskih novicah pod psevdonimi, dolga leta dela pri \xc4\x8dasopisu v ozadju kot no\xc4\x8dni urednik._NEWLINE_Ker je bil pogosto tar\xc4\x8da kritikov, ki so mu, zlasti kadar je bilo govora o njegovi poeziji, o\xc4\x8ditali latov\xc5\xa1\xc4\x8dino, pomanjkanje \xc4\x8dustev in \xc5\xa1epav jezik, je Remec ustvarjal tudi pod \xc5\xbeenskim psevdonimom Irena Remrom.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nNjegov opus obsega prozo, poezijo in dramatiko. K tipiki Rem\xc4\x8devih del spada odpor do vojne, do tehnike, erotika je gonilna sila \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega pre\xc5\xbeivetja, ekologija in fenomenologija \xc4\x8dasa in znanstvena fantastika. Avtor znanstvenofantasti\xc4\x8dni \xc5\xbeanr dojema kot na\xc4\x8din za razgrinjanje univerzalij o \xc4\x8dlovekovem bistvu, njegovih upanjih, strahovih, ljubezni, stranpoteh in kesanjih. Fantastika se ves \xc4\x8das preliva v mo\xc5\xbeno realnost, zgodbe pa govorijo predvsem o \xc4\x8dlovekovi zmotljivosti, ki je brezmejna in brez\xc4\x8dasna. Janez Majdi\xc4\x8d je v spremni besedi romana Iksia ali slovo \xc5\xbeivostrojnega \xc4\x8dloveka zapisal, da bi si Remec, \xc4\x8de bi pisal v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini, najverjetneje zlahka priboril katero od uglednih nagrad za tak tip \xc5\xbeanrskega pisanja.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nProza\n_START_PARAGRAPH_\nProzo je za\xc4\x8del pisati v otro\xc5\xa1kih letih. Na za\xc4\x8detku je tematika vojna vihro in pomanjkanje. V sedemdesetih letih nastanejo antiutopi\xc4\x8dni romani Votlina (1977), Prepoznavanje (1980) in Iksion (1981). Avtor z antiutopi\xc4\x8dnostjo oziroma antiapokalipti\xc4\x8dnostjo npr. v romanu Iksia\xc2\xa0ka\xc5\xbee \xc4\x8dlovekovo potrebo po nadzorovanju drugih, po malikovanju in tribalizmu, ki nikakor no\xc4\x8de pristati na bo\xc5\xbeje razbo\xc5\xbeenje, \xc4\x8de pa se vendarle zgodi, posku\xc5\xa1a praznino in strah pred neznanim na vsak na\xc4\x8din zapolniti z novim bo\xc5\xbeanstvom in novim verovanjem. Konec osemdesetih let se je lotil politi\xc4\x8dnofantasti\xc4\x8dnega romana (roman Zelena zaveza), sledile so znanstevenofantasti\xc4\x8dne povesti in zgodbe.\n_START_SECTION_\nPoezija\n_START_PARAGRAPH_\nV pesni\xc5\xa1ki zbirki Pesmi iz levega \xc5\xbeepa (1989) opisuje grozljivo do\xc5\xbeivetje poru\xc5\xa1enja sveta, tematizira izgnanstvo, lakoto, pobijanje, bombardiranje, ru\xc5\xa1enje mest. To so bile pesmi namenjene recitiranju ob tabornih ognjih, za petje delovnih brigad. Objavljene so bile v Mladinski reviji, Novem svetu in Novih obzorjih, kritika pa jih je postavljala za zgled mladim pesnikom. V \xc5\xa1estdesetih letih je ustvarjal ljubezenske pesmi, ki so bile objavljene\xc2\xa0 v pesni\xc5\xa1ki zbirki Oto\xc5\xbene ro\xc5\xbee (2009) in leta 2011 v zbirki Zamol\xc4\x8dani stihi, in so po nekaterih mnenjih \xc5\xa1e danes nekaj sve\xc5\xbeega, novega in privla\xc4\x8dnega. Ob koncu leta 2012 je v samozalo\xc5\xbebi izdal pesni\xc5\xa1ko zbirko Pogre\xc5\xa1anja, v kateri so njegove najnovej\xc5\xa1e pesmi, v katerih pesnik intimno nagovarja in se spominja ljudi, ki jih je v \xc5\xbeivljenju imel in jih \xc5\xa1e vedno ima rad, obenem pa pesmi odsevajo \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko stisko v popredmetenem in raz\xc4\x8dlove\xc4\x8denem svetu.\n_START_SECTION_\nDramatika\n_START_PARAGRAPH_\nZ dramatiko se je ukvarjal v \xc5\xa1estdesetih letih. Lu\xc4\x8d sveta je leta 1960 zagledala kme\xc4\x8dka drama Mrtvi kurent, sledila je drama Sre\xc4\x8dni zmaji (1963). Ko pa je Slovensko narodno gledali\xc5\xa1\xc4\x8de v sezoni 1966\xe2\x80\x931967 postavilo na oder politi\xc4\x8dno dramo Delavnica oblakov, kjer gre za ostro obsodbo povojne oblasti in revolucije, ki \xc5\xbere svoje otroke, se za Remca slovenski odri hermeti\xc4\x8dno zapro. Neuprizorjeni tako ostanejo drama Kres ob Savici, Priklicevanje Nebov ter neizvedeni filmski in televizijski scenarij Odpoklic iz orbite, Izginjajo\xc4\x8da Mana in Na robu Sonca.\n_START_SECTION_\nNagrade\n_START_PARAGRAPH_\nMiha Remec je prejemnik dveh \xc4\x8dastnih nagrad. Leta 1981 so mu v Zagrebu podelili \xc4\x8dastno nagrado Sfera za najbolj\xc5\xa1i znanstvenofantasti\xc4\x8dni roman Prepoznavanje, leta 1987 pa nagrado Sfera za najbolj\xc5\xa1o znanstvenofantasti\xc4\x8dno zgodbo Pomnik za Evridiko._NEWLINE_Kljub temu, da je Rem\xc4\x8dev opus velik in da daje poseben pe\xc4\x8dat znanstvenofantasti\xc4\x8dni zvrsti v slovenskem leposlovju, da je \xc5\xbeel ugodne literarne kritike, ugodne odzive bralstva, da ga esejist Bajt postavlja ob bok Orwellu, v slovenski literarni zgodovini nima posebnega mesta.\xc2\xa0'