b'\n_START_ARTICLE_\nZdenko Ulepi\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPo ljudski \xc5\xa1oli in gimnaziji, ki jo je obiskoval v Kranju je \xc5\xa1tudiral na vojni akademiji v Beogradu (1922-1924) in 1924 diplomiral s \xc4\x8dinom topni\xc5\xa1kega podporo\xc4\x8dnika. Od 1927 se je specializiral za letalstvo: kon\xc4\x8dal izvidni\xc5\xa1ko, pilotsko, bombardersko\xe2\x80\x93strelsko \xc5\xa1olo ter aplikativni te\xc4\x8daj v francoskem letalstvu. Leta 1928 je postal letalski poro\xc4\x8dnik. Pred 2. svetovno vojno je napredoval do letalskega majorja Vojske kraljevine Jugoslavije. V letih 1934\xe2\x80\x931938 je bil komandir bombarderske eskadrilje v Novem Sadu, od 1938-1941 pa komandant letalske izvidni\xc5\xa1ke \xc5\xa1ole v Pan\xc4\x8devu. Ob kapitulaciji Jugoslavije 1941 so Ulepi\xc4\x8da v Sarajevu ujeli Nemci. Kot vojni ujetnik je bil v raznih nem\xc5\xa1kih in italijanskih tabori\xc5\xa1\xc4\x8dih, kjer se je povezal s skupino ki je pripadala OF in je zavrnila vsakr\xc5\xa1no sodelovanje z L. Rupnikom. Po kapitulaciji Italije 1943, ko so tabori\xc5\xa1\xc4\x8de v Trevisu zavzeli Nemci, je s pomo\xc4\x8djo italijanskega odporni\xc5\xa1kega gibanja 11. oktobra 1943 skupaj s \xc5\xa1e osmimi slovnskimi \xc4\x8dastniki zbe\xc5\xbeal in se pridru\xc5\xbeil partizanski brigadi v Brdih. Januarja 1944 je od\xc5\xa1el v Vrhovni \xc5\xa1tab (V\xc5\xa0) NOV in POJ, tu postal marca namestnik na\xc4\x8delnika letalskega oddelka in napredoval v podpolkovnika. Po nem\xc5\xa1kem desantu na Drvar 25. maja je z V\xc5\xa0 od\xc5\xa1el v Bari in odtod na Vis; julija sodeloval pri pripravi letali\xc5\xa1\xc4\x8da v \xc4\x8crni gori, avgusta pa pri pogajanjih mar\xc5\xa1ala Tita (o vojnem sodelovanju, evakuaciji ranjencev in materialni pomo\xc4\x8di NOB) z zavezni\xc5\xa1kim poveljstvom v Caserti. Istega meseca je bil povi\xc5\xa1an v polkovnika. Ulepi\xc4\x8d je odpeljal iz Barija okrog 150 jugoslovanskih letalcev na \xc5\xa1olanje v Sovjetsko zvezo ter ostal tam odgovoren za letalstvo v vojni misiji NOV Jugoslavije do februarja 1945._NEWLINE_Po vrnitvi v Jugoslavijo je postal julija 1945 \xc4\x8dlan KPJ, na\xc4\x8delnik \xc5\xa1taba grupe letalskih divizij s \xc4\x8dinom generalmajorja, od 5. avgusta 1945 postal na\xc4\x8delnik \xc5\xa1taba komande vojnega letalstva; po razre\xc5\xa1itvi Franja Pirca (France Pirc) je bil od 1. oktobra 1946 do 1964/65, ko ga je nasledil Viktor Bubanj, poveljnik Jugoslovanskega vojnega letalstva. Leta 1947 napredoval v generallajtnanta, 1956 v generalpolkovnika; od 1962 do 1966, ko je bil upokojen, pa je bil pomo\xc4\x8dnik dr\xc5\xbeavnega sekretarja za narodno obrambo, odgovoren za letalstvo in protiletalsko obrambo. V letih 1967\xe2\x80\x931969 je bil \xc4\x8dlan sveta narodne obrambe, poverjeni\xc5\xa1tva CK ZKJ za vojno letalstvo, kot delegat se udele\xc5\xbeil V. (1948), VI. (1952), VII. (1958) in VIII. (1964) kongresa ZKJ._NEWLINE_Ulepi\xc4\x8d je avtor knjige Ratno vazduhoplovstvo u 2. svetskom ratu (Beograd, 1974; u\xc4\x8dbenik za \xc5\xa1tudente Vi\xc5\xa1je vojne akademije) ter \xc5\xa1tevilnih razprav in \xc4\x8dlankov o vojnem letalstvu v strokovnih listih.'