b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Celestin III.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nCelestin III. se je rodil o\xc4\x8detu Petru (Pietro Bobone) kot Hiacint (latinsko Hyachinthus, italijansko Giacinto Bobone ali Bobo), iz plemenite dru\xc5\xbeine Orsinijev v Rimu leta 1106. _NEWLINE_  Imenovali so ga tudi Giacinto Boccardi. _NEWLINE_Kot mladeni\xc4\x8d je vstopil v cerkveno slu\xc5\xbebo. _NEWLINE_1126 je postal subdiakon lateranske bazilike in \xc2\xbbprior subdiaconorum\xc2\xab med regularnimi kanoniki, ki so se dr\xc5\xbeali pravila sv. Fredijana Lu\xc5\xa1kega. Bil je Abelardov u\xc4\x8denec in je \xc5\xa1tudiral filozofijo in teologijo skupaj z Arnoldom Bre\xc5\xa1kim  ter Gvidom de Castellom . _NEWLINE_Skupaj z Arnoldom je branil svojega u\xc4\x8ditelja na koncilu v Sensu 1140 zoper o\xc4\x8ditke Bernarda Jasnodolskega; kon\xc4\x8dno pa so nekateri njegovi nauki bili obsojeni, kakor tudi Arnoldovi. Abelard se je podvrgel cerkveni sodbi, Arnold pa ne.\n_START_SECTION_\nKardinal\n_START_PARAGRAPH_\nGuido de Castello je 1143 postal pape\xc5\xbe in je naslednje leto, 1144, imenoval svojega nekdanjega so\xc5\xa1olca za kardinala-diakona pri Santa Maria in Cosmedin (\xc2\xbbgr\xc5\xa1ka \xc5\xa1ola\xc2\xab; 1144-1191). Za \xc4\x8dasa njegovega kardinalovanja so menihi kozmati uspeli z njegovo pomo\xc4\x8djo postaviti krasen marmornat pod in s kipi okrasili cerkev. _NEWLINE_Ker je bil izvedenec za \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dino, je bil v dveh obdobjih (1154\xe2\x80\x9355) in (1172\xe2\x80\x9375) kot pape\xc5\xa1ki legat v \xc5\xa0paniji: najprej ga je tja poslal pape\xc5\xbe Anastazij IV.  1154, da bi pridigal kri\xc5\xbearsko vojno proti Saracenom ter dosegel spravo med knezi in \xc5\xa1kofi, ter uredil duhovni\xc5\xa1ko disciplino. Po zboru v Besan\xc3\xa7onu 1157, ko je izbruhnil spor med cesarjem Friderikom Barbarossom in pape\xc5\xbeem Hadrijanom IV., ga je pape\xc5\xbe poslal na cesarjev dvor zaradi posredovanja pri doseganju nekak\xc5\xa1nega sporazuma. 1161-1165 je sledil pape\xc5\xbeu Aleksandru pri begunstvu v Francijo, kar ga je prepri\xc4\x8dalo, da je s francoskim kraljestvom treba sodelovati. Hiacintu pripisujejo najve\xc4\x8d zaslug za bene\xc5\xa1ki sporazum med cesarjem in pape\xc5\xbeem 1177.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nPri volitvah je bilo v konklavu navzo\xc4\x8dih 28 kardinalov._NEWLINE__NEWLINE_Za pape\xc5\xbea so ga izvolili 30. marca \xc5\xbee starega 85 let takoj nato, ko je 27. marca 1291 umrl Klemen III.._NEWLINE_ _NEWLINE_Za geslo si je vzel besede iz svetega pisma: Perfice gressus meos in semitis tuis! _NEWLINE_Njegova najve\xc4\x8dja \xc5\xbeelja je bila, da bi se \xc4\x8dim prej naselil v mestu apostolov in mu\xc4\x8dencev Peter in Pavel Rimu. Ker je bil le kardinal-diakon, so ga 13. aprila, na Veliko soboto, posvetili za duhovnika, a na samo Veliko no\xc4\x8d \xe2\x80\x93 naslednjega dne \xe2\x80\x93 za rimskega \xc5\xa1kofa.\n_START_SECTION_\nTe\xc5\xbeave s cesarjem\n_START_PARAGRAPH_\nNaslednjega dne  - na Velikono\xc4\x8dni ponedeljek, 15. aprila 1291 - je pape\xc5\xbe kronal za svetorimskega cesarja Henrika VI. in njegovo \xc5\xbeeno Konstanco.  _NEWLINE_Rimljani so se jezili \xc5\xbee na Lucija, ker ni dal poru\xc5\xa1iti mesta-tekmeca Tuskula , ki je zadnje \xc4\x8dase bil na cesarjevi strani ter leglo nasprotovanja in Rimu in pape\xc5\xa1tvu. Pape\xc5\xbe Lucij je tokrat vzel mesto v svoje varstvo; kmalu pa ga je doletela \xc5\xbealostna usoda nekdanjega Jeruzalema, da \xc2\xbbni ostal kamen na kamnu\xc2\xab\xc2\xa0(Mt 24,2) in so ga popolnoma razdejali 17. aprila 1191 pod njegovim \xc4\x8detrtim naslednikom pape\xc5\xbeem Celestinom III. _NEWLINE_Henrik VI. je torej prepustil na milost in nemilost Tuscul Rimljanom; hotel pa si je prisvojiti normansko kraljestvo.\n_START_SECTION_\nSicilsko kraljestvo\n_START_PARAGRAPH_\nKljub slovesnim zagotovilom pape\xc5\xbeu ni odnehal od svojih voja\xc5\xa1kih pogromov ter se je odpravljal na novi pohod zoper sicilskega kralja Tankreda. _NEWLINE_Med Henrikovo vojsko je tedaj izbruhnila kuga in tudi cesar je zbolel. Njegovi sovra\xc5\xbeniki so \xc5\xbeeno, ki jo je pustil v Salernu, izro\xc4\x8dili Tankredu, ki jo je pustil na svobodo \xc5\xa1ele po pape\xc5\xbeevem posredovanju. Medtem je izbruhnil upor v Nem\xc4\x8diji; ko ga je zadu\xc5\xa1il, je na grozovit na\xc4\x8din dal umoriti lie\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa Alberta in prodal njegovo \xc5\xa1kofijo za 3000 mark bonskemu nadpro\xc5\xa1tu Lotarju. Riharda Levjesr\xc4\x8dnega, ki se je vra\xc4\x8dal iz Svete de\xc5\xbeele, je zajel avstrijski vojvoda Leopold. Henrik ga je pod pretvezo, da vojvoda ne more dr\xc5\xbeati v ujetni\xc5\xa1tvu kralja, prisilil k izro\xc4\x8ditvi; sedaj ga je pa on vrgel v je\xc4\x8do in \xc5\xa1ele po dobljeni velikanski odkupnini v zlatu pustil na prostost. _NEWLINE__NEWLINE_Celestin je sklenil 1192 s Tankredom v Gravini sporazum, ki je dopu\xc5\xa1\xc4\x8dal pape\xc5\xbeu \xe2\x80\x93 v zameno za priznanje, da je Viljem II. Tankredov prestolonaslednik \xe2\x80\x93 odpravo vseh cesarjevih privilegijev v notranjih cerkvenih zadevah; Tankred je priznal pape\xc5\xbeu svojo vazalsko podlo\xc5\xbenost. S tem je omogo\xc4\x8dil pape\xc5\xa1tvu ve\xc4\x8dji vpliv na otok kot vsi dotedanji sicilski kralji. Od 1192 je pape\xc5\xbe pripravil \xc2\xbbve\xc4\x8dni\xc2\xab\xc2\xa0seznam dajatev, ki jih dolguje Cerkvi, vse do 1195. _NEWLINE_Na Siciliji so se razmere usodno spremenile. V Palermu je 1194 umrl Tankredov najstarej\xc5\xa1i sin; o\xc4\x8deta je izguba tako potrla, da je od \xc5\xbealosti kmalu umrl. Henrik je hitro zbral vojsko ter pape\xc5\xbeu Celestinu navkljub hitel osvajat otok, ki se mu je od presene\xc4\x8denja skoraj brez odpora vdal. _NEWLINE_Na Bo\xc5\xbei\xc4\x8d, 25. decembra 1194, se je Henrik lastnoro\xc4\x8dno slovesno okronal v Palermu s sicilsko krono. Naslednjega dne pa mu je Konstanca (1154-1198) podarila tako \xc5\xbeelenega naslednika in dedi\xc4\x8da - Friderika Rogerja, bodo\xc4\x8dega svetorimskega cesarja Friderika II. _NEWLINE__NEWLINE_Kraljico-vdovo in njenega sina je prisilil k odstopu z mo\xc5\xbenostjo, da zadr\xc5\xbeita tarentsko vojvodino in le\xc5\xa1ko grofijo. Kljub temu je pod pretvezo, da so kovali proti njemu zaroto, uvedel voja\xc5\xa1ko sodi\xc5\xa1\xc4\x8de, ki je dalo poloviti, pobesiti, po\xc5\xbegati in \xc5\xbeive pokopati mnoge cerkevene dostojanstvenike, grofe in plemi\xc4\x8de. Kraljico Sibilo s tremi h\xc4\x8derkami je dal zapreti v samostan, kraljevi\xc4\x8da Viljema pa je dal oslepiti in skopiti; znesel se je celo nad Tankredovim truplom, s katerega je vzel krono. Ravno na dan tega krvoprelitja se mu je rodil edinec, Henrik. Ob tem je vzkliknil Raumer: \xc2\xbbZloslutno znamenje za ta nara\xc5\xa1\xc4\x8daj\xc2\xab. Pape\xc5\xbe je cesarju zaradi storjenih grozodejstev zagrozil s cerkvenimi kaznimi, vendar se Henrik zanje ni zmenil; z velikanskim plenom in preklinjan od milijonov se je hitro vrnil v Nem\xc4\x8dijo. Pape\xc5\xbe je od njega sedaj zahteval, da mora v spravo za morje svojih grehov voditi kri\xc5\xbearsko vojno v Sveto de\xc5\xbeelo. _NEWLINE_Henrik se je vtikal na Siciliji tudi v cerkvene zadeve in ni hotel pla\xc4\x8devati kot vazal davka Pape\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavi. To je pripeljalo odnose skoraj do popolnega poloma; temu se je Henrik VI. izognil s tem, da je 1195 sprejl kri\xc5\xbearski kri\xc5\xbe in se za\xc4\x8del pripravljati na veliko kri\xc5\xbearsko vojno. Med tem je na Siciliji izbruhnila velika vstaja baronov, ki jo je Henrik z grozovito strogostjo zadu\xc5\xa1il. Kmalu potem, ko je kri\xc5\xbearsko ladjevje zaplulo v morje proti Akri, je cesar nenadoma umrl \xe2\x80\x93 komaj 32 let star \xe2\x80\x93 28. septembra 1197 za vro\xc4\x8dino; po lovu ves razgret je namre\xc4\x8d popil hladno pija\xc4\x8do in se na smrt prehladil. Po drugih virih pa ga je zastrupila lastna \xc5\xbeena, do katere je bil baje podobno nasilen kot do drugih ljudi. _NEWLINE_Cesarjevemu poskusu, da bi zdru\xc5\xbeil sicilsko kraljestvo s Svetorimskim cesarstvom, so mo\xc4\x8dno nasprotovali v Nem\xc4\x8diji, zlasti \xc5\xa1kofje. Na\xc4\x8drt za kri\xc5\xbearsko vojno so ugodneje sprejeli in so ga potrdili s sporazumom v W\xc3\xbcrzburgu marca 1196. Takrat so knezi tudi privolili, da naj postane nem\xc5\xa1ka krona in cesarska \xc4\x8dast nasledna, in na ta na\xc4\x8din neodvisna od pape\xc5\xbea. Ko se je Henrik oboro\xc5\xbeeval za novo odpravo v Italijo, je nadaljeval svoja pogajanja s pape\xc5\xbeem; bilo je obilo snovi. Celestinova pisma bizantinskemu cesarju Alekseju  so prestregli Henrikovi vohuni; cesarjev brat Filip je povzro\xc4\x8dil ve\xc4\x8d nasilnih dejanj v Italiji; in samo Henrikovo odpravo na Sicilijo je gledala kurija kot hudodelstvo. _NEWLINE__NEWLINE_Poleti 1196 se je Henrik odpravil na zadnji uni\xc4\x8devalni pohod v Italijo. Nekaj tednov je prebil blizu Tivolija v pogajanjih s pape\xc5\xbeem glede maziljenja mladega Friderika za kralja, vendar ni dosegel ni\xc4\x8desar \xe2\x80\x93 in cesar se je preselil na Sicilijo. Njegova zadnja do\xc5\xbeivetja lahko razumemo kot ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje za njegove stra\xc5\xa1ne krutosti. Zoper njega so sklenili zaroto, v kateri je sodelovala njegova lastna \xc5\xbeena \xe2\x80\x93 po nekaterih mnenjih tudi pape\xc5\xbe \xe2\x80\x93 in iz katere je komaj u\xc5\xa1el. Mladega Friderika je poslal v oskrbo svojemu bratu Filipu, ki naj bi ga kronal tam, vendar je umrl \xc5\xa1e pred njihovim prihodom 28. septembra 1197. Ker je bil \xc5\xa1e vedno pod izob\xc4\x8denjem, je nad\xc5\xa1kof Messine od\xc5\xa1el v Rim, da bi dobil dovoljenje za njegov pokop. Pape\xc5\xbe ga je dal pod pogojem, da bo Rihardu Levjesr\xc4\x8dnemu vrnil denar za odkupnino. Friderikovo kronanje pa je pape\xc5\xbe pogojeval s privolitvijo kardinalov. Cesarica je morala prise\xc4\x8di, da je Friderik res zakoniti sin cesrja in nje same; za kardinalsko privolitev je morala pla\xc4\x8dati pape\xc5\xbeu in kardinalskemu zboru tiso\xc4\x8d srebrnih mark. Po cesarjevi smrti sta je velik del Toskane in Sicilsko kraljestvo vrnila pod pape\xc5\xa1ko okrilje.\n_START_SECTION_\nObramba zakona\n_START_PARAGRAPH_\nCelestin je kljub svoji visoki starosti pokazal veliko odlo\xc4\x8dnost v odnosu do evropskih  knezov, zlasti v obrambi veljavnosti poroke. Zahteval je od \xc5\xa1panskega kralja Alfonza Leonskega, da opusti namero, da si vzame za prile\xc5\xbenico portugalsko princezo; odlo\xc4\x8dno je zagovarjal veljavnost zakonske zveze francoskega kralja Filipa Avgusta  z dansko princezo Ingeborgo , ki je zahteval razvezo, \xc4\x8de\xc5\xa1 da zakon ni bil dovr\xc5\xa1en. Zadeva je bila re\xc5\xa1ena \xc5\xa1ele tedaj, ko je Celestinov naslednik Inocenc III.  tudi tretjo kraljevo poroko z Agnezo Maranjsko \xe2\x80\x93 ko je bila prva \xc5\xbeena \xc5\xa1e \xc5\xbeiva \xe2\x80\x93 razglasil za neveljavno ter 1199 izrekel interdikt nad Francijo. \xc5\xa0ele takrat se je kralj vdal in se vrnil k prvi \xc5\xbeeni ter ji priznal kraljevski naslov.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nCelestin ni dolgo pre\xc5\xbeivel cesarja. Zadnja bolezen ga je napadla \xc5\xbee pred Bo\xc5\xbei\xc4\x8dem. Takrat je sklical kardinale na posvetovanje glede njegovega predloga, da se odpove pape\xc5\xa1tvu, \xc4\x8de izvolijo za njegovega naslednika kardinala Janeza Colonna od sv. Pavla; vendar so oni zavrnili njegov predlog, in tako je umrl v Rimu, 8. januarja 1198._NEWLINE__NEWLINE_Pokopan je v Lateranu_NEWLINE_V velikem po\xc5\xbearu 1308 je za njegovo grobnico izginila vsaka sled.'