b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Aleksander III.\n_START_SECTION_\nNemirne volitve\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti Hadrijana IV. je bil izvoljen za pape\xc5\xbea v Rimu ob podpori Normanov 7. septembra 1159. Moral je be\xc5\xbeati iz Rima in je sprejel \xc5\xa1kofovsko posve\xc4\x8denje \xc5\xa1ele 20. septembra 1159 v Ninfi._NEWLINE_Po Hadrijanovi smrti se kardinali namre\xc4\x8d niso mogli zediniti: ve\xc4\x8dina kardinalov, ki je hotela ohranjati neodvisnost od nem\xc5\xa1kega cesarja, je 7. septembra 1159 izvolila Bandinellija, ki se je imenoval Aleksander III., cesarju naklonjena manj\xc5\xa1ina pa je isti dan izvolila protipape\xc5\xbea Viktorja IV. Temu so sledili \xc5\xa1e trije protipape\xc5\xbei, tako je razkol spet trajal do 1180. _NEWLINE_Aleksander III. je imel te\xc5\xbeave \xc5\xbee pri svojem ustoli\xc4\x8denju; v cerkvi sv. Petra so med slovesnostjo protipape\xc5\xbeevi prista\xc5\xa1i povzro\xc4\x8dili hude nemire. Kardinal Oktavijan mu je pred posvetitvijo za pape\xc5\xbea ukradel pla\xc5\xa1\xc4\x8d in se sam ogrnil z njim - v naglici celo narobe, kar je izzvalo splo\xc5\xa1en posmeh. _NEWLINE_Kot pravi pape\xc5\xbe, se tudi protipape\xc5\xbe ni po\xc4\x8dutil varnega v Rimu; posve\xc4\x8denje je prejel v opatiji Farfi 4. oktobra 1159.\n_START_SECTION_\nSpor in sprava\n_START_PARAGRAPH_\nCesar je hotel sedaj posredovati, da bi uredil zme\xc5\xa1njavo, ki so jo v celoti povzro\xc4\x8dili njegovi zastopniki, ter je povabil obto\xc5\xbeenca pred nabito polno zborovanje v Paviji. Svojo pristranskost je pokazal \xc5\xbee s tem, da je Oktavijana povabil kot Viktorja IV., a pravega pape\xc5\xbea kot kardinala Orlanda. Pape\xc5\xbe Aleksander je zavrnil zahtevo, da bi prisostvoval temu krivi\xc4\x8dnemu sodi\xc5\xa1\xc4\x8du 11. februarja 1160, ki je bilo predvideno za potrditev vsiljivca. Na razsodbo je Aleksander III. takoj odgovoril iz Anagnija ter izrekel slovesno izob\xc4\x8denje nad cesarjem ter razre\xc5\xa1il njegove podlo\xc5\xbenike zaprisege zvestobe. _NEWLINE_To se je zgodilo na Veliki \xc4\x8detrtek, 24. marca 1160. Takoj nato je Aleksander poslal nuncije k raznim evropskim kraljem in res: kmalu so pri\xc5\xa1la priznanja iz Francije, Anglije, \xc5\xa0panije, Sicilije, Mad\xc5\xbearske in tudi od gr\xc5\xa1kega cesarja v Carigradu; tudi tri glavna gospodarska in politi\xc4\x8dna italijanska sredi\xc5\xa1\xc4\x8da: Benetke, Milano in Genova so bila naklonjena pape\xc5\xbeu. Poleg tega so bili na njegovi strani mo\xc4\x8dni cerkveni redovi kot cistercijani in certozini. Cluny se je tokrat postavil na stran protipape\xc5\xbea Viktorja. _NEWLINE_Sredi leta 1161 se je Aleksander III. celo vrnil v Rim. Senat, ki so ga pred kakim mesecem znova vzpostavili, mu je bil naklonjen in je u\xc5\xbeival podporo Frangipanov \xe2\x80\x93 edine rimske plemi\xc5\xa1ke rodbine, ki se je postavila zoper protipape\xc5\xbea. Tekom petnajstih dni se je mogel zadr\xc5\xbeevati v mestu in tudi posvetiti obnovljeno cerkev Sancta Maria Nova \xe2\x80\x93 ki je spadala pod podro\xc4\x8dje, ki so ga nadzorovali Frangipani. Nato se je moral ponovno umakniti ter preno\xc4\x8devati v Palestrini in Ferentinu. Konec tega leta je odpotoval v Genovo, a za svojega vikarja v Mestu je pustil kardinala Julija. _NEWLINE__NEWLINE_Od tod je odplul v Francijo po morju, ki je bilo zelo razburkano, toda pri\xc4\x8dakalo ga je veliko navdu\xc5\xa1enje. _NEWLINE_Cesar je torej odkrito stopil na stran protipape\xc5\xbea Viktorja IV. po sinodi v Paviji 1160, s tem pa so se tudi silovito razvneli spori med pape\xc5\xbeem in cesarjem. Aleksander je na\xc5\xa1el mo\xc4\x8dno oporo predvsem v Franciji, kjer se je zadr\xc5\xbeeval 1161-1165, po Viktorjevi smrti 1164 pa tudi v nem\xc5\xa1kem cesarstvu in v severni Italiji. Zveza lombardskih mest je trdnjavo, ki jo je zgradila 1168, po njem imenovala Alessandria. Barbarossa je podobno kot nekdaj Henrik III. sku\xc5\xa1al vzpostaviti svoje varu\xc5\xa1tvo nad Cerkvijo, vendar mu to ni uspelo. Pri Legnanu je 1176 pretrpel hud poraz, nakar je \xc5\xa1e mrzlica zdesetkala njegovo vojsko in so ga doletele nesre\xc4\x8de in porazi drug za drugim. V tem so ljudje in on sam videli Bo\xc5\xbejo kazen ter je  moral nazadnje popustiti in slednji\xc4\x8d sta se pape\xc5\xbe in cesar pobotala v Benetkah 1177.\n_START_SECTION_\nCesarjevo poni\xc5\xbeanje\n_START_PARAGRAPH_\nObstaja otro\xc4\x8dja legenda, da je pape\xc5\xbe polo\xc5\xbeil svojo nogo na vrat le\xc5\xbee\xc4\x8dega cesarja, ki pa ne ustreza zgodovinski resnici; nastala je \xc5\xa1ele v 16. stoletju in je rabila za protestantovsko propagando zoper katoli\xc4\x8dane ter za spodbujanja nem\xc5\xa1kega nacionalizma in ponosa v Lutrovih \xc4\x8dasih.  _NEWLINE_Zgodovinsko dejstvo je, da je po vseh preizku\xc5\xa1njah in porazih cesar skesano pri\xc5\xa1el v Benetke prosit pape\xc5\xbea, naj ga odve\xc5\xbee od izob\xc4\x8denja. \xc4\x8cudna usoda! Ravno takrat je bila stoletnica, kar je cesar Henrik IV. pri\xc5\xa1el v Canosso, da bi prosil odpu\xc5\xa1\xc4\x8danja pape\xc5\xbea Gregorja VII.. _NEWLINE_Legenda pravi, da je cesar Barbarossa padel po tleh, pape\xc5\xbe pa mu je z nogo stopil na vrat in rekel besede: \xc2\xbbStopal bo\xc5\xa1 \xc4\x8dez gada in modrasa, z nogo poteptal leva in zmaja\xe2\x80\x9d (Ps 90 /91/, 13). _NEWLINE_\xc2\xbbNe ti, ampak Peter!\xc2\xab\xc2\xa0\xe2\x80\x93 mu je oporekal cesar. _NEWLINE__NEWLINE_\xc2\xbbIn jaz in Peter!\xc2\xab\xc2\xa0- je vztrajal pape\xc5\xbe. _NEWLINE__NEWLINE_To je izmi\xc5\xa1ljena legenda. Je pa zna\xc4\x8dilna podoba popolne zmage nad zelo nevarnim in silnim zmajem (=razkolom).\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tirje protipape\xc5\xbei\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander je pape\xc5\xbeeval v nemirnih \xc4\x8dasih. Cesarju naklonjena stranka je izvolila za \xc4\x8dasa njegovega sorazmerno dolgega vladanja kar \xc5\xa1tiri protipape\xc5\xbee, ki so si sledili takole: Viktor IV. (1159-1164), Pashal III. (1164-1168), Kalist III. (1168-1178) ter Inocenc III. (1179-1180). _NEWLINE_Cerkveni razkol  je imel huj\xc5\xa1e posledice za cesarstvo kot za pape\xc5\xa1tvo in je trajal 17 let. Kon\xc4\x8dal se je \xc5\xa1ele s cesarjevim hudim porazom v bitki pri Legnanu  1176, ko se je komaj re\xc5\xa1il. To je prisililo o\xc5\xa1abnega cesarja, da se je 1177 brezpogojno podvrgel pape\xc5\xbeu.\n_START_SECTION_\nEnajsti vesoljni cerkveni zbor\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Aleksander je sklical in vodil enajsti vesoljni cerkveni zbor - Tretji lateranski koncil \xe2\x80\x93 ki se je odlikoval zlasti po tem, da je ostro obsodil podkupovanje, simonijo in obresti. Posku\xc5\xa1al je zaman zedinjenje s carigrajsko Cerkvijo. Koncil je sprejel tudi dolo\xc4\x8dbe glede pape\xc5\xa1kih volitev, ki so v glavnem v veljavi \xc5\xa1e danes, in sicer, da je za izvolitev potrebna dvetretjinska ve\xc4\x8dina kardinalskih glasov.\n_START_SECTION_\nDela\n_START_PARAGRAPH_\nAleksander je bil tudi plodovit pisatelj. Med drugim je napisal tale dela: Decretum, Summa, Sentences.\n_START_SECTION_\nToma\xc5\xbe Becket\n_START_PARAGRAPH_\nAngle\xc5\xa1ki kralj Henrik II. je za\xc4\x8del borbo s katoli\xc5\xa1ko Cerkvijo, ki je trajala skozi deset let, za\xc4\x8den\xc5\xa1i s Clarendonskimi \xc4\x8dleni 1164, ki so prepovedali sklicevanje duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine na Sveti sede\xc5\xbe, jo podvrgli civilni sodni oblasti in zasegli velik del cerkvenega premo\xc5\xbeenja \xe2\x80\x93 \xc4\x8demur je nad\xc5\xa1kof nasprotoval. Aleksander je Toma\xc5\xbea v njegovem boju za svobodo in pravice Cerkve podprl. Na za\xc4\x8detku je pape\xc5\xbe do teh odlokov bil sicer zelo strpen \xe2\x80\x93 kar pa si je kralj razlagal kot slabost. Ko je pa kralj v izbruhu jeze posredno dal povod za umor nad\xc5\xa1kofa Toma\xc5\xbea Becketa v canterburyjski stolnici 1170 - kar je kralj pozneje sicer iskreno ob\xc5\xbealoval - mu je pape\xc5\xbe nalo\xc5\xbeil 22. maja 1172 v avran\xc5\xa1ki cerkvi hudo javno pokoro. Kralj jo je sprejel, preklical sporne \xc4\x8dlene in priznal fevdalno-vazalsko odvisnost kraljestva od Rimske Cerkve. Tri leta po njegovi smrti je pape\xc5\xbe Toma\xc5\xbea razglasil za svetnika. Leta 1174 je kralj Henrik po kon\xc4\x8dani pokori na Toma\xc5\xbeevem grobu za\xc4\x8del Cerkev v njenem delovanju vsestransko podpirati.\n_START_SECTION_\nAleksander III. in Slovenci\n_START_PARAGRAPH_\nPo posredovanju pape\xc5\xbea Aleksandra III. so se 1159 v \xc5\xbdi\xc4\x8dah naselili kartuzijani. To je bila prva kartuzija na slovenskih tleh in tudi prva na tleh tedanjega rimsko-nem\xc5\xa1kega cesarstva. Med 1167 in 1174 je bila ustanovljena kartuzija v Jurklo\xc5\xa1tru. Z listino, napisano 3. junija 1173 v Anagniju, je Aleksander III. to redovno postojanko sprejel v svoje varstvo. 31. marca 1177 je pape\xc5\xbe iz Benetk pisal menihom v \xc5\xbdi\xc4\x8dah ter jih spodbujal, \xc2\xbbnaj imajo neprestano pred o\xc4\x8dmi svetost in \xc4\x8dastitljivost svojega reda\xc2\xab; naznanil jim je, da je priporo\xc4\x8dil vojvodi Otokarju, naj jim bo naklonjen in naj jim vselej stoji ob strani. _NEWLINE__NEWLINE_Leta 1177 je pape\xc5\xbe Aleksander spet vzpostavil \xc5\xa1kofijo v Kopru, ki je sicer nekaj \xc4\x8dasa \xc5\xa1e ostala pod upravo tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa Bernarda, od 1186 pa je spet imela svoje redne \xc5\xa1kofe. 6. decembra 1179 je iz Velletrija poslal pismo, v katerem je razsodil v nekem sporu med koprskim \xc5\xa1kofom in piransko duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomnin\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Aleksander je umrl v izgnanstvu v Civita Castellana blizu Viterba 30. avgusta 1181._NEWLINE__NEWLINE_Njegove posmrtne ostanke so prenesli v Rim, kjer so ga pokopali v Lateranski baziliki. Ko je njegova krsta prispela v Rim, je \xc2\xbbrimsko ljudstvo, ki je za \xc5\xbeivljenja pred njim kot zmagovalcem trosilo po cesti cvetje, metalo sedaj na njegovo trugo kamenje.\xc2\xab\xc2\xa0_NEWLINE_Njegovo grobnico v Lateranu so po\xc5\xa1kodovali crte\xc5\xbei (grafiti) sodrge, nakar je bila uni\xc4\x8dena v lateranskem po\xc5\xbearu 1308 ali 1361; nov na\xc4\x8drt zanjo so napravili v 17. stoletju.\n_START_SECTION_\nDe ansere custode\n_START_PARAGRAPH_\nMalahijeva prerokba pravi o njem, da izhaja Od gosjega pastirja (latinsko De ansere custode; angle\xc5\xa1ko From the guardian goose). Temu sledi razlaga, da izhaja iz dru\xc5\xbeine Paparona. (latinsko De familia Paparona; angle\xc5\xa1ko Of the Paparoni family)._NEWLINE_Aleksander III. je menda bil iz dru\xc5\xbeine Bandinella (ali Bandinelli), ki je bila pozneje znana kot dru\xc5\xbeina Paparona (Paparoni ali Paperoni); izoblikovala si je gos za svoj grb; vendar nekateri dvomijo, da pape\xc5\xbe Aleksander III. izhaja iz te rodovine.'