b'\n_START_ARTICLE_\nMax Delbr\xc3\xbcck\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je kot najmlaj\xc5\xa1i od sedmih otrok v ugledni dru\xc5\xbeini u\xc4\x8denjakov. Njegov o\xc4\x8de Hans Delbr\xc3\xbcck je bil profesor zgodovine na Humboldtovi univerzi v Berlinu, ugledni humanisti so bili tudi o\xc4\x8detovi bratranci in materini bratje. Njegov praded po materini strani je bil slavni kemik Justus von Liebig. Mladi Max se je za\xc4\x8del zanimati za astronomijo, kar je kasneje razlo\xc5\xbeil z \xc5\xbeeljo izstopati v svojem okolju. Prva svetovna vojna je prinesla dru\xc5\xbeini tragedijo, saj je v njej umrla ve\xc4\x8d kot polovica mo\xc5\xa1kih \xc4\x8dlanov, po njej pa je v dr\xc5\xbeavi zavladalo pomanjkanje._NEWLINE_Kljub temu je leta 1924 od\xc5\xa1el \xc5\xa1tudirat na Univerzo v T\xc3\xbcbingenu. Po samo enem semestru je od\xc5\xa1el v Berlin, od tam na Univerzo v Bonnu in nazaj v Berlin, nazadnje pa se je ustalil na Univerzi v G\xc3\xb6ttingenu, kjer se je usmeril v astrofiziko. G\xc3\xb6ttingen je bil takrat \xc5\xbeivahno fizikalno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de, kar je leta 1925 kronal Heisenberg z odkritjem kvantne mehanike. Delbr\xc3\xbcck je pri pisanju disertacije ugotovil, da je matemati\xc4\x8dna podlaga astrofizike prezahtevna zanj, poleg tega ni mogel brati ve\xc4\x8dine literature, ki je bila v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini, zato je le s te\xc5\xbeavo doktoriral. Nau\xc4\x8diti pa se je bil primoran dobr\xc5\xa1en del kvantne mehanike in spoznal je ve\xc4\x8d vidnih znanstvenikov s tega podro\xc4\x8dja, kot sta Born in Wigner.\n_START_SECTION_\nZgodnje fizikalno delo\n_START_PARAGRAPH_\nPo doktoratu leta 1930 je dobil podoktorsko mesto na Univerzi v Bristolu, kjer se je spoprijateljil s \xc5\xa1e ve\xc4\x8d bodo\xc4\x8dimi Nobelovci, Powellom, Blackettom, Diracom in Herzbergom. Po koncu osemnajstmese\xc4\x8dnega obdobja v Bristolu je od\xc5\xa1el na Dansko, kjer je na Univerzi v K\xc3\xb8benhavnu pre\xc5\xbeivel pomlad in poletje 1931, po tistem pa \xc5\xa1e za pol leta v \xc5\xa0vico, na Univerzo v Z\xc3\xbcrichu h Pauliju. Kratko obdobje na Danskem je bilo klju\xc4\x8dno za njegovo nadaljnjo znanstveno pot, saj je spoznal Nielsa Bohra, ki mu je vzbudil zanimanje za biologijo s svojimi \xc5\xa1pekulacijami o \xc5\xa1ir\xc5\xa1ih implikacijah dvojne narave stvarnosti kot jo predpostavlja kvantna mehanika._NEWLINE_Leta 1932 se je vrnil v Berlin, saj je upal, da se bo zaradi bli\xc5\xbeine raznih in\xc5\xa1titutov Dru\xc5\xbebe cesarja Viljema la\xc5\xbeje seznanil z biolo\xc5\xa1kimi problemi. Kot asistent Lise Meitner je napisal dva pomembna \xc4\x8dlanka s podro\xc4\x8dja teoreti\xc4\x8dne fizike, zasebno pa je organiziral debatno skupino, v katero je poleg fizikov povabil tudi biofizika Karla Zimmerja in genetika Nikolaja Timofejev-Resovskega. Slednji se je ukvarjal z genetiko vinske mu\xc5\xa1ice vrste Drosophila melanogaster, kar je Delbr\xc3\xbccka tako fasciniralo, da se je odlo\xc4\x8dil preusmeriti na to podro\xc4\x8dje. Neposredni rezultat dolgih diskusij je bil \xc4\x8dlanek o zgradbi genetskega materiala in naravi mutacij, pri \xc4\x8demer je Delbr\xc3\xbcck prispeval teoretsko interpretacijo. V njem so utemeljevali, da je atomska struktura genov tako stabilna, da lahko mutacije povzro\xc4\x8di samo dovolj velika koli\xc4\x8dina energije, kakr\xc5\xa1no posreduje denimo ionizirajo\xc4\x8de sevanje. \xc4\x8clanek je nepri\xc4\x8dakovano postal zelo vpliven, ko je leta 1945 njihovo razlago podprl Erwin Schr\xc3\xb6dinger v svoji knji\xc5\xbeici Was ist Leben? (Kaj je \xc5\xbeivljenje?) in na njeni podlagi predpostavil obstoj takrat \xc5\xa1e neznanih fizikalnih zakonov, udele\xc5\xbeenih v delovanju \xc5\xbeivih organizmov. Problem je v letih po vojni pritegnil mnogo fizikov v biologijo. V skupini Lise Meitner so se tisti \xc4\x8das ukvarjali s produkti obsevanja uranovih jeder, a so do zaklju\xc4\x8dka, da so dosegli fizijo, pri\xc5\xa1li \xc5\xa1ele po Delbr\xc3\xbcckovem odhodu.\n_START_SECTION_\nSelitev v ZDA in delo z bakteriofagi\n_START_PARAGRAPH_\nSprva je nameraval nadaljevati akademsko kariero v Berlinu, vendar njegovo obna\xc5\xa1anje ni bilo po godu nacistom, ki so v teh letih prevzeli oblast v dr\xc5\xbeavi. Z veseljem je sprejel \xc5\xa1tipendijo Rockefellerjeve fundacije in jo izkoristil za raziskovalni obisk na Kalifornijskem tehnolo\xc5\xa1kem in\xc5\xa1titutu (Caltech) v ZDA pri skupini nobelovca Thomasa Hunta Morgana, tudi zaradi svojega novo odkritega zanimanja za kvantitativno biologijo. Podro\xc4\x8dje genetskih raziskav na muhi D. melanogaster mu je bilo povsem tuje in se v njem ni zna\xc5\xa1el, kmalu pa je po naklju\xc4\x8dju odkril drug subjekt \xe2\x80\x93 bakteriofage. V njih je na\xc5\xa1el dovolj enostaven subjekt za matemati\xc4\x8dni pristop. V sodelovanju z Emoryjem Ellisom je razvil ve\xc4\x8d pomembnih matemati\xc4\x8dnih analiti\xc4\x8dnih metod za interpretacijo rezultatov poskusov. V tem \xc4\x8dasu je izbruhnila druga svetovna vojna, zato se je odlo\xc4\x8dil ostati v ZDA. Polo\xc5\xbeaj je bil zapleten, saj je bil v osnovi tujec iz sovra\xc5\xbene dr\xc5\xbeave, a je zaradi raziskovalnih uspehov dobil mesto in\xc5\xa1truktorja fizike na Vanderbildtovi univerzi v Nashvilleu. Njegov status je bil nizek, hkrati pa mu je omogo\xc4\x8dil, da je ve\xc4\x8d \xc4\x8dasa posvetil raziskavam. Leta 1940 je spoznal Salvadorja Lurio, ki je prebegnil iz Italije in se je prav tako ukvarjal z bakteriofagi. Naslednje poletje sta za\xc4\x8dela s poskusi z razmno\xc5\xbeevanjem teh virusov v Laboratoriju Cold Spring Harbor. Delbr\xc3\xbcck se je tega leta poro\xc4\x8dil z Mary Adeline Bruce._NEWLINE_Serija poskusov, ki sta jo v naslednjih dveh letih izvedla z Lurio, je postavila temelj za bakterijsko genetiko; z domiselno izvedbo in matemati\xc4\x8dno interpretacijo rezultatov sta nedvoumno dokazala, da je nastanek bakterijske odpornosti na bakteriofage rezultat mutacij in ne nekak\xc5\xa1na lamarkisti\xc4\x8dna prilagoditev posameznih celic. Delbr\xc3\xbcck je v ta namen razvil matemati\xc4\x8dno ogrodje za postavitev poskusa in analizo rezultatov. Opis dela je iz\xc5\xa1el v \xc4\x8dlanku leta 1943._NEWLINE_Z rezultati sta navdu\xc5\xa1ila mikrobiologa Alfreda Hersheyja, s katerim so tvorili jedro t. i.\xc2\xa0\xc2\xbbfagne skupine\xc2\xab\xc2\xa0raziskovalcev. Leta 1945 so za\xc4\x8deli z organizacijo rednih te\xc4\x8dajev in sre\xc4\x8danj za zainteresirane, z mo\xc4\x8dno podporo takratnega direktorja Laboratorija Cold Spring Harbor, ki je prav tako opustil raziskave na muhah in se posvetil bakteriofagom. Na njihov ra\xc4\x8dun se je \xc5\xa1tevilo raziskovalcev na tem podro\xc4\x8dju hitro pove\xc4\x8dalo. Po koncu vojne se je kot profesor biologije vrnil na Caltech, kjer je prav tako organiziral mo\xc4\x8dno raziskovalno skupino. V teh letih je Hershey z Marto Chase izvedel klju\xc4\x8den poskus, s katerim je dokazal, da je DNK nosilec genetskih informacij, ne beljakovine, kmalu po tistem pa sta James D. Watson in Francis Crick tudi na temelju dela fagne skupine razvila znameniti model zgradbe te molekule.\n_START_SECTION_\nSenzori\xc4\x8dna fiziologija gliv in vmesno obdobje v Nem\xc4\x8diji\n_START_PARAGRAPH_\nDelbr\xc3\xbcck se je v zgodnjih 1950. letih preusmeril v raziskave fiziologije \xc4\x8dutil. Tudi tu si je izbral preprost modelni organizem, tokrat glive iz rodu Phycomyces. Podro\xc4\x8dju se je posve\xc4\x8dal do konca svoje kariere, \xc4\x8deprav na njem ni dosegel tako odmevnih uspehov. Ob\xc4\x8dasno je \xc5\xa1e prispeval tudi k raziskavam bakteriofagov._NEWLINE_Med enim od obiskov v domovini so ga nem\xc5\xa1ki kolegi prepri\xc4\x8dali naj sodeluje pri ustanavljanju in\xc5\xa1tituta za genetiko. Odzval se je povabilu in leta 1961 postal prvi direktor in\xc5\xa1tituta, ki je sodil pod Univerzo v K\xc3\xb6lnu. Z njim je v nem\xc5\xa1ko okolje uvedel ameri\xc5\xa1ki model raziskovalnih in\xc5\xa1titutov z ve\xc4\x8d neodvisnimi, a povezanimi raziskovalnimi skupinami pod vodstvom profesorjev, ki si delijo prostore. Ustanovno predavanje je imel Niels Bohr, ki je s predavanjem leta 1933 Delbr\xc3\xbccku prvi\xc4\x8d vzbudil zanimanje za biologijo. Z in\xc5\xa1titutom je ostal povezan kot \xc4\x8dastni profesor in ob\xc4\x8dasni gostujo\xc4\x8di predavatelj tudi v letih po tem.\n_START_SECTION_\nZadnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1977 je dosegel upokojitveno starost in dobil polo\xc5\xbeaj \xc4\x8dastnega profesorja, tako da je lahko nadaljeval z raziskavami. Naslednje leto so mu diagnosticirali mielom, ki pa so ga v za\xc4\x8detku uspe\xc5\xa1no obvladovali s kemoterapijo, tako da je lahko ostal aktiven. Za\xc4\x8del je pisati tudi avtobiografijo, vendar ga je prehitela smrt. Umrl je spomladi 1981 v 75. letu starosti v Pasadeni.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nZa svoje delo je prejel ve\xc4\x8d priznanj, med njimi leta 1969 nagrado Louise Gross Horwitz in Nobelovo nagrado za fiziologijo ali medicino._NEWLINE_Izvoljen je bil za \xc4\x8dlana Nacionalne akademije znanosti ZDA, Ameri\xc5\xa1ke akademije umetnosti in znanosti, Kraljeve danske akademije in Nem\xc5\xa1ke akademije znanosti Leopoldina ter za tujega \xc4\x8dlana britanske Kraljeve dru\xc5\xbebe in Francoske akademije znanosti.'