b'\n_START_ARTICLE_\nKresnice (hro\xc5\xa1\xc4\x8di)\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nKresnice sodijo v skupino kantaroidnih hro\xc5\xa1\xc4\x8dev, ki zdru\xc5\xbeuje nekaj dru\xc5\xbein, za katere je zna\xc4\x8dilno, da za obrambo pred plenilci sintetizirajo strupene snovi. Prepoznavni so tudi po \xc5\xa1irokih, usnjatih pokrovkah kril (elitrah) ter seveda svetlobnih organih, ki jih imajo tudi nekatere sorodne dru\xc5\xbeine, vendar so pri kresnicah najbolje razviti. Sicer so to obi\xc4\x8dajno srednje veliki hro\xc5\xa1\xc4\x8di podolgovatega in mehkega telesa, ki v dol\xc5\xbeino dose\xc5\xbeejo do 2 cm in imajo velik oprsni \xc5\xa1\xc4\x8ditek (pronotum), ki od zgoraj prekriva glavo. Pri mnogih vrstah imajo samice zakrnela krila ter li\xc4\x8dinkam podobno (larviformno) telesno zgradbo._NEWLINE_Svetlobni organi se nahajajo blizu konice spodnje (ventralne) strani zadka samcev in samic in imajo pri razli\xc4\x8dnih vrstah razli\xc4\x8dno razporeditev na 5\xe2\x80\x937 \xc4\x8dlenu zadka. Imajo jih tudi vse li\xc4\x8dinke, nekateri primitivnej\xc5\xa1i predstavniki pa so kot odrasli brez njih. Tudi na svetlobi so ti organi opazni po prosojni povr\xc5\xa1ini \xc4\x8dlena (tergita), skozi katero oddajajo svetlobo. So bogato o\xc5\xbeiljeni in obdani z gostim omre\xc5\xbejem vzdu\xc5\xa1nic, ki dovajajo kisik. Pod nadzorom osrednjega \xc5\xbeiv\xc4\x8devja se v svetlobni organ sprosti kisik, kjer reagira s snovjo, imenovano luciferin. Ta ob prisotnosti encima luciferaza in kemi\xc4\x8dne energije v obliki ATP oksidira v oksiluciferin, stranska produkta pa sta CO\xe2\x82\x82 in zelenkasta svetloba. Gre za hladno svetlobo, saj je izguba v obliki toplote zanemarljiva in se skoraj 100\xc2\xa0% kemi\xc4\x8dne energije pretvori v svetlobno. Kompleksnej\xc5\xa1i organi pri nekaterih vrstah imajo tudi odbojno plast na notranji povr\xc5\xa1ini svetlobnih organov, ki \xc5\xa1e izbolj\xc5\xa1a u\xc4\x8dinkovitost.\n_START_SECTION_\nEkologija in vedenje\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dinoma preferirajo vla\xc5\xbena okolja, kot so mo\xc4\x8dvirja, barja in vla\xc5\xbeni gozdovi, le nekaj vrst poseljuje suhe habitate. Kot skupina so vsejedi, posamezne vrste pa so se specializirale na prehranjevanje z bolj dolo\xc4\x8denimi viri hrane. Li\xc4\x8dinke so plenilske, na tleh ali pod zemljo lovijo druge manj\xc5\xa1e \xc5\xbeu\xc5\xbeelke ali pol\xc5\xbee. Predstavniki \xc5\xa1tevilnih vrst se kot odrasli ne prehranjujejo, drugi pa obiskujejo cvetove in jedo nektar ali pelod._NEWLINE_Svetlobo proizvajajo vse li\xc4\x8dinke, pri odraslih pa obstaja gradient s tem povezanih vedenjskih prilagoditev. Odrasli najprimitivnej\xc5\xa1ih vrst nimajo svetlobnih organov, kar nakazuje, da se je produkcija svetlobe za dvorjenje razvila sekundarno in je njena osnovna vloga signaliziranje plenilcem. Pri nekaj vrstah samice oddajajo svetlobo konstantno in z njo privabljajo nesvetle\xc4\x8de samce, kot skupina pa so znani predvsem po vrstah, kjer se je razvila dvosmerna komunikacija med samcem in samico v obliki signal\xe2\x80\x93odgovor. Te \xc5\xbeivali imajo tudi najnatan\xc4\x8dnej\xc5\xa1i nadzor nad svetilnimi organi in signalizirajo z vrstno zna\xc4\x8dilnimi vzorci utripanja. Obi\xc4\x8dajno poteka dvorjenje tako, da samica, ki miruje (\xc5\xa1e posebej, \xc4\x8de je brezkrila), s svojim odgovarjanjem privabi samca, s katerim se nato pari. Posebnost so samice iz rodu Photuris, pri katerih se je razvila t. i. agresivna mimikrija \xe2\x80\x93 posnemajo namre\xc4\x8d vzorce utripanja drugih vrst (nekatere so sposobne posnemati tudi po pet razli\xc4\x8dnih vzorcev) in privabljajo samce teh vrst ter jih nato po\xc5\xberejo, zaradi \xc4\x8desar so dobile vzdevek femme fatale oz. fatalne \xc5\xbeenske._NEWLINE_\xc5\xa0e en vpadljiv pojav, povezan s produkcijo svetlobe, je sinhrono utripanje samcev nekaterih vrst iz rodu Pteroptyx, ki \xc5\xbeivijo v Jugovzhodni Aziji. Te \xc5\xbeivali se v obdobju parjenja zbirajo  na rastlinju v gru\xc4\x8de po ve\xc4\x8d tiso\xc4\x8d osebkov in utripajo cele no\xc4\x8di po ve\xc4\x8d tednov ali celo mesecev. Znamenita je predvsem vrsta Pteroptyx malaccae, ki izvaja najnatan\xc4\x8dnej\xc5\xa1o sinhronizacijo med vsemi \xc5\xbeivalskimi zbori sploh in utripa s periodo 0,6 s, usklajeno s sosednjimi samci z manj kot odstotkom razlike po ve\xc4\x8d ur hkrati. Pojav je \xc4\x8dudil evropske popotnike \xc5\xbee v 16. stoletju in kljub veliki pozornosti sodobnih biologov njegova funkcija \xc5\xa1e ni razjasnjena. Svetlobne bliske usklajujejo tudi predstavniki nekaterih drugih rodov, vendar ne tako natan\xc4\x8dno in manj \xc4\x8dasa.    _NEWLINE_Najve\xc4\x8djo vrstno pestrost dosegajo v neotropski (Ju\xc5\xbena in Srednja Amerika) ter orientalski regiji (Jugovzhodna Azija), najti pa jih je mo\xc5\xbeno po vsem svetu. V Sloveniji \xc5\xbeivi pet vrst, med katerimi je najvpadljivej\xc5\xa1a velika kresnica (Lampyris noctiluca).\n_START_SECTION_\nTaksonomija\n_START_PARAGRAPH_\nSodobne filogenetske analize molekularnih in morfolo\xc5\xa1kih znakov so pokazale, da kresnice, kot so tradicionalno opredeljene, niso naravna skupina (klad), vendar tradicionalna taksonomija dru\xc5\xbeine zaenkrat ostaja, saj bolj\xc5\xa1e alternative \xc5\xa1e ni. Posebej problemati\xc4\x8dni so \xc5\xa1tirje rodovi, ki so provizori\xc4\x8dno uvr\xc5\xa1\xc4\x8deni med kresnice, a so po znakih med kresnicami in bli\xc5\xbenje sorodnimi dru\xc5\xbeinami, kot so la\xc5\xbene kresnice (Phengodidae) in rde\xc4\x8dekrilci (Lycidae)._NEWLINE_Priznanih je pet poddru\xc5\xbein, ki skupaj zdru\xc5\xbeujejo okrog 2000 danes znanih vrst.'