b'\n_START_ARTICLE_\nPavle Bojc\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPred 2. svetovno vojno je v Ljubljani obiskoval srednjo tehni\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo. V \xc5\xa1tudijskem letu 1958/1959 je \xc5\xa1tudiral v Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah Amerike in 1963 diplomiral iz politi\xc4\x8dnih znanosti na ljubljanski Visoki \xc5\xa1oli za sociologijo, politi\xc4\x8dne vede in novinarstvo. \xc4\x8clan Skoja je postal 1939. Po nem\xc5\xa1kem napadu na Kraljevino Jugoslavijo je sodeloval z narodnoosvobodilnim bojem in junija 1942 od\xc5\xa1el v partizane, kjer je bil med drugim sekretar okro\xc5\xbenega komiteja Skoja Ribnica-Velike La\xc5\xa1\xc4\x8de, \xc4\x8dlan pokrajinskega komiteja Skoja za Slovenijo (1943-1946) in \xc4\x8dlan tajni\xc5\xa1tva Zveze slovenske mladine. Leta 1944 je bil \xc4\x8dlan slovenske delegacije na 2. kongresu USAOJ (Ujedinjeni savez antifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dke omladine Jugoslavije - Zdru\xc5\xbeena zveza protifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne mldine Jugoslavije) v Drvarju. Po osvoboditvi je delal v javni upravi, bil veleposlanik Socialisti\xc4\x8dne federativne republike Jugoslavije v Argentini (1963-1967) in Venezueli (1974-1979), predsednik verske komisije Socialisti\xc4\x8dne republike Slovenije (1967-1974) in sveta za mednarodne odnose pri Republi\xc5\xa1kem komiteju Socialisti\xc4\x8dne zveze delavnega ljudstva Slovenije. Za udele\xc5\xbebo v NOB je prejel parizansko spomenico 1941.'