b"\n_START_ARTICLE_\nOtonska arhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nOtonska arhitektura je del slogovnega sklopa masivne arhitekture, oblikovane iz karolin\xc5\xa1kih prototipov z novimi bizantinskimi vplivi. Gre za nekak\xc5\xa1no prvo izrazito in simetri\xc4\x8dno severno romansko umetnost v nasprotju s prvo ju\xc5\xbeno romansko umetnostjo . Morda se zdi, da je otonska arhitektura samo vzhodno krilo ve\xc4\x8djega ansambla, ki zajema severno Evropo in verjetno prednormansko Anglijo. Nedvomno je oblikovala drugo romansko umetnost (1050\xe2\x80\x931150) in prvo gotsko arhitekturo, rojeno v zahodnem delu._NEWLINE_Otonska arhitektura je del o\xc5\xbeivljanja in \xc5\xbeelje cesarjev nove Otonske rodbine, da obnovi Sveto rimsko cesarstvo. Razprostira se od Severnega morja in Baltika do alpskih regij in Saone onstran Labe do Magdeburga. V drugi polovici 10. stoletja so zgrajeni pomembni spomeniki. Meja med otonsko arhitekturo in primitivno romansko umetnostjo je natan\xc4\x8dna, med letoma 1020 in sredino 11. stoletja po mnenju avtorjev, _NEWLINE_Otonska arhitektura \xc4\x8drpa svoj navdih iz karolin\xc5\xa1ke in bizantinske arhitekture. Razen nekaterih primerov, na katere je vplivala osmerokotna Palatinska kapela v Aachnu, kot je Ottmarsheim (11. stoletje, Alzacija) in apsida opatije Svete Trojice v Essnu, se verska arhitektura razlikuje od centralnega tlorisa. Navdih, \xc4\x8deprav iz rimske bazilike, ostaja so\xc4\x8dasen, otonska arhitektura ohranja karolin\xc5\xa1ko dvojno zaklju\xc4\x8dno zna\xc4\x8dilnost z apsidami na obeh koncih cerkve.\n_START_SECTION_\nZgodovinski okvir\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 843 je Verdunska pogodba razdelila karolin\xc5\xa1ko cesarstvo na tri kraljestva, ki so jih vodili vnuki Karla Velikega. Ludvik Nem\xc5\xa1ki je dobil vzhodni del, ki je ustreza ozemlju Germanije. Cesarski naslov izostane do leta 924. Oton I. Veliki, sa\xc5\xa1ki kralj od leta 936, je premagal Ogre in Slovane, dve od mnogih ljudstev, ki sta v drugi polovici 9. stoletja pri\xc5\xa1la na zahod.. Ponovno je prevzel Italijo in obnovil oblast, ki jo je Karel Veliki neko\xc4\x8d vzpostavil nad Rimom. Leta 962 je bil v Rimu okronan za cesarja in ustanovil Sveto rimsko cesarstvo, ki ga je postavil v dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino Karla Velikega in se sam umestil na mesto izgubljenega rimskega cesarja. Oton I. tako o\xc5\xbeivi cesarstvo, ki ga je leta 973 podedoval sin Oton II. Poro\xc4\x8dil se je z gr\xc5\xa1ko princeso Teofano, da bi se povezal z vzhodnim cesarstvom. Njegov sin Oton III. ga ob njegovi smrti nasledi. Njegova mama je \xc5\xa1e vedno mladeni\xc4\x8du zagotovila regentstvo in s tem ponovno potrdila bizantinski vpliv na otonsko umetnost. Kralj, na katerega je vplival Gerbert d'Aurillac, sanja o univerzalnem imperiju, katerega glavno mesto bi bil Rim._NEWLINE_Obenem ima Cerkev mo\xc4\x8dno hierarhi\xc4\x8dno organizacijo: reformisti\xc4\x8dne ideje zaznamujejo episkopat in samostan, popolna \xc5\xa1iritev opatij pa je posledica. Cerkev ima visoko mesto v svetu knezov, materialna in duhovna vloga samostanov je nesporna. Arhitekturni podvigi so spomeniki ume\xc5\xa1\xc4\x8deni v dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino karolin\xc5\xa1ke rodbine, medtem ko jih pre\xc5\xbeemajo bizantinski vplivi. Samostanske delavnice postajajo izvor vse otonske umetnosti: kipi, slike, zlatarski predmeti, iluminacije. Kult relikvij se dvigne, kripte pa so postavljene na isti ravni z ladjo. Sestava zgradb je spremenjena, prav tako tudi razvoj bogoslu\xc5\xbeja. Organizirana so velika romanja.\n_START_SECTION_\nSkupne lastnosti\n_START_PARAGRAPH_\nV 10. stoletju je bilo cesarstvo glavno umetni\xc5\xa1ko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de na Zahodu. Cesar in velike cerkve dajejo odlo\xc4\x8dilni zagon arhitekturi. Otonska arhitektura \xc4\x8drpa svoj navdih tako iz karolin\xc5\xa1ke arhitekture kot tudi bizantinske arhitekture. \xc4\x8ce je bila \xc5\xbeena Otona II. Teofana Skleraina, h\xc4\x8di bizantinskega cesarja, je karolin\xc5\xa1ka umetnost najbolj vplivala na otonsko arhitekturo._NEWLINE_Zdi se, da otonska cerkvena arhitektura kljub nekaterim primerom opu\xc5\xa1\xc4\x8da centralni tloris: v Ottmarsheimu (11. stoletje, Alzacija) je ambulatorij osmerokoten kot v Palatinski kapeli v Aachnu. Odmev osrednjega osmerokotnika te pa najdemo v Essenski stolnici, v Nijmegnu (Nizozemska), odmev je jasnej\xc5\xa1i v kapeli svetega Nikolaja Valkhofa (okrog leta 1050)._NEWLINE_Najpogostej\xc5\xa1i je bazilikalni tloris rimskega navdiha. Stolpi in zvoniki so name\xc5\xa1\xc4\x8dene zunaj stavb, da poudarjajo velikost in mo\xc4\x8d zgradbe. Tako ima tipi\xc4\x8dna otonska stolnica bazilikalni tloris, zvonik obkro\xc5\xbeen s stolpi, verando (element, ki je dolgo ohranjen v germanskih cerkvah) in v\xc4\x8dasih kapele, ki so postavljene v transept._NEWLINE_Otonska arhitektura pa v nekaterih primerih ohrani lik obeh karolin\xc5\xa1kih simetri\xc4\x8dnih korov in jih celo precej raz\xc5\xa1iri z pravilnostjo in novo simetrijo, kjer je pogosto prisotna tudi kvadratna apsida. Zna\xc4\x8dilno rimsko-porenjski tloris ustreza sintezi otonskih in karolin\xc5\xa1kih tlorisov, ki spremljajo rojstvo in razvoj romanske umetnosti.\n_START_SECTION_\nSa\xc5\xa1ka\n_START_PARAGRAPH_\nV koru otonske arhitekture je sa\xc5\xa1ka \xc5\xa1ola najbolj skladna in verjetno opredeljena v 10. stoletju z Magdeburgom in Gernrodejem, ki ima okoli leta 960 zna\xc4\x8dilne sa\xc5\xa1ke zna\xc4\x8dilnosti. Na za\xc4\x8detku 11. stoletja je tam Cerkev svetega Mihaela, Hildesheim in Merseburg, kjer se je dve stoletji reproducirala vrsta cerkve._NEWLINE_Za ta slog so zna\xc4\x8dilni tloris bazilike s transeptom, podolgovat kor z orientiranimi apsidami, ladja s tremi oboki, izmeni\xc4\x8dno nosilni stebri in masivni slopi. Proporci so masivni, kvadratni, vrsto fasade pa najdemo le na Sa\xc5\xa1kem. Stolnica v Paderbornu izstopa po izvirnosti, ki je povezana z voljo \xc5\xa1kofa Meinwerka\n_START_SECTION_\nMozela\n_START_PARAGRAPH_\nMozanska \xc5\xa1ola, ki jo nekateri liki zdru\xc5\xbeujejo z regijo K\xc3\xb6lna, se uveljavlja v prvi \xc4\x8detrtini 11. stoletja na severu Francije in od reke Meuse v\xc4\x8dasih vse do Lorene. Primeri blizu leta 1000, skoraj dokon\xc4\x8dno, so vzeti ponovno v obdobju romanike._NEWLINE_Zanjo so zna\xc4\x8dilne nizke zgradbe s trojnimi kori, apside, ki mejijo na glavno apsido, ladja je masivna, s pravokotnimi stebri. Zahodno pro\xc4\x8delje je poudarjeno z edinstvenim zvonikom in stenskim dekorjem velikih slepih arkad. Kolegijska  cerkev sv. Gertrude v Nivellesu v Belgiji je najlep\xc5\xa1i primer.\n_START_SECTION_\nLorena in Srednji Ren\n_START_PARAGRAPH_\nTa \xc5\xa1ola, h kateri se lahko pridru\xc5\xbei dolina Zgornjega Rena med Balejem in Bodenskim jezerom ter Spodnja dolina Majne, je najbolj aktivna in morda najpomembnej\xc5\xa1a v Trierju, Metzu in Mainzu v 10. stoletju. Pred letom 1000 je Reicheneau s cesarskim skriptorijem \xc5\xbee najpomembnej\xc5\xa1e sredi\xc5\xa1\xc4\x8de cesarstva. Proti letu 1015 se dvigajo velike konstrukcije, kot so Strasbourg, Limbourg in Spire, kjer so najbolj prepoznani liki otonske arhitekture, ki oblikujejo pro\xc4\x8delje in harmoni\xc4\x8dni kor.\n_START_SECTION_\nSpodnji Ren\n_START_PARAGRAPH_\nKasneje, ker je konzervativna, je \xc5\xa1ola Spodnji Ren ena najbolj dejavnih in iznajdljivih v drugi \xc4\x8detrtini 11. stoletja. K\xc3\xb6ln, ki dose\xc5\xbee svoj vrhunec sredi 11. stoletja, bo ohranil otonske oblike za dve stoletji grandiozne in konstruktivne aktivnosti._NEWLINE_To geografsko obmo\xc4\x8dje s K\xc3\xb6lnom, Aachnom, Essensko opatijo in \xc5\xa1kofijo Utrecht, ki je bila poznej\xc5\xa1a pred letom 1000, postane najbolj krepko pri prilagajanju karolin\xc5\xa1kih tipov. V Essnu obstaja zahodni kor z ladjo v ni\xc5\xa1ah, ki skrbi za to, da vse vire nove arhitekture postavijo v slu\xc5\xbebo izpopolnjenega formalnega izraza v cerkvi sv. Luciusa v Werdenu (Essen).\n_START_SECTION_\nRazmerje do romanske arhitekture\n_START_PARAGRAPH_\nOtonska arhitektura se je oblikovala sama, skoraj v praznini s spreminjanjem karolin\xc5\xa1kih modelov in se uprla prispevkom prve romanske mediteranske umetnosti. Obmo\xc4\x8dja stika v burgundske Jure in Alp ka\xc5\xbeejo, da je zlitje oblik teh dveh svetov te\xc5\xbeko. Napredovanje arhitekture juga je ustavilo obmo\xc4\x8dje otonskega vpliva, ki si je sposodil le elemente scenografije, da bi jih preoblikoval in \xc5\xa1ele po letu 1050, v propadajo\xc4\x8dem cesarstvu, so elementi okraskov in ju\xc5\xbene skulpture prodrle v nem\xc5\xa1ke zgradbe._NEWLINE_Prva sredozemska romanska umetnost ni presegla Centralnega masiva in nima nobene vloge v arhitekturi severno od Loare in oceanskem zahodu Francije. Vpliv otonske arhitekture na severno Evropo je mogo\xc4\x8de \xc4\x8dutiti v spomenikih na obmo\xc4\x8djih severozahoda in zahoda Francije in vpra\xc5\xa1ljivo je ali je mogo\xc4\x8de razli\xc4\x8dne regionalne tipe zdru\xc5\xbeiti v en formalni sklop od oceana do reke Labe in od Severnega morja do Loare._NEWLINE_Nizki transepti Morienvala in cerkve v Aisne verjetno izvirajo iz Meuse, harmoni\xc4\x8dne kore samostanskih cerkva v Saint-Germain-des-Pr\xc3\xa9s, Melunu in Morienvalu nedvomno izvirajo iz Lorene. V Normandiji pro\xc4\x8delje cerkve sv. Petra v Jumi\xc3\xa8gesu z zahodno fasado, izginulo pro\xc4\x8delje opatije F\xc3\xa9camp ka\xc5\xbeejo sestavo, podobno karolin\xc5\xa1kim in otonskim westwerkom, veranda cerkve sv. Nikolaja v Caenu je renski tip, vendar pa so  Bernay, Jumi\xc3\xa8ges in Mont-Saint-Michel na\xc4\x8delo izmenjave stebrov v ladji, debela stena s prehodom, transept s plo\xc5\xa1\xc4\x8dadjo in stolp na pravilnem kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8du veliko bolj revolucionarni, moderni in romanski kot v otonski arhitekturi._NEWLINE_V \xc5\xa0ampanji, med kraljevo Francijo in cesarstvom, se je leta 1000 razvila arhitektura, ni\xc4\x8d manj veli\xc4\x8dastna kot otonska, druga\xc4\x8dna po nekaterih tipi\xc4\x8dno francoskih likih, a podobna po svoji zgradbi in svojem karolin\xc5\xa1kem izvoru."