b'\n_START_ARTICLE_\nRobert Musil\n_START_SECTION_\nPred letom 1918 / Pred in med 1. svetovno vojno\n_START_PARAGRAPH_\nRobert Musil je bil edini sin in\xc5\xbeenirja in profesorja Alfreda Musila in njegove \xc5\xbeene Hermine Bergauer. Med letoma 1892 in 1897 je Musil obiskoval \xc5\xa1ole v razli\xc4\x8dnih mestih, v katera je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den njegov o\xc4\x8de. Njegova zadnja postaja je bila tehni\xc5\xa1ka voja\xc5\xa1ka akademija na Dunaju, a je svojo \xc4\x8dastni\xc5\xa1ko pot prekinil in se vpisal na \xc5\xa1tudij strojni\xc5\xa1tva na tedanjo Nem\xc5\xa1ko tehni\xc4\x8dno univerzo v Brnu (danes \xc4\x8ce\xc5\xa1ka). Tam je od leta 1890 u\xc4\x8dil tudi njegov o\xc4\x8de. Leta 1901 je Musil dokon\xc4\x8dal \xc5\xa1tudij in postal diplomirani in\xc5\xbeenir strojni\xc5\xa1tva._NEWLINE_Istega leta je Musil za\xc4\x8del s slu\xc5\xbeenjem dveletnega voja\xc5\xa1kega roka v Brnu pri 49. pehotnem polku avstrijskega feldmar\xc5\xa1ala Freiherrja von He\xc3\x9fa. Po koncu slu\xc5\xbeenja je eno leto, od 1902 do 1903, delal kot znanstveni sodelavec na Univerzi v Stuttgartu, nato pa je od leta 1903 \xc5\xa1tudiral filozofijo in psihologijo v Berlinu. V tem \xc4\x8dasu se je spoprijateljil z Alfredom Kerrom in Franzom Bleiom, njegova so\xc5\xa1olca pa sta bila tudi kasnej\xc5\xa1a utemeljitelja gestaltizma (ene izmed psiholo\xc5\xa1kih smeri, tudi gestalt psihologija), Kurt Koffka in Wolfgang K\xc3\xb6hler. Vpliv gestaltizma se nazorno ka\xc5\xbee v vseh Musilovih delih._NEWLINE_Leta 1906 je Robert Musil razvil svojo barvno vrtavko. Filozof Carl Stumpf mu je podelil doktorski naziv, potem ko je Musil 31. januarja 1908 predlo\xc5\xbeil disertacijo z naslovom Prispevek k pregledu Machovih naukov  (Beitrag zur Beurteilung der Lehren Machs). Stumpf mu je delo ocenil z oceno dobro (2,0). Na rigorozu (ustnem doktorskem izpitu), ki je sledil 27. februarja, pa se je koreferent Alois Riehl strinjal z oceno. Mo\xc5\xbenost habilitacije, ki mu je bila takrat ponujena, je Musil odklonil in se raje odlo\xc4\x8dil za pot svobodnega pisatelja._NEWLINE_Dve leti pozneje se je preselil na Dunaj in postal bibliotekar na tamkaj\xc5\xa1nji Tehni\xc4\x8dni univerzi. 15. aprila 1911 se je poro\xc4\x8dil z Martho Marcovaldi, rojeno Heimann. Do za\xc4\x8detka vojne je bil kot novinar aktiven pri \xc5\xa1tevilnih \xc4\x8dasopisih. Leta 1914 je literarni \xc4\x8dasopis Novi obzornik (Neue Rundschau) objavil esej Evropskost, vojna, nem\xc5\xa1tvo (Europ\xc3\xa4ertum, Krieg, Deutschtum), v katerem se je Musil navdu\xc5\xa1il nad vojno._NEWLINE_Prve svetovne vojne se je udele\xc5\xbeil kot rezervni oficir, kon\xc4\x8dal pa jo je na mestu stotnika \xc4\x8drne vojske z ve\xc4\x8d odlikovanji. Stacioniran je bil na Ju\xc5\xbenem Tirolskem, nazadnje pa na italijanski fronti. 22. septembra 1915 bi ga v bli\xc5\xbeini kraja Trento v severni Italiji skoraj zadelo italijansko letalo. To pretresljivo izku\xc5\xa1njo je opisal v glavnem prizoru svoje znane povesti Kos (Die Amsel). Med letoma 1916 in 1917 je bil Musil izdajatelj \xc4\x8casopisa vojakov (Soldaten-Zeitung)._NEWLINE_22. oktobra 1917 je bil Musilov o\xc4\x8de odlikovan z dednim plemi\xc5\xa1kim naslovom Musil plemeniti.\n_START_SECTION_\n1918\xe2\x80\x931938 / Med obema vojnama\n_START_PARAGRAPH_\nPo letu 1918 se je Musil uveljavil kot svobodni pisatelj. Spomladi leta 1920 je v Berlinu spoznal svojega kasnej\xc5\xa1ega zalo\xc5\xbenika Ernsta Rowohlta, leto kasneje pa se je uveljavil tudi kot gledali\xc5\xa1ki kritik.  Njegova znana drama Sanja\xc4\x8di, ki jo je kon\xc4\x8dal leta 1921, mu je 1923 prinesla Kleistovo nagrado, kritiki pa so jo ozna\xc4\x8dili za dramo, ki ni primerna za oder. Tako je na oder nekega berlinskega predmestnega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da, v precej skraj\xc5\xa1ani ina\xc4\x8dici, pri\xc5\xa1la \xc5\xa1ele leta 1929. Musil je zaman posku\xc5\xa1al prepre\xc4\x8diti uprizoritev, zaradi \xc4\x8desar tudi ni ustregel \xc5\xbeelji, da bi sam posredoval skraj\xc5\xa1ano odrsko razli\xc4\x8dico. Njegovo drugo delo, komedija Vincenc in prijateljica pomembnih mo\xc5\xbe (Vinzenz und die Freundin bedeutender M\xc3\xa4nner), je bilo veliko bolj uspe\xc5\xa1no._NEWLINE__NEWLINE_Med letoma 1923 in 1928 je bil Musil drugi predsedujo\xc4\x8di Obrambne zveze nem\xc5\xa1kih pisateljev v Avstriji (za prvim predsedujo\xc4\x8dim Hugom von Hofmannsthalom). Po Kleistovi nagradi leta 1923 mu je bila naslednje leto podeljena umetnostna nagrada mesta Dunaj, leta 1929 pa \xc5\xa1e nagrada Gerharta Hauptmanna. Od leta 1931 je Musil ponovno \xc5\xbeivel v Berlinu, kjer so v tistem \xc4\x8dasu Curt Glaser in somi\xc5\xa1ljeniki ustanovili Musilovo dru\xc5\xbebo, namenjeno finan\xc4\x8dni podpori avtorju. Le dve leti pozneje se je Musil zopet preselil na Dunaj (kot \xc5\xbee leta 1910). Tako so berlinsko Musilovo dru\xc5\xbebo razpustili, na Dunaju pa so ustanovili novo. Stanoval je v tretjem okraju (imenovanem Landstra\xc3\x9fe) na Rasumofskygasse 20, kjer je danes na ogled njegova spominska soba. _NEWLINE_Pri 56 letih ga je leta 1936 zadela kap, od katere si ni nikoli ve\xc4\x8d povsem opomogel.\n_START_SECTION_\n1938\xe2\x80\x931942 / Med 2. svetovno vojno\n_START_PARAGRAPH_\nPo an\xc5\xa1lusu in \xc5\xa1irjenju nacionalsocialisti\xc4\x8dne diktature leta 1938 je Musil s svojo \xc5\xbeeno emigriral v \xc5\xa0vico, in sicer najprej v Z\xc3\xbcrich. Potem ko so bila njegova dela po Hitlerjevem prevzemu oblasti v Nem\xc5\xa1kem rajhu prepovedana \xc5\xbee leta 1933, so jih v Avstriji prepovedali leta 1938. Zaradi finan\xc4\x8dnih razlogov sta se zakonca nato preselila v \xc5\xbdenevo, v bli\xc5\xbeino Granges-Canal. Tam sta \xc5\xbeivela v skrajno brezupnih razmerah. Finan\xc4\x8dno podporo sta prejemala od \xc5\xbeenevskega \xc5\xbeupnika Roberta Lejeuneja in od \xc5\xa1vicarske Socialne ustanove za nem\xc5\xa1ke znanstvenike. _NEWLINE_Robert Musil je umrl za mo\xc5\xbegansko kapjo 15. aprila 1942. Njegov pepel so raztresli v gozdu pri \xc5\xbdenevi._NEWLINE_Leta 1956 je okro\xc5\xbeje Ottakring na Dunaju po njem poimenovalo Musilov trg (Musilplatz).\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina in recepcija Musilovih del\n_START_PARAGRAPH_\nRobert Musil je poznan predvsem kot avtor nedokon\xc4\x8danega romana Mo\xc5\xbe brez posebnosti. Roman se je iz posameznih avtobiografskih osnutkov po prvi svetovni vojni, preko razli\xc4\x8dnih romanskih zasnov sredi 20. let 20. stoletja, razvil v Musilovo \xc5\xbeivljenjsko delo. Njegov prvi roman oz. prvenec, s katerim je po\xc5\xbeel prvi uspeh, pa je roman Zablode gojenca T\xc3\xb6rlessa. Po tem uspehu je njegovo delo med letoma 1906 in 1930 precej zamrlo. Literarne in novinarske objave so bile vedno redkej\xc5\xa1e, produkcija esejev pa je povsem usahnila. \xc5\xa0ele potem ko je Ernst Rowohlt izrazil pripravljenost Musilu redno pla\xc4\x8devati predujme za nastajajo\xc4\x8di roman (Mo\xc5\xbe brez posebnosti), se je Musil lahko odpovedal njemu neljubi novinarski dejavnosti (ki jo je sicer opravljal le zaradi zaslu\xc5\xbeka) in se ponovno, po nekaj letih, vrnil k literaturi._NEWLINE_Zgoraj omenjeni roman je bil ob izidu prvega dela leta 1930 dele\xc5\xbeen pozitivnih kritik, a ve\xc4\x8djega uspeha pri ob\xc4\x8dinstvu (kot npr. z njegovim prvim romanom), kljub podpori tako prominentnega zagovornika, kot je bil Thomas Mann, ni do\xc5\xbeivel. V 50. letih prej\xc5\xa1njega stoletja je nem\xc5\xa1ki pisatelj Adolf Frise na novo izdal del Musilovega nedokon\xc4\x8danega romana in s tem odlo\xc4\x8dilno prispeval k njegovemu ponovnemu odkritju. Danes velja roman za eno od najve\xc4\x8djih del moderne in je kot dragocenost literarne vede predmet intenzivnega raziskovanja. _NEWLINE_Nem\xc5\xa1ki re\xc5\xbeiser Volker Schl\xc3\xb6ndorff je leta 1965 posnel svoj prvi film z naslovom Mladi T\xc3\xb6rless, ravno na osnovi Musilovega prvenca. Film je Musilovo zgodbo prepletel z vpra\xc5\xa1anji nem\xc5\xa1ke krivde v \xc4\x8dasu nacizma in postal prvi ve\xc4\x8dji uspeh novega nem\xc5\xa1kega filma (filmski slog v Nem\xc4\x8diji, v 60. in 70. letih). Pozneje je bil Musilov roman Zablode gojenca T\xc3\xb6rlessa dolgo \xc4\x8dasa tudi del obveznega doma\xc4\x8dega branja v \xc5\xa1olah._NEWLINE_V o\xc5\xbejem smislu nem\xc5\xa1ke knji\xc5\xbeevnosti takratnega \xc4\x8dasa pri\xc5\xa1tevamo Musila nemalokrat ob bok Hermanna Brocha, Franza Kafke, Thomasa Manna, Eliasa Canettija in ostalim. Njihova pisateljska energija se je velikokrat zbli\xc5\xbeala z Musilovimi \xc5\xa1tevilnimi zlomi, ki so bili tako osebni kot vekoviti. Danes ima Robert Musil v avstrijski knji\xc5\xbeevnosti mnogo somi\xc5\xa1ljenikov in naslednikov, med drugim so to Gerhard Amanshauser, Rudolf Bayr, Thomas Bernhard, Alois Brandstetter, Andreas Okopenko, Michael Scharang, Franz Schuh in Julian Schutting. Vsi ti zavzemajo njegova stali\xc5\xa1\xc4\x8da in dokazujejo, da so Musilova dela \xc5\xa1e vedno precej aktualna.\n_START_SECTION_\nMusil in Evropska prestolnica kulture \xe2\x80\x93 Maribor 2012\n_START_PARAGRAPH_\nOb 70. obletnici njegove smrti so leta 2012 v Mariboru, v sklopu Evropske prestolnice kulture 2012, pripravili dvodnevni mednarodni simpozij o Robertu Musilu \xe2\x80\x93 Evropa ali potovanje iz stoterega v tiso\xc4\x8dero. Simpozij je vodil dr. Walter Fanta, samostojni docent na In\xc5\xa1titutu za knji\xc5\xbeevne raziskave Roberta Musila Univerze v Celovcu], vodja oddelka za digitalne izdaje in soizdajatelj zbranega digitaliziranega dela Roberta Musila. Walter tudi sicer posve\xc4\x8da svojo raziskovalno pozornost Musilovi besedilni genetiki in procesu pisanja. Na simpoziju pa so se zbrali razli\xc4\x8dni literarni strokovnjaki z namenom, da predstavijo svoje poglede na avstrijskega pisatelja Roberta Musila, Evropo in njun skupen kontekst._NEWLINE_Walter Fanta je ob tej prilo\xc5\xbenosti povedal: \xc2\xbbV njegovih delih je mogo\xc4\x8de zaslediti aktualne analogije, ideje Evrope. Danes, ko so razmere tak\xc5\xa1ne kot so, ne moremo mimo dejstva, da je prav o Musilovi ideologiji treba nujno vnovi\xc4\x8d spregovoriti. \xc5\xbdal nam namre\xc4\x8d nih\xc4\x8de ni dal navodil za uporabo Evrope, recepta za re\xc5\xa1itev dana\xc5\xa1njih razmer pa nimamo. Musilova smrt v \xc5\xbdenevi, kamor je bil izgnan, je \xc5\xa1e danes pomemben simbol. Spomni nas na zavedanje, kako totalitarni re\xc5\xbeimi, ljudi, ki mislijo s svojo glavo, zatirajo. S svojo intelektualno ostrino je Musil opisoval ljudi okrog sebe, imel je izjemen ob\xc4\x8dutek zanje. Danes nikogar ne \xc4\x8dudi, da se je njegova Kakania, beseda, ki si jo je izmislil in z njo poimenoval stanje duha v Habsbur\xc5\xa1ki monarhiji kot birokratsko, razslojeno formalno dru\xc5\xbebo, ohranila."'