b"\n_START_ARTICLE_\n\xc3\x96gedej\n_START_SECTION_\nZgodovinsko ozadje\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x96gedej je bil tretji sin  D\xc5\xbeingiskana in  B\xc3\xb6rte Ud\xc5\xbein. Ko je bil star sedemnajst let, se je udele\xc5\xbeil bitke v Kalakald\xc5\xbeidski pustinji, v kateri je D\xc5\xbeingiskan do\xc5\xbeivel te\xc5\xbeak poraz. \xc3\x96gedej je bil v bitki te\xc5\xbeko ranjen in se je izgubil na bojnem polju,  vendar ga je o\xc4\x8detov pobratim in bojni tovari\xc5\xa1 Borokula na\xc5\xa1el in re\xc5\xa1il. \xc4\x8ceprav je bil \xc5\xbee poro\xc4\x8den, mu je dal o\xc4\x8de za \xc5\xbeeno \xc5\xbeeno pora\xc5\xbeenega merkitskega poglavarja T\xc3\xb6regene. _NEWLINE_Po D\xc5\xbeingiskanovi razglasitvi za cesarja \xe2\x80\x93 kagana leta 1206 je dobil kot apana\xc5\xbeo \xc5\xa1tiri mjangane vojakov iz \xc5\xa1tirih mongolskih klanov. Njegovo ozemlje je obsegala pore\xc4\x8dji Emila in Hoboka, njegov skrbnik in u\xc4\x8ditelj pa je bil, po o\xc4\x8detovi \xc5\xbeelji, poveljnik D\xc5\xbealajirjev Ilugej._NEWLINE_\xc3\x96gedejev prvi samostojni vojni pohod se je za\xc4\x8del novembra 1211, ko je skupaj z brati napadel dinastijo Jin. Leta 1213 je dobil nalogo, da s svojo vojsko opusto\xc5\xa1i ju\xc5\xbeni del kitajske province Hebei in nato \xc5\xa1e severni \xc5\xa0ansi. \xc3\x96gedejeva vojska je pregnala jinski garnizon iz mesta Ordos in nato odjezdila proti tromeji dinastij  Xi Xia (Tangutsko cesarstvo), Jin in Song. _NEWLINE_Med mongolskimi osvajanji vzhodne Perzije sta \xc3\x96gedej in \xc4\x8cagataj po petmese\xc4\x8dnem obleganju leta 1219-1220 pobila prebivalce Otrarja v dana\xc5\xa1njem Kazahstanu in se nato pridru\xc5\xbeila bratu D\xc5\xbeo\xc4\x8diju pred obzidjem Urgen\xc4\x8da. Ker sta se D\xc5\xbeo\xc4\x8di in \xc4\x8cagataj prepirala zaradi strategije napada na mesto, je D\xc5\xbeingiskan za poveljnika obleganja imenoval \xc3\x96gedeja.  Mesto so zavzeli leta 1221. Ko so v jugovzhodni Perziji in Afganistanu izbruhnili upori, so tja poslali \xc3\x96gedeja, da jih zatre. \xc3\x96gedej je zatrl tudi upor v mestu Ghazni.\n_START_SECTION_\nIzvolitev za velikega kana\n_START_PARAGRAPH_\nCesarica Yisui je vztrajala, da D\xc5\xbeingiskan imenuje svojega naslednika \xc5\xa1e pred invazijo na Horezmsko cesarstvo leta 1219. Po ostrem prepiru med bratoma D\xc5\xbeo\xc4\x8dijem in \xc4\x8cagatejem so za naslednika izbrali \xc3\x96gedeja. D\xc5\xbeingiskan je njihovo odlo\xc4\x8ditev odobril. _NEWLINE_D\xc5\xbeo\xc4\x8di je leta 1226 umrl, leto dni za njim pa je umrl tudi D\xc5\xbeingiskan. \xc3\x96gedej je prevzel oblast leta 1229, do takrat pa je v njegovem imenu kot regent vladal mlaj\xc5\xa1i brat Toluj._NEWLINE_\xc3\x96gedej je bil uradno izvoljen za velikega kana vseh Mongolov na kurultaju na Kodoe Aralu ob reki Kerulen 3. septembra 1229, \xc4\x8deprav ni bilo nikoli nobenega dvoma, da je njegov izbor D\xc5\xbeingiskanova \xc5\xbeelja. _NEWLINE_D\xc5\xbeingiskan je imel \xc3\x96gedeja za spo\xc5\xa1tljivega in plemenitega \xc4\x8dloveka in njegova karizma je vsak delno kriva, da je Mongolsko cesarstvo ostalo na poti, ki jo je za\xc4\x8drtal njegov o\xc4\x8de in da so razmere v veliki ve\xc4\x8dini cesarstva ostale stabilne ves \xc4\x8das njegovega vladanja. To mu je uspelo predvsem zato, ker je bil izjemno pragmati\xc4\x8den \xc4\x8dlovek, ki je poznal meje svojih zmo\xc5\xbenosti. Nikoli si ni delal utvar, da je kot vojak in organizator enak svojemu o\xc4\x8detu, vendar je znal izkoristiti vse mo\xc5\xbenosti, ki so bile v danem trenutku najbolj primerne.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0irjenje na Srednji Vzhod\n_START_PARAGRAPH_\nPo uni\xc4\x8denju Horezmskega cesarstva se je D\xc5\xbeingiskan leta 1226 obrnil proti kitajskemu cesarstvu Hsi Hsia. Istega leta se je zadnji horezmski vladar D\xc5\xbealal ad-Din Mingburnu vrnil v Perzijo, da bi o\xc5\xbeivil cesarstvo, ki ga je izgubil njegov o\xc4\x8de Mohamed \xe2\x80\x98Ala al-Din II.. Mongoli so proti njemu poslali vojsko, ki je bila leta 1127 pri Damganu pora\xc5\xbeena. Na D\xc5\xbealal ad-Dina so nato poslali \xc5\xa1e eno vojsko, ki je pri Isfahanu sicer zmagala, vendar svoje zmage ni bila sposobna izkoristiti. _NEWLINE_\xc3\x96gedej se je zato odlo\xc4\x8dil za obse\xc5\xbenej\xc5\xa1o invazijo na Perzijo in je iz Buhare poslal nadnjo vojsko 30.000-50.000 vojakov pod poveljstvom najslavnej\xc5\xa1ega mongolskega generala \xc4\x8cormakana. General je leta 1230 prekora\xc4\x8dil Amu Darjo in brez odpora zasedel Horasan. V Horasanu je pustil velik oddelek vojske pod poveljstvom Dajir Nojana z nalogo, da napade zahodni Afganistan. \xc4\x8cormakan je jeseni 1230 z glavnino vojske napadel severno perzijsko pokrajino Mazandaran in se izogibal gorskih podro\xc4\x8dij ju\xc5\xbeno od Kaspijskega jezera, ki so jih nadzirali Ismaelci. _NEWLINE_Ko je \xc4\x8cormakan pri\xc5\xa1el do \xc5\xa0ahr-e Raya, je postavil zimski tabor in razposlal svoje armade, da pokorijo ostane severne Perzije. Leta 1231 je povedel svojo vojsko proti jugu in hitro zasedel mesti Qom in Hamadan, od tam pa je poslal vojsko v pokrajini Fars in Kerman. Vladarja obeg pokrajin sta se hitro vdala in raje pristala na pla\xc4\x8devanje davkov kot na uni\xc4\x8denje svojih dr\xc5\xbeav. Dajir je medtem na vzhodu izpolnil svojo nalogo in zasedel Kabul, Gazni in Zabulistan. Vladarja D\xc5\xbealal al-Dina so pregnali v Zakavkazje in celo Perzijo priklju\xc4\x8dili Mongolskemu cesarstvu.\n_START_SECTION_\nPadec kitajske dinastije Jin\n_START_PARAGRAPH_\nMongolski general Dokulhu je na Kitajskem do\xc5\xbeivel nepri\xc4\x8dakovan poraz, zato sta \xc3\x96gedej in Toluj konec leta 1230 vkorakala v ju\xc5\xbeni \xc5\xa0ansi, pregnala jinsko vojsko in zasedla mesto Fengxiang. Poletje sta pre\xc5\xbeivela na severu, potem pa sta ponovno napadla Jine v provinci Henan, presekala ozemlje ju\xc5\xbene Kitajske in jih napadla od zadaj. Leta 1232 sta za\xc4\x8dela oblegati glavno mesto Kaifeng, v katerem je bil tudi cesar Modi. \xc3\x96gedej je kmalu zatem zapustil Kaifeng in kon\xc4\x8dno zmago prepustil svojim generalom. _NEWLINE_Mongoli so februarja 1243 na Kitajskem s pomo\xc4\x8djo dinastije Song zavzeli ve\xc4\x8d mest in uni\xc4\x8dili dinastijo Jin. Podkralj Songov je zatem ubil mongolskega ambasadorja in vojska Songov je zasedla biv\xc5\xa1e cesarske prestolnice Kaifeng, Luojang in \xc4\x8cang'an, v katerih so takrat vladali Mongoli. _NEWLINE_\xc3\x96gedej je poleg zmage v mongolsko-jinski vojni porazil tudi cesarstvo Vzhodnih Hsijev in pokoril ju\xc5\xbeno Mand\xc5\xbeurijo. Na severu je leta 1237 zatrl upor Tunguzov (Vodni Tatari) in jih podjarmil.\n_START_SECTION_\nGruzija, Azerbajd\xc5\xbean in Armenija\n_START_PARAGRAPH_\nMongoli so se leta 1232 pod \xc4\x8cormakanovim poveljstvom obrnili proti Kavkazu. Leta 1235 so s katapulti in oblegovalnimi ovni poru\xc5\xa1ili del obzidja Arbila v severnem Iraku in se umaknili \xc5\xa1ele potem, ko so prebivalci pristali na pla\xc4\x8devanje letnega davka kaganovemu dvoru. \xc4\x8cormakan je potem \xc4\x8dakal do leta 1238, da se je na severnem Zakavkazju zbrala Mongkejeva vojska, potem pa je najprej podjarmil Azerbajd\xc5\xbean, zatem pa \xc5\xa1e Gruzinsko kraljestvo in njegovo glavno mesto Tiflis. Mongoli so \xc5\xa1e istega leta osvojili tudi Lorhe, katerega vladar je z dru\xc5\xbeino pobegnil iz mesta in ga prepustil njegovi usodi. Hohanaberd se je najprej silovito branil, potem pa se je vladar mesta Hasan D\xc5\xbealal vdal. _NEWLINE_Druga mongolska kolona je prodirala proti Gaianu, kjer je vladal knez Avak. Neposrednemu napadu na mesto je poveljeval Tokta kan. Ko so njegovi vojaki obkolili mesto, se je Avak hitro vdal. \xc4\x8cormakan je leta 1240 zavzel celo Zakavkazje in prisilil vse gruzinske vladarje k vdaji.\n_START_SECTION_\nNapad na Korejo\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1224 so bili v Koreji v nejasnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah ubiti mongolski odposlanci, poleg tega pa je Koreja prenehala pla\xc4\x8devati davke. \xc3\x96gedej je zato nadnjo poslal generala Saritaja, da jo pokori in ma\xc5\xa1\xc4\x8duje mongolske odposlance. Korejski kralj Choe Woo se je vdal in sprejel mongolske nadzornike - daruga\xc4\x8dije, ko pa so se nadzorniki poleti umaknili, je kralj prestavil svojo prestolnico iz Kesonga na otok Ganghwa. Generala Saritaja so ponovno poslali v Korejo, toda na vojnem pohodu ga je zadela zablodela pu\xc5\xa1\xc4\x8dica in je zaradi tega umrl. _NEWLINE_\xc3\x96gedej je na kurultaju leta 1234 objavil svoje na\xc4\x8drte za pokoritev vseh nasprotnikov, ki so pobili njegove odposlance: Korejcev, Ju\xc5\xbenih Songov ter Kip\xc4\x8dakov in njihovih evropskih zaveznikov. Za komandanta mongolske vojske je imenoval Dankuja, pobeglega korejskega generala Bog Wonga pa je imenoval za guvernerja \xc5\xa1tiridesetih korejskih mest. Korejski dvor je leta 1238 zaprosil za mir, toda \xc3\x96gedej je zahteval, da korejski kralj osebno pride predenj. Kralj mu je nazadnje poslal v Mongolijo za talce svojega sorodnika  Yeong Nong-gun Sunga in deset mladih plem\xc4\x8dev in vojna se je leta 1241 za nekaj \xc4\x8dasa kon\xc4\x8dala.\n_START_SECTION_\nSpori z dinastijo Song\n_START_PARAGRAPH_\nMongoli pod poveljstvom \xc3\x96gedejevih sinov so od leta 1235 do 1245 ve\xc4\x8dkrat nepri\xc4\x8dakovano napadli kitajsko dinastijo Song. Pri\xc5\xa1li so do \xc4\x8cengduja, Xiangjanga in reke Jangce, svojih osvajanja pa niso uspeli dokon\xc4\x8dati, predvsem zaradi klime in mo\xc4\x8dne nasprotnikove vojske, pa tudi zaradi smrti \xc3\x96gedejevega sina Ko\xc4\x8duja. Odnosi med dr\xc5\xbeavama so se \xc5\xa1e bolj zaostrili, ko so songovski vojaki umorili \xc3\x96gedejeve odposlance, ki jih je vodil Selmus._NEWLINE_Mongolska osvajanja na azijskem kontinentu med \xc3\x96gedejevim vladanjem so pripomogla k ve\xc4\x8dji politi\xc4\x8dno stabilnosti na Azijski celini in ponovni vzpostavitvi Svilne ceste, primarne trgovske povezave med Vzhodom in Zahodom.\n_START_SECTION_\nDolina Inda\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x96gedej je generala Dajirja in Menggetuja imenoval za poveljnika Ghaznija oziroma Kunduza v Afganistanu, pozimi 1241 pa so Mongoli napadli dolino Inda in oblegali Lahore. Dajir je med napadom na mesto padel, Mongoli pa so 30. decembra mesto kljub temu osvojili, poklali prebivalce in se nato umaknili iz Delhijskega sultanata. _NEWLINE_Mongoli so malo po letu 1235 napadli Ka\xc5\xa1mir in tam za ve\xc4\x8d let imenovali svoje daruga\xc4\x8dije, potem pa je Ka\xc5\xa1mir postal mongolska odvisna dr\xc5\xbeava.  Pribli\xc5\xbeno takrat sta na \xc3\x96gedejev dvor pri\xc5\xa1la ka\xc5\xa1mirska budisti\xc4\x8dna meniha Oto\xc4\x8di in njegov brat Namo.\n_START_SECTION_\nKarakorum\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x96gedej je v letih 1235-1238 na postajali\xc5\xa1\xc4\x8dih letne nomadske poti skozi osrednjo Mongolijo zgradil vrsto pala\xc4\x8d in paviljonov. Prvo pala\xc4\x8do Vanangong so zgradili severnokitajski umetniki in \xc3\x96gedej je zahteval, da ob njej zgradijo rezidence tudi njegovi sorodniki. V neposredni bli\xc5\xbeini je v ta namem naselil pregnane kitajske obrtnike. Gradnja mesta Karakorum je bila zaklju\xc4\x8dena leta 1235. Gradnjo posameznih mestnih \xc4\x8detrti je dodelil muslimanskim in kitajskim mojstrom, ki so kar tekmovali za kaganovo naklonjenost. Mesto so obdali z obzidjem iz steptane zemlje s \xc5\xa1tirimi mestnimi vrati. Pred obzidjem je stala ogromna kamnita \xc5\xbeelva, ki je nosila graviran steber, kakr\xc5\xa1ni so se obi\xc4\x8dajno postavljali v vzhodni Aziji. V mestu je bil tudi grad, vrsta jezer in budisti\xc4\x8dno, islamsko, taoisti\xc4\x8dno in kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko sveti\xc5\xa1\xc4\x8de. V kitajskem delu mesta je bil taoisti\xc4\x8dni tempelj, v katerem je Yel\xc3\xbc Chucai pisal oziroma urejal koledar po kitajskem modelu.\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8daj\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x96gedej je bil \xc5\xbee od otro\xc5\xa1tva D\xc5\xbeingiskanov najljub\xc5\xa1i sin. Ko je odsasel je bil velike rasti, prisr\xc4\x8den, prepri\xc4\x8dljiv in zelo karizmati\xc4\x8den \xc4\x8dlovek, inteligenten in stabilnega zna\xc4\x8daja. Njegova karizma mu je v veliki meri pripomogla k uspehu in nadaljevanju politike, ki jo je za\xc4\x8drtal njegov o\xc4\x8de, po drugi strani pa ga je zelo privla\xc4\x8dilo tudi lagodno \xc5\xbeivljenje. _NEWLINE_Kot vsi Mongoli tistega \xc4\x8dasa je bil od otro\xc5\xa1tva vzgajan za vojaka, kot D\xc5\xbeingiskanov sin pa je bil tudi pomemben del o\xc4\x8detovega na\xc4\x8drta za ustanovitev svetovnega cesarstva. Zase nikoli ni trdil, da je genij in je bil zato pripravljen prisluhniti nasvetom generalov, ki jih je nasledil od svojega o\xc4\x8deta, pa tudi tistih, ki jih je sam prepoznal kot sposobne. Bil je izjemno pragmati\xc4\x8dna osebnost z velikimi voja\xc5\xa1kimi izku\xc5\xa1njami in sposobnostjo prilagajanja trenutnim okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinam. Njegov trden zna\xc4\x8daj in zanesljivost sta bila klju\xc4\x8dna razloga, da je D\xc5\xbeingiskan za svojega naslednika izbral prav njega in ne enega od starej\xc5\xa1ih bratov. Kot kagan je bil vladar in ne diktator. _NEWLINE_Da bi po\xc5\xbeivil trgovino v cesarstvu, je bil pripravljen pla\xc4\x8dati izjemno visoko ceno tudi za tisto blago, ki ga ni ravno potreboval. Cesarsko blagajno je polnil z davki, predvsem iz severne Kitajske, velike vsote dr\xc5\xbeavnega in svojega denarja pa je potro\xc5\xa1il za svoje ljudstvo. _NEWLINE_Bil je dru\xc5\xbeinski \xc4\x8dlovek, zato ga je zelo ga je prizadela Tolujeva smrt. Za Toluja nekateri viri trdijo, da se je \xc5\xbertvoval zanj in je med poganskim obredom spil nek napitek, da bi re\xc5\xa1il bolnega brata. _NEWLINE_\xc3\x96gedej je bil \xc5\xbertev alkoholizma in \xc4\x8cagataj je zato zadol\xc5\xbeil svojega zaupnika, da bi nadzoroval njegovo pitje. \xc3\x96gedej je kljub temu 11. decembra 1241 po celi no\xc4\x8di popivanja z Abd-ur-Rahmanom zgodaj zjutraj umrl. Ljudje so za njegovo smrt obto\xc5\xbeili sestro Tolujeve vdove in Abd-ur-Rahmana, tisti, ki so ga boj poznali, pa so seveda vedeli, da ga je ubilo pomanjkanje samokontrole.\n_START_SECTION_\nPosledice \xc3\x96gedejeve smrti\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x96gedej je za svojega naslednika imenoval svojega vnuka \xc5\xa0iremuna, prestol pa je po petletnem regentstvu \xc3\x96gedejeve vdove T\xc3\xb6regene katun zasedel sin Gujuk. Batu kan iz Kip\xc5\xa1\xc4\x8da\xc5\xa1kega kanata njegove izvolitve ni podprl, vendar ga je iz tradicionalizma sprejel. Gujuk je od Batuja zahteval, da pride v Mongolijo, kjer ga je verjetno nameraval aretirati. Batu se je odpravil v Mongolijo z veliko vojsko, do sre\xc4\x8danja pa nikoli ni pri\xc5\xa1lo, ker je Gujuk na poti iz Kitajske umrl. Batu kan se je \xc5\xa1ele leta 1255, ko je \xc5\xbee nekaj \xc4\x8dasa vladal Mongke kan, po\xc4\x8dutil dovolj varnega, da se je za\xc4\x8del ponovno pripravljati na osvajanje Evrope. Na sre\xc4\x8do Evropejcev je \xc5\xa1e pred za\xc4\x8detkom izvajanja na\xc4\x8drta umrl. _NEWLINE_Ko je Kublajkan leta 1271 ustanovil dinastijo Yuan, je \xc3\x96gedej kana uvrstil na uradni seznam pod imenom Taizong (kitajsko: \xe5\xa4\xaa\xe5\xae\x97)"