b"\n_START_ARTICLE_\nOltarni nastavek\n_START_PARAGRAPH_\nOltarni nastavek je umetni\xc5\xa1ko delo, kot je slika, skulptura ali relief, ki predstavlja religiozno temo, namenjeno postavitvi za oltar kr\xc5\xa1\xc4\x8danske cerkve.  \xc4\x8ceprav se najpogosteje uporablja za eno umetni\xc5\xa1ko delo, kot je slika ali kip ali skupina kipov, se lahko beseda uporablja tudi za celoten ansambel za oltarjem, sicer znan kot retabel, vklju\xc4\x8dno s tistim, kar je pogosto zapleten okvir za osrednjo podobo ali sliko. Oltarni nastavki so bili eden najpomembnej\xc5\xa1ih izdelkov kr\xc5\xa1\xc4\x8danske umetnosti, zlasti od poznega srednjega veka do protireformacije ._NEWLINE_Veliko oltarnih nastavkov je zdaj odstranjenih iz njihovih cerkvenih okolij, pogosto pa tudi iz njihovih izdelanih in oblikovanih okvirjev in so prikazani kot bolj preprosto uokvirjene slike v muzejih in drugih krajih.\n_START_SECTION_\nIzvor in zgodnji razvoj\n_START_PARAGRAPH_\nZdi se, da so se oltarni nastavki za\xc4\x8deli uporabljati v 11. stoletju, z izjemo nekaterih zgodnej\xc5\xa1ih primerov. Razlogi in sile, ki so privedle do razvoja oltarnih nastavkov, na splo\xc5\xa1no niso dogovorjeni. Navzo\xc4\x8dnost postavitve okra\xc5\xa1enih relikvij svetnikov na oltarju ali za njim, kakor tudi tradicija okra\xc5\xa1evanja oltarja s kipi ali tekstilom, se je dogajala \xc5\xbee s prvimi oltarji. _NEWLINE_Mnogi zgodnji oltarni nastavki so bili sorazmerno enostavni v obliki pravokotne plo\xc5\xa1\xc4\x8de, okra\xc5\xa1ene z vrsto svetnikov v vrstah, z osrednjo bolj izrazito sliko, kot je prikaz Marije ali Kristusa. Primer takega zgodnjega oltarja je Pala d'Oro v Benetkah. Pojav in razvoj teh prvih oltarnih nastavkov je pomembna prelomnica v zgodovini kr\xc5\xa1\xc4\x8danske umetnosti in kr\xc5\xa1\xc4\x8danske verske prakse. Kot je poudarjeno v Grovejevi Enciklopediji srednjeve\xc5\xa1ke umetnosti in arhitekture, \xc2\xbbpojav oltarnih nastavkov zaznamuje pomemben razvoj ne samo v zgodovini oltarja, temve\xc4\x8d tudi v naravi in funkciji kr\xc5\xa1\xc4\x8danske podobe. Avtonomna podoba je zdaj prevzela zakonit polo\xc5\xbeaj v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denja\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nPojav slikarske plo\xc5\xa1\xc4\x8de\n_START_PARAGRAPH_\nV 13. stoletju so v Italiji nastali oltarji s poslikanimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami . Ni\xc4\x8d nenavadnega ni bilo, \xc4\x8de bi v Italiji na\xc5\xa1li oltarne nastavke s freskami ali stenskimi slikami: slednji za oltarno funkcijo kot vizualna dopolnitev liturgije . Na te oltarje je vplivala bizantinska umetnost, predvsem ikone, ki so po osvajanju Konstantinopla leta 1204 dosegli Zahodno Evropo. V tem \xc4\x8dasu so oltarne nastavke ob\xc4\x8dasno za\xc4\x8deli okra\xc5\xa1evati z zunanjo, izklesano ali zatrepno strukturo z namenom zagotavljanja okvira za posamezne dele oltarnega nastavka. Oltarni nastavek umetnika Vigorosa da Siena iz leta 1291 je tak primer. To obravnavanje oltarnega nastavka bi s\xc4\x8dasoma utrlo pot nastanku poliptiha v 14. stoletju._NEWLINE_Izklesani elementi v nastajajo\xc4\x8dih poliptih so pogosto vzpodbudili sodobno gotsko arhitekturo. V Italiji so bili \xc5\xa1e vedno tipi\xc4\x8dno narejeni iz lesa in poslikani, medtem ko so bili v severni Evropi oltarni nastavki pogosto iz kamna._NEWLINE_V zgodnjem 14. stoletju je pri\xc5\xa1lo do nastanka krilnega oltarja v Nem\xc4\x8diji, na Nizozemskem, v Skandinaviji, v baltski regiji in v katoli\xc5\xa1kih predelih Vzhodne Evrope . S te\xc4\x8daji pritrjene na osrednjo plo\xc5\xa1\xc4\x8do in pobarvane, so zunanje plo\xc5\xa1\xc4\x8de na obeh straneh lahko motiv za odpiranje ali zapiranje kril. Tako so se lahko slike spreminjale glede na liturgi\xc4\x8dne zahteve. Zgodnje so pogosto prikazane skulpture na notranjih plo\xc5\xa1\xc4\x8dah, npr. prikazane ob odprtju in slike na hrbtni strani kril, prikazane ob zaprtju. S prihodom krilnih oltarjev je pri\xc5\xa1lo do premika podob. Namesto da bi bili osredoto\xc4\x8deni na eno samo sveto figuro, so oltarji za\xc4\x8deli prikazovati bolj zapletene pripovedi, povezane s kr\xc5\xa1\xc4\x8danskim konceptom odre\xc5\xa1itve.\n_START_SECTION_\nPozni srednji vek in renesansa\n_START_PARAGRAPH_\nBolj kot je srednji vek napredoval, pogosteje so se naro\xc4\x8dali oltarni nastavki. V Severni Evropi sta se najprej L\xc3\xbcbeck in pozneje Antwerpen razvijala v resni\xc4\x8dne izvozne centre za proizvodnjo oltarnih delov, ki sta jih izva\xc5\xbeala v Skandinavijo, \xc5\xa0panijo in severno Francijo. Do 15. stoletja so oltarne nastavke pogosto naro\xc4\x8dale ne le cerkve, temve\xc4\x8d tudi posamezniki, dru\xc5\xbeine, cehi in bratov\xc5\xa1\xc4\x8dine. V 15. stoletju se je rodilo zgodnje nizozemsko slikarstvo v dr\xc5\xbeavah dana\xc5\xa1njega Beneluksa; odslej bo slikarstvo na plo\xc5\xa1\xc4\x8dah prevladovalo pri izdelavi oltarnih nastavkov na tem obmo\xc4\x8dju. V Nem\xc4\x8diji so na splo\xc5\xa1no prevladovale izrezljani leseni oltarni nastavki, medtem ko se je v Angliji v veliki meri uporabljal alabaster. V Angliji, pa tudi v Franciji, so bili popularni kamniti retabli. V Italiji sta bila pogosta tako kamnit kot lesen poliptih, s posameznimi poslikanimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami in pogosto (zlasti v Benetkah in Bologni) s kompleksnim oblikovanjem v obliki arhitekturnih kompozicij. V 15. stoletju se je razvila tudi sestava italijanskih oltarnih nastavkov, v katerih je bil poliptih postopoma opu\xc5\xa1\xc4\x8den v korist izvedbe na eni plo\xc5\xa1\xc4\x8di. V Italiji so v \xc4\x8dasu renesanse za\xc4\x8deli izdelovati samostojne skupine kipov, ki so jih za\xc4\x8deli prikazovati tudi kot oltarne nastavke. V \xc5\xa0paniji so razvili zelo izviren na\xc4\x8din s pogosto zelo velikimi, arhitekturno zapletenimi retabli, v\xc4\x8dasih tako visokimi kot cerkev, v kateri so bili name\xc5\xa1\xc4\x8deni. _NEWLINE_Na severu Evrope je protestantska reformacija od zgodnjega 16. stoletja naprej povzro\xc4\x8dila hiter upad \xc5\xa1tevila proizvedenih oltarnih nastavkov . Ikonoklazem je lokalno uni\xc4\x8dil \xc5\xa1tevilne primere . Kot primer, med po\xc5\xbeigom stolnice v Antwerpnu v \xc4\x8dasu reformacije leta 1533, je bilo uni\xc4\x8denih ve\xc4\x8d kot petdeset oltarnih nastavkov. Reformacija je sama po sebi spodbudila nov na\xc4\x8din gledanja verske umetnosti. Nekateri motivi, kot je Zadnja ve\xc4\x8derja, so imeli prednost pred drugimi. Reformacija je obravnavala Bo\xc5\xbejo besedo - to je evangelij - kot sredi\xc5\xa1\xc4\x8de kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva, protestantski oltarni nastavki pa so pogosto prikazovali dejanske besede iz Biblije, v\xc4\x8dasih na ra\xc4\x8dun slik. S\xc4\x8dasoma se je rodil tako imenovani pri\xc5\xbeni\xc4\x8dni oltar (Kanzelaltar v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini), v katerem sta zdru\xc5\xbeena oltarn in pri\xc5\xbenica, s \xc4\x8dimer je oltarni nastavek dobesedno postal bivali\xc5\xa1\xc4\x8de Bo\xc5\xbeje besede.\n_START_SECTION_\nPoznej\xc5\xa1i razvoj\n_START_PARAGRAPH_\nSredi 16. stoletja in pozneje so oltarne nastavke zamenjale druge vrste, to je slikarstvo na platnu. Srednji vek je bil vrhunec proizvodnje in uporabe oltarnih nastavkov. Veliko teh je \xc5\xa1e danes, a se je ve\xc4\x8dina izgubila. Znanstveniki so ocenili, da je bilo pred drugo svetovno vojno na ozemlju tretjega rajha ve\xc4\x8d kot 3000 oltarnih nastavkov; za primerjavo je bilo izra\xc4\x8dunano, da je bilo leta 1520 v cerkvah avstrijske de\xc5\xbeele Tirolske pribli\xc5\xbeno 2000 krilnih oltarjev. Mnogi so izginili med reformacijo (na severu Evrope) ali so jih zamenjali z baro\xc4\x8dnimi oltarji med protireformacijo (v ju\xc5\xbenem delu Evrope), druga\xc4\x8de pa so bili med razsvetljenstvom zavr\xc5\xbeeni ali zamenjani z neogotskimi v 19. stoletju . V nem\xc5\xa1ko govore\xc4\x8dem delu Evrope je ohranjen samo en oltarni nastavek, izdelan za glavni oltar stolnice v Churu v \xc5\xa0vici. V 18. stoletju so bili oltarni nastavki, kot so poliptih sveti Avgu\xc5\xa1tin Piera della Francesca, pogosto razstavljeni in postavljeni na ogled kot samostojna umetni\xc5\xa1ka dela. Razli\xc4\x8dne plo\xc5\xa1\xc4\x8de poliptiha svetega Avgu\xc5\xa1tina so danes razporejene med ve\xc4\x8d razli\xc4\x8dnih umetni\xc5\xa1kih muzejev.\n_START_SECTION_\nVrste oltarnih nastavkov\n_START_PARAGRAPH_\nKatoli\xc5\xa1ka cerkev ni nikoli formalizirala uporabe in obravnave oltarnih nastavkov, zato se lahko njihov videz znatno razlikuje. Ob\xc4\x8dasno je razmejitev med tem, kar predstavlja oltarni nastavek in kaj je druga oblika dekoracije, nejasna. \xc5\xa0e vedno so lahko razdeljeni na dve vrsti, retabel, ki ozna\xc4\x8duje velik in pogosto zapleten leseni ali kamnit oltar in oltarni nastavek s plo\xc5\xa1\xc4\x8dami bodisi pobarvanimi bodisi z reliefi. Retabel se postavi neposredno na oltar ali na povr\xc5\xa1ino za njim; po navadi raste od tal._NEWLINE_Oltarni nastavki so pogosto sestavljeni iz dveh ali ve\xc4\x8d lo\xc4\x8denih plo\xc5\xa1\xc4\x8d, ustvarjenih s tehniko, znano kot panelno slikarstvo. Plo\xc5\xa1\xc4\x8de lahko prikazujejo tudi reliefe ali kipe, so barvane ali nebarvane. Glede na \xc5\xa1tevilo plo\xc5\xa1\xc4\x8d se imenujejo diptih, triptih ali poliptih z dvema in ve\xc4\x8d plo\xc5\xa1\xc4\x8dami. V 13. stoletju je imela vsaka plo\xc5\xa1\xc4\x8da vr\xc5\xa1i\xc4\x8dek, vendar je v \xc4\x8dasu renesanse postala normalna enojna plo\xc5\xa1\xc4\x8da ali pala. V obeh primerih je nosilni podstavek ali predela pogosto prikazoval dopolnilne in sorodne slike._NEWLINE_\xc4\x8ce je oltar prostostoje\xc4\x8d v koru, sta lahko obe strani oltarnega nastavka poslikani. Tudi skupine kipov so lahko oltarni nastavek. Ena cerkev ima lahko v kapelah stranske oltarje in tako ve\xc4\x8d oltarnih nastavkov. V\xc4\x8dasih je oltarni nastavek name\xc5\xa1\xc4\x8den na samem oltarju._NEWLINE_Veliko manj\xc5\xa1i zasebni oltarji, pogosto prenosljivi, so bili za bogate posameznike namenjeni uporabi doma, pogosto kot zlo\xc5\xbeljivi diptihi ali triptihi za varen prevoz. V srednjem veku so bili zelo priljubljeni zelo majhni diptihi ali triptihi, izrezljani v slonovini ali drugem materialu."