b'\n_START_ARTICLE_\nVizigoti\n_START_PARAGRAPH_\nVizigoti (latinsko Visigothi, Vesi ali Visi) ali Zahodni Goti so bili eno od najpomembnej\xc5\xa1ih vzhodnogermanskih plemen, ki se je v 4. stoletju odcepilo od Gotov. Naseljeni so bili med Dnjestrom in Donavo na ozemlju sedanje Romunije. Leta 376 so se zaradi vedno ve\xc4\x8djega pritiska Hunov  umaknili na jug preko Donave in se z dovoljenjem cesarja naselili na ozemlju Rimskega cesarstva. Zaradi izsiljevanja rimskih uradnikov so se kmalu zatem uprli in leta 378 v bitki pri Odrinu porazili Rimljane. Pod Alarikom I. so  napadli Italijo in leta 410 opusto\xc5\xa1ili Rim.  V tem \xc4\x8dasu so, vsaj plemstvo, prestopili v arijansko kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo. Uradna cerkev jih je kljub temu imela za heretike. Po opusto\xc5\xa1enju Rima so se za\xc4\x8deli naseljevati najprej v ju\xc5\xbeni Galiji (418) in zatem na Iberskem polotoku, kjer so ustanovili svoje Vizigotsko kraljestvo.  _NEWLINE_V Galiji so bili rimski federati. Kmalu po naselitvi so se iz neznanih vzrokov sprli z Rimom in ustanovili svoje kraljestvo s prestolnico v Toulousu. Od tam so za\xc4\x8deli svojo oblast na ra\xc4\x8dun Svebov in Vandalov \xc5\xa1iriti v Hispanijo. Galski del Vizigotskega kraljestva je uni\xc4\x8dil frankovski kralj Klodvik I., ki je leta 507 porazil Vizigote v bitki pri Vouill\xc3\xa9ju. Vizigotom je ostalo samo ozemlje v Hispaniji. Izgubljenih ozemelj severno od Pirenejev, razen Septimanije, jim ni nikoli ve\xc4\x8d uspelo osvojiti. Manj\xc5\xa1a elitna skupina Vizigotov se je povzpela na oblast tudi v drugih iberskih pokrajinah, predvsem v bizantinski provinci Hispaniji in svebskem kraljestvu Galicija._NEWLINE_Okoli leta 589 so pod Rekaredom I. prestopili iz arijanstva v nicejsko veroizpoved in postopoma prevzeli kulturo svojih hispano-rimskih podlo\xc5\xbenikov. Z zakonikom Liber iudiciorum, dokon\xc4\x8danim leta 654, so ukinili dolgoletno prakso razli\xc4\x8dne zakonodaje za Rimljane in Vizigote. Po odpravi zakonskih razlik so postali znani kot Hispani. V stoletju, ki je sledilo, so v regiji dominirali \xc5\xa1kofje in cerkveni zbori v Toledu. Dokumenti iz 7. stoletja so sorazmerno redki, zato je ta del zgodovine Vizigotov manj znan. Leta 711 ali 712 so na Iberski polotok vdrli Arabci in Berberi pod poveljstvom Tarika ibn Zijada in v bitki pri Gvadaleti porazili Vizigote. Kralj Roderik in veliko pripadnikov vizigotske elite je bilo ubitih in njihovo kraljestvo hitro propadlo. Gotska identiteta se je obdr\xc5\xbeala predvsem v Marci Hisp\xc3\xa1nici in Asturskem kraljestvu, ki ga je ustanovil vizigotski plemi\xc4\x8d Pelagij po zmagi nad Mavri v bitki pri Kovadongi (718 ali 722)._NEWLINE_Vizigoti so med svojo vladavino v Hispaniji zgradili ve\xc4\x8d cerkva, ki so se ohranile. Arheologi so v zadnjem \xc4\x8dasu odkrili tudi \xc5\xa1tevilne umetnine, med katerimi so najbolj slavne votivne krone in kri\xc5\xbei iz guarazarskega zaklada. Bili so tudi edini, ki so od propada Rimskega cesarstva do vzpona Karolingov v zahodni Evropi ustanavljali nova mesta. V \xc5\xa0paniji in na Portugalskem so se vse do danes ohranila \xc5\xa1tevilna vizigotska imena. Njihova najpomembnej\xc5\xa1a zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina je vsekakor zakonik Liber iudiciorum, ki je bil, med drugim, vse do poznega srednjega veka osnova za dvorne procedure v ve\xc4\x8djem delu kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega Iberskega polotoka.\n_START_SECTION_\nImena: Vesi, Ostrogoti, Tervingi, Grevtungi\n_START_PARAGRAPH_\nAnti\xc4\x8dni avtorji so gotska plemena imenovali Vesi (latinsko ime Vizigotov), Avstrogoti (latinsko ime Ostrogotov), Tervingi in Grevtungi. Ve\xc4\x8dina sodobnih strokovnjakov je zaklju\xc4\x8dila, da sta se za eno od plemen uporabljali imeni Vesi in Tervingi, za drugo pa imeni Ostrogoti in Grevtungi. Herwig Wolfram poudarja, da so se v primarnih virih ob\xc4\x8dasno uporabljala vsa \xc5\xa1tiri imena, na primer Gruthungi, Austrogothi, Tervingi in Visi, kadar so omenjali dve razli\xc4\x8dni plemeni pa so vedno uporabljali kombinaciji imen "Vesi in Ostrogoti" ali "Tervingi in Grevtungi" in nikoli kak\xc5\xa1ne druge kombinacije. Tak\xc5\xa1en zaklju\xc4\x8dek potrjuje tudi Jordanes, ki vizigotske (ve\xc5\xa1ke) kralje od Alarika I. do Alarika II. opredeljuje kot naslednike tervin\xc5\xa1kega kralja Atanarika, ostrogotske kralje od Teodorika Velikega do Teodahada pa kot naslednike grevtun\xc5\xa1kega kralja Ermanarika. Notitia Dignitatum v podatkih za  leta 388-391 ena\xc4\x8di Vese in Tervinge. _NEWLINE_Najzgodnej\xc5\xa1e omembe vseh \xc5\xa1tirih imen so iz pribli\xc5\xbeno istega obdobja. Tervingi so prvi\xc4\x8d omenjeni v hvalnici cesarja Maksimijana (vladal 285-305), ki je nastala leta 291 ali kmalu zatem, morda v Trierju 20. aprila 292, in jo obi\xc4\x8dajno pripisujejo Klavdiju Mamertinu. Hvalnica pravi, da so "Tervingi drugi del Gotov" (Tervingi pars alia Gothorum), ki so se zdru\xc5\xbeili s Tajfali, da bi skupaj napadli Vandale in Gepide. Ime Vandali je napa\xc4\x8dno in verjetno pomeni Viktohale, ker zgodovinar Evtropij okoli leta 360 poro\xc4\x8da, da so bili v Dakiji takrat naseljeni Tajfali,  Viktohali in Tervingi. Grevtunge prvi omenja Amijan Marcelin, ki je pisal ne prej kot leta 392 in morda po letu 395, v pripovedi o tervin\xc5\xa1kem poglavarju, ki je dokazano vladal \xc5\xbee leta 376. Prva znana uporaba imena Ostrogoti je v dokumentu iz Milana z datumom september 392. Klavdijan omenja, da so bili Ostrogoti skupaj z Grevtungi naseljeni v Frigiji._NEWLINE_Wolfram omenja, da sta bili Vesi in Ostrogoti imeni, ki sta ju plemeni uporabljali za bahav opis samih sebe, imeni Tervingi in Grevtungi pa sta bila geografska pojma, katera je eno od plemen uporabljalo za opis drugega. Tak\xc5\xa1na ugotovitev bi lahko pojasnila, zakaj sta se zadnji dve imeni prenehali uporabljati kmalu po letu 400,  ko so se Goti preselili zaradi vdora Hunov. Wolfram kot primer podobnega geografskega poimenovanja navaja Zosimov opis skupine ljudstev, ki so \xc5\xbeivela severno od Donave in so sama sebe imenovala Skiti, medtem ko so jih pripadniki plemen, ki so \xc5\xbeivela severno od reke Ister, imenovali Grevtungi. Wolfram je prepri\xc4\x8dan, da so bili ljudstvo, ki ga opisuje Zosim, Tervingi, ki se med vdorom Hunov niso umaknili na jug. Razli\xc4\x8dnih imena gotskih plemen so po preselitvi v Rimsko cesarstvo postopoma izginila. Zadnja omemba, da so se Goti, ki jim je vladal kralj v Toulousu, imeli za Vese, je v Avitovem panegiriku Sidonija Apolinarja 1. januarja 456._NEWLINE_Sodobni  strokovnjaki, predvsem Peter Heather, so ugotovili, da so se Vizigoti kot prepoznavna  samostojna skupina pojavili samo v Rimskem cesarstvu. Roger Collins je prepri\xc4\x8dan, da je vizigotska identiteta nastala po gotski vojni 376-382, ko se je mno\xc5\xbeica Tervingov, Grevtungov in drugih barbarskih plemen pod Alarikom I. zdru\xc5\xbeila v ve\xc4\x8detni\xc4\x8dne federate na vzhodnem Balkanu in zaradi ve\xc4\x8detni\xc4\x8dnosti ni mogla ve\xc4\x8d trditi, da so Tervingi._NEWLINE_Naziv Vizigoti si je v 6. stoletja izmislil Kasiodor, Rimljan v slu\xc5\xbebi Teodorika Velikega. Naziv se je nana\xc5\xa1al na "zahodne Gote" in se je ujemal z nazivom Ostrogoti za "vzhodne Gote". Geografska delitev Gotov je stvari poenostavila, politi\xc4\x8dna realnost pa je bila mnogo bolj zapletena. Kasiodor je poleg tega izraz Goti uporabljal samo za italske Ostrogote, katerim je slu\xc5\xbeil, geografski izraz Ostrogoti pa je rezerviral za galsko-hispanske Gote. Tak\xc5\xa1no delitev so privzeli tudi sami Vizigoti v komuniciranju z Bizantinskim cesarstvom in se je uporabljala \xc5\xa1e v 7. stoletju._NEWLINE_Poleg omenjenih je obstajalo \xc5\xa1e mnogo drugih imen. Germanski bizantinski in italski avtorji na primer so eno od obeh ljudstev imenovali Valagoti, se pravi "rimski Goti". V besedilu iz leta 469 so omenjeni tudi kot Alari\xc5\xa1ki Goti.\n_START_SECTION_\nEtimologija\n_START_PARAGRAPH_\nIme Tervingi bi lahko pomenilo "gozdni ljudje". To trditev podpirajo dokazi, da so se v obdobju pred naselitvijo Gotov ob \xc4\x8crnem morju in po njej za razlikovanje plemen, ki so \xc5\xbeivela severno od \xc4\x8crnega morja, obi\xc4\x8dajno uporabljali geografski deskriptorji. Imeni Tervingov\xe2\x80\x93Grevtungov iz obdobja pred koncem 3. stoletja zaradi pomanjkanja virov nista znani. Nekateri avtorji podpirajo trditev, da je ime Tervingi iz predpontskega odobja in morda skandinavskega izvora._NEWLINE_Historia Augusta, Klavdijan in Sidonij Apolinarij Vizigote imenujejo Vesi ali Visi. Beseda je gotska in pomeni "dobro", kar namiguje na "dobro ali cenjeno ljudstvo". Jordanes njihovo ime povezuje z reko, \xc4\x8deprav gre najverjetneje za ljudsko etimologijo ali legendo, podobno tisti o imenu Grevtungi. Ime Vizigoti si je izmislil Kasiodor, ki je zdru\xc5\xbeil imeni Visi in Goti v zmotnem prepri\xc4\x8danju, da to pomeni "zahodni Goti".\n_START_SECTION_\nZakonodaja\n_START_PARAGRAPH_\nVizigotski zakonik (forum judicum), ki je bil del aristokratskega ustnega izro\xc4\x8dila, so v zgodnjem 7. stoletju zapisali. Ohranila sta se dva rokopisa, ki sta shranjena v Escorialu. Zakonika sta bolj podrobna kot  sodobne ustave in razkrivata mnogo podrobnosti o vizigotski dru\xc5\xbebeni strukturi._NEWLINE_Eden od najve\xc4\x8djih prispevkov Vizigotov k dru\xc5\xbeinskemu pravu je za\xc5\xa1\xc4\x8dita lastni\xc5\xa1kih pravic poro\xc4\x8denih \xc5\xbeena, ki se je nadaljevala v \xc5\xa1panski in sedanji evropski zakonodaji.\n_START_SECTION_\nVera\n_START_PARAGRAPH_\nVizigoti so sprva prakticirali razli\xc4\x8dico germanskega mnogobo\xc5\xa1tva. V kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo so za\xc4\x8deli prestopati zelo zgodaj, verjetno zaradi misijonarskega delovanja arijanskega \xc5\xa1kofa svetega Vulfila (okoli 310-383), ki je bil Got ali vsaj delno Got ali pa je, morda kot su\xc5\xbeenj, odrasel med Goti. Vulfila je sestavil gotsko abecedo in v gotski jezik prevedel Sveto pismo, ki je prvi znani prevod v kak\xc5\xa1en "barbarski" jezik.  Codex Argenteus je kraljevi rokopis iz 6. stoletja, ki \xc5\xa1e vsebuje ve\xc4\x8dino evangelijev. Med germanskimi ljudstvi se je kljub temu, da so na tak ali druga\xc4\x8den na\xc4\x8din postopoma prestopala v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, trdno ohranilo mnogo elementov gotske predkr\xc5\xa1\xc4\x8danske kulture in starih verovanj,  zlasti v pode\xc5\xbeelskih in bolj odmaknjenih podro\xc4\x8djih. Do 5. stoletja, v katerem so Vizigoti postali pomemben \xc4\x8dinitelj v evropskih dogajanjih, je bila, vsaj elita, v celoti kr\xc5\xa1\xc4\x8danska. Podobno stanje je bilo tudi med Ostrogoti in Vandali._NEWLINE_Arijanstvo sta takratna katoli\xc5\xa1ka in pravoslavna cerkve obravnavali kot krivoverstvo, s \xc4\x8dimer sta naredili med Vizigoti in njihovimi katoli\xc5\xa1kimi podlo\xc5\xbeniki v Hispaniji globok prepad. Iberski Vizigoti so ostali arijanci do leta 589. Gotsko Sveto pismo se je o\xc4\x8ditno uporabljajo \xc5\xa1e naprej pribli\xc5\xbeno do leta 700. Besedilo so verjetno prilagodili trenutnim potrebam in iz njega odstranili nekatera besedila, za katera so domnevali, da so Arijeva, gotski jezik pa se je umaknil iz javne rabe._NEWLINE_Globoki sekta\xc5\xa1ki razkoli so bile tudi znotraj katoli\xc5\xa1kega prebivalstva polotoka.  Katoli\xc5\xa1ki uzurpator Magnus Maksim, ki je posku\xc5\xa1al dokazati svojo pravilno dr\xc5\xbeo do krivovercev,  je \xc5\xbee v predvizigotskem obdobju leta 385 zaradi krivoverstva mu\xc4\x8dil in usmrtil \xc5\xa1kofa Priscilijana iz \xc3\x81vile, ki je ustanovil skupino asketov. Preganjanje prisciljancev se je nadaljevalo tudi v naslednjih generacijah, vendar so jih v Hispaniji in Galiji izkoreninili \xc5\xa1ele v poznem 6. stoletju. Na samem za\xc4\x8detku pontifikata pape\xc5\xbea Leona I. v letih 444-447 je Turibij,  \xc5\xa1kof Astorge v Le\xc3\xb3nu, poslal v Rim dopis z opozorilom, da priscilijanstvo nikakor ni mrtvo, da so med \xc5\xa1tevilnimi  podporniki tudi \xc5\xa1kofje in prosil Sveti sede\xc5\xbe za pomo\xc4\x8d. Leon je ukrepal in \xc5\xa1kofom razposlal niz predlogov z zahtevo, da jih podpi\xc5\xa1ejo. Vsi \xc5\xa1kofje so jih podpisali. Prisciljanski \xc5\xa1kofje so se seveda obotavljali, vendar niso \xc5\xbeeleli izgubiti svojih \xc5\xa1kofij. Del kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih skupnosti na Iberskem polotoku s sprejetimi ukrepi in trdo politiko ni bil zadovoljen in je pozdravil prihod bolj strpnih arijanskih Vizigotov. Vizigotom se ni zdelo vredno, da bi se vme\xc5\xa1avali v spore med katoliki, vendar so bili zainteresirani za ohranitev dostojanstva in javnega reda. _NEWLINE_Arijanski Vizigoti so bili do judovstva in njegovih privr\xc5\xbeencev na splo\xc5\xa1no netolerantni. Judovske skupnosti, ki so v Rimskem cesarstvu in do neke mere tudi kasneje v pravoslavni bizantinski  provinci cvetele, so za\xc4\x8deli pod katoli\xc5\xa1kimi vizigotskimi kralji sistemati\xc4\x8dno preganjati.  Posledice niza cerkvenih zborov v Toledu (400-702) in ortodoksne kr\xc5\xa1\xc4\x8danske dr\xc5\xbeavne politike so bile prisilno pokristjanjanje Judov, prepoved obrezovanja in \xc5\xa1abata ter judovskih obredov in praznikov. Celo 7. stoletje so Jude bi\xc4\x8dali, ubijali in plenili njihovo premo\xc5\xbeenje, jih izjemno obdav\xc4\x8devali in jim prepovedovali trgovanje. Mnogi so pod prisilo prestopili v katoli\xc5\xa1ko vero, v zasebnem \xc5\xbeivljenju pa so \xc5\xa1e naprej \xc5\xbeiveli po judovskih postavah._NEWLINE_Leta 589 je kralj Rekared I. spreobrnil Vizigote v katolicizem. S pokristanjenjem vizigotskih kraljev je mo\xc4\x8d katoli\xc5\xa1kih \xc5\xa1kofov zrasla do te mere, da so si na \xc4\x8detrtem cerkvenem zboru v Toledu leta 633 prilastili pravico do izbire kralja med \xc4\x8dlani kraljeve dru\xc5\xbeine. Isti cerkveni zbor si je leta 633 prilastil \xc5\xa1e pravico vizigotskega plemstva do potrjevanja izvoljenega kralja in razglasil, da se morajo vsi Judje pokristjaniti.'