b'\n_START_ARTICLE_\nDragojila Milek\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je v dru\xc5\xbeini ni\xc5\xbejega uradnika na ljubljanskem magistratu Antonu in gospodinji Katarini Milek rojeni Laban. Kasneje se je dru\xc5\xbeina preselila v Ljubljano. Tu se je obiskovala \xc5\xa1olalo pri ur\xc5\xa1ulinkah, za u\xc4\x8diteljske izpite pa pripravljala na zavodu Julije Moosove. Za tiste \xc4\x8dase je bila zelo izobra\xc5\xbeena. Poleg nem\xc5\xa1\xc4\x8dine je govorila \xc5\xa1e  francoski in italijanski jezik. V Kobaridu je pri\xc5\xa1la kot prva u\xc4\x8diteljica jeseni 1872, ko je bil Simon Gregor\xc4\x8di\xc4\x8d tam kaplan. Bila je zelo prizadevna v \xc5\xa1oli in izven nje. Uvedla je pouk v \xc5\xbeenskih ro\xc4\x8dnih delih v \xc5\xa1oli in za odrasle, ob koncu leta prirejala razstave, organizirala manj\xc5\xa1a praznovanja in bo\xc5\xbei\xc4\x8dnico, ko so s pomo\xc4\x8djo krajanov pogostili in obdarovali otroke. Za cerkveno rabo je izdelovala predmete iz blaga in vodila \xc5\xbeenski cerkveni pevski zbor. Bila je tajnica kobari\xc5\xa1ke \xc4\x8ditalnice ter re\xc5\xbeiserka amaterske gledali\xc5\xa1ke skupine. S Simonom Gregor\xc4\x8di\xc4\x8dem, ki je bil vodja \xc4\x8ditalnice sta prirejala veselice (b\xc3\xa9sede) s petjem, deklamacijami in igrami. Bila je tudi pesni\xc5\xa1ko nadarjena._NEWLINE_Gregor\xc4\x8di\xc4\x8d je na\xc5\xa1el v njej sorodno du\xc5\xa1o. V obeh se je zbudilo ljubezensko hrepenenje, a sta kmalu spoznala, da je njuna ljubezen brezupna, saj na celibat ni bil obsojen samo on kot duhovnik, ampak tudi ona kot u\xc4\x8diteljica, ker bi s poroko izgubila slu\xc5\xbebo. Dekan Andrej Jek\xc5\xa1e je kot predstojnik modro ukrepal in Gregor\xc4\x8di\xc4\x8da so prestavili v Rihemberk (sedaj Branik). \xc4\x8custva ob lo\xc4\x8ditvi sta oba izpovedala v verzih: ona v pesmi Sloves, Gregor\xc4\x8di\xc4\x8d pa s kantato o \xc2\xbbplaninski ro\xc5\xbei\xc2\xab\xc2\xa0Ohrani Bog te v cveti!, ki jo je uglasbil Gustav Ipavec. Njej veljajo Gregor\xc4\x8di\xc4\x8deve pesmi: Cvete, cvete pomlad, Dobre starke umne glave, Enkrat te v \xc5\xbeivljenji sem videl samo, Kropiti te ne smem, Megla pade na ravnine, Ne zveni mi, Nikar, nikar se me ne boj, Stoji v planini vas in Ti meni svetlo solnce. _NEWLINE_V Kobaridu je slu\xc5\xbebovala do leta 1888. Dobro je poznala slovensko slovstvo. Naro\xc4\x8dena je bila na liste: Ljubljanski zvon, U\xc4\x8diteljski tovari\xc5\xa1, Popotnik (List za \xc5\xa1olo in dom), Vrtec (\xc4\x8casopis s podobami za slovensko mladost) in Zvon (Lepoznanski list, Dunaj) ter rusko Njivo. Za prispevke objavljene v Vrtcu je uporabljala psevdonim Petrovna, za Ljubljanski zvon pa \xc4\x8crnogorka. Sodelovala je tudi pri Popotniku (\xc4\x8crtica o preji in njeni obrtniji) ter v rokopisu pripravila knjigo \xc5\xbdenska ro\xc4\x8dna dela v ljudski \xc5\xa1oli. Nabirala je narodne pesmi in za Frana Erjavca ljudska imena za rastline. Ker je bila \xc5\xa1ibkega zdravja, je leta 1885 od\xc5\xa1la na dalj\xc5\xa1i bolni\xc5\xa1ki dopust in bila marca 1888 za\xc4\x8dasno upokojena, ob novem letu 1889 pa imenovana za u\xc4\x8diteljico v Podzemlju v Beli krajini. Tu je kmalu zbolela za tuberkulozo in umrla na domu svojih star\xc5\xa1ev. Za jetiko so \xc5\xbee prej umrli trije njeni bratje. Z Gregor\xc4\x8di\xc4\x8dem se je dopisovala tudi po lo\xc4\x8ditvi, a se pisma niso ohranila. Njegova pisma in mnogo njenih pesmi je uni\xc4\x8dila sestra Viktorija, vseeno pa je ostal en zvezek, ki ga hrani Narodna in univerzitetna knji\xc5\xbenica'