b'\n_START_ARTICLE_\nGiuseppe Piermarini\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPiermarini se je rodil v Foligno, takrat del pape\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave. Bil je Vanvitellijev sodelavec v Caserti, 1765-1769, ko je od\xc5\xa1el v Milano. Iz svoje milanske baze je reorganiziral Univerzo v Pavii (1770) in pala\xc4\x8do za Accademia di Scienze e Belle Lettere ali Accademia Virgiliana v Mantovi (1773), kjer je oblikoval tudi pro\xc4\x8delje sosednjega Teatro Bibiena. Zasnoval je notranjost dvorane Marije Terezije v Biblioteca Braidense v Milanu. _NEWLINE_S sklepom Habsbur\xc5\xbeanov ga je trajno namestil milanski nadvojvoda in mu naro\xc4\x8dil rekonstrukcijo vojvodske pala\xc4\x8de pri sosednji stolnici kot ustrezno mesto za stalno prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de in izgradnjo popolnoma de\xc5\xbeelnega novega sede\xc5\xbea v bli\xc5\xbeini Monze._NEWLINE_Za kraljevo pala\xc4\x8do v Milanu se je Piermarini uspe\xc5\xa1no izogniti konkurenci bogato gotske stolnice pred svojo trezno klasicisti\xc4\x8dno fasado (1773-80) in ustvaril Piazzetta Reale, kot del svojih urbanisti\xc4\x8dnih projektov v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du mesta. Za Kraljevo vilo v Monzi (1776 dalje) je zaporedoma prilagajal spremembe iz prvotne vile za u\xc5\xbeitek, v sede\xc5\xbe dvora. Leta 1779 je bil Piermarini uradno imenovan za cesarskega arhitekta, katerega polo\xc5\xbeaj je v resnici zasedal \xc5\xbee ve\xc4\x8d let. V ve\xc4\x8d zaporednih letih so z rekonstrukcijami spremenili notranjost operne hi\xc5\xa1e Teatro alla Scala, tako da le splo\xc5\xa1ni Piermarinijev tloris in njegova fasada tisto, kar je ostalo od njegovega oblikovanja._NEWLINE_Piermarinijevo manj\xc5\xa1e delo v Milanu sta tudi Pala\xc4\x8da Greppi (1772-1778) in Pala\xc4\x8da Belgioioso (1772-1781). Pri Parabiagu, mu je njegov prijatelj in uspe\xc5\xa1ni mizar Giuseppe Maggiolini, naro\xc4\x8dil postaviti novo fasado za Chiesa Prepositurale dei Santi Gervasio e Protasio (1780). Prav tako je zasnoval Villo Tittoni Traversi._NEWLINE_Leta 1798 se je vrnil v rodni Foligno, kjer je opravil nekaj sprememb v Duomo in pripravil projekt za Cappella del Sacramento v cerkvi San Lorenzo v Spellu. Med njegovimi u\xc4\x8denci je bil Giacomo Albertolli, ne\xc4\x8dak Piermarinijevega sodelavca pri \xc5\xa1tukaturni dekoraciji pala\xc4\x8d, Giocondo Albertollija. Giacomo ga je nasledil kot profesor arhitekture na Akademiji Brera.  Umrl je v Folignu leta 1808.'