b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Benedikt IV.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Benedikt IV. je bil sin Rimljana po imenu Mammalo (Mammolo, Mammalus). V mrli\xc5\xa1kem epigramu je uporabljen nazim "generis decus", kar izra\xc5\xbea visok dru\xc5\xbebeni polo\xc5\xbeaj. _NEWLINE_Zgodovinar iz 10. stoletja Flodoard, ki ga ozna\xc4\x8di kot \xc2\xbbVelikega\xc2\xab, omenja njegovo plemenito rojstvo in splo\xc5\xa1no velikodu\xc5\xa1nost. Postal je duhovnik in lateranski kanonik.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nBenedikta so izvolili za pape\xc5\xbea \xc5\xbee nekaj dni po smrti Janeza IX., najbr\xc5\xbe 1. februarja 900; obstaja podatek, da je bil posve\xc4\x8den in ustoli\xc4\x8den \xc5\xa1est dni pozneje. Izvoljen je bil vsekakor brez cesarske potrditve in verjetno pod vplivom tuskulanske \xe2\x80\x93 Teofilaktove stranke \xe2\x80\x93 pred 26. julijem 900, kot naslednik Janeza IX., ki je umrl najbr\xc5\xbe januarja 900. Malo po prevzetju slu\xc5\xbebe je sklical v Lateranu cerkveni zbor. Znano je, da je odobraval Formozova posve\xc4\x8denja, saj je tudi njega posvetil taisti pape\xc5\xbe, ki na Mrli\xc5\xa1kem zboru \xc5\xa1e po smrti ni mogel najti po\xc4\x8ditka, ampak so njegovo truplo obsodili, oskrunili in vrgli v Tibero. Povezal se je z nasprotniki kralja Berengarja, ker se je nadejal, da bodo vzpostavili red in mir v Rimu Francozi. Zato je kronal mladega provan\xc5\xa1kega kralja Ludvika \xc5\xbdalostnega za svetorimskega cesarja. _NEWLINE__NEWLINE_Benedikt IV. je zasedel prestol apostola Petra v izredno te\xc5\xbeavnem trenutku tako za pape\xc5\xa1tvo kot za kraljestvo. Rimska sinoda iz 898 je zopet potrdila na\xc4\x8delo, naj bodo na pape\xc5\xa1kih volitvah in posve\xc4\x8denju navzo\xc4\x8di cesarski poslanci, ki bodo jam\xc4\x8dili javni red in varovali osebo izvoljenca. Ko je Janeza IX. nasledil Benedikt IV., tega na\xc4\x8dela ni bilo mo\xc5\xbeno izvajati, saj je tedaj trajalo brezvladje na cesarskem tronu za\xc4\x8den\xc5\xa1i z nenadno Lambertovo smrtjo 15. oktobra 898. _NEWLINE__NEWLINE_Ne obstaja nikakr\xc5\xa1no poro\xc4\x8dilo o neredih ob \xc4\x8dasu pape\xc5\xa1kega nasledstva; vendar negotovost glede datuma za\xc4\x8detka novega pontifikata prepre\xc4\x8duje ugotovitev, kaj se je pravzaprav godilo. Pape\xc5\xa1ki seznami pripisujejo Benediktu IV. razli\xc4\x8dno dol\xc5\xbeino vladanja: tako postavljajo posve\xc4\x8denje med januar, za\xc4\x8detek februarja, pa vse do maja 900. Podobne negotovosti pa vladajo tudi glede dol\xc5\xbeine pape\xc5\xbeevanja njegovega predhodnika Janeza IX.: po enih je vladal od januarja 898 do januarja 900 (Duchesne), po drugih pa od aprila 898 do maja 900 (Jaff\xc3\xa9-L\xc3\xb6wenfeld). Potemtakem ni mogo\xc4\x8de ugotoviti, ali je nasledstvo potekalo nemoteno, ali pa je \xe2\x80\x93 zaradi morebitne nekajmese\xc4\x8dne sedisvakance \xe2\x80\x93 bilo spremljano z neredi. Gotovo je le, da je tudi novi pape\xc5\xbe bil naklonjen Formozu, saj je od njega prejel tudi posve\xc4\x8denje. To spri\xc4\x8duje Auxilijev spis, ki pravi, da je bil Benedikt IV. de ordinatione papae Formosi, de ordinatione quam papa Formosus instituit.\n_START_SECTION_\nUrejevanje evropskih razmer\n_START_PARAGRAPH_\nKolikor je bil pape\xc5\xbeev polo\xc5\xbeaj v Rimu neugleden, toliko bolj je bil gotov v drugih de\xc5\xbeelah. To lahko sklepamo iz Benediktovega odnosa do Francoskega kraljestva. Od zgodovinarja Folcwina iz Lobbesa  zvemo, da je pape\xc5\xbe izob\xc4\x8dil podanika flandrijskega grofa Baldovina II., nekega Winedmarja (Winedmaro, Guinemar), ki je 17. junija 900 okrutno umoril nad\xc5\xa1kofa Reimsa Folka (Foulques); \xc5\xa1kof se mu je zameril, ker je osem let nasprotoval podelitvi v nadarbino opatijo St. Bertin in Saint-Vaast. To zvemo iz pisma, ki ga je tedaj napisal Benedikt IV. francoskim \xc5\xa1kofom, \xc4\x8de\xc5\xa1 da naj obsodijo bogoskrunsko hudodelstvo. _NEWLINE__NEWLINE_Dvoje od treh pape\xc5\xbeevih ohranjenih pisem se nana\xc5\xa1a na urejanje francoskih \xc5\xa1kofij. Ta dogodek dokazuje po eni strani, da je pape\xc5\xbe nadaljeval usmerjenost Formoza in Janeza IX., po drugi strani pa, da so francoski \xc5\xa1kofje spo\xc5\xa1tovali pape\xc5\xa1ko prvenstvo kljub italijanskim zmedenim razmeram. _NEWLINE__NEWLINE_Tudi za Nem\xc5\xa1ko kraljestvo nam ostaja za to obdobje pri\xc4\x8devanje o spo\xc5\xa1tovanju do pape\xc5\xbea, kakr\xc5\xa1no je vladalo \xc5\xa1e od Bonifacijevih \xc4\x8dasov. Opat Fulde Hugo se je obrnil na pape\xc5\xbea Benedikta IV. - podobno kot njegova prednika Teoton 857 in Sigehard 875 na Benedikta III.  in na Janeza VIII. -, da bi dosegla potrditev predpravic tega pomembnega samostana. Benedikt je pismo napisal 18. maja 901; njegov prepis pa hranijo v Fuldi kot edino tovrstno listino, ki nam je ostala od tega pape\xc5\xbea.\n_START_SECTION_\nFrancoski cesar\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 901 je za cesarja kronal Ludvika III. iz Provanse, ki pa se je iz Italije moral kmalu umakniti pred kraljem Berengarjem Furlanskim. Najverjetneje so Benedikta odstranili prav Berengarjevi prista\xc5\xa1i. Pape\xc5\xa1tvu je grozilo, da se bo potopilo v vrtincu razdivjanih strankarskih bojev.\n_START_SECTION_\nMuslimanska \xe2\x80\x93 tur\xc5\xa1ka nevarnost\n_START_PARAGRAPH_\nLahko se prepri\xc4\x8damo samo z enim primerom, da Benedikt ni ostal ravnodu\xc5\xa1en do bole\xc4\x8dih stisk kristjanov na vzhodu ob navalu nevernikov, in da je tudi med njimi ohranil sede\xc5\xbe sv. Petra velik ugled: o tem govori zadnje njegovo pismo od treh ohranjenih. To bi moralo biti povezano z neko priporo\xc4\x8dilno okro\xc5\xbenico, od katere nam je ostalo latinsko besedilo, brez datuma. Jeruzalemski patriarh Elija III.  je pisal \xc5\xa1kofom, duhovnikom, igumanom, kraljem, grofom in vesoljnemu pravovernemu kr\xc5\xa1\xc4\x8danskemu ljudstvu. Spodbuja jih, naj vsakdo doda svoj osebni prispevek \xc5\xa1kofu beguncu iz Amazeje v Kapadociji Malacenu, ki hodi okrog, da bi zbral denar, ki je potreben za odkup tridesetih svojih menihov, ki trpijo v tur\xc5\xa1kih je\xc4\x8dah. Drugi so raje pretrpeli smrt, ko da bi pohodili kri\xc5\xbe. Tudi Malacen je padel v tur\xc5\xa1ke roke, pa je moral za svoj odkup pla\xc4\x8dati 120 bizancev, ki jih je poslal patriarh zanj in \xc5\xa1e za enega njegovih menihov, zbran od viri pholichristi (ljudje, ki ljubijo Kristusa). Pobegli vladika se je oglasil tudi pri pape\xc5\xbeu in mu gotovo dal prebrati ganljivo priporo\xc4\x8dilo jeruzalemskega patriarha. Tako je Benedikt IV. napisal okro\xc5\xbenico brez datuma, namenjeno omnibus episcopis seu archiepiscopis necnon abbatibus atque comitibus seu iudicibus, verum etiam et universis orthodoxis christianae fidei cultoribus". Obve\xc5\xa1\xc4\x8da jih o teh usodnih dogodkih in jih spodbuja, naj jih dobrohotno sprejmejo, jih pogostijo in jim pomagajo ter jih spremljajo, da bodo lahko hodili od mesta do mesta zdravi in varni, ne da bi trpeli rope ali nadlegovanja, ti begunci, "pro amore Dei et reverentia principum apostolorum Petri et Pauli, ad cuius limina isti pervenerunt"._NEWLINE__NEWLINE_Pismo govori o Saracenih, ne o Turkih, ki so bili ljudstvo \xc5\xbeive\xc4\x8de okoli Kaspijskega jezera in torej rasa razli\xc4\x8dna od arabske. Zamenjava ne presene\xc4\x8da. Gotovo v Rimu in tudi na celem Zahodu na splo\xc5\xa1no niso imeli jasne predstave o narodnostnih razlikah pri nevernikih, ki so pusto\xc5\xa1ili s svojimi roparskimi pohodi oddaljene kr\xc5\xa1\xc4\x8danske armensko- anatolijske predele; ime Saraceni pa je bilo zadosti znano in je kot tako napravilo globlji vtis od Turkov.'