b'\n_START_ARTICLE_\nAvgust III. Poljski\n_START_SECTION_\nMladostno obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nFriderik Avgust II. je bil edini legitimni sin sa\xc5\xa1kega volilnega kneza Avgusta Mo\xc4\x8dnega; njegova mati je bila Christiane Eberhardine von Brandenburg-Bayreuth. Bil je popolno nasprotje svojega dinami\xc4\x8dnega o\xc4\x8deta. Politika ga je dolgo\xc4\x8dasila, raje je hodil na lov, obiskoval opero ali se ukvarjal s svojo obse\xc5\xbeno zbirko umetnin. V pri\xc4\x8dakovanju, da bo nasledil o\xc4\x8deta, je leta 1712 prestopil v katoli\xc5\xa1ko vero, kar je povzro\xc4\x8dilo nelagodje med protestantskim sa\xc5\xa1kim plemstvom. Leta 1719 se je poro\xc4\x8dil z Marijo Josepho, h\xc4\x8derko cesarja Jo\xc5\xbeefa I.; veliko se je posve\xc4\x8dal dru\xc5\xbeini._NEWLINE_Leta 1733 je kot sa\xc5\xa1ki volilni knez nasledil o\xc4\x8deta. Vladanje je prepustil svojemu prvemu ministru, grofu Heinrichu von Br\xc3\xbchlu (*1700, \xe2\x80\xa01763).\n_START_SECTION_\nPridobitev vladarskega prestola v Poljski-Litvi\n_START_PARAGRAPH_\nFrancoska diplomacija, ki ni mogla pozabiti poraza svojega kandidata na volitvah poljskega kralja leta 1697, je v Republiki in njenem parlamentu (sejmu) skrbno pripravljala kandidaturo svojega kandidata. To je bil Stanis\xc5\x82aw Leszczy\xc5\x84ski, leta 1704 (med nordijsko vojno) od \xc5\xa0vedov vsiljeni protikralj Avgustu Mo\xc4\x8dnemu. Leta 1719 so mu Francozi dali azil v Alzaciji. Leta 1725 so njegovo 22-letno h\xc4\x8derko Marijo poro\xc4\x8dili s 15-letnim francoskim kraljem Ludvikom XV. Francozi so Stanis\xc5\x82awovo kandidaturo podpirali z velikimi vsotami denarja. Kljub temu poljsko plemstvo njegovi kandidaturi sprva ni bilo naklonjeno._NEWLINE_Leta 1732 so Rusija, Avstrija in Prusija podpisale pogodbo (pogodba treh \xc4\x8drnih orlov), s katero so izklju\xc4\x8dile tako kandidaturo sa\xc5\xa1kega kot francoskega kandidata in se izrekle za nevtralno kandidaturo kakega od "Pjastov" oziroma za portugalskega infanta. A Friderik Avgust II. je po o\xc4\x8detovi smrti (1733) pridobil naklonjenost ruske carice Ane tako, da je njenemu ljubimcu Bironu obljubil kurlandsko kne\xc5\xbeevino, naklonjenost cesarja Karla VI. pa tako, da je priznal pragmati\xc4\x8dno sankcijo iz leta 1713, ki je zagotavljala Mariji Tereziji nasledstvo po o\xc4\x8detu v vseh habsbur\xc5\xa1kih pokrajinah. Tako sta Avstrija in Rusija spremenili svoji stali\xc5\xa1\xc4\x8di in podprli sa\xc5\xa1ko kandidaturo. Podpora tujcu je poenotila dotlej neenotno poljsko plemstvo, ki je septembra 1733 na sejmu v Var\xc5\xa1avi z veliko ve\xc4\x8dino izvolilo Leszczy\xc5\x84skega za poljskega kralja._NEWLINE_V odgovor sta sa\xc5\xa1ka in ruska vojska vkorakali na Poljsko. Leszczy\xc5\x84ski se je umaknil v Gdansk. Pe\xc5\xa1\xc4\x8dica secionistov je pod za\xc5\xa1\xc4\x8dito ruske vojske v Var\xc5\xa1avi "izvolila" za poljskega kralja sa\xc5\xa1kega volilnega kneza. Francija, \xc5\xa0panija in Savoja so, pod pretvezo da branijo poljsko svobodno elekcijo, napovedale Avstriji vojno. Simboli\xc4\x8dna francoska pomo\xc4\x8d po morju ni niti pri\xc5\xa1la do Gdanska, ko so ga Rusi \xc5\xbee osvojili. Leszczy\xc5\x84ski se je zatekel v Prusijo._NEWLINE_Tako imenovana poljska nasledstvena vojna (1733-35) je dejansko potekala v Porenju in Italiji, kjer so vojskujo\xc4\x8de se strani sku\xc5\xa1ale re\xc5\xa1iti nekatera vpra\xc5\xa1anja, ki so ostala nedore\xc4\x8dena v \xc5\xa1panski nasledstveni vojni. Vojna se je kon\xc4\x8dala oktobra 1735 s premirjem, ki je kasneje obveljalo kot mir. Leszczy\xc5\x84ski je do smrti ohranil naslov poljskega kralja in dobil v fevd lotarin\xc5\xa1ko kne\xc5\xbeevino, ki je postala dota francoske kraljice Marije. Friderika Avgusta II. so vsi priznali za poljskega kralja Avgusta III. Kronan je bil \xc5\xbee leta 1734 v Krakovu; pacifikacijski sejm v Var\xc5\xa1avi je leta 1736 normaliziral razmere v Republiki.\n_START_SECTION_\nZunanje zadeve\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu vladanja Avgusta III. na ozemlju Republike ni bilo vojn, nenehno pa so potekale v njeni sose\xc5\xa1\xc4\x8dini. Ni se \xc5\xa1e kon\xc4\x8dala poljska nasledstvena vojna, ko so se za\xc4\x8dele sovra\xc5\xbenosti med Rusijo in Avstrijo na eni in Tur\xc4\x8dijo na drugi strani (1735-39). Sledila je prva \xc5\xa1lezijska vojna (1740-42), ta pa se je prepletala z rusko-\xc5\xa1vedsko vojno (1741-43). V letih 1744-48 je bila na obrobju velike avstrijske nasledstvene vojne (1740-48) druga \xc5\xa1lezijska vojna. Naposled je po sedmih mirnih letih vzplamtela sedemletna vojna (1756-63). Sa\xc5\xa1ka je bila zaradi svojega geografskega polo\xc5\xbeaja prisiljena sodelovati v obeh \xc5\xa1lezijskih vojnah in v sedemletni vojni. V Sa\xc5\xa1ko so dvakrat vdrli Prusi; Poljska-Litva je ostala nevtralna, toda vojskujo\xc4\x8de se dr\xc5\xbeave te nevtralnosti niso spo\xc5\xa1tovale. Za rusko armado je pot na nem\xc5\xa1ko boji\xc5\xa1\xc4\x8de peljala preko Poljske. Zlasti med sedemletno vojno so se ruski vojaki za dolgo nastanili na Pomorjanskem. Tedaj je na Poljsko velikokrat vdirala pruska vojska, nekajkrat tudi avstrijska. Poljaki so zaman protestirali zoper tak\xc5\xa1ne kr\xc5\xa1itve ozemeljske nedotakljivosti. _NEWLINE_V \xc5\xa1lezijskih vojnah je pruski kralj Friderik II. leta 1740 priklju\xc4\x8dil svoji dr\xc5\xbeavi (prej avstrijsko) \xc5\xa0lezijo. S tem je dobil nadzor nad celotno zahodno mejo Poljske. Pruska aneksija je tudi kon\xc4\x8dala cerkveno suverenost metropolije v Gnieznu nad \xc5\xa0lezijo. Aneksija je Hohenzollerjem prinesla bogato de\xc5\xbeelo s 1,5 milijona prebivalcev in je bila klju\xc4\x8dna za razvoj njihove vladavine v velesilo._NEWLINE_Ker je bila poljska dru\xc5\xbeba pacifisti\xc4\x8dna in naklonjena demilitarizaciji, Republika ni imela vojske, ki bi bila dovolj mo\xc4\x8dna, da bi jo lahko branila pred sosedi. Vendar je njena voja\xc5\xa1ka naravnanost ustrezala tudi sosedam, ki so bdele nad njeno nevtralnostjo in budno pazile, da se katera med njimi nebi raz\xc5\xa1irila na ra\xc4\x8dun Republike. Tako se je samodejno ustvarilo stanje ve\xc4\x8dstranskih ravnote\xc5\xbenih vplivov, ki je Republiki od leta 1716 zagotavljalo dolgo obdobje miru, ki je blagodejno vplivalo na gospodarsko obnovo de\xc5\xbeele.\n_START_SECTION_\nNotranje zadeve Republike\n_START_PARAGRAPH_\nSa\xc5\xa1ki prvi minister Heinrich von Br\xc3\xbchl, ki je vladal namesto Avgusta III., je svoje posle v Republiki prepu\xc5\xa1\xc4\x8dal bratoma Czartoryski (Micha\xc5\x82 in August) in njunemu svaku Stanis\xc5\x82awu Poniatowskemu (skupaj so jih na Poljskem imenovali "familija"); ti so imeli vrsto let glavno besedo pri dodeljevanju vakanc (izpraznjenih slu\xc5\xbebenih mest) in so si s tem utrjevali polo\xc5\xbeaj napram starej\xc5\xa1im velikim plemi\xc5\xa1kim rodbinam, med katerimi so bili vodilni Potocki._NEWLINE_Od pacifikacijskega sejma (1736) ni bilo parlamentarnega zasedanja, ki ne bi bilo blokirano. Politi\xc4\x8dne stranke so opustile misel, da bi mogle po tej poti karkoli izpeljati in so svoj strankarski boj osredoto\xc4\x8dile na tribunale. Posegi v sodstvo, ki so ga hoteli obvladati za poravnavanje strankarskih ra\xc4\x8dunov, so pripeljali do globoke degradacije politi\xc4\x8dnega \xc5\xbeivljenja. Po letu 1750 je sa\xc5\xa1ki prvi minister prepustil podeljevanje vakanc svojemu zetu Jerzyju Mniszechu. Po njegovi zaslugi se je dvor zbli\xc5\xbeal s Potockimi. V tem \xc4\x8dasu je postalo politi\xc4\x8dno \xc5\xbeivljenje na Poljskem popolnoma brezobli\xc4\x8dno; Republika, prakti\xc4\x8dno brez kralja in sejma, je postala konglomerat posvetnih in cerkvenih latifundijev ter gra\xc5\xa1\xc4\x8dinskih posestev. Kronika dogodkov, ki so zbujali zanimanje, je bila omejena na pravne \xc5\xa1kandale, velike sodne procese, imenovanja dostojanstvenikov, verske sve\xc4\x8danosti, na poroke in od srede 18. stoletja vse pogostej\xc5\xa1e zakonske lo\xc4\x8ditve velika\xc5\xa1ev, pa \xc5\xa1e na cene \xc5\xbeita. V evropski politi\xc4\x8dni slovar je pri\xc5\xa1el pojem "poljska anarhija".\n_START_SECTION_\nZadnja leta vladanja Avgusta III.\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu med avstrijsko nasledstveno in sedemletno vojno, ko so se politi\xc4\x8dna zavezni\xc5\xa1tva v Evropi preme\xc5\xa1ala, so se Habsbur\xc5\xbeani in Burboni povezali proti skupnemu sovra\xc5\xbeniku, pruskemu kralju Frideriku II. Francoski kralj Ludvik XV. je poro\xc4\x8dil svojega sina-prestolonaslednika Ludvika (\xe2\x80\xa01765) s sa\xc5\xa1ko princeso Marijo Josepho in se izrekel za sa\xc5\xa1ko nasledstvo na Poljskem. Pozicijo Wettincev v Republiki so sku\xc5\xa1ali utrditi tako, da so ob soglasju ruske carice Elizabete postavili Karla Christiana, sina Avgusta III., na mesto vojvode Kurlandije in Semigalije (1758). To pa je bila poteza, ki je dokon\xc4\x8dno prepri\xc4\x8dala (sedaj kralju sovra\xc5\xbene) Czartoryske in Poniatowske, ki so tudi sami pogledovali po kraljevem prestolu, da je treba v ureditev Republike vpeljati spremembe. Pri tem jih je podpiral tudi velik del vse bolj ksenofobne \xc5\xa1lahte, ki je sa\xc5\xa1kemu vodstvu naprtila tudi krivdo za gospodarsko stisko, ki je med sedemletno vojno nastala zaradi razvrednotenja poljskega denarja_NEWLINE_Velike spremembe v zunanjih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah je prineslo leto 1762, ko je v januarju umrla carica Elizabeta. Njen naslednik, car Peter III., po o\xc4\x8detu Nemec iz dinastije Holstein-Gottorp, je bil obo\xc5\xbeevalec Friderika II. in je z njim sklenil zvezo. Njuna pogajanja o Poljski je prekinil dr\xc5\xbeavni udar Katarine II. (julij 1762). Katarina Frideriku ni bila brezpogojno naklonjena, vedela pa je, da svojih na\xc4\x8drtov v zvezi s Poljsko ne bo mogla izpeljati brez njegovega sodelovanja. Sankt Peterburg in Berlin sta tako sodelovala pri vseh naslednjih posegih na Poljsko. Za za\xc4\x8detek je ruska vojska iz Kurlandije izgnala Avgustovega sina Karla Christiana in postavila na njegovo mesto spet Birona._NEWLINE_Po smrti Avgusta III. je Katarina II., po dogovoru s Friderikom II., omogo\xc4\x8dila dvaintridesetletnemu Stanis\xc5\x82awu Poniatowskemu (sinu Stanis\xc5\x82awa Poniatowskega, \xe2\x80\xa01762), da je kot njen varovanec zasedel poljski prestol; nadel si je ime Stanislav II. Avgust.'