b'\n_START_ARTICLE_\nSvetozar Borojevi\xc4\x87 von Bojna\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v pravoslavni dru\xc5\xbeini kraji\xc5\xa1ni\xc5\xa1kega \xc4\x8dastnika,  kot Svetozar Borojevi\xc4\x87, vendar je bil njegov priimek pozneje obi\xc4\x8dajno zapisan kot Boroevi\xc4\x87. Njegov o\xc4\x8de Adam in mati Stana, rojena pl. Kovarba\xc5\xa1i\xc4\x87, sta takrat \xc5\xbeivela v vasi Umeti\xc4\x87. Ko je dobil plemi\xc5\xa1ki naslov, je dobil pravico do \xc4\x8dastnega imena in si je izbral Bojna, ki naj bi bilo ime njegovega rojstnega kraja, hkrati pa je tudi hrva\xc5\xa1ki izraz za bataljon. Od leta 1902 naprej je bil uradno imenovan Svetozar Boroevi\xc4\x87 von Bojna oziroma ker je bil ogrski plemi\xc4\x8d de Bojna.\n_START_SECTION_\nVoja\xc5\xa1ka kariera\n_START_PARAGRAPH_\nKo je bil star 10 let, je od\xc5\xa1el na voja\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo v Sremsko Kamenico pri Petrovaradinu; tu je bil od 1. septembra 1866 do konca avgusta 1869. Nato je bil poslan v voja\xc5\xa1ko nadrealko v Kiseg (Ogrska), kjer je bil od 1. septembra 1869 do 1. septembra 1872._NEWLINE_Voja\xc5\xa1ko kariero je za\xc4\x8del leta 1872 kot naslovni \xc4\x8detovodja v 52. pehotnem polku (P\xc3\xa9cs). Novembra 1872 je pri\xc5\xa1el v kadetnico v \xc5\xa1tajerski Gradec, ki jo je kon\xc4\x8dal 1874 in se nato septembra istega leta vrnil v svoj polk._NEWLINE_Leta 1878 je sodeloval pri okupaciji Bosne in Hercegovine. Zaradi dobrega slu\xc5\xbeenja in njegovih sposobnosti je bil jeseni 1882 poslan na vojno \xc5\xa1olo (nem\xc5\xa1ko Kriegsschule), ki jo je kon\xc4\x8dal leta 1884 kot general\xc5\xa1tabni \xc4\x8dastnik._NEWLINE_Leta 1887 je postal predavatelj na Terezijanski voja\xc5\xa1ki akademiji (Dunajsko Novo mesto), kjer je do 1891 predaval taktiko, voja\xc5\xa1ko organizacijo in vojno zgodovino. Nato je postal na\xc4\x8delnik \xc5\xa1taba 19. pehotne divizije, nato pa \xc5\xa1e v 18. in 27. pehotni diviziji._NEWLINE_Oktobra 1895 je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v operativni oddelek poveljstva 6. korpusa. Nato je postal poveljnik 3. bataljona 17. pehotnega polka. Junija 1898 je postal na\xc4\x8delnik \xc5\xa1taba 8. korpusa. Leta 1902 je bil odlikovan z redom \xc5\xbeelezne krone 3. stopnje, na katerega se je vezal tudi plemi\xc5\xa1ki stan._NEWLINE_Maja 1904 je postal poveljnik 14. pehotnega polka, kar je opravljal do julija 1907, ko je postal poveljnik VII. voja\xc5\xa1kega okro\xc5\xbeja Honveda (tako je postal poveljnik hrva\xc5\xa1kega domobranstva); to dol\xc5\xbenost je opravljal do leta 1912. 1913 je prevzel dol\xc5\xbenost poveljnika 6. korpusa, ki je bil nastanjen v Ko\xc5\xa1icah. Istega leta je postal tudi \xc4\x8dastni polkovnik 51. pehotnega polka, ki je od takrat nosil njegovo ime._NEWLINE_Ob pri\xc4\x8detku prve svetovne vojne je bil s svojim korpusom v Galiciji, kjer ga je vodil med bitkama pri Zamoscu in pri Komarowu. Septembra je prevzel poveljstvo 3. armade, ki je bila zadol\xc5\xbeena za varovanje Karpatov in s katero je v za\xc4\x8detku oktobra istega leta osvojil trdnjavo Przemysl in tako za\xc4\x8dasno zmanj\xc5\xa1al pritisk na svoje enote. Te so do marca 1915 uspe\xc5\xa1no dr\xc5\xbeale fronto, nato pa so se morale pod pritiskom ruske vojske umakniti do Budimpe\xc5\xa1te in Bratislave, kjer so ob okrepitvah uspele ustaviti ruski prodor. Z nem\xc5\xa1ko 11. armado in avstrijsko 4. armado so nato izvedli skupno ofenzivo in ponovno zasedli Przemysl, \xc4\x8desar pa Borojevi\xc4\x87 ni do\xc4\x8dakal. _NEWLINE_27. maja 1915 je postal poveljnik 5. armade, ki je bila name\xc5\xa1\xc4\x8dena na italijanski meji. Borojevi\xc4\x87 se je odlo\xc4\x8dil, da bo poskusil ustaviti Italijane \xc5\xbee na So\xc4\x8di, \xc4\x8deprav so drugi predlagali obrambno linijo na reki Savi in vzhodnem robu Ljubljanske kotline. Borojevi\xc4\x87 ni pristal na predlog avstrijskega feldmar\xc5\xa1ala Franza Conrada von H\xc3\xb6tzendorfa, ki je predlagal, naj se avstro-ogrska vojska umakne in prepusti Italijanom ve\xc4\x8dji del dana\xc5\xa1nje Slovenije. Borojevi\xc4\x87 je takrat trdil, da bodo Slovenci zagrizeno branili svojo domovino in ustavili napredovanje Italijanov. To stali\xc5\xa1\xc4\x8de je upo\xc5\xa1teval cesar Franc Jo\xc5\xbeef in Borojevi\xc4\x87a postavil za poveljnika celotne so\xc5\xa1ke fronte. S svojimi enotami je Borojevi\xc4\x87 uspe\xc5\xa1no odbil enajst italijanskih ofenziv, kar mu je prineslo neuradni naziv \xc2\xbbSo\xc5\xa1ki vitez\xc2\xab, med vojaki pa je imel priljubljeni poveljnik naziv \xc2\xbbNa\xc5\xa1 Sveto\xc2\xab. Za zasluge je bil 1. maja 1916 povi\xc5\xa1an v generalpolkovnika, 23. avgusta 1917 pa je postal poveljnik jugozahodne fronte, ki so jo kasneje preimenovali v Armadno skupino Borojevi\xc4\x87. 1. februarja 1918 je postal feldmar\xc5\xa1al, podelili pa so mu tudi vrsto visokih voja\xc5\xa1kih odlikovanj, med drugim tudi Voja\xc5\xa1ki red Marije Terezije. 6. avgusta 1915 ga je \xc5\xbeupan Ljubljane Ivan Tav\xc4\x8dar predlagal za \xc4\x8dastnega me\xc5\xa1\xc4\x8dana, kar je ob\xc4\x8dinski svet potrdil. (1919 mu je bil naziv iz nejasnih razlogov odvzet in potem leta 2009 vrnjen)_NEWLINE_Avgusta 1917 je postal poveljnik armadne skupine, ki je zdru\xc5\xbeevala 1. in 2. so\xc5\xa1ko armado. Istega leta je postal tudi \xc4\x8dastni doktor Zagreb\xc5\xa1ke univerze._NEWLINE_Po neuspehu zadnje avstro-ogrske ofenzive na Piavi je bila morala vojakov na dnu, vrstili so se upori, dezerterstva, primanjkovalo je tako hrane kot oro\xc5\xbeja. Hkrati je dr\xc5\xbeava pospe\xc5\xa1eno razpadala, vendar je Borojevi\xc4\x87u uspevalo \xc5\xa1e nekaj \xc4\x8dasa zadr\xc5\xbeevati Italijane, ki so 24. oktobra spro\xc5\xbeili veliko, zadnjo ofenzivo. Ve\xc4\x8ddnevno dr\xc5\xbeanje fronte s katere so se mad\xc5\xbearski, hrva\xc5\xa1ki in \xc4\x8de\xc5\xa1ki ( \xc4\x8cehi so ravno sredi ofenzive, 28. oktobra, kot prvi razglasili neodvisnost) polki umikali, je bilo neverjetno dejanje. Fronta je zdr\xc5\xbeala do novembra 1918, ko so morale avstro-ogrske enote zapustiti polo\xc5\xbeaje in se umakniti do Tilmenta. Decembra, po porazu Avstro-Ogrske, je Borojevi\xc4\x87 odstopil s polo\xc5\xbeaja. Umaknil se je v Vrbo ob Vrbskem jezeru. Ob nastanku dr\xc5\xbeave SHS je bil vrhovni poveljnik, ki je nadziral zdaj biv\xc5\xa1o avstro-ogrsko vojsko v Sloveniji. Pri tem je pri\xc5\xa1lo do napetosti, tako da mu je zagreb\xc5\xa1ko Narodno vije\xc4\x87e prepovedalo vstop v Dr\xc5\xbeavo SHS, zaradi \xc4\x8desar je preostanek \xc5\xbeivljenja pre\xc5\xbeivel v Celovcu._NEWLINE_Novembra 1918 so v Dravi pri Mariboru na\xc5\xa1li truplo njegovega sina, ki se je utopil dobra dva tedna prej; smrt ga je zelo prizadela. Uradno poro\xc4\x8dilo je navedlo, da je umrl za posledicami v bolni\xc5\xa1nici v Celovcu, kjer so ga tudi pokopali. Po neuradnih vesteh pa je storil samomor v bli\xc5\xbenjem jezeru. Istega leta so ga odkopali in ga 21. oktobra 1920 ponovno pokopali na dunajskem glavnem pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du.\n_START_SECTION_\nEpilog\n_START_PARAGRAPH_\nBorojevi\xc4\x87 je do konca ostal zvest monarhiji kateri je tako dolgo slu\xc5\xbeil. Tik pred njenim razpadom je v brzojavki cesarju predlagal vkorakanje na Dunaj z namenom za\xc5\xa1\xc4\x8dititi dr\xc5\xbeavo za kar, da ima pripravljene zanesljive \xc4\x8dete, \xc4\x8desar pa le-ta ni sprejel. Po koncu vojne je izjavil, da je bila njegova najte\xc5\xbeja vojna naloga kon\xc4\x8danje napada in umik nazaj \xc4\x8dez Piavo, ki ga je cesar ukazal navkljub obetom po nadaljnjem prodiranju skozi obrambo Italijanov v juniju 1918, za \xc4\x8dasa njegove zadnje ofenzive. Kljub vsemu je nalogo izvedel zelo uspe\xc5\xa1no in vzpostavil novo, trdno fronto. _NEWLINE_Na pogrebu, ki se ga je sicer udele\xc5\xbeilo ve\xc4\x8d tiso\xc4\x8d ljudi, so mu voja\xc5\xa1ke \xc4\x8dasti izkazali le \xc4\x8dlani zavezni\xc5\xa1ke komisije za nadzor koro\xc5\xa1kega plebiscita, medtem ko so mu ostali obrnili hrbet: Avstrija se mu je odrekla, iz Zagreba je \xc5\xbee prej dobil obvestilo da je neza\xc5\xbeeljen, le tedaj \xc5\xbee nekdanji cesar je iz izgnanstva poslal venec in pla\xc4\x8dal grob svojemu nekdaj tako zvestemu \xc4\x8dastniku.'