b'\n_START_ARTICLE_\nCelica ubijalka\n_START_PARAGRAPH_\nCelice ubijalke (tudi samo ubijalke), citotoksi\xc4\x8dni limfociti ali celice T CD8 so podvrsta limfocitov, podobnih limfocitom T. Odgovorne so za celi\xc4\x8dno imunost, ker raztapljajo antigensko tuje celice. Na svoji povr\xc5\xa1ini izra\xc5\xbeajo glikoprotein CD8. Pri diferenciaciji iz naivnih limfocitov T CD8 do aktiviranih celic ubijalk je praviloma potrebna pomo\xc4\x8d celic pomagalk (celice CD4).\n_START_SECTION_\nAktivacija\n_START_PARAGRAPH_\nZ bakterijami, virusi ali zajedavci oku\xc5\xbeene telesne celice izra\xc5\xbeajo tuje antigenske peptide, ki jih prepoznajo celice ubijalke. Celica ubijalka na vsaki celici najprej prepozna poglavitni histokompatibilnostni kompleks HLA (MHC I) in se prek nje pove\xc5\xbee s celico. \xc5\xa0ele po tej vezavi celica ubijalka s svojim antigenskim receptorjem (TCR) lahko prepozna tuj peptid, ki se nahaja v molekulskem kompleksu MHC I. \xc4\x8ce celica ubijalka prepozna antigenski peptid, se v njej aktivirajo geni za sitezo receptorjev za interlevkin-2 (IL-2). V primeru, da je v okolici celice ubijalke dovolj\xc5\xa1nja koncentracija IL-2, se le-ta ve\xc5\xbee na receptorje na celici ubijalki in spodbudi, da se iz nje sprosti vsebina iz citotoksi\xc4\x8dnih zrn proti tar\xc4\x8dni celici, ki vsebuje tuje peptide. Citotoksi\xc4\x8dna zrna vsebujejo encime in druge citotoksi\xc4\x8dne snovi, ki uni\xc4\x8dijo napadene celice. Med temi citotoksi\xc4\x8dnimi snovmi je tudi beljakovina perforin, ki po vezavi na membrano napadene celice povzro\xc4\x8di v njej kanale, ki poru\xc5\xa1ijo ionsko ravnovesje v napadeni celici.'