b'\n_START_ARTICLE_\nP\xc5\xa1enica\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nGenetsko je p\xc5\xa1enica ena najbolj zapletenih vzgojenih \xc5\xbeitaric. Nekatere vrste so diploidne z dvema garniturama kromosomov, nekatere  pa so poliploidne. Tako obstajajo tetraploidne sorte s \xc5\xa1tirimi pari kromosomov, pa tudi heksaploidne s \xc5\xa1estimi pari, kar se odra\xc5\xbea v njihovi raznolikosti in neizra\xc5\xbeenih genskih lastnostih. P\xc5\xa1enica je zna\xc4\x8dilna predstavnica pravih \xc5\xbeit!\n_START_SECTION_\nZrno\n_START_PARAGRAPH_\nZrno je splo\xc5\xa1\xc4\x8dene pakro\xc5\xbene oblike; lo\xc4\x8dimo jaj\xc4\x8dasto, narobe jaj\xc4\x8dasto in elipti\xc4\x8dno razli\xc4\x8dico. Vzdol\xc5\xbe celotne trebu\xc5\xa1ne strani poteka vdrta brazda, na drugi strani je pri dnu pod lupino kal\xc4\x8dek. Zgornji del zrna je odla\xc4\x8den in se zato imenuje bradica. Ozimna p\xc5\xa1enica ima navadno dalj\xc5\xa1e dla\xc4\x8dice kot jara. Dla\xc4\x8dice izra\xc5\xa1\xc4\x8dajo iz zgornje plasti lupine, povrhnjice (epidermis). Lupina lahko zavzema do 15\xc2\xa0% mase zrna. Sledi ve\xc4\x8d plasti: epikarp, endokarp, testa, episperm. Epidermis, epikarp in endokarp tvori s testo zra\xc5\xa1\xc4\x8den perikarp. Omenjene plasti varujejo notranjost pred neugodnimi razmerami, tu pa so tudi nalo\xc5\xbeena barvila (med zorenjem tudi klorofil). Po barvi je zrno lahko belo, rde\xc4\x8de, rde\xc4\x8derjavo ali sivorjavo. Oblika in barva sta dedni lastnosti, vendar odvisni od gnojenja, koli\xc4\x8dine padavin in toplote.  V notranjosti zrna sta meljak (endosperm) in kal\xc4\x8dek - obmo\xc4\x8dje njunega stika imenujemo \xc5\xa1\xc4\x8ditek (scutellum). Meljak je obdan z eno-, redkeje dve- ali triceli\xc4\x8dno plastjo, imenovano alevron, razen ob \xc5\xa1\xc4\x8ditku, kjer ga ni. Sestavljajo ga pravilno kockaste celice, ki so zaradi obilice encimov zelo pomembne med kaljenjem. So bogate z beljakovinami (do 80\xc2\xa0%), predvsem globulini in albumini, ma\xc5\xa1\xc4\x8dobami (do 12\xc2\xa0%) in rudninami (K, Mg, Ca) - ta del se ob mletju za belo moko zavr\xc5\xbee kot otrob. Proti notranjosti zrna se pove\xc4\x8duje dele\xc5\xbe parenhimskih celic, zalo\xc5\xbeenih s \xc5\xa1krobom, postajajo tudi ve\xc4\x8dje in bolj nepravilnih oblik; vsebujejo 78-84\xc2\xa0% \xc5\xa1kroba, 8-14\xc2\xa0% beljakovin in 1\xc2\xa0% ma\xc5\xa1\xc4\x8dob. _NEWLINE_Masa kal\xc4\x8dka glede na celotno zrno je 2,5-5\xc2\xa0%. Ob kaljenju se hranilne snovi do kal\xc4\x8dka dovajajo prek \xc5\xa1\xc4\x8ditka, ki vsebuje \xc5\xa1e 15\xc2\xa0% ma\xc5\xa1\xc4\x8dob. Med obema zasnovama je na zgornji strani kal\xc4\x8dka prano\xc5\xbenica (coleoptila), ki varuje prvi pravi list in stebelni vr\xc5\xa1i\xc4\x8dek, na spodnji pa prakoreninska prano\xc5\xbenica (coleoriza), ki varuje prakorenino (radicula). _NEWLINE_ P\xc5\xa1eni\xc4\x8dno zrno (caryopsis) botani\xc4\x8dno ni seme, ampak zaprt enosemenski plod. Zrelo zrno v celoti odpade z rastline, se pa njegove lastnosti na tej stopnji med vrstami razlikujejo. Novej\xc5\xa1e vrste p\xc5\xa1enice odpadejo brez plev, zato tako zrno imenujemo golec.\n_START_SECTION_\nKorenine\n_START_PARAGRAPH_\nZa p\xc5\xa1enico so zna\xc4\x8dilne \xc5\xa1opaste in na\xc4\x8deloma ne globoke korenine, odvisno pa\xc4\x8d od vrste in strukture tal. Ok. 20 dni po vzniku \xc5\xbee dose\xc5\xbeejo globino 30 cm, ki kasneje predstavlja mejo, do katere je zajeto 50\xc2\xa0% mase korenin; tanj\xc5\xa1e korenine in koreninski laski pa dose\xc5\xbeejo tudi 2 m globine. \xc5\xa0opasti koreninski sistem je posledica posebne razrasti: vsaka p\xc5\xa1eni\xc4\x8dna bil ima ve\xc4\x8d posameznih korenin s kratkimi stranskimi koreninicami, a iz enega zrna zraste ve\xc4\x8d povezanih bili. Poseben prepoznavni znak pri odrasli p\xc5\xa1enici je, da lo\xc4\x8dimo seminalne ali prvotne in adventivne ali drugotne korenine. Iz koreni\xc4\x8dice prvotno zrasle prakorenine (navadno jih je do 6, ena glavna in do 5 stranskih, so tem mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e in gostej\xc5\xa1e, tem ve\xc4\x8dje je zrno) namre\xc4\x8d rastlino preskrbuje le do oblikovanja podzemnega odebeljenega in razvejajo\xc4\x8dega se dela prabili - razrasti\xc5\xa1\xc4\x8da, iz katerega potlej po\xc5\xbeenejo nove, mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e drugotne korenine, prakorenina pa v rasti zastane. Drugotne korenine rastejo iz interkalarnega meristema \xc4\x8dlenkov bili in predrejo listno no\xc5\xbenico tik nad kolencem (nodus), zato jih imenujemo tudi nodalne korenine. Zanje je zna\xc4\x8dilna bujna rast. Pri jesenski setvi \xc5\xbee v jeseni predstavljajo 50\xc2\xa0% koreninske mase, in \xc4\x8deprav jih pozimi ve\xc4\x8dina odmre, se spomladi obnovijo hitreje kot prvotne korenine, ki mraz sicer bolje prena\xc5\xa1ajo oz. jih celo spodbuja k rasti. Ob ugodnih razmerah drugotne korenine nehajo rasti \xc5\xa1ele po cvetenju, ob pomanjkanju vode in hranil pa \xc5\xbee prej ali pa jih njihova rast okrnjena. Pomanjkanje kalija zmanj\xc5\xa1a razvejenost obeh vrst korenin, pomanjkanje du\xc5\xa1ika pa jih \xc5\xa1e izrazito podalj\xc5\xa1a; pomanjkanje fosforja vpliva na pove\xc4\x8danje razvejenosti in skraj\xc5\xa1anje korenin. Prvotne korenine rastejo v globino, drugotne pa vodoravno in se \xc5\xa1ele kasneje usmerijo navzdol, zato najmlaj\xc5\xa1e drugotne korenine rastejo samo v vodoravni smeri. Drugotne korenine prese\xc5\xbeejo globino prvotnih, v povpre\xc4\x8dju segajo 1\xe2\x80\x931,5 m globoko in do 0,5 m okoli bili. Ta prostor si delijo z razli\xc4\x8dnimi pleveli, ki v za\xc4\x8detni stopnji lahko rastejo bolj agresivno (npr. njivska gorju\xc5\xa1ica). Ocenjuje se, da ima p\xc5\xa1enica absorpcijsko povr\xc5\xa1ino nad 600 m2.\n_START_SECTION_\nBil\n_START_PARAGRAPH_\nTo je tanko stebelce z jasnimim odebeljenimi oja\xc4\x8ditvami - kolenci. Odseki med kolenci so \xc4\x8dlenki. Notranjost stebla zapolnjuje str\xc5\xbeen, vendar le v kolencih, \xc4\x8dlenki so votli (str\xc5\xbeenova votlina). Nad zemljo je do 7 kolenc, pod zemljo, kjer so \xc4\x8dlenki dolgi le nekaj milimetrov, pa do 9. Dol\xc5\xbeina \xc4\x8dlenkov se pove\xc4\x8duje od spodaj navzgor. Rast je interkalarna, torej v vsakem \xc4\x8dlenku, vendar ni v vseh enako hitra, spro\xc5\xbei se \xc5\xa1e \xc5\xa1ele, ko \xc4\x8dlenek zrase do ok. polovice kon\xc4\x8dne dol\xc5\xbeine.\n_START_SECTION_\nList\n_START_PARAGRAPH_\nList sestavljajo \xc5\xa1tirje glavni deli: listna no\xc5\xbenica, dve u\xc5\xa1esci (auriculae), dva jezi\xc4\x8dka (ligula) in listna ploskev (lamina). Listna no\xc5\xbenica je tako kot list udele\xc5\xbeena pri fotosintezi, hkrati pa list varuje in mu slu\xc5\xbei kot opora, da se ne pole\xc5\xbee. Ko prano\xc5\xbenica predre zemljo, se odpre in omogo\xc4\x8di majhnemu zvitemu listu, da se nemoteno razvija. Iz no\xc5\xbenice tega lista se razvije nov list, kar se nadaljuje do pojava \xc4\x8detrtega ali petega lista. Tik ob no\xc5\xbenici sta zna\xc4\x8dilna u\xc5\xa1esce in jezi\xc4\x8dek, ki pa sta navadno brez klorofila. U\xc5\xa1esca so lahko vijoli\xc4\x8dasto obarvana in dlakava, vsaj do cvetenja, potem dla\xc4\x8dice odpadejo. Jezi\xc4\x8dek je velik in grobo nazob\xc4\x8dan. _NEWLINE_Listna ploskev je suli\xc4\x8dasta in vzporedno \xc5\xbeilna, dolga je do 60 cm, \xc5\xa1iroka pa do 1,5 cm. Povrhnjica je iz podolgovatih celic, ki so na zunanji strani prepojene s kutinom, lahko tudi vo\xc5\xa1\xc4\x8deno poprhnjene. Vosek zadr\xc5\xbeuje izmenjavo snovi in je odvisen od vremena in sortnih lastnosti. Med celicami povrhnjice so \xc5\xa1e celice listnih dla\xc4\x8dic in podol\xc5\xbene listne re\xc5\xbee (stomata), katerih gostota je 60\xe2\x80\x9370 mm2. _NEWLINE__NEWLINE_Mezofil p\xc5\xa1enice sestavljajo tri celi\xc4\x8dne plasti; \xc4\x8deprav p\xc5\xa1enica sodi med rastline C3, nima tako izrazitega stebri\xc4\x8dastega in gobastega tkiva kot druge trave. _NEWLINE__NEWLINE_Za klasenje so redko pomembni ve\xc4\x8d kot trije listi. Najpomembnej\xc5\xa1i je zgornji list (ang. flag leaf), ki prispeva 40\xc2\xa0% asimilatov v zrnju in ima najdalj\xc5\xa1o \xc5\xbeivljenjsko dobo (do dva meseca). Pridelek je odvisen od oblike in lege listov: novej\xc5\xa1e sorte imajo praviloma kraj\xc5\xa1e liste. Indeks listne povr\xc5\xa1ine (ILP) pri jari p\xc5\xa1enici zna\xc5\xa1a 7, pri ozimni 9; najve\xc4\x8dji je med klasenjem, kasneje se za\xc4\x8dno listi su\xc5\xa1iti. Trajnost listov je sicer odvisna tudi od gnojenja (predvsem z du\xc5\xa1ikom), gostote rastlin, sortnih lastnosti, talnih in podnebnih razmer ter na\xc4\x8dina pridelovanja.\n_START_SECTION_\nKlas\n_START_PARAGRAPH_\nKlas tvorijo enostavna socvetja, imenovana klaski, ki jih nosi klasno vreteno (rachis). Le-to je preoblikovana bil s kratkimi \xc4\x8dlenki, dolgimi 0,5-1,5 cm. Pri kratko\xc4\x8dlenem klasnem vretenu govorimo o zbitem (densum), pri dolgo\xc4\x8dlenem pa o redkem klasu (laxum). Dol\xc5\xbeina \xc4\x8dlenka je dedna in je pri heksaploidni p\xc5\xa1enici (Triticum aestivum) tudi podlaga za botani\xc4\x8dno sistematizacijo (npr. Triticum aestivum var. compactum)._NEWLINE__NEWLINE_\xc5\xa0tevilo klaskov v klasu je pomembno merilo, saj mo\xc4\x8dno vpliva na koli\xc4\x8dino pridelka. Sorte z manj kot 18 klaski na klas veljajo za slabe. Med jugoslovanskimi sortami z mnogo klaski spadajo jugoslavija, una, pitoma, angle\xc5\xa1ke sorte norman, talent, marris huntsman pa imajo v povpre\xc4\x8dju celo 22\xe2\x80\x9324 klaskov. Poleg genetskih danosti na \xc5\xa1tevilo klaskov in cvetov v njih vplivajo \xc5\xa1e podnebne in talne razmere ter intenzivnost pridelave. Na enem klasku je po 4\xe2\x80\x937 cvetov, najve\xc4\x8d v srednjem delu, vendar je plodno le 2\xe2\x80\x934. \xc4\x8ce da p\xc5\xa1enica na klasek ve\xc4\x8d zrn, so ta zelo drobna. Klaskovo vreteno (rachilla) se za\xc4\x8dne na spodnji strani z ogrinjalnima plevama (glumae), potem si izmenjaje sledijo cvetovi (proti vrhu tudi neplodni) s predplevo in krovno plevo. Ogrinjalni plevi imata na koncu prepoznavni obliki ramo in zob\xc4\x8dek; razlikujemo tri oblike rame: pove\xc5\xa1eno, dvignjeno in ravno. Cvet sestavljajo trije pra\xc5\xa1niki (andreceum) in pesti\xc4\x8d (gyneceum). Le-ta je enopredalna plodnica (monokarpel), ki se prek vratov (stylum) podalj\xc5\xa1uje v dve razvejeni brazdi (vsaka ima 80\xe2\x80\x93100 peresastih vej). Na dnu pesti\xc4\x8da je luskica ali me\xc5\xa1i\xc4\x8dek (lodicula), ki je pomembna pri odpiranju cveta in se kasneje ohrani kot pegica na plevah. Krovna pleva se lahko podalj\xc5\xa1a v reso ali osino. Rese so gosto posejane z listnimi re\xc5\xbeami in imajo pri nekaterih vrstah velik pomen: pri trdi p\xc5\xa1enici (Triticum durum var. durum) povr\xc5\xa1ina res presega povr\xc5\xa1ino zgornjega lista. Ker se zaradi res pove\xc4\x8da te\xc5\xbea klasa, pove\xc4\x8dajo mo\xc5\xbenost poleganja, a hkrati rastlino varujejo pred pticami, srnami in divjadjo nasploh. \xc4\x8ceprav je v obi\xc4\x8dajnih razmerah njihova fotosintetska dejavnost za zrna zanemarljiva, ob su\xc5\xa1ah, boleznih listov in napadih \xc5\xbeitnega strga\xc4\x8da prispevajo celo do 70\xc2\xa0% asimilatov v zrnju. Klas sam z lastno fotosintezo proizvede kar 40\xc2\xa0% asimilatov v zrnju. Skupna masa zrn z enega klasa je ok. 1 g._NEWLINE_Glede na dol\xc5\xbeino res lo\xc4\x8dujemo tri oblike p\xc5\xa1enice oz. njihovega klasa: r\xc3\xa9snica ali osinka ima izrazito dolge in pogoste rese, \xc4\x8dopka ima kraj\xc5\xa1e rese do 2 cm, le v vrhnji tretjini klasa, golica pa r\xc3\xa9s nima.\n_START_SECTION_\nRazmno\xc5\xbeevanje\n_START_PARAGRAPH_\nOplodnja se navadno zgodi \xc5\xa1e v zaprtem cvetu.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1a najdbi\xc5\xa1\xc4\x8da p\xc5\xa1enice izvirajo iz \xc4\x8dasa med 7800-5200 pr. n. \xc5\xa1t. S tem je p\xc5\xa1enica za je\xc4\x8dmenom druga najstarej\xc5\xa1a vrsta udoma\xc4\x8denega \xc5\xbeita. Najnovej\xc5\xa1e raziskave so pokazale, da so p\xc5\xa1enico najprej udoma\xc4\x8dili v jugovzhodni Tur\xc4\x8diji, to pa naj bi se zgodilo \xc5\xbee okoli 9000 let pr. n. \xc5\xa1t.\n_START_SECTION_\nPodnebje\n_START_PARAGRAPH_\nGlede potrebe po toploti p\xc5\xa1enica velja za skromno rastlino: vsota toplotnih stopinj za p\xc5\xa1enico je 2000\xc2\xa0\xc2\xb0C. Potreba po toploti je odvisna od faze rasti: kali \xc5\xbee nad 0\xc2\xa0\xc2\xb0C, optimalno sicer pri 25\xc2\xa0\xc2\xb0C; za razvoj od kolen\xc4\x8denja do zorenja potrebuje vsaj 5\xc2\xa0\xc2\xb0C, najbolje 18\xe2\x80\x9322\xc2\xa0\xc2\xb0C. Ve\xc4\x8dji ko je dele\xc5\xbe suhe snovi in sladkorjev, bolj je odporna na mraz in pozebo, ki ju v splo\xc5\xa1nem dobro prena\xc5\xa1a,   zlasti \xc4\x8de se podnebje ohlaja zlo\xc5\xbeno. Nihanje temperature, mraz z vetrom ali nenadni padec temperature po \xe2\x80\x93 15\xc2\xa0\xc2\xb0C  uni\xc4\x8dijo neodporne sorte, \xc4\x8de jih ne varuje sneg. Ker se dele\xc5\xbe suhe snovi jeseni pove\xc4\x8duje (zgo\xc5\xa1\xc4\x8danje citoplazme) in je najvi\xc5\xa1ji zgodaj pozimi, je p\xc5\xa1enica bolj ob\xc4\x8dutljiva na zgodnjejesensko in pomladansko pozebo. Nabreklo in kale\xc4\x8de seme zdr\xc5\xbei \xe2\x80\x9313\xc2\xa0\xc2\xb0C, \xc4\x8de je talna vla\xc5\xbenost pod 60\xc2\xa0%; vzklila in razra\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8da se ozimna p\xc5\xa1enica tudi brez sne\xc5\xbene odeje prenese \xe2\x80\x9320\xc2\xa0\xc2\xb0C (pokrita z vsaj 15 cm debelo plastjo snega \xc5\xa1e ve\xc4\x8d), jara \xe2\x80\x9310\xc2\xa0\xc2\xb0C, med kolen\xc4\x8denjem pa \xe2\x80\x935\xc2\xa0\xc2\xb0C. Odpornost na mraz ni stati\xc4\x8dna in je mo\xc4\x8dno povezana s kaljenjem \xe2\x80\x93 v za kaljenje neugodnih razmerah so prizadete tudi na\xc4\x8deloma odporne sorte. \xc4\x8ceprav nekatere jare sorte mraz kar dobro prena\xc5\xa1ajo in jih v krajih z milimi zimami sejejo \xc5\xbee januarja ali februarja, na\xc4\x8deloma p\xc5\xa1enica golomraze zime prena\xc5\xa1a slab\xc5\xa1e kot r\xc5\xbe; slabo vzklila zrna in manj bujne sorte bolje prena\xc5\xa1ajo mraz kot rastlinice z 2\xe2\x80\x933 listki. Prav zaradi manj\xc5\xa1e bujnosti v primerjavi z r\xc5\xbejo in ozimnim je\xc4\x8dmenom ji debela sne\xc5\xbena odeja prizadane manj \xc5\xa1kode. Ob toplih in vla\xc5\xbenih pomladih se pove\xc4\x8da nevarnost plesni in rje, zato so primernej\xc5\xa1e suhe pomlade \xe2\x80\x93 tedaj postane zrnje bolj kleno, vendar v Sloveniji vsaka pomladna su\xc5\xa1a, dalj\xc5\xa1a od 10 dni, skraj\xc5\xa1a rastno dobo. Visoke temperature p\xc5\xa1enica dobro prena\xc5\xa1a le, \xc4\x8de sta zemlja in zrak vla\xc5\xbena. Temperatura nad 30\xc2\xa0\xc2\xb0C med cvetenjem povzro\xc4\x8di jalove cvetove, nad 28\xc2\xa0\xc2\xb0C pri nizki zra\xc4\x8dni vlagi pa med plenjanjem in zorenjem privede do toplotnega udara, zrnje se zgrban\xc4\x8di in celice v njem pri\xc4\x8dno odmirati. Ob ugodni vla\xc5\xbenosti in strujanju toplega zraka (veter) p\xc5\xa1enica zdr\xc5\xbei tudi do 40\xc2\xa0\xc2\xb0C, saj se transpiracija iz listov in semen ne pove\xc4\x8da znatno. \xc5\xa0koda toplotnega udara je najve\xc4\x8dja v zgodnjih stopnjah zorenja: \xc4\x8de je rastlina prizadeta v zgodnji mle\xc4\x8dni zrelosti, se pridelek zmanj\xc5\xa1a do 50\xc2\xa0%, \xc4\x8de v sredini do 20\xc2\xa0%, \xc4\x8de pa konec mle\xc4\x8dne zrelosti ali v za\xc4\x8detku vo\xc5\xa1\xc4\x8dene, so izgube razmeroma majhne. _NEWLINE_Tudi potrebe po vodi so odvisne od faze rasti; v povpre\xc4\x8dju je transpiracijski koeficient za p\xc5\xa1enico 400\xe2\x80\x93500.  Zaradi manj\xc5\xa1e bujnosti v primerjavi z r\xc5\xbejo in je\xc4\x8dmenom potrebuje manj kisika, zato ji vla\xc5\xbena tla v hladnih mesecih ne \xc5\xa1kodujejo toliko kot omenjenima \xc5\xbeitoma.  P\xc5\xa1enico gojijo na obmo\xc4\x8djih s povpre\xc4\x8dnimi letnimi padavinami 250\xe2\x80\x931750 mm, najintenzivneje pa 500\xe2\x80\x93700 mm, \xc4\x8de so le primerno razporejene, torej spomladi, ko se kolen\xc4\x8di in klasi. \xc4\x8ce v tem \xc4\x8dasu nastopi su\xc5\xa1a, rastlina zakrni v rasti in ima jalove cvetove. Ob zorenju se mora koli\xc4\x8dina padavin ob\xc4\x8dutno zmanj\xc5\xa1ati, sicer se podalj\xc5\xa1a rastna doba, poslab\xc5\xa1a kakovost zrnja, p\xc5\xa1enica pogosto polega.             _NEWLINE_Pira je manj zahtevna kot navadna p\xc5\xa1enica in uspeva tudi v hladnej\xc5\xa1ih goratih obmo\xc4\x8djih (Avstrija, Nem\xc4\x8dija), za trdo p\xc5\xa1enico pa je primernej\xc5\xa1e suho podnebje, saj v vla\xc5\xbenem zaradi podalj\xc5\xa1anja bili polega.\n_START_SECTION_\nTla\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc5\xa1enica (tako ozimna kot jara) je izmed vseh \xc5\xbeit najbolj ob\xc4\x8dutljiva na kakovost prsti in je po zahtevnosti podobna pesi: uspeva le v globokih, rodovitnih in mrvi\xc4\x8dastih tleh, bogatih s humusom (1,5\xe2\x80\x932\xc2\xa0%, bolj ko je su\xc5\xa1no podnebje, ve\xc4\x8dji mora biti dele\xc5\xbe humusa) in kalcijem, ki dobro zadr\xc5\xbeujejo vlago (koloidna prst); te\xc5\xbeka, glinasta, mokra, pe\xc5\xa1\xc4\x8dena, plitva ali iz\xc4\x8drpana tla so za gojenje neprimerna, razen ob znatnem posegu \xc4\x8dloveka, da ji izbolj\xc5\xa1a strukturo in koli\xc4\x8dino hranil. Tla, primerna za gojenje p\xc5\xa1enice, so t. i. p\xc5\xa1eni\xc4\x8dna tla: \xc4\x8drnica (\xc4\x8dernozem), aluvialna tla (a ne v stiku z vodo), rjava tla (karbonatna ali delno zaglejena). Prijajo ji nevtralna ali rahlo alkalna tla, ob sodobnih postopkih uspeva tudi v rahlo kislih tleh (ne pod pH = 5).  Orje se srednje globoko (18\xe2\x80\x9322 cm); \xc4\x8drnic ni treba orati, razen po dalj\xc5\xa1i su\xc5\xa1i, ko zaradi izhlapevanja talne vode naraste koncentracija kovinskih ionov pod povr\xc5\xa1jem.\n_START_SECTION_\nKolobar\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc5\xa1enica se goji v kolobarju, kot monokultura daje do 10\xc2\xa0% manj\xc5\xa1i pridelek, zahteva pa globlje oranje in obilnej\xc5\xa1e gnojenje. Seje se jo za listanko ali okopavino, najbolje za zgodnjimi sortami, ki se s polja umaknejo najkasneje do konca septembra: krompir, oljne kri\xc5\xbenice (repna ogr\xc5\xa1\xc4\x8dica, oljna repica), pesa, debelozrnate stro\xc4\x8dnice (fi\xc5\xbeol, lupina, gra\xc5\xa1ica, tudi grah). Koruza mora biti dobro pognojena, da se njeni ostanki v zemlji prej razgradijo in p\xc5\xa1enici ne primanjkuje hranil; tako koruza kot krompir morata biti zgodaj pospravljena s polja, saj za seboj pu\xc5\xa1\xc4\x8data za p\xc5\xa1enico prerahlo zemljo, ki se mora \xc5\xa1e ule\xc5\xbeati. Koruznico je najbolje zaorati v zemljo. V su\xc5\xa1nem podnebju je dvopolje koruza-p\xc5\xa1enica primernej\xc5\xa1e, ker koruza dozori prej, paziti pa je treba, da triazinski herbicidi (gesaprim 50, atrapin 50), namenjeni zatiranju plevela med koruzo, ne zavrejo kaljenja p\xc5\xa1enice. Primerna prehodna rastlina je tudi enoletna detelja, zlasti semenska (vendar ne lucerna), ki pa jo nekateri strokovnjaki odsvetujejo, ker po njej te\xc5\xbee odmerjamo koli\xc4\x8dino du\xc5\xa1i\xc4\x8dnih gnojil (ne vemo, koliko du\xc5\xa1ika se je vezalo v tla), hkrati pa prst ni enotna, ampak preslegasta in razrita zaradi mnogih \xc5\xa1kodljivcev v detelji\xc5\xa1\xc4\x8du (strune, mi\xc5\xa1i).\n_START_SECTION_\nGnojenje\n_START_PARAGRAPH_\nPri intenzivnem gojenju moramo p\xc5\xa1enici v vseh fazah rasti zagotoviti zadostno koli\xc4\x8dino hranil, predvsem du\xc5\xa1ik, fosfor, kalij, drugih hranil je navadno v prsti dovolj. Koli\xc4\x8dina potrebnih hranil je odvisna od sorte in agroekolo\xc5\xa1kih razmer (tal in na\xc4\x8dina obdelave), vendar v splo\xc5\xa1nem velja, da za 1 ha p\xc5\xa1enice potrebujemo 90\xe2\x80\x93120 kg N, 90\xe2\x80\x93120 P\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x85 in 80\xe2\x80\x93100 kg K\xe2\x82\x82O, torej N\xc2\xa0: P\xc2\xa0: K v razmerju 1\xc2\xa0: 1\xc2\xa0: 0,9.  Ve\xc4\x8d gnojimo visokorodne in nizke sorte ter v su\xc5\xa1nih razmerah. Najmanj hranil p\xc5\xa1enica potrebuje pozimi, spomladi pa potrebe nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo do cvetenja, ko se potrebe po du\xc5\xa1iku in fosforju ustalijo, po kaliju in kalciju pa zmanj\xc5\xa1ajo. Do tega trenutka je privzemanje hranil iz zemlje ve\xc4\x8dje kot prirast suhe snovi, z natekanjem zrna pa se stanje obrne in hranila tedaj iz listov potujejo v klas._NEWLINE_P\xc5\xa1enice ne gnojimo neposredno s  hlevskim gnojem, ker tedaj rada pole\xc5\xbee, jo pa navadno sejemo v s hlevskim gnojem pognojeno polje, zato jesensko gnojenje z du\xc5\xa1ikom ni potrebno. Zelo odzivna je p\xc5\xa1enica na rudninska gnojila, in ker se fosfor in kalij razmeroma malo izpirata, vplivata pa na bolj\xc5\xa1e prezimljenje p\xc5\xa1enice, odpornost in ve\xc4\x8dja zrna, se svetuje gnojenje z njima \xc5\xbee pred jesenskim oranjem (ali pa \xc2\xbd med oranjem, \xc2\xbd med kolutastim brananjem), le izjemoma spomladi, in sicer sama ali skupaj z du\xc5\xa1ikom (razmerje NPK 5\xc2\xa0: 15\xc2\xa0: 12 pri 800 kg/ha). Du\xc5\xa1i\xc4\x8dna gnojila prevladujejo v vseh naslednjih rastnih fazah (razrast, oblikovanje klasne zasnove, rodnost klasa in natekanje zrn) \xe2\x80\x93 du\xc5\xa1ik se mora zagotoviti v ve\xc4\x8d manj\xc5\xa1ih obrokih, da rastlina ves \xc4\x8das optimalno uspeva, sicer lahko pole\xc5\xbee ali jo oku\xc5\xbeijo glivice. Navadno gnojimo v treh spomladanskih obrokih, prvi\xc4\x8d konec februarja, lahko kar po snegu (50 kg N/ha), drugi\xc4\x8d ko ima p\xc5\xa1enica 2\xe2\x80\x934 kolenca, to je ok. aprila (40\xe2\x80\x9350 kg N/ha), tretji\xc4\x8d pred cvetenjem (15\xe2\x80\x9350 kg/ha), obi\xc4\x8dajno v obliki 10\xe2\x80\x9315\xc2\xa0% raztopine se\xc4\x8dnine v vodi (nekateri hkrati tudi \xc5\xa1kropijo s pesticidi). V ta namen se del polja ne zaseje, da tod potekajo kolesnice gnojilnega stroja. V ZRN naj bi tako na kilogram du\xc5\xa1i\xc4\x8dnega gnojila dobili 12 kilogramov zrnja. Pri zelo intenzivnem gojenju pri prvem gnojenju dodajo hormonski pripravek s CCC (stabilan, cycocel), ki skraj\xc5\xa1uje bilne \xc4\x8dlenke in tako zmanj\xc5\xa1a nevarnost poleganja \xe2\x80\x93 posledi\xc4\x8dno se p\xc5\xa1enica bolj gnoji in da do 2q/ha ve\xc4\x8d zrnja. Izmed du\xc5\xa1i\xc4\x8dnih gnojil se priporo\xc4\x8da apneno-amonijski soliter (nitromonkal, KAN) in predvsem sinteti\xc4\x8dni se\xc4\x8dnino (karbamid), vendar naj bi bila u\xc4\x8dinkovitost nitromonkala v su\xc5\xa1nih razmerah ve\xc4\x8dja; izmed fosfatnih se je veliko rabil superfosfat, na kislej\xc5\xa1ih in vla\xc5\xbenih tleh pa surovi fosfati (pelofos, hiperfosfat), od kalijevih gnojil najve\xc4\x8d 40\xc2\xa0% kalijeva sol. Na voljo so posamezna, vse bolj pa me\xc5\xa1ana in kompleksna gnojila.\n_START_SECTION_\nPridelava v Sloveniji\n_START_PARAGRAPH_\nV Sloveniji je bila po statisti\xc4\x8dnih podatkih Statisti\xc4\x8dnega urada RS leta 2010 p\xc5\xa1enica posejana na 31.714 hektarjih, leta 2011 na 29.440 hektarjih in leta 2012 na 34.299 hektarjih kmetijskih povr\xc5\xa1in. Leta 2010 je bilo v Sloveniji po istih podatkih pridelano 152.894 ton p\xc5\xa1enice, leta 2011 nekoliko ve\xc4\x8d (153.005 ton), leta 2012 pa 187.382 ton. Povpre\xc4\x8den pridelek je torej zna\xc5\xa1al leta 2010 4,8 t/ha, leta 2011 5,2 t/ha, leta 2012 pa 5,5 t/ha.'