b'\n_START_ARTICLE_\nJo\xc5\xbea Trdina\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nJo\xc5\xbea Trdina se je rodila v ugledni, dokaj premo\xc5\xbeni in napredni ljubljanski dru\xc5\xbeini Franu Trdini ter Mariji Urbanc. Mati je izhajala iz plemi\xc5\xa1ke dru\xc5\xbeine, poleg najstarej\xc5\xa1e Jo\xc5\xbee je rodila \xc5\xa1e \xc5\xa1tiri otroke, Ivana, Maro, Nino in Silvo. Janez Trdina je bil o\xc4\x8detov bratranec. Dekleta so bila vzgojena v prepri\xc4\x8danju, da je poroka slaba izbira, vse so se \xc5\xa1olale na u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8du in postale pedagoginje. Kljub vzgoji pa sta se Nina in Mara poro\xc4\x8dili.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0olanje in pou\xc4\x8devanje\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovno \xc5\xa1olo, tj. sedem razredov mestne slovenske dekli\xc5\xa1ke ljudske \xc5\xa1ole cesarja Franca Jo\xc5\xbeefa je obiskovala pri Sv. Jakobu v Ljubljani. Prav tako je v Ljubljani obiskovala Cesarsko kraljevo u\xc4\x8diteljsko \xc5\xa1olo 1908\xe2\x80\x931911, kjer je z odliko opravila maturo. S tem je kon\xc4\x8dala svoje formalno izobra\xc5\xbeevanje. S prvim u\xc4\x8diteljskim mestom je nastopila v Trstu 1911\xe2\x80\x931919 na dekli\xc5\xa1ki \xc5\xa1estrazrednici dru\xc5\xbebe Sv. Cirila in Metoda. Med bivanjem v Trstu je leta 1913 pred cesarsko kraljevo izpitno komisijo opravila izpit za usposabljanje za u\xc4\x8diteljsko slu\xc5\xbebo v ni\xc5\xbejih razredih osnovnih \xc5\xa1ol. Leta 1916 je v Gorici opravila izpit za pou\xc4\x8devanje italijanskega jezika kot u\xc4\x8dnega predmeta na splo\xc5\xa1nih ljudskih \xc5\xa1olah s slovenskim in nem\xc5\xa1kim u\xc4\x8dnim jezikom. Leta 1919 je bila iz Trsta preme\xc5\xa1\xc4\x8dena v javno \xc5\xa1olsko slu\xc5\xbebo brez stalnega mesta v Sloveniji. Sprejela je mesto u\xc4\x8diteljice telovadbe za deklice na prvi \xc5\xbeenski dr\xc5\xbeavni me\xc5\xa1\xc4\x8danski \xc5\xa1oli pri Sv. Jakobu in na drugi \xc5\xbeenski me\xc5\xa1\xc4\x8danski \xc5\xa1oli v Spodnji \xc5\xa0i\xc5\xa1ki v Ljubljani. Leta 1922 je v Zagrebu opravila izpit za u\xc4\x8diteljico gimnastike v srednjih \xc5\xa1olah. Hospitirala je pri predavanjih, seminarjih in vajah. te\xc4\x8dajih za \xc5\xa1portno vzgojo v Nem\xc4\x8diji, Avstriji, na Danskem, in \xc4\x8ce\xc5\xa1kem. Posve\xc4\x8dala se je u\xc4\x8denju tujih jezikov: italijan\xc5\xa1\xc4\x8dini, \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8dini, angle\xc5\xa1\xc4\x8dini, ru\xc5\xa1\xc4\x8dini, srbohrva\xc5\xa1\xc4\x8dini, nem\xc5\xa1\xc4\x8dini. Leta 1930 je bila preme\xc5\xa1\xc4\x8dena na \xc5\xbdensko u\xc4\x8diteljsko \xc5\xa1olo v Ljubljani. Tako je postala prva \xc5\xbeenska gimnazijska u\xc4\x8diteljica bodo\xc4\x8dih razrednih u\xc4\x8diteljic na Slovenskem. Na Visoki \xc5\xa1oli za telesno vzgojo v Berlinu se je leta 1931 udele\xc5\xbeila enomese\xc4\x8dnega strokovnega te\xc4\x8daja, bila je na pedago\xc5\xa1kem posvetovanju na Danskem, ter te\xc4\x8dajih v Trstu. Opravila je izpit za zvezno in mednazorno sodnico za vaje na orodju. Po drugi svetovni vojni je bila leta 1946 preme\xc5\xa1\xc4\x8dena na IX. gimnazijo Ljubljana Vi\xc4\x8d, leta 1950 pa na Srednjo vzgojiteljsko \xc5\xa1olo v Ljubljani. Poleg telesne vzgoje je pou\xc4\x8devala tudi higieno in nem\xc5\xa1ki jezik. Tehni\xc4\x8dni odbor mesta Ljubljana ji je leta 1949 podelil posebno pohvalo za delo in denarno nagrado, predlagana pa je bila tudi za \xc5\xbdagarjevo nagrado. Okrajni ljudski odbor ji je leta 1960 podelil priznanje in nagrado za poseben uspeh pri delu. Dokon\xc4\x8dno se je upokojila leta 1971. Zaslu\xc5\xbena je bila za uveljavitev novih igral in rekvizitov v pouk \xc5\xa1portne vzgoje v \xc5\xa1olah, pisala je u\xc4\x8dne na\xc4\x8drte in sodelovala s Fakulteto za \xc5\xa1port. Organizirala je taborjenja, smu\xc4\x8darske in plavalne te\xc4\x8daje in orientacijske pohode. V ritmi\xc4\x8dni gimnastiki je lo\xc4\x8dila \xc5\xbeenske discipline od mo\xc5\xa1kih.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xa1tvo Sokol\n_START_PARAGRAPH_\nTakoj po prihodu v Trst leta 1912 se je pridru\xc5\xbeila Sokolskemu dru\xc5\xa1tvu. Dobila je vodilno vlogo pri usposabljanju vaditeljev in pri organizaciji telovadbe. Dobrega prijatelja je na\xc5\xa1la v Egonu Jezer\xc5\xa1ku. Dosegla je, da so bili po letu 1919 ustanovljeni \xc5\xbeenski odseki in da so lahko \xc5\xbeenske sodeovale v upravah. Bila je zvezna podna\xc4\x8delnica in na\xc4\x8delnica Sokolske zveze Kraljevine Srbov, Hrvatov in Slovencev. Leta 1921 je obiskala vodni\xc5\xa1ki te\xc4\x8daj \xc4\x8de\xc5\xa1ke sokolske skupnosti v Pragi. S tem si je pridobila usposobljenost za vodenje \xc5\xbeenskih oddelkov otrok, nara\xc5\xa1\xc4\x8daja in \xc4\x8dlanic pri Sokolu. Jo\xc5\xbea in njena sestra Nina sta bili \xc4\x8dlanici \xc5\xbdenske komisije Jugoslovanske sokolske zveze ter \xc5\xbdenskega odbora za pripravo prvega sokolskega zleta v Ljubljani leta 1922. Jo\xc5\xbeica je bila izvoljena za podna\xc4\x8delnico, kasneje pa za na\xc4\x8delnico Sokolske zveze Kraljevine Srbov, Hrvatov in Slovencev. Uveljavila se je tudi kot teoreti\xc4\x8dna voditeljica Sokola. Pisala je prispevke za revije Prednjak, Sokoli\xc4\x8d, Sokol in Soko.'