b'\n_START_ARTICLE_\nGlenn Frey\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nFrey se je rodil v Detroitu, Michigan. Odra\xc5\xa1\xc4\x8dal je v mestu Royal Oak, Michigan, pri petih letih je za\xc4\x8del igrati klavir, ki ga je kasneje zamenjal s kitaro in postal del rock scene Detroita sredine 60. let. Ena izmed njegovih zgodnjih glasbenih skupin se je imenovala The Subterraneans, po istoimenski noveli Jacka Kerouaca, poleg Freyja pa so \xc4\x8dlani skupine bili \xc5\xa1e Freyjev so\xc5\xa1olec Doug Edwards na bobnih (kasneje ga je zamenjal Lenny Mintz), Doug Gunsch in Bill Barnes na kitari ter Jeff Hodge na basu._NEWLINE_Ko je leta 1966 maturiral na srednji \xc5\xa1oli Dondero High School, je bil povabljen v lokalno glasbeno skupino The Four of Us, ki jo je vodil Gary Burrows, ki je Freyja opazil pri skupini The Subterraneans. Frey je nato za\xc4\x8del obiskovati Oakland Community College, kjer se je nau\xc4\x8dil peti harmonije. Leta 1967 je ustanovil skupino The Mushrooms, kjer so igrali \xc5\xa1e Burrowsov brat Jeff, Bill Barnes, Doug Gunch in Larry Mintz. Istega leta je spoznal tudi Boba Segerja, ki je Freyju pripomogel pridobiti mened\xc5\xbement in pogodbo z zalo\xc5\xbebo Hideout Records. Seger je prav tako napisal in produciral prvi singl skupine, "Such a Lovely Child", skupina pa je v promocijski namen nastopila na televiziji. Frey se je \xc5\xbeelel pridru\xc5\xbeiti Segerjevi skupini, vendar mu je namen prepre\xc4\x8dila mati, ker sta Frey in Seger skupaj kadila kanabis. V drugi polovici 1967 je Frey ustanovil \xc5\xa1e eno skupino Heavy Metal Kids, kjer so igrali \xc5\xa1e Jeff Burrows (klavir), Jeff Alborell (bas), Paul Kelcourse (solo kitara) in Lance Dickerson (bobni)._NEWLINE_Leta 1968 je Frey, v starosti 19 let, prispeval akusti\xc4\x8dno kitaro in spremljevalne vokale na Segerjevem singlu, "Ramblin\' Gamblin\' Man". Frey je dejal, da je Seger mo\xc4\x8dno vplival na njegovo pisanje lastnih skladb. Ostala sta dobra prijatelja, v kasnej\xc5\xa1ih letih pa sta ob\xc4\x8dasno sodelovala kot soavtorja pesmi. Frey je tudi prispeval vokale na Segerjevih skladbah kot so "Fire Lake" in "Against the Wind"._NEWLINE_V Detroitu je Frey spoznal tudi Joan Sliwin, s katero je bil nekaj \xc4\x8dasa v razmerju, sicer pa je bila \xc4\x8dlanica lokalne \xc5\xbeenske skupine The Mama Cats, ki je leta 1968, ob selitvi v Kalifornijo, postala Honey Ltd. Frey se je nato odpravil v Los Angeles, da bi se ponovno povezal s Sliwinovo, njena sestra, Alexandra Sliwin, pa ga je predstavila J. D. Southerju. Po treh tednih se je Frey vrnil v Detroit, nato pa se je vrnil V Los Angeles in skupaj s Southerjem ustanovil duet Longbranch Pennywhistle. Sklenila sta pogodbo z zalo\xc5\xbebo Amos Records in leta 1969 izdala istoimenski album, ki vsebuje Freyjeve skladbe, kot sta "Run, Boy, Run" in "Rebecca" ter "Bring Back Funky Women", ki jo je napisal skupaj s Southerjem. V tem \xc4\x8dasu je Frey spoznal tudi Jacksona Browna. Ti trije glasbeniki so kratek \xc4\x8das \xc5\xbeiveli v isti stavbi, Frey pa je dejal, da se je v tem \xc4\x8dasu nau\xc4\x8dil veliko o skladanju skladb, ko je sli\xc5\xa1al Browna, ki je pisal skladbe v spodnjem stanovanju.\n_START_SECTION_\nObdobje z Eaglesi\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1970 je Frey sre\xc4\x8dal bobnarja Dona Henleyja. Imela sta pogodbo z isto zalo\xc5\xbebo, Amos Records in oba sta \xc4\x8das pre\xc5\xbeivljala v no\xc4\x8dnem klubu Troubadour. Ko je Linda Ronstadt potrebovala spremljevalno skupino za turnejo, je njen mened\xc5\xbeer, John Boylan najel Freyja, ker je potreboval nekoga, ki je igral ritem kitaro in pel. Henleyja je v spremljevalno skupino sprevil Frey. V skupino sta pri\xc5\xa1la tudi Randy Meisner in Bernie Leadon. Ker se je zasedba spremljevalne skupine stalno spreminjala, je \xc4\x8detverica igrala skupaj le na koncertu v Disneylandu. Na turneji sta se Frey in Henley odlo\xc4\x8dila ustanoviti skupino, katere \xc4\x8dlana sta, poleg Freyja (kitara, klaviature) in Henleyja (bobni), postala \xc5\xa1e Meisner na basu in Leadon na kitari, banju, steel kitari, mandolini in dobru. Skupina se je poimenovala Eagles in postala ena izmed najbolje prodajanih glasbenih skupin vseh \xc4\x8dasov. Frey je bil avtor ali soavtor (najve\xc4\x8dkrat skupaj s Henleyjem) \xc5\xa1tevilnih skladb skupine, prispeval pa je tudi glavni vokal na \xc5\xa1tevilnih hitih skupine, kot so "Take It Easy", "Peaceful Easy Feeling", "Already Gone", "Tequila Sunrise", "Lyin\' Eyes", "New Kid in Town", "Heartache Tonight" in "How Long"._NEWLINE_Skupina je razpadla leta 1980 in se ponovno zdru\xc5\xbeila leta 1994, ko je izdala nov album Hell Freezes Over, ki vsebuje \xc5\xbeive posnetke in \xc5\xa1tiri nove skladbe. Sledila je istoimenska turneja. Leta 2012 je Frey v oddaji The Tavis Smiley Show, Smileyju dejal: "Ko so Eaglesi razpadli, so me ljudje mene in Dona [Henleyja] spra\xc5\xa1evali \'Kdaj se bodo Eaglesi ponovno zbrali?\' midva sva jim odgovarjala \'Ko bo pekel zmrznil.\' Mislila sva, da je to dobra \xc5\xa1ala. Ljudje imajo napa\xc4\x8dno predstavo, da smo se veliko prepirali. To ni res. Imeli smo se dobro. Imeli smo se bolje, kot si nekateri mislijo." Na prvem koncertu Eaglesov leta 1994 je Frey mno\xc5\xbeici dejal, da "ni skupina nikoli razpadla, da si je le vzela 14-letne po\xc4\x8ditnice."_NEWLINE_Maja 2012 je Frey, skupaj z ostalimi \xc4\x8dlani Eaglesov, prejel \xc4\x8dastni doktorat univerze Berklee College of Music._NEWLINE_Leta 2007 je iz\xc5\xa1el zadnji album skupine, Long Road Out of Eden, leto zatem pa se je za\xc4\x8dela istoimenska promocijska turneja._NEWLINE_Leta 2013 je bil na televiziji Showtime predvajan dvodelni dokumentarec History of the Eagles, re\xc5\xbeiserja Alison Ellwood in koproducenta Alexa Gibneyja. Istega leta je film prejel nagrado emmy za najbolj\xc5\xa1i glasbeni miks. Sledila je dveletna promocijska turneja History of the Eagles world tour, ki se je zaklju\xc4\x8dila 29. julija 2015 s koncertom v Bossier Cityju, Louisana, ki je bil zadnji Freyjev koncert s skupino.\n_START_SECTION_\nSolo kariera\n_START_PARAGRAPH_\nPo razpadu skupine, je Frey v 80. letih postal uspe\xc5\xa1en solo izvajalec in ustvaril dva drugouvr\xc5\xa1\xc4\x8dena singla lestvice Billboard Hot 100. Leta 1982 je izdal debitantski album, No Fun Aloud, s katerega je iz\xc5\xa1el hit \xc2\xbbThe One You Love\xc2\xab, ki je dosegel 15. mesto lestvice. Z naslednjega albuma, The Allnighter, ki je iz\xc5\xa1el dve leti kasneje, je iz\xc5\xa1el hit \xc2\xbbSexy Girl\xc2\xab, ki je dosegel 20. mesto lestvice. Leta 1984 je v sodelovanju s Haroldom Faltermeyerjem posnel svetovni hit "The Heat Is On", ki je slu\xc5\xbeil kot naslovna skladba akcijske komedije Policaj z Beverly Hillsa, z Eddiejem Murphyjem v glavni vlogi. Frey je posnel tudi skladbo "You Belong to the City", ki je bila uporabljena v televizijski seriji Miami Vice. \xc5\xa0e ena njegova skladba z istega soundtracka, "Smuggler\'s Blues" je dosegla 12. mesto lestvice Billboard Hot 100. V svoji solo karieri se je 12 Freyjevih skladb uvrstilo v top 100. Enajst skladb od teh je Frey napisal skupaj z Jackom Tempchinom, ki je napisal tudi "Peaceful Easy Feeling"._NEWLINE_Frey je bil prva izbira za snemanje skladbe "Shakedown", ki je postala naslovna skladba filma Policaj z Beverly Hillsa II, vendar mu besedilo skladbe ni ustrezalo, kasneje pa je dobil laringitis, zato je skladbo posnel Bob Seger. Potem, ko se je skladba uvrstila na vrh lestvice, je Frey poklical Segerja in mu \xc4\x8destital: "Vsaj denar smo obdr\xc5\xbeali v Michiganu!"_NEWLINE_Frey je prav tako posnel skladbo "Flip City", za soundtrack filma Ghostbusters II ter "Part of Me, Part of You" za soundtrack filma Thelma & Louise. Leta 2005 se je pojavil na kompilacijskem albumu B.B. King & Friends: 80 pri skladbi "Drivin\' Wheel"._NEWLINE_Konec 90. let je Frey s Petrom Lopezom ustanovil glasbeno zalo\xc5\xbebo, Mission Records. Frey ni pri tej zalo\xc5\xbebi nikoli izdal svoje plo\xc5\xa1\xc4\x8de in zalo\xc5\xbeba je prenehala z delovanjem._NEWLINE_8. maja 2012 je Frey izdal svoj prvi album v 20 letih, After Hours, ki vsebuje predvsem priredbe znanih pop skladb od 40. pa do 60. let.\n_START_SECTION_\nIgralska kariera\n_START_PARAGRAPH_\nFrey se je kot televizijski igralec pojavil v epizodi "Smuggler\'s Blues" serije Miami Vice, prav tako pa je zaigral v epizodi "Dead Dog Arc" serije Wiseguy. Igral je tudi v seriji South of Sunset, ki so jo prenehali predvajati po prvem delu. Konec 90. let je igral v seriji Nash Bridges. Leta 2002 se je pojavil v HBOjevi seriji Arliss._NEWLINE_Freyjeva prva filmska vloga je bila leta 1986 v filmu Let\'s Get Harry, ki govori o skupini vodovodarjev, ki potujejo v Kolumbijo, da bi re\xc5\xa1ili prijatelja pred mamilarskim kraljem. Naslednja Freyjeva filmska vloga je bila manj\xc5\xa1a vloga v tretjem filmu Camerona Crowa, Jerry Maguire iz leta 1996.\n_START_SECTION_\nOsebno \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nFrey je bil dvakrat poro\xc4\x8den. Med letoma 1983 in 1988 je bil poro\xc4\x8den z umetnico Janie Beggs. Leta 1990 pa se je poro\xc4\x8dil s plesalko in koreografinjo Cindy Millican. Skupaj sta imela h\xc4\x8derko in dva sinova, skupaj sta ostala do Freyjeve smrti leta 2016.\n_START_SECTION_\nBolezen in smrt\n_START_PARAGRAPH_\nOd leta 2000 je Frey trpel za revmatoidnim artritisom, ki je prizadel razli\xc4\x8dne dele njegovega telesa. Stranski u\xc4\x8dinek zdravil, ki jih je jemal za izbolj\xc5\xa1anje bolezni, je vodil do kolitisa in plju\xc4\x8dnice. Novembra 2015 so Eaglesi javnost obvestili, da so prelo\xc5\xbeili prejetje nagrad Kennedy Center Honors, ker je Frey potreboval operacijo za te\xc5\xbeave s \xc4\x8drevesjem in dalj\xc5\xa1e obdobje okrevanja po operaciji. Po operaciji je bil v medicinski komi sprejet v Columbia University Medical Center._NEWLINE_Frey je umrl 18. januarja 2016 v starosti 67 let v Columbia University Medical Centru, ki je del bolni\xc5\xa1nice NewYork\xe2\x80\x93Presbyterian Hospital na Manhattnu, zaradi komplikacij revmatoidnega artritisa, akutnega ulcerativnega kolitisa in plju\xc4\x8dnice, ko je okreval od operacije prebavil._NEWLINE_Za Freyjem so javno \xc5\xbealovali njegovi prijatelji, glasbeni sodelavci in so\xc4\x8dlani skupine, med njimi Don Henley, Randy Meisner, J. D. Souther, Jack Tempchin, Irving Azoff, Linda Ronstadt, Don Felder, in Bob Seger. Na 58. podelitvi Grammyjev, so Eaglesi z Jacksonom Brownom v Freyjev spomin izvedli "Take It Easy"._NEWLINE_24. septembra 2016 je bil v Standin\' on the Corner Parku v Winslowu, Arizona odkrit Freyjev kip v \xc4\x8dast njegovem prispevku skladbi "Take It Easy", ki je iz\xc5\xa1la kot prvi singl Eaglesov leta 1972.\n_START_SECTION_\nOprema\n_START_PARAGRAPH_\nPodjetje Takamine Guitars izdeluje Freyjev model elektro-akusti\xc4\x8dne kitare, EF360GF. Ta kitara je replika kitare Takamine, ki jo je Frey uporabljal za \xc5\xbeive in studijske nastope. V 70. letih je Frey uporabljal \xc5\xa1est in dvanajst-strunske kitare znamke C.F. Martin & Co.._NEWLINE_Frey je skozi kariero uporabljal razli\xc4\x8dne elektri\xc4\x8dne kitare, med njimi Gibson Les Paul, Gibson SG, Gibson ES-335, Epiphone Casino in Rickenbacker 230. Elektri\xc4\x8dna kitara, ki jo z njim najbolj povezujejo, pa je njegova \xc4\x8drna kitara Gibson Les Paul Junior, poimenovana Old Black.'