b'\n_START_ARTICLE_\nMaksimilijan I. Habsbur\xc5\xa1ki\n_START_SECTION_\nDedovanje vladavine burgundskih vojvod in boj s Francozi za njeno ohranitev\n_START_PARAGRAPH_\nPoroko med Maksimilijanom in Marijo sta na\xc4\x8drtovala njuna o\xc4\x8deta \xc5\xbee leta 1473, vendar tedaj do nje ni pri\xc5\xa1lo zaradi obojestranskega nezaupanja in kasnej\xc5\xa1ih politi\xc4\x8dnih razhajanj. Ko pa je po nenadni smrti Marijinega o\xc4\x8deta Karla Drznega (januar 1477) francoski kralj Ludvik XI. zasedel del vladavine burgundskih vojvod in zahteval poroko Marije z dofenom, je avgusta 1477 pri\xc5\xa1lo do hitre poroke med Marijo in Maksimilijanom, ki je bila takoj potrjena tudi z njuno medsebojno naklonjenostjo. Prav gotovo je k temu prispeval tudi Maksimilijanov dru\xc5\xbeabni zna\xc4\x8daj. O\xc4\x8darali so ga bogastvo, kultura in modernost de\xc5\xbeele. Hitro se je nau\xc4\x8dil francoskega jezika in burgundskih dr\xc5\xbeavni\xc5\xa1kih spretnosti. Leta 1478 je Marija rodila sina Filipa, leta 1480 h\xc4\x8derko Margareto, tretji otrok pa je umrl takoj po rojstvu._NEWLINE_Z ozemlji pa je Maksimilijan podedoval tudi burgundsko-francoski spor. Francoski kralji so imeli vladavino burgundskih vojvod za ozemlje, ki je bilo odcepljeno od Francije. Pri\xc5\xa1lo je do dolgotrajnega bojevanja, v katerem je Maksimilijan prvi\xc4\x8d zmagal leta 1479 pri Guinegatu v Artoisu in je bil tudi kasneje dokaj uspe\xc5\xa1en, saj sta pod Francijo pri\xc5\xa1li le mati\xc4\x8dna vojvodina Burgundija (pribli\xc5\xbeno ozemlje dana\xc5\xa1nje pokrajine Burgundije) in Pikardija, veliko ve\xc4\x8dji del ozemlja pa je uspel obdr\xc5\xbeati. Njegov polo\xc5\xbeaj se je mo\xc4\x8dno poslab\xc5\xa1al, ko je po nesre\xc4\x8dni \xc5\xbeenini smrti sam prevzel skrbni\xc5\xa1tvo za sina Filipa. Med tem ko je Marija zmogla vladati ob popu\xc5\xa1\xc4\x8danju lokalnim oblastem, je prebivalstvo Maksimilijana, avstrijskega tujca, ki ni bil pripravljen popu\xc5\xa1\xc4\x8dati, sovra\xc5\xbeilo in se je raje obrnilo k Francozom. Francoski kralj je to izkoristil in s skup\xc5\xa1\xc4\x8dino burgundske Nizozemske (generalnimi stanovi) sklenil pogodbo v Arrasu (december 1482), na katero je moral Maksimilijan, ki trenutno ni imel denarja za vojsko, pristati: \xc5\xa1e ne triletno Maksimilijanovo h\xc4\x8der Margareto so zaro\xc4\x8dili z dofenom in jo odpeljali na francoski dvor, Filipa pa je sprejelo v vzgojo mesto Brugge._NEWLINE_Maksimilijan se je za burgundsko dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino bojeval naprej z zelo spremenljivim uspehom. Leta 1485 si je ponovno podvrgel bogati mesti Gent in Brugge, ki pa sta mu bili sovra\xc5\xbeni \xc5\xa1e naprej. Februarja 1486 je njegov o\xc4\x8de, cesar (ki zaradi pomanjkanja denarja ni mogel obraniti pred mad\xc5\xbearskim kraljem Matijo Korvinom osrednjega dela avstrijskih dednih de\xc5\xbeel in Dunaja), po diplomatski poti dosegel izvolitev Maksimilijana za nem\xc5\xa1kega kralja. Ko pa se je Maksimilijam leta 1488 vrnil na Nizozemsko, so mu me\xc5\xa1\xc4\x8dani Brugga o\xc4\x8ditali proangle\xc5\xa1ko politiko in ga, nem\xc5\xa1kega kralja, kratkomalo zaprli. Izpustili so ga \xc5\xa1ele potem, ko je pristal na \xc5\xa1tevilne koncesije in ko se je o\xc4\x8de pojavil na Nizozemskem s cesarsko vojsko. Friderik III. je poskrbel za revizijo dogovorov, ki jih je moral Maksimilijan sprejeti pod prisilo._NEWLINE_Maksimilijan je sku\xc5\xa1al v boju s Francozi dobiti pod svojo oblast tudi Bretanijo. Ob pomo\xc4\x8di Angle\xc5\xbeev se je leta 1490 po posredniku (per procuratorem) poro\xc4\x8dil s h\xc4\x8derko zadnjega bretanskega vojvode Franca, Ano. Karel VIII., francoski kralj \xc5\xbee od leta 1483, ni smel dopustiti obkro\xc5\xbeitve Francije s Habsbur\xc5\xbeani. Bretanijo je zavzel z vojsko, dosegel pri pape\xc5\xbeu razveljavitev Maksimilijanovega zakona in se sam poro\xc4\x8dil z Ano, kar je Maksimilijan sprejel kot osebno \xc5\xbealitev. (Zaroka med Karlom in Margareto je bila razdrta, toda Maksimilijanova h\xc4\x8di je ostala jetnica francoskega kralja, dokler pape\xc5\xbe ni pristal na razveljavitev zakona med Maksimilijanom in Ano Bretansko.) Izbruhnila je vojna, v kateri so Maksimilijana pustili na cedilu vsi njegovi zavezniki (Angle\xc5\xbei in \xc5\xa0panci). Kljub temu je januarja 1493 dosegel lepo zmago pri Dournonu v Svobodni grofiji Burgundiji. Z mirom v Senlisu je francoski kralj vrnil Maksimilijanovemu sinu Filipu grofijo Artois, Svobodno grofijo Burgundijo in grofijo Charolais (ki je bila osebna dedi\xc5\xa1\xc4\x8dina njegove matere)._NEWLINE_Leta 1493 je umrl cesar Friderik III. in naslednje leto je vladanje na Nizozemskem prevzel \xc5\xa1estnajstletni Filip, ki so ga pred\xc4\x8dasno proglasili za polnoletnega. Sinu Marije, so bili Nizozemci bolj naklonjeni kot njegovemu o\xc4\x8detu.\n_START_SECTION_\nVladanje v avstrijskih dednih de\xc5\xbeelah\n_START_PARAGRAPH_\nS smrtjo o\xc4\x8deta je Maksimilijan postal gospodar avstrijskih dednih de\xc5\xbeel. Po smrti Matije Korvina je z lahkoto ponovno osvojil Spodnjo Avstrijo z Dunajem, \xc5\xa0tajersko in Koro\xc5\xa1ko in pod svojo oblastjo zdru\xc5\xbeil vse habsbur\xc5\xa1ke posesti. Hrepenel je tudi po zlati \xc5\xa0tefanovi kroni, a se ji je na pogajanjih v Bratislavi leta 1491 (zaradi te\xc5\xbeav s Francozi) odrekel; zagotovil pa si je pravico nasledstva mad\xc5\xbearskega prestola v primeru, da ostane jagelonski rod Vladislava II. brez mo\xc5\xa1kega naslednika._NEWLINE_Maksimilijan si je glavno rezidenco ustvaril v Innsbrucku na Tirolskem, ki mu je bila od vseh avstrijskih de\xc5\xbeel najbolj pri srcu, kjer so ga imeli ljudje radi in je imel veliko mo\xc5\xbenosti za lov. Marca 1494 se je poro\xc4\x8dil z milansko dedinjo Blanko Marijo Sforza in z njeno bogato doto re\xc5\xa1il nekaj svojih finan\xc4\x8dnih te\xc5\xbeav._NEWLINE_Francoski kralj Karel VIII. je leta 1494 vdrl v Italijo in s tem za\xc4\x8del zaporedje vojn za nasledstvo v Italiji (ki so s presledki trajale vse do leta 1559). Naslednje leto je zavzel Neapeljsko kraljestvo, katerega krono si je lastil. Pape\xc5\xbe, Benetke, Milano in Maksimilijan so se proti njemu zdru\xc5\xbeili v bene\xc5\xa1ko ligo in Karel VIII., odrezan od mati\xc4\x8dne Francije, si je moral pot nazaj izboriti._NEWLINE_Zamenjavo na francoskem prestolu leta 1498 (Karala VIII. je nasledil sin Ludvik XII.) je \xc5\xbeelel Maksimilijan izkoristiti za vdor v Burgundijo, toda sin Filip ni bil naklonjen protifrancoski politiki in tudi v cesarstvu ni na\xc5\xa1el podpore za svoj na\xc4\x8drt. \xc5\xbde naslednje leto pa mu je francoska diplomacija pomagala zakuhati spor s \xc5\xa0vicarji, ki so se upirali Maksimilijanovemu prizadevanju, da bi cesarske upravne reforme uveljavil tudi v \xc5\xa0vicarski konfederaciji. Izbruhnili so boji, v katerih so se \xc5\xa0vicarji pokazali kot premo\xc4\x8dni nasprotniki. Maksimilijanove predarlske, tirolske in \xc5\xa1vabske \xc4\x8dete so bile ve\xc4\x8dkrat pora\xc5\xbeene in z mirom v Baslu (1499) se je \xc5\xa0vicarska konfederacija dokon\xc4\x8dno lo\xc4\x8dila od cesarstva. Francija je izkoristila razmere in si podredila (1504) vojvodino Milano. Maksimilijan je pripadnost Milana cesarstvu vsaj navidezno ohranil tako, da je naknadno dal vojvodino francoskemu kralju v fevd._NEWLINE_Maksimilijanovi diplomaciji je med tem uspelo izbolj\xc5\xa1ati polo\xc5\xbeaj Habsbur\xc5\xbeanov v severni Italiji. Kljub \xc5\xbeivahnemu bene\xc4\x8danskemu nasprotovanju so po smrti zadnjega gori\xc5\xa1kega grofa Lenarta (1500) pridobili Prednjo grofijo Gori\xc5\xa1ko na ozemlju Pustri\xc5\xa1ke doline in Gori\xc5\xa1ko grofijo s centrom v Gorici._NEWLINE_Temu diplomatskemu uspehu je sledil voja\xc5\xa1ki v Renskem palatinatu, kjer je ob izumrtju landshutske veje Wittelsbachov pri\xc5\xa1lo do tekmovanja za nasledstvo med palatinsko in m\xc3\xbcnchensko vejo Wittelsbachov. Bavarski stanovi so prosili kralja za posredovanje v sporu. Ker pa Palatinci njegove odlo\xc4\x8ditve niso sprejeli, je pri\xc5\xa1lo do landshutske vojne, v kateri so bile udele\xc5\xbeene tudi Maksimilijanove \xc4\x8dete. Maksimilijan je osebno sodeloval pri zmagi na Wenzenbergu (1504). Za posredovanje je zahteval in dobil od Bavarcev gospostva Kufstein, Kitzb\xc3\xbchel, in Rattenberg, ki jih je priklju\xc4\x8dil Tirolski, od Palatincev pa de\xc5\xbeelna fevda Haguenau in Ortenau.\n_START_SECTION_\nKronanje za cesarja\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde oktobra 1496 sta se sorodstveno tesno povezali aragonsko-kastiljska in habsbur\xc5\xa1ka dinastija. V dvojni poroki sta se Maksimilijanova Filip in Margareta poro\xc4\x8dila z Ivano in Ivanom, otrokoma Ferdinanda II. Aragonskega in Izabele I. Kastiljske. Poroki sta bili na\xc4\x8drtovani za zdru\xc5\xbeitev sil proti Franciji. Po nepri\xc4\x8dakovano zgodnji smrti \xc5\xa1panskega prestolonaslednika Ivana leta 1497 in naslednje leto njegove starej\xc5\xa1e sestre Izabele, pa je zveza prinesla nasledstvo v \xc5\xa0paniji Ivani in Filipu, torej Habsbur\xc5\xbeanom._NEWLINE_Leta 1506, po smrti Izabele Kastiljske, bi moral Filip nastopiti nasledstvo, a je \xc5\xa1e istega leta umrl. V imenu njegove \xc5\xbeene, ki so jo prepoznali za blazno, in mladoletnih sinov, Karla in Ferdinanda, je regentstvo prevzel Ferdinand II. Aragonski. Maksimilijan je tedaj na\xc4\x8drtoval pot v Rim, ker bi le njegovo kronanje za cesarja ustvarilo razmere, ki bi mu omogo\xc4\x8dile \xc5\xa1e za \xc5\xbeivljenja kronati vnuka Karla za rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja in tako zagotoviti habsbur\xc5\xa1ki dinastiji oblast v cesarstvu. Na\xc4\x8drt so prepre\xc4\x8dile Benetke, ki so mu zaprle pot v Rim. Tako se je Maksimilijan 4. februarja 1508 v Trentu sam okronal za "izvoljenega rimskega cesarja". Pape\xc5\xbe Julij II., vesel da se je re\xc5\xa1il neprijetnega obiska, je dal dovoljenje, ne da bi se zavedal daljnose\xc5\xbenosti tega koraka. Odtlej so si rimsko-nem\xc5\xa1ki kralji takoj po kronanju nadeli tudi cesarski naziv._NEWLINE_Maksimilijan Bene\xc4\x8danom ni mogel odpustiti, da so mu prepre\xc4\x8dili pot v Rim, in je slabo pripravljen za\xc4\x8del proti njim vojno. Na bojnem polju mu ni \xc5\xa1lo dobro, zato pa je njegova h\xc4\x8di Margareta uspe\xc5\xa1no sodelovala pri ustanovitvi cambraiske lige, voja\xc5\xa1ke zveze med cesarstvom, Francijo, pape\xc5\xbeem in \xc5\xa0panijo, kateri Bene\xc4\x8dani niso bili kos. Ko pa je kazalo, da bodo postali Francozi po zmagi pri Agnadellu premo\xc4\x8dni, je pape\xc5\xbe zamenjal stran in sledila mu je ve\xc4\x8dina \xc4\x8dlanov lige. V vojno proti Franciji so se vklju\xc4\x8dili tudi Angle\xc5\xbei in \xc5\xa1vicarski najemniki. Maksimilijanu se je posre\xc4\x8dilo ustvariti veliko koalicijo proti Francozom in Benetkam. Bojevanje se je nadaljevalo do leta 1516. Maksimilijanu je prineslo nekoliko izbolj\xc5\xa1ano mejo na So\xc4\x8di, Cortino d\'Ampezzo in nekatere kraje ju\xc5\xbeno od Trenta (Ala, Riva, Rovereto in druge); Verono, ki jo je med vojno \xc5\xbee osvojil, je spet izgubil.\n_START_SECTION_\nUpravne reforme v cesarstvu in avstrijskih dednih de\xc5\xbeelah\n_START_PARAGRAPH_\nMaksimilijan se je kmalu po o\xc4\x8detovi smrti lotil tudi reform v cesarstvu. Na dr\xc5\xbeavnem zboru v Wormsu (1495) je bil razgla\xc5\xa1en "ve\xc4\x8dni de\xc5\xbeelni mir", s katerim je bila ukinjena pravica do ma\xc5\xa1\xc4\x8devanja in ki je s \xc4\x8dasom pripeljal do vsesplo\xc5\xa1ne skrbi za mir. Kot najvi\xc5\xa1ja sodna oblast je bilo ustanovljeno dr\xc5\xbeavno komorno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de. Dalje ni \xc5\xa1lo. Za resni\xc4\x8dne dr\xc5\xbeavne reforme bi bilo potrebno enotno delovanje cesarja in volilnih knezov, ti pa so bili navadno tekmeci za iste interese. Maksimilijan ni uspel s splo\xc5\xa1nim dr\xc5\xbeavnim davkom (gemeine Pfennig), ker ga nih\xc4\x8de ni pla\xc4\x8deval. Nekak\xc5\xa1na oblika vlade (Regiment), ki so jo uveljavili volilni knezi na dr\xc5\xbeavnem zboru leta 1500, pa tudi ni za\xc5\xbeivela. Maksimilijan se je je na vso mo\xc4\x8d otepal, ker ga je naredila za politi\xc4\x8dnega ujetnika stanov; tedaj vpeljano vodenje cesarstva po okro\xc5\xbejih je bilo mo\xc5\xbeno izpeljati \xc5\xa1ele v \xc4\x8dasu njegovega naslednika, cesarja Karla V._NEWLINE_Maksimilijanu pa je uspelo dose\xc4\x8di ve\xc4\x8djo upravno enotnost v avstrijskih dednih de\xc5\xbeelah: v Innsbrucku je ustanovil upravo za Tirolsko in Prednjo Avstrijo, v Linzu (kasneje Dunaju) pa za Spodnjo in Notranjo Avstrijo. Vsaka od uprav je dobila vlado in zakladno oz. ra\xc4\x8dunsko komoro za vodenje finan\xc4\x8dnih zadev. Nad upravi je postavil dvorni svet (kot najvi\xc5\xa1je upravno in sodno telo) in dvorno komoro (za finance). Poskrbel je tudi za urejeno arhiviranje, \xc4\x8deprav ni uspel z zamislijo centralnega rodbinskega arhiva v Innsbrucku. Tako postavljena ureditev se je spreminjala in dopolnjevala \xc5\xbee tekom njegovega vladanja.\n_START_SECTION_\nSkrb za ohranitev vodilne vloge habsbur\xc5\xa1ke dinastije\n_START_PARAGRAPH_\nV zadnjih letih vladanja je Maksimilijan spet posvetil ve\xc4\x8d pozornosti vzhodnemu delu vladavine. \xc5\xbdelel je \xc5\xa1e podkrepiti leta 1491 v Bratislavi pridobljeno pravico dedovanja na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem in Mad\xc5\xbearskem. Leta 1515 je pri\xc5\xa1lo, po dolgotrajnih diplomatskih pogajanjih in bleste\xc4\x8demu dunajskemu kongresu knezov, do dunajske dvojne poroke. Maksimilijan je posvojil devetletnega Ludvika, sina mad\xc5\xbearskega in \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja Vladislava II., kateremu je predstavil mo\xc5\xbenost nadaljevanja nem\xc5\xa1kega prestola (kar ni moglo biti mi\xc5\xa1ljeno \xc4\x8disto resno). Mad\xc5\xbearski princ se je poro\xc4\x8dil z Maksimilijanovo vnukinjo Marijo, cesar pa je stopil pred oltar z Ludvikovo dvanajstletno sestro, Ano; ta, druga zveza naj bi bila razveljavljena, \xc4\x8de bi se tekom enega leta eden od dveh Maksimilijanovih vnukov, Karel ali Ferdinand, odlo\xc4\x8dil za zakon z Ano; to je storil leta 1516 Ferdinand._NEWLINE_Maksimilijan si je v zadnjih letih vladanja zelo prizadeval, da bi bil njegov vnuk Karel, ki je od leta 1516 vladal v \xc5\xa0paniji in na Nizozemskem, izvoljen za rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja, a ga je pri tem prehitela smrt.\n_START_SECTION_\nMaksimilijanova osebnost in njegovo kulturno delovanje\n_START_PARAGRAPH_\nMaksimilijan je bil po zna\xc4\x8daju odprt, z velikim veseljem do \xc5\xbeivljenja. Poln humorja je ljubil praznovanja in plese, u\xc5\xbeival v dru\xc5\xbebi lepih gospa. Med njegova najljub\xc5\xa1a opravila so spadali turnirski dvoboji in lovski pohodi. Bil je vsestransko nadarjen \xc4\x8dlovek, popolna renesan\xc4\x8dna postava (kasnej\xc5\xa1i rodovi so ga poimenovali "zadnji vitez"). Obvladal je, \xc4\x8detudi nepopolno, ve\xc4\x8d jezikov, med drugim se je v rojstnem Dunajskem Novem mestu nau\xc4\x8dil tudi takratnega slovenskega jezika. Podpiral je znanost, zlasti pa umetnost. Albrecht D\xc3\xbcrer, katerega je povzdignil v plemi\xc5\xa1ki stan, je spadal v krog njegovih osebnih prijateljev._NEWLINE_Najo\xc4\x8ditnej\xc5\xa1i motiv Maksimilijanove politike je bila \xc5\xa1iritev habsbur\xc5\xa1kega imperija. Prepri\xc4\x8dan je bil, da s tem koristi tudi cesarstvu in nem\xc5\xa1kemu narodu. \xc4\x8ceprav njegove aktivnosti niso bile vedno uspe\xc5\xa1ne in je s svojim nemirnim zna\xc4\x8dajem ustvaril marsikatero zmedo, je vedno ustvarjal mo\xc4\x8dan vtis. Bil je mojster politi\xc4\x8dne propagande in je sam spretno usmerjal nastajanje legend o sebi.. Na dvor je pritegnil \xc5\xa1tevilne umetnike in znanstvenike in poskrbel, da so \xc5\xa1irili slavo dinastije in njegove osebe. Pri tem je tudi sam sodeloval: narekoval je dve \xc5\xbeivljenjepisni deli Wei\xc3\x9fkunig (nedokon\xc4\x8dana avtobiografija) in Theuerdank (alegori\xc4\x8dna pesnitev, ki naj bi opisovala njegove dogodiv\xc5\xa1\xc4\x8dine na poti na poroko z Marijo Burgundsko). Geheimes Jagdbuch, lovski priro\xc4\x8dnik za vnuka Karla, je napisal sam._NEWLINE_Maksimilijanove vojne, razko\xc5\xa1je in zabave so terjale ogromno denarja. Iz cesarstva ga ni mogel dobiti, zato je z davki vse bolj obremenjeval svoje dedne de\xc5\xbeele. Kljub temu je bil v stalnih denarnih stiskah in brez bogatih Fuggerjev in Welserjev bi bil ve\xc4\x8dkrat izgubljen._NEWLINE_Uspel je ponovno obnoviti sijaj cesarstva, ki se je zdel v \xc4\x8dasu njegovega o\xc4\x8deta \xc5\xbee popolnoma obledel. Prevzel je burgundksi vite\xc5\xa1ki Red zlatega runa kot najvi\xc5\xa1je odlikovanje dunajskega dvora.'