b'\n_START_ARTICLE_\nRazvojni roman\n_START_PARAGRAPH_\nRazvojni roman (nem. Entwicklungsroman, Bildungsroman) je romaneskni \xc5\xbeanr, nastal v razsvetljenstvu, raz\xc5\xa1irjen pa predvsem v dobi predromantike in romantike. Roman je zna\xc4\x8dilen predvsem za romane nem\xc5\xa1kih klasikov._NEWLINE_Razvojni roman, poznan tudi kot vzgojni roman ali izobra\xc5\xbeevalni roman, je vrsta romana, v katerem se duhovni razvoj junaka prikazuje skozi u\xc4\x8denje in \xc5\xbeivljenjske izku\xc5\xa1nje in ga spremlja od otro\xc5\xa1tva dalje. Razvojni roman ima skupne lastnosti z dru\xc5\xbebenim romanom ter s pedago\xc5\xa1kim romanom, ki na prakti\xc4\x8dnem primeru razvija dolo\xc4\x8deno pedago\xc5\xa1ko teorijo. Pojem si je izmislil Wilhelm Dilthey, Das Leben Schlumachers, 1870.\n_START_SECTION_\nPrimeri razvojnih romanov tujih pisateljev\n_START_PARAGRAPH_\nPredhodnik je Hans Jakob Christoffel von Grimmelshausen, z romanom Simplicissimus (1668, 1669), v katerem je opisan razvoj junaka od va\xc5\xa1kega pobi\xc4\x8da do svetovljana. Naprej je Ksenofontov roman Kirova vzgoja, ki se kot razvita vrsta pojavlja kasneje, spojena s pustolovskim romanom._NEWLINE_Christoph Martin Wieland je leta 1766-1767 napisal roman Die Geschichte des Agathon (Zgodovina Agatona), ki na helenisti\xc4\x8dnih tleh prikazuje junakovo pot od zanesenega mladeni\xc4\x8da do duhovno samostojne in harmoni\xc4\x8dne osebnosti. Prototip je roman Johanna Wolfganga von Goetheja, U\xc4\x8dna leta Wilhelma Meistra iz leta 1795, 1796. Sledili so Novalis, Gottfried Keller, Hermann Hesse ter v ironi\xc4\x8dno-parodi\xc4\x8dni obliki tudi Ernst Theodor Amadeus Hoffmann._NEWLINE_Pri Goetheju je glavni junak umetnik, govorimo torej o romanu o umetnikih, kot posebnem tipu vzgojnega romana. Popotna leta Wilhelma Meistra (1821 in 1829), roman, ki sloni na samoobvladanju, delu, odrekanju in humanosti. Njegov roman je znatno vplival na kasnej\xc5\xa1e pisce, kot je Gottfried Keller z romanom Zeleni Henrik iz leta 1885._NEWLINE_Adalbert Stifter z romanom Pozno poletje iz 1857, z mero discipline izgrajuje harmoni\xc4\x8dno osebnost, Hermann Hesse v romanu Peter Camenzind (1904) pa ka\xc5\xbee na blagodejen razvojno-vzgojni vpliv narave._NEWLINE_V novej\xc5\xa1em \xc4\x8dasu razvojni roman pogosto sloni na dolo\xc4\x8denih ironi\xc4\x8dnih in tragi\xc4\x8dnih predpostavkah o intelektualnem dozorevanju glavnega junaka in tako izgublja pedago\xc5\xa1ki smoter. Razvoj k zavesti o svoji lastni umetni\xc5\xa1ki misiji predstavlja Joycev Stephen Dedalus, v romanu Thomasa Manna, \xc4\x8carobna gora, pa se junak razvija na tragi\xc4\x8dnih protislovjih evropske kulture._NEWLINE_V hrva\xc5\xa1ki knji\xc5\xbeevnosti se elementi razvojno-vzgojnega romana najdejo v Kova\xc4\x8devi\xc4\x8devem romanu V registraturi, iz leta 1888 ter v romanu Ksaverja \xc5\xa0andorja \xc4\x90alskega, Radmilovi\xc4\x87, 1894.'