b'\n_START_ARTICLE_\nNekropola Pantalika\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nPantalika je na apnen\xc4\x8dastem pobo\xc4\x8dju, obkro\xc5\xbeena z globoko sotesko, ki sta jo oblikovali reki Anapo in Calcinara med mestoma Ferla in Sortino na jugovzhodnem delu Sicilije. Poleg arheolo\xc5\xa1kega pomena je zanimiv tudi naravni rezervat (Riserva Naturale Orientata Pantalica), ki ima raznovrstno lokalno floro in favno ter naravne jame, predvsem jamo netopirjev (Grotta dei Pipistrelli). Razli\xc4\x8dne poti olaj\xc5\xa1ajo dostop obiskovalcem skupaj z \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ko progo (razstavljeno leta 1956) vzdol\xc5\xbe dna doline Anapo. V neposredno bli\xc5\xbeino se da pripeljati z avtomobilom iz Ferle, mogo\xc4\x8de pa se je tudi sprehoditi po stari mulatjeri s parkirnega mesta ob cesti iz Sortine in pre\xc4\x8dkati potok Calcinara.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nV 13. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. so bile nekatere sicilijanske obalne naselbine opu\xc5\xa1\xc4\x8dene, verjetno zaradi prihoda Sikulov na otok in neprimernih razmer za naselitev. V hribovitih obalnih zaledjih so se pojavila nova velika obmo\xc4\x8dja, kot je Pantalika, verjetno izbrana iz obrambnih razlogov. _NEWLINE_Pantalika je o\xc4\x8ditno cvetela \xc5\xbee okoli 600 let, od pribli\xc5\xbeno 1250 do 650 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Ime mesta verjetno izvira iz zgodnjega srednjega veka ali arabskega obdobja. Staro ime mesta je nejasno, vendar ga nekateri arheologi povezujejo s Hiblo po Sikelovem kralju Hiblonu, ki ga je omenil Tukidid v povezavi z ustanovitvijo zgodnje gr\xc5\xa1ke kolonije pri Megari Hibli leta 728 pr. n. \xc5\xa1t. Ve\xc4\x8d stoletij pred gr\xc5\xa1ko kolonizacijo je bila Pantalika nedvomno eden glavnih krajev vzhodne Sicilije, ki je prevladovala na okoli\xc5\xa1kem ozemlju, vklju\xc4\x8dno z manj\xc5\xa1imi naselji. Zdi se, da je bila pribli\xc5\xbeno leta 650 pr. n. \xc5\xa1t. \xc5\xbertev \xc5\xa1iritve mesta Siracusa, ki je v tem \xc4\x8dasu ustanovilo opori\xc5\xa1\xc4\x8de v kraju Akre (pri mestu Palazzolo Acreide). Kljub temu je bilo v klasi\xc4\x8dni antiki \xc5\xa1e vedno zasedeno, saj so potrjene najdbe 4. in 3. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem (helenisti\xc4\x8dno obdobje), pa tudi v poznih anti\xc4\x8dnih ali bizantinskih obdobjih. Po 12. stoletju je bilo verjetno v glavnem zapu\xc5\xa1\xc4\x8deno in zasen\xc4\x8deno s Sortino._NEWLINE_Ostanki, ki so danes vidni, sestavljajo predvsem \xc5\xa1tevilne prazgodovinske grobnice, ki so vklesane v apnen\xc4\x8dasto kamnino, v\xc4\x8dasih s preddverjem ali kraj\xc5\xa1im vhodnim hodnikom pred grobnico, prvotno zaprto s kamni ali plo\xc5\xa1\xc4\x8do. Je tudi nekaj ve\xc4\x8d skalnatih hi\xc5\xa1 z nejasno datacijo, za katere se pogosto misli, da so bizantinske, vendar so verjetno starej\xc5\xa1e. Prav tako je sporen tako imenovan anaktoron ali kne\xc5\xbeja pala\xc4\x8da, ki je v bli\xc5\xbeini vrha hriba. Nekateri arheologi, ki so sprva mislili, da so jo zgradili v pozni bronasti dobi in so jih navdihnile pala\xc4\x8dne stavbe gr\xc5\xa1ke (mikenske) bronaste dobe, so bili pozneje bolj prepri\xc4\x8dani, da so iz bizantinskega obdobja. Ostanki velikega jarka, vrezanega v apnenec, so jasno vidni na Filiportu na zahodni strani pobo\xc4\x8dja, najbli\xc5\xbeje Ferli. Ta verjetno izvira iz 4. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem in je obrambno delo gr\xc5\xa1kega voja\xc5\xa1kega oblikovanja, verjetno v skladu s politiko Dionizija iz Sirakuz, in je bil namenjen zagotavljanju povezave z zaledjem. Tri majhne srednjeve\xc5\xa1ke kamnite kapelice so znane kot Grotta del Crocifisso (blizu severnega pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da), Grotta di San Nicolicchio (na ju\xc5\xbeni strani) in Grotta di San Micidario (na Filiportu) in ohranjajo zelo blede sledi fresk ter potrjujejo, da so bile tu manj\xc5\xa1e samostanske skupnosti._NEWLINE_Mesto je bilo v glavnem izkopano med letoma 1895 in 1910, izkopaval je italijanski arheolog Paolo Orsi. Ve\xc4\x8dina grobov je bila oplenjena \xc5\xa1e pred njegovim prihodom. Najdbe, ki jih je izkopal Orsi, so na ogled v Arheolo\xc5\xa1kem muzeju v Siracusi. To so zna\xc4\x8dilno rde\xc4\x8de \xc5\xbegana lon\xc4\x8dena posoda in kovinski predmeti, oro\xc5\xbeje (majhni no\xc5\xbei in bodala) ter okraski, kot so bronaste fibule (bro\xc5\xa1ke) in obro\xc4\x8di, ki so bili polo\xc5\xbeeni s pokojniki v grobnico. V ve\xc4\x8dini grobnic je bil eden do sedem posameznikov vseh starosti in obeh spolov. Mnogi grobovi so bili o\xc4\x8ditno ponovno odprti ob\xc4\x8dasno za ve\xc4\x8d pokopov. Povpre\xc4\x8dna \xc4\x8dlove\xc5\xa1ka \xc5\xbeivljenjska doba v tem \xc4\x8dasu je bila verjetno okrog 30 let. Velikost prazgodovinskega prebivalstva je te\xc5\xbeko oceniti iz razpolo\xc5\xbeljivih podatkov, vendar je morda \xc5\xa1tela 1000 ljudi ali ve\xc4\x8d.'