b'\n_START_ARTICLE_\nJohan van Oldenbarnevelt\n_START_SECTION_\nVzpon v poklicu in dru\xc5\xbebi\n_START_PARAGRAPH_\nVan Oldenbarnevelt izhaja iz regentske dru\xc5\xbeine, ki je bila \xc5\xbee pred njegovim rojstvom zaradi protihabsbur\xc5\xa1ke usmerjenosti umaknjena z vodilnih polo\xc5\xbeajev. V nemirnih letih 1566-70 je \xc5\xa1tudiral na razli\xc4\x8dnih univerzah v tujini (Leuven, Bourges, Heidelberg in morda Padova). V Heidelbergu se je pridu\xc5\xbeil kalvinistom, \xc4\x8deprav je od vsega za\xc4\x8detka imel tudi resne pomisleke do Calvinovega nauka. Leta 1570 se je vrnil v Haag, kjer svojega kalvinizma ni javno kazal. Zaposlil se je v upravnih slu\xc5\xbebah province Holandije. Ena od njegovih strokovnih specialnosti je bilo pravo vodnih (protipoplavnih, izsu\xc5\xa1evalnih) sistemov._NEWLINE_Ob izbruhu upora proti \xc5\xa0paniji leta 1572 je takoj podprl kneza Vijema Oranskega, vodjo upora, in hitro pritegnil njegovo pozornost. Kot strokovnjak za vodne sisteme je bil ob \xc5\xa1panskem obleganju Leidna poslan (kod eden od komisarjev) nadzorovat prediranje nasipov. Leta 1576 je bil imenovan za stalnega pravnega svetovalca v mestni upravi Rotterdama, na polo\xc5\xbeaj, ki je zagotavljal prisotnost v skup\xc5\xa1\xc4\x8dini province Holandije, kjer se je hitro uveljavil. Sodeloval je pri snovanju temeljnih zakonov utrechtske zveze, predhodnice Republike. Pri tem so se pokazale njegove pogajalske in dr\xc5\xbeavni\xc5\xa1ke sposobnosti, ki so bile \xc5\xa1e kako potrebne za zagotavljanje stabilnosti Holandije v dolgotrajnem osvobodilnem boju. Delo ga je pripeljalo v tesen stik z Viljemom Oranskim, kateremu je bil vdan in ga je odkrito ob\xc4\x8dudoval. Napredoval je s trdim delom in energijo, resnostjo, v\xc4\x8dasih nepopustljivostjo, manjkali pa so mu okretnost v komuniciranju, \xc5\xa1arem in takt njegovega polti\xc4\x8dnega vodje.\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dni strateg in kreator Republike Nizozemske\n_START_PARAGRAPH_\nMarca 1586, dve leti po uboju Viljema Oranskega, je bil imenovan na mesto landsadvocaata v holandski skup\xc5\xa1\xc4\x8dini, mesto, ki je izhajalo \xc5\xa1e iz burgundskih \xc4\x8dasov, leta 1572 pa je zelo pridobilo na pomenu. Kot landsadvocaat je kmalu postal vodilna osebnost v skup\xc5\xa1\xc4\x8dini Holandije in glavni govornik v zvezni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini (staten-generaal) in izvr\xc5\xa1evalec politi\xc4\x8dne zapu\xc5\xa1\xc4\x8dine Viljema Oranskega._NEWLINE_Enega od vi\xc5\xa1kov svoje u\xc4\x8dinkovitosti je dosegel v letu 1588, ko mu je uspelo odvzeti angle\xc5\xa1ki strani vpliv na dogajanja, jo pripraviti do umika, in potem v kratkem \xc4\x8dasu stabilizirati politi\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj v Republiki. Stalna prisotnost v zvezni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini mu je omogo\xc4\x8dala pregled nad diplomatsko korespondenco. Tujina se je nanj obra\xc4\x8dala kot na zunanjega ministra Republike. Na mesto glavnega voja\xc5\xa1kega poveljnika je pripeljal sedemnajstletnega Viljemovega sina Mavricija, ki se je izkazal kot ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8d vojskovodja, sam pa je v sodelovanju z njim mobiliziral in koordiniral vso razpolo\xc5\xbeljivo energijo in vire de\xc5\xbeele. Zelo pomembna pri tem je bila ustanovitev Nizozemske vzhodnoindijske dru\xc5\xbebe._NEWLINE_Leta 1606 se je za\xc4\x8del pogajati s \xc5\xa0panci o miru in priznanju neodvisnosti Republike, za kar pa so \xc5\xa0panci postavljali pogoje, ki nikakor niso bili sprejemljivi za nizozemsko dru\xc5\xbebo. Tako je po treh letih pogajanj pri\xc5\xa1lo leta 1609 do podpisa dvanajstletnega premirja. Podpis tega dokumenta je bilo prvo posredno priznanje \xc5\xa0panije, da Republika Nizozemska sploh obstaja. \xc4\x8ceprav je Oldenbarnevelt ovrgel prakti\xc4\x8dno vse \xc5\xa1panske zahteve, pa jim je moral obljubiti, da bo za \xc4\x8das premirja zadr\xc5\xbeal na\xc4\x8drtovano ustanovitev Nizozemske zahodnoindijske dru\xc5\xbebe, s katero je Republika nameravala osvojiti nove kolonije v Ameriki.\n_START_SECTION_\nRazkol v dru\xc5\xbebi in padec Oldenbarneveltovega re\xc5\xbeima\n_START_PARAGRAPH_\nTriletna pogajanja so razdelila nizozemsko dru\xc5\xbebo na prista\xc5\xa1e miru in drugo stran, ki je zahtevala nadaljevanje bojevanja in osvojitev ju\xc5\xbene Nizozemske. Med slednjimi so bili prista\xc5\xa1i Oranskih, katerim je vojna ve\xc4\x8dala pomembnost, in zagrizeni kalvinisti, od vsega za\xc4\x8detka pobudniki bojevanja proti \xc5\xa0paniji. Nesoglasja so se raz\xc5\xa1irila tudi na versko-ideolo\xc5\xa1ka vpra\xc5\xa1anja (okrog bo\xc5\xbeje predestinacije), na polemiko med zmernimi arminijanci (imenovanimi tudi remonstranti) in bojevitim protiremonstranti. Slednji so bili prepri\xc4\x8dani, da je kalvinizem od boga poslano vezivo, ki pomaga dr\xc5\xbeati province skupaj, in da mora zato cerkev imeti mo\xc5\xbenost vplivati na sestavo civilne uprave. Oldenbarnevelt in ve\xc4\x8dina holandskih regentov, z izjemo regentov Amsterdama, se s tem niso strinjali._NEWLINE_Regenti, ki so bili tedaj na oblasti v Amsterdamu, so Oldenbarneveltu zamerili, da jih je zaustavil pri snovanju Nizozemske zahodnoindijske dru\xc5\xbebe. Ker pa je bila delegacija Amsterdama ena od dveh najvplivnej\xc5\xa1ih v holandski skup\xc5\xa1\xc4\x8dini, je bilo to za Oldenbarnevelta usodno. V novem ravnote\xc5\xbeju politi\xc4\x8dnih mo\xc4\x8di je Mavricij po\xc4\x8dasi in previdno, od mesta do mesta, pomagal krepiti politi\xc4\x8dno mo\xc4\x8d protiremonstrantov, tudi tako, da kot glavni poveljnik vojske ni dovolil, da bi vojska za\xc5\xa1\xc4\x8ditila prebivalce mest in mestne oblasti pred izgredi protiremonstrantov. V stiski je Oldenbarnevelt avgusta 1617 v holandski skup\xc5\xa1\xc4\x8dini dosegel izglasovanje t. i. hitre resolucije, ki je dovoljevala mestnim upravam, da za za\xc5\xa1\xc4\x8dito me\xc5\xa1\xc4\x8danov najamejo svoje voja\xc5\xa1ke enote. S stali\xc5\xa1\xc4\x8da Mavricija je bilo to kr\xc5\xa1enje ustave. A \xc5\xa1e vedno ni ukrepal, pustil je, da so razmere zorele njemu v prid, se osebno udele\xc5\xbeeval zasedanj skup\xc5\xa1\xc4\x8din po provincah in vplival na njihove odlo\xc4\x8ditve. Julija 1618 je v zvezni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini pet provinc od sedmih glasovalo za razoro\xc5\xbeitev mestnih voja\xc5\xa1kih enot, kar se je tudi zgodilo. 28. avgusta 1618 je zvezna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina skrivno pooblastila Mavricija, da aretira Oldenbarnevelta in dva njegova glavna sodelavca (Hugo Grotius, Rombout Hogerbeets)._NEWLINE_Mnenja o tem, \xc4\x8desa so aretirani krivi in komu odgovorni, so bila deljena. Za to prilo\xc5\xbenost sestavljeni 24 \xc4\x8dlanski tribunal, v katerem so imeli ve\xc4\x8dino Oldenbarneveltovi politi\xc4\x8dni nasprotniki, je po sedmih mesecih razprav odlo\xc4\x8dil, da province nimajo suverene pravice po svoje urejati cerkvenih vpra\xc5\xa1anj znotraj svojih meja in da po zakonu nimajo pravice, da same najemajo vojsko. Dejanja obto\xc5\xbeenih so bila gro\xc5\xbenja obstoju dr\xc5\xbeave. 12. maja 1619 so Oldenbarnevelta obsodili na smrt z obglavljenjem, oba sodelavca pa na dosmrtno je\xc4\x8do. Kljub pro\xc5\xa1njam pomembnih osebnosti za pomilostitev, tudi francoskega ambasadorja v Haagu, je Mavricij ostal nepopustljiv, \xc4\x8de\xc5\xa1 da razlogi dr\xc5\xbeave zahtevajo izvr\xc5\xa1itev sodbe. Sodba je bila javno izvr\xc5\xa1ena naslednji dan pred zgradbo parlamenta v Haagu. Juridi\xc4\x8dni umor 71 letnega politika, ki je odlo\xc4\x8dilno prispeval k formiranju Nizozemske republike, je najsrhljivej\xc5\xa1i dogodek v njeni zgodovini.'