b'\n_START_ARTICLE_\nMirko Ko\xc5\xa1ir\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in \xc5\xa1olanje\n_START_PARAGRAPH_\nMirko Ko\xc5\xa1ir se je rodil 15. marca 1905 v Ljubljani o\xc4\x8detu Bla\xc5\xbeu, nadsprevodniku dr\xc5\xbeavnih \xc5\xbeeleznic in Ur\xc5\xa1uli (roj. \xc5\xbditko), kuharici in gospodinji. Bil je najmlaj\xc5\xa1i od \xc5\xa1estih otrok: bratov Franca, Maksa in Ivana Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ka ter sester Regine in Marije. Franc in Maks sta bila odli\xc4\x8dna dijaka ljubljanske Realke, Maks tudi Preporodovec, novinar. Franc je leta 1914 padel v Karpatih, Maks je umrl za \xc5\xa1pansko gripo leta 1918. Istega leta so pri tihotapljenju \xc4\x8dez novo italijansko mejo doma\xc4\x8dini ustrelili in oropali tudi sestro Regino. Mirko je kon\xc4\x8dal ljudsko \xc5\xa1olo v \xc5\xa0i\xc5\xa1ki, I. dr\xc5\xbeavno gimnazijo (klasi\xc4\x8dno) v Ljubljani in s \xc4\x8disto odliko maturiral 25. aprila 1924. \xc5\xa0tudiral je kemijo na Filozofski fakuteti v Ljubljani in 22. oktobra 1929 diplomiral iz kemije, fizike in fizikalne kemije. Voja\xc5\xa1ki rok je slu\xc5\xbeil v \xc5\xa1oli za rezervne oficirje v Kragujevcu ter nato v Sarajevu.\n_START_SECTION_\nPredvojni komunist\n_START_PARAGRAPH_\nOd oktobra 1930 do decembra 1932 je Mirko Ko\xc5\xa1ir pou\xc4\x8deval na gimnaziji v Kikindi, po sporu z ravnateljem pa na gimnaziji v Kranju do aprila 1934, ko je bil zaradi suma komunisti\xc4\x8dnega delovanja odstranjen tudi od tam. Decembra leta 1933 je bil namre\xc4\x8d vklju\xc4\x8den v proces \xc2\xbbIzak Feuerberg in tovari\xc5\xa1i\xc2\xab, v enega od prvih mno\xc5\xbei\xc4\x8dnih procesov proti mladim komunistom in bil tedaj opro\xc5\xa1\xc4\x8den. Takoj po procesu 26. junija 1934 se je zaposlil kot kemik v \xc5\xa1krobarni Medi\xc4\x87&Zankl v Dom\xc5\xbealah. Ve\xc4\x8dina vodilnih \xc4\x8dlanov slovenske (in jugoslovanske) partije je v tem \xc4\x8dasu od\xc5\xa1la v tujino, po vdorih v organizacijo so bili \xc5\xa1tevilni tudi zaprti. Doma sta ostala le Mirko in dr. Jo\xc5\xbea Vilfan. Tako sta vodila ostanke partije in jo na novo postavljala. Mirko je nastopil s protifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnim govorom na Ljoti\xc4\x87evem zborovanju v Unionski dvorani v Ljubljani, vodil koli\xc4\x8devsko stavko, zlet Svobod v Celju, pisal \xc4\x8dlanke v Sodobnost, Ljubljanski zvon, Knji\xc5\xbeevnost, kranjsko Soboto, Kme\xc4\x8dko slogo. Mariji \xc5\xbdumer je pomagal napisati bro\xc5\xa1uro 70 dni v Glavnja\xc4\x8di. Februarja 1936 je bil spet aretiran in nato marca zaradi pomanjkanja dokazov izpu\xc5\xa1\xc4\x8den. Leta 1936 je organiziral stavko tekstilcev v Kranju in pomagal ustanoviti Tekstilno zadrugo delavcem, ki so jih po stavki vrgli na cesto. Tedaj je delal kot organizacijski sekretar pokrajinskega komiteja, zaposlen pa je bil v Rudarski Zdru\xc5\xbebi Trojane. Pripravil je kongres na \xc4\x8cebinah in postal \xc4\x8dlan CK KPS. Napisal je bro\xc5\xa1uro Mu\xc4\x8deni\xc5\xa1ka \xc5\xa0panija in sestavil proglas Kaj ho\xc4\x8demo. Februarja 1940 je bil konfiniran v tabori\xc5\xa1\xc4\x8du v Bile\xc4\x87ah. Poro\xc4\x8dil se je z Marijo Mole in rodil se mu je sin Fedja (kasnej\xc5\xa1i arhitekt, univerzitetni profesor in teoretik urbanizma) Zaradi nasprotovanja rusko-finski vojni mu je pri\xc5\xa1el Boris Kidri\xc4\x8d domov povedat, da ni ve\xc4\x8d \xc4\x8dlan CK. Februarja 1941 je bil vpoklican na oro\xc5\xbene vaje v Mostar.\n_START_SECTION_\nDruga svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nPo izbruhu vojne so ga Nemci pri Sarajevu ujeli in zaprli v tabori\xc5\xa1\xc4\x8da Lamsdorf (\xc5\x81ambinovice) in OflagXIIIB v N\xc3\xbcrnbergu. Nemci so ga predali Italijanom. Do septembra 1943 je bil zaprt na Reki, v Rimu, Sulmoni, Cortemaggioru, Acquapendentu. Medtem je umrla mama Ur\xc5\xa1ka. Po kapitulaciji Italije se je vrnil domov in \xc5\xa1el v partizane. Januarja 1944 je bila 10. brigada (Ljubljanska) razbita na Ilovi gori. Skril se je na mamin dom v Podlipo pri Vrhniki, kjer so ga ujeli belogardisti. Na sre\xc4\x8do ga je prepoznal domobranski podporo\xc4\x8dnik, ki ga je na svojo pest odpeljal v Ljubljano in ga ni izdal. Z zvezami je poskrbel, da ga je \xc5\xa1ef nem\xc5\xa1ke policije Paul Duscha poslal v Dachau. Iz Dachaua so ga poslali na delo na klinker v Sachsenhausen. Po bombardiranju tabori\xc5\xa1\xc4\x8da so jih Nemci odgnali na mar\xc5\xa1 smrti do Schwerina. Nem\xc4\x8dija je kapitulirala. Iz ameri\xc5\xa1ke cone, kjer so jih stra\xc5\xbeili nem\xc5\xa1ki stra\xc5\xbearji, je s tovari\xc5\xa1i prebegnil na rusko stran in se preko Prage, Bratislave, Budimpe\xc5\xa1te in Beograda vrnil domov. Pred tem je umrl tudi o\xc4\x8de Bla\xc5\xbe.\n_START_SECTION_\nPo 2. svetovni vojni\n_START_PARAGRAPH_\nLidija \xc5\xa0entjurc ga je 19. julija 1945 obvestila, da je bil zaradi vedenja med vojno izklju\xc4\x8den iz partije. Delal je kot tehni\xc4\x8dni delegat v tovarnah Medi\xc4\x87&Zankl v Dom\xc5\xbealah in Medvodah. Bil je \xc4\x8dlan za\xc4\x8dasne uprave Federalnega zavoda za socialno zavarovanje v Ljubljani in leta 1946 tudi vodja prevajalskega in\xc5\xa1tituta Cankarjeve zalo\xc5\xbebe v Ljubljani. Ukvarjal se je s prevajalstvom, pisal je \xc4\x8dlanke in nastopal na radiu. Leta 1946 je bil vodja prevajalskega in\xc5\xa1tituta IOOF, predaval je politi\xc4\x8dno ekonomijo in osnove dru\xc5\xbebenih ved na gospodarski fakulteti, tehni\xc5\xa1ki fakulteti, akademiji upodabljajo\xc4\x8dih umetnost in pravni fakulteti. Rodil se mu je sin Igor Maksim (1946, kasnej\xc5\xa1i re\xc5\xbeiser, profesor AGRFT za TV-re\xc5\xbeijo).\n_START_SECTION_\nObsodba na dachauskem procesu in smrt na Golem otoku\n_START_PARAGRAPH_\nAprila 1948 so ga aretirali, tik pred tem pa ubili njegovega prijatelja Braneta Kristanca. Na prvem velikem dachauskem procesu je bil obsojen na dvajset let zapora in odvzem dr\xc5\xbeavljanskih pravic, dodatno pa \xc5\xa1e na zaplembo vsega premo\xc5\xbeenja, predvsem velike knji\xc5\xbenice. Zaprt je bil v \xc5\xa0kofji Loki in na Miklo\xc5\xa1i\xc4\x8devi v Ljubljani, kjer ga je dru\xc5\xbeina lahko dvakrat obiskala. Marca 1951 so ga odpeljali iz Ljubljane. 8. marca 1951 so ga ob prihodu na Goli otok v \xc5\xa1palirju pobili. Dne 11. marca ob 03.15 je v tabori\xc5\xa1\xc4\x8dni ambulanti umrl. Leta 1954 naj bi ga pokopali v Zagrebu na Miro\xc5\xa1evcu, kjer pa njegovega groba ni ve\xc4\x8d.'