b'\n_START_ARTICLE_\nEna lepa pesem o pijanem mo\xc5\xbeu in \xc5\xbeeni\n_START_SECTION_\nObnova\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdena pride v gostilno po mo\xc5\xbea, ki se tam naceja dan za dnem; o\xc4\x8dita mu, da se ne meni za dru\xc5\xbeino, da otroci in \xc5\xbeivina stradajo, prosi, naj preskrbi kruha, naj jo vendar poslu\xc5\xa1a in ne zapravlja. Mo\xc5\xbe ji odgovarja s surovo brezbri\xc5\xbenostjo, njemu je v alkoholni omami dobro,\xc2\xa0\xc2\xbbkurba stara\xc2\xab\xc2\xa0pa naj se znajde, kakor ve in zna. \xc5\xbdena se razjezi, za\xc4\x8dne zmerjati, mu obeta, da se bo tudi njegov \xc4\x8das iztekel. Mo\xc5\xbe odgovori z gro\xc5\xbenjami, da jo bo pretepel, \xc4\x8de ne bo dr\xc5\xbeala jezika. Vendar do pretepa no pride, mo\xc5\xbe je od pija\xc4\x8de matast in zaspan in ko \xc5\xbeena le \xc5\xa1e ne da miru, ji surovo zabrusi: pi\xc5\xa1i mene baba v rit!'