b'\n_START_ARTICLE_\nJosip Marn\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nKer v \xc5\xa0tangi ni bilo ljudske \xc5\xa1ole, ga je pisati in brati nau\xc4\x8dil tamkaj\xc5\xa1nji \xc5\xbeupnik. Jeseni 1839 je za\xc4\x8del obiskovati normalko, leta 1843 gimnazijo, leta 1846 pa je bil sprejet v novoustanovljeno Alojzijevi\xc5\xa1\xc4\x8de. Kot odli\xc4\x8dnjak je leta 1851 dokon\xc4\x8dal gimnazijo, a zaradi slabotnega zdravja ni nikoli pristopil k maturi, ki se takrat tudi ni zahtevala za sprejem v bogoslovje. Leta 1855 je postal kaplan v Horjulu, kjer je na svoje stro\xc5\xa1ke najel sobo in v njej ustanovil zasilno \xc5\xa1olo ter u\xc4\x8dil otroke kr\xc5\xa1\xc4\x8danski nauk, branje in pisanje._NEWLINE_Ko je Metelko konec \xc5\xa1olskega leta 1857 zaprosil za stalno upokojitev, je \xc5\xa1kofu Wolfu za svojega naslednika priporo\xc4\x8dil na prvem mestu Marna, ki je potem najprej nastopil kot za\xc4\x8dasna zamenjava za verouk v ni\xc5\xbejih razredih in za sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino v 7. in 8. razredu. Po izpitu iz verouka in smrti kateheta Globo\xc4\x8dnika je 17. julija 1859 postal stalen verou\xc4\x8ditelj na ni\xc5\xbeji gimnaziji. 13. julija 1860 je pri Miklo\xc5\xa1i\xc4\x8du na Dunaju opravil izpit iz sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine kot glavnega predmeta in bil 17. julija 1863 imenovan za pravega gimnazijskega u\xc4\x8ditelja. Naslov profesor so mu priznali 18. decembra 1866. Od 1882 je bil na\xc4\x8delnik knji\xc5\xbenega odseka in 1886\xe2\x80\x9393 predsednik Slovenske matice, kjer je odlo\xc4\x8dilno vplival na njen program._NEWLINE_Ob upokojitvi leta 1892 je bil za svoje vestno delo na \xc5\xa1olskem podro\xc4\x8dju odlikovan z vite\xc5\xa1kim kri\xc5\xbecem Franc-Jo\xc5\xbeefovskega reda. Na cerkvenem podro\xc4\x8dju je priznanja dobil precej pozno \xe2\x80\x93 leta 1889 je bil imenovan za \xc4\x8dastnega kanonika ljubljanskega kapitlja. Po njegovih besedah mu je to odlikovanje\xc2\xa0\xc2\xbbobilno zadostilo za marsikatera preziranja in poni\xc5\xbeevanja, katera je trpel v preteklih letih\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nV Alojzijevi\xc5\xa1\xc4\x8du je bil Marn ljubljenec vodje, dr. Poga\xc4\x8darja, kateremu je pomagal s prevodi in popravki pri Slovenskem verskem \xc4\x8dasopisu. V javnosti se je prvi\xc4\x8d oglasil leta 1849 v Navratilovem mladinskem Vede\xc5\xbeu s kraj\xc5\xa1imi \xc4\x8dlanki zabavne in resne vsebine: Blagosr\xc4\x8dni mladeni\xc4\x8d, \xc5\xbdivljenje-leto, Povra\xc4\x8dilo, Kmet in tatje, Skopuha vmori glad pri zakaldu, Vojak zares junak, Pla\xc4\x8dilo nehvale\xc5\xbenosti in hudodelstva. V Slovenski b\xc4\x8deli je leta 1852, pod psevdonimom Milko, iz\xc5\xa1la njegova prilika Hrast in lipa. Kot osnovno\xc5\xa1olec je bil leta 1851 urednik doma\xc4\x8dega rokopisnega tednika Dani\xc4\x8dica, v Len\xc4\x8dkovem Slovenskem romarju (1852) pa je podal razgovor 7 pivcev o svojih \xc5\xbeenah in njih 7 \xc5\xbeen o svojih mo\xc5\xbeeh._NEWLINE_Zna\xc4\x8dilna za njegovo usmerjenost, ki ji je ostal zvest vse do konca, je njegova Beseda, ktero je govoril bogoslov svojim vrstnikom, ki jo je napisal leta 1853. V njej poudarja poleg temeljite izobrazbe v bogoslovnih vedah tudi potrebno znanje mnogih jezikov._NEWLINE_Leta 1855 je popravljal Wolfov slovar in kot kaplan v Horjulu poslovenil za sv. pismo z Alliolijevim razlaganjem, ki ga je izdal \xc5\xa1kof Wolf, I. Ezdrovo, Juditino in Esterino knjigo._NEWLINE_Pri opravljanju u\xc4\x8diteljskega poklica se je sre\xc4\x8deval z nemajhnimi te\xc5\xbeavami, povezanimi z jezikom. Brez knjig je moral pou\xc4\x8devati sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini, ocena iz sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine pa se sploh ni upo\xc5\xa1tevala. \xc5\xa0ele po mnogih borbah je januarja 1860 sloven\xc5\xa1\xc4\x8dina postala obvezen predmet za vse dijake slovenske narodnosti, ocena iz nje pa je bila enokopravna vsem ostalim._NEWLINE_Marn ni bil estet, kar ka\xc5\xbee njegovo poveli\xc4\x8devanje Umkovih pesmi in njegovega Abune Solimana, ki ga je z dovoljenjem \xc5\xa1olskega nadzornika A. Jarca, uporabljal pri pouku poleg Berila, dokler ni leta 1868 iz\xc5\xa1el Jane\xc5\xbei\xc4\x8dev Cvetnik slovenske slovesnosti. Tak pouk materin\xc5\xa1\xc4\x8dine je naletel pri nekaterih zrelej\xc5\xa1ih dijakih (Jur\xc4\x8di\xc4\x8d, Levec, Kersnik) na odpor, obsodil ga je tudi Stritar v Kriti\xc4\x8dnih pismih._NEWLINE_Po letu 1860 je po Kopitarju in Miklo\xc5\xa1i\xc4\x8du napisal Slovanskiga cerkveniga jezika pravo im\xc3\xa9, pervotna domovina in razmera proti sedanjim slovanskim jezikom._NEWLINE_Od 1863 do smrti je izdajal glasilo Jezi\xc4\x8dnik, prilogo \xc4\x8dasopisa U\xc4\x8diteljski tovari\xc5\xa1, za katero je pisal jezikoslovne \xc4\x8dlanke, pregled slovenskega slovstva in ob\xc5\xa1irne biografske, bibliografske in literarnozgodovinske razprave o Metelku, Kopitarju, Bleiweisu, od 1883 pod skupnim naslovom Knjiga slovenska.'