b"\n_START_ARTICLE_\nPari\xc5\xa1ka komuna\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detki\n_START_PARAGRAPH_\nIzhodi\xc5\xa1\xc4\x8de Pari\xc5\xa1ke komune je bilo republikansko vzdu\xc5\xa1je, ki se je raz\xc5\xa1irilo predvsem ob Prvi republiki in v revolucionarni vladi Pari\xc5\xa1ke komune iz leta 1792, kakor tudi v ljudski vstaji junija 1848, v \xc4\x8dasu Druge republike, ki je bila na krvav na\xc4\x8din zatrta s strani vlade, ki jo je na oblast pripeljala februarska revolucija leta 1848. Leta 1848 se je na barikadah tudi prvi\xc4\x8d pojavila rde\xc4\x8da zastava, katere barva predstavlja rde\xc4\x8do kri svobodnih ljudi, medtem ko so na trobojnico gledali kot na sinonim represije._NEWLINE_Od leta 1789 do 1871, so v Franciji vladali prete\xc5\xbeno monarhisti\xc4\x8dni ali imperialisti\xc4\x8dni re\xc5\xbeimi (Prvo cesarstvo, Obnova, Julijska monarhija, Drugo cesarstvo), medtem ko je republikanska oblika vladavine obstajala zgolj nekaj let. Julija 1870, je Napoleon III. pri\xc4\x8del vojno s Prusijo, ki ga je, zaradi slabe priprave, hitro privedla do poraza. Tretja republika je bila razgla\xc5\xa1ena 4. septembra 1870, a se je vojna nadaljevala. V Parizu je sredi zime 1870-71 zavladala huda lakota. Jules Favre, vladni minister za zunanje zadeve narodne obrambe, je podpisal premirje z Bismarckom. Le-to je predvidevalo, razen obdobja prenehanja sovra\xc5\xbenih dejanj za petnajst dni, z mo\xc5\xbenostjo podalj\xc5\xa1evanja, sklic narodne skup\xc5\xa1\xc4\x8dine, opolnomo\xc4\x8dene zgolj za odlo\xc4\x8ditev o vojni in miru. Volitve 8. februarja so predvidevale mo\xc4\x8dno zastopanost monarhistov v Narodni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini. Vsi pari\xc5\xa1ki poslanci so bili republikanci in mnogi med njimi tudi ekstremisti. Republikanska vlada se je zatem sestala v Bordeauxu, zatem v Versaillesu, da ne bi klonila pred pari\xc5\xa1kimi upori, kakor se je to \xc5\xbee zgodilo v \xc4\x8dasu Vlade narodne obrambe (\xc5\xa1e posebej 31. oktobra)._NEWLINE_Republikansko vlado je vodil Adolphe Thiers. Posku\xc5\xa1al se je povzpeti na oblast in izpogajati mirovno pogodbo s Prusijo. Pari\xc5\xbeani, ki so podpirali nasilen pohod, so vseskozi mislili, da bodo lahko uresni\xc4\x8dili svojo vizijo v celotni Franciji in se niso pustili razoro\xc5\xbeiti. Zato je pri\xc5\xa1lo do uporabe sile med vlado republike in delom pari\xc5\xa1kega prebivalstva (prete\xc5\xbeno v vzhodnih okrajih Pariza)._NEWLINE_Razlogi za Pari\xc5\xa1ko komuno so torej naslednji: republikansko vzdu\xc5\xa1je, trpljenje ob obleganju Pariza, vodenje republike s strani monarhistov in vpliv, ki so ga dokon\xc4\x8dno izgubljali. Zato so se odlo\xc4\x8dili za nasilni prevrat.\n_START_SECTION_\nSpro\xc5\xbeitev nasilja\n_START_PARAGRAPH_\nMinister kralja Ludvika Filipa, Thiers, je vodil gradnjo okopov okoli Pariza. To nalogo je prevzel z namenom obrambe mesta pred napadalci, a je tudi ra\xc4\x8dunal na mo\xc5\xbenost, da bo treba narediti konec ljudskim vstajam in bo potrebno premagati in zapreti upornike v mestu._NEWLINE_17. marca 1871, je Thiers s svojo vlado tajno zapustil Pariz in pono\xc4\x8di poslal skupino ljudi, da zavzame oro\xc5\xbeje na gri\xc4\x8du Montmartre. Istega dne je dal Thiers zapreti Augusta Blanquija (republikanski revolucionar in in\xc5\xa1truktor, z vzdevkom\xc2\xa0\xc2\xbbZapornik\xc2\xab, ker je pre\xc5\xbeivel ve\xc4\x8dino svojega \xc5\xbeivljenja po zaporih kraljev in vladarjev), ki je po\xc4\x8dival pri svojem prijatelju zdravniku v Bretenouxu (Lot). Od tam ga je premestil v neko trdnjavo, z namenom, da se ne bo mogel udele\xc5\xbeiti pari\xc5\xa1ke vstaje._NEWLINE_18. marca zjutraj so se Pari\xc5\xbeani uprli skupini, ki je pri\xc5\xa1la po oro\xc5\xbeje in kmalu zatem je ta tudi prestopila k upornikom, s \xc4\x8dimer je ves Pariz preplavila solidarnost med garnizijami in prebivalstvom. Generala - Lacomte, ki je ukazal streljanje na upornike in Cl\xc3\xa9ment Thomas (odgovoren za junijske masakre leta 1848) - sta bila ustreljena na Rue de Rosiers. To je bil za\xc4\x8detek vstaje._NEWLINE_Volitve so pripravili 26. marca: ve\xc4\x8dinoma so bili v zbor izvoljeni predstavniki republikancev, kot so bili Jules Vall\xc3\xa8s, Charles Delescluzes, Raoul Rigault, Gustave Flourens, Eug\xc3\xa8ne Varlin, Beno\xc3\xaet Malon, itn. Liste, ki so se pona\xc5\xa1ale z Augustom Blanquijem so dobile ogromno \xc5\xa1tevilo glasov. Komuna je vodila Pariz do 20. maja, izglasovala napredne zakone, ki jih je republika sprejela \xc5\xa1ele nekaj desetletij pozneje (volilno pravico za \xc5\xbeenske, prepoved otro\xc5\xa1kega no\xc4\x8dnega dela, lo\xc4\x8ditev cerkve in dr\xc5\xbeave, itn.). Uporabljen je bil republikanski koledar. Iz\xc5\xa1li so \xc5\xa1tevilni pari\xc5\xa1ki \xc4\x8dasopisi (Le Cri du Peuple, Le P\xc3\xa8re Duch\xc3\xaane, L'insurg\xc3\xa9. itn.)."