b'\n_START_ARTICLE_\nAnton Primo\xc5\xbei\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPrimo\xc5\xbei\xc4\x8d je bil po prvem pouku v zasilni \xc5\xa1oli \xc5\xa1maverskega kurata Ma\xc5\xa1ere 3 leta na gori\xc5\xa1ki normalki ter v letih 1866\xe2\x80\x931874 odli\xc4\x8dnjak gimnazje v Gorici (kjer je bil njegov u\xc4\x8ditelj sloven\xc5\xa1\xc4\x8dine Fran Levec, so\xc5\xa1olec pa kasnej\xc5\xa1i nad\xc5\xa1kof F. Sedej). Primo\xc5\xbei\xc4\x8d je bil med tistimi dijaki, ki jih je pripravljal narodni voditelj K. Lavri\xc4\x8d za nastope pri \xc4\x8ditalni\xc5\xa1kih Besedah in taborih po Gori\xc5\xa1kem in Vipavskem. Po kon\xc4\x8dani gimnaziji je \xc5\xa1tudiral klasi\xc4\x8dno filologijo v Innsbrucku, kjer so mu bili prijatelji pisatelj A. Koder, \xc4\x8dastnik Andrej Komel-So\xc4\x8debran ter drugi Jugoslovani (Dalmatinci) in \xc4\x8cehi. Leta 1878 je diplomiral, 1879 pa promoviral za dr. phil. Na priporo\xc4\x8dilo prof. J\xc3\xbclga je bil \xc5\xbee jeseni 1878 nastavljen v Trstu kot suplent in postal u\xc4\x8ditelj pri \xc5\xa1vedskem konzulu. Za \xc4\x8dasa enoletne voja\xc5\xa1ke slu\xc5\xbebe na Dunaju, je v drugi polovici leta isto\xc4\x8dasno u\xc4\x8dil kot suplent v I. okr. (Hegelgasse) in bil doma\xc4\x8di u\xc4\x8ditelj pri rodbini intendanta dvornega gledali\xc5\xa1\xc4\x8da, baronu Besecny-ju._NEWLINE_Slu\xc5\xbebe v domovini ni dobil. Leta 1880 je bil imenovan za gimnazijskega profesorja v Jihlavo, kjer se je popolnoma v\xc5\xbeivel v \xc4\x8de\xc5\xa1ke razmere. Leta 1892 je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den na Dunaj, (na Sofijino gimn. v II. okro\xc5\xbeju), poleg tega je u\xc4\x8dil sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino na gimn. v Terezijani\xc5\xa1\xc4\x8du. Strokovno je delal kot korektor-revizor za italijanske knjige pri dr\xc5\xbeavni zalo\xc5\xbebi \xc5\xa1olskih knjig, kot \xc4\x8dlan arheolo\xc5\xa1kega univrzitetnega seminarja, kot \xc4\x8dlan dru\xc5\xa1tva Eranos, shajali\xc5\xa1\xc4\x8da klas. filologov in arheologov, ter kot \xc4\x8dlan in predavatelj dru\xc5\xa1tva Mittelschule. Jeseni 1897 je bil dodeljen \xc5\xa1olskemu ministrstvu (odsek za pedag. zadeve sred. \xc5\xa1ol) kot referent za ju\xc5\xbene avstrjske de\xc5\xbeele. Sodeloval je (minister Marchet) pri na\xc4\x8drtih za prenovo srednjih \xc5\xa1ol, sestavil predpise za zrelostne in strokovne izpite (zlasti za klas. jezike) in dija\xc5\xa1ke disciplinske predpise. Leta 1904 je dobil naslov vladnega svetnika, 1906 pa bil imenovan za de\xc5\xbeelnega \xc5\xa1olskega nadzornika v ministrstvu._NEWLINE_Primo\xc5\xbei\xc4\x8d je bil do pozne starosti vnet popotnik in planinec. Vzpel se je na vse vrhove Kamnni\xc5\xa1ki planin, ve\xc4\x8dkrat preplezal vse Julijce (ni\xc5\xbeje \xc5\xa1e kot 85-letnik) in veliko hrv\xc5\xa1kih gora. V dija\xc5\xa1ki dobi je prehodil svojo o\xc5\xbejo domovino in Tirolsko, pozneje je spoznal \xc5\xa1e pol Evrope. S podporo \xc5\xa1olskega ministrstva je 1893 potoval po Italiji do Neaplja, 1903 pa z arheolo\xc5\xa1ko ekskurzijo (prof. D\xc3\xb6rpfeld) po Gr\xc4\x8diji in v Carigrad. V mlaj\xc5\xa1ih letih je pisal strokovno-znanstvene \xc4\x8dlanke v razli\xc4\x8dne \xc4\x8dasopise.'