b'\n_START_ARTICLE_\nElektro\xc5\xa1ibka interakcija\n_START_PARAGRAPH_\nEl\xc3\xa9ktro\xc5\xa1\xc3\xadbka inter\xc3\xa1kcija je fizikalna teorija, ki zdru\xc5\xbeuje opis dveh od \xc5\xa1tirih osnovnih sil v naravi, elektromagnetne ter \xc5\xa1ibke jedrske sile. \xc4\x8ceprav se sili pri nizkih energijah, s kakr\xc5\xa1nimi imamo obi\xc4\x8dajno opravka, obna\xc5\xa1ata navidez mo\xc4\x8dno druga\xc4\x8de, ju teorija opisuje kot dva razli\xc4\x8dna vidika iste\xc2\xa0\xc2\xbbelektro\xc5\xa1ibke\xc2\xab\xc2\xa0sile in napoveduje, da se nad energijo, pribli\xc5\xbeno enako 10\xc2\xb2\xc2\xa0GeV, zdru\xc5\xbeita v isto silo.\n_START_SECTION_\nMatemati\xc4\x8dni opis\n_START_PARAGRAPH_\nMatemati\xc4\x8dno pomeni zdru\xc5\xbeitev umeritvene transformacije grup SU(2) \xc3\x97 U(1). Ustrezni bozoni so foton za elektromagnetno interakcijo ter bozoni W in Z za \xc5\xa1ibko jedrsko silo. V standardnem modelu dobijo \xc5\xa1ibki umeritveni bozoni svojo maso zaradi spontanega zloma\xc2\xa0\xc2\xbbelektro\xc5\xa1ibke simetrije\xc2\xab\xc2\xa0iz SU(2) \xc3\x97 U(1)Y v U(1)\xe2\x82\x91\xe2\x82\x98, ki jo povzro\xc4\x8di Higgsov mehanizem. Indeksi ozna\xc4\x8dujejo, da gre dve razli\xc4\x8dni kopiji grupe U(1); generator grupe U(1)\xe2\x82\x91\xe2\x82\x98 je podan z izrazom Q = Y/2 + I\xe2\x82\x83, pri \xc4\x8demer je Y generator grupe U(1)Y (imenovan hipernaboj), I\xe2\x82\x83 pa je eden od generatorjev grupe SU(2) (komponenta izospina). Razlika med elektromagnetno in \xc5\xa1ibko jedrsko silo nastane, ker obstaja netrivialna linearna kombinacija Y in I\xe2\x82\x83, ki postane ni\xc4\x8d za Higgsov bozon (je lastno stanje tako Y kot I\xe2\x82\x83, zato lahko za koeficiente vzamemo \xe2\x88\x92I\xe2\x82\x83 and Y): U(1)\xe2\x82\x91\xe2\x82\x98 je definirana kot grupa, generirana s to linearno kombinacijo; ker ne interagira s Higgsovim bozonom, ne pride do zloma njene simetrije.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nTeorijo elektro\xc5\xa1ibke interakcije med osnovnimi delci so v 60. letih 20. stoletja neodvisno razvili Sheldon Glashow, Abdus Salam in Steven Weinberg, ki so bili za svoj doprinos leta 1979 nagrajeni z Nobelovo nagrado.'