b'\n_START_ARTICLE_\nIngo (karantanski)\n_START_PARAGRAPH_\nIngo, karantanski misijonar in po nekaterih tudi knez._NEWLINE_Ob koncu 8. stoletja je bil najverjetneje salzbur\xc5\xa1ki misijonar na podro\xc4\x8dju karantanskih Slovanov v Karantaniji ali morda celo v karantanski Spodnji Panoniji, precej manj verjetno pa je, da je bil lokalni slovanski knez iz tega obmo\xc4\x8dja. Omenja ga spomenica O spreobrnjenju Bavarcev in Karantancev (Conversio Bagoariorum et Carantanorum), ki ga predstavlja kot zglednega kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega velika\xc5\xa1a, ki je pripomogel k raz\xc5\xa1irjanju kr\xc5\xa1\xc4\x8danske vere.\n_START_SECTION_\nPripoved o Ingu\n_START_PARAGRAPH_\nIngo je po pripovedi eden od vplivnih kristjanov, ki ga je karantansko ljudstvo zelo spo\xc5\xa1tovalo zaradi njegove razumnosti. Zaradi tega so bili njegovim ukazom pokorni. Neko\xc4\x8d je k sebi povabil kristjane, ki so bili su\xc5\xbenji, in jim dal postre\xc4\x8di v pozla\xc4\x8denih posodah, njihovim staroverskim gospodarjem pa je dal pred hi\xc5\xa1o jesti kruha, mesa in vina v po\xc4\x8drnelih umazanih posodah. Na vpra\xc5\xa1anje slednjih zakaj tako ravna, je Ingo odgovoril, da niso vredni, da so v dru\xc5\xbebi onih, ki jih je \xc5\xbee o\xc4\x8distil krst, zato naj jedo zunaj pred hi\xc5\xa1o kakor psi. Te besede naj bi na neverne plemi\xc4\x8de napravile tako velik vtis, da so se dali krstiti.\n_START_SECTION_\nUganka o Ingu\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ce je ime Ingo slovansko, se morda pravilno glasi Inko, vendar je bolj verjetno, da je germansko. V starej\xc5\xa1ih \xc4\x8dasih so v Ingu videli kneza na podro\xc4\x8dju Karantanije ali celo Spodnje Panonije, kar je izhajalo iz interpretacije spisa O spreobrnitvi Bavarcev in Karantancev. Oznaka, da je bil Ingo "eden od njih" (quorum unus) namre\xc4\x8d sledi povedi, ki v zaklju\xc4\x8dnem stavku vsebuje navedbo "knezi in drugi plemi\xc4\x8di" (v izvirniku duces atque comites), prav tako pa je v spisu poudarjena oblastni\xc5\xa1ka vloga Inga. \xc5\xbde v 14. stoletju je Janez Vetrinjski Inga posku\xc5\xa1al napraviti za karantanskega kneza. Ta ideja je nato ve\xc4\x8d stoletij v razli\xc4\x8dnih oblikah prevladovala skoraj do konca 20. stoletja. Vendar spomenica O spreobrnitvi Bavarcev in Karantancev v seznamu karantanskih vojvod iz \xc4\x8dasov Karla Velikega ne navaja imena Ingo, zaradi \xc4\x8desar bi lahko v njem videli kve\xc4\x8djemu lokalnega kneza, ne pa kneza vse Karantanije. Puntchart je nadgradil Megiserjevo tezo, da Ingova gostija predstavlja vmesni \xc4\x8dlen glede ustoli\xc4\x8devanja vojvod in sicer vmesni \xc4\x8dlen med kasnej\xc5\xa1imi kosezi in prvotnim ljudstvom, v poganski gospodi pa je videl nomadske poganske \xc5\xbeupane. Danes pa prevladuje mnenje, da je bil Ingo germanski salzbur\xc5\xa1ki duhovnik iz konca 8. stoletja. Herwig Wolfram je ob ponovni interpretaciji latinskega besedila iz spisa O spreobrnitvi Bavarcev in Karantancev poudaril, da je potrebno poved, ki se nahaja pred oznako, da je bil Ingo "eden od njih" (quorum unus), prebrati v celoti- salzbur\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof Arno je med Slovane po\xc5\xa1iljal duhovnike tamkaj\xc5\xa1njim knezom in drugim plemi\xc4\x8dem. Pomensko je najbolj smiselno, da je bil Ingo torej duhovnik, in da je temu najverjetneje res bilo tako, ka\xc5\xbee zapis iz Bratov\xc5\xa1\xc4\x8dinske knjige pri Sv. Petru v Salzburgu, kjer se pojavlja misijonar prezbiter Ingo, podobno pa Izvle\xc4\x8dek o Karantancih (Excerptum de Carentanis) v 12. stoletju ne omenja duhovnikov, obenem pa tudi ne Inga. Pripoved o Ingovi gostiji je sicer predvsem pridigarski zgled. Po drugi strani pa kot vidimo odslikava tudi dejansko stanje v karantanski dru\xc5\xbebi in zgodovinsko osebnost.'