b'\n_START_ARTICLE_\nSimon Bolivar\n_START_SECTION_\nPoreklo\n_START_PARAGRAPH_\nPriimek Bolivar izhaja iz vasi La Puebla de Bolivar v Baskiji, \xc5\xa0panija, dru\xc5\xbeina po materini strani (Palacios) pa je prihajala s Kanarskih otokov. Prvi \xc4\x8dlan te aristokratske dru\xc5\xbeine, Simon de Bolivar (starej\xc5\xa1a oblika zapisa je tudi Simon de Bolibar), se je priselil iz \xc5\xa0panije v 16. stol., v slu\xc5\xbebo pri guvernerju kolonije Santo Domingo (danes otok Hispaniola, razdeljen med Haiti in Dominikansko republiko) med letoma 1550 in 1570. Leta 1589 so guvernerja poslali v Venezuelo in z njim se je v Caracas preselil tudi Bolivar. Kot eden od zgodnjih priseljencev je dobil v last velika posestva in vpliven polo\xc5\xbeaj, med drugim je dru\xc5\xbeina v novozgrajeni katedrali leta 1594 dobila stransko kapelo. Bogastvo so si nabrali z gojenjem sladkornega trsa, rudniki srebra, po odkritju zlata s spremljajo\xc4\x8dim bakrom leta 1632 pa zlasti s slednjim. Delovno silo v rudnikih in na planta\xc5\xbeah so ve\xc4\x8dinoma sestavljali Indijanci in afri\xc5\xa1ki su\xc5\xbenji._NEWLINE_Bolivarjev ded, Juan de Bol\xc3\xadvar y Mart\xc3\xadnez de Villegas, je leta 1728 benediktinskemu samostanu Svete Marije Montserratske doniral 22 000 dukatov za plemi\xc5\xa1ki naziv, ki ga je odobril kralj Filip V. \xc5\xa0panski. Ker naziva kljub vsemu ni dobil, se je obrnil na sodi\xc5\xa1\xc4\x8de, vendar postopek \xc5\xa1e ni bil kon\xc4\x8dan, ko se je Venezuela osvobodila \xc5\xa1panske oblasti.\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nSimon Bolivar se je rodil o\xc4\x8detu Juanu Vicenteju in mami Mariji, imel je dve starej\xc5\xa1i sestri in brata, tretja sestra je umrla ob rojstvu. Zgodaj je izgubil oba star\xc5\xa1a, o\xc4\x8de je umrl, ko je bil star dve leti in pol (1786), pri osmih letih \xc5\xa1e mama (1792). Sorodniki so mu priskrbeli u\xc4\x8ditelje in mentorje, primerne njegovemu stanu, zlasti v otro\xc5\xa1tvu pa je zanj skrbela su\xc5\xbenja Hipolita (la negra Hipolita). Vzgojen je bil pod vplivom razsvetljenstva, bral je Voltaira in Rousseauja._NEWLINE_Ko je bil star 14 let, je njegov mentor Sim\xc3\xb3n Rodr\xc3\xadguez zaradi obto\xc5\xbeb o zaroti zoper \xc5\xa1pansko krono pobegnil, zato je \xc5\xa1olanje nadaljeval na voja\xc5\xa1ki akademiji Milicias de Veraguas. Leta 1799 je odpotoval v Mehiko, Francijo in v \xc5\xa0panijo, kjer se je leta 1802 poro\xc4\x8dil z Mar\xc3\xadjo Tereso Rodr\xc3\xadguez del Toro y Alaizo, s katero se je vrnil v Venezuelo, kjer je le osem mesecev kasneje umrla za rumeno mrzlico. Nikoli ve\xc4\x8d se ni poro\xc4\x8dil, ni imel potomcev._NEWLINE_Leta 1804 je znova odpotoval v Evropo, v \xc4\x8dasu, ko je bil Napoleon Bonaparte na vrhuncu svoje mo\xc4\x8di in se je okronal za cesarja. V Parizu je sre\xc4\x8dal svojega starega mentorja Sim\xc3\xb3na Rodr\xc3\xadgueza, ki ga je seznanil z deli razsvetljenskih mislecev, sre\xc4\x8dal je naravoslovca in raziskovalca Alexandra von Humboldta, ki mu je opisal ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1ka naravna bogastva in njihov potencial. V njem je dozorevala ideja o samostojnosti kolonij in tako je v Rimu, 15. avgusta 1805, prisegel, da bo osvobodil svojo de\xc5\xbeelo. Ob vrnitvi je obiskal vzhodno obalo ZDA, v Venezuelo se je vrnil leta 1807.\n_START_SECTION_\nVenezuela in Velika Kolumbija (1807-1820)\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu njegove vrnitve je bila \xc5\xa0panija Napoleonova zaveznica. Francisco de Miranda je le leto prej (1806) z britansko podporo posku\xc5\xa1al izvesti invazijo, vendar mu ni uspelo. Ko pa je Napoleon \xc5\xa0panijo zasedel (1808) in odstavil kralja Ferdinanda VII., mnogi Venezuleci niso ve\xc4\x8d videli razloga za zvestobo evropskim oblastnikom. 1810 so pregnali \xc5\xa1panskega guvernerja, Bolivarja pa poslali v London iskati podporo. Voja\xc5\xa1ke podpore ni na\xc5\xa1el, je pa sre\xc4\x8dal in pripeljal nazaj prej omenjenega de Mirando, da bi vodil upornike._NEWLINE_Leta 1811 je nacionalni kongres razglasil neodvisost Venezuele (prva Venezuelska republika), to je bila prva \xc5\xa1panska kolonija, ki je razglasila neodvisnost. \xc5\xa0panija je po nemirih in voja\xc5\xa1kih akcijah prevzela nadzor \xc5\xbee naslednje leto, predvsem zaradi mo\xc4\x8dnega potresa (7,7 po Richterju), ki so ga razlagali kot bo\xc5\xbejo kazen zaradi upora proti kroni, in prehitre vdaje de Mirande, zaradi \xc4\x8desar so ga republikanci predali \xc5\xa0pancem._NEWLINE_Bolivar se je umaknil v dana\xc5\xa1njo Kolumbijo, izdal ve\xc4\x8d politi\xc4\x8dnih manifestov in dekretov, nakar se je zmagovito vrnil na \xc4\x8delu voja\xc5\xa1kega pohoda (Campana Admirable) leta 1813. Ob razglasitvi druga Venezuelske republike je bil razgla\xc5\xa1en za osvoboditelja (El Libertador). Leta 1814 se je na \xc5\xa1panski prestol vrnil Ferdinand VII., Napoleon je bil premagan in poslan na Elbo. \xc5\xa0panija je v uporno kolonijo poslala mo\xc4\x8dno vojsko, ki je znova prevzela nadzor nad Venezuelo in se pomaknila nad upornike v Kolumbijo. Bolivar je pobegnil na Jamajko, nato na Haiti in Cura\xc3\xa7ao._NEWLINE_Vrnil se je leta 1816 z vojsko kakih 500 mo\xc5\xbe, da bi zavzel dr\xc5\xbeavo, ki jo je branilo ve\xc4\x8d kot 10 000 vojakov. 1817 je bila razgla\xc5\xa1ena \xc5\xbee tretja Venezuelska republika, vojna med republikanci in rojalisti pa je bila vse bolj krvava.Ko so republikanci izvedeli, da je Bogota, kolonialna prestolnica, slabo branjena, so z 2500 mo\xc5\xbemi pre\xc4\x8dkali d\xc5\xbeunglo, 3960 m visok andski prelaz, v bitki presenetili in porazili rojaliste, zasedli Bogoto 10. avgusta 1819. To je bila klju\xc4\x8dna bitka. Naslednje leto so razglasili republiko Veliko Kolumbijo s predsednikom Bolivarjem, kmalu so prevzeli tudi nadzor nad Venezuelo, ki je postala ena od treh departmajev Velike Kolumbije.\n_START_SECTION_\nJu\xc5\xbeni pohod, Ekvador in Peru (1821-1824)\n_START_PARAGRAPH_\nEkvador (takrat je bilo ime glavnega mesta in celotne province enako - Quito) je razglasil republiko oktobra 1820, vendar so rojalisti ve\xc4\x8dinoa obdr\xc5\xbeali nadzor. Bolivar je nasprotoval drobljenju na majhne republike, zato je poslal vojsko, ki je v dveh letih prevzela nadzor in priklju\xc4\x8dila regijo Veliki Kolumbiji kot tretji departma._NEWLINE_Tudi Peru je bil sredi vojne, saj je argentinski general Jos\xc3\xa9 de San Mart\xc3\xadn \xc5\xbee delno prevzel voja\xc5\xa1ki nadzor. Bolivar in San Martin sta se sre\xc4\x8dala 26. in 27. julija 1822, kjer je San Martin predal osvobajanje Bolivarju. 1824 mu je perujski kongres podelil diktatorska pooblastila. Skupaj z generalom de Sucrejem je dokon\xc4\x8dno premagal \xc5\xa1e vedno \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1o vojsko rojalistov leta 1824. De Sucre je zasedel \xc5\xa1e Zgornji Peru, ki se je razglasil za republiko Bolivijo. Bolivar je bil predsednik Bolivije le 5 mesecev, nato je oblast prepustil de Sucreju.\n_START_SECTION_\nDiktator\n_START_PARAGRAPH_\nSimon Bolivar je bil tako kratek \xc4\x8das predsednik z zelo velikimi pooblastili v Veliki Kolumbiji, Peruju in Boliviji. Po predaji oblasti v Peruju in Boliviji se je vrnil na sever. Notranje spore glede na\xc4\x8dina vladanja in nezmo\xc5\xbenosti kongresa pri pisanju ustave je prekinil 27. avgusta 1828, ko se je z dekretom razglasil za diktatorja. S tem je \xc5\xa1e poglobil spore, zarotniki so ga posku\xc5\xa1ali ubiti, pred atentatom ga je 25. septembra 1828 re\xc5\xa1ila dolgoletna ljubica  Manuela S\xc3\xa1enz. Zaradi tega dejanja jo je Bolivar imenoval tudi Libertadora del Libertador (osvoboditeljica osvoboditelja). Nemiri so se nadaljevali vse do njegove smrti.\n_START_SECTION_\nSmrt in politi\xc4\x8dna zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nBolivar je odstopil s polo\xc5\xbeaja predsednika/diktatorja 27. avgusta 1830 z namenom, da gre v prostovoljno izgnanstvo v Francijo, vendar je umrl za tuberkulozo 17. decembra istega leta v starosti 47 let. Na smrtni postelji je \xc5\xbeelel, da se uni\xc4\x8di vsa njegova korespondenca in arhiv. Njegova \xc5\xbeelja ni bila usli\xc5\xa1ana, zato so zgodovinarjem \xc5\xa1e vedno na razpolago pisma, ki razkrivajo Bolivarjevo filozofijo, kot tudi podrobnosti njegovega dolgoletnega razmerja z Manuelo S\xc3\xa1enz. Pokopan je bil v Santa Marti, leta 1842 prekopan v Caracas. Simboli\xc4\x8dni ostanki Manuele S\xc3\xa1enz, ki je umrla 1856, so bili prene\xc5\xa1eni ob njegov grob leta 2010. Leta 2008 je venezuelski predsednik  Hugo Ch\xc3\xa1vez ukazal izkop, da bi preveril trditve o umoru oz. zastrupitvi z arzenikom. Forenziki so zaklju\xc4\x8dili, da ni dokazov o zastrupitvi ali nenaravni smrti._NEWLINE_Ker je bil klju\xc4\x8dna oseba pri osvoboditvi in ustanovitvi mnogih ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeav, ima \xc5\xa1e danes pomemben vpliv na politiko, zlasti v Venezueli pod Chavezom, pa tudi v drugih dr\xc5\xbeavah v strankah celotnega politi\xc4\x8dnega spektra._NEWLINE_Po njem je bila poimenovana dr\xc5\xbeava Bolivija, \xc5\xa1tevilne ulice, trgi, \xc5\xa1ole, bolivijska (boliviano) in venezuelska (bolivar) valuta, ladje, podmornice, mesta in asteroid'