b"\n_START_ARTICLE_\nNevroekonomija\n_START_PARAGRAPH_\nNevroekonomija je multidisciplinarna veda, ki prou\xc4\x8duje proces odlo\xc4\x8danja ob izbiranju optimalne opcije izmed ve\xc4\x8djega \xc5\xa1tevila alternativ. Integrira spoznanja in metodologijo ekonomije, nevroznanosti in psihologije._NEWLINE_Pogosta podro\xc4\x8dja raziskovanja vklju\xc4\x8dujejo odlo\xc4\x8danje v negotovih situacijah, izogibanje izgubi in odlo\xc4\x8danje v socialnem kontekstu.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovina preu\xc4\x8devanja odlo\xc4\x8danja sega nazaj do leta 1776 in izdaje Blagostanja narodov Adama Smitha. Smith je v svojem delu opisal nekaj osnovnih okoljskih dejavnikov ki vplivajo na odlo\xc4\x8danje ter tako oblikujejo globalne trende v trgu._NEWLINE_Nove psiholo\xc5\xa1ke koncepte kot so '\xc5\xbeivalski duhovi', je v ekonomijo vpeljal John Maynard Keynes. V 1930ih so Samuelson, Arrow in Debreu za\xc4\x8deli pou\xc4\x8devati matemati\xc4\x8dno strukturo potro\xc5\xa1ni\xc5\xa1kega vedenja. Njihovi modeli so se osredoto\xc4\x8dali predvsem na optimalno vedenje vedenje in manj na to, kako se potro\xc5\xa1niki dejansko odlo\xc4\x8dajo in kako se trgi dejansko vedejo. Von Neumann in Morgenstern sta na podlagi teh preprostih modelov utemeljila teorijo koristnosti, ter pokazala da se posameznik, ki se vede v skladu z manj\xc5\xa1im \xc5\xa1tevilom osnovnih aksiomov, obna\xc5\xa1a kot da bi sledil zvezni koristnostni funkciji, katera subjektivne vrednosti preslika v objektivne, ob tem pa se posameznik vede tako, kot da bi poizku\xc5\xa1al maksimizirati pri\xc4\x8dakovano korist. S tem sta von Neumann in Morgenstern postavila osnovo teorije iger, ki modelira situacije kjer so izidi odvisni od ve\xc4\x8djega \xc5\xa1tevila agentov z razli\xc4\x8dnimi preferencami._NEWLINE_Teorija razkritih preferenc, ki preference posameznikov ena\xc4\x8di z njihovim potro\xc5\xa1ni\xc5\xa1kim vedenjem, je psiholo\xc5\xa1ke aspekte ekonomije potisnila v ozadje. V 1950ih je Milton Friedman v svoji knjigi Metodologija pozitivne ekonomije zagovarjal stali\xc5\xa1\xc4\x8de, da dejanska veljavnost predpostavk teorije racionalnega potro\xc5\xa1ni\xc5\xa1kega vedenja ni bistvena. Po njegovem mnenju je pomembno zgolj to, da predpostavke dajejo to\xc4\x8dne napovedi. \xc4\x8ce teorija racionalnega vedenja daje napovedi, ki so skladne z dejanskim vedenjem potro\xc5\xa1nikov, se je nesmiselno obremenjevati s tem, ali se potro\xc5\xa1niki res odlo\xc4\x8dajo po racionalnih principih. Leta 1953 je francoski ekonomist Maurice Allais v seriji eksperimentov odkril t. i. Allaisov paradoks. Njegovi eksperimenti so pokazali vzorce vedenja, ki so kr\xc5\xa1ili aksiome teorije pri\xc4\x8dakovane koristi._NEWLINE_Prvoten odziv zagovornikov klasi\xc4\x8dnih modelov je bil, da klasi\xc4\x8dni modeli sicer dr\xc5\xbeijo, a zgolj pod dolo\xc4\x8denimi pogoji. Vzporedno pa se je v poznih 70ih in 80ih letih pojavila lo\xc4\x8dena smer raziskovanja, katere za\xc4\x8detek sta spro\xc5\xbeila Daniel Kahneman in Amos Tversky, ki sta v seriji prelomnih eksperimentov pokazala, da je obseg vedenja, ki ga klasi\xc4\x8dni modeli ne morejo pojasniti, \xc5\xa1e dosti ve\xc4\x8dji kot je menil Allais. Ta veja raziskovalcev, ki so prihajali tako iz ekonomskih kot iz psiholo\xc5\xa1kih vod, se je poimenovala vedenjska ekonomija in je s ponovljivimi eksperimenti zavra\xc4\x8dala temeljne aksiome klasi\xc4\x8dnih teorij vedenja in izbire. V svoje modele je vklju\xc4\x8devala omejitve racionalnosti, mo\xc4\x8di volje ter samointeresa. Prav tako je vpeljala koncepte kot so hevristike in razli\xc4\x8dni viri pristranskosti pri vedenju in odlo\xc4\x8danju. Vedenjska ekonomija je pripeljala do razumevanja razcepa med normativnim in dejanskim vedenjem posameznikov._NEWLINE_Prav tako pa so vedenjski ekonomisti za\xc4\x8deli svoje ideje izra\xc5\xbeati znotraj informacijsko-procesne paradigme mi\xc5\xa1ljenja, z opisovanjem kognitivnih algoritmov ki naj bi pojasnjevali razli\xc4\x8dna vedenja in izbire. In prav ta osredoto\xc4\x8denost na samo procesiranje informacij je bila povod za nastanek nevroekonomije. Nevroekonomija je namre\xc4\x8d ponujala prou\xc4\x8devanje vedenja in izbir na eni, ter isto\xc4\x8dasno fiziolo\xc5\xa1ke meritve procesiranja informacij v \xc5\xbeiv\xc4\x8dnem sistemu na drugi strani. Nevroznanstvene metode so omogo\xc4\x8dile vsaj posredno spremljanje tega, kako mo\xc5\xbegani procesirajo informacije, povezane z ekonomskimi odlo\xc4\x8ditvami, ter kako na\xc4\x8din procesiranja vpliva na to, do kak\xc5\xa1ne izbire na koncu pride.\n_START_SECTION_\nOdlo\xc4\x8danje v negotovih in tveganih situacijah\n_START_PARAGRAPH_\nKot alternativa Bernoullijevi teoriji maksimizacije koristi, ki predpostavlja racionalno vedenje, se je v zadnjih desetletjih uveljavila teorija obetov, ki sta jo postavila Kahneman in Tversky. Ta vklju\xc4\x8duje pojave kot so izogibanje tveganju, iskanje tveganja ter tendenco posameznikov da precenjujejo majhne in podcenjujejo velike verjetnosti._NEWLINE_Raziskave s fMRI so pokazale, da je za procesiranje informacij v negotovih situacijah odgovoren posteriorni del frontomedianskega korteksa (Broadmannovo podro\xc4\x8dje 8). V tveganih situacijah pa se pove\xc4\x8da aktivnost v insularnem korteksu. Glede na to, da je prefrontalni korteks povezan z razmi\xc5\xa1ljanjem in razumevanjem, so ta podro\xc4\x8dja morda zadol\xc5\xbeena za izbiranje najuste\xc5\xbenej\xc5\xa1e akcije v primerih, ko so na voljo le pomanjkljive informacije._NEWLINE_Na molekularni ravni so raziskave pokazale, da so s tveganjem in negotovostjo povezane spremembe v mo\xc5\xbeganih vezane na funkcijo nevrotransmiterja dopamina.\n_START_SECTION_\nStrah pred izgubo\n_START_PARAGRAPH_\nPomembna zna\xc4\x8dilnost odlo\xc4\x8danja ljudi v ekonomskih situacijah je mo\xc4\x8den strah pred izgubo. Izguba dolo\xc4\x8dene koli\xc4\x8dine denarja povzro\xc4\x8di dosti ve\xc4\x8d negativnih \xc4\x8dustev, kot pridobitev iste koli\xc4\x8dine denarja povzro\xc4\x8di pozitivnih. Ta psiholo\xc5\xa1ki fenomen je bil potrjen tudi s fiziolo\xc5\xa1kimi meritvami indikatorjev kot so prepustnost ko\xc5\xbee, sr\xc4\x8dni utrip ter \xc5\xa1irjenje zenic. \xc5\xa0tudija na posameznikih s po\xc5\xa1kodovano amigdalo je pokazala, da imajo zmanj\xc5\xa1an strah pred izgubo, \xc4\x8deprav je izogibanje tveganju ostalo normalno.\n_START_SECTION_\nSocialno odlo\xc4\x8danje\n_START_PARAGRAPH_\nKo je odlo\xc4\x8danje postavljeno v socialni kontekst, se odprejo teme raziskovanja kot je altruizem, sodelovanje, kaznovanje in ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje. V nevroekonomiji se ti pojavi preu\xc4\x8dujejo predvsem skozi paradigmo zapornikove dileme._NEWLINE_V zapornikovi dilemi imajo udele\xc5\xbeenci na voljo sodelovanje ali pa nesodelovanje z drugo osebo. Ko se odlo\xc4\x8dijo za sodelovanje, slikanje mo\xc5\xbeganov poka\xc5\xbee aktivacijo ventralnega striatuma, ki je del nevronske poti za nagrajevanje. A do te aktivacije pride le v primeru, ko posamezniki igrajo zapornikovo dilemo s \xc4\x8dlovekom, ne pa ko igrajo z ra\xc4\x8dunalnikom._NEWLINE_Klju\xc4\x8den aspekt socialnega odlo\xc4\x8danja v situacijah kot je zapornikova dilema, je zaupanje. Na molekularni ravni je ob\xc4\x8dutek zaupanja tesno povezan s prisotnostjo hormona oksitocina. Oksitocin je hormon, tesno povezan z materinskim in partnerskim vedenjem, tako pri \xc4\x8dloveku kot pri mnogih drugih \xc5\xbeivalih. Manipulacija z nivojem oksitocina pri ljudeh vodi v vi\xc5\xa1je zaupanje drugim ljudem ob vi\xc5\xa1jih ravneh oksitocina.\n_START_SECTION_\nIntertemporalna izbira\n_START_PARAGRAPH_\nIntertemporalne odlo\xc4\x8ditve so tiste odlo\xc4\x8ditve, ki vklju\xc4\x8dujejo tveganja in pridobitve, razporejene \xc4\x8dez dalj\xc5\xa1e \xc4\x8dasovno obdobje. Del nevroznanosti, ki se ukvarja z intertemporalno izbiro, tako preu\xc4\x8duje vrednost, ki jo posamezniki pripisujejo dogodkom in pridobitvam glede na \xc4\x8das, ko do njih pride. Standardna teorija na tem podro\xc4\x8dju je teorija od\xc5\xa1tete koristnosti, ki izhaja iz klasi\xc4\x8dne ekonomije in predpostavlja, da posamezniki vrednotijo dogodke in pridobitve enako, ne glede na to, kdaj do njih pride. Temu pa nasprotujejo empiri\xc4\x8dni podatki, zato po mnenju nekaterih ekonomistov ta teorija ni zadostna za pojasnjevanje intertemporalne izbire._NEWLINE_Alternativno razlago ponuja teorija hiperboli\xc4\x8dnega od\xc5\xa1tevanja, po kateri ocene vrednosti drasti\xc4\x8dno padejo \xc5\xbee po zelo kratkem \xc4\x8dasu, naprej pa padajo zelo po\xc4\x8dasi. Ta teorija pojasni fenomene, ki se v okviru teorije od\xc5\xa1tete koristnosti zdijo paradoksalne. Razlo\xc5\xbei na primer, zakaj bi ve\xc4\x8dina ljudi raje izbrala en bombon danes, kot dva bombona jutri, medtem ko bi raje izbrali dva bombona \xc4\x8dez 101 dan kot pa en bombon \xc4\x8dez 100 dni._NEWLINE_Nevroekonomija se ukvarja predvsem z odkrivanjem mo\xc5\xbeganskih mehanizmov, ki so odgovorni za tak\xc5\xa1ne vzorce razlik v vrednotenju glede na \xc4\x8das. Dosedanje raziskave ka\xc5\xbeejo na dva, do neke mere nasprotujo\xc4\x8da si mehanizma, ki sta povezana z razli\xc4\x8dnimi intertemporalnimi odlo\xc4\x8ditvami. Limbi\xc4\x8dni sistem je zelo aktiven takrat, kadar se posameznik odlo\xc4\x8di za takoj\xc5\xa1njo nagrado, medtem ko se lateralni prefrontalni korteks aktivira v enaki meri ne glede na izbiro. Razmerje med aktivacijo limbi\xc4\x8dnega sistema in korteksa se manj\xc5\xa1a z oddaljenostjo nagrade. Izsledki raziskav tako ka\xc5\xbeejo, da je limbi\xc4\x8dni sistem najverjetneje odgovoren za bolj impulzivne izbire takoj\xc5\xa1njih nagrad, medtem ko aktivacija lateralnega prefrontalnega korteksa pojasnjuje bolj splo\xc5\xa1ne zna\xc4\x8dilnosti intertemporalnega odlo\xc4\x8danja._NEWLINE_Na molekularni ravni je nevroekonomija odkrila pomemben vpliv nevrotransmiterja serotonina na hiperboli\xc4\x8dno od\xc5\xa1tevanje. Zmanj\xc5\xa1anje nivoja serotonina pri podganah je zmanj\xc5\xa1alo od\xc5\xa1tevanje, medtem ko ni imelo vpliva na odlo\xc4\x8danje v negotovih situacijah.Mo\xc5\xbeno je torej, da je dopamin odgovoren za verjetnostno, serotonin pa za \xc4\x8dasovno negotovost._NEWLINE_Na impulzivnost pri odlo\xc4\x8danju vplivajo tudi nekateri mo\xc5\xbeganski hormoni. Kortizol, ki ga hipotalamus izlo\xc4\x8da kot odziv na stresne situacije, je povezan z ni\xc5\xbejo ravnijo impulzivnosti pri intertemporalnih odlo\xc4\x8ditvah.\n_START_SECTION_\nMetodologija\n_START_PARAGRAPH_\nNevroekonomija kombinira tehnike vedenjske ekonomije s tehnologijami za merjenje in manipuliranje mo\xc5\xbeganske aktivnosti. To vklju\xc4\x8duje slikanje mo\xc5\xbeganske aktivnosti (fMRI, PET), merjenje elektri\xc4\x8dnih potencialov na povr\xc5\xa1ju glave (EEG) ter manipulacijo mo\xc5\xbeganske aktivnosti s TMS ali spreminjanjem koli\xc4\x8dine razli\xc4\x8dnih nevrotransmiterjev in hormonov._NEWLINE_\xc5\xa0e ena metoda nevroekonomskega raziskovanja je preu\xc4\x8devanja odstopanj v odlo\xc4\x8danju pri posameznikih s po\xc5\xa1kodbami mo\xc5\xbeganov. V \xc5\xa1tudijah z \xc5\xbeivalskimi modeli so tak\xc5\xa1ne po\xc5\xa1kodbe pogosto tudi na\xc4\x8drtno povzro\xc4\x8dene, kar omogo\xc4\x8di bolj natan\xc4\x8dne po\xc5\xa1kodbe, omejene na specifi\xc4\x8den del mo\xc5\xbeganov, in posledi\xc4\x8dno bolj gotove zaklju\xc4\x8dke o tem, kak\xc5\xa1no funkcijo opravljajo posamezne mo\xc5\xbeganske regije._NEWLINE_V tipi\xc4\x8dnem nevroekonomskem eksperimentu mora udele\xc5\xbeenec izvajati dolo\xc4\x8deno vrsto ekonomskih odlo\xc4\x8ditev, pri \xc4\x8demer raziskovalci z eno od na\xc5\xa1tetih metod merjenja mo\xc5\xbeganske aktivnosti merijo spremenljivke, ki jih zanimajo. To raziskovalcem omogo\xc4\x8di, da specifi\xc4\x8dne vzorce mo\xc5\xbeganske aktivnosti pove\xc5\xbeejo s specifi\xc4\x8dnimi vzorci ekonomskega vedenja.\n_START_SECTION_\nKritike\n_START_PARAGRAPH_\nNevroekonomija je dele\xc5\xbena veliko kritik predvsem s strani zagovornikov klasi\xc4\x8dnih ekonomskih modelov, ki menijo da nevroekonomija podcenjuje mo\xc4\x8d le-teh. Prav tako se tej dokaj novi vedi pogosto o\xc4\x8dita, da ne prina\xc5\xa1a nobenih res pomembnih novih uvidov.  Nekateri kritiki menijo tudi, da je nevroekonomski pristop k preu\xc4\x8devanju odlo\xc4\x8danja pretirano redukcionisti\xc4\x8den._NEWLINE_Angela Stanton pa meni, da nevroekonomija ni dejansko v kakr\xc5\xa1nemkoli kofliktu s klasi\xc4\x8dno ekonomijo, niti je ne poizku\xc5\xa1a po nepotrebnem reducirati. Po njenem mnenju gre preprosto za preu\xc4\x8devanje dveh razli\xc4\x8dnih vidikov istega fenomena. Nevroekonomija v kontroliranem okolju preu\xc4\x8duje u\xc4\x8dinke manipuliranja s posameznimi spremenljivkami, medtem ko klasi\xc4\x8dna ekonomija preu\xc4\x8duje povpre\xc4\x8dne izide vedenja velikega \xc5\xa1tevila ljudi in poizku\xc5\xa1a te izide retroaktivno pojasnjevati."