b'\n_START_ARTICLE_\nGustave Garrigou\n_START_SECTION_\nKariera\n_START_PARAGRAPH_\nGarrigou je bil s svojo suho postavo dober hribolazec, vendar je pokazal svojo mo\xc4\x8d tudi na ravninskih etapah. Imel je nenavadno lastnost hitrega okrevanja. \xc5\xbde kot amater je dobil kolesarski dirki Pariz-Amiens in Pariz-Dieppe. Leta 1907 je pre\xc5\xa1el med profesionalce, tega leta je zmagal na francoskem dr\xc5\xbeavnem prvenstvu (prav tako naslednje leto), poleg tega pa dobil tudi dirke po Lombardiji, Pariz-Bruselj, na samem Touru pa je bil \xc5\xbee drugi._NEWLINE_Leta 1911 je na Touru zmagal potem, ko je pre\xc5\xbeivel ne le samo dirko pa\xc4\x8d pa tudi gro\xc5\xbenje s smrtjo. Navija\xc4\x8di drugega francoskega kolesarja Paula Duboca so namre\xc4\x8d verjeli, da je bil Garrigou kot tisti, ki bi najbolj profitiral, v ozadju incidenta, v katerem se je Duboc zru\xc5\xa1il v Pirenejih in bil eno uro v agoniji potem, ko se je zastrupil. Krivec se je naposled na\xc5\xa1el v rivalski ekipi. \xc4\x8custva so pri\xc5\xa1la do vreli\xc5\xa1\xc4\x8da v Rouenu, kjer je Duboc \xc5\xbeivel. V mestu so se pojavila sporo\xc4\x8dila, v katerih je bil poudarek na tem, da bi moral Tour voditi Duboc, \xc4\x8de ga ne bi zastrupili, ves gnev pa naprtila Garrigouu. Pri vo\xc5\xbenji skozi mesto so tri spremljevalna vozila poskrbela za pregrajo med njim in mno\xc5\xbeico ljudi, dokler niso pri\xc5\xa1li iz mesta._NEWLINE_Njegova kariera se je kon\xc4\x8dala s prvo svetovno vojno.'