b"\n_START_ARTICLE_\nCastres\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nKraj le\xc5\xbei v ju\xc5\xbeni Franciji ob reki Agout in njenem levem pritoku Durenque, 45\xc2\xa0km ju\xc5\xbeno do jugovzhodno od Albija in 79\xc2\xa0km vzhodno od Toulousa.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nIme kraja izhaja iz latinskega castrum v pomenu utrjenega mesta. Castres je zrasel okoli bendiktinske opatije Saint Beno\xc3\xaft, katera naj bi bila ustanovljena leta 647 na ozemlju stare rimske trdnjave. Castres je v srednjem veku postal pomembna postaja na romarski poti v Santiago de Compostelo. V 12. stoletju mu je bila podeljena ustanovna listina. V \xc4\x8dasu kri\xc5\xbearskega pohoda nad katare leta 1229 se je mesto prostovoljno predalo francoskemu plemi\xc4\x8du Simonu IV. de Montfortu, s tem pa vstopilo v Francosko kraljestvo. Za \xc4\x8dasa pape\xc5\xbea Janeza XXII. leta 1317 je bila v njem ustanovljena \xc5\xa1kofija Castres, leta 1356 je bilo z odlokom kralja Janeza II. samo mesto povzdignjeno v grofijo. V letih 1347-48 ga je hudo prizadela \xc4\x8drna kuga, tej pa so sledili napadi najemni\xc5\xa1ke vojske pod vodstvom \xc4\x8crnega Princa, ki so opusto\xc5\xa1ili celotno pokrajino. Posledi\xc4\x8dno je Castres v poznem 14. stoletju vstopil v obdobje zatona. Po zaplembi ozemlja Nemourskega vojvoda d'Armagnaca, kateremu je bila pred tem dodeljena grofija, je bila s strani Ludvika XI. podarjena italijanskemu plemi\xc4\x8du in diplomatu Boffillu del Giudice, leta 1519 pod Francem I. ponovno zdru\xc5\xbeena s francosko krono. Okoli 1560 je Castres postal mo\xc4\x8dno opori\xc5\xa1\xc4\x8de protestantizma, se utrdil in postal neodvisna republika. Leta 1629 so bile utrdbe po francoski zasedbi odstranjene, kljub njegovi preteklosti med verskimi vojnami pa je po njih u\xc5\xbeival obdobje naglega razvoja. O\xc5\xbeivljene so bile trgovske dejavnosti, zlasti trgovina z volno. S protireformacijo je bila v mestu zgrajena vrsta samostanov in nova katedrala. S preklicom Nantskega edikta je ve\xc4\x8dina protestantov od\xc5\xa1la v izgnanstvo, sledila je kuga 1720-21, zatem \xc5\xa1e po\xc5\xbear. Ob mla\xc4\x8dnem odzivu na izbruh francoske revolucije je bil primerno kaznovan, ukinjena je bila \xc5\xa1kofija, kasneje priklju\xc4\x8dena \xc5\xa1kofiji v Albiju. Sprva prefektura novonastalega departmaja Tarn 1790 je bilo mesto sedem let kasneje degradirano na sede\xc5\xbe okro\xc5\xbeja. Kljub temu je Castres v 19. stoletju do\xc5\xbeivel gospodarski razvoj s \xc5\xa1iritvijo mestnega ozemlja zunaj njegovih srednjeve\xc5\xa1kih meja. Konec 19. stoletja se je s prihodom \xc5\xbeeleznice 1865 poleg tekstilne industrije za\xc4\x8dela v mestu razvijati tudi strojna industrija, s katero je Castres postal glavno skladi\xc5\xa1\xc4\x8de francoske vojske v \xc4\x8dasu prve svetovne vojne. Sredi 20. stoletja je Castres do\xc5\xbeivel ponovni zaton, njegovo gospodarstvo, zlasti tekstilna industrija, je do\xc5\xbeivelo te\xc5\xbeke \xc4\x8dase prestrukturiranja."