b'\n_START_ARTICLE_\nMehmed II. Osvajalec\n_START_SECTION_\nOsvojitev Srbije (1454\xe2\x80\x931459)\n_START_PARAGRAPH_\nMehmedov prvi vojni pohod po osvojitvi Konstantinopla je bil usmerjen proti Srbiji, ki je bila od poraza v bitki na Kosovskem polju osmanska vazalna dr\xc5\xbeava. Ena od \xc5\xbeena Murata II. je bila Mara Brankovi\xc4\x87 iz srbske vladarske dru\xc5\xbeine, zato si je Mehmed II. lastil pravico do delov srbskega ozemlja. Srbski despot \xc4\x90ura\xc4\x91 Brankovi\xc4\x87 je malo pred osvojitvijo Konstantinopla sklenil zavezni\xc5\xa1tvo z Ogri in prenehal pla\xc4\x8devati letni davek Osmanskemu cesarstvu. Leta 1454 je zato iz Edirne proti Srbiji krenila velika tur\xc5\xa1ka vojska in za\xc4\x8dela oblegati Smederevo in Novo Brdo, takratno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de rudarstva in metalurgije. Turki in Ogri so se vojskovali do leta 1456._NEWLINE_Osmanska vojska je prodrla vse do Beograda, ki ga je branil J\xc3\xa1nos Hunyadi, vendar ga v bitki 14. julija 1456 ni uspela osvojiti. Za\xc4\x8delo se je obdobje relativnega miru, ki je trajalo do leta 1521, ko je Beograd osvojil Mehmedov pravnuk Sulejman Veli\xc4\x8dastni._NEWLINE_Mehmed II. se je leta 1456 vrnil v Edirne, \xc4\x90ura\xc4\x91 Brankovi\xc4\x87 pa je osvojil nekaj izgubljenega srbskega ozemlja. \xc5\xa0e pred koncem tistega leta je 79 let star Brankovi\xc4\x87 umrl. Srbija je po njegovi smrti ostala neodvisna samo \xc5\xa1e dve leti, potem pa je po nesporazumih med Brankovi\xc4\x87evo vdovo in tremi \xc5\xa1e \xc5\xbeivimi sinovi njihovo ozemlje priklju\xc4\x8dilo Osmansko cesarstvo. Najmlaj\xc5\xa1i sin Lazar je zastrupil svojo mater in izgnal oba brata ter kmalu zatem umrl. Spori so se nadaljevali, dokler ni prestola zasedel najstarej\xc5\xa1i brat Stefan Brankovi\xc4\x87, vendar je bil \xc5\xbee marca 1459 odstavljen. Srbi so svoj prestol ponudili Stjepanu Toma\xc5\xa1evi\xc4\x87u, kasnej\xc5\xa1emu kralju Bosne, kar je Mehmeda II. tako razka\xc4\x8dilo, da je v Srbijo poslal svojo vojsko in junija 1459 osvojil Smederevo. Srbski despotat se je kon\xc4\x8dal.\n_START_SECTION_\nOsvojitev Morejskega despotata (1458\xe2\x80\x931460)\n_START_PARAGRAPH_\nMorejski despotat je na severu mejil na osmansko Gr\xc4\x8dijo. Despotat je napadel \xc5\xbee Murat II. in uni\xc4\x8dil Heksamilion \xe2\x80\x93 bizantinski obrambni zid na Korintski o\xc5\xbeini. Mehmed II. je ukazal napad na Moreo malo pred zaklju\xc4\x8dnim obleganjem Konstantinopla. Despota Demetrij in Toma\xc5\xbe Paleolog, brata zadnjega bizantinskega cesarja, nista branilcem poslala nobene pomo\xc4\x8di. Njuna brezbri\xc5\xbenost je spro\xc5\xbeila albansko-gr\xc5\xa1ki upor proti njima in brata sta za pomo\xc4\x8d pri zatiranju upora prosila Osmane. \xc5\xa0tevilni vplivni morejski Grki in Albanci so \xc5\xbee med uporom sklenili zasebni mirovni sporazum z Mehmedom II. Despota sta po \xc5\xa1e nekaj letih nekompetentnega vladanja prenehala Mehmedu pla\xc4\x8devati letni davek in organizirala upor proti Osmanskemu cesarstvu. Mehmed II. je zato maja 1460 vdrl v Moreo in aretiral Demetrija Paleologa, Toma\xc5\xbe pa je pobegnil. Osmani so do konca poletja podjarmili skoraj vsa mesta na Peloponezu._NEWLINE_Nekaj ozemelj je ohranilo svojo neodvisnost. Med njimi je bila tudi Monemvazija na majhnem otoku pred vzhodno obalo Peloponeza, v kateri so \xc5\xa1e nekaj \xc4\x8dasa vladali katalonski gusarji. Ko so jih prebivalci izgnali, so dobili proti koncu leta 1460 Toma\xc5\xbeevo soglasje, da se uklonijo rimskemu pape\xc5\xbeu in pridejo pod njegovo za\xc5\xa1\xc4\x8dito. Na polotoku Mani na skrajnem jugu Peloponeza se je prebivalstvo upiralo pod okriljem \xc5\xa1ibke zveze lokalnih plemen. Polotok je zatem pri\xc5\xa1el pod oblast Bene\xc5\xa1ke republike. \xc4\x8cisto zadnje neodvisno ozemlje je bilo mesto Salmeniko na severozahodu Peloponeza. Vodil ga je voja\xc5\xa1ki poveljnik Graica Paleolog, stacioniran na gradu Salmeniko. Ko se je mesto nazadnje vdalo, so Graica, njegovi vojaki in nekaj me\xc5\xa1\xc4\x8danov vzdr\xc5\xbeali do julija 1461, potem pa so pobegnili in se prebili do bene\xc5\xa1kega ozemlja.\n_START_SECTION_\nOsvojitev anatolske \xc4\x8drnomorske obale (1460\xe2\x80\x931461)\n_START_PARAGRAPH_\nTrabzonski cesarji so sklepali zavezni\xc5\xa1tva z dinasti\xc4\x8dnimi porokami z razli\xc4\x8dnimi muslimanskimi vladarji. Cesar Ivan IV. Mega Komnen je svojo h\xc4\x8derko poro\xc4\x8dil s sinom svojega svaka Uzun Hasana, kana Ak Kojunluja. V zameno je dobil njegovo obljubo, da bo branil Trabzon. Obljube za podporo je dobil tudi od tur\xc5\xa1kih begov Sinopa in Karamanije ter kralja in princev Gruzije. Osmane sta zanimala ali osvojitev Trabzona ali pla\xc4\x8devanje letnega tributa. Trabzon je posku\xc5\xa1al z morja osvojiti \xc5\xbee Murat II. leta 1442. Visoki valovi so onemogo\xc4\x8dili izkrcanje vojske in napad je spodletel. Medtem ko je Mehmed II. oblegal Beograd, je Trabzon napadel guverner Amasje in bil pora\xc5\xbeen, a mu je kljub temu uspelo zajeti mnogo ujetnikov in od Trabzona izvle\xc4\x8di visok davek. _NEWLINE_Po smrti Ivana IV. leta 1459 je na prestol pri\xc5\xa1el njegov brat David in spletkaril po evropskih dvorih za pomo\xc4\x8d proti Osmanom. Pripovedoval jim je o divjih osmanskih na\xc4\x8drtih, vklju\xc4\x8dno z osvojitvijo Jeruzalema. Ko je Mehmed II. za to izvedel, ga niso razdra\xc5\xbeile samo njegove spletke, temve\xc4\x8d predvsem zahteva po ukinitvi davka, ki ga je vsilil njegovemu pokojnemu bratu._NEWLINE_Mehmed II. se je na provokacije odzval leta 1461. Iz Burse je poslal proti Trabzonu veliko kopensko vojsko, ki naj bi skupaj z vojno mornarico najprej osvojila Sinop. Vojski je poveljeval Mehmedov brat Ahmed (Rde\xc4\x8di). Z osvojitvijo Sinopa se je uradno kon\xc4\x8dala vladavina lokalne dinastije Isfendijaridov. Mehmed je za guvernerja Kastamonuja in Sinopa imenoval brata Ahmeda, vendar je imenovanje \xc5\xa1e isto leto preklical. _NEWLINE_Po osvojitvi Sinopeja je za\xc4\x8del oblegati Trabzon. Mesto je vzdr\xc5\xbealo nekaj mesecev, potem pa se je David 15. avgusta 1461 vdal.\n_START_SECTION_\nOsvojitev Bosne (1463)\n_START_PARAGRAPH_\nDespot Srbije Lazar Brankovi\xc4\x87 je leta 1458 umrl. Med njegovimi dedi\xc4\x8di se je za\xc4\x8dela dr\xc5\xbeavljanska vojna, ki se je kon\xc4\x8dala z osmansko zasedbo Srbije leta 1459. Sin bosanskega kralja Stjepan Toma\xc5\xa1evi\xc4\x87 je posku\xc5\xa1al dobiti Srbijo pod svojo oblast, vendar mu je osmanska vojska to prepre\xc4\x8dila. Toma\xc5\xa1evi\xc4\x87 je pobegnil v Bosno pod za\xc5\xa1\xc4\x8dito svojega o\xc4\x8deta. Po nekaj izgubljenih bitkah je Bosna postala tributarno kraljestvo Osmanskega cesarstva._NEWLINE_10. julija 1461 je bosanski kralj Stjepan Toma\xc5\xa1 umrl. Na prestolu ga je nasledil Stjepan Toma\xc5\xa1evi\xc4\x87, ki je leta 1461 sklenil zavezni\xc5\xa1tvo z Ogrskim kraljestvom in pred neizbe\xc5\xbeno invazijo Turkov zaprosil za pomo\xc4\x8d pape\xc5\xbea Pija II. Leta 1463 je po sporu zaradi nepla\xc4\x8dila letnega tributa poklical na pomo\xc4\x8d \xc5\xa1e Bene\xc4\x8dane. Na pomo\xc4\x8d ni pri\xc5\xa1el nih\xc4\x8de. Leta 1463 je sultan Mehmed II. v Bosno povedel svojo vojsko. Kraljevo mesto Bobovac je kmalu padlo. Stjepan Toma\xc5\xa1evi\xc4\x87 se je umaknil v Jajce in nato v Klju\xc4\x8d. Mehmed je zelo hitro zasedel Bosno, usmrtil Stjepana Toma\xc5\xa1evi\xc4\x87a in njegovega strica Radivoja. Bosna je uradno padla leta 1463 in postala najzahodnej\xc5\xa1a provinca Osmanskega cesarstva.\n_START_SECTION_\nOsmansko-bene\xc5\xa1ka vojna (1463\xe2\x80\x931479)\n_START_PARAGRAPH_\nPo pisanju bizantinskega zgodovinarja Mihaela Kritobula so se sovra\xc5\xbenosti za\xc4\x8dele potem, ko je albanski su\xc5\xbeenj osmanskega poveljnika Aten pobegnil v bene\xc5\xa1ko trdnjavo Koroni s 100.000 srebrnimi asperji gospodarjevega premo\xc5\xbeenja in se spreobrnil v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo. Bene\xc5\xa1ke oblasti so osmansko zahtevo po njegovi izro\xc4\x8ditvi zavrnile. Su\xc5\xbenjev prebeg je postal pretveza za napad osmanskega poveljnika osrednje Gr\xc4\x8dije Turahano\xc4\x9flu \xc3\x96mer Beja na strate\xc5\xa1ko pomembno bene\xc5\xa1ko trdnjavo Lepant (Nafpaktos). Po osvojitvi Lepanta je guverner Peloponeza Isa Beg 3. aprila 1463 s prevaro osvojil \xc5\xa1e bene\xc5\xa1ko mesto Argos._NEWLINE_Bene\xc5\xa1ka republika in Ogrsko kraljestvo sta v odgovor spro\xc5\xbeila dve dolgi ofenzivi proti Osmanom. Bene\xc5\xa1ka vojska pod poveljstvom generalnega pomorskega kapitana Alvisea Loredana se je izkrcala na Peloponezu, medtem ko je Matija Korvin napadel Bosno. Pape\xc5\xbe Pij II. je za\xc4\x8del zbirati vojsko v Ankoni in upal, da ji bo lahko sam poveljeval. Pogajanja o zavezni\xc5\xa1tvu so se za\xc4\x8dela tudi z drugimi osmanski rivali, med katerimi so bili tudi Karamanidi, Uzun Hasan, ki je vladal na Bli\xc5\xbenjem vzhodu, in Krimski kanat._NEWLINE_V za\xc4\x8detku avgusta so Bene\xc4\x8dani ponovno zasedli Argos in utrdili Korintsko o\xc5\xbeino, tako da so obnovili zid Heksamilion in ga opremili s \xc5\xa1tevilnimi topovi. Za\xc4\x8deli so oblegati trdnjavo Akrokorint, ki je obvladovala severozahodni Peloponez. Stalno so se spopadali z branitelji in z \xc3\x96mer Bejevo vojsko, dokler niso 20. oktobra do\xc5\xbeiveli te\xc5\xbekega poraza, bili prisiljeni kon\xc4\x8dati obleganje ter se vrniti na Heksamilion in Nauplijo (Nafplion). V Bosni je Matija Korvin osvojil ve\xc4\x8d kot \xc5\xa1estdeset utrjenih mest in po treh mesecih obleganja 16. decembra osvobodil Jajce._NEWLINE_Osmanska reakcija je bila hitra in odlo\xc4\x8dna. Mehmed II. je proti Bene\xc4\x8danom poslal vojsko pod poveljstvom velikega vezirja Mahmud Pa\xc5\xa1e An\xc4\x91elovi\xc4\x87a. Za spopad z bene\xc5\xa1kim ladjevjem, zasidranim pred vhodom v Dardanele, je ukazal zgraditi ladjedelnico Kadirga Limani v Zlatem rogu in dve trdnjavi, Kilidulbahr na zahodni strani Dardanel nasproti tur\xc5\xa1kega mesta \xc3\x87anakkale in Sultaniye v samem mestu, ki naj bi nadzirali o\xc5\xbeino. Pohod na Peloponez se je za\xc4\x8del z osmansko zmago. Sledilo je podrtje Heksamiliona in prodiranje na Peloponez. Po padcu Argosa in nekaj drugih trdnjav so preostale bene\xc5\xa1ke oblasti prisegle zvestobo Osmanskemu cesarstvu._NEWLINE_Mehmed II., ki je s svojo vojsko prihajal na pomo\xc4\x8d Mahmud Pa\xc5\xa1i, je po poro\xc4\x8dilu o vezirjevih uspehih takoj krenil proti Bosni. Sultanov poskus julija in avgusta 1464, da bi ponovno osvojil Jajce, je spodletel, ker so se morali Osmani naglo umaknili pred prihajajo\xc4\x8do Korvinovo vojsko. Nova osmanska vojska pod poveljstvom Mahmud Pa\xc5\xa1e je prisilila ogrsko vojsko k umiku, Jajca pa ji \xc5\xa1e nekaj let ni uspelo osvojiti. Smrt pape\xc5\xbea Pija II. 14. avgusta 1464 je pomenila konec kri\xc5\xbearskega pohoda iz Ankone._NEWLINE_Bene\xc5\xa1ka republika je medtem za poveljnika novega vojnega pohoda leta 1464 imenovala Sigismonda Malatesto. Njegova vojska je napadla osmanske trdnjave in od avgusta do oktobra neuspe\xc5\xa1no oblegala Mistro na ju\xc5\xbenem Peloponezu. Med sprtima stranema so se zatem dogajali manj\xc5\xa1i spopadi. Bene\xc4\x8dani so bili zaradi pomanjkanja mo\xc5\xa1tva in financ v veliki meri omejeni na svoja utrjena opori\xc5\xa1\xc4\x8da, medtem ko je \xc3\x96mer Bejeva vojska pusto\xc5\xa1ila po pode\xc5\xbeelju._NEWLINE_V Egeji so Bene\xc4\x8dani spomladi 1464 posku\xc5\xa1ali zasesti Lesbos in \xc5\xa1est tednov oblegali prestolnico Mitileno. Po prihodu osmanske vojske pod poveljstvom Mahmud Pa\xc5\xa1e so se morali umakniti. Propadel je tudi njihov drugi poskus osvojitve otoka. Bene\xc5\xa1ko ladjevje je preostanek leta pre\xc5\xbeivelo v brezplodnem razkazovanju mo\xc4\x8di pred Dardanelami. Na za\xc4\x8detku leta 1465 je Mehmed II. poslal v bene\xc5\xa1ki senat svoje pogajalce, ki so jih so nezaupljivi Bene\xc4\x8dani zavrnili._NEWLINE_Aprila 1466 so se bene\xc5\xa1ke vojne dejavnosti pod poveljstvom Vettoreja Cappella ponovno okrepile. Njegovo ladjevje je osvojilo severnoegejske otoke Ibmros, Tasos in Samotraka ter zaplulo v Saronski zaliv med Atiko in Argolido. 12. julija se je Capello izkrcal v Pireju in se odpravil na pohod proti Atenam, glavnemu osmanskemu opori\xc5\xa1\xc4\x8du v Atiki. Poskus, da bi osvojil Akropolo, je spodletel in njegova vojska se je morala umakniti v Patras, glavno mesto Peloponeza in sede\xc5\xbe osmanskega bega. Patras je medtem \xc5\xbee oblegala zdru\xc5\xbeena gr\xc5\xa1ka in bene\xc5\xa1ka vojska. \xc5\xa0e pred Capellovim prihodom in tik pred tem, da bi mesto padlo, je na boji\xc5\xa1\xc4\x8de nepri\xc4\x8dakovano pri\xc5\xa1la \xc3\x96mer Bejeva vojska 12.000 konjenikov in pregnala oblegovalce. \xc5\xa0eststo Bene\xc4\x8danov in sto Grkov je \xc3\x96mer Bej odpeljal v ujetni\xc5\xa1tvo, poveljnik Barbarigo je bil usmr\xc4\x8den. Cappello, ki je na prizori\xc5\xa1\xc4\x8de pri\xc5\xa1el nekaj dni kasneje, je napadel Osmane in do\xc5\xbeivel te\xc5\xbeak poraz. Demoraliziran se je z ostanki vojske vrnil v Negroponte, kjer je zbolel in 13. marca 1467 umrl. Mehmed II. je leta 1470 osebno oblegal Negroponte, porazil bene\xc5\xa1ko ladjevje, ki je prihajalo na pomo\xc4\x8d oblegancem, in nazadnje osvojil mesto._NEWLINE_Spomladi 1466 je Mehmed II. od\xc5\xa1el na pohod proti Albancem, ki so se pod Skenderbegovim vodstvom dolgo upirali Osmanom in imeli stalno podporo Bene\xc5\xa1ke republike. Tudi ta pohod proti Albancem ni bil uspe\xc5\xa1en. _NEWLINE_Pozimi je izbruhnila vsakoletna kuga in oslabila odpor doma\xc4\x8dinov. Skenderbeg je v bene\xc5\xa1ki trdnjavi Lissus (Lezh\xc3\xab) umrl zaradi malarije, s \xc4\x8dimer se je kon\xc4\x8dalo spretno bene\xc5\xa1ko izkori\xc5\xa1\xc4\x8danje albanskih velika\xc5\xa1ev v svojo korist. Po Skenderbegovi smrti se je leta 1474 nekaj severnoalbanskih garnizij pod bene\xc5\xa1kim poveljstvom, med katerimi so bile najpomembnej\xc5\xa1e \xc5\xbdabljak Crnojevi\xc4\x87a, Drishti, Lezha in Skadar, \xc5\xa1e vedno upiralo Osmanom. Mehmedova vojska, ki naj bi osvojila Skadar, je bila ponovno neuspe\xc5\xa1na. Sultan je leta 1478\xe2\x80\x931479 osebno poveljeval obleganju Skadra. Albanci in Bene\xc4\x8dani so se uspe\xc5\xa1no upirali njegovim napadom in obdr\xc5\xbeali mesto do sklenitve Konstantinopelskega mirovnega sporazuma leta 1479, v katerem je bila vdaja Skadra pogoj za kon\xc4\x8danje vojne._NEWLINE_Sklenitev mirovnega sporazuma je bila posledica dejstva, da je Osmansko cesarstvo doseglo predmestja Bene\xc5\xa1ke republike. Mirovni sporazum je Benetkam dovoljeval obdr\xc5\xbeati Ulcinj, Antivan in Dra\xc4\x8d, cesarstvu pa so morali prepustiti Skadar, ki je bil \xc5\xbee nekaj mesecev v osmanski blokadi, in druga ozemlja ob jadranski obali ter gr\xc5\xa1ka otoka Negroponte (Evbeja) in Lemnos. Razen tega so morali pla\xc4\x8dati \xc5\xa1e 100.000 dukatov povra\xc4\x8dila za izgube in pristati na pla\xc4\x8dilo 100.000 dukatov letne takse za trgovinske privilegije na \xc4\x8crnem morju. Posledica sporazuma je bil zelo oslabljen polo\xc5\xbeaj Bene\xc5\xa1ke republike v Levantu.\n_START_SECTION_\nOsvojitev Karamana in konflikt z Ak Kojunlujem (1464\xe2\x80\x931473)\n_START_PARAGRAPH_\nV poseld\xc5\xbeu\xc5\xa1kem obdobju so se v drugi polovici srednjega veka v Anatoliji za\xc4\x8dele ustanavljati seld\xc5\xbeu\xc5\xa1ke kne\xc5\xbeevine, znane s skupnim imenom Anatolski bejliki. Sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Karamanidov, najve\xc4\x8dje sile v Anatoliji, je bilo sprva v sedanjih tur\xc5\xa1kih provincah Karaman in Konya. Proti koncu 14. stoletja so za\xc4\x8deli v ve\xc4\x8dini Anatolije prevladovati Osmani, ki so zmanj\xc5\xa1ali karamanski vpliv in presti\xc5\xbe._NEWLINE_V zadnjih letih vladanja Ibrahima II. Karamanskega so se za\xc4\x8deli za prestol spopadati njegovi sinovi. Njegov izbrani naslednik je bil domnevno I\xc5\xa1ak Karamanski, guverner Silifke, za karamanskega bega v Konyi pa se je razglasil njegov mlaj\xc5\xa1i brat Pir Ahmed. Ibrahim je pobegnil v manj\xc5\xa1e mesto na zahodu bejlika, kjer je leta 1464 umrl. I\xc5\xa1aku je s pomo\xc4\x8djo Uzun Hasana, sultana Ak Kojunluja (Bela ovca Turkmenov), uspelo zasesti uzurpirani prestol, vendar je vladal malo \xc4\x8dasa, ker je odstavljeni Pir Ahmed zaprosil za pomo\xc4\x8d Mehmeda II. in mu obljubil nekaj ozemlja, ki mu ga I\xc5\xa1ak ni nameraval odstopiti. Pir Ahmed je z Mehmedovo pomo\xc4\x8djo porazil I\xc5\xa1aka v bitki pri Dagpazarju in I\xc5\xa1ak moral biti do neznanega datuma zadovoljen samo s Silifko. Pir Ahmed je izpolnil svojo obljubo in del bejlika prepustil Osmanom, vendar je ob\xc5\xbealoval izgubo. Med osmanskim pohodom na zahod je ponovno zasedel svoje nekdanje ozemlje. Mehmed II. je po vrnitvi s pohoda leta 1464 zasedel Karaman in Konyo in prisilil Pir Ahmeda na beg na vzhod. Nekaj let kasneje je vezir (kasneje veliki vezir) Gedik Ahmed Pa\xc5\xa1a osvojil \xc5\xa1e obalni del bejlika._NEWLINE_Pir Ahmed in njegov brat Kasim sta pobegnila na Uzun Hasanovo ozemlje in mu dala prilo\xc5\xbenost, da se vme\xc5\xa1a v dogajanja. Leta 1472 je napadel in opusto\xc5\xa1il velik del Anatolije, s \xc4\x8dimer je izzval Mehmeda II. in do\xc5\xbeivel v bitki pri Otlukbeliju leta 1473 popoln poraz. Pred tem je Pir Ahmed s pomo\xc4\x8djo Ak Kojunluja ponovno osvojil Karaman, vendar ga ni obdr\xc5\xbeal za dolgo, ker je Mehmed II. pri Bey\xc5\x9fekirju porazil tudi njegovo vojsko. Pir Ahmed je moral ponovno pobegniti. Posku\xc5\xa1al je nadaljevati vojno z Osmanskim cesarstvom, ko je izvedel, da je Gedik Ahmed Pa\xc5\xa1a odpeljal njegovo dru\xc5\xbeino v Istanbul, pa je odnehal. Demoraliziran je pobegnil v Ak Kojunlu, kjer je dobil fevd (timar) v Bayburtu. Umrl je leta 1474._NEWLINE_Zdru\xc5\xbeevanje anatolskih bejlikov je ve\xc4\x8d kot petdeset let pred Mehmedom II. kot prvi zaklju\xc4\x8dil sultan Bajazid I., po katastrofalni bitki pri Ankari leta 1402 pa so se za\xc4\x8deli bejliki ponovno ustanavljati in zdru\xc5\xbeitev je razpadla. Mehmedu II. je ponovna vzpostavitev oblasti nad temi tur\xc5\xa1kimi dr\xc5\xbeavami omogo\xc4\x8dilo \xc5\xa1e globlje prodiranje v Evropo._NEWLINE_Druga pomembna politi\xc4\x8dna entiteta je bil Ak Kojunlu \xe2\x80\x93 Bela ovca Turkmenov, ki je pod vodstvom Uzun Hasana dosegla veliko mo\xc4\x8d. Mehmed II. je zaradi trdnih politi\xc4\x8dnih povezav Turkmenov s kr\xc5\xa1\xc4\x8danskimi silami, na primer Trapezundskim cesarstvom in Bene\xc5\xa1ko republiko, in Karamanidi, v Ak Kojunluju videl stalno gro\xc5\xbenjo njegovemu cesarstvu.\n_START_SECTION_\nVojna z Moldavijo (1475\xe2\x80\x931476)\n_START_PARAGRAPH_\nPeter III. Aron je leta 1475 pristal na pla\xc4\x8devanje letnega tributa Osmanskemu cesarstvu v vi\xc5\xa1ini 2.000 zlatih dukatov v zameno za varnost na ju\xc5\xbeni meji in postal prvi moldavski knez, ki je izpolnil osmanske zahteve. Njegov naslednik \xc5\xa0tefan Veliki je zavrnil osmansko suverenost in spro\xc5\xbeil niz krvavih vojn. V svoj vplivni krog je posku\xc5\xa1al pritegniti Vla\xc5\xa1ko in podprl svojo kandidaturo za vla\xc5\xa1ki prestol. Temu so sledili stalni spopadi med razli\xc4\x8dnimi vla\xc5\xa1kimi vladarji, ki so imeli podporo Ogrov, Osmani in \xc5\xa0tefanom Velikim. _NEWLINE_Osmanska vojska pod poveljstvom rumelijskega guvernerja Hadim Pa\xc5\xa1e je nameravala kaznovati \xc5\xa0tefana Velikega zaradi vme\xc5\xa1avanja v vla\xc5\xa1ke notranje zadeve, vendar je v bitki pri Vaslui do\xc5\xbeivela te\xc5\xbeak poraz. \xc5\xa0tefan je zmago opisal kot "dotlej najve\xc4\x8djo zmago kri\xc5\xbea proti islamu". Izgube na osmanski strani so po bene\xc5\xa1kih in poljskih zapisih presegle 40.000 mo\xc5\xbe. Mara Brankovi\xc4\x87 (Mara Hatun), mlaj\xc5\xa1a vdova Murata II., je bene\xc5\xa1kemu odposlancu zaupala, da je bil osmanski poraz najve\xc4\x8dji v dotedanji osmanski zgodovini. Pape\xc5\xbe Sikst IV. je \xc5\xa0tefana nagradil z naslovoma "athleta Christi" (Kristusov zmagovalec) in "verus christianae fidei athleta" (pravi branilec kr\xc5\xa1\xc4\x8danske vere). Mehmed II. je junija 1476 ponovno napadel Moldavijo. V napad je poslal tudi skupine Tatarov iz Krimskega Kanata, ki je malo pred tem postal osmanski zaveznik. Romunski viri trdijo, da so njihove napade odbili, drugi viri pa trdijo, da so se zdru\xc5\xbeili z osmansko vojsko, okupirali Besarabijo, osvojili Akkerman in vzpostavili nadzor nad ju\xc5\xbenim izlivom Donave. \xc5\xa0tefan se je s politiko po\xc5\xbegane zemlje posku\xc5\xa1al izogniti odprti bitki z osmansko vojsko._NEWLINE_\xc5\xa0tefan se je kljub temu moral spopasti z osmansko vojsko. Moldavci so glavnino nasprotnikove vojske zvabili v gozd in ga za\xc5\xbegali, kar je povzro\xc4\x8dilo nekaj \xc5\xbertev. Drug opis bitke pravi, da so s stalnim streljanjem z ro\xc4\x8dnimi topovi odbili nekaj osmanskih napadov. Napadajo\xc4\x8di jani\xc4\x8darji niso uspeli prebiti fronte, ampak so se razkropili po celi bojni \xc4\x8drti. Odlo\xc4\x8dilen poraz je Moldavcem zadal Mehmed II. s svojo osebno stra\xc5\xbeo, ki je uspel zbrati razkropljene jani\xc4\x8darje in obrniti tok bitke. Jani\xc4\x8darji so nato prodrli v gozd in se z branilci spopadli mo\xc5\xbe na mo\xc5\xbea._NEWLINE_Bitka se je kon\xc4\x8dala s prepri\xc4\x8dljivo zmago Osmanov in zelo velikimi izgubami na obeh straneh. Kasnej\xc5\xa1e kronike so pisale, da je bilo celo boji\xc5\xa1\xc4\x8de posuto s \xc4\x8dlove\xc5\xa1kimi kostmi. Prizor je bil verjetno vir romunskega krajevnega imena Valea Alb\xc4\x83 in tur\xc5\xa1kega Akdere, ki pomenita Bela dolina._NEWLINE_\xc5\xa0tefan Veliki se je umaknil na severozahod Moldavije ali celo v Poljsko kraljestvo in za\xc4\x8del zbirati novo vojsko. Osmani niso zmogli osvojiti nobene ve\xc4\x8dje moldavske trdnjave (Suceava, Neam\xc8\x9b, Hotin). Zaradi tega in stalnih napadov majhnih moldavskih voja\xc5\xa1kih enot so se za\xc4\x8deli kmalu soo\xc4\x8dati s pomanjkanjem in lakoto, stanje pa je \xc5\xa1e poslab\xc5\xa1ala epidemija kuge. Osmanska vojska se je vrnila na svoje ozemlje. \xc5\xa0tefan in Moldavija nista nikoli ve\xc4\x8d ogro\xc5\xbeala Osmanskega cesarstva.\n_START_SECTION_\nOsvojitev Albanije (1466\xe2\x80\x931478)\n_START_PARAGRAPH_\nAlbanski odpor proti Osmanom je vodil Gjergj Kastrioti Skenderbeg (tur\xc5\xa1ko \xc4\xb0skender Bej), albanski plemi\xc4\x8d in biv\xc5\xa1i \xc4\x8dlan osmanske vladajo\xc4\x8de elite. Skenderbeg je leta 1444 zdru\xc5\xbeil albanske kne\xc5\xbeevine v Le\xc5\xa1ko zvezo in odbijal napade Osmanov, ki jim je leta 1466 in 1467 poveljeval sam Mehmed II. Po Skenderbegovi smrti leta 1468 Albanci niso na\xc5\xa1li primernega voditelja in Mehmed II. je leta 1478 osvojil Krujo in nato celo Albanijo._NEWLINE_Spomladi 1466 je Mehmed II. z veliko vojsko napadel Albanijo in Skenderbega, ki se je \xc5\xbee dolgo upiral Osmanom in ve\xc4\x8dkrat iskal pomo\xc4\x8d v Italiji. Izbruh osmansko-bene\xc5\xa1ke vojne je Albancem ponudil enkratno prilo\xc5\xbenost, da ponovno dose\xc5\xbeejo svojo neodvisnost. Za Bene\xc4\x8dane so bili Albanci koristen \xc5\xa1\xc4\x8dit, ki je branil njihovi posesti Dra\xc4\x8d in Skadar. Glavni dose\xc5\xbeek Mehmedovega pohoda je bila obnovitev rimskega kastra Elbasan, ki so ga domnevno obnovili v 25 dneh. Strate\xc5\xa1ko postavljena trdnjava v ni\xc5\xbeavju v bli\xc5\xbeini konca stare Viae Egnantiae je prerezala Albanijo na dva dela in izolirala Skenderbegova opori\xc5\xa1\xc4\x8da v severnem vi\xc5\xa1avju od bene\xc5\xa1kih posesti na jugu. Po Mehmedovem umiku je od\xc5\xa1el Skenderbeg pozimi v Italijo iskat zdravni\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d. Po vrnitvi zgodaj leta 1467 je njegova vojska porazila Balaban Pa\xc5\xa1o in za\xc4\x8dela oblegati Krujo. Napadla je tudi Elbasan, vendar ga ni uspela osvojiti. Mehmed se je na napade odzval z novim pohodom proti Albaniji. Napadel je albanske utrdbe, nekaj enot pa je blokiralo bene\xc5\xa1ke posesti. Tudi ta pohod ni bil uspe\xc5\xa1en, ker Mehmedu ni uspelo osvojiti Kruje in podjarmiti Albancev. _NEWLINE_Pozimi je izbruhnila vsakoletna epidemija kuge, ki je oslabila mo\xc4\x8d branilcev, Skenderbeg sam pa je umrl zaradi malarije. Bene\xc5\xa1ka trdnjava Lezh\xc3\xab je izgubila albanske branilce, Albanci sami pa so brez primernega voditelja naslednjih nekaj desetletjih postopoma izgubili svojo samostojnost._NEWLINE_Mehmed II. je po Skenderbegovi smrti leta 1478\xe2\x80\x931479 osebno vodil obleganje Skadra. Osmanski letopisec A\xc5\x9f\xc4\xb1kpa\xc5\x9fazade (1400\xe2\x80\x931481) je zapisal: "Osvajanja sultana Mehmeda je kronala osvojitev Skadra." Bene\xc4\x8dani in Skadarci so se upirali oblegovalcem do podpisa Konstantinopelskega mirovnega sporazuma leta 1479, potem pa so se vdali, ker bila vdaja eden od pogojev za prekinitev osmansko-bene\xc5\xa1ke vojne.\n_START_SECTION_\nPohod v Italijo (1480)\n_START_PARAGRAPH_\nOsmanska vojska pod poveljstvom Gedik Ahmed Pa\xc5\xa1e je leta 1480 napadla Italijo in osvojila Otranto. Zaradi pomanjkanja hrane se je Gedik Ahmed Pa\xc5\xa1a z ve\xc4\x8dino vojske vrnil v Albanijo in v Otrantu pustil 800 pe\xc5\xa1akov in 500 konjenikov. Spomladi se je nameraval vrniti. Ker je od padca Konstantinopla minilo komaj 28 let, so se v Rimu ustra\xc5\xa1ili, da bo tudi njih doletela enaka usoda. Pape\xc5\xbe in rimsko prebivalstvo so na\xc4\x8drtovali umik iz mesta, pape\xc5\xbe Sikst IV. pa je leta 1481 kljub temu ponovno pozval na kri\xc5\xbearski pohod proti Osmanom. Na njegov poziv se je odzvalo nekaj italijanskim mestnih dr\xc5\xbeav, Ogrsko kraljestvo in Francija. Bene\xc5\xa1ka republika se nanj ni odzvala, ker je imela z Osmanskim cesarstvom sklenjen drag mirovni sporazum iz leta 1479. _NEWLINE_Neapeljski kralj Ferdinand I. je leta 1481 zbral vojsko, kateri naj bi poveljeval njegov sin Alfonz II. Neapeljski. Kontingent vojske je prispeval tudi ogrski kralj Matija Korvin. Obleganje Otranta se je za\xc4\x8delo 1. maja 1481. Po smrti Mehmeda II. 3. maja istega leta, so se v cesarstvu za\xc4\x8deli spori za nasledstvo, ki so morda prepre\xc4\x8dili, da bi v Otranto poslali voja\xc5\xa1ke okrepitve. Tur\xc5\xa1ka zasedba Otranta se je zato kon\xc4\x8dala s pogajanji s kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko vojsko, ki je dovolila osmanski vojakom umik v Albanijo.\n_START_SECTION_\nPonovna naselitev Konstantinopla (1453\xe2\x80\x931478)\n_START_PARAGRAPH_\nMehmed II. je v osvojeni Konstantinopel vstopil skozi mestna vrata, zdaj znana kot Topkapska vrata, in takoj odjezdil do Hagije Sofije, kjer je ukazal, da se mora kr\xc5\xa1\xc4\x8danska stolnica za\xc5\xa1\xc4\x8dititi. K sebi je poklical imama, da mu zrecitira muslimansko zapoved: "Ni boga razen Alaha in Mohamed je Alahov glasnik". Stolnico je na spo\xc5\xa1tljiv na\xc4\x8din pretvoril v islamsko mo\xc5\xa1ejo in s tem utrdil islamsko oblast v mestu._NEWLINE_Mehmedova prva in glavna skrb je bila obnova mestnih obrambnih objektov in ponovna naselitev. Gradbena dela so se za\xc4\x8dela takoj po osvojitvi in vklju\xc4\x8devala obnovo obzidja, gradnjo citadele in nove cesarske pala\xc4\x8de. Da bi spodbudil vrnitev Grkov in Genove\xc5\xbeanov, ki so pobegnili iz trgovske \xc4\x8detrti Galata, jim je vrnil hi\xc5\xa1e in zagotovil varnost. Po celem cesarstvu je razglasil, da se mora v Konstantinopel do septembra priseliti pet tiso\xc4\x8d muslimanskih, kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih in judovskih dru\xc5\xbein. Iz celega cesarstva so za\xc4\x8deli v mesto po\xc5\xa1iljati vojne ujetnike in izgnance, ki so jih tur\xc5\xa1ko imenovali s\xc3\xbcrg\xc3\xbcn, gr\xc5\xa1ko pa \xcf\x83\xce\xbf\xcf\x85\xcf\x81\xce\xb3\xce\xbf\xcf\x8d\xce\xbd\xce\xb9\xce\xb4\xce\xb5\xcf\x82 [sourgounides] \xe2\x80\x93 priseljenci._NEWLINE_Mehmed je 6. januarja 1454 obnovil Ekumenski pravoslavni patriarhat, judovski Veliki rabinat (\xe1\xb8\xa4akham Ba\xc5\x9fi) in presti\xc5\xbeni Konstantinopelski armenski patriarhat, ki so postali del miletskega sistema. Razen tega je ustanovil in spodbujal vezirje, da tudi oni ustanovijo \xc5\xa1tevilne islamske ustanove in trgovska podjetja. Veliki vezir Rum Mehmed Pa\xc5\xa1a, na primer, je zgradil mo\xc5\xa1ejo s svojim imenom. Iz tega jedra se je za\xc4\x8dela prestolnica hitro razvijati. Po popisu iz leta 1478 sta imela Konstantinopel in bli\xc5\xbenja Galata 16.324 gospodinjstev, 3.927 trgovin in pribli\xc5\xbeno 80.000 prebivalcev. Med me\xc5\xa1\xc4\x8dani je bilo pribli\xc5\xbeno 60\xc2\xa0% muslimanov, 20\xc2\xa0% kristjanov in 10\xc2\xa0% Judov._NEWLINE_Mehmed je do svoje smrti prizadevno obnavljal mesto in ga spremenil v prestolnico svojega cesarstva. Njegov sodobnik, osmanski zgodovinar Ne\xc5\x9fri, je zapisal, da je "Sultan Mehmed ustvaril cel Istanbul". Petdeset let kasneje je Konstantinopel ponovno postal najve\xc4\x8dje mesto v Evropi._NEWLINE_Dve stoletji kasneje je dobro znan svetovni potnik Evliya \xc3\x87elebi objavil seznam skupin, ki jih je naselil v mesto, in njihovo poreklo. Veliko istanbulskih \xc4\x8detrti, na primer Aksaray in \xc3\x87ar\xc5\x9famba, \xc5\xa1e vedno nosi imena pokrajin, iz katerih so se priselili njihovi prebivalci. Mnogo me\xc5\xa1\xc4\x8danov je pobegnilo iz mesta, veliko pa jih je umrlo v epidemijah kuge, zato je Mehmed II. leta 1459 dovolil deportiranim Grkom, da se vrnejo v mesto. Njegovi ukrepi o\xc4\x8ditno niso bili preve\xc4\x8d uspe\xc5\xa1ni, ker je francoski popotnik Pierre Gilles sredi 16. stoletja zapisal, da gr\xc5\xa1ko prebivalstvo v Konstantinoplu ne pozna nobene bizantinske cerkve, ki ne bi bila preurejena v mo\xc5\xa1ejo ali opu\xc5\xa1\xc4\x8dena. To ka\xc5\xbee, da je bila islamizacija prebivalstva popolna.\n_START_SECTION_\nUprava in kultura\n_START_PARAGRAPH_\nMehmed II. je objavil knjigo, za katero je trdil, da je zbirka politi\xc4\x8dnih doktrin bizantinskih cesarjev, ki so vladali pred njim. Na svojem dvoru je zbral italijanske umetnike in humaniste in gr\xc5\xa1ke u\xc4\x8denjake in dovolil Gr\xc5\xa1ki pravoslavni cerkvi normalno delovanje. Patriarhu Genadiju je ukazal, da prevede kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko doktrino v tur\xc5\xa1\xc4\x8dino in iz Benetk poklical Gentileja Bellinija, da naslika njegov portret in bene\xc5\xa1ke freske, ki so se izgubile. V svoji pala\xc4\x8di je ustanovil knji\xc5\xbenico, v kateri so bila tudi dela gr\xc5\xa1kih, perzijskih in latinskih avtorjev. Na dvor je povabil tudi muslimanske u\xc4\x8denjake in astronome, med njimi Ali Ku\xc5\xa1\xc4\x8dija, in umetnike, ustanovil univerzo, gradil mo\xc5\xa1eje, plovne kanale in pala\xc4\x8do Topkap\xc4\xb1 in s plo\xc5\xa1\xc4\x8dicami oblo\xc5\xbeen \xc3\x87inili k\xc3\xb6\xc5\x9fk. Okoli velike mo\xc5\xa1eje, ki jo je sam gradil, je zgradil osem medres, ki so skoraj stoletje obdr\xc5\xbeale sloves najvi\xc5\xa1je izobra\xc5\xbeevalne ustanove islamskih znanosti v cesarstvu._NEWLINE_Svojim podlo\xc5\xbenikom je dovolil dokaj visoko raven verske svobode pod pogojem, da se podrejajo njegovi oblasti. Po osvojitvi Bosne leta 1463 je bosanskim fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanom izdal Milodra\xc5\xa1ko adhinamo, s katero jim je dovolil svobodno gibanje po cesarstvu, ma\xc5\xa1evanje v njihovih cerkvah in samostanih in prakticiranje vere brez neuradnega in uradnega preganjanja, \xc5\xbealjenja in motenja. Njegova stalna vojska se je rekrutirala iz krvnega davka (dev\xc5\x9firme), ki je kr\xc5\xa1\xc4\x8danskim dru\xc5\xbeinam jemal mladoletne prvorojence in jih vzgajal na cesarskem dvoru. Manj sposobne, vendar fizi\xc4\x8dno mo\xc4\x8dne mladeni\xc4\x8de so poslali v vojsko ali sultanovo osebno stra\xc5\xbeo \xe2\x80\x93 jani\xc4\x8darje._NEWLINE_V Konstantinoplu je ustanovil millet ali avtonomno versko skupnost in za verskega vodjo mestnih pravoslavnih kristjanov imenoval biv\xc5\xa1ega patriarha Genadija II. Sholarija. Njegovo avtoriteto je nato raz\xc5\xa1iril na vse osmanske pravoslavne kristjane. Iz njegove pristojnosti je izklju\xc4\x8dil genovske in bene\xc5\xa1ke \xc4\x8detrti v mestu in vse muslimanske in judovske vernike. Tak\xc5\xa1en sistem mu je omogo\xc4\x8dal posreden nadzor nad kr\xc5\xa1\xc4\x8danskimi podlo\xc5\xbeniki in jim hkrati dajal ob\xc4\x8dutek relativne samostojnosti tudi potem, ko je Konstantinopel preoblikoval v osmansko prestolnico.\n_START_SECTION_\nUstanovitev centralne cesarske vlade\n_START_PARAGRAPH_\nMehmed II. je svojo mo\xc4\x8d utrdil z ustanovitvijo svojega cesarskega dvora \xe2\x80\x93 divana, z uradniki, ki so bili zvesti samo njemu in so mu dopu\xc5\xa1\xc4\x8dali veliko avtonomijo in avtoriteto. V divanih njegovih predhodnikov so bili \xc4\x8dlani aristokratskih dru\xc5\xbein, katerih interesi so se pogosto razlikovali od sultanovih. Mehmed je cesarstvo odmaknil od gazijske miselnosti, ki je poudarjala stara izro\xc4\x8dila in postopke upravljanja, in ga pomaknil proti centralizirani upravi, sestavljeni ve\xc4\x8dinoma iz uradnikov, ki so pri\xc5\xa1li v cesarstvo kot krvni davek. Verske u\xc4\x8denjake na medresah je pretvoril v sebi zveste iz dr\xc5\xbeavne blagajne pla\xc4\x8dane uslu\xc5\xbebence. Centralizacijo je omogo\xc4\x8dil in formaliziral z novo zakonodajo (kanunname), objavljeno v letih 1477\xe2\x80\x931481, v kateri so bili prvi\xc4\x8d na\xc5\xa1teti glavni \xc4\x8dlani osmanske vlade, njihove vloge in odgovornosti, pla\xc4\x8de, protokol in kazni in njihove medsebojne povezave in povezave s sultanom._NEWLINE_Ko je Mehmed organiziral in uzakonil osmansko uradni\xc5\xa1tvo in centralno upravo, se je posvetil imenovanju uradnikov, ki bi mu pomagati uresni\xc4\x8diti na\xc4\x8drte. Njegov prvi veliki vezir (nekak\xc5\xa1en ministrski predsednik) je bil Zagan Pa\xc5\xa1a, po rodu Grk ali Srb, ki je pri\xc5\xa1el v cesarstvo kot krvni davek in ni bil aristokrat. Na enak na\xc4\x8din je pri\xc5\xa1el v cesarstvo tudi njegov naslednik Mahmud Pa\xc5\xa1a An\xc4\x91elovi\xc4\x87. Mehmed je bil prvi sultan, ki je mogel kodificirati in izvajati kanunname samo na podlagi svoje avtoritete. Ob tem je treba poudariti, da se je kanunname razhajal s prej\xc5\xa1njim izro\xc4\x8dilom in sodno prakso. Spremembe so pomenile izjemen dose\xc5\xbeek v cesarstvu, ki je zelo po\xc4\x8dasi sprejemalo in se prilagajalo spremembam. Vse to so mu omogo\xc4\x8dili lojalni vezirji in drugi uradniki, na katere je prenesel ve\xc4\x8d pooblastil kot prej\xc5\xa1nji sultani. Zelo velika pooblastila pri izvajanju nove politike so imeli zlasti veliki vezirji. _NEWLINE_Okoli cesarske pala\xc4\x8de Topkapi je sezidal obzidje in jo zaprl pred javnostjo. Postal je prvi sultan, nedostopen za javnost in celo ni\xc5\xbeje uradnike. Njegovi vezirji so bili tudi poveljniki cesarske vojske in sprejemali tuje delegacije, kar je bilo pomembno zlasti med sultanovimi pogostimi vojnimi pohodi.\n_START_SECTION_\nSpolna usmerjenost\n_START_PARAGRAPH_\nPo pisanju Mehmedovega sodobnika, bizantinskega zgodovinarja Laonika Halkokondila, je imel Mehmed II. za ljubimca vla\xc5\xa1kega princa Raduja cel Frumosa. Neposreden rezultat te ljubezenske zveze je bil Radujev nadimek "cel Frumos" \xe2\x80\x93 Lepi. Po porazu Radujevega brata, vla\xc5\xa1kega vojvode Vlada III. Drakule, je Mehmed leta 1463 za njegovega naslednika imenoval Raduja, kar ka\xc5\xbee na njuno tesno zvezo. Halkokinid pi\xc5\xa1e: "Ker mu je bil fant (Radu) v\xc5\xa1e\xc4\x8d, ga je [Mehmed] povabil na zabavo, dvignil \xc4\x8da\xc5\xa1o in ga pohotno povabil v svojo spalnico. Fant je bil presene\xc4\x8den nad cesarjevim vabilom in obstal pred njim in ni popustil cesarjevemu hrepenenju". Ko ga je Mehmed na silo poljubil, ga je fant zabodel in pobegnil. Kasneje sta se spravila "in on je bil ponovno njegov izbranec"._NEWLINE_Za Mehmeda je bilo tudi re\xc4\x8deno, da je poslal evnuha v hi\xc5\xa1o biv\xc5\xa1ega bizantinskega dr\xc5\xbeavnika Luke Notarasa z zahtevo, da mu za sultanovo zabavo izro\xc4\x8di svojega \xc5\xa1tirinajst let starega sina. Ker je Notaras zahtevo zavrnil, so na Mehmedov ukaz obglavili Notatasa, njegovega sina in zeta. Njihove glave "so polo\xc5\xbeili pred cesarja na banketno mizo". Poro\xc4\x8dilo, da so obglavili vse Notarasove sinove, je najverjetneje napa\xc4\x8dno. Ve\xc4\x8dina zgodovinskih besedil z opisom usmrtitev ne omenja, da je bil najmlaj\xc5\xa1i Notarasov sin Jakob poslan v Mehmedov harem, verjetno kot katamit. Jakobu, edinemu pre\xc5\xbeivelemu mo\xc5\xa1kemu \xc4\x8dlanu dru\xc5\xbeine Notaras, je leta 1460 uspelo pobegniti v Italijo, kjer se je pridru\xc5\xbeil svojim sestram Ani, Teodori in Eufrozini.\n_START_SECTION_\nOsebnost\n_START_PARAGRAPH_\nKo je Mehmed II. pri 21 letih osvojil Konstantinopel, je teko\xc4\x8de govoril ve\xc4\x8d jezikov: tur\xc5\xa1ko, srbsko, arabsko, perzijsko, gr\xc5\xa1ko in latinsko._NEWLINE_V tistem \xc4\x8dasu je zbral uleme, muslimanske u\xc4\x8denjake, da so v njegovi prisotnosti razpravljali o teolo\xc5\xa1kih vpra\xc5\xa1anjih. Med njegovim vladanjem so matematika, astronomija in islamska teologija dosegli najvi\xc5\xa1jo raven v osmanski zgodovini. V njegov dru\xc5\xbeabni krog so spadali \xc5\xa1tevilni humanisti in modreci, med njimi Ciriaco de\' Pizzicolli iz Ankone, Benedetto Dei iz Firenc in Mihael Kritobul z Imbrosa, ki omenja Mehmeda kot filhelena zaradi njegovega zanimanja za gr\xc5\xa1ke starine in relikte. \xc5\xa0tevilne atenske zgradbe, med njim Partenon in drugi spomeniki, se na njegov ukaz niso poru\xc5\xa1ili. Razen tega je bil Mehmed tudi pesnik, ki je pisal pod psevdonimom "Avni" (pomo\xc4\x8dnik) in zapustil klasi\xc4\x8dno dvorno poezijo.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1481 je bil Mehmed II. na pohodu in ob prihodu v Maltepe zbolel. Sultan je bil ravno na za\xc4\x8detku niza novih pohodov za osvojitev Rodosa in ju\xc5\xbene Italije, po mnenju drugih zgodovinarjev pa je na zahtevo kalifata na\xc4\x8drtoval uni\xc4\x8denje Mamelu\xc5\xa1kega sultanata v Egiptu. Po nekaj dneh je 3. maja 1481 umrl, star 49 let. Pokopali so ga v turbeju na kompleksu mo\xc5\xa1eje Fatih v Istanbulu. Zgodovinar Colin Heywood trdi, da "nekaj prepri\xc4\x8dljivih dokazov ka\xc5\xbee, da je bil zastrupljen, morda na ukaz njegovega najstarej\xc5\xa1ega sina in naslednika Bajazida." _NEWLINE_Novica o Mehmedovi smrti je v Evropi povzro\xc4\x8dila veliko veselje. Zvonili so cerkveni zvonovi in prirejala \xc5\xa1tevilna praznovanja. V Benetkah so novice razglasili z "La Grande Aquila \xc3\xa8 morta!" (\'Veliki orel je mrtev!").\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nMehmed II. je po osvojitvi Konstantinopla v mestu ustanovil veliko mo\xc5\xa1ej in verskih \xc5\xa1ol, kakr\xc5\xa1na je na primer k\xc3\xbclliye mo\xc5\xa1eje Fatih. Bil je prvi sultan, ki je mnogo pred Sulejmanom Veli\xc4\x8dastnim kodificiral osmansko kriminalno in ustavno pravo, in zato dobil pe\xc4\x8dat avtokratskega vladarja._NEWLINE_V enaintrideset let dolgi vladavini je v \xc5\xa1tevilnih vojnah raz\xc5\xa1iril Osmansko cesarstvo na Konstantinopel, tur\xc5\xa1ke bejlike in druga ozemlja v Anatoliji, Bosno, Srbski despotat in Albanijo. Za njim je ostal velik ugled tako v islamskem kot kr\xc5\xa1\xc4\x8danskem svetu. Zgodovinar Franz Babinger trdi, da ga je kr\xc5\xa1\xc4\x8danski svet in del njegovih podlo\xc5\xbenikov imel za krvolo\xc4\x8dnega tirana. Po njem se imenuje istanbulski most Fatih Sultan Mehmet preko Bosporske o\xc5\xbeine, zgrajen leta 1988. Upodobljen je tudi na tur\xc5\xa1kem bankovcu za 1000 lir, ki je bil v obtoku v letih 1986\xe2\x80\x931992.'