b'\n_START_ARTICLE_\nO\xc4\x8de Rogerij\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRogerij Ljubljanski je poleg kapucinskega sobrata Janeza Svetokri\xc5\xa1kega in jezuita Jerneja Basarja najznamenitej\xc5\xa1i slovenski baro\xc4\x8dni pridigar. Pripravil je dve knjigi svojih pridig o svetnikih pod naslovom Palmarium empyreum, vendar se je tisk zaradi njegove smrti zavlekel. Prvi zvezek je iz\xc5\xa1el v Celovcu (1731) in obsega 57 pridig, drugi, ki so ga pripravili njegovi sobratje, pa dvanajst let kasneje, v Ljubljani (1743) ter obsega 69 pridig. Vse pridige so posve\xc4\x8dene svetni\xc5\xa1kim praznikom od za\xc4\x8detka do konca koledarskega leta.                                                             _NEWLINE_\xc5\xbdivel in deloval je v Ljubljani. V samostan je vstopil leta 1687 in postal duhovnik kapucinskega reda. Datum smrti je sporo\xc4\x8den v dveh ina\xc4\x8dicah; po prvi naj bi umrl 20., po drugi pa 23. avgusta 1728. Razli\xc4\x8dna dneva lahko pomenita, da eden navaja dan smrti, drugi pa dan pokopa, kar je bilo v tistih \xc4\x8dasih tudi ve\xc4\x8dkrat v navadi. _NEWLINE_Zanj je zna\xc4\x8dilno vestno navajanje virov, ki pa so bili pogosto povzeti po razli\xc4\x8dnih pridigarskih priro\xc4\x8dnikih (ob znanih cerkvenih piscih se pojavljajo sloviti anti\xc4\x8dni filozofi, omenja se tudi renesan\xc4\x8dni platonist Marsilio Ficino) in stroga formalna zgradba retori\xc4\x8dnega besedila.\n_START_SECTION_\nRogerij Ljubljanski v slovenski literarni zgodovini\n_START_PARAGRAPH_\nO njegovi osebnosti ne vemo skoraj ni\xc4\x8d, o delu se je malo razpravljalo, kar pa se je, je bilo povr\xc5\xa1no in obrobno. Marko Pohlin, ki je o Rogeriju prvi pisal, je poznal samo drugo knjigo, Jernej Kopitar je tudi to spregledal. Bibliografsko to\xc4\x8den je \xc4\x8copov opis, pri oznaki pa je skoraj dobesedno povzel in obnovil tisto, kar je Kopitar napisal o Svetokri\xc5\xa1kem. Levstik celo napi\xc5\xa1e, da je Rogerij med 1731. in 1743. napisal svoje delo. Trditev o avtorjevem zgledovanju pri avstrijskem pridigarju Abrahamu a Santa Clara je v svoji disertaciji ovrgel Ivan Pregelj. Kljub temu, da se je v zvezi z omenjeno primerjavo vodila glasna polemika, razpravljanje ni prineslo potrditve, \xc5\xa1e manj pa kak\xc5\xa1ne novosti o avtorjevi osebnosti in njegovem delu. Rogerij Ljubljanski je bil na robu zanimanja tudi pri Francetu Kidri\xc4\x8du. Tisk obeh knjig je postavil v leto 1731, avtorja proglasil za \xc4\x8dloveka brez izdajateljske ambicije, njegovo smrt pa domneval v leto 1728. Globlje je sku\xc5\xa1al priti Mirko Rupel v sestavku za Slovenski biografski leksikon. Pomembna je njegova uvrstitev Rogerija v tip tako imenovane \xc2\xbbfran\xc4\x8di\xc5\xa1kanske pridige\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nPalmarium empyreum\n_START_PARAGRAPH_\nGre za objavo homileti\xc4\x8dnih besedil (pridig), kakr\xc5\xa1nih je v 17. in v prvi polovici 18. stoletja tudi na Slovenskem iz\xc5\xa1lo kar nekaj (v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini, nem\xc5\xa1\xc4\x8dini in latin\xc5\xa1\xc4\x8dini). V osnovi gre za cerkveno govorni\xc5\xa1tvo, ki pa, v delu, ki svojo funkcionalno dolo\xc4\x8ditev presega, spada tudi v knji\xc5\xbeevnost. Preseganje je mogo\xc4\x8de v terminologiji, narativnih zakonitostih, zlasti na podro\xc4\x8dju stilnih posebnosti.\n_START_SECTION_\nPomen naslova\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi del naslova palmarium pomeni nagrado ali pla\xc4\x8dilo. Drugi del empyreum je bolj problemati\xc4\x8den. Gre za besedo povezano z ognjem, gorenjem ali \xc5\xbearenjem. V gr\xc5\xa1ki podobi sveta je empyreum najvi\xc5\xa1je ognjeno nebo, v srednjeve\xc5\xa1ki (kr\xc5\xa1\xc4\x8danski) podobi sveta pa je to postalo sfera najvi\xc5\xa1jega dela neba,  z ognjem in svetlobo, kjer je bilo bivali\xc5\xa1\xc4\x8de bla\xc5\xbeenih. V to smer ka\xc5\xbee tudi v knjigi objavljeni bakrorez. Na njem je upodobljena ko\xc5\xa1ata palma, v kateri je razpelo. Okrog tega so po listih \xc4\x8drke, ki govore: Zlezel bom na palmo in trgal njen sad. Palma je simbol kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva, ki pomeni zmago; bila je atribut mu\xc4\x8denikov, v prenesenem pomenu pa je znamenje vsake zmage nad samim seboj. V tem pomenu leksem pozna tudi Dante, ki ga razlaga kot prostor bla\xc5\xbeenih. Iz tega sledi, da pri pomenu naslova lahko upo\xc5\xa1tevamo dve razli\xc4\x8dici: Nebe\xc5\xa1ko pla\xc4\x8dilo ali Nebe\xc5\xa1ka nagrada. Z nekoliko ve\xc4\x8djo svobodo v metaforiki bi delo lahko naslovili tudi Nebe\xc5\xa1ka krona. Tak\xc5\xa1no re\xc5\xa1itev potrjuje tudi vsebina Rogerijevega dela._NEWLINE_Naslov dela je, s \xc4\x8dasom nastanka, dolg in obsega kar celo prvo stran. V njem je navedeno, da gre za 126 pridig (concio), v katerih so obravnavani svetniki, katere cerkev slavi v koledarskem letu (de sanctis totius anni). Te pridige so nastale na podlagi razli\xc4\x8dnih konceptov, simbolov in zgodovinskih dogodkov, vzetih iz svetega pisma ali cerkvenih o\xc4\x8detov (compositae ex vitis eurom: scriptura sacra, ac ss. patribus: variis conceptibus, symbolis et historiis). Posebej je nagla\xc5\xa1eno, da gre za moralizatorsko dejavnost, ki prihaja na dan v kranjskem jeziku (datae publicae luci carniolico idiomate).\n_START_SECTION_\nIzhodi\xc5\xa1\xc4\x8da za nastanek\n_START_PARAGRAPH_\nRogerij svoje pridige oblikuje na podlagi virov, ki jih navaja na robu strani. Vseh navedkov je okoli petsto, vendar pa to \xc5\xa1tevilo ni resni\xc4\x8dna osnova za nastanek pridig. Med dejanskimi viri za sestavljanje pridig so bili razli\xc4\x8dni priro\xc4\x8dniki in retorji kot npr. F. Picinelli ter Segneri, med njimi tudi eden od predstavnikov Kranjske, J. L. Schonleben. \xc5\xa0tevilo dejanskih uporabljenih virov je treba torej skr\xc4\x8diti, enako je treba odmisliti, da je \xc5\xa1lo pri uporabi ustreznih knjig za kakr\xc5\xa1en koli poglobljen \xc5\xa1tudij. Kaj takega tisti \xc4\x8das od retorske proze ni pri\xc4\x8dakovati. Pridigarjeva izvirnost je bila zgolj na podro\xc4\x8dju notranje ureditve gradiva in v jezikovnem-stilnem ubesedovanju (kompozicija in slog).\n_START_SECTION_\nStruktura pridig\n_START_PARAGRAPH_\nPridiga je razdeljena na naslednje dele:_NEWLINE_propositio: razlaga namena in cilja; namesto tega je v\xc4\x8dasih exordium (enostaven uvod);_NEWLINE_inductio: vsebinsko poglavitni del celote; znotraj njega pridejo v po\xc5\xa1tev tudi  objectio, ki mu sledita ali refutatio ali responsio, enkrat pa solutio;_NEWLINE_epilogus: posnetek vsebine in njena moralna usmerjenost; namesto tega redkeje avtor sklene besedilo tudi s conclusio, allocutio in prosecutio (Glonar 1916: 329)._NEWLINE_Navedena kompozicijska na\xc4\x8dela so praviloma ozna\xc4\x8dena na robu, bolj bistveno pa je, da te ozna\xc4\x8dbe pomenijo Rogerijevo tesno zvezo z vzorci klasi\xc4\x8dne retorike. Zgradba je premi\xc5\xa1ljena in tehni\xc4\x8dna, po svoji klasi\xc4\x8dnih izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dih pa zato v njej ni pri\xc4\x8dakovati kak\xc5\xa1nih baro\xc4\x8dnih osnov._NEWLINE_Rogerij Ljubljanski ima na za\xc4\x8detku vsake pridige \xc5\xa1e dve bistveni sestavini, ki ju imenuje  synopsis  (slov. zapopadik) in thema. Primer pridige, ki jo je govoril na dan sv. Ur\xc5\xa1ule, uvodoma izgleda takole:_NEWLINE__NEWLINE_Sinopsis_NEWLINE_Omnis qui adhaeret Deo,_NEWLINE_Vires hic habet a beo;_NEWLINE_Resistendi hostibus._NEWLINE__NEWLINE_Zapopadnik _NEWLINE_Sledni gdur z Bugam prebiva,_NEWLINE_od nega ta mu\xc4\x8d dobiva;_NEWLINE_zuper stat sovra\xc5\xbenikam._NEWLINE__NEWLINE_Thema_NEWLINE_Ecce Adam quasi unus ex nobis factus est. Gen. 3_NEWLINE_Pole Adam je koker eden iz nas postal. (PE II, 385)_NEWLINE__NEWLINE_Danes ni mogo\xc4\x8de ugotoviti, kdo je avtor latinskih besedil, \xc4\x8deprav je utemeljena domneva, da so tudi iz Rogerijeve roke. Nobenega dvoma pa ni, da je ritmi\xc4\x8dno besedilo, ki se pojavlja pod naslovom zapopadik, izvirno. Avtor z njim o\xc4\x8ditno \xc5\xbeeli nekaj povedati, saj se pojavlja na za\xc4\x8detku vsake pridige. Beseda zapopadik je znana vsaj od Trubarja. Atilij Rakar v \xc5\xa1tudiji Rogerijev \xc2\xbbzapopadik\xc2\xab\xc2\xa0in konceptizem ugotavlja, da je pridigar je s tem zasnoval na\xc4\x8din podajanja dolo\xc4\x8dene morale. Beseda verjetno izra\xc5\xbea nekaj, kar je bistveno povezano z njegovim \xc4\x8dasom. Rakar svojo \xc5\xa1tudijo sklepa z ugotovitvijo, da je Rogerijev zapopadik povsem veren prevod termina, uveljavljenega za temeljno figuro baro\xc4\x8dnega govora.\n_START_SECTION_\nNavezovanje na druge teme\n_START_PARAGRAPH_\nRogerij za ponazorilo v pridige vpleta kratke zgodbe. Pri tem je pomembno poudariti, da uporablja tudi od drugod znane teme, kar pomeni, da je njegovo delo v dolo\xc4\x8deni intertekstualni zvezi s slovstvenim izro\xc4\x8dilom preteklosti in sodobnosti. Vendar ni samo prevajal, temve\xc4\x8d je dodajal tudi svoj dele\xc5\xbe. Zanimiva je tematska vzporednost med Rogerijevo zgodbo o mladeni\xc4\x8du, ki ga je samo vera v Marijo re\xc5\xa1ila pred pogubljenjem in Kalob\xc5\xa1kim rokopisom. V Rogerijevem delu pa je razvojno pomemben \xc5\xa1e en knji\xc5\xbeevni kompleks. V eni od pridig je naveden del biblijske Visoke pesmi. O\xc4\x8ditno je, da se je avtor zavedal, da prevaja literarno besedilo, kar pomeni, da mu lahko pripi\xc5\xa1emo neko mero ustvarjalnega talenta. Ta najbolj prihaja do izraza v rimanih trivrsti\xc4\x8dnicah tako imenovanega zapopadika. Za zgled:_NEWLINE_Ne\xc5\xbea \xc4\x8dastita divica,_NEWLINE_z ognjem ko ena sr\xc4\x8dnica,_NEWLINE_ogin je premagala. (PE I, 65)_NEWLINE_Tak\xc5\xa1ni primeri niso neke umetnine, bistveno pa je, da jih avtor posku\xc5\xa1a urediti po pravilih naglasa. \xc4\x8ceprav mu to vedno ne uspeva, mu praviloma nastane gladek stih. V skladu z barokom so tudi razli\xc4\x8dna kopi\xc4\x8denja in stopnjevanja. Najavlja uvedbo pripovednih odlomkov (Poslu\xc5\xa1ajte od tega en eksempel \xe2\x80\xa6), ko pa razlaga pomen, opozori tudi na to (Tukaj se vidi o\xc4\x8ditnu \xe2\x80\xa6). \xc4\x8ce temu dodamo \xc5\xa1e pridigarjev glas, ki je bil glas iz\xc5\xa1olanega govornika, in njegove geste ali mimiko, postaja jasno, da je \xc5\xa1lo za spectaculum, brez katerega si baroka ne moremo predstavljati.\n_START_SECTION_\nDatacija pridig\n_START_PARAGRAPH_\nIz kulturnozgodovinskkih drobcev je razvidna pridigarjeva zveza s \xc4\x8dasom, v katerem je \xc5\xbeivel, in s prostorom, v katerem je deloval. Avtor je najbr\xc5\xbe \xc5\xbeelel pisati tekste, ki naj bi bili geografsko in \xc4\x8dasovno \xc4\x8dim manj dolo\xc4\x8dljivi. Od njegovih pridig se jih komaj kak\xc5\xa1nih deset da datirati. Pri tem je zanimivo, da je omenjena tudi pratika; le-ta je za\xc4\x8dela izhajati leta 1725, kar pomeni, da je besedilo pridige nastalo po tej letnici. Rogerij se izogiba tudi osebnim izku\xc5\xa1njam in \xc4\x8dustvom. Pri\xc4\x8dakovati bi bilo, da bo vsaj letne \xc4\x8dase opisoval z lastnimi besedami, kar pa se ne zgodi: pomlad, na primer, opi\xc5\xa1e z besedami avtoritet iz podro\xc4\x8dja teologije. Tudi reformacijo omeni le enkrat, v zgodbi o luteranu. Med kulturnozgodovinske zanimivosti spada tudi terminologija za tiste dele pridig, ki imajo slovstveni pomen. V Rogeriju pa najdemo tudi stare slovenske nazive za mesece: prosinec, si\xc4\x8dan, su\xc5\xa1ec, mali traven, veliki traven itd.. Nekateri zapisi in oznake so druga\xc4\x8dni od dana\xc5\xa1njih.\n_START_SECTION_\nPomen Rogerija Ljubljanskega za slovensko literarno in kulturno zgodovino\n_START_PARAGRAPH_\nRogerij Ljubljanski spada med pomembne predstavnike retorske proze na Slovenskem. Izkazal se je tudi na podro\xc4\x8dju baro\xc4\x8dnega konceptizma. Njegova pridiga je sicer zgrajena na anti\xc4\x8dnih retorskih na\xc4\x8delih, ki pa jih premikajo v \xc4\x8das 17. in 18. stoletja. Pomemben je tudi zaradi nekaterih kulturnozgodovinskih drobcev. Le-ti so toliko bolj zna\xc4\x8dilni, ker na\xc4\x8deloma velja avtorjeva tendenca, ki besedila ne \xc5\xbeeli vezati na prostor in \xc4\x8das. Na prelomu obeh stoletij je sodeloval pri nastajanju slovenske duhovnosti in razvijal ob\xc4\x8dutek za literarnost slovenskega jezika.'