b'\n_START_ARTICLE_\nSibirska cesta\n_START_PARAGRAPH_\nSibirska cesta (\xd0\xa1\xd0\xb8\xd0\xb1\xd0\xb8\xd1\x80\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb9 \xd1\x82\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xba\xd1\x82, Sibirsky trakt), tudi Moskovska cesta (\xd0\x9c\xd0\xbe\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xbe\xd0\xb2\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb9 \xd1\x82\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xba\xd1\x82, Moskovsky trakt) in Velika cesta (Bolshoi trakt, \xd0\x91\xd0\xbe\xd0\xbb\xd1\x8c\xd1\x88\xd0\xbe\xd0\xb9 \xd1\x82\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xba\xd1\x82), je bila stara voja\xc5\xa1ka in trgovska pot, ki je povezovala evropsko Rusijo, vodila preko Sibirije in Vladivostoku dosegla Tihi ocean ter se kasneje odcepila \xc4\x8dez Mongolijo v Kalgan na Kitajsko. V\xc4\x8dasih so ji enostavno rekli \xc4\x8cajna cesta._NEWLINE_Gradnjo ceste je odredil ruski car dva meseca po sklenitvi pogodbe Nerchinsk, 22. novembra 1689. Po razjasnitvi spornih vpra\xc5\xa1anj, so se starej\xc5\xa1e trgovske poti za trgovino s \xc4\x8dajem, dodatno preusmerile na sever. Vendar se je Sibirska cesta za\xc4\x8dela graditi \xc5\xa1ele leta 1730 in do sredine 19. stoletja \xc5\xa1e ni bila kon\xc4\x8dana. Pred tem se je sibirski promet odvijal predvsem po rekah preko sibirskih re\xc4\x8dnih poti. Prvi ruski naseljenci so pri\xc5\xa1li v Sibirijo po plovni poti \xc4\x8cerdinj (\xd0\xa7\xd0\xb5\xd1\x80\xd0\xb4\xd1\x8b\xd0\xbd\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb0\xd1\x8f \xd0\xb4\xd0\xbe\xd1\x80\xd0\xbe\xd0\xb3\xd0\xb0), ki se je za\xc4\x8dela zahodno od Urala. Leta 1597 je precej kraj\xc5\xa1o pot po kopnem odkril Artemy Babinov, nakar se \xc4\x8cerdinjina pot ni ve\xc4\x8d uporabljala. Mesto Verkhoturye (\xd0\x92\xd0\xb5\xd1\x80\xd1\x85\xd0\xbe\xd1\x82\xd1\x83\xcc\x81\xd1\x80\xd1\x8c\xd0\xb5) na Uralu je bila najbolj vzhodna to\xc4\x8dka Babinove ceste._NEWLINE_Sibirska cesta je bila znana tudi kot \xc4\x8cajna cesta, zaradi velikih koli\xc4\x8din \xc4\x8daja, ki so bile prepeljane iz Kitajske v Evropo preko Sibirije. Charles Wenyon, ki jo je pre\xc4\x8dkal leta 1893 je zapisal: "najbolj\xc5\xa1i \xc4\x8daj, proizveden na Kitajskem, gre v Rusijo".  Leta 1915 je Kitajska izvozila preko Sibirije 70.297 ton \xc4\x8daja, kar je predstavljalo 65% celotnega izvoza \xc4\x8daja.  Pot so poimenovali Ruska karavanska me\xc5\xa1anica \xc4\x8daja._NEWLINE_Prena\xc5\xa1ali so ga predvsem v obliki velikih te\xc5\xbekih paketov, ki so omogo\xc4\x8dali kamelam prenos velikih koli\xc4\x8din na bolj strnjen na\xc4\x8din  in bi jih lahko posredovali tudi kot denarno enoto. Iz Kjakhta so \xc4\x8daj peljali na sejem v Irbit za nadaljnjo preprodajo. Druga priljubljena kitajska uvozna to\xc4\x8dka je bila posu\xc5\xa1ena korenina rabarbare, ki je bila prodana zahodno od St. Petersburga "za petnajst-kratnik, kot je stala v Kjakhtu."_NEWLINE_\xc5\xa0e danes trase ve\xc4\x8d glavnih cest v Sibiriji sledijo bolj ali manj blizu stari Sibirski cesti. Tudi vpadnice v ve\xc4\x8dja mesta nosijo uradno ali pogovorno ime, ki je spomin nanjo (Irkutsk trakta, Moskva trakta, itd.).\n_START_SECTION_\nPotek\n_START_PARAGRAPH_\nSibirska cesta se je za\xc4\x8dela v Moskvi kot Vladimirova cesta (tudi Vladimirka ali kazenska cesta, ker so po njej vozili kaznjence v Sibirijo), ki je tekla do Vladimira in v Ni\xc5\xbeni Novgorod. Sibirska cesta pa je naprej tekla skozi Murom, Kozmodemjansk, Kazan, Perm, Kungur, Jekaterinburg, Tjumen, Tobolsk, Tara, Kainsk (danes Kujbi\xc5\xa1ev) do Kolyvan, kjer je pre\xc4\x8dkala reko Ob. Po 1611 km je dosegla Tomsk in se nadaljevala v Marinsk, A\xc4\x8dinsk, Krasnojarsk, Kansk Ni\xc5\xa1neudinsk do Irkutska (1663 km). Po pre\xc4\x8dkanju Bajkalskega jezera se je cesta razcepila v bli\xc5\xbeini Werhne-Udinsk (danes Ulan Ude). Ena veja je tekla \xc5\xa1e naprej proti vzhodu preko \xc4\x8cita, Sretensk, nato pa naprej na \xc5\xa0ilka in Amur Blagoveshchensk, Habarovka (dana\xc5\xa1nji Habarovsk), pa Nikolajevsk ali Habarovka na Usuri in Sungari do Vladivostoka. Skupna razdalja od Tjumena do Vladivostoka je bila po tej poti 7793 km._NEWLINE_Drugi krak je tekel na jug do mejnega prehoda z Kjakhta, kjer se je povezal s karavano kamel, ki je pre\xc4\x8dkala mejo z Mongolijo, proti Kitajskemu zidu, so vrat Kalgana._NEWLINE_V za\xc4\x8detku 19. stoletja se je zgradila nova cesta nekoliko ju\xc5\xbeneje. Iz Tjumena se je nadaljevala skozi Jalutorovsk, I\xc5\xa1im, Omsk, Tomsk, Ahinsk in Krasnojarsk, preden se je ponovno zdru\xc5\xbeila s starej\xc5\xa1o cesto v Irkutsku. V Omsku se je sre\xc4\x8dala z cesto iz Orenburga, Akmolinska (zdaj kazahstansko glavno mesto Astana) in Semipalatinska, medtem ko \xc5\xa1la iz Tomska do Barnaula. V Krasnojarsku se je odcepil krak v Jenisejsk in Minusinsk.\n_START_SECTION_\nPomen\n_START_PARAGRAPH_\nSibirska cesta je bila pomembna za kolonizacijo Sibirije in razvoj kmetijstva in surovin, ki so za Rusijo velikega pomena. Bila je prva sodobna cesta za prevoz na dolge razdalje, kar je omogo\xc4\x8dilo neprekinjeno povezavo vzhod-zahod preko velikega dela Rusije. Njen pomen kot glavne prometne smeri Sibirije se je zaklju\xc4\x8dil z izgradnjo Transsibirske \xc5\xbeeleznice leta 1905.'