b'\n_START_ARTICLE_\nKonstantinopelsko obzidje\n_START_SECTION_\nObzidje gr\xc5\xa1kega in rimskega Bizanca\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo mesto na obmo\xc4\x8dju sedanjega Istanbula so, po izro\xc4\x8dilu, zgradili okoli leta 658 pred n. \xc5\xa1t. gr\xc5\xa1ki kolonisti iz Megare in ga po svojem kralju Bizasu imenovali Bizanc (gr\xc5\xa1ko: \xce\x92\xcf\x85\xce\xb6\xce\xac\xce\xbd\xcf\x84\xce\xb9\xce\xbf\xce\xbd [Biz\xc3\xa1ntion]). Mesto je bilo majhno, zgrajeno okoli akropole na najbolj vzhodnem gri\xc4\x8du polotoka nekje na podro\xc4\x8dju sedanje pala\xc4\x8de Topkap\xc4\xb1. Po navedbah iz poznobizantinske zgodovinske zbirke Patria Konstantinopoleos je imelo manj\xc5\xa1e obzidje, ki se je za\xc4\x8delo na severnem robu akropole, \xc5\xa1lo proti zahodu do Evgenijevega stolpa in od tam proti jugu in zahodu proti Strategionu in Ahilovemu kopali\xc5\xa1\xc4\x8du, se nadaljevalo proti jugu do podro\xc4\x8dja, ki se je v bizantinskem obdobju imenovalo Halkopratea in se na podro\xc4\x8dju Hagije Sofije je obrnilo proti severovzhodu, pre\xc4\x8dkalo Topoi in Arkadine in doseglo morje nekje v \xc4\x8detrti Mangana. Obzidje je imelo 27 stolpov in najmanj dvoje vrat. Ena od njih so se ohranila in postala znana kot Urbicijev lok, za druga pa so kasneje ugotovili, da so stala pri konstantinopelskem ni\xc4\x8dtem miljniku (milion). Na morski strani je bilo obzidje mnogo ni\xc5\xbeje kot na kopenski. \xc4\x8ceprav avtor Patrie trdi, da je bilo obzidje zgrajeno \xc5\xbee v Bizasovem \xc4\x8dasu, francoski raziskovalec Raymond Janin domneva, da ga je zgradil \xc5\xa1partanski general Pavzanij, ki je mesto zavzel leta 479 pred n.\xc5\xa1t. in ga nato za\xc4\x8del obnavljati. Obzidje je bilo zagotovo obnovljeno leta 340 pred n. \xc5\xa1t. pod vodstvom nekega Leona, ker je mestu grozil napad Filipa II. Makedonskega. Za obnovo so uporabili celo nagrobnike._NEWLINE_V zgodnjem rimskem obdobju je bil Bizanc nepomembno mesto. Sodobniki ga opisujejo kot bogato in dobro utrjeno mesto s \xc5\xa1tevilnim prebivalstvom. Njegovo premo\xc5\xbeenje je skopnelo zaradi podpore Pesceniju Nigru (vladal 193-194) v vojni proti Septimiju Severju (vladal 193\xe2\x80\x93211). Dio Kasij pravi, da se je mesto tri leta upiralo Severjevi vojski in da so branilci, ko jim je zmanjkalo streliva, na oblegovalce metali celo bronaste kipe. Sever je po zmagi mesto ostro kaznoval: poru\xc5\xa1il je obzidje in mu odvzel polo\xc5\xbeaj mesta, tako da je postalo vas v provinci Heraclea Perinthus. Ko je Sever spoznal strate\xc5\xa1ki pomen mesta, ga je obnovil in zgradil \xc5\xa1tevilne pomembne zgradbe, med njimi hipodrom in Zeuksipovo kopali\xc5\xa1\xc4\x8de. Zgradil je tudi novo obzidje, ki je stalo 300-400 m zahodneje od prej\xc5\xa1njega. Podatkov o Severjevem obzidju je bolj malo. V Zosimovi Novi zgodovini se je ohranil kratek opis njegovega poteka in podatek, da so bila glavna vrata na koncu stebri\xc5\xa1\xc4\x8dne avenije (prvega dela kasnej\xc5\xa1e Mese) in malo pred vhodom kasnej\xc5\xa1ega Konstantinovega foruma. Izgleda, da je obzidje potekalo od sedanjega Galatskega mosta v \xc4\x8detrti Emin\xc3\xb6n\xc3\xbc  proti jugu mimo sedanje mo\xc5\xa1eje Nuruosmanije, zavilo okoli ju\xc5\xbenega zidu hipodroma proti severovzhodu in se ob Bosporju naslonilo na staro obzidje.  Patria omenja tudi to, da je med Konstantinovim obleganjem Bizanca v sporu z Licinijem leta 324 obstojalo \xc5\xa1e eno obzidje. Besedilo omenja predobzidje (proteichisma), ki je potekalo ob Filadefionu, se pravi pribli\xc5\xbeno na sredini kasnej\xc5\xa1ega Konstantinopla. Iz podatka se da razbrati, koliko se je mesto raz\xc5\xa1irilo od zgraditve prej\xc5\xa1njega obzidja.\n_START_SECTION_\nKonstantinovo obzidje\n_START_PARAGRAPH_\nPodobno kot pred njim Sever, je tudi Konstantin nameraval mesto kaznovati zaradi sodelovanja s pora\xc5\xbeenim rivalom, vendar je kmalu spoznal njegove geografske prednosti. Od leta 324 do 336 je mesto popolnoma prenovil in ga 11. maja 330 sve\xc4\x8dano otvoril pod imenom Novi Rim. Mesta se je namesto Novega Rima kmalu prijelo ime Konstantinopel \xe2\x80\x93 Konstantinovo mesto, ki se je ohranilo do leta 1930, ko so ga uradno preimenovali v Istanbul. Konstantin je mesto zavaroval z novim obzidjem, dolgim 15 stadijev (2,8 km), zgrajenim zahodno od Severjevega obzidja. Obzidje je bilo enojno, oja\xc4\x8dano z enakomerno odaljenimi stolpi. Graditev se je za\xc4\x8dela leta 324 in zaklju\xc4\x8dila med vladanjem Konstantinovega sina Konstancija II. (vladal 337\xe2\x80\x93361). Potek obzidja je znan samo pribli\xc5\xbeno. Za\xc4\x8delo se je pri cerkvi sv. Antona ob Zlatem rogu, nekje pri sedanjem Atat\xc3\xbcrkovem mostu. Od tam je \xc5\xa1lo proti jugozahodu in nato proti jugu, vzhodno od velikih Mocijevih in Asparjevih odprtih cistern in se kon\xc4\x8dalo v bli\xc5\xbeini cerkve Rabdo\xc5\xa1kega Teotoka na obali Marmarskega morja, nekje med kasnej\xc5\xa1imi morskimi vrati sv. Emilijana in Psamatom._NEWLINE_Konstantinopel se je \xc5\xbee v 5. stoletju raz\xc5\xa1iril preko Konstantinovega obzidja. Ta del mesta so imenovali Eksokionion ali Eksakionion Obzidje je kljub temu, da je primarno obrambo prevzelo kasneje zgrajeno Teodozijevo obzidje, pre\xc5\xbeivelo ve\xc4\x8dino bizantinskega obdobja. Nezanesljiv podatek, ki govori o velikem uni\xc4\x8denju notranjega obzidja v potresu 25. septembra 478, se verjetno nana\xc5\xa1a na Konstantinovo obzidje, poro\xc4\x8dilo Teofana Spovednika pa pravi, da so po\xc5\xa1kodbe, ki so nastale v potresu leta 557, obnovili. Izgleda, da je ve\xc4\x8dina obzidja ostala relativno nedotaknjena vse do 9. stoletja. Zgodovinar Kedren iz 11. stoletja omenja, da se je obzidje v Eksokionionu, verjetno gre za del Konstantinovega obzidja, poru\xc5\xa1ilo v potresu leta 867. Kasneje je ve\xc4\x8dina obzidja izginila, \xc4\x8deprav Van Millingen trdi, da so nekateri deli v \xc4\x8detrti \xc4\xb0sakap\xc4\xb1 pre\xc5\xbeiveli do zgodnjega 19. stoletja.\n_START_SECTION_\nVrata\n_START_PARAGRAPH_\nImena in \xc5\xa1tevilo vrat Konstantinovega obzidja so se ohranila, \xc4\x8deprav se strokovnjaki prerekajo glede njihove istovetnosti in nata\xc4\x8dne lege._NEWLINE_Stara zlata vrata (latinsko: Porta Aurea, gr\xc5\xa1ko: \xce\xa7\xcf\x81\xcf\x85\xcf\x83\xce\xb5\xce\xaf\xce\xb1 \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 [Hriseia Pile]), poznana tudi kot Kserolofo\xc5\xa1ka in Saturninova vrata, so omenjena v Notitia Urbis Constantinopolitanae. Isti vir omenja tudi to, da je bilo obzidje in njegova okolica bogato okra\xc5\xa1eno. Vrata so stala nekje na ju\xc5\xbenem pobo\xc4\x8dju Sedmega gri\xc4\x8da. Njihovo gradnjo se pogosto pripisuje Konstantinu, \xc4\x8deprav njihova starost v resnici ni natan\xc4\x8dno dolo\xc4\x8dena. Pre\xc5\xbeivela so do 14. stoletja, v katerem bizantinski u\xc4\x8denjak Manuel Hrizoloras opisuje, da so zgrajena iz masivnih blokov marmorja, imajo zelo visoko odprtino in so kronana z nekak\xc5\xa1no stoo. V poznem bizantinskem obdobju so na vrata baje postavili sliko Kristusvega kri\xc5\xbeanja, iz \xc4\x8desar je kasneje nastalo osmansko ime vrat \xc4\xb0sakap\xc4\xb1, se pravi Jezusova vrata. Vrata so bila uni\xc4\x8dena v potresu leta 1509, njihova pribli\xc5\xbena lokacija pa je znana iz lokacije bli\xc5\xbenje mo\xc5\xa1eje \xc4\xb0sakap\xc4\xb1 Mescidi._NEWLINE_Istovetnost in lokacija Atalovih vrat (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xe1\xbc\x88\xcf\x84[\xcf\x84]\xce\xac\xce\xbb\xce\xbf\xcf\x85 [Porta At[t]alou]) nista povsem jasni. Cyril Mango jih istoveti s Starimi zlatimi vrati, van Millingen jih postavlja na Sedmi gri\xc4\x8d na vi\xc5\xa1ino, ki verjetno ustreza enim od kasnej\xc5\xa1ih vrat v Teodozijevem obzidju, Raymond Janin pa jih ume\xc5\xa1\xc4\x8da bolj proti severu preko reke Lycus v bli\xc5\xbeino mesta, kjer je reka tekla pod obzidjem. Vrata so bila na za\xc4\x8detku okra\xc5\xa1ena s \xc5\xa1tevilnimi kipi, tudi s Konstantinovim, ki so se podrli med potresom leta 740._NEWLINE_Druga vrata, katerih lokacija je povsem zanesljiva, so Vrata sv. Emilijana (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xe1\xbc\x80\xce\xb3\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 \xce\x91\xe1\xbc\xb0\xce\xbc\xce\xb9\xce\xbb\xce\xb9\xce\xb1\xce\xbd\xce\xbf\xe1\xbf\xa6  [Porta tou hagiou Aimilianou], tur\xc5\xa1ko: Davutpa\xc5\x9fa Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1). Stala so na stiku kopenskega in obmorskega obzidja in so slu\xc5\xbeila za komuniciranje z obalo. Chronicon Paschale pravi, da je ob vratih stala cerkev Rabdo\xc5\xa1ke sv. Marije, v kateri so hranili Mojzesovo pohodno palico._NEWLINE_Naslednji nejasni primer so Stara prodromo\xc5\xa1ka vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xce\xb1\xce\xbb\xce\xb1\xce\xb9\xe1\xbd\xb0 \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\xa0\xcf\x81\xce\xbf\xce\xb4\xcf\x81\xcf\x8c\xce\xbc\xce\xbf\xcf\x85 [Palaia Porta tou Prodromou]), imenovana po bli\xc5\xbenji cerkvi sv. Janeza Krstnika (Prodromos v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini pomeni Predhodnik). Van Millingen jih istoveti s Starimi zlatimi vrati, medtem ko Janin domneva, da so stala na severnem pobo\xc4\x8dju Sedmega gri\xc4\x8da. _NEWLINE_Zadnja poznana vrata so Melantiadova vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xe1\xbf\x86\xcf\x82 \xce\x9c\xce\xb5\xce\xbb\xce\xb1\xce\xbd\xcf\x84\xce\xb9\xce\xac\xce\xb4\xce\xbf\xcf\x82 [Porta t\xc4\x93s Melantiados]), katerih lega je sporna. Van Millingen domneva, da so stala v stala v Teodozijevm obzidju (Pomladna vrata), Janin in Mango pa njegovo domnevo spodbijata in trdita, da so stala v Konstantinovem obzidju. Mango jih istoveti s Prodromo\xc5\xa1kimi vrati,, medtem ko Janin domneva, da gre za napa\xc4\x8dno rabo imena Melantiadove \xc4\x8detrti (gr\xc5\xa1ko: ta Meltiadou) in jih ume\xc5\xa1\xc4\x8da zahodno od Mocijeve cisterne.  Drugi avtorji jih istovetijo z Adrianapolskimi (Odrinskimi) vrati (A.M. Schneider) ali z Regionskimi vrati (A.J. Mordtmann).\n_START_SECTION_\nTeodozijevo obzidje\n_START_PARAGRAPH_\nTeodozijevo obzidje (gr\xc5\xa1ko: \xcf\x84\xce\xb5\xce\xaf\xcf\x87\xce\xbf\xcf\x82 \xce\x98\xce\xb5\xce\xbf\xce\xb4\xce\xbf\xcf\x83\xce\xb9\xce\xb1\xce\xba\xcf\x8c\xce\xbd [teihos Theodosiakon]) je bilo zgrajeno med vladanjem cesarja Teodozija II. (vladal 408\xe2\x80\x93450) kak\xc5\xa1nih 1.500 m zahodno od Konstantinovega obzidja. Gradnjo je nadziral pretorijanski prefekt Vzhoda Antemij in jo, po trditvah v Teodozijevem zakoniku (Codex Theodosianus), zaklju\xc4\x8dil leta 413. Napis, ki so ga odkrili leta 1993, pravi, da je gradnja trajala devet let, se pravi, da se je za\xc4\x8dela leta 404 ali 405 med vladanjem cesarja Arkadija (vladal 395-408). Teodozijevo obzidje je obdajalo vseh sedem mestnih gri\xc4\x8dev in mesto je kon\xc4\x8dno upravi\xc4\x8dilo ime Heptalofos (gr\xc5\xa1ko: \xe1\xbc\x99\xcf\x80\xcf\x84\xce\xac\xce\xbb\xce\xbf\xcf\x86\xce\xbf\xcf\x82 - sedem gri\xc4\x8dev) in se tako izena\xc4\x8dilo s Starim Rimom. 26. januarja 447 je mo\xc4\x8dan potres poru\xc5\xa1il velik del obzidja, vklju\xc4\x8dno s 57 stolpi. Kasnej\xc5\xa1i potresi, med njimi velik potres januarja 448, so \xc5\xa1kodo \xc5\xa1e pove\xc4\x8dali. Popravila obzidja je na Teodozijev ukaz nadziral pretorijanski prefekt Konstantin. Dela so bila zelo nujna zaradi prisotnosti hunskega vladarja Atile na Balkanu. Pri popravilu so zato so zaposlili tudi me\xc5\xa1\xc4\x8dane in ga, po podatkih bizantinskih kronistov in napisih na obzidju, opravili v rekordnih 60 dneh. Nekateri strokovnjaki na podlagi napisov domnevajo, da so kasneje zgradili \xc5\xa1e drugo, zunanje obzidje, med njima pa izkopali globok jarek. To\xc4\x8dnost teh trditev je vpra\xc5\xa1ljiva, ker je bilo zunanje obzidje verjetno integralni del osnovnega obrambnega sistema. Obzidje je bilo kasneje \xc5\xa1e ve\xc4\x8dkrat po\xc5\xa1kodovano zaradi potresov in obnovljeno, kar omenjajo spominski napisi \xc5\xa1tevilnih cesarjev in njihovih podanikov, ki so sodelovali v obnovi.\n_START_SECTION_\nPotek in topografija\n_START_PARAGRAPH_\nTeodozijevo obzidje je bilo dolgo okoli 6,5 km. Na jugu se za\xc4\x8delo na obali Proponta pri Marmornem stolpu (tur\xc5\xa1ko: Mermer kule), katerega so imenovali tudi Bazilijev in Konstantinov stolp (gr\xc5\xa1ko: Pyrgos Basileiou kai K\xc5\x8dnstantinou)  in se na severu kon\xc4\x8dalo na obali Zlatega roga. Skupna dol\xc5\xbeina ohranjenega obzidja od Marmarskega morja do predmestja Blaherne je 5.630 m. Odsek med pala\xc4\x8do Porfirogenetov (tu\xc5\xa1ko: Tekfur saray\xc4\xb1) in Zlatim rogom se ni ohranil, ker so zahodno od njega zgradili novega, da bi vanj zajeli tudi predmestje Blaherne._NEWLINE_Obzidje je od Marmarskega morja krenilo proti severovzhodu, dokler ni na nadmorski vi\xc5\xa1ini 14 m doseglo Zlatih vrat. Od tu do Regionskih vrat (tur\xc5\xa1ko: Mevlevihane kap\xc4\xb1s\xc4\xb1) je potekalo bolj ali manj naravnost proti severu do Sedmega gri\xc4\x8da. Na gri\xc4\x8du se je obrnilo proti severovzhodu in se vzpenjalo do Vrat sv. Romana, ki so stala tik pod vrhom na nadmorski vi\xc5\xa1ini 68 m.  Od tu se je obzidje spustilo v dolino reke Lycus, kjer je doseglo nani\xc5\xbejo to\xc4\x8dko na nadmorski vi\xc5\xa1ini 35 m, in se nato po pobo\xc4\x8dju \xc5\xa0estega gri\xc4\x8da vzpelo do Harizijevih ali Adrianopelskih (Odrinskih) vrat na nadmorski vi\xc5\xa1ini 76 m. Odsek med vrati sv. Romana in Harizijevimi vrati je dolg 1.250 m. Imenuje se Srednje obzidje (gr\xc5\xa1ko: \xce\x9c\xce\xb5\xcf\x83\xce\xbf\xcf\x84\xce\xb5\xce\xaf\xcf\x87\xce\xb9\xce\xbf\xce\xbd Mesoteihon) in je zaradi morfologije tal naj\xc5\xa1ibkej\xc5\xa1i del obzidja.  Ve\xc4\x8dina obleganj in glavnih napadov na Konstantinopel je zato potekala prav na tem mestu, tudi tisti leta 1453, ko so mesto osvojili osmanski Turki. Od Odrinskih vrat do predmestja Blaherne se je obzidje spustilo na vi\xc5\xa1ino kak\xc5\xa1nih 60 m in krenilo ostro proti zahodu, dokler ni pri tako imenovani Anemasovi je\xc4\x8di doseglo obalne ravnice Zlatega roga.\n_START_SECTION_\nZgradba\n_START_PARAGRAPH_\nTeodozijevo obzidje je imelo glavno notranje ali veliko obzidje (gr\xc5\xa1ko: \xce\xbc\xce\xad\xce\xb3\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xb5\xce\xaf\xcf\x87\xce\xbf\xcf\x82 [mega teihos]) in ni\xc5\xbeje zunanje ali malo obzidje (gr\xc5\xa1ko: \xe1\xbc\x94\xce\xbe\xcf\x89 \xcf\x84\xce\xb5\xce\xaf\xcf\x87\xce\xbf\xcf\x82 [eks\xc5\x8d teihos] ali \xce\xbc\xce\xb9\xce\xba\xcf\x81\xcf\x8c\xce\xbd \xcf\x84\xce\xb5\xce\xaf\xcf\x87\xce\xbf\xcf\x82  [mikron teihos]), med katerima je bila 15-20 m \xc5\xa1iroka terasa \xe2\x80\x93 peribol (gr\xc5\xa1ko: \xcf\x80\xce\xb5\xcf\x81\xce\xaf\xce\xb2\xce\xbf\xce\xbb\xce\xbf\xcf\x82 [peribolos]). Pred zunanjim obzidjem je bil izkopan jarek (gr\xc5\xa1ko: \xcf\x83\xce\xbf\xcf\x8d\xce\xb4\xce\xb1 [souda]), med njima pa je bila zunanja terasa (gr\xc5\xa1ko: \xcf\x80\xce\xb1\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x84\xce\xb5\xce\xaf\xcf\x87\xce\xb9\xce\xbf\xce\xbd [parateichion]), zavarovana z nizkim prsobranom._NEWLINE_Notranje obzidje je bilo debelo 5 m in visoko 12 m. Zunajnja in notranja fasada zidu sta bili zgrajeni iz skrbno obdelanih blokov apnenca, prostor med njima pa je bil napolnjen z malto iz apna in zdrobljene opeke. Zidavo so prekinjali pasovi s sedemimi do enajstimi sloji opeke, debeli okoli 40 cm, ki niso imeli samo dekorativnega pomena, ampak so tudi oja\xc4\x8dali stike kamnite fasade z jedrom, kar je pove\xc4\x8dalo odpornost proti potresom.  Obzidje je bilo utrjeno s 96 stolpi, ve\xc4\x8dinoma pravokotne oblike. Nekaj stolpov je bilo osmerokotnih, trije \xc5\xa1esterokotni in en peterokoten. Visoki so bili 18-20 m in zgrajeni na razdalji 55 m. Vsi stolpi so imeli terase za branilce, v notranjosti pa so bili po vi\xc5\xa1ini razdeljeni v dva prostora, ki nista imela medsebojne povezave. Spodnji prostor je imel vhod z mestne strani skozi notranje obzidje in se je uporabljal za skladi\xc5\xa1\xc4\x8de. Zgornji prostor je imel vhod s pe\xc5\xa1poti na vrhu obzidja in lino za opazovanje in streljanje. Dostop na obzidje so omogo\xc4\x8dale velike klan\xc4\x8dine, prislonjene k obzidju. Spodnje nadstropje je bilo dostopno tudi s peribola skozi majhna vrata. Ve\xc4\x8dina ohranjenih stolpov je bila v bizantinskem ali osmanskem obdobju ponovno zgrajena, ker so od nekaterih prvotnih Teodozijevih stolpov ostali samo temelji. V obdobju Komnenov so obzidje obnavljali ve\xc4\x8dinoma po prvotnih na\xc4\x8drtih, kasneje pa se niso ozirali na okna in prsobrane v zgornjem nadstropju, ampak so se osredoto\xc4\x8dili samo na zgornjo borilno plo\xc5\xa1\xc4\x8dad._NEWLINE_Zunanje obzidje je bilo pri tleh debelo 2 m. Na nivoju peribola je imelo obliko obokanih celic, nad katerimi je bila na vi\xc5\xa1ini do 8,5 m pe\xc5\xa1pot za branilce. Dostop na zunanje obzidje je bil mogo\xc4\x8d ali skozi glavna vrata ali skozi majhna vrata v podno\xc5\xbejih stolpov notranjega obzidja. Tudi zunanje obzidje je imelo 96 stolpov pravokotne ali polkro\xc5\xbene oblike, postavljenih med stolpi v glavnem obzidju, kar je pove\xc4\x8dalo njihovo u\xc4\x8dinkovitost. Zunanji stolpi so imeli na nivoju peribola prehode, na vrhu pa plo\xc5\xa1\xc4\x8dadi s prsobrani. Zunanje obzidje je bilo \xc5\xbee samo po sebi mogo\xc4\x8dna obrambna zgradba, zato so Bizantinci in njihovi zavezniki v obleganjih leta 1422 in  1453 zaradi premajhnega \xc5\xa1tevila vojakov obrambo skoncentrirali samo na zunanjem obzidju._NEWLINE_Jarek (gr\xc5\xa1ko: \xcf\x83\xce\xbf\xe1\xbf\xa6\xce\xb4\xce\xb1 [souda]) je bil izkopan kak\xc5\xa1nih 20 m pred zunanjim obzidjem, tako da je bila med njim in obzidjem terasa, imenovana parateihion (gr\xc5\xa1ko: \xe1\xbc\x94\xce\xbe\xcf\x89 \xcf\x80\xce\xb1\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x84\xce\xb5\xce\xaf\xcf\x87\xce\xb9\xce\xbf\xce\xbd [ekso parateihion]). Na njej je bila ob celem obzidju utrjena pot. Jarek je bil \xc5\xa1irok ve\xc4\x8d kot 20 m in globok 10 m. Na notranji strani je imel 1,5 m visok nasip, ki je slu\xc5\xbeil kot prva obrambna \xc4\x8drta. Zidovi preko jarka so bili na vrhu koni\xc4\x8dasti, da niso mogli slu\xc5\xbeiti kot mostovi. Nekateri med njimi so bili akvedukti, po katerih se je mesto oskrbovalo z vodo z okoli\xc5\xa1kih hribov. Slu\xc5\xbeili so tudi za polnjenje jarka z vodo in jezovi, ki so jarek razdelili na manj\xc5\xa1e odseke. V zapisih je kljub temu zelo malo dokazov, da je bil jarek med obleganji napolnjen z vodo.\n_START_SECTION_\nVrata\n_START_PARAGRAPH_\nObzidje je imelo devet glavnih vrat, ki so vodila skozi notranje in zunanje obzidje, in ve\xc4\x8dje \xc5\xa1tevilo manj\xc5\xa1ih potern. Natan\xc4\x8dno identificiranje nekaterih vrat je iz ve\xc4\x8d vzrokov te\xc5\xbeavno: \xc5\xa1tevilo imen, ki jih navajajo bizantinski kronisti, je ve\xc4\x8dje od \xc5\xa1tevila vrat, gr\xc5\xa1ka imena so se v osmanskem obdobju ve\xc4\x8dinoma opustila in pozabila, pisni in arheolo\xc5\xa1ki viri pa pogosto dajejo povsem protislovne informacije. Iz pisnih virov se lahko natan\xc4\x8dno dolo\xc4\x8di samo troje vrat: Zlata, Rezionska in Harizijeva vrata._NEWLINE_Tradicionalno poimenovanje vrat, ki ga je leta 1873 uvedel Philipp Anton Dethier, jih deli na civilna in voja\xc5\xa1ka vrata. Po Dethierjevi teoriji so imela civilna vrata svoja imena in so bila odprta za javni promet, ki je preko jarka potekal po mostovih. Voja\xc5\xa1ka vrata so bila o\xc5\xa1tevil\xc4\x8dena in namenjena zgolj voja\xc5\xa1ki rabi in so vodila samo do zunanjega obzidja. Tak\xc5\xa1na delitev je danes povsem nespremenljiva, ker ni nobenega tehtnega razloga, da se voja\xc5\xa1ka vrata ne bi smela uporabljati tudi za javni promet. Poleg tega imajo nekatera vrata svoja lastna imena, \xc5\xa1tevil\xc4\x8denje, ki bi se moralo ujemati z imeni mestnih okro\xc5\xbeij med Konstantinov in Teodozijev obzidjem, pa se je izkazalo za zgre\xc5\xa1eno. Devteron ali Drugo okro\xc5\xbeje na primer se ni nahajal na jugovzhodu mesta poleg Drugih voja\xc5\xa1kih vrat, kot bi pri\xc4\x8dakovali, ampak v severozahodnem delu mesta.\n_START_SECTION_\nDruga voja\xc5\xa1ka vrata\n_START_PARAGRAPH_\nDruga voja\xc5\xa1ka vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\x94\xce\xb5\xcf\x85\xcf\x84\xce\xad\xcf\x81\xce\xbf\xcf\x85 [Pile tou Deuterou]) ali Ksiloker\xc5\xa1ka vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\x9e\xcf\x85\xce\xbb\xce\xbf\xce\xba\xce\xad\xcf\x81\xce\xba\xce\xbf\xcf\x85 [Pile tou Ksilokerkou]) so stala med 22. in 23. stolpom. Svoje drugo ime so dobila po lesenem cirkusu (amfiteatru), ki je stal ob vratih pred mestnim obzidjem. Kronist Nikita Honiat pripoveduje, da je cesar Izak II. Angel leta 1189 vrata zazidal zaradi prerokbe, da bo skoznja v mesto vdrl cesar Friderik I. Barbarossa. Vrata so ponovno odprli leta 1346 in jih spet zaprli pred obleganjem leta 1453. Zaprta so ostala do leta 1886, zato se jih je prijelo tur\xc5\xa1ko ime Zaprta vrata (tur\xc5\xa1ko: Kapal\xc4\xb1 Kap\xc4\xb1). Sedaj so znana kot Beograjska vrata (tur\xc5\xa1ko: Belgrat Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1), ker je sultan Sulejman Veli\xc4\x8dastni po osvojitvi Beograda leta 1521 tja naselil srbske rokodelce. Zanimivo je, da vrata ne vodijo proti Beogradu (po stari Via Militaris)  ampak proti Solunu (po stari Via Egnatia).\n_START_SECTION_\nPomladna vrata\n_START_PARAGRAPH_\nPomladna vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xe1\xbf\x86\xcf\x82 \xce\xa0\xce\xb7\xce\xb3\xe1\xbf\x86\xcf\x82 [Pile tes Peges]) so dobila ime po samostanu Z\xc5\x8dodochos P\xc4\x93g\xc4\x93 (Po\xc5\xbeivljajo\xc4\x8da pomlad) pred mestnim obzidjem v sodobni istanbulski \xc4\x8detrti Bal\xc4\xb1kl\xc4\xb1. Njihovo dana\xc5\xa1nje ime Silimbrijska vrata (tur\xc5\xa1ko: Silivri Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1, gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xe1\xbf\x86\xcf\x82 \xce\xa3\xcf\x85\xce\xbb\xce\xb7\xce\xbc\xce\xb2\xcf\x81\xce\xaf\xce\xb1\xcf\x82 [Pile tes Silimbrias]) se je v bizantinskih virih pojavilo malo pred letom 1453. Vrata stojijo med 35. in 36. stolpom. Stolpa sta bila v poznem bizantinskem obdobju povsem obnovljena, v osmanskem obdobju pa je bil na novo pozidan njihov obok. Van Millingen vrata istoveti z zgodnjimi bizantinskimi Melantiadovimi vrati (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xce\x9c\xce\xb5\xce\xbb\xce\xb1\xce\xbd\xcf\x84\xce\xb9\xce\xac\xce\xb4\xce\xbf\xcf\x82 [Porta Melantiados]), ve\xc4\x8dina sodobnih strokovnjakov pa jih ima za ena od vrat v starem Konstantinovem obzidju._NEWLINE_Skozi Pomladna vrata je 25. julija 1261 vdrla vojska Nikejskega cesarstva pod poveljstvom generala Alekseja Strategopula in osvojila prestolnico Latinskega cesarstva.\n_START_SECTION_\nTretja voja\xc5\xa1ka vrata\n_START_PARAGRAPH_\nTretja voja\xc5\xa1ka vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\xa4\xcf\x81\xce\xaf\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x85 [Pele tou Tritoi]) so dobila ime po mestni \xc4\x8detrti Trition (tretji). Stojijo nedale\xc4\x8d od Pomladnih vrat med 39. in 40. stolpom, na za\xc4\x8detku ukrivljenega dela obzidja, imenovanega Sigma. Vrata nimajo tur\xc5\xa1kega imena. Zgrajena so bila v srednjem ali poznem bizantinskem obdobju. Do 20. stoletja so se ohranila tudi pripadajo\xc4\x8da vrata v zunanjem obzidju, potem pa so izginila. Vrata so zelo verjetno istovetna z Kalagrojskimi vrati (gr\xc5\xa1ko:  \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\x9a\xce\xb1\xce\xbb\xce\xac\xce\xb3\xcf\x81\xce\xbf\xcf\x85 [Pile tou Kalagroi]).\n_START_SECTION_\nRezijeva vrata\n_START_PARAGRAPH_\nSodobna vrata Yeni Mevlevihane Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1, ki stojijo med  50. in 51. stolpom, so v zgodnji sodobni literaturi obi\xc4\x8dajno imenovali Regionska vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xe1\xbf\xac\xce\xb7\xce\xb3\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 [Porta region]), verjetno po predmestju Region (dana\xc5\xa1nji K\xc3\xbc\xc3\xa7\xc3\xbck\xc3\xa7ekmece), ali Rusionska vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xe1\xbf\xac\xce\xbf\xcf\x85\xcf\x83\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 [Porta tou Rousion]) po hipodromski stranki Rde\xc4\x8dih (gr\xc5\xa1ko: \xe1\xbf\xa5\xce\xbf\xcf\x8d\xcf\x83\xce\xb9\xce\xbf\xce\xb9 [rousioi]), ki je domnevno sodelovala pri njihovi obnovi. Iz bizantinskih besedil je razvidno, da je njihovo pravilno ime Rezijeva vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xe1\xbf\xac\xce\xb7\xcf\x83\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 [Porta Resioi]). Po podatkih v leksikonu Suda iz 10. stoletja so dobila ime po generalu iz gr\xc5\xa1kega Bizanca. Schneider jih ena\xc4\x8di tudi z vrati Miriandr[i]on ali Poliandrion (v pevodu: mesto mnogih ljudi), ki se morda nana\xc5\xa1a na bli\xc5\xbenje pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de. Rezijeva vrata so najbolje ohranjena od vseh mestnih vrat in imajo skoraj enak videz kot so ga imela v 5. stoletju.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cetrta voja\xc5\xa1ka vrata\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cetrta voja\xc5\xa1ka vrata so stala med 59. in 60. stolpom.\n_START_SECTION_\nVrata sv. Romana\n_START_PARAGRAPH_\nVrata sv. Romana (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xe1\xbc\x89\xce\xb3\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 \xce\xa1\xcf\x89\xce\xbc\xce\xac\xce\xbd\xce\xbf\xcf\x85 [Porta tou Hagioi Romanoi]) so stala med 65. in 66. stolpom in dobila ime po bli\xc5\xbenji cerkvi sv. Romana. V tur\xc5\xa1kem jeziku se imenujejo Topkap\xc4\xb1 ali Topovska vrata po veliki osmanski bombardi Baziliki, ki je stala nasproti omenjenih vrat med obleganjem leta 1453. Stra\xc5\xbearnica nad mestnimi vrati je bila visoka 26,5 m, zato so bila vrata druga najve\xc4\x8dja mestna vrata za Zlatimi vrati. Vrata so se neko\xc4\x8d imenovala tudi Civilna vrata sv. Romana. Pri teh vratih je bil 29. maja 1453 ubit zadnji bizantinski cesar Konstantin XI. Paleolog.\n_START_SECTION_\nPeta voja\xc5\xa1ka vrata\n_START_PARAGRAPH_\nPeta voja\xc5\xa1ka vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\xa0\xce\xad\xce\xbc\xcf\x80\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x85 [Pile tou Pemptoi]) so stala severno od reke Lycus med 77. in 78. stolpom. Ime so dobila po Peti mestni \xc4\x8detrti (Pempton). Vrata so bila o\xc4\x8ditno zelo po\xc5\xa1kodovana, ker so na njih dobro vidna bizantinska in osmanska popravila. Za pripadajo\xc4\x8dimi zunanjimi vrati ni nobenih sledov. Vrata so poznana tudi kot bizantinska Vrata sv. Kiriake in tur\xc5\xa1ka Sulukulekap\xc4\xb1 (Vrata pri vodnem stolpu) ali H\xc3\xbccum Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1 (Juri\xc5\xa1na vrata), ker je ravno skozi ta vrata pri\xc5\xa1lo do odlo\xc4\x8dilnega preboja osmanske vojske 29. maja 1453. V poznem 19. stoletju so jih imenovali tudi \xc3\x96r\xc3\xbcl\xc3\xbc kap\xc4\xb1 (Obzidana vrata).\n_START_SECTION_\nHarizijeva vrata\n_START_PARAGRAPH_\nHarizijeva vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa7\xce\xb1\xcf\x81[\xce\xb9]\xcf\x83\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 \xcf\x80\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7/\xcf\x80\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 [Har[\xce\xb9]siou pile/porta]) so dobila ime po bli\xc5\xbenjem zgodnjebizantinskem samostanu, ki ga je ustanovil vir illustris Harizij. Vrata so bila za Zlatimi vrati druga najpomembnej\xc5\xa1a vrata. V tur\xc5\xa1\xc4\x8dini se imenujejo Edirnekap\xc4\xb1 (Odrinska vrata). Skoznje je leta 1453 v osvojeni Konstantinopel zmagoslavno vstopil sultan Mehmed II.. Vrata stojijo na vrhu \xc5\xa0estega gri\xc4\x8da, ki je z nadmorsko vi\xc5\xa1ino 77 m najvi\xc5\xa1ja to\xc5\xa1ka v mestu. Neko\xc4\x8d so domnevali, da so to Poliandrionska ali Miriandrionska vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\xa0\xce\xbf\xce\xbb\xcf\x85\xce\xb1\xce\xbd\xce\xb4\xcf\x81\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 [Pile tou Poliandriou]), ker vodijo na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de pred mestnim obzidjem.  Ob teh vratih je imel leta 1453 svoje poveljni\xc5\xa1ko mesto zadnji bizantinski cesar Konstantin XI..\n_START_SECTION_\nManj\xc5\xa1a vrata in poterne\n_START_PARAGRAPH_\nPrva poterna, ozna\xc4\x8dena s kristogramom \xe2\x98\xa7, je bila med prvima dvema stolpoma notranjega obzidja._NEWLINE_V poznem osmanskem obdobju se je imenovala Tabak Kap\xc4\xb1. Podobne poterne so Yedikule Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1, majhna vrata med 11. in 12. stolpom za trdnjavo Yedikuke, poterna 20. in 31. stolpom, ki so jo zazidali \xc5\xbee v bizantinskem \xc4\x8dasu, ter 42 in 43. stolpom severno od Sigme. O nastanku poterne v Yedikule so mnenja zelo razli\xc4\x8dna: nekateri poznavalci domnevajo, da je nastala \xc5\xbee v bizantinskem obdobju,  drugi pa, da so jo dozidali Osmani.\n_START_SECTION_\nKerkoporta\n_START_PARAGRAPH_\nPo zapisih zgodovinarja Duksau so branilci Konstantinopla 29. maja 1453 zjutraj pomotoma pustili odprto majhno poterno Kerkoporto, po kateri je v mesto vdrlo prvih petdeset osmanskih napadalcev. Napadalci so na vrhu notranjega obzidja razvili svojo prapor in za\xc4\x8deli streljati na branilce v peribolu, kar je med njimi povzro\xc4\x8dilo paniko in zmedo in nazadnje padec mesta. Leta 1864 so v ostankih zunanjega zidu na koncu Teodozijevega obzidja med 96. stolpom in pala\xc4\x8do Porfirogenetov odkrili poterno, katero je gr\xc5\xa1ki zgodovinar A.G. Paspates imel za Kerkoporto. Kasnej\xc5\xa1i zgodovinarji, med njimi van Millingen in Steven Runciman, so njegovo teorijo sprejeli. Izkopavanja v njeni okolici niso odkrila nobenih dokazov o pripadajo\xc4\x8dih vratih v notranjem obzidju. Dukasova zgodba je zato morda izmi\xc5\xa1ljena ali je nastala iz starej\xc5\xa1e legende, povezane s Ksilokerko\xc5\xa1kimi vrati, ki so jih starej\xc5\xa1i strokovnjaki ena\xc4\x8dili s Kerkoporto.\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1a zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nTeodozijevo obzidje je brez dvoma spadalo med najpomembnej\xc5\xa1e poznoanti\xc4\x8dne obrambne sisteme. Po navedbi v Cambridge Ancient History "je bilo najbr\xc5\xbe najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1e in najvplivnej\xc5\xa1e obzidje, ki so ga kdaj zgradili, saj je omogo\xc4\x8dilo mestu in njegovim cesarjem, da so pre\xc5\xbeiveli ve\xc4\x8d kot tiso\xc4\x8dletje na robu izjemno nestabilnega in nevarnega sveta, kar je v nasprotju z vsako strate\xc5\xa1ko logiko". _NEWLINE_Z iznajdbo smodnika in oblegovalnih topov so fortifikacije izgubile svoj pomen, njihovi masivni zidovi pa so \xc5\xa1e vedno nudili u\xc4\x8dinkovito za\xc5\xa1\xc4\x8dito, kar se je pokazalo na primer med drugim osmanskim obleganjem mesta leta 1422. Med zadnjim osmanskim obleganjem, ki je leta 1453 privedlo do padca mesta, so branilci uspeli prepre\xc4\x8diti \xc5\xa1tevilne poskuse miniranja obzidja in odbili ve\xc4\x8d \xc4\x8delnih napadov, ki so trajali skoraj dva meseca. Ko so Osmani 29. maja spro\xc5\xbeili odlo\xc4\x8dilni napad, v katerem je bil genovski general Giovanni Giustiniani ranjen in se je moral umakniti z boji\xc5\xa1\xc4\x8da, je med branilci nastala panika in obzidje je padlo. Sultan Mehmed II. je po zasedbi mesta obzidje popravil, potem pa so ga vzdr\xc5\xbeevali \xc5\xa1e nekaj stoletij.\n_START_SECTION_\nObzidje Blaherne\n_START_PARAGRAPH_\nObzidje Blaherne je povezovalo Teodozijevo obzidje, ki se je kon\xc4\x8dalo na vi\xc5\xa1ini pala\xc4\x8de Porfirogenetov (tur\xc5\xa1ko: Tekfur Saray\xc4\xb1), z obzidjem ob obali Zlatega roga. Sestavljal ga je niz enojnih zidov, zgrajenih v razli\xc4\x8dnih obdobjih, ki so branili predmestje Blaherne Obzidje je bilo visoko 12-15 m, debelej\xc5\xa1e od Teodozijevega in je imelo bolj gosto postavljene stolpe. Zaradi strmega terena ni imelo obrambnega jarka, razen na spodnjem, bolj ravnem delu, kjer ga je dal izkopati Ivan VI. Kantakuzen. _NEWLINE_Ostanke prvotnega obzidja je raziskovalo ve\xc4\x8d znanstvenikov, ki so predpostavili ve\xc4\x8d mo\xc5\xbenih potekov obzidja.  Iz Notitiae Urbis Constantinopolitanae je ravidno, da je bila XVI. \xc4\x8detrt, ki je ustrezala Blaherni, lo\xc4\x8dena od mesta in je imela svoje obzidje. Iz Notitiae je razvidno tudi to, da sta cerkvi sv. Marije Blahernske in sv. Nikolaja najmanj do avarskega obleganja leta 626, ko sta bili po\xc5\xbegani, stali pred blahernskim obzidjem. Ohranjeni sledovi obzidja imajo obliko trikotnika in potekajo od pala\xc4\x8de Porfirogenetov do tako imenovane Anemasove je\xc4\x8de, od tam pa do cerkve sv. Dimitrija Kanaba in nazaj do pala\xc4\x8de Porfirogenetov Utrdbe so bile o\xc4\x8ditno starej\xc5\xa1e od Teodozijevega obzidja in so nastale verjetno v 4. stoletju, v \xc4\x8dasu Teodozija II. pa so jih povezali s Teodozijevim obzidjem Vzhodni del obzidja so zato opustili in podrli._NEWLINE_Obzidji sta med seboj povezani v bli\xc5\xbeini pala\xc4\x8de Porfirogenetov s kratkim zidom s poterno. Verjetno gre za poterno Porfirogenetov (gr\xc5\xa1ko: \xcf\x80\xcf\x85\xce\xbb\xe1\xbd\xb6\xcf\x82 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\xa0\xce\xbf\xcf\x81\xcf\x86\xcf\x85\xcf\x81\xce\xbf\xce\xb3\xce\xb5\xce\xbd\xce\xbd\xce\xae\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x85 [pilis tou Porfirogennitou]), ki jo omenja Ivan Kantakuzen in se razteza od pala\xc4\x8de do prvega stolpa tako imenovanega obzidja Manuela Komnena.Zgodovinar Nikita Honiat trdi, da je obzidje zgradil cesar Manuel I. Komnen (vladal 1143-1180) za za\xc5\xa1\xc4\x8dito svoje cesarske pala\xc4\x8de Blaherne, ki je bila od poznega 11. stoletja cesarjeva njaljub\xc5\xa1a rezidenca. Utrdba je arhitekturno izvrstna, sestavljena iz niza obokov, ki zapirajo njeno zunanje pro\xc4\x8delje, in vi\xc5\xa1ja in debelej\xc5\xa1a od Teodozijevega obzidja. Na vrhu je debela pribli\xc5\xbeno 5 m. Ima osem okroglih in osmerokotnih stolpov, zadnji pa je pravokoten. Obzidje je dolgo 220 m. Za\xc4\x8denja se skoraj pravokotno na Teodozijevo obzidje in gre proti zahodu navzgor do tretjega stolpa, kjer se obrne ostro proti severu. Trdnost gradnje se je izkazala med zadnjim osmanskim obleganjem, med katerim ji niti intenzivno obstreljevanje z bombardo Orban in poskusi miniranja niso pri\xc5\xa1li do \xc5\xbeivega. Obzidje je imelo med drugim in tretjim stolpom poterno in velika vrata E\xc4\x9fri Kap\xc4\xb1 (Zavita vrata) med \xc5\xa1estim in sedmim stolpom. Ime E\xc4\x9fri Kap\xc4\xb1 je nastalo iz ostrega zavoja ceste pred samimi vrati, s katerim je ob\xc5\xa1la grob Mohamedovega spremljevalca Hazreta Hafiza, ki je umrl med prvim arabskim obleganjem mesta. Vrata se obi\xc4\x8dajno, a ne dosledno, istovetijo z bizantinskimi Kaligarijskimi vrati (gr\xc5\xa1ko: \xcf\x80\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xe1\xbc\x90\xce\xbd \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\x96\xcf\x82 \xce\x9a\xce\xb1\xce\xbb\xce\xb9\xce\xb3\xce\xb1\xcf\x81\xce\xaf\xce\xbf\xce\xb9\xcf\x82  [porta en tois Kaligariois]) -  Vrati izdelovalcev (voja\xc5\xa1kih) sandalov (iz latinskega: caliga \xe2\x80\x93 sandal)._NEWLINE_Od zadnjega stolpa Komnenovega obzidja do tako imenovane Anemasove je\xc4\x8de se razteza dodaten, kak\xc5\xa1nih 150 m dolg zid s \xc5\xa1tirimi pravokotnimi stolpi. Zgrajen je bil verjetno kasneje in je o\xc4\x8ditno slab\xc5\xa1e kakovosti kot Komnenov. Zid je tanj\xc5\xa1i, zgrajen iz manj\xc5\xa1ih kamnitih blokov in opeke. Na njem so spominski napisi, iz katerih je razvidno, da so ga popravljali leta 1188, 1317 in 1441. Obokana poterna za drugim stolpom se obi\xc4\x8dajno istoveti z Girolimskimi vrati (gr\xc5\xa1ko: \xcf\x80\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xe1\xbf\x86\xcf\x82 \xce\x93\xcf\x85\xcf\x81\xce\xbf\xce\xbb\xce\xaf\xce\xbc\xce\xbd\xce\xb7\xcf\x82 [pil\xc4\x93 t\xc4\x93s Gyrolimn\xc4\x93s]), imenovanimi po Srebrnem jezeru (gr\xc5\xa1ko: Argira Limn\xc4\x93) na vrhu Zlatega roga. Poterna je verjetno slu\xc5\xbeila pala\xc4\x8di Blaherne, kar je razvidno iz doprsnih kipov treh cesarjev. Schneider domneva, da se ime bolj verjetno nana\xc5\xa1a na vrata E\xc4\x9fri Kap\xc4\xb1._NEWLINE_Sledi zunanji zid Anemasove je\xc4\x8de, ki se navezuje na dve obzidji. Zunanje se imenuje Leonovo obzidje, ker ga je zgradil Leon V. Armenec (vladal 813\xe2\x80\x93820) za obrambo pred bolgarskim kanom Krumom, cesar Mihael II. (vladal 820\xe2\x80\x93829) pa ga je podalj\xc5\xa1al proti jugu. Obzidje je relativno \xc5\xa1ibko, debelo manj kot 3 m. Podprto je z loki, ki nosijo parapet, in ima \xc5\xa1tiri stolpe in \xc5\xa1tevilne strelne line Za Leonovim obzidjem stoji notranje obzidje, obnovljeno in oja\xc4\x8dano s tremi posebno lepimi stolpi, ki jih je zgradil cesar Teofil (vladal 829\xe2\x80\x93842). Razdalja med obzidjema je 26 m. Obe obzidji imata vrata, ki skupaj tvorita Blahernska vrata (gr\xc5\xa1ko:  \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xe1\xbf\xb6\xce\xbd \xce\x92\xce\xbb\xce\xb1\xcf\x87\xce\xb5\xcf\x81\xce\xbd\xe1\xbf\xb6\xce\xbd [Porta t\xc5\x8dn Blachern\xc5\x8dn]). Med njima je utrjen prostor, imenovan Brahionion ali Brahiolion (\xce\xb2\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x87\xce\xb9\xcf\x8c\xce\xbd\xce\xb9\xce\xbf\xce\xbd/\xce\xb2\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x87\xce\xb9\xcf\x8c\xce\xbb\xce\xb9\xce\xbf\xce\xbd), kar pomeni Blahernska zapestnica. Po osmanski zasedbi mesta so ga Grki imenovali Pentapirgion (\xce\xa0\xce\xb5\xce\xbd\xcf\x84\xce\xb1\xcf\x80\xcf\x8d\xcf\x81\xce\xb3\xce\xb9\xce\xbf\xce\xbd) - Pet stolpov, kar je namigovalo na tur\xc5\xa1ko trdnjavo Yedikule (gr\xc5\xa1ko: Heptapirgion) \xe2\x80\x93 Sedem stolpov. Notranje obzidje so zgodovinarji, med njimi Milligen in Janin, ena\xc4\x8dili s Heraklijevim obzidjem, ki ga je zgradil cesar Heraklij (vladal 610\xe2\x80\x93641) po avarskem obleganju, da bi za\xc5\xa1\xc4\x8ditil cerkev Blahernitissa. Schneider ima obzidje za del Pterona (\xce\xa0\xcf\x84\xce\xb5\xcf\x81\xcf\x8c\xce\xbd, krilo), ki je bil zgrajen v \xc4\x8dasu Teodozija II.., da bi za\xc5\xa1\xc4\x8ditil severni bok Blaherne od Anemasove je\xc4\x8de do Zlatega roga. Schneider zato s Heraklijevim obzidjem ozna\xc4\x8duje kratek odsek obmorskega obzidja, ki je nanj priklju\xc4\x8deno na vzhodu in ima zna\xc4\x8dilno druga\xc4\x8dno arhitekturo._NEWLINE_V obrambnem sistemu je \xc5\xa1e kratko obzidje, ki so ga prizidali kasneje, verjetno med Teofilovim vladanjem. Razteza se od stika kopenskega obzidja z morjem do obmorskega obzidja. V njem so tako imenovana Lesena vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\x9e\xcf\x85\xce\xbb\xce\xaf\xce\xbd\xce\xb7 \xcf\x80\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 [Ksilin\xc4\x93 pil\xc4\x93] ali  \xce\x9e\xcf\x85\xce\xbb\xcf\x8c\xcf\x80\xce\xbf\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 [Ksiloporta]). Obzidje in vrata so bili poru\xc5\xa1eni leta 1868.\n_START_SECTION_\nVarovanje in obnavljanje kopenskega obzidja\n_START_PARAGRAPH_\nKopensko obzidje sedaj te\xc4\x8de skozi samo sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Istanbula in je obdano s pasom parkov. Na nekaj mestih gredo skozenj ceste, ki vodijo iz mesta proti zahodu. V 1980. letih je bilo s pomo\xc4\x8dju UNESCO restavriranih nekaj odsekov obzidja. Restavratorska dela so bila predmet \xc5\xa1tevilnih kritik zaradi uni\xc4\x8denja zgodovinskih dokazov, uporabe neustreznih gradiv in slabe izvedbe del. Vse to je se je dokazalo med potresom leta 1999, v katerem so se vsi restavrirani deli poru\xc5\xa1ili, medtem ko je prvotna konstrukcija ostala nedotaknjena. Zaradi mestnega onesna\xc5\xbeevanja in pomanjkanja restavratorskih del je World Monuments Fund leta 2008 obzidje uvrstil na seznam sto najbolj ogro\xc5\xbeenih spomenikov na svetu.\n_START_SECTION_\nObalno obzidje\n_START_PARAGRAPH_\nObalno obzidje (gr\xc5\xa1ko: \xcf\x84\xce\xb5\xce\xaf\xcf\x87\xce\xb7 \xcf\x80\xce\xb1\xcf\x81\xce\xac\xce\xbb\xce\xb9\xce\xb1 [teich\xc4\x93 paralia]) je obdajalo mesto na obali Marmarskega morja (Propontis) in Zlatega roga. Obalno obzidje je prav gotovo imel \xc5\xbee Bizanc, saj so se sledovi obzidja ohranili, natan\xc4\x8den datum graditve srednjeve\xc5\xa1kega obmorskega obzidja pa je \xc5\xa1e vedno sporen. \xc4\x8cetudi zgodovinarji njegovo graditev obi\xc4\x8dajno pripisujejo Konstantinu I., ki je gradil kopensko obzidje, segajo prvi dokazi o njegovi graditvi v leto 439, ko je mestno prefekt Kir Panopolski (viri ga pogosto zamenjujejo s pretorijanskim prefektom Konstantinom) ukazal, da se popravi in do konca pozida mestno obzidje ob morju. Njegova odlo\xc4\x8ditev je prav gotovo povezana z dejstvom, da so Vandali istega leta zavzeli Kartagino. Dogodek je v Konstantinoplu zelo verjetno vzbudil strah pred mo\xc5\xbenim napadom z morja. S takim potekom dogodkov se strinja ve\xc4\x8dina zgodovinarjev, Cyril Mango pa dvomi v obstoj kakr\xc5\xa1nih koli obalnih utrdb v pozni antiki, ker jih takratni viri ne omenjajo in se podatki o njih prvi\xc4\x8d pojavijo \xc5\xa1ele okoli leta 700._NEWLINE_Obalno obzidje je bilo arhitekturno podobno Teodozijevemu obzidju, vendar bolj enostavno. Imelo je samo enojen zid, ki je bil precej ni\xc5\xbeji od kopenskega in je imel notranje zavoje v pristani\xc5\xa1\xc4\x8dih. Vhod v Zlati rog je bil zavarovan z masivno verigo ali vodno oviro iz kamnitih klad, ki jo je postavil cesar Leon III. (vladal 717-741). Verigo so nosili plavajo\xc4\x8di sodi. Prvi konec verige je bil vpet v Evgenijevem stolpu v dana\xc5\xa1njem predmestju Sirkeci, drug konec pa v velikem pravokotnem stolpu Kastelion na Galati. Na temeljih stolpa sedaj stoji mo\xc5\xa1eja Yeralt\xc4\xb1.  Obrambi mesta na obali Marmarskega morja so pomagali mo\xc4\x8dni morski tokovi, ki so skoraj onemogo\xc4\x8dali napad z morja. Gotfrid Villehardouinski trdi, da v \xc4\x8detrti kri\xc5\xbearski vojni Konstantinopla niso napadli z morja prav zaradi mo\xc4\x8dnih tokov._NEWLINE_V prvih stoletjih obstoja so Konstantinopel ve\xc4\x8dkrat napadli z morja, predvsem po Justinijanovih vojnah, ko je Sredozemlje ponovno postalo tako imenovano "Rimsko jezero". Prvi neposredni pomorski napad na mesto se je zgodil med avarsko-perzijskim obleganjem leta 626. Nova pomorska gro\xc5\xbenja se je pojavila po arabski osvojitvi Sirije in Egipta. Tiberij III. (vladal  698\xe2\x80\x93705) ali Anastazij II. (vladal 713\xe2\x80\x93715) sta zato v zgodnjem 8. stoletju obzidje obnovila in dogradila. Obse\xc5\xbeno novo rekonstrukcijo je za\xc4\x8del cesar Mihael II. (vladal 820\xe2\x80\x93829) in dokon\xc4\x8dal njegov naslednik Teofil (vladal 829\xe2\x80\x93842), ki je obzidje tudi povi\xc5\xa1al. Ker so obnovitvena dela sovpadla s saracensko osvojitvijo Krete, stro\xc5\xa1ki niso bili pomembni. Konstantin Manas o tem pi\xc5\xa1e: "Cesarski zlatniki so se tro\xc5\xa1ili tako radodarno kot ni\xc4\x8dvredni prodniki". Teofilova ob\xc5\xa1irna dela, predvsem na obnovi obalnega obzidja, dokazujejo \xc5\xa1tevilni napisi z njegovim imenom, ki so \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnej\xc5\xa1i od napisov drugih cesarjev. Obalno obzidje je kasneje do\xc5\xbeivelo \xc5\xa1e nekaj popravil in je branilo mesto vse do konca Bizantinskega cesarstva._NEWLINE_ _NEWLINE_Med obleganjem v \xc4\x8detrti kri\xc5\xbearski vojni se je izkazalo, da je obalno obzidje \xc5\xa1ibka to\xc4\x8dka mestne obrambe in Bene\xc4\x8danom ga je uspelo osvojiti. Mihael VIII. (vladal 1259-1282) je zato po bizantinski osvojitvi mesta leta 1261 obzidje povi\xc5\xa1al in utrdil, saj so Latinci posku\xc5\xa1ali ponovno osvojiti izgubljeno mesto. Druga potencialna nevarnost so bili Genove\xc5\xbeani, ki so skladno z Nimfejsko pogodbo iz leta 1261 zasedli Galato na nasprotni obali Zlatega roga. Obalno obzidje so zaradi \xc4\x8dasovne stiske povi\xc5\xa1ali kar z dva metra visoko leseno steno, ki so jo zastrli s platnom. Deset let kasneje je mestu grozil napad neapeljskega kralja Karla I., zato so zgradili \xc5\xa1e notranje obzidje, od katerega ni ostalo nobene sledi._NEWLINE_Obzidje je bilo ponovno obnovljeno med vladanjem Andronika II. (vladal 1282\xe2\x80\x931328) in njegovega naslednika Andronika III. (vladal 1328-1341), ker je 12. februarja 1332 orkanska nevihta prebila obzidje in odprla vrata proti morju. Ko je bilo leta 1351 cesarstvo ponovno v vojni z Genove\xc5\xbeani, je Ivan VI. obnovil obzidje in pred njim ob Zlatem rogu izkopal jarek. Obzidje so ponovno popravljali leta 1434, tudi tokrat zaradi Genove\xc5\xbeanov, in v letih pred kon\xc4\x8dnim padcem mesta. Zadnja popravila je delno financiral srbski despot Georgij Brankovi\xc4\x87.\n_START_SECTION_\nObzidje ob Zlatem rogu\n_START_PARAGRAPH_\nObzidje ob Zlatem rogu, v katerem je bil v kasnej\xc5\xa1ih \xc4\x8dasih \xc5\xbeivahen promet, je merilo 5.600 m. Potekalo je od Rta sv. Dimitrija do Blaherne, kjer se je navezalo na kopensko obzidje. \xc4\x8ceprav so v 1870. letih med graditvijo \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke proge obzidje poru\xc5\xa1ili, je polo\xc5\xbeaj ve\xc4\x8dine vrat in stolpov zelo natan\xc4\x8dno poznan. Obzidje je bilo zgrajeno malo od obale in je bilo visoko kak\xc5\xa1nih deset metrov. Po pisanju Cristofora Buondelmontija je imelo 14 vrat in 110 stolpov, po bizantinskih virih pa 16 vrat. Severna obala mesta je bila vedno najbolj svetovljanski del mesta. Na njej je bilo glavno trgovsko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de in mestna \xc4\x8detrt, v kateri so \xc5\xbeiveli tujci. Muslimanski trgovci so imeli svojo \xc4\x8detrt (mitaton), v kateri je bila tudi mo\xc5\xa1eja. Od obdobja Alekseja I. Komnena (vladal 1081-1118) dalje so bizantinski vladarji podeljevali raznim italijanskim obmorskim republikam ob\xc5\xa1irne trgovske \xc4\x8detrti, vklju\xc4\x8dno s skladi\xc5\xa1\xc4\x8di (skalai), ki so bile izven mestnega obzidja. _NEWLINE_Od Blaherne na zahodu do Pala\xc4\x8dne \xc4\x8detrti na vzhodu naslednja mestna vrata._NEWLINE_Prva vrata, ki so bila najbli\xc5\xbeja kopenskemu obzidju, so bila Koiliomenska vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\x9a\xce\xbf\xce\xb9\xce\xbb\xce\xb9\xcf\x89\xce\xbc\xce\xad\xce\xbd\xce\xb7 \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 [Koili\xc5\x8dm\xc4\x93n\xc4\x93 Porta] \xe2\x80\x93 Zvita vrata, tur\xc5\xa1ko: K\xc3\xbc\xc3\xa7\xc3\xbck Ayvansaray Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Vrata pri visoki pala\xc4\x8di (Alekseja I. Komnena)). Malo za njimi so ob mo\xc5\xa1eji Atika Mustafa pa\xc5\xa1e stala Vrata sv. Anastazije (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xe1\xbf\x86\xcf\x82 \xe1\xbc\x81\xce\xb3\xce\xaf\xce\xb1\xcf\x82 \xe1\xbc\x88\xce\xbd\xce\xb1\xcf\x83\xcf\x84\xce\xb1\xcf\x83\xce\xaf\xce\xb1\xcf\x82 [Pil\xc4\x93 t\xc4\x93s hagias Anastasias], tur\xc5\xa1ko: Atik Mustafa Pa\xc5\x9fa Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1). Na zunanji strani obzidja je ob vratih stala cerkev sv. Nikolaja Kanaba, ki je bila v letih 1597\xe2\x80\x931601 katedrala konstantinopelskega patriarha._NEWLINE_Malo ni\xc5\xbee ob obali so bila vrata Balat Kap\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Pala\xc4\x8dna vrata s tremi obokanimi prehodi, ki so slu\xc5\xbeila kot prehod iz pala\xc4\x8de Blaherne na obalo oziroma v pristani\xc5\xa1\xc4\x8de. V bli\xc5\xbeini so bila v bizantinskih \xc4\x8dasih \xc5\xa1e dvoja vrata: Kinegionska vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\x9a\xcf\x85\xce\xbd\xce\xb7\xce\xb3\xce\xbf\xe1\xbf\xa6/\xcf\x84\xe1\xbf\xb6\xce\xbd \xce\x9a\xcf\x85\xce\xbd\xce\xb7\xce\xb3\xe1\xbf\xb6\xce\xbd  [Pil\xc4\x93 tou Kin\xc4\x93gou/t\xc5\x8dn Kin\xc4\x93g\xc5\x8dn] \xe2\x80\x93 Lovska vrata), ki so dobila ime po bli\xc5\xbenji \xc4\x8detrti Kinegion, in Vrata sv. Janeza Krstnika (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xe1\xbc\x81\xce\xb3\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 \xce\xa0\xcf\x81\xce\xbf\xce\xb4\xcf\x81\xcf\x8c\xce\xbc\xce\xbf\xcf\x85 \xce\xba\xce\xb1\xce\xb9 \xce\x92\xce\xb1\xcf\x80\xcf\x84\xce\xb9\xcf\x83\xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 [Porta tou hagiou Prodromou kai Baptistou]). Za slednja ni povsem jasno ali so bila samostojna ali gre morda kar za Kinegionska vrata. Nekateri zgodovinarji so ena od njih ena\xc4\x8dili tudi z Balat Kap\xc4\xb1 in enimi od treh vrat na Zlatem rogu, ki so bila poznana kot Cesarska vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xce\x92\xce\xb1\xcf\x83\xce\xb9\xce\xbb\xce\xb9\xce\xba\xe1\xbd\xb4 [Pil\xc4\x93 Basilik\xc4\x93]). _NEWLINE_Naprej proti jugu so stala Svetilni\xc5\xa1ka vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\xa6\xce\xb1\xce\xbd\xce\xb1\xcf\x81\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 [Pil\xc4\x93 tou Phanariou], tur\xc5\xa1ko: Fener Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1), ki so skupaj z lokalnim predmestjem dobila ime po bli\xc5\xbenjem svetilniku (fanarion). Vrata so bila zahodni vhod v trdnjavo Petrion, ki je nastala v dvojnem obzidju med Svetilni\xc5\xa1kimi in Petrionskimi vrati (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\xa0\xce\xb5\xcf\x84\xcf\x81\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 [Pil\xc4\x93 tou Petriou], tur\xc5\xa1ko: Petri Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1). Po bizantinskem izro\xc4\x8dilu je tisti del mesta dobil ime po Petru Patriciju, prvemu ministru cesarja Justinijana I. (vladal 527-565). Majhna vrata na zahodnem delu notranjega trdnjavskega obzija, ki so vodila v mesto, so se imenovala Diplofanarionska vrata. V \xc4\x8detrti kri\xc5\xbearski vojni so Bene\xc4\x8dani leta 1204 pod osebnim vodstvom do\xc5\xbea Enrika Dandola vdrli v mesto prav skozi Petrionska vrata. Med osmanskim obleganjem leta 1453 so napad na ista vrata odbili._NEWLINE_Naslednja so bila Nova svetni\xc5\xa1ka vrata (tur\xc5\xa1ko: Yeni Ayakap\xc4\xb1), ki niso bila bizantinska, ampak so nadomestila starej\xc5\xa1a bizantinska vrata. Zgradil jih je slavni osmanski arhitekt Mimar Sinan leta 1582. Malo za njimi so stala Stara svetni\xc5\xa1ka vrata, ki so se po bli\xc5\xbenji cerkvi sv. Teodozije imenovala tudi Teodozijina vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xe1\xbf\x86\xcf\x82 \xe1\xbc\x89\xce\xb3\xce\xaf\xce\xb1\xcf\x82 \xce\x98\xce\xb5\xce\xbf\xce\xb4\xce\xbf\xcf\x83\xce\xaf\xce\xb1\xcf\x82 [Pil\xc4\x93 tes Theodosias]). Sledila so Pege\xc5\xa1ka vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xce\xb5\xe1\xbc\xb0\xcf\x82 \xce\xa0\xce\xb7\xce\xb3\xce\xac\xcf\x82  [Pil\xc4\x93 eis P\xc4\x93gas]), ki so jih latinski kronisti imenovali Porta Puteae ali Porta del Pozzo, sedaj pa se imenujejo Cibali Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1. Ime so dobila po tem, da so obrnjena proti mestni \xc4\x8detrti Pege (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xce\xb7\xce\xb3\xce\xb1\xe1\xbd\xb6 [P\xc4\x93gai], Galata) na nasprotni obali Zlatega roga. Naslednja so, zdaj poru\xc5\xa1ena, Platejska vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xe1\xbf\x86\xcf\x82 \xce\xa0\xce\xbb\xce\xb1\xcf\x84\xce\xad\xce\xb1\xcf\x82 [Porta t\xc4\x93s Plateas]), ki se v italijanskih kronikah imenujejo Porta della Piazza, Osmani pa so jih imenovali Unkapan\xc4\xb1 Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Vrata pri kladi\xc5\xa1\xc4\x8du za moko. Gr\xc5\xa1ko ime so dobila po \xc4\x8detrti Plateia (v prevodu: ravnica), ki je stala na ob\xc5\xa1irni ravnici ob Marmarskem morju. Naslednja so bila Ayazma Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Vrata pri svetem vodnjaku, ki so verjetno iz osmanskega obdobja. _NEWLINE_Sledijo Drungarijeva vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xe1\xbf\xb6\xce\xbd \xce\x94\xcf\x81\xce\xbf\xcf\x85\xce\xb3\xce\xb3\xce\xb1\xcf\x81\xce\xaf\xcf\x89\xce\xbd [Pil\xc4\x93 t\xc5\x8dn Droungari\xc5\x8dn]), dana\xc5\xa1nja Odunkap\xc4\xb1s\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Lesena vrata, ki so svoje gr\xc5\xa1ko ime dobila po dr\xc5\xbeavnem polo\xc5\xbeaju droungarios t\xc4\x93s vigl\xc4\x93s \xe2\x80\x93 komandantu elitnega polka (tagme) cesarjeve osebne stra\xc5\xbee (vigle). Vrata so ona\xc4\x8devala zahodni konec bene\xc5\xa1ke \xc4\x8detrti. Za njimi so bila vrata sv. Janeza Krstnika, ki so dobila ime po bli\xc5\xbenji kapeli. Njihovo tur\xc5\xa1ko ime je Zindan Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Stolpna vrata. Poru\xc5\xa1ena Peramska vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\xa0\xce\xb5\xcf\x81\xce\xac\xce\xbc\xce\xb1\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x82  [Porta tou Peramatos]) so stala v predmestju Perama, od koder je plul trajekt proti Peri (Galati). Vrata so ozna\xc4\x8devala vzhodno mejo bene\xc5\xa1ke \xc4\x8detrti in za\xc4\x8detek amalfijske \xc4\x8detrti. Na Buondelmontijevi karti se imenujejo Porta Piscaria po ribjem trgu, ki je stal ob vratih. Vsebina imena se je ohranila in se v tur\xc5\xa1kem jeziku glasi Bal\xc4\xb1kpazar\xc4\xb1 Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Vrata na ribjem trgu. Vrata so se imenovala tudi Judovska vrata (gr\xc5\xa1ko: \xe1\xbc\x99\xce\xb2\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x8a\xce\xba\xe1\xbd\xb4 \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 [Hebra\xc3\xafk\xc4\x93 Porta]), v latinskih virih pa Porta Hebraica, \xc4\x8deprav se je isto ime v razli\xc4\x8dnih obdobjih o\xc4\x8ditno uporabljalo tudi za druga vrata.  V njihovi bli\xc5\xbeini so bila verjetno tudi Vrata sv. Marka, ki so omenja v samo enem bene\xc5\xa1kem dokumentu iz leta 1229. Njihova identiteta je vpra\xc5\xa1ljiva, ker se imenujejo po bene\xc5\xa1kem zavetniku sv. Marku. Vrata so morda stala \xc5\xbee pred \xc4\x8detrto kri\xc5\xbearsko vojno ali pa so jih postavili po kri\xc5\xbearski osvojitvi mesta leta 1204. _NEWLINE_Vzhodno od Peramskih vrat so bila Hikanatska vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xe1\xbf\x86\xcf\x82 \xe1\xbc\xb9\xce\xba\xce\xb1\xce\xbd\xce\xb1\xcf\x84\xce\xaf\xcf\x83\xcf\x83\xce\xb7\xcf\x82 [Porta t\xc4\x93s Hikanatiss\xc4\x93s]). Njihovo ime izhaja morda iz imena cesarske elitne konjeni\xc5\xa1ke tagme  hikanatoi. Vrata so ozna\xc4\x8devala mejo med amalfijsko \xc4\x8detrtjo na zahodu in pisansko na vzhodu. \xc5\xa0e bolj proti vzhodu so stala Neorionska vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\x9d\xce\xb5\xcf\x89\xcf\x81\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 [Porta tou Ne\xc5\x8driou]), v poznem bizantinskem in osmanskem obdobju imenovana Lepa vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xe1\xbd\xa9\xcf\x81\xce\xb1\xce\xaf\xce\xb1 [Pil\xc4\x93 Horaia]). Ime pove, da so vodila v Neorion, glavno pristani\xc5\xa1\xc4\x8de in najstarej\xc5\xa1i arzenal starega Bizanca. V zgodnjem osmanskemm obdobju so se imenovala \xc3\x87\xc4\xb1f\xc4\xb1tkap\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Judovska vrata, njihove sedanje ime pa je Bah\xc3\xa7ekap\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Vrtna vrata. Pisanska mestna \xc4\x8detrt se je kon\xc4\x8dala malo bolj vzhodno od Neorionskih vrat._NEWLINE_V 12. stoletju se je od tod proti vzhodu \xc5\xa1irila genovska \xc4\x8detrt. Dokumenti, ki omenjajo privilegije Genove\xc5\xbeanov, omenjajo tudi dvoje vrat: Porta Bonu, katerih ime je verjetno prepis gr\xc5\xa1kega \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 B\xcf\x8e\xce\xbd\xce\xbf\xcf\x85 ([Porta Bonou]), in Porta Veteris Rectoris \xe2\x80\x93 Vrata starega rektorja. Obe meni se zelo verjetno nana\xc5\xa1ata na ista vrata, ki so stala nekje v sodobni istanbulski \xc4\x8detrti Sirkeci. Zadnja vrata v obzidju Zlatega roga so bila Evgenijeva vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xe1\xbc\x98\xcf\x85\xce\xb3\xce\xb5\xce\xbd\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 [Porta tou Eugeniou]), ki so vodila v pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Prosforion. V njihovi bli\xc5\xbeini je stal Evgenijev stolp ali Kentenarion, zgrajen v 4. stoletju, v katerem je bila vpeta veriga, ki je zapirala vhod v Zlati rog. Vrata so se imenovala tudi Marmorna vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\x9c\xce\xb1\xcf\x81\xce\xbc\xce\xb1\xcf\x81\xce\xbf\xcf\x80\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 [Marmaroporta]), ker so bila oblo\xc5\xbeena z marmorjem in okra\xc5\xa1ena s kipom cesarja Julijana Apostata (vladal 355-360). V osmanskih \xc4\x8dasih so se imenovala Yal\xc4\xb1k\xc3\xb6\xc5\x9fk Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1. Leta 1871 so jih poru\xc5\xa1ili.ref>van Millingen 1899, str. 227\xe2\x80\x93228, Janin 1964, str. 293.</ref>\n_START_SECTION_\nPropontsko (marmarsko) obzidje\n_START_PARAGRAPH_\nPropontsko obzidje je stalo, razen v pristani\xc5\xa1\xc4\x8dih in sidri\xc5\xa1\xc4\x8dih, skoraj na samem robu kopnega. V vi\xc5\xa1ino je merilo 12-15 m. Imelo je 13 vrat in 188 stolpov in je bilo dolgo 8.460 m. Poleg zunanjega obzidja je imelo \xc5\xa1e 1.080 m notranjih obzidij v pristani\xc5\xa1\xc4\x8du Vlanga. Ve\xc4\x8d delov obzidja je bilo leta 1956-1957 poru\xc5\xa1eno med graditvijo obalne ceste Kennedy Caddesi.  Obzidje je bilo zaradi bli\xc5\xbeine morja in mo\xc4\x8dnih tokov ob vzhodni in ju\xc5\xbeni obali polotoka dokaj varno pred napadi z morja, veliko nevarnost za obzidje pa je predstavljalo samo morje. Pred njim so zato zgradili valobrane iz skalnih blokov, samo obzidje pa so podprli in utrdili z marmornatimi stebri. Od skrajnega severnega rta na robu nekdanje akropole (rt Sarayburnu) do Marmornega stolpa je imelo naslednja vrata._NEWLINE_Prva so bila Vzhodna vrata (gr\xc5\xa1ko: \xe1\xbf\x88\xcf\x8e\xce\xb1 \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 [E\xc5\x8da Pil\xc4\x93]) ali Vrata sv. Barbare (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xe1\xbf\x86\xcf\x82 \xce\xbc\xce\xac\xcf\x81\xcf\x84\xcf\x85\xcf\x81\xce\xbf\xcf\x82 \xce\x92\xce\xb1\xcf\x81\xce\xb2\xce\xac\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x82 [Piyl\xc4\x93 t\xc4\x93s martyros Barbaras]) po bli\xc5\xbenji cerkvi z istim imenom. Njihovo tur\xc5\xa1ko ime je Top Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Topovska vrata, iz katerega je nastalo ime pala\xc4\x8de Topkap\xc4\xb1. Vrata so bila poru\xc5\xa1ena. Med obalnimi vrati so bila nekaj posebnega: podobno kot Zlata vrata so bila obdana z dvema mogo\xc4\x8dnima stolpoma iz belega marmorja, ki se je leta 1815 uporabil za graditev bli\xc5\xbenjega Marmornega kioska sultana Mahmuda II.. Vrata so dvakrat slu\xc5\xbeila za zmagoslavno vrnitev bizantinskih cesarjev: prvi\xc4\x8d leta 1126, ko se je Ivan II. Komnen vrnil po ponovni osvojiti rodnega Kastamona, in drugi\xc4\x8d leta 1168, ko se je Manuel I. Komnen vrnil s svojega zmagovitega pohoda proti Ogrski._NEWLINE_Naslednja so bila vrata s tur\xc5\xa1kim imenom De\xc4\x9firmen Kap\xc4\xb1 - Miljni\xc5\xa1ka vrata, katerih gr\xc5\xa1ko ime ni poznano. Malo severno od njih je stal mogo\xc4\x8den Manganski stolp, ki ga je zgradil Manuel I. Komnen, da bi dr\xc5\xbeal prvi konec verige preko Bosporja. Drugi konec verige naj bi bil vpet v Devi\xc5\xa1kem stolpu (tur\xc5\xa1ko: K\xc4\xb1z Kulesi) na majhnem oto\xc4\x8dku na ju\xc5\xbenem vhodu v Bospor. Za Miljni\xc5\xa1kimi vrati so stala \xc5\xbdelezna vrata (tur\xc5\xa1ko: Demirkap\xc4\xb1) iz osmanskega obdobja. Za temi dvojimi vrati je bila mestna \xc4\x8detrt Mangana (gr\xc5\xa1ko: \xce\x9c\xce\xac\xce\xb3\xce\xb3\xce\xb1\xce\xbd\xce\xb1 [Maggana] \xe2\x80\x93 arzenal) s \xc5\xa1tevilnimi samostani, med katerimi je bil najbolj slaven samostan sv. Jurija Manganskega, cerkvi Kristusa Filantropa in Device Marije in pala\xc4\x8da Mangana. Na ju\xc5\xbenem robu \xc4\x8detrti Mangana sta bila dva para majhnih potern, ki so verjetno slu\xc5\xbeile \xc5\xa1tevilnim cerkvam. Ohranili sta se dve njihovi imeni: poterna sv. Lazarja (gr\xc5\xa1ko: \xcf\x80\xcf\x85\xce\xbb\xce\xaf\xcf\x82 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xe1\xbc\x81\xce\xb3\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 \xce\x9b\xce\xb1\xce\xb6\xce\xac\xcf\x81\xce\xbf\xcf\x85 [pylis tou hagiou Lazarou]) in Mala hodregetrijska vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xbc\xce\xb9\xce\xba\xcf\x81\xce\xac \xcf\x80\xcf\x8d\xce\xbb\xce\xb7 \xcf\x84\xe1\xbf\x86\xcf\x82 \xe1\xbd\x89\xce\xb4\xce\xb7\xce\xb3\xce\xae\xcf\x84\xcf\x81\xce\xb9\xce\xb1\xcf\x82 [mikra pyl\xc4\x93 t\xc4\x93s Hod\xc4\x93g\xc4\x93trias]), ne pa tudi njihov polo\xc5\xbeaj. Obe sta dobili ime po bli\xc5\xbenjih samostanih. Mo\xc5\xbeno je, da je ena od njih istovetna s Poterno Mihaela Protovestiarija (gr\xc5\xa1ko: \xcf\x80\xce\xb1\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x80\xcf\x85\xce\xbb\xce\xaf\xcf\x82 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\x9c\xce\xb9\xcf\x87\xce\xb1\xce\xae\xce\xbb \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xcf\x80\xcf\x81\xcf\x89\xcf\x84\xce\xbf\xce\xb2\xce\xb5\xcf\x83\xcf\x84\xce\xb9\xce\xb1\xcf\x81\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 [parapylis tou Micha\xc4\x93l tou pr\xc5\x8dtovestiariou])._NEWLINE_Naprej proti jugu, kjer obala skrene proti zahodu, je bilo dvoje vrat: Bal\xc4\xb1khane Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Ribarni\xc5\xa1ka vrata in Ah\xc4\xb1rkap\xc4\xb1s\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Hlevska vrata. Njuni imeni sta nastali iz imen zgradb v pala\xc4\x8di Topkap\xc4\xb1, kamor sta vodili. Njuni gr\xc5\xa1ki imeni nista poznani. Naslednja vrata, ki so stala na jugovzhodnem vogalu mesta, so bila vrata pala\xc4\x8de Bukoleon. V bizantinskih \xc4\x8dasih so se imenovala Levja vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xce\x9b\xce\xad\xce\xbf\xce\xbd\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x82 [Porta Leontos], latinsko: Porta Leonis) po marmornih levih, ki so stali ob vhodu, in Medvedja vrata (gr\xc5\xa1ko: \xcf\x80\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xe1\xbf\x86\xcf\x82 \xe1\xbc\x80\xcf\x81\xce\xba\xce\xbf\xcf\x8d\xce\xb4\xce\xb1\xcf\x82 porta t\xc4\x93s arkoudas) po podobah \xc5\xbeivali v pristanu. Njihovo tur\xc5\xa1ko ime je \xc3\x87atlad\xc4\xb1kap\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Razbita vrata._NEWLINE_Zahodno od pala\xc4\x8de Bukoleon je bila cerkev sv. Sergeja in sv. Baha in prvo pristani\xc5\xa1\xc4\x8de na ju\xc5\xbeni obali polotoka, ki se je po \xc5\xbeeni cesarja Justina II. (vladal 565-578) imenovalo Sofijino pristani\xc5\xa1\xc4\x8de. Pred tem se je po cesarju Julijanu Apostatu (vladal 355-360) imenovalo Julijanovo pristani\xc5\xa1\xc4\x8de. Pred cerkvijo je bila majhna poterna, v pristani\xc5\xa1\xc4\x8de pa so vodila vodila bli\xc5\xbenja velika Sofijina vrata (gr\xc5\xa1ko:  \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xe1\xbf\xb6\xce\xbd \xce\xa3\xce\xbf\xcf\x86\xce\xb9\xe1\xbf\xb6\xce\xbd  [Porta t\xc5\x8dn Sofi\xc5\x8dn]) ali \xc5\xbdelezna vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xce\xa3\xce\xb9\xce\xb4\xce\xb7\xcf\x81\xe1\xbe\xb6 Porta Sid\xc4\x93ra). Njihovo tur\xc5\xa1ko ime je bilo Kad\xc4\xb1rgaliman\xc4\xb1 Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1, kar pomeni Vrata v pristani\xc5\xa1\xc4\x8de za galeje. Naslednja so bila Kontoskalionska vrata (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\x9a\xce\xbf\xce\xbd\xcf\x84\xce\xbf\xcf\x83\xce\xba\xce\xb1\xce\xbb\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 [Porta tou Kontoskalion], tur\xc5\xa1ko: Kumkap\xc4\xb1s\xc4\xb1 \xe2\x80\x93 Pe\xc5\xa1\xc4\x8dena vrata) v pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Kontoskalion, ki naj bi prevzelo vlogo precej zamuljenega Sofijinega pristani\xc5\xa1\xc4\x8da. _NEWLINE_Naslednje pristani\xc5\xa1\xc4\x8de proti zahodu je bilo veliko Elevterijevo ali Teodozijevo pristani\xc5\xa1\xc4\x8de v \xc4\x8detrti Vlanga. Vsa pristani\xc5\xa1\xc4\x8da so sedaj popolnoma zamuljena in je na njih park Vlanga Bostan. Na vzhodni strani pristani\xc5\xa1\xc4\x8da so stala Nova vrata (tur\xc5\xa1ko: Yenikap\xc4\xb1). Latinski napis spominja na njihovo popravilo po potresu leta 447. Vrata se obi\xc4\x8dajno istovetijo z Judovskimi vrati iz poznobizantinskega obdobja. Na zahodni strani pristani\xc5\xa1\xc4\x8da so Vrata Davut Pa\xc5\xa1e (tur\xc5\xa1ko: Davutpa\xc5\x9fa Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1), ki ustrezajo Vratom sv. Emilijana (gr\xc5\xa1ko: \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xe1\xbc\x80\xce\xb3\xce\xaf\xce\xbf\xcf\x85 \xce\x91\xe1\xbc\xb0\xce\xbc\xce\xb9\xce\xbb\xce\xb9\xce\xb1\xce\xbd\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 [Porta tou hagiou Aimilianou]) za katera je znano, da so stala na stiku obalnega in Konstantinovega obzidja. To trditev izpodbija Janin, ki trdi, da je bil stik med obzidjema mnogo zahodneje od polo\xc5\xbeaja sedanjih vrat. _NEWLINE_\xc5\xa0e bolj proti zahodu, kjer se obala obrne ostro proti jugu, so stala Psamatska vrata (gr\xc5\xa1ko:  \xce\xa0\xcf\x8c\xcf\x81\xcf\x84\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\xa8\xce\xb1\xce\xbc\xce\xb1\xce\xb8\xe1\xbe\xb6/\xce\xa8\xce\xb1\xce\xbc\xce\xb1\xce\xb8\xce\xad\xcf\x89\xcf\x82 [Porta tou Psamatha/Psamatheos]), sodobna Samatya Kap\xc4\xb1s\xc4\xb1, ki so dobila ime po predmestju z istim imenom. Naprej poti jugozahodu so stala vrata, ki so sedaj znana kot Narl\xc4\xb1kap\xc4\xb1 - Vrata granatnega jabolka. Njihovo gr\xc5\xa1ko ime ni poznano, obstoja pa zapis, da so stala v bli\xc5\xbeini Studijskega samostana.\n_START_SECTION_\nMestna voja\xc5\xa1ka posadka\n_START_PARAGRAPH_\nKonstantinopelska voja\xc5\xa1ka posadka je bila v celi zgodovini mesta precej majhna. Obsegala je samo cesarjevo gardo in majhno stalno mestno stra\xc5\xbeo (pedatoura ali kerketon), ki je bila v pristojnosti mestnega prefekta. Z vsemi mo\xc5\xbenimi napadalci so morale zato opraviti armade v okoli\xc5\xa1kih provincah \xc5\xa1e preden so se pribli\xc5\xbeali mestu. Kadar je bilo potrebno, na primer po potresu leta 447 in med vpadi Avarov v zgodnjem 7. stoletju, je v vojsko vstopilo civilno mestno prebivalstvo, ki je bilo sicer organizirano v cehih in hipodromskih strankah. V tak\xc5\xa1nih primerih so pri\xc5\xa1le na pomo\xc4\x8d tudi voja\xc5\xa1ke enote iz provincijalnih armad._NEWLINE_V prvih stoletjih so cesarjevo gardo sestavljale elitne enote ekskubitov in palatinske \xc5\xa1ole, ki so v poznem 7. stoletju nazadovale v paradne pehotne enote. Pribli\xc5\xbeno v \xc4\x8dasu Justinijana II. so bile ustanovljene prve nove za\xc5\xa1\xc4\x8ditne enote, ki so varovale ograjen del cesarske pala\xc4\x8de, v 8. stoletju pa so cesarji zaradi stalnih uporov v cesarskih tagmah in izvajanja zelo nepriljubljene ikonoklasti\xc4\x8dne politike ustanovili posebne cesarske tagme, elitne enote, ki so bile zveste samo njim. Ker so omenjene tagme pogosto tvorile jedro cesarskih ekspedicijskih armad, so bile pogosto odsotne. V mestu sta bili stalno stacionirani samo dve tagmi: numeroi in teiheiotai, ki ju je ustanovil Justinijan II.. Stra\xc5\xbeili sta okolico cesarske pala\xc4\x8de in druge posamezne objekte v prestolnici, na primer opu\xc5\xa1\xc4\x8dene cerkve. Mestne voja\xc5\xa1ke enote so v najbolj\xc5\xa1em primeru \xc5\xa1tele samo nekaj tiso\xc4\x8d mo\xc5\xbe. Dopolnjevalo jih je ve\xc4\x8d voja\xc5\xa1kih enot, ki so bili name\xc5\xa1\xc4\x8dane v okolici prestolnice v Trakiji in Bitiniji.    _NEWLINE_Razloga za malo\xc5\xa1tevil\xc4\x8dnost mestne voja\xc5\xa1ke posadke sta bila bojazen cesarjev in mestnega prebivalstva pred voja\xc5\xa1ko vstajo in veliki finan\xc4\x8dnih stro\xc5\xa1ki za njeno vzdr\xc5\xbeevanje. Velika posadka po drugi strani sploh ni bila potrebna zaradi varnosti, ki jo je zagotavljalo mo\xc4\x8dno mestno obzidje. Zgodovinar John Haldon trdi, da je bilo pred iznajdbo smodnika mesto varno tudi pred zelo \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnim nasprotnikom.\n_START_SECTION_\nObmestne utrdbe\n_START_PARAGRAPH_\nV okolici Konstantinopla je bilo v razli\xc4\x8dnih zgodovinskih obdobjih zgrajenih ve\xc4\x8d utrdb, ki so tvorile del mestnega obrambnega sistema. Prva in najve\xc4\x8dja je bila 56 km dolgo Anastazijevo (gr\xc5\xa1ko: \xcf\x84\xce\xb5\xe1\xbf\x96\xcf\x87\xce\xbf\xcf\x82 \xe1\xbc\x88\xce\xbd\xce\xb1\xcf\x83\xcf\x84\xce\xb1\xcf\x83\xce\xb9\xce\xb1\xce\xba\xcf\x8c\xce\xbd [teihos Anastasiakon]) ali Dolgo obzidje (gr\xc5\xa1ko: \xce\xbc\xce\xb1\xce\xba\xcf\x81\xe1\xbd\xb8\xce\xbd \xcf\x84\xce\xb5\xe1\xbf\x96\xcf\x87\xce\xbf\xcf\x82 [makron teichos] ali \xce\xbc\xce\xb5\xce\xb3\xce\xac\xce\xbb\xce\xb7 \xce\xa3\xce\xbf\xe1\xbf\xa6\xce\xb4\xce\xb1 [megal\xc4\x93 Souda]), zgrajeno sredi 5. stoletja kak\xc5\xa1nih 65 km zahodno od mesta. Obzidje je bilo debelo 3,3 m in visoko preko 5 m. Njegova uporabnost je bila omejena, ker je bilo sredi 7. stoletja zaradi pomanjkanja sredstev za vzdr\xc5\xbeevanje in mo\xc5\xa1tva zapu\xc5\xa1\xc4\x8deno. Obzidje je bilo v kasnej\xc5\xa1ih stoletjih vir gradbenega materiala za bli\xc5\xbenje zgradbe, ve\xc4\x8d delov, predvsem v odmaknjenih srednjih in severnih odsekih, pa se je kljub temu ohranilo._NEWLINE_Med Anastazijevim obzidjem in mestom je bilo ve\xc4\x8d manj\xc5\xa1ih mest in trdnjav, med njimi Selimbrija in Region, in veliko pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Hebdomon (sedanji Bak\xc4\xb1rk\xc3\xb6y), v katerih so bili ve\xc4\x8dji voja\xc5\xa1ki tabori. Na drugi strani Dolgega obzidja sta bili mesti Vizin (sedanje Vize) in Arkadiopolis (sedanji L\xc3\xbcleburgaz), ki sta zapirali severne dostope do mesta. Obe mesti sta imeli strate\xc5\xa1ka polo\xc5\xbeaja ob glavnih poteh proti mestu in sta skozi celo zgodovino tvorili najbolj zunanjo obrambo mesta in bili hkrati voja\xc5\xa1ki zbirni mesti. Zanimivo je, da se je med kon\xc4\x8dnim osmanskim obleganjem Konstantinopla ve\xc4\x8d mest, med njimi tudi Selimbrija, vdalo \xc5\xa1ele po padcu Konstantinopla. V Mali Aziji sta imeli podobno vlogo mesti Nikeja in Nikomedija in voja\xc5\xa1ki tabor v Malagini v severni Bitiniji.\n_START_SECTION_\nObzidje Galate\n_START_PARAGRAPH_\nGalata je bila od zgodnjega 5. stoletja integralen del mesta. Notitia Urbis Constantinopolitanae jo med 425 imeni omenja kot 13. mestno \xc4\x8detrt. Galata je bila utrjena verjetno \xc5\xbee v 5. stoletju, Justinijan I. pa ji je podelil polo\xc5\xbeaj mesta. Mesto se je zatem skr\xc4\x8dilo in v 7. stoletju povsem izginilo. Ostal je samo Stari galatski stolp (gr\xc5\xa1ko: kastellion tou Galatou) v sodobnem Karak\xc3\xb6ju, ki je varoval verigo, napeto preko ustja Zlatega roga. Po padcu Konstantinopla v \xc4\x8detrti kri\xc5\xbearski vojni leta 1204 je Galata postala bene\xc5\xa1ka \xc4\x8detrt, kasneje pa genovska eksteritorialna kolonija, izvzeta iz bizantinske oblasti. Genove\xc5\xbeani so kljub nastprotovanju Bizantincev uspeli mesto obdati z jarkom in povezati svoje velike hi\xc5\xa1e, tako da so okoli kolonije tvorile prvo mestno obzidje. Leta 1349 so zgradili Galatski stolp, kasneje imenovan Kristusov stolp (latinsko:  Christea Turris), in del severnega obzidja. Obzidje so v letih 1387, 1397 in 1404 raz\xc5\xa1irili in vanj zajeli ve\xc4\x8dje ozemlje, kot jim je bilo prvotno dodeljeno. Ratezalo se je od sodobne istanbulske \xc4\x8detrti Azarkap\xc4\xb1 proti severu do \xc5\x9ei\xc5\x9fhane, od tod do Tophane in nato do Karak\xc3\xb6ya.  Po osmanski osvojitvi mesta so obzidje vzdr\xc5\xbeevali do 1870. let, potem pa podrli zaradi \xc5\xa1iritve mesta. Od nekdanje Galate se je ohranil samo Galatski stolp in ve\xc4\x8d drugih manj\xc5\xa1ih fragmentov.\n_START_SECTION_\nAnatolska in Rumelijska trdnjava\n_START_PARAGRAPH_\nAnatolska in Rumelijska trdnjava (tur\xc5\xa1ko: Anadoluhisar\xc4\xb1 in Rumelihisar\xc4\xb1) sta bili trdnjavi dvoj\xc4\x8dici, zgrajeni severno od Konstantinopla na azijski (anatolski) in evropski (rumelijski) strani najo\xc5\xbejega dela Bosporske o\xc5\xbeine. Trdnjavi so zgradili Osmani, da bi obvladovali strate\xc5\xa1ko pomembno vodno pot med pripravami za kon\xc4\x8dni napad na Konstantinopel. Trdnjavo Anadoluhisar\xc4\xb1, ki se je na za\xc4\x8detku imenovala tudi Ak\xc3\xa7ehisar in G\xc3\xbczelcehisar \xe2\x80\x93 Lepa trdnjava, je zgradil sultan Bajazid I. leta 1394. Na za\xc4\x8detku je imela samo 25 m visok peterokoten stra\xc5\xbeni stolp, obdan z obzidjem. Mnogo ve\xc4\x8dja in bolj dovr\xc5\xa1ena je bila Rumelihisar\xc4\xb1, ki jo je v samo nekaj ve\xc4\x8d kot \xc5\xa1tirih mesecih leta 1452 zgradil sultan Mehmed II.. Imela je tri velike in en manj\xc5\xa1i stolp, povezane z obzidjem, v obzidju pa \xc5\xa1e 13 majhnih stra\xc5\xbenih stolpov. Na krovnih plo\xc5\xa1\xc4\x8dadih glavnih stolpov so bili name\xc5\xa1\xc4\x8deni topovi, tako da je trdnjava popolnoma obvladovala ves promet po Bosporski o\xc5\xbeini. Po osvojitvi Konstantinopla je slu\xc5\xbeila kot carinska postaja in je\xc4\x8da, predvsem za odposlance dr\xc5\xbeav, ki so bile v vojni z Osmanskim cesarstvom. med potresom leta 1509 je bila po\xc5\xa1kodovana in zatem popravljena. Uporabljali so jo za vse do poznega 19. stoletja.'