b'\n_START_ARTICLE_\nSvetinja (Pape\xc5\xbe)\n_START_SECTION_\n1. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceta vstajnikov se umika na Koro\xc5\xa1ko, na poti padejo v sovra\xc5\xbeno zasedo. Juna\xc5\xa1ko sprejmejo boj, Toma\xc5\xbe razvija zastavo, ko ga zadene krogla. Ranjenega zaloti Zavojevalec, ga spozna, ga opsuje kot izdajalca in ga zabode. Toma\xc5\xbe se zavije v zastavo in umre.\n_START_SECTION_\n2. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nOkoli\xc4\x8dani pokopavajo \xc5\xbertve boja. Ana i\xc5\xa1\xc4\x8de svojega sina Toma\xc5\xbea in ga najde mrtvega. Pokrije ga s svojo ruto, krvavo zastavo pa si pridr\xc5\xbei v bole\xc4\x8d spomin.\n_START_SECTION_\n3. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nAna v tujini skrbi, da slovenstvo v njeni dru\xc5\xbeini ne zamre. Ko jo vnukinji prosita, naj jima pove kaj o slovenski zastavi, Ana objame \xc5\xbearo, v kateri vsa ta leta skrbno hrani zastavo, namo\xc4\x8deno v sinovo kri. Vnukinji razumeta, da je zastava svetinja, znamenje slovenskega juna\xc5\xa1tva in vere v prihodnost.\n_START_SECTION_\n4. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nOkrog te\xc5\xbeko bolne Ane je zbrana vsa dru\xc5\xbeina. Ana se spominja svojih dragih, rada bi se poslovila tudi od zastave, ki se je vsa ta leta ni dotaknila; prosi, naj jo razgrnejo. Ko otroci to store, so no zastavi namesto krvavih lis rde\xc4\x8de vrtnice: iz krvi in bole\xc4\x8din je zraslo cvetje, znamenje so\xc5\xbeitja in svobode.'