b'\n_START_ARTICLE_\nKriza tretjega stoletja\n_START_PARAGRAPH_\nKriza tretjega stoletja (tudi voja\xc5\xa1ka anarhija ali kriza cesarstva) je bilo obdobje od leta 235 do 284, v katerem se je Rimsko cesarstvo zaradi kombinacije napadov od zunaj, dr\xc5\xbeavljanske vojne, epidemije kuge in gospodarske krize skoraj sesulo. Za\xc4\x8dela se je z ubojem cesarja Aleksandra Severja. Sledilo je petdesetletno obdobje, v katerem se je za rimski prestol potegovalo 20-25 kandidatov, ve\xc4\x8dinoma prominentnih armadnih generalov, ki so zase zahtevali oblast nad celim cesarstvom. _NEWLINE_V letih 258-260 je cesarstvo razpadlo na tri med seboj sprte dr\xc5\xbeave: Galsko cesarstvo s provincami Galija, Britanija in Hispanija, Palmirsko cesarstvo z vzhodnimi provincami Sirijo, Palestino in Egiptom, in neodvisno Rimsko cesarstvo s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem v Italiji. Cesarstvo je ponovno zdru\xc5\xbeil cesar Avrelijan (270-275). Kriza se je kon\xc4\x8dala  z vzponom cesarja Dioklecijana in njegovimi reformami leta 284._NEWLINE_Kriza je povzro\xc4\x8dila tako temeljite spremembe v rimskih dr\xc5\xbeavnih institucijah, dru\xc5\xbebi, gospodarskem \xc5\xbeivljenju in nazadnje v religiji, da je ve\xc4\x8dina zgodovinarjev z njo definirala prehod zgodovinskega obdobja klasi\xc4\x8dne antike v pozno antiko.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nStanje v Rimskem cesarstvu se je zelo poslab\xc5\xa1alo leta 235, ko so cesarja Aleksandra Severja umorili njegovi vojaki. Med vojnimi pohodi proti Germanom, ki so s severa vdirali v Rimsko cesarstvo, je bilo pora\xc5\xbeenih ve\xc4\x8d rimskih legij, cesar pa se je osredoto\xc4\x8dil predvsem na sasanidsko Perzijsko cesarstvo, ki je grozilo z vzhoda. Aleksander, ki je osebno poveljeval svojim \xc4\x8detam, je posku\xc5\xa1al germanska plemena na hitro pomiriti po diplomatski poti, tako da je njihovim poglavarjem pla\xc4\x8dal davek. Zaradi tak\xc5\xa1nega ravnanja je izgubil ugled med svojimi vojaki,  ki so pri\xc4\x8dakovali, da bo proti njim strogo ukrepal._NEWLINE_Po cesarjevi smrti so se za oblast v cesarstvu za\xc4\x8deli med seboj bojevati generali in pri tem zanemarili svojo osnovno nalogo braniti cesarstvo pred vdori tujcev. Obmejne province ob Donavi in Renu so postale \xc5\xbertev pogostih vdorov Karpov, Gotov, Vandalov in Alemanov, medtem ko so v province na skrajnem vzhodu vdirali Sasanidi. Zna\xc4\x8dilno je leto 238, ko je vladalo kar \xc5\xa1est cesarjev: Maksimin Tra\xc4\x8dan, Gordijan I., Gordijan II., Pupijen, Balbin in Gordijan III.. Poleg tega je leta 251 izbruhnila Ciprijanova kuga (verjetno epidemija koz) z visoko stopnjo umrljivosti in resno ogrozila obrambne sposobnosti cesarstva. _NEWLINE_Leta 258 je Rimsko cesarstvo razpadlo na tri konkuren\xc4\x8dne dr\xc5\xbeave. Rimske province Galija, Britanija in Hispanjia so se odcepile in razglasile Galsko cesarstvo. Dve leti kasneje so neodvisnost razglasile tudi vzhodne province Sirija, Palestina in Egipt in ustanovile Palmirsko cesarstvo. Med obema novima cesarstvoma je ostal okrnjeni del Rimskega cesarstva s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem v Italiji._NEWLINE_Leta 269 je cesarstvo v bitki pri Ni\xc5\xa1u zaustavilo prodor velike vojske Gotov. Zmaga in prihod niza energi\xc4\x8dnih cesarjev-vojakov na rimski prestol sta pomenila prelomnico v krizi. Cesar Klavdij II. Got  je v naslednjih dveh letih izgnal Alemane in ponovno priklju\xc4\x8dil Hispanijo. Ko je Klavdij leta 270 umrl zaradi kuge, ga je nasledil poveljnik konjenice v Ni\xc5\xa1u Avrelijan, ki je nadaljeval restavriranje cesarstva._NEWLINE_Avrelijan (270-275), ki  je vladal v najte\xc5\xbejem obdobju krize, je porazil Vandale, Vizigote, Palmirce in Sasanide  in zatem osvojil \xc5\xa1e ostanek Galskega cesarstva. Konec leta 274 je bilo Rimsko cesarstvo ponovno zdru\xc5\xbeeno in obmejne voja\xc5\xa1ke enote so se vrnile na prej\xc5\xa1nje polo\xc5\xbeaje. Za ponovno dosego voja\xc5\xa1ke premo\xc4\x8di nad zunanjimi sovra\xc5\xbeniki je Rim potreboval ve\xc4\x8d kot stoletje. Nekaj deset cveto\xc4\x8dih mest, predvsem na zahodu, ki so bila poru\xc5\xa1ena, se z razseljenim prebivalstvom in zlomljenim gospodarskim sistemom ni dalo obnoviti. Velika mesta, med njimi tudi Rim, ki nekaj stoletij niso bila utrjena, so se za\xc4\x8dela obdajati z debelimi obzidji. _NEWLINE_Avrelijanu je uspelo ponovno vzpostaviti meje cesarstva in jih braniti pred zunanjm sovra\xc5\xbenikom, osnovni problemi cesarstva pa so ostali nere\xc5\xa1eni. Eden od njih je bila pravica do nasledstva prestola, ki ni bila nikoli natan\xc4\x8dno dolo\xc4\x8dena in je stalno povzro\xc4\x8dala dr\xc5\xbeavljenske vojne med vojsko, senatom in drugimi strankami, ki so na cesarski prestol potiskale svoje kandidate. Drug problem je bila velikost cesarstva, ki je onemogo\xc4\x8dala, da bi se lahko en sam vladar u\xc4\x8dinkovito soo\xc4\x8dal z ve\xc4\x8d nasprotniki hkrati. Omenjene probleme je radikalno re\xc5\xa1il Dioklecijan, s \xc4\x8demer je podalj\xc5\xa1al \xc5\xbeivljenje zahodnega dela cesarstva za ve\xc4\x8d kot stoletje, vzhodnega dela pa za ve\xc4\x8d kot tiso\xc4\x8dletje.\n_START_SECTION_\nZlom notranje trgovske mre\xc5\xbee\n_START_PARAGRAPH_\nZ za\xc4\x8detkom krize tretjega stoletja se je ob\xc5\xa1irna notranja trgovska mre\xc5\xbea zlomila. S \xc5\xa1irjenjem dr\xc5\xbeavljanskih nemirov potovanja trgovcev niso bila ve\xc4\x8d tako varna kot neko\xc4\x8d, trgovanje pa je \xc5\xa1e dodatno zavrla finan\xc4\x8dna kriza zaradi razvredotenja denarja. To je povzro\xc4\x8dilo globoke spremembe, ki so v mnogih pogledih naznanjale zelo decentralizirane gospodarske zna\xc4\x8dilnosti prihajajo\xc4\x8dega srednjega veka._NEWLINE_Lastniki kmetijskih zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d, ki niso ve\xc4\x8d mogli uspe\xc5\xa1no izva\xc5\xbeati svojih pridelkov na velike razdalje, so za\xc4\x8deli proizvajati hrano za svoje pre\xc5\xbeivetje in lokalno blagovno menjavo. Kon\xc4\x8dnih izdelkov niso ve\xc4\x8d uva\xc5\xbeali iz velikih mest, ampak so jih za\xc4\x8deli proizvajati na lokalni ravni, pogosto kar na svojih posestvih, kar je pomenilo za\xc4\x8detek  samozadostnega \xc2\xbbhi\xc5\xa1nega gospodarstva\xc2\xab. Samozadostno gospodarstvo je v naslednjih stoletjih postalo splo\xc5\xa1na praksa. Svojo dokon\xc4\x8dno obliko je dobilo v srednjem veku kot zemlji\xc5\xa1ko gospostvo. Preprosto svobodno prebivalstvo rimskih mest se je zaradi iskanja hrane in ve\xc4\x8dje varnosti za\xc4\x8delo seliti na pode\xc5\xbeelje._NEWLINE_Veliko me\xc5\xa1\xc4\x8danov, pa tudi malih kmetov, je bilo v obupu zaradi neznosnih gospodarskih razmer prisiljeno odpovedati se trdo pridobljenim osnovnim dr\xc5\xbeavljanskim pravicam v zameno za za\xc5\xa1\xc4\x8dito veleposestnikov. Postali so polsvoboden razred rimskih dr\xc5\xbeavljanov, poznanih kot koloni. Bili so vezani na zemljo, s kasneje sprejeto dr\xc5\xbeavno zakonodajo pa je njihov polo\xc5\xbeaj postal deden. Nastal je zgoden model tla\xc4\x8danstva, ki se je razvilo v srednjeve\xc5\xa1ki fevdalni dru\xc5\xbebi, in srednjeve\xc5\xa1kega kmetstva._NEWLINE_Svoj zna\xc4\x8daj so za\xc4\x8dela spreminjati tudi rimska mesta. Velika odprta mesta, zna\xc4\x8dilna za antiko, so se po\xc4\x8dasi umaknila manj\xc5\xa1im obzidanim mestom, zna\xc4\x8dilnim za srednji vek. Spremembe se niso dogajale samo v tretjem stoletju, ampak tudi kasneje, s \xc5\xa1tevilnimi prekinitvami in ob\xc4\x8dasnimi zastoji. Trgovsko omre\xc5\xbeje si kljub obse\xc5\xbenim reformam kasnej\xc5\xa1ih cesarjev ni ve\xc4\x8d opomoglo in se ni vrnilo v stanje iz \xc4\x8dasa Pax Romana v 1. stoletju n. \xc5\xa1t. (27 pr. n. \xc5\xa1t. \xe2\x80\x93 180 n. \xc5\xa1t.)._NEWLINE_Medtem ko so prihodki cesarstva padali, so njegovi stro\xc5\xa1ki strmo rasli. K temu je veliko prispevalo ve\xc4\x8dje \xc5\xa1tevilo vojakov, ve\xc4\x8dji dele\xc5\xbe konjenice in uni\xc4\x8dujo\xc4\x8de draga graditev mestnih obzidij. Dobrine in usluge, ki jih je dotlej pla\xc4\x8devala dr\xc5\xbeava, so se prevalile na prebivalstvo kot dodatno pove\xc4\x8danje davkov. Tako bogati kot revni me\xc5\xa1\xc4\x8dani so zato za\xc4\x8deli odhajati iz mest, z njimi pa tudi obrtniki nedonosnih poklicev, kar je Dioklecijana prisililo na uporabo prisile: delavci niso ve\xc4\x8d smeli zapustiti svojih slu\xc5\xbeb ali potovati po cesarstvu za bolj\xc5\xa1im zaslu\xc5\xbekom.\n_START_SECTION_\nPove\xc4\x8dani lokalizem\n_START_PARAGRAPH_\nUpadanje trgovanja med provincami je povzro\xc4\x8dilo njihovo vedno ve\xc4\x8djo izoliranost.  Veleposestniki, predvsem v Zahodnem cesarstvu, ki so postali samozadostni, so postali vedno manj obzirni do osrednje oblasti v Rimu in sovra\xc5\xbeni do pobiralcev davkov.  Merilo bogastva se je za\xc4\x8delo spreminjati. Vedno manj je bilo povezano z mestno civilno oblastjo in vedno bolj s posestjo velikih kmetijskih zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d na pode\xc5\xbeelju, ki so zagotavljala edini vir realne vrednosti \xe2\x80\x93 kmetijska zemlji\xc5\xa1\xc4\x8da sama in dobrine, ki so jih na njih pridelali. Preprosto prebivalstvo je izgubilo svoj gospodarski in politi\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj v korist zemlji\xc5\xa1kih posestnikov, trgovski srednji razred pa je obubo\xc5\xbeal in imel komaj za pre\xc5\xbeivetje. Kriza v tretjem stoletu je pomenila za\xc4\x8detek dolgega razvojnega procesa, ki je klasi\xc4\x8dno antiko pretvoril v srednji vek.'