b'\n_START_ARTICLE_\nLo\xc5\xa1\xc4\x8d\n_START_PARAGRAPH_\nL\xc3\xb3\xc5\xa1\xc4\x8d,  em\xc3\xa1jl   ali postekl\xc3\xadna  je v prah zmleto steklo, ki se s taljenjem ve\xc5\xbee za kovinsko podlago pri temperaturah 750\xe2\x80\x93850 \xc2\xbaC (prekrivni lo\xc5\xa1\xc4\x8d na jekleni plo\xc4\x8devini) ali 800\xe2\x80\x93900 \xc2\xbaC (temeljni lo\xc5\xa1\xc4\x8d na jekleni plo\xc4\x8devini). Prah se pri povi\xc5\xa1ani temperaturi stali, po hlajenju pa nastane \xc4\x8dvrsta steklena prevleka na kovinski povr\xc5\xa1ini. _NEWLINE_\xc4\x8ce se s steklom prevle\xc4\x8de steklena ali kerami\xc4\x8dna podlaga, govorimo o glazuri. Tehnologija lo\xc5\xa1\xc4\x8denja oziroma emajliranja je zelo stara in se je v zgodovini uporabljala pri izdelavi nakita ter v uporabni umetnosti. V 19. stoletju se je za\xc4\x8dela uporabljati tudi v industrijske namene in to predvsem pri proizvodnji posode._NEWLINE_Beseda emajl prihaja iz stare visokonem\xc5\xa1ke besede smelzan (za\xc5\xbegati), preko starofrancoske besede Esmail.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nStari Egip\xc4\x8dani so lo\xc5\xa1\xc4\x8d nana\xc5\xa1ali na predmete iz kamna in keramike, tudi na nakit, vendar precej redkeje kot druge stare kulture srednjega vzhoda. Emajliranje so poznali tudi stari Grki (6. st.), Kelti, Rusi in Kitajci (8. st.)._NEWLINE_\xc5\xbde v \xc4\x8dasu Rimljanov so za\xc4\x8deli emajl nana\xc5\xa1ati tudi na steklo, o \xc4\x8demer pri\xc4\x8dajo najdbe iz pozne republike in zgodnjega cesarskega obdobja, predvsem v Levantu, Egiptu, dana\xc5\xa1nji Angliji ter ob \xc4\x8crnem morju. Lo\xc5\xa1\xc4\x8d v prahu so proizvajali na 2 na\xc4\x8dina: z mletjem obarvanega stekla ali me\xc5\xa1anjem brezbarvnega stekla v prahu z raznimi barvili, kot so kovinski oksidi. Vzorci so naredili prostoro\xc4\x8dno ali pa z barvo napolnili v steklo vrezane obrise. Sama tehnika verjetno izhaja iz obdelave kovin. Poslikane posode so nato segrevali na temperaturo, potrebno za taljenje nanesenega steklenega prahu, pri \xc4\x8demer je moralo biti tali\xc5\xa1\xc4\x8de stekla posode vi\xc5\xa1je od tali\xc5\xa1\xc4\x8da stekla, uporabljenega za izdelavo lo\xc5\xa1\xc4\x8da. Ta tehnika lo\xc5\xa1\xc4\x8denja je do\xc5\xbeivela svoj vrhunec v Klavdijevi dobi, uporabljala pa se je okoli 300 let.Arheolo\xc5\xa1ki dokaz za navedeno se nana\xc5\xa1a na \xc5\xa1tirideset posod ali njihovih fragmentov._NEWLINE_Najva\xc5\xbenej\xc5\xa1e obdobje v zgodovini emajla je bil srednji vek, ko se je tehnika uporabljala v poznorimski in bizantski umetnosti; zlasti je \xc5\xa1lo za tehniko cloisone, ki se je na za\xc4\x8detku uporabljala kot imitacija vlo\xc5\xbekov iz dragih kamnov. To tehniko so nato prevzeli in \xc5\xa1irili t. i. barbarski narodi. V Bizancu so to tehniko uporabljena tudi za slikovne prikaze, kar so prav tako prevzeli in kopirali v Zahodni Evropi._NEWLINE_Tehnika champleve, ki je za razliko od prej navedene precej enostavnej\xc5\xa1a, je bila \xc5\xa1iroko razprostranjena v dobi romanike. V umetnosti gotike so bila najfinej\xc5\xa1a dela izvedena v tehnikah En Ronde Bosse in Basse Taille, vzporedno pa se je nadaljevala tudi masovna  proizvodnja poceni del v tehniki champleve._NEWLINE_Preko Bizanca ali morda iz islamskega sveta je tehnika emajliranja pri\xc5\xa1la na Kitajsko okoli 13. ali 14. stoletja (dinastija Ming, cesar Xuande (1425\xe2\x80\x931435). Prva znana pisna omemba je iz leta 1388, kjer jo imenujejo muslimanska tehnika. Emajliranje je bilo na Kitajskem od tedaj na \xc5\xa1iroko uporabljano in njegova popularnost se je ohranila vse do danes. S Kitajske se je tehnika raz\xc5\xa1irila tudi na Japonsko, kjer od sredine 19. stoletja proizvajajo visoko kakovostne emajlirane izdelke._NEWLINE_V novej\xc5\xa1i zgodovini so ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8de barve lo\xc5\xa1\xc4\x8da povzro\xc4\x8dile, da je postalo emajliranje priljubljena tehnika oblikovalcev nakita in predmetov, kot so znamenita okra\xc5\xa1ena jajca Petra Carla Fabergea, emajlirane \xc5\xa1katlice iz Battersea v Angliji, tehniko pa so uporabili tudi umetniki, kot je George Stubbs in drugi  slikarji miniaturnih portretov. Emajliranje je bilo priljubljena tehnika draguljarjev iz obdobja secesije (Rene Lalique in Georges Fouquet._NEWLINE_Uporaba emajla na \xc5\xbeelezni ali jekleni plo\xc4\x8devini se je za\xc4\x8dela v Avstriji in Nem\xc4\x8diji okoli leta 1850. Industrializacija procesa je vplivala tako na porast kakovosti uporabljenih surovin kot tudi na zni\xc5\xbeanje cene emajliranih izdelkov.\n_START_SECTION_\nLastnosti\n_START_PARAGRAPH_\nEmajl je po pe\xc4\x8denju lahko prozoren ali neprozoren in lahko se nana\xc5\xa1a na ve\xc4\x8dino kovin. Dana\xc5\xa1nja industrijska proizvodnja kot podlago najpogosteje uporablja jeklo, lahko pa se a nana\xc5\xa1a tudi na zlato, srebro, baker, aluminij, nerjave\xc4\x8de jeklo in lito \xc5\xbeelezo._NEWLINE_Emajl ima \xc5\xa1tevilne izredne lastnosti: je gladek, trd, kemijsko odporen, vzdr\xc5\xbeljiv, odporen proti razenju (trdota po Mohsu je 5\xe2\x80\x936), ne zbledi, enostavno se o\xc4\x8disti in ni vnetljiv. Emajl je po sestavi steklo, zato ne izgubi barve pod vplivom ultravijoli\xc4\x8dne svetlobe. Te\xc5\xbeava je lahko pokanje pri poskusu zvijanja, ta lastnost pa je pri sodobnem emajlu minimizirana zaradi dobro kontrolirane debeline nanesenega sloja in toplotnega \xc5\xa1irjenja, dobro prilagojenega kovini, ki slu\xc5\xbei kot podlaga. Njegovo obstojnost so izkoristili v \xc5\xa1tevilnih primerih, npr. na reklamnih panojih iz zgodnjega 20. stoletja, notranjih stenah pe\xc4\x8di, posodi za kuhanje, zunanjih stenah kuhinjskih aparatov, litih emajliranih kadeh, silosih v kmetijstvu in delih reaktorjev v kemijski in farmacevtski industriji. Uporabljajo ga tudi v komercialnih zgradbah, kot do polnilnice, avtobusna postajali\xc5\xa1\xc4\x8da, tudi stanovanjski objekti z zidovi, stropovi in nosilnimi elementi iz emajliranega jekla._NEWLINE_Med bolj raz\xc5\xa1irjenimi je uporaba emajla pri proizvodnji kakovostnih \xc5\xa1olskih tabel, kjer odpornost proti kemijskim in fizikalnim vplivom prepre\xc4\x8di nastanek neizbrisljivih ostankov, kar je lahko te\xc5\xbeava pri cenenih polimernih tablah. Ker ostane standardno jeklo magnetno tudi po nanosu lo\xc5\xa1\xc4\x8da, se lahko uporablja tudi za magnetne table._NEWLINE_V zadnjem desetletju so razvili hibridne prevleke iz emajla, prevleke, na katere se ne prijema hrana, sol-gel funkcionalne kon\xc4\x8dne prevleke za emajl in emajle s kovinskim videom, kot tudi nove tehnologije, ki omogo\xc4\x8dajo enostavno \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje._NEWLINE_Klju\xc4\x8dna sestavina emajla je vrsta stekla, imenovana frit \xe2\x80\x93 gre za borosilikatno stekla s termi\xc4\x8dno ekspanzijo in temperaturo taljenja, primerno za prevleko jekla. Surovine se skupaj stalijo pri 1140\xe2\x80\x931450 \xc2\xbaC, nakar se teko\xc4\x8de steklo izlije v posodo z vodo. Dobljena masa je zelo krhka in se lahko melje v fin prah._NEWLINE_Barva se pri emajlu dobi z dodatkom razli\xc4\x8dnih mineralov, najpogosteje kovinskih oksidov kobalta, bakra, kositra, mangana, srebra, antimona, kroma, prazeodima, neodima in \xc5\xbeeleza. Predzadnji lahko ustvari odtenke od \xc4\x8diste vijoli\xc4\x8dne, preko vinsko rde\xc4\x8de do tople sive. Po stopnji obarvanosti steklene mase lahko emajle lahko delimo na prozorne, neprozorne in opalescentne (oziroma mle\xc4\x8dnate). Pri emajlu z me\xc5\xa1anjem dveh barv ne dobimo nove barve na enak na\xc4\x8din kot pri oljnih barvah, temve\xc4\x8d nastanejo me\xc5\xa1anice fino obarvanih drobnih zrn razli\xc4\x8dnih barv, vendar se lahko dose\xc5\xbee na videz enotna barva z mletjem barv v zelo fin prah._NEWLINE_Obstajajo tri osnovne vrste fritov. Prva, temeljna prevleka vsebuje stopljene kovinske okside, kot so kobaltov, nikljev, bakrov, manganov in \xc5\xbeelezov oksid. Ti oksidi olaj\xc5\xa1ajo spajanje taline ob jekleno podlago. Druga vrsta vklju\xc4\x8duje bistre in pol motne taline, ki vsebujejo majhno koli\xc4\x8dino oksidov za pridobivanje obarvanega stekla. Tretja vrsta vsebuje titanovo belo barvilo, ki po pe\xc4\x8denju zaradi vsebnosti titanovega dioksida daje jasno belo steklo.'