b'\n_START_ARTICLE_\nAlemani\n_START_PARAGRAPH_\nAlemani so bili germanska zveza plemen, ki so \xc5\xbeiveli okoli zgornje Majne, reke, ki je ena najve\xc4\x8djih pritokov Rena na ozemlju, ki je danes del Nem\xc4\x8dije. Prvi jih je omenil zgodovinar Kasij Dion v zvezi z vojsko Karakale, ki je vladal Rimskemu cesarstvu od 211\xe2\x80\x93217 in jih je premagal.  Narava te zveze in njihove prej\xc5\xa1nje plemenske povezave so nedolo\xc4\x8dene. Po naravi so bili napadalni, kadar so le mogli, so napadli rimsko provinco Gornjo Germanijo. Za zgled so jim bili Franki, ki so bili prva germanska plemenska zveza in so ustavili Rimljane pri napredovanju na sever v dolino reke Ren ter osvojili rimsko provinco Spodnjo Germanijo._NEWLINE_Od 1. stoletja je bil Ren meja med rimsko Galijo in plemensko Germanijo. Tu so se naselili germanski narodi, Kelti in pome\xc5\xa1ana germansko-keltska plemena. Rimljani so ozemlje razdelili v dve okro\xc5\xbeji: Gornjo in Spodnjo Germanijo (Germania Superior in Germania Inferior) vzdol\xc5\xbe gornjega in spodnjega Rena. Gornja Germanija je vklju\xc4\x8devala regijo med gornjim Renom in gornjo Donavo, regijo Schwarzwald, ki je bila takrat mnogo ve\xc4\x8dja. Rimljani so jo imenovali Agri decumates ("Polja decumates"), ime je neznanega izvora. Nekateri so ta izraz prevedli kot "deset kantonov",  a katerih, ni znano. Zunanja rimska utrjena meja okoli Spodnje Germanije se je imenovala gornjegermanski limes ._NEWLINE_\xc5\xa0tevilni alemanski bojevniki so pogosto pre\xc4\x8dkali limes in napadali Gornjo Germanijo ter se pomikali na njena obmo\xc4\x8dja. Kot konfederacija so od 5. stoletja naselili Alzacijo in se raz\xc5\xa1irili na obmo\xc4\x8dje \xc5\xa0vice, dele dana\xc5\xa1nje Bavarske in Avstrije ter v 8. stoletju pri\xc5\xa1li do alpskih dolin._NEWLINE_V delu Historia Augusta pi\xc5\xa1e, da se je ta konfederacija v 3. stoletju imenovala Germani. Prokul, rimski uzurpator, je leta 280 s pomo\xc4\x8djo svoje gverile premagal Alemane. Alemani so postali narod Alemanije, ki je bila v\xc4\x8dasih neodvisna, a so ji pogosteje vladali Franki. V franco\xc5\xa1\xc4\x8dini se Nem\xc4\x8diji re\xc4\x8de Allemagne, v \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dini Alemania, kar je povezano s tedanjim majhnim germanskim narodom._NEWLINE_Obmo\xc4\x8dje Alemanov se je ves \xc4\x8das menjavalo in je bilo sestavljeno iz \xc5\xa1tevilnih okro\xc5\xbeij, kar je bila posledica njihovega me\xc5\xa1anega izvora. V zgodnjem srednjem veku je bilo njihovo ozemlje porazdeljeno med \xc5\xa1kofijami v Strasbourgu, ki datira v leto 614, Augsburgu od leta 736, Mainzu, nad\xc5\xa1kofija od 745, ter Baslu od leta 805. Pod Karlom Velikim je nastala Vojvodina Alemanija v \xc5\xa0vabski. Dana\xc5\xa1nji nasledniki Alemanije so v \xc5\xa1tirih dana\xc5\xa1njih dr\xc5\xbeavah oziroma de\xc5\xbeelah: Francija (Alzacija), Nem\xc4\x8dija (\xc5\xa0vabska in del Bavarske), \xc5\xa0vica in Avstrija, v teh regijah govorijo posebno nem\xc5\xa1ko nare\xc4\x8dje.\n_START_SECTION_\nJezik\n_START_PARAGRAPH_\nNem\xc5\xa1\xc4\x8dina, ki se danes govori na obmo\xc4\x8dju nekdanjih Alemanov, se imenuje aleman\xc5\xa1\xc4\x8dina in je v podskupini visokonem\xc5\xa1kih jezikov. Alemanska runska pisava na pforzenski sponki je najzgodnej\xc5\xa1i dokaz starega visokonem\xc5\xa1kega jezika. Visokonem\xc5\xa1ki premik soglasnikov verjetno izhaja iz 5. stoletja iz Alemanije ali od Langobardov. Nare\xc4\x8dje, ki so ga pred tem govorila alemanska plemena, se je nekoliko razlikovalo od jezika drugih zahodnogermanskih narodov.\n_START_SECTION_\nIme\n_START_PARAGRAPH_\nGaj Azinij Kvadrat (sredi 6. stoletja je navajal bizantinskega zgodovinarja Agatija) je napisal, da njihovo ime pomeni "vsi ljudje". Ka\xc5\xbee, da so jih sestavljala razli\xc4\x8dna germanska plemena. Beseda je bila izpeljana iz Alemani. Uporabila sta jo Edward Gibbon v svojem delu Vzpon in padec Rimskega cesarstva in anonimni zbiratelj zapisov Nicolasa Fr\xc3\xa9reta, izdanih leta 1753, ki je zapisal, da je to bilo ime tistih zunaj, ki so sebe imenovali Svebi.Ta etimologija je bila uveljavljena.  Walafrid Strabo, menih v samostanu svetega Galna, je v 9. stoletju zapisal, da so tujci ljudi v \xc5\xa0vici in okoli\xc5\xa1kih regijah imenovali Alemani, sami sebe pa so imenovali Svebi. \xc4\x8ce je bilo tako v 9. stoletju, ne pomeni, da je bili tako tudi 4. stoletju. Skratka, ne vemo, kdo je to ime uporabljal in kdaj.\n_START_SECTION_\nPrva omemba\n_START_PARAGRAPH_\nAlemane je prvi\xc4\x8d omenil Kasij Dion, ko je opisoval pohod cesarja Karakale leta 213. V tem \xc4\x8dasu so verjetno \xc5\xbeiveli ob reki Majni ju\xc5\xbeno od Hatijev._NEWLINE_Kasij Dion (78.13.4) opisuje Alemane kot \xc5\xbertve izdajalskega cesarja. Prosili so ga za pomo\xc4\x8d, pravi Dion, a je namesto tega njihovo ozemlje koloniziral, spremenil imena krajev in pobil njihove bojevnike kot izgovor za prihajajo\xc4\x8do pomo\xc4\x8d. Ko je zbolel, je trdil, da so ga Alemani za\xc4\x8darali._NEWLINE_Za kazen je Karakala s Trajanovo drugo legijo napadel Alemane, jih premagal in nekaj \xc4\x8dasa so mirovali. Legija je bila za nagrado imenovana Germanica. V delu Historia Augusta v \xc5\xbdivljenju Antonina Karakale pi\xc5\xa1e (10.5), da je Karakala takrat prevzel ime Alemannicus. Helvij Pertinaks se je \xc5\xa1alil, da bi se moral imenovati Geticus Maximus, ker je leto prej ubil svojega polbrata Geto. Geta ni bil v dobrih odnosih s Karakalom, zato ga je povabil na dru\xc5\xbeinsko sre\xc4\x8danje, a ga je v zasedi napadla Karakalova vojska. Umrl je na rokah matere Julije. Karakala je zapustil Rim in se ni nikoli vrnil. Od\xc5\xa1el je na mejo, kjer je bil v svoji kratki vladavini poznan po nepredvidljivih in neutemeljenih napadih, ki jih je za\xc4\x8denjal kot presene\xc4\x8denje po mirnih pogajanjih. Alemani so bili sprva nevtralni, a so zaradi Karakale postali neizprosni sovra\xc5\xbeniki Rima. Ta obojestranska nasprotujo\xc4\x8da zveza je najbr\xc5\xbe razlog, da so rimski pisci dosledno Alemane imenovali barbari, tj. "divjaki". Arheolo\xc5\xa1ke najdbe ka\xc5\xbeejo, da so bili visoko romanizirani, da so \xc5\xbeiveli v hi\xc5\xa1ah rimskega sloga in uporabljali rimske izdelke, alemanske \xc5\xbeenske pa so spremljale rimsko modo in nosile tunike._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina je \xc5\xbeivela znotraj ali blizu meje Gornje Germanije. \xc4\x8ceprav je Dion prvi pisec, ki jih je omenil, je Amijan Marcelin \xc5\xbee prej uporabil to ime, ko je predstavil Germane ob gornjegermanskem limesu, ko je vladal Trajan v provinci, ki je nastala okoli leta 98/99. V tem \xc4\x8dasu so na meji prvi\xc4\x8d postavili utrdbe. Lesene konstrukcije prvih utrdb so bile najdene v Spodnji Germaniji in so z dendrokronologijo postavljene v leto 99/100. Kmalu zatem je Trajan pred svojo smrtjo za svojega naslednika izbral Nervo. Do leta 100 se je Trajan vrnil v Rim kot cesar, namesto da bi postal konzul._NEWLINE_Amijan navaja (xvii.1.11), da je precej pozneje cesar Julijan Odpadnik za\xc4\x8del kazenski pohod proti Alemanom, ki so do tedaj \xc5\xbee pri\xc5\xa1li v Alzacijo in pre\xc4\x8dkali Majno (lat. Menus).\n_START_SECTION_\nOzadje\n_START_PARAGRAPH_\nPo Amijanu Marcelinu je bil naslednji geograf ju\xc5\xbene Nem\xc4\x8dije Klavdij Ptolemaj. Okoli leta 150 je napisal delo Geografija v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini, to je okoli pol stoletja po Dionu in stoletje prej, ko naj bi Alemani pre\xc4\x8dkali rimski limes. Ptolemaj Alemanov ne omenja. V njegovem delu so navedeni z drugimi imeni. _NEWLINE_Ne glede na to so po njem mogo\xc4\x8de neke ugotovitve. Gornja Germanija je enostavno prepoznana. \xc4\x8ce spremljamo reko Ren, pridemo do mesta Mattiacum, ki je moralo biti na meji rimske Germanije (v bli\xc5\xbeini Wiesbadna). Navzgor in med Renom in Abnobo (v Schwarzwaldu) so Ingrioni, Intuergi, Vangioni, Karitni in Vispi, nekateri od zgodnjega za\xc4\x8detka cesarstva ali prej. Na drugi strani, severno od Schwarzwalda, so bili Kati tam, kjer je danes Hessen ob spodnji Majni._NEWLINE_Zgodovinska \xc5\xa0vabska je bila nadome\xc5\xa1\xc4\x8dena z dana\xc5\xa1njim Baden-W\xc3\xbcrttembergom. Bila je najpomembnej\xc5\xa1e ozemlje srednjeve\xc5\xa1ke Alemanije, saj je vklju\xc4\x8devala Gornjo Germanijo in ozemlje vzhodno do Bavarske, ne pa zgornje Majne, kjer se je vojskoval Karakala. Ozemlje Gornje Germanije prvotno ni bilo del alemanskih posesti. Ljudstev na obmo\xc4\x8dju od zgornje Majne na severu, Donave na jugu in vzhodno do \xc4\x8ce\xc5\xa1ke, kjer so bili Kvadi in Markomani, Ptolemaj ne omenja. Tam so bili Tubanti ju\xc5\xbeno od Katov in na drugem koncu Schwarzwalda Varisti, kar je znano. Mogo\xc4\x8d razlog za tako razdelitev je, da ljudje niso \xc5\xbeiveli v gozdu, \xc4\x8de ni bilo nevarnosti. Obmo\xc4\x8dje med gozdom in Donavo je imelo le okoli deset naselij ali kantonov._NEWLINE_Ptolemajev pogled na Germane ka\xc5\xbee, da je plemenska ureditev v \xc4\x8crnem gozdu (Schwarzwaldu) izgubljala svojo mo\xc4\x8d in bila zamenjana s kantoni. Plemena so ostala v rimski provinci, ker so jim Rimljani zagotavljali zanesljivost.\n_START_SECTION_\nAlemani in Hermunduri\n_START_PARAGRAPH_\nNaslednji podroben vir je Tacitova knjiga o Germanih, v\xc4\x8dasih njena razlaga povzro\xc4\x8da te\xc5\xbeave. V 42. poglavju se pojavijo Hermunduri, pleme, ki je bilo gotovo naseljeno na obmo\xc4\x8dju, ki je pozneje postalo Turingija. Tacit navaja, da so trgovali z Retijo, ki pri Ptolomeju le\xc5\xbei \xc4\x8dez Donavo na drugi strani Gornje Germanije. Logi\xc4\x8dno je, da so se Hermunduri raz\xc5\xa1irili \xc4\x8dez poznej\xc5\xa1o \xc5\xa0vabsko in da Alemani izvirajo iz Hermundurov. Ptolomej jih ne omenja. Po Ptolemajevem obdobju se Hermunduri v vojnah proti cesarstvu od leta 166 do 180 pridru\xc5\xbeijo Markomanom. Pozorno branje Tacita omogo\xc4\x8da re\xc5\xa1itev. Pravi, da je izvir Labe med obmo\xc4\x8djem Hermudurov nekje na vzhodu gornje Majne. Ume\xc5\xa1\xc4\x8da jih poleg Naristov (Varistov), katerih obmo\xc4\x8dje je ob koncu anti\xc4\x8dnega \xc4\x8crnega gozda dobro poznano, in Markomanov ter Kvadov. Hermunduri so bili premagani v markomanskih vojnah in so sklenili mir z Rimom. Alemani torej niso bili Hermunduri, a so nekatere njihove zna\xc4\x8dilnosti ostale pri me\xc5\xa1anju ljudi v tistem obdobju, ko so postali Alemani.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0iritev germanskih plemen pod Ariovistom\n_START_PARAGRAPH_\nIzraz Svebi ima v virih dvojen pomen. Na eni strani Tacit v 38. in 39. poglavju pi\xc5\xa1e, da zavzemajo ve\xc4\x8d kot polovico Germanije, imeli so posebne frizure in bili duhovno zdru\xc5\xbeeni okoli Semnona. Svebi zgornje Donave pa so opisani kot pleme. Julij Cezar v Komentarjih o galski vojni pravi (1.51), da je Ariovist zbral vojsko iz \xc5\xa1ir\xc5\xa1e regije Germanije, \xc5\xa1e posebej Harude, Markomane, Triboce, Vangione, Nemete in Seduse. Svebe so povabili, da se jim pridru\xc5\xbeijo. \xc5\xbdiveli so v 100 kantonih (4.1), v katerih so v vsako leto izbrali 1000 mladeni\xc4\x8dev za vojsko, ki se je lahko primerjala z rimsko profesionalno vojsko._NEWLINE_Ariovist je sodeloval pri vdoru v Galijo, ki so jo Germani hoteli naseliti. Ker so \xc5\xbeeleli zavzeti strate\xc5\xa1ko pomembno mesto Vesontio, so svoje sile zbrali ob Renu blizu Bodenskega jezera. Ko so pri\xc5\xa1li Svebi, je pre\xc4\x8dkal reko. Galci so poklicali Rim na pomo\xc4\x8d. Cezar je najprej zavzel mesto in porazil Germane ter pobil ve\xc4\x8dino germanskih vojakov, ko so posku\xc5\xa1ali pobegniti \xc4\x8dez reko._NEWLINE_Kot je Cezar predvidel, so se Treveri posku\xc5\xa1ali pridru\xc5\xbeiti Germanom. Pre\xc4\x8dkal je Ren in jih prehitel, kar je bila uspe\xc5\xa1na strategija. Zaradi hudega poraza v bitki pri Vesontiu so se Germani zatekli v \xc4\x8crni gozd in se pome\xc5\xa1ali z lokalnim prebivalstvom. Ker so zapustili svoje plemenske domove, so verjetno zavzeli nekdanje keltske kantone vzdol\xc5\xbe Donave._NEWLINE_Bli\xc5\xbenji zavezniki Alemanov so bili vzhodnogermanski Svebi (od tod \xc5\xa0vabska). Hermunduri so najbr\xc5\xbe pripadali Svebom, tako da so se okrepljena nova plemena premaknila na zahod. V zgodnjem obdobju sta bili imeni Alemani in Svebi sinonima, \xc4\x8deprav je del Svebov pozneje prebegnil v Hispanijo, kjer so ustanovili neodvisno kraljestvo, ki je \xc5\xbeivelo do 6. stoletja.\n_START_SECTION_\nSpopadi z Rimskim cesarstvom\n_START_PARAGRAPH_\nAlemani so se stalno spopadali z Rimskim cesarstvom. Leta 268 so od\xc5\xa1li na velik pohod v Galijo in severno Italijo. Rimljani so bili prisiljeni zbrati veliko vojakov z germanske meje kot odgovor na vdor Gotov z vzhoda. Njihovi napadi na tri obmo\xc4\x8dja Galije so bili zelo hudi: Grgur iz Toursa (umrl 594) se spominja njihove uni\xc4\x8dujo\xc4\x8de mo\xc4\x8di v obdobju Valerijana in Galijena (253\xe2\x80\x93260), ko so se Alemani zdru\xc5\xbeili pod kraljem Krokusom, ki je po nasvetu svoje pokvarjene matere po legendi opusto\xc5\xa1il celo Galijo in uni\xc4\x8dil vse templje, ki so bili zgrajeni v antiki. Nato je pri\xc5\xa1el v Clermont, ki ga je za\xc5\xbegal, poru\xc5\xa1il in uni\xc4\x8dil oltar, imenovan Vasso Galatae v gal\xc5\xa1\xc4\x8dini, ter mu\xc4\x8dil mnoge kristjane (Historia Francorum, knjiga I, 32\xe2\x80\x9334)._NEWLINE_Na za\xc4\x8detku poletja leta 268 je rimski cesar Galijen ohranil prednost v Italiji, nato pa se je ukvarjal z Goti. Ko se je gotski pohod septembra kon\xc4\x8dal z rimsko zmago v bitki pri Ni\xc5\xa1u (Naisusu), se je Galijenov dedi\xc4\x8d Klavdij II. Gotski obrnil proti severu, da bi se spoprijel z Alemani, ki so pusto\xc5\xa1ili po vsej Italiji severno od reke Pad. Ko so propadli poskusi mirnega umika, je Klavdij v oktobru prisilil Alemane v bitko pri jezeru Benacus (Gardsko jezero). Alemani so se bili prisiljeni vrniti v Germanijo in \xc5\xa1e mnogo let niso ve\xc4\x8d zastra\xc5\xa1evali rimskega ozemlja._NEWLINE_Njihova najslavnej\xc5\xa1a bitka proti Rimu je bila v Argentoratumu (Strasbourg) leta 357, kjer jih je premagal Julijan Odpadnik (pozneje rimski cesar), njihov kralj Kondomar pa je postal rimski zapornik._NEWLINE_2. januarja 366 so Alemani v velikem \xc5\xa1tevilu spet pre\xc4\x8dkali tedaj zaledeneli Ren, da bi napadli galske province, a jih je tokrat premagal Valentinijan I. V velikem napadu leta 406 so Alemani pre\xc4\x8dkali Ren zadnji\xc4\x8d, tokrat osvojili in naselili obmo\xc4\x8dje dana\xc5\xa1nje Alzacije in velik del \xc5\xa0vice. O tem poro\xc4\x8da Fredegarjeva kronika. Pri Albi Augusti je bilo uni\xc4\x8denje tako popolno, da se je kr\xc5\xa1\xc4\x8danski \xc5\xa1kof umaknil v Viviers. Po Grgurjevem poro\xc4\x8dilu o Mendi v Loz\xc3\xa8ri, ki je bila globoko v srcu Galije, se je \xc5\xa1kof Privatus moral \xc5\xbertvovati za idole v isti votlini, v kateri je bil pozneje ob\xc4\x8dudovan. Menijo, da ta podrobnost v knji\xc5\xbeevnem delu le prikriva grozo barbarskega nasilja.\n_START_SECTION_\nAlemani in Franki\n_START_PARAGRAPH_\nKraljestvo (ali vojvodstvo) Alemanijo med Strasbourgom in Augsburgom je leta 496 premagal Klodvik I. v bitki pri Tolbiacu. Vojna Klodvika proti Alemanom pomeni za\xc4\x8detek Klodvikovega pokristjanjevanja, kar opisuje Gregor Tourski (knjiga II, 31). Za tem so Alemani postali del frankovske dr\xc5\xbeave._NEWLINE_Leta 746 je Karel Veliki zatrl upor tako, da je pobil vse alemansko plemstvo na krvavem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du v Cannstattu. V naslednjem stoletju so Alemaniji vladali vojvode. Z verdunsko pogodbo iz leta 843 je Alemanija postala provinca vzhodnega kraljestva Ludvika II., predhodnice Svetega rimskega cesarstva. Vojvodstvo se je obdr\xc5\xbealo do leta 1268.\n_START_SECTION_\nAlemanija pod Merovingi in Karolingi\n_START_PARAGRAPH_\nAlemanija je imela v frankovskem cesarstvu okrepljen samostojni status kot vojvodina na obmo\xc4\x8dju, ki se je verjetno ujemalo s poznej\xc5\xa1o vojvodino \xc5\xa0vabsko. Alzacija, ki je bila ve\xc4\x8dinoma samostojna vojvodina, ni bila del Alemanije. Poudarek frankovske vojvodine Alemanije je bil na obmo\xc4\x8dju ju\xc5\xbeno od Rena in v okolici Bodenskega jezera. Vojvode so bili \xc5\xa1e vedno iz alemanskih dru\xc5\xbein in niso vedno tekmovali s frankovskimi plemi\xc4\x8di. Alemanski vojvoda je na primer skupaj s frankovskim majordomom ustanovil samostan Reichenau. Sorazmerno samostojni vojvode frankovskega cesarstva so pogosto posku\xc5\xa1ali postati frankovski kralji. Na krvavem sodi\xc5\xa1\xc4\x8du v Cannstattu je bil leta 746 upor dokon\xc4\x8dno zatrt: vojvodina Alemanija je bila neposredno pod nadzorom Frankov. Tako je naslov alemanski vojvoda za dolgo \xc4\x8dasa izginil. Cesar Ludvik Pobo\xc5\xbeni je s svojim sinom Karlom II. med letoma 829 in 838 ustvaril kraljestvo Alemanija._NEWLINE_V 7. stoletju ljudje vi\xc5\xa1jega sloja niso ve\xc4\x8d pokopavali mrtvih v \xc5\xa1tevilna grobi\xc5\xa1\xc4\x8da, ampak na obmo\xc4\x8dju dvorca. Za to obdobje so zna\xc4\x8dilni kamniti \xc5\xa1katlasti grobovi. S pokristjanjevanjem v za\xc4\x8detku 8. stoletja so bila \xc5\xa1tevilna pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da popolnoma opu\xc5\xa1\xc4\x8dena, nastala pa so nova okoli cerkev. Posledica je pomanjkanje prvotnih virov o Alemanih._NEWLINE_V 10. stoletju je bilo ustanovljeno vzhodnofrankovsko/nem\xc5\xa1ko vojvodstvo Alemanija. Tudi ta vojvodina je bila omejena. Po investiturnem boju je bila vojvodina leta 1079 razdeljena. Thurgau, Schwarzwald, Breisgau in Ortenau so ostali pod prevlado Z\xc3\xa4hringerjev. Ime vojvodina Alemanija je zdaj izginilo, uveljavilo se je ime \xc5\xa0vabska vojvodina.  Staro ime uporabljajo le zgodovinarji._NEWLINE_Sporna obmo\xc4\x8dja so bila \xc5\xa1e vedno Alzacija, Aargau, sosednji vojvodini Lorena in Burgundija.\n_START_SECTION_\nOd okoli leta 520 do 620\n_START_PARAGRAPH_\nOhranjena je vrsta zapisov alemanskega stare\xc5\xa1ine Futarka od okoli 520-ih do 620-ih, okoli 80 primerov, skoraj polovica je fibul, zaponke (pforzenska zaponka, zaponka iz Bulacha) in drugi dragulji in deli oro\xc5\xbeja. Uporaba run se je manj\xc5\xa1ala z napredovanjem kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Ustanovitev \xc5\xa1kofije v Konstanci ni to\xc4\x8dno datirana, verjetno jo je Kolumban zavzel pred letom 612. Vsekakor je obstajala leta 635, ko je Gunzo postavil Ivana iz Graba za \xc5\xa1kofa. Konstanza je bila misijonarska \xc5\xa1kofija v novo pokristjanjeni dr\xc5\xbeavi in se ni ozirala na poznej\xc5\xa1o rimsko zgodovino cerkve (druga\xc4\x8de od retijske \xc5\xa1kofije v Churu, ustanovljene leta 451), Basel pa je bil sede\xc5\xbe \xc5\xa1kofije od leta 740, na katerem so se vrstili \xc5\xa1kofje iz kolonije Avgusta Raurica. Ustanovitev cerkve kot institucije je vidna v pravni zgodovini. V zgodnjem 7. stoletju Pactus Alamannorum komaj omenja posebne privilegije cerkve, medtem ko ima Lantfridov Lex Alamannorum iz leta 720 celo poglavje namenjeno cerkvenim zadevam.\n_START_SECTION_\nSodobni Alemani\n_START_PARAGRAPH_\nAlemanija je izgubila pravno identiteto, ko jo je zgodaj v 8. stoletju Karel Martel priklju\xc4\x8dil frankovskemu cesarstvu. Danes je aleman\xc5\xa1\xc4\x8dina jezikovni izraz kot alemanska nem\xc5\xa1\xc4\x8dina skupaj z nare\xc4\x8dji dveh tretjin ju\xc5\xbenega Baden-W\xc3\xbcrttemberga (Nem\xc4\x8dija), na zahodu Bavarske (Nem\xc4\x8dija), v Vorarlbergu (Avstrija), \xc5\xa1vicarska nem\xc5\xa1\xc4\x8dina v \xc5\xa0vici in alza\xc5\xa1\xc4\x8dina v Alzaciji (Francija)._NEWLINE_V nekaterih sodobnih romanskih jezikih Nem\xc4\x8dija in nem\xc5\xa1ke besede temeljijo na Alemanih: v \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dini je ime za Nem\xc4\x8dijo Alemania, jezik pa alem\xc3\xa1n; v portugal\xc5\xa1\xc4\x8dini je Nem\xc4\x8dija Alemanha in jezik alem\xc3\xa3o; v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini je Alemagne in alemand.'