b'\n_START_ARTICLE_\nEdward Higgins White II.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1952 je diplomiral na Voja\xc5\xa1ki akademiji Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeav Amerike in bil sprejet za \xc4\x8dastnika Vojnega letalstva, v tej vlogi je ve\xc4\x8d let slu\xc5\xbeil kot pilot na misijah za zvezo NATO v Zahodni Nem\xc4\x8diji. Nato je dobil \xc5\xa1tipendijo Vojnega letalstva za \xc5\xa1tudij aeronavti\xc4\x8dnega in\xc5\xbeenirstva na Univerzi Michigana, magistriral je leta 1959. Po tistem je deloval kot preskusni pilot v opori\xc5\xa1\xc4\x8du Wright-Patterson (Ohio), v tej vlogi je opravil ve\xc4\x8d kot 3000 ur poletov in napredoval do \xc4\x8dina podpolkovnika._NEWLINE_Leta 1962 je bil izbran v drugi nabor astronavtov v okviru projekta Gemini pri Nasi. V vesolje je poletel 3. junija 1965 ob poveljniku Jamesu McDivittu kot pilot odprave Gemini 4, desetega ameri\xc5\xa1kega vesoljskega poleta s \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko posadko. Astronavta sta najprej posku\xc5\xa1ala izvesti prvo sre\xc4\x8danje v vesolju in uskladiti orbito z drugo stopnjo nosilne rakete Titan II, ki ju je ponesla v vesolje, a jima to ni uspelo, zato sta se osredoto\xc4\x8dila na vesoljski sprehod. Nekajkrat sta obkro\xc5\xbeila Zemljo, nato pa odprla loputo in White je naslednjih dvajset minut lebdel v vesoljskem prostoru, privezan s sedeminpolmetrskim kablom ter z napravo za manevriranje na stisnjen zrak v roki. Presku\xc5\xa1al je manevriranje okoli plovila, McDivitt pa je fotografiral. Izku\xc5\xa1nja ga je tako prevzela, da se je ob poteku \xc4\x8dasa le nejevoljno vrnil, na izrecno povelje._NEWLINE_Preden bi bil na vrsti za drugi polet v projektu Gemini, je bil izbran za pilota na prvi odpravi novega programa Apollo, sprva na\xc4\x8drtovanega za 1966. Umrl je med treningom za vzlet v modulu, ki so ga poimenovali Apollo 1, ko je v njem izbruhnil po\xc5\xbear in so vsi trije \xc4\x8dlani posadke (poleg Whitea \xc5\xa1e Gus Grissom in Roger B. Chaffee) zgoreli.'