b'\n_START_ARTICLE_\nPierre Ab\xc3\xa9lard\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nAbelardovo \xc5\xbeivljenje je relativno dobro poznano. Poleg dogodkov zapisanih v javnih zapisih je njegovo osebno \xc5\xbeivljenje razkrito v njegovih avtobiografskih pismih Historia calamitatum (Zgodovina nesre\xc4\x8d) in v njegovem dopisovanju s Heliozo._NEWLINE_Abelard je bil rojen v dru\xc5\xbeini iz ni\xc5\xbejega plemstva v majhni vasici Le Pallet vzhodno od Nantesa v Bretaniji. Bil je najstarej\xc5\xa1i sin majhne plemi\xc5\xa1ke bretonske dru\xc5\xbeine. Kot de\xc4\x8dka ga je pri u\xc4\x8denju vzpodbujal o\xc4\x8de. Kmalu se je Abelard odpovedal svoji dedi\xc5\xa1\xc4\x8dini, vklju\xc4\x8dno z vite\xc5\xa1tvom, da bi se lahko posvetil akademski karieri in s tem filozofiji. Od\xc5\xa1el se je u\xc4\x8dit k znanim filozofom, najprej k Roscelinu, ki je bil s svojim skrajnim nominalizmom \xc5\xbee precej sporna osebnost, in zatem k Viljemu iz Champeaux, ki je veljal za najbolj\xc5\xa1ega profesorja nastajajo\xc4\x8de Pari\xc5\xa1ke univerze. Od prvega u\xc4\x8ditelja Roscelina, ki je takrat zaradi nominalisti\xc4\x8dnih stali\xc5\xa1\xc4\x8d zapadel v nemilost, se je hitro distanciral.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tudij\n_START_PARAGRAPH_\nTekom \xc5\xa1tudija je dobil dovoljenje, da je lahko za\xc4\x8del pou\xc4\x8devati, sprva v Melunu, nato v Corbeilu. S svojimi energi\xc4\x8dnimi in drznimi predavanji se je zelo hitro uveljavil za u\xc4\x8dence za\xc4\x8del tekmovati s svojim biv\xc5\xa1im u\xc4\x8diteljem Viljemom iz Champeauxa. Nasprotovanja so naposled postala prete\xc5\xbeavna, zato se je vrnil domov za nekaj let. Bolj\xc5\xa1ega zdravja in poln ambicij se je vrnil v Pariz med letoma 1108 in 1113. Udele\xc5\xbeil se je predavanj Viljema iz Champeauxa in z njim imel disput o problemu univerzalij. Viljem je zagovarjal zmerni realizem Aristotelovega tipa, ki je univerzalije postavljal v stvari. Abelard je iz tega disputa iz\xc5\xa1el kot zmagovalec in pridobil ugled kot ve\xc5\xa1\xc4\x8d dialektik. Vabil za pou\xc4\x8devanje ni manjkalo. Okoli leta 1113 se je odlo\xc4\x8dil, da se bo dodatno izuril \xc5\xa1e v teologiji. Poiskal je takrat najbolj znanega u\xc4\x8ditelja teologije Anzelma iz Laona in spet postal \xc5\xa1tudent. Ta odlo\xc4\x8ditev ni bila dobra, saj Abelardu Anzelomove tradicionalne \xc5\xa1ablonske metode pou\xc4\x8devanja in superioren dru\xc5\xbebeni polo\xc5\xbeaj njegovega u\xc4\x8ditelja niso najbolj ustrezale. Abelardova drznost, da bi konkuriral svojemu novemu, po letih pa staremu, u\xc4\x8ditelju ni bila neopa\xc5\xbeena - Anzelm ga je preventivno izklju\xc4\x8dil iz svoje \xc5\xa1ole. To je bil zadnji\xc4\x8d, ko se je u\xc4\x8dil pri nekom. Kmalu se je vrnil v Pariz in dobil nepri\xc4\x8dakovano ponudbo za u\xc4\x8diteljevanje na Notre-Damu v Parizu, kar ga je ponovno vrnilo v sredi\xc5\xa1\xc4\x8de intelektualnega \xc5\xbeivljenja.\n_START_SECTION_\nRazmerje s Heloizo\n_START_PARAGRAPH_\nPolo\xc5\xbeaj najbolj uveljavljenega pari\xc5\xa1kega u\xc4\x8denjaka je obdr\xc5\xbeal vse do ljubezenskega zapleta z Heloizo, ki je vodil do njegove neprostovoljne kastracije leta 1118. Heloizo je spoznal \xc5\xa1e kot \xc5\xa1tudent. Da jo je lahko pou\xc4\x8deval, je dobil dovoljenje od njenega strica in kanonika Fluberta, ki je bdel nad njeno intelektualno in moralno vzgojo. Ljubimkanje med nesojenim u\xc4\x8diteljem in njegovo u\xc4\x8denko je bilo razkrito, kar pa \xc5\xa1e ni bilo sporno. Flubert je od para zahteval, da se preprosto na skrivaj poro\xc4\x8dita, kar sta tudi storila. A tajna poroka in sin rojen iz te zveze sta bila za Abelarda prevelika odgovornost, zato je Abelard Heloizo proti njeni volji preprosto vtaknil v samostan v Argenteuil, kakor da se ni ni\xc4\x8d spremenilo. To pa je sodu izbilo dno: Flubert je s \xc5\xa1e enim sorodnikom in Abelardovim slu\xc5\xbeabnikom Abelarda z lin\xc4\x8dem kastriral. Kazen je bila pretirana tudi po mnenju Heloize. Oropan svoje mo\xc5\xa1kosti, osramo\xc4\x8den pred svetom in pomilovan od kolegov se je nato umaknil med benediktince v samostan Saint-Denisu. Heloiza pa je ostala v samostanu v Argenteuilu. Ohranjena pisma med obema sodijo v \xc4\x8das po Abelardovi kastraciji.\n_START_SECTION_\nNeprostovoljna kastracija in \xc4\x8das po njej\n_START_PARAGRAPH_\nKastracijo je intelektualno razmeroma hitro prebolel in se za\xc4\x8del vra\xc4\x8dati na pari\xc5\xa1ko intelektualno sceno. Po okrevanju je Abelard nadaljeval s pou\xc4\x8devanjem v bli\xc5\xbenjem samostanu, nadaljeval je z ukvarjanjem s teologijo, kar je bilo ob njegovemu prevladujo\xc4\x8demu racionalizmu in optimisti\xc4\x8dnemu zaupanju v mo\xc4\x8d razuma precej tvegano. Njegova metoda filozofske analize je bila razumljena kot direkten izziv tradicionalnim pravovernim pristopom. Sinoda, ki se je zbrala v Soissonu, da pregleda Abelardovo pisanje je obto\xc5\xbeila in zahtevala od Abelarda, da javno sprejme vero, izku\xc5\xa1nja, ki jo sam ozna\xc4\x8di kot poni\xc5\xbeujo\xc4\x8do. To \xc5\xa1e ni bilo obdobje (bole\xc4\x8de) inkvizicije, zato je Abelard svojo nedol\xc5\xbenost dokazoval nasproti svojim to\xc5\xbeiteljem povsem enakopravno s polemi\xc4\x8dnimi disputi. Hoja po robu pravovernosti in trganje iz konteksta je bilo dovolj, da so mu dokazali krivoverska stali\xc5\xa1\xc4\x8da in ga obsodili na molk. Najbolj vneti Abelardov nasprotnik in to\xc5\xbeitelj je bil takrat najbolj priznan teolog Bernard iz Clairvauxa._NEWLINE_Vendar mu molk ni bil usojen. Abelard pravi, da ga je rev\xc5\xa1\xc4\x8dina prisilila v ponoven za\xc4\x8detek pou\xc4\x8devanja. Skupaj s svojimi u\xc4\x8denci je ustanovil svoj samostan imenovan Paraklet (fr. Abbaye du Paraclet), kjer je nadaljeval s pou\xc4\x8devanjem, pisanjem in raziskovanjem. Ta intelektualna idila se je kon\xc4\x8dala leta 1126, ko je Abelard sprejel povabilo in postal vodja samostana v Saint Gildasu de Rhuys v doma\xc4\x8di Bretaniji. Samostan Parklet je prepustil Heloizi in njenim nunam. Po njegovih besedah naj bi bili menihi v Saint Gildasu nevzdr\xc5\xbeni, celo nevarni, saj so ga ve\xc4\x8dkrat posku\xc5\xa1ali umoriti. V tem \xc4\x8dasu je napisal Historia calamitatum in se dopisoval z Heloizo.\n_START_SECTION_\nAbelard krivoverec\n_START_PARAGRAPH_\nV sredini tridesetih let 12. stoletja je dobil dovoljenje za vrnitev v Pariz. V tem \xc4\x8dasu je Bernard iz Clairvauxa usmeril vso pozornost na Abelardove teolo\xc5\xa1ke razprave. Bernard je kategori\xc4\x8dno nasprotoval Abelardovemu na\xc4\x8dinu razprave v njegovi Theologii, ki razoseblja Sveto trojico, prav tako pa tudi njegovemu pristopu do zaupanja v mo\xc4\x8d razuma. Sodni proces je najprej potekal na koncilu v Sensu, vodil ga je tamkaj\xc5\xa1nji nad\xc5\xa1kof. Po prito\xc5\xbebi pa se je proces v Abelardovo \xc5\xa1kodo zaklju\xc4\x8dil 16. julija 1140 pred rimskim cerkvenim cerkvenim sodi\xc5\xa1\xc4\x8dem, ko je pape\xc5\xbe Inocenc II. obsodil najbolj sporne od Abelardovih tez, njemu pa zaukazal molk. Abelard se je te sodbe dr\xc5\xbeal, vendar je pri pape\xc5\xbeu posredoval sam voditelj clunyjske opatije Peter \xc4\x8castitljivi, ki je zelo ob\xc4\x8dudoval Abelarda. Peter \xc4\x8castitljivi je pri pape\xc5\xbeu dosegel, da je le-ta preklical obsodbo. Abelard je ostal pod okriljem Petra vse do svoje smrti 21. aprila 1142. Pokopan je na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du P\xc3\xa8re-Lachaise v Parizu skupaj z Heloizo._NEWLINE_Abelard je vplival na izjemno \xc5\xa1irok krog svojih u\xc4\x8dencev vseh stanov. Po njegovi smrti ni veliko sklicevanj na njegova razmi\xc5\xa1ljanja, najverjetneje zaradi obsodb krivoverstva, vendar je jasno, da je mo\xc4\x8dno vplival na nadaljnji razvoj sholastike in na zaupanje v mo\xc4\x8d razuma neodvisnega od vere.\n_START_SECTION_\nDela prevedena v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino\n_START_PARAGRAPH_\nAbelard, P. in Heliosa T. [prevedla Polona Prodnik] 2009. Prepovedani sad: iz pisem Abelarda in Heloize. Ljubljana\xc2\xa0: Tuma_NEWLINE__NEWLINE_Clanchy, M. T. [prevedel Jure Potokar] 1997. Abelard: \xc4\x8clovek v srednjem veku. Ljubljana: Znanstveno in publicisti\xc4\x8dno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de, 1999._NEWLINE__NEWLINE_(Zbirka Spekter; 1999, 2)'