b'\n_START_ARTICLE_\nLaokoontova skupina\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nCikcak gibi in napetost \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih teles uokvirja ka\xc4\x8da, ki se ovija okoli njih. Skulptura v gibanju je v duhu helenisti\xc4\x8dnega okusa za nasilnimi prizori. Mojstrovina je izredna umetnina; kompozicija te prosto stoje\xc4\x8de skupine je piramidalna in izdelana za gledanje samo od spredaj._NEWLINE_Smrt Laokoonta in njegovih sinov v objemu ka\xc4\x8de so pokazali umetniki z bogastvom gibov brez izrazite reliefne globine; taka zadr\xc5\xbeanost je ustrezala Avgustovemu idealu. Tako je tudi re\xc5\xa1evanje drugega Laokoontovega sina bolj nazna\xc4\x8deno z njegovim polo\xc5\xbeajem kot z dejanji. _NEWLINE_Kot kiparje Plinij Starej\xc5\xa1i v svojem delu Naravoslovje (Naturalis Historia) navaja Agezandra, Polidorja in Atenodorja z Rodosa. _NEWLINE_Laokoontova smrt in razdejanje Troje sta pomembna dogodka v mitolo\xc5\xa1ki zgodbi o utemeljitvi Rima; pesnik Vergil ju opisuje v Eneidi, ki je nastala nekako v istem \xc4\x8dasu kot ta skulptura.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nSkupino so na\xc5\xa1li 14. januarja 1506 med oranjem v vinogradu Felice de Fredisa na gri\xc4\x8du Oppio, nedale\xc4\x8d od Neronove vile Domus Aurea. Po letopisih iz tistega \xc4\x8dasa sta pri izkopavanju te skupine monumentalnih razmerij sodelovala Michelangelo in arhitekt Sangallo,  poslal ju je velik ljubitelj anti\xc4\x8dne umetnosti, sam pape\xc5\xbe Julij II., da ocenita vrednost odkritja. Sangallu je samo deloma izkopano skulpturo uspelo pravilno ozna\xc4\x8diti. Poznal je namre\xc4\x8d Plinijev spis, v katerem je omenil, da je videl to skupino v pala\xc4\x8di rimskega cesarja Tita (79\xe2\x80\x9381 po n. \xc5\xa1t.). Plinij je tudi navedel, da je ta skupina delo treh kiparjev z Rodosa; Agesandra, Polidorja in Atenodorja. Po najnovej\xc5\xa1ih spoznanjih je Agezander konec 1. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. skupaj s sinovoma Polidorjem in Atenodorjem vodil uspe\xc5\xa1no delavnico, v kateri so po ve\xc4\x8dini izdelovali posnetke tedanjih slavnih del za bogate naro\xc4\x8dnike. V tistem \xc4\x8dasu, ko so vse izdelovali ro\xc4\x8dno, kopije niso bile na slabem glasu niti niso bile poceni. Zato predpostavljajo, da je tudi ta skupina le posnetek starej\xc5\xa1ega dela; izvirnik je bil najbr\xc5\xbe bronast odlitek.\n_START_SECTION_\nObnova\n_START_PARAGRAPH_\nKo je bil kip odkrit, so manjkali Laokoontova desna roka skupaj z delom roke enega otroka in desne roke drugega ter razli\xc4\x8dni deli ka\xc4\x8d. Starej\xc5\xa1i sin je bil na desni strani lo\xc4\x8den od drugih dveh figur. Starost oltarja, ki je bil uporabljen kot sede\xc5\xbe, je \xc5\xa1e vedno negotova. Umetniki in poznavalci so razpravljali o tem, kako je treba razlagati manjkajo\xc4\x8de dele. Michelangelo je menil, da je bila manjkajo\xc4\x8da desna roka prvotno upognjena nazaj nad ramo. Drugi pa so menili, da je bila stegnjena nazaj kot juna\xc5\xa1ka gesta._NEWLINE_Po mnenju Vasarija je okoli leta 1510 Bramante, pape\xc5\xbeev arhitekt, organiziral neuradno tekmovanje kiparjev, da bi nadomestili desno roko. Ocenil jih je Rafael in zmagal je Jacopo Sansovino. Zmagovalna roka v iztegnjenem polo\xc5\xbeaju, uporabljena pri kopijah, ni bila dodana prvotni skupini, ki je ostala taka, kot je bila do leta 1532, ko je Giovanni Antonio Montorsoli, Michelangelov u\xc4\x8denec, dodal \xc5\xa1e bolj ravno razli\xc4\x8dico iztegnjene roke Laokoonta, ki je ostala do sodobnega \xc4\x8dasa. Leta 1725\xe2\x80\x9327 je Agostino Cornacchini dodal del mlaj\xc5\xa1emu sinu in po letu 1816 je Antonio Canova po vrnitvi iz Pariza, uredil skupino, ne da bi se prepri\xc4\x8dal o pravilnosti dodatkov, a se je \xc5\xbeelel izogniti spornosti._NEWLINE_Leta 1906 je Ludwig Pollak, arheolog, umetni\xc5\xa1ki prodajalec in direktor Barraccovega muzeja, odkril fragment marmorne roke na gradbi\xc5\xa1\xc4\x8du v Rimu, blizu najdi\xc5\xa1\xc4\x8da  skupine. Opazil je slogovno podobnost skupine Laokoonta in jo je predstavil Vatikanskim muzejem: pol stoletja je ostal v njihovih skladi\xc5\xa1\xc4\x8dih. Leta 1957 je muzej odlo\xc4\x8dil, da je ta roka, kot je menil Michelangelo, prvotno pripadala Laokoontu in so jo nadomestili. Mnenje Paola Liveranija: "Neverjetno, kljub pomanjkanju kriti\xc4\x8dnega dela je bila povezava med trupom in roko zagotovljena s svedrom na enem kosu, ki je bil popolnoma druga\xc4\x8den z ustrezno luknjo."_NEWLINE_V osemdesetih letih 20. stoletja je bil kip razstavljen in ponovno sestavljen, ponovno z vgrajeno Pollakovo roko. Odstranjeni deli otro\xc5\xa1kih rok in dlani so bili odstranjeni. Med razstavljanjem je bilo mogo\xc4\x8de opaziti prelome, potaknjence, kovinske kape in luknje za zatikanje, kar je nakazovalo, da se je v antiki uporabljala bolj kompaktna, tridimenzionalna piramidalna skupina treh figur ali vsaj bila nameravana. Bolj odprta, na\xc4\x8drtovana kompozicija vzdol\xc5\xbe ravnine, uporabljena pri obnovi skupine, je bila razlagana kot "o\xc4\x8ditno posledica serijskih predelav rimskega imperija, pa tudi renesanse in sodobnih obrtnikov".'