b'\n_START_ARTICLE_\nHawker Sea Fury\n_START_SECTION_\nZgodovina in razvoj\n_START_PARAGRAPH_\nHawker Fury je bil evolucijski naslednik dveh izjemno uspe\xc5\xa1nih lovskih letal istega proizvajalca, Hawker Typhoona in Tempesta. Za\xc4\x8detki razvoja segajo v leto 1942, ko je Sydney Camm, eden najbolj\xc5\xa1ih letalskih konstruktorjev na svetu dobil zahteve Britanskega kraljevega letalstva po zamenjavi lovcev/juri\xc5\xa1nikov Tempest. Camm je pri na\xc4\x8drtih za novo letalo uporabil na\xc4\x8drte za letalo Tempest, ki jih je malce predelal. Tako je pol elipsasta krila Tempesta malce skraj\xc5\xa1al in preoblikoval, na trup letala pa jih je pritrdil z zakovicami in vijaki. Tudi trup letala je bil precej podoben tistemu iz Tempesta le, da je pri Furyju uporabil kaplji\xc4\x8dast pokrov pilotske kabine, ki je bila name\xc5\xa1\xc4\x8dena vi\xc5\xa1je od tiste pri Tempestu. Tako je imel pilot bolj\xc5\xa1i pregled nad okolico. Ministrstvo je bilo z na\xc4\x8drti tako zadovoljno, da je na temelju tega koncepta izdelalo seznam zahtev za leta 1940 - 1949._NEWLINE_Naro\xc4\x8denih je bilo \xc5\xa1est prototipov konceptnega letala; dva naj bi bila opremljena z motorjem Rolls Royce Griffon, dva z motorjem Centaurus XXII, eden s Centaurus XII, eden pa naj bi bil samo testna platforma. Prvi je 1. septembra 1944 poletel prototipni lovec NX798, opremljen z motorjem Centaurus XII, ki je poganjal \xc5\xa1tirikraki propeler. Drugi prototip LA610 je poletel 27. novembra 1944, opremljen pa je bil z motorjem Griffon 85, ki je poganjal dva nasproti vrte\xc4\x8da trikraka propelerja. V tej fazi razvoja sta se projekta Fury in Sea Fury \xc5\xbee zelo pribli\xc5\xbeala eden drugemu. Tretji prototip, ki se je dvignil v zrak je bil prototip letala Sea Fury SR661, ki je bil \xc5\xbee pripravljen za uporabo na letalonosilkah. \xc4\x8cetrti prototip, NX802, je poletel 25. julija 1945 in je bil zadnji, v katerem je bil vgrajen motor Centaurus XV. Po koncu vojne v Evropi je bila pogodba o izdelavi letal Fury prekinjena, RAF pa se je osredoto\xc4\x8dil na razvoj mornari\xc5\xa1ke razli\xc4\x8dice Sea Fury. Sea Fury LA610 je bil tako na koncu opremljen z motorjem Napier Sabre VII, ki je razvil med 3.400 in 4.000 KM (2.535 do 2.983\xc2\xa0kW). Tako je Sea Fury postal najhitrej\xc5\xa1e propelersko letalo podjetja Hawker, saj je dosegel hitrost okoli 780\xc2\xa0km/h.\n_START_SECTION_\nMornari\xc5\xa1ka razli\xc4\x8dica\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1943 so bili prvotni na\xc4\x8drti za letalo delno spremenjeni, da bi se zadostilo zahtevam mornarice (N.7/43) za palubno letalo. Za predelavo obstoje\xc4\x8dih na\xc4\x8drtov je bilo zadol\xc5\xbeeno podjetje Boulton-Paul Aircraft medtem, ko se je Hawker \xc5\xa1e naprej ukvarjal s konstrukcijo letala za potrebe RAF. Prvi prototip letala Sea Fury, SR661, je poletel 21. februarja 1945, opremljen pa je bil z motorjem Bristol Centaurus XII. Letalo je imelo na repu name\xc5\xa1\xc4\x8deno tudi kljuko za zapenjanje kabla na letalonosilkah, ni pa imelo zlo\xc5\xbeljivih kril. Drugi prototip, SR666, ki je poletel 12. oktobra 1945, je bil opremljen z motorjem Centaurus XV, ta pa je poganjal na novo razviti petkraki propeler. Ta prototip je \xc5\xbee imel zlo\xc5\xbeljiva krila. Specifikacije dokumenta N.7/43 so bile medtem dopolnjene in so bile zajete v dokumentu N.22/43. Sea Fury je z drugim prototipom zadostil novim pogojem, zato je mornarica naro\xc4\x8dila izdelavo prvih 200 letal, od katerih naj bi jih 100 izdelali v Boulton-Paulu._NEWLINE_Oba prototipa sta bila \xc5\xa1e na preizku\xc5\xa1anju, ko se je s kapitulacijo Japonske druga svetovna vojna leta 1945 kon\xc4\x8dala. Zaradi konca vojne so britanci opustili projekt Fury in se osredoto\xc4\x8dili na projekt Sea Fury. Konec vojne je imel za posledico tudi to, da je bilo preklicano naro\xc4\x8dilo za 100 letal, ki naj bi jih izdelal Boulton-Paul. Hkrati s tem so prototip VB857 premestili iz Boultonove tovarne v tovarno Hawkerja v Kingston. Letalo, ki naj bi bilo zgrajeno na isti na\xc4\x8din kot prototip SR666, je prvi\xc4\x8d poletelo 31. januarja 1946. Prvi serijski lovec Sea Fury F.Mark X (Fighter, Mark X) je poletel septembra 1946, zaradi problemov, ki so se pojavili z zaustavno kljuko pri pristajanju pa so serijsko proizvodnjo za\xc4\x8dasno ustavili. Po odpravi napake so se testiranja nadaljevala spomladi 1947.\n_START_SECTION_\nOperativna zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPredhodnik Sea Furyja, Supermarine Seafire, ni bil nikoli povsem pravo palubno letalo, saj je imel prenizko name\xc5\xa1\xc4\x8deno pilotsko kabino in preozko podvozje. Zaradi teh vzrokov je bil pristajanje na letalonosilkah s tem tipom letala izjemno nevarno. Zato je Seafira v uporabi zamenjal novi Sea Fury F X. Nova letala so bila dodeljena v eskadrilje 736, 738, 759 in 778 Fleet Air Arma._NEWLINE_Modelu F.X je sledil model Sea Fury FB.XI, lovsko/bombni\xc5\xa1ka razli\xc4\x8dica, kasneje znana pod imenom FB 11. Ta razli\xc4\x8dica je bila na koncu izdelana v seriji 650 letal. Sea Fury je v uporabi v bojnih enotah ostal do leta 1953, ko sta ga po\xc4\x8dasi za\xc4\x8dela nadome\xc5\xa1\xc4\x8dati Hawker Sea Hawk in Supermarine Attacker._NEWLINE_74 letal Sea Fury FB 11 (in eno FB 10) je bilo v uporabi kanadske kraljeve mornarice (R.C.N.) med letoma 1948 in 1956. Vsa so slu\xc5\xbeila na letalonosilki HMCS Magnificent (CVL 21) v sklopu 871. eskadrilje.\n_START_SECTION_\nKorejska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nFB 11 je bil v uporabi skozi celotno korejsko vojno, kjer so ga uporabljali na lovsko/bombni\xc5\xa1kih nalogah. Letala so vzletala z letalonosilk britanske kraljeve mornarice HMS Glory, HMS Ocean, HMS Theseus, ter z avstralske letalonosilke HMAS Sydney . 8. avgusta 1952 je britanski pilot poro\xc4\x8dnik Peter Carmichael \xc2\xbbHoagy\xc2\xab\xc2\xa0v zra\xc4\x8dnem dvoboju sestrelil reaktivnega lovca MiG-15, in s tem postal eden redkih pilotov, ki je s propelerskim lovcem sestrelil reaktivnega. Nekateri viri sicer pripisujejo \xc5\xa1e eno zmago propelerskega lovca, ki naj bi ga pilotiral ameri\xc5\xa1ki pilot, vendar ve\xc4\x8dina virov tega ne omenja. Carmichael je miga sestrelil na eni od nalog, ko je me\xc5\xa1ano skupino lovcev Sea Fury in Fairey Firefly napadlo osem lovcev MiG-15. V akciji je bil en Firefly mo\xc4\x8dno po\xc5\xa1kodovan, vsi Sea Furyji pa so bili nepo\xc5\xa1kodovani.\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1a uporaba\n_START_PARAGRAPH_\nLetala Sea Fury FB 11 so avgusta 1951 pre\xc5\xa1la v uporabo enot britanske mornari\xc5\xa1ke prostovoljne rezerve, z njimi pa so opremili eskadrilje 1831, 1832, 1833, 1834, 1835 ter 1836. Zadnja eskadrilja, 1832, je kot zadnja opustila letala avgusta 1955._NEWLINE_Sea Fury F.50 je bil v uporabi v letalstvih Avstralije, Nem\xc4\x8dije, Iraka, Egipta, Burme, Pakistana in Kube. Tudi Nizozemsko vojno letalstvo je kupilo 24 letal, nato pa odkupilo tudi licenco za lastno proizvodnjo 24 letal v tovarni Fokker. Kubanska letala so sodelovala tudi v bojih ob izkrcanju v Pra\xc5\xa1i\xc4\x8djem zalivu. Skupno je bilo izdelanih okoli 860 letal Sea Fury vseh tipov.\n_START_SECTION_\nOhranjena letala\n_START_PARAGRAPH_\nPre\xc5\xbeivelo je veliko letal Sea Fury, kar je posledica dolge proizvodnje tega tipa letala. K temu je pripomoglo tudi dejstvo, da so zadnje Sea Furyje iz operativne uporabe umaknili \xc5\xa1ele leta 1955. Danes so mnogo teh letal prenovili in posodobili navdu\xc5\xa1enci nad dirkami z letali, kar nekaj originalnih letal pa je vklju\xc4\x8denih v razstave po razli\xc4\x8dnih svetovnih muzejih.'