b'\n_START_ARTICLE_\nRafko Vodeb\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v dru\xc5\xbeini kme\xc4\x8dkih star\xc5\xa1ev Mihaela in Ane, roj. Ogorevc. Po osnovni \xc5\xa1oli v Arti\xc4\x8dah se je \xc5\xa1olal v Mariboru na klasi\xc4\x8dni gimnaziji, maturiral pa je leta 1941 v Ljubljani, kamor se je zatekel pred Nemci. Ko je pape\xc5\xbe Pij XII. odobril pro\xc5\xa1njo generalnega vikarja Nadraha, da lahko ves prvi letnik \xc5\xa1tudentov Teolo\xc5\xa1ke fakultete v Ljubljani pride na \xc5\xa1tudij v zavod Propaganda Fide v Rim, se je tja preselil skupaj s \xc5\xa1e sedmimi bogoslovci. Med vojno je \xc5\xa1tudiral na pape\xc5\xa1ki univerzi Urbaniana. Julija 1944 je magistriral iz filozofije, marca 1948 pa \xc5\xa1e iz teologije in bil 28. marca tega leta posve\xc4\x8den v duhovnika. Od 1949 do 1958 je bil asistent, pozneje predavatelj ter podravnatelj zavoda Propaganda Fide. Na univerzi v Louvainu v Belgiji je nadaljeval \xc5\xa1tudij arheologije in umetnostne zgodovine. Po diplomi je od leta 1962 predaval na Urbaniani o kr\xc5\xa1\xc4\x8danski arheologiji, cerkveni umetnosti in umetnosti v misijonih. Od leta 1965 je bil sourednik revije Meddobje iz Buenos Airesa. Od leta 1965 do 1971 je vodil slovenske oddaje na radiu Vatikan. Leta 1971 se je vrnil v domovino. Med letoma 1971 in 1991 je na Teolo\xc5\xa1ki fakulteti v Mariboru predaval cerkveno umetnost. Od leta 1976 do 1982 je bil urednik in tajnik pri Mohorjevi dru\xc5\xbebi v Celju. Od leta 1973 je bil urednik celjske Nove Mladike, ki je izhajala od leta 1970 do 1980; od leta 1975 do 1986 pa revije Znamenje. V za\xc4\x8detku 80. let se je po kraj\xc5\xa1em bivanju v Mariboru, Ho\xc4\x8dah pri Mariboru in Celju ustalil v Turnem 13, v starem mlinu v ozki soteski, ki je sedaj poznan kot "Rafkov mlin". Tjer se je ukvarjal z duhovnim svetovalnim delom in bil eksorcist Mariborske \xc5\xa1kofije. Od leta 1986 do 1998 je bil urednik Prenove. Ko je hudo zbolel, se je preselil v mariborski Dom duhovnikov. _NEWLINE_Umrl je 5. julija 2002. Pokopan je na Slivnici pri Celju.\n_START_SECTION_\nLiterarno, prevajalsko in publicisti\xc4\x8dno delo\n_START_PARAGRAPH_\nPred drugo vojno je pesmi objavljal v Mentorju, Kresu, Mladiki, po vojni pa v emigrantskem tisku, med drugim v tr\xc5\xbea\xc5\xa1ki Mladiki in argentinskem Meddobju. V rimskem obdobju je v sodelovanju s Tinetom Debeljakom izdal prvo antologijo begunskega pesni\xc5\xa1tva Na\xc5\xa1a pesem (Madrid 1947 in 1950) in v njej objavil tudi svoje pesmi. Leta 1953 je izdal pesni\xc5\xa1ko zbirko Kam potujejo oblaki ter sam poskrbel \xc5\xa1e za italijanski prevod Dove le nubi fuggono. Zbirka \xc4\x8clovek sem je iz\xc5\xa1la leta 1958 v Buenos Airesu v zalo\xc5\xbebi Meddobja, In vse bo lu\xc4\x8d pa leta 1994 pa pri zalo\xc5\xbebi Dru\xc5\xbeina. V njej je predstavljen njegov pesni\xc5\xa1ki razvoj in duhovni svet njegove liri\xc4\x8dne izpovedi. Tri njegove pesmi so na zgo\xc5\xa1\xc4\x8denki Slovenija! s samospevi slovenskih skladateljev v izvedbi Bernarde Fink in Marka Finka, ki je leta 2011 iz\xc5\xa1la pri francoski zalo\xc5\xbebi Harmonia mundi.  _NEWLINE_Prevajal je prete\xc5\xbeno poezijo in bogoslovne spise. Veliko je prevajal predvsem v rimskem obdobju, in sicer iz italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino in obratno. Izmed slovenskih avtorjev je med drugim prevedel delo Antona Trstenjaka Med ljudmi: Pet poglavij iz psihologije med\xc4\x8dlove\xc5\xa1kih odnosov. Slovenskemu prostoru je pribli\xc5\xbeal \xc5\xa1tevilna svetovna literarna, filozofska in duhovna dela. Njegovo zadnje veliko delo je prevod monografije Marka Rupnika Kapela Odre\xc5\xa1enikove matere (pape\xc5\xa1ka kapela v Vatikanu), ki je iz\xc5\xa1la pri zalo\xc5\xbebi Dru\xc5\xbeina leta 2000. Sodeloval je pri nastajanju slovenskega standardnega prevoda Svetega pisma. _NEWLINE_V tuje in doma\xc4\x8de revije in \xc4\x8dasopise (Cerkev v sedanjem svetu, Dru\xc5\xbeina, Nova Mladika, Znamenje) je po vrnitvi v domovino pisal eseje, kritike in druge \xc4\x8dlanke o literarnih, umetnostnih in teolo\xc5\xa1kih vpra\xc5\xa1anjih. Do prvih publicisti\xc4\x8dnih objav pa je pri\xc5\xa1lo, ko je navezal stike z uredni\xc5\xa1tvom revije Meddobje in je poleg pesmi uredniku Zorku Sim\xc4\x8di\xc4\x8du za\xc4\x8del po\xc5\xa1iljati razli\xc4\x8dne prispevke iz evropskega kulturnega prostora. Med drugim je leta 1954 poro\xc4\x8dal o slikarski razstavi Zorana Mu\xc5\xa1i\xc4\x8da v Rimu, istega leta pa je predstavil tudi slovenske umetnike \xe2\x80\x93 Lojzeta \xc5\xa0pacapana, Lojzeta Spacala, Bo\xc5\xbeidarja Jakca, Franceta in Toneta Kralja, Rika Debenjaka, Miho Male\xc5\xa1a, Franceta Miheli\xc4\x8da, Marija Preglja, Maksima Sedeja in Marjana Poga\xc4\x8dnika \xe2\x80\x93 na Bene\xc5\xa1kem bienalu. _NEWLINE_Med dalj\xc5\xa1a besedila lahko \xc5\xa1tejemo Pripis k zapiskom neznanega pisatelja. Leta 1974 je objavil avtobiografski zapis Vra\xc4\x8danje v \xc5\xbeivljenje, mo\xc4\x8dno avtobiografsko in literarno oblikovani pa so njegovi zapisi, ki jih je leta 1984 objavil pod naslovom Pri\xc4\x8devanja iz lastnih korenin. Za slovensko literarno zgodovino je pomembna objava \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8devih pisem L. Salviniju, ki jih je objavil v Znamenju leta 1978. _NEWLINE_Ves \xc4\x8das je objavljal pogovore z znanimi Slovenci, predvsem s tistimi, ki so ustvarjali v tujini. Zadnje tovrstno delo je knjiga z naslovom Sre\xc4\x8danja in pogovori, ki je iz\xc5\xa1la ob njegovi 80-letnici. \xc5\xa0tevilne objave je treba dopolniti s \xc5\xa1tevilnimi \xc4\x8dlanki, ki jih je objavil v razli\xc4\x8dnih publikacijah doma in v zamejstvu. Napisal je vrsto spremnih besed k avtorskim knjigam in prevodom.'