b'\n_START_ARTICLE_\nJuna\xc5\xa1ke Blejke\n_START_SECTION_\n1. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nMamzel \xc5\xbdanet se navdu\xc5\xa1uje nad lepoto Bleda in\xc2\xa0\xc2\xbbilirske\xc2\xab\xc2\xa0govorice, ki se je je prav dobro nau\xc4\x8dila, o\xc4\x8dita pa dekletom vdanost cerkvi in katekizmu, to da jim zapira pogled, jih slepi, jih dela neumne. A kmalu bodo Francozi odprli \xc5\xa1ole, prinesli lu\xc4\x8d, omiko, kulturo! Toda mati \xc5\xbeupanja dekletom pove, kak\xc5\xa1na je ta jakobinska kultura: vlada se je odlo\xc4\x8dila, da bo mnogim cerkvam na Slovenskem odvzela premo\xc5\xbeenje, med temi tudi Marijini cerkvi na Otoku. Dekleta se silovito uprejo, se posebej potem, ko od Maru\xc5\xa1e izvedo, da mislijo Francozi cerkev oropati \xc5\xa1e to no\xc4\x8d in da jih bo vodil doma\xc4\x8di izdajalec; kdo je to, Maru\xc5\xa1a no\xc4\x8de povedati. Dekleta se razidejo, da bi po vaseh okrog jezera dvignile upor, Francka pa ugane, da je izdajalec njen o\xc4\x8de. Maru\xc5\xa1a ji svetuje, naj gre takoj v Radovljico in poklekne pred o\xc4\x8deta, ki tam s Francozi popiva \xe2\x80\x93 morda ga bo iztrgala iz njihovih krempljev. Francko prevzame silen pogum, v Marijinem imenu se, pono\xc4\x8di in sama, takoj odpravi na pot.\n_START_SECTION_\n2. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nStari in otroci so odveslali na Otok, kjer bedijo in molijo, dekleta pa se zbirajo na stra\xc5\xbeo ob jezeru, vsaka pride s kak\xc5\xa1nim oro\xc5\xbejem: o\xc4\x8detovo pu\xc5\xa1ko, dedovo sabljo, helebardo itn. Polne so svete jeze, poguma in pripravljenosti na \xc5\xbertvovanje. Mati \xc5\xbeupanja razpostavi stra\xc5\xbee okrog jezera, vse se po\xc4\x8dutijo kot pravi kristjani pred preganjanjem.\n_START_SECTION_\n3.dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nPri Jezerki je \xc5\xbealostno, o\xc4\x8de popiva s Francozi, ki so ga o\xc4\x8ditno obnoreli, mati v skrbeh i\xc5\xa1\xc4\x8de Francko, ki je izginila. \xc5\xa0ele Maru\xc5\xa1a prinese v hi\xc5\xa1o upanje: nekaj dobrega se je zgodilo, v jezeru potopljeni zvon se ne ogla\xc5\xa1a ve\xc4\x8d \xe2\x80\xa6 Tedaj vojaki v spremstvu mamzel pripeljejo zvezano Francko. \xc5\xbdanet je besna, Francko zmerja za vla\xc4\x8dugo in \xc5\xa1pijonko. Maru\xc5\xa1a se ji odlo\xc4\x8dno postavi po robu in napove, da bi Bog prav kmalu poni\xc5\xbeal francoski napuh \xe2\x80\x93 morda \xc5\xa1e to no\xc4\x8d. \xc5\xbdanet porogljivo odide, Francka pa pove, kako je hitela v Radovljico, na\xc5\xa1la o\xc4\x8deta, da ga je njena pro\xc5\xa1nja pretresla in ga nagnila h kesanju \xe2\x80\x93 Marijina pomo\xc4\x8d se torej \xc5\xbee ka\xc5\xbee! Nato odhiti k dru\xc5\xbeicam: ura odlo\xc4\x8ditve se je pribli\xc5\xbeala!\n_START_SECTION_\n4. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nDekleta pod budnim nadzorom \xc5\xbeupanje zvesto stra\xc5\xbeijo okrog jezera, zdi se jim tako lepo slu\xc5\xbeiti in varovati Marijo. Prihajajo vznemirljive novice: okrog Ljubljane da gore po vrhovih kresovi, Avstrijci so menda \xc5\xbee na Ljubelju, Francozi bodo morali prav kmalu be\xc5\xbeati \xe2\x80\xa6 Medtem vojaki \xc5\xbee i\xc5\xa1\xc4\x8dejo \xc4\x8dolne, prikoraka oddelek z nasajenimi bajoneti, a ga \xc5\xbeupanja, obkro\xc5\xbeena z oboro\xc5\xbeenimi, odlo\xc4\x8dno ustavi. \xc4\x8casnik vojakom uka\xc5\xbee ogenj. Francka pogumno plane pred pu\xc5\xa1ke, da bi z \xc5\xbertvijo odkupila o\xc4\x8detovo krivdo, ko se zasli\xc5\xa1ijo streli in carska himna. Vojaki zbe\xc5\xbee, v silnem strahu pribe\xc5\xbei tudi mamzel in dekleta milo prosi, naj jo skrijejo in re\xc5\xa1ijo. Francka jo usmiljeno odpelje na svoj dom, \xc5\xbeupanja pa se z dekleti odpravi na Otok, da bi se zahvalile Mariji za re\xc5\xa1itev. Prek mirne gladine se zmagoslavno razlega:\xc2\xa0\xc2\xbb\xc4\x8cujte, gore in bregovi,/jakobince ugnale smo!\xc2\xab'