b'\n_START_ARTICLE_\nDrugo bolgarsko cesarstvo\n_START_SECTION_\nIme\n_START_PARAGRAPH_\nZa cesarstvo so njegovi sodobniki najpogosteje uporabljali ime Bolgarija, kot so ga imenovali njegovi prebivalci. Med vladavino carja Kalojana je bilo cesarstvo v\xc4\x8dasih znano kot bolgarsko in vla\xc5\xa1ko. Pape\xc5\xbe Inocenc III. in drugi tujci, med njimi tudi latinski cesar Henrik Flandrijski, so ga v uradnih dokumentih naslavljali z Bolgarija ali Bolgarsko cesarstvo._NEWLINE_V sodobnem zgodovinopisju se dr\xc5\xbeava imenuje Drugo bolgarstvo cesarstvo, Drugo bolgarsko carstvo ali Drugo bolgarsko kraljestvo, da bi se razlikovala od Prvega bolgarskega cesarstva. Za obdobje pred sredino 13. stoletja se je uporabljaj tudi naslov Cesarstvo Vlahov in Bolgarov ter njegove razli\xc4\x8dice Vla\xc5\xa1ko-bolgarsko cesarstvo, Bolgarsko-vla\xc5\xa1ko cesarstvo ali Romunsko-bolgarsko cesarstvo. Slednja se uporablja samo v romunskem zgodovinopisju._NEWLINE_Arabski letopisci so od 13. stoletja uporabljali izklju\xc4\x8dno ime Vla\xc5\xa1ka in ne Bolgarija. Vla\xc5\xa1ko so imenovali al-Avalak, njene prebivalce pa ulakut ali ulag.\n_START_SECTION_\nOzadje\n_START_PARAGRAPH_\nKo je bizantinski cesar Bazilij II. (vladal 976\xe2\x80\x931025) leta 1018 podjarmil Prvo bolgarsko cesarstvo, je vladal previdno. Obstoje\xc4\x8d dav\xc4\x8dni sistem, zakonodaja in oblast  ni\xc5\xbejega plemstva so ostali nespremenjeni do njegove smrti leta 1025. Avtokefalni bolgarski patriarhat je bil podrejen ekumenskemu patriarhu v Konstantinoplu in priklju\xc4\x8den k nad\xc5\xa1kofijskemu sredi\xc5\xa1\xc4\x8du v Ohridu, sicer pa so tako patriarhat kot \xc5\xa1kofije ostali avtonomni. Bazilij je za prvega bolgarskega nad\xc5\xa1kofa imenoval Ivana I. Debrskega, njegovi nasledniki pa so bili Bizantinci, se pravi Grki. Bolgarski aristokrati in \xc4\x8dlani carjeve dru\xc5\xbeine so dobili razli\xc4\x8dne bizantinske naslove in bili preseljeni v azijski del Bizantinskega cesarstva. Bolgarski jezik, knji\xc5\xbeevnost in kultura so kljub te\xc5\xbeavam pre\xc5\xbeiveli. Ve\xc4\x8dina osvojenega bolgarskega ozemlja je bila vklju\xc4\x8dena v Bolgarsko, Sirmijsko in Paristrionsko t\xc3\xa9mo._NEWLINE_Pod Bazilijevimi nasledniki je mo\xc4\x8d Bizantinskega cesarstva oslabela. Vdori Pe\xc4\x8denegov in povi\xc5\xa1anje davkov so pove\xc4\x8dali nezadovoljstvo, ki je imelo za posledico ve\xc4\x8d velikih uporov leta 1040\xe2\x80\x931041 ter v 1070. in 1080. letih.  Sredi\xc5\xa1\xc4\x8de prvih uporov je bila Bolgarska t\xc3\xa9ma na ozemlju sedanje Makedonije, kjer sta se zgodila mno\xc5\xbei\xc4\x8dna upora Petra Deljana (1040\xe2\x80\x931041) in Georgija Vojteha (1072). Oba so bizantinske oblasti s te\xc5\xbeavo zatrle. Uporoma so sledili upori v Paristrionu in Trakiji. Po prihodu Komnenov  se je stanje v Bizantinskem cesarstvu v prvi polovici 12. stoletja stabiliziralo. Bolgare so pacificirali in do poznega 12. stoletja ni bilo nobenega upora.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detki\n_START_PARAGRAPH_\nKatastrofalno vladanje zadnjega komnenskega cesarja Andronika I. Komnena (vladal 1183\xe2\x80\x931185) je poslab\xc5\xa1alo stanje med bolgarskim kmetstvom in plemstvom. Prvo dejanje njegovega naslednika Izaka II. Angela (vladal 1185\xe2\x80\x931195 in 1203\xe2\x80\x931204)  je bilo dodatno obdav\xc4\x8denje za financiranje vojne z Normani in njegove poroke. Leta 1185 sta aristokrata, brata Teodor (Todor) in Asen iz T\xc7\x8ernovega, zaprosila cesarja, naj ju sprejme v voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo in jima podeli zemljo. Izak II. je njuno pro\xc5\xa1njo zavrnil in udaril Asena po obrazu. Brata sta po vrnitvi v T\xc7\x8ernovo za\xc4\x8dela graditi cerkev, posve\xc4\x8deno svetemu Dimitriju Solunskemu. Ljudem sta kazala ikono slavnega svetnika, za katerega sta trdila, da je zapustil Solun, da bi podprl bolgarsko stvar, in za\xc4\x8dela \xc5\xa1\xc4\x8duvati k uporu. Verno prebivalstvo se je takoj pridru\xc5\xbeilo uporu proti Bizantincem. Starej\xc5\xa1i brat Teodor je bil kot Peter IV. kronan za bolgarskega cesarja.  Uporu se je takoj pridru\xc5\xbeila skoraj vsa Bolgarija severno od Stare planine (Balkana), se pravi Mezija, in pridobila podporo Kumanov, tur\xc5\xa1kega plemena, ki je \xc5\xbeivelo severno od Donave. Kumani so kmalu postali pomemben del bolgarske vojske in igrali klju\xc4\x8dno vlogo v voja\xc5\xa1kih uspehih, ki so sledili. Peter IV. je takoj po izbruhu upora posku\xc5\xa1al osvojiti staro bolgarsko prestolnico Preslav, vendar mu to ni uspelo. Za prestolnico Bolgarije je namesto tega razglasil T\xc7\x8ernovo._NEWLINE_Ko se je bizantinska armada vojskovala z Normani, ki so napadli bizantinske posesti na zahodnem Balkanu in oplenili Solun, drugo najve\xc4\x8dje mesto v cesarstvu, so za\xc4\x8deli Bolgari napadati severno Trakijo. Bizantinci so se na njihove napade odzvali sredi leta 1186, ko je Izak II. organiziral vojni pohod, da bi zatrl upor, \xc5\xa1e preden bi se ta \xc5\xa1e bolj raz\xc5\xa1iril. Bolgari so zavarovali gorske prelaze, vendar je Bizantincem preko drugih prelazov uspelo priti preko Stare planine. Ko so se prebili do ravnine, se \xc5\xa1ibka uporni\xc5\xa1ka vojska ni upala zoperstaviti mnogo mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i in bolje organizirani bizantinski armadi. Peter IV. se je pretvarjal, da se namerava vdati, Asen pa se je medtem odpravil na sever preko Donave zbirat novo vojsko. Bizantinski cesar je po\xc5\xbegal bolgarske polj\xc5\xa1\xc4\x8dine in se vrnil v Konstantinopel. Asen se je kmalu zatem vrnil z okrepitvami Kumanov in sklenil, da se bo vojskoval, dokler ne bo Bolgarija svobodna. _NEWLINE_Bizantinci so zbrali novo vojsko pod poveljstvom cesarjevega ne\xc4\x8daka Ivana Dukasa Angela. Ker se je cesar ustra\xc5\xa1il dr\xc5\xbeavnega udara, je Dukasa zamenjal s slepim Ivanom Kantakuzenom, ki po zakonu ni mogel postati cesar. Bolgari so pono\xc4\x8di napadli njegov tabor in ubili veliko vojakov. Sredi leta 1186 je proti Bolgarom krenila naslednja vojska pod poveljstvom generala Alekseja Branasa. Branas se je namesto proti Bolgarom obrnil proti Konstantinoplu in zase zahteval bizantinski prestol. Kmalu zatem so ga umorili. Bolgari so izkoristili nastali kaos in vdrli v severno Trakijo ter oplenili pode\xc5\xbeelje, \xc5\xa1e preden se je bizantinska vojska odzvala s protinapadom. Vojski sta se spopadli samo enkrat blizu trdnjave Lardea, spopad pa se je kon\xc4\x8dal brez zmagovalca. Bolgari so \xc5\xa1e naprej plenili Trakijo in se brez te\xc5\xbeav umikali na sever v gore Balkana._NEWLINE_Proti koncu leta 1186 je Izak II. od\xc5\xa1el na svoj drugi pohod proti Bolgarom. Vojska je bila prisiljena prezimiti v Sofiji in s tem dala Bolgarom \xc4\x8das za pripravo na obrambo. Na za\xc4\x8detku naslednjega leta so Bizantinci oblegali Love\xc4\x8d, vendar ga niso uspeli osvojiti. Z Bolgari so sklenili premirje, s katerim so de facto priznali bolgarsko neodvisnost._NEWLINE_Ko je bil vodja tretjega kri\xc5\xbearskega pohoda Friderik I. Barbarossa na robu vojne z Bizantinci, sta mu Asen in Peter IV. ponudila vojsko 40.000 mo\xc5\xbe v zameno za uradno priznanje bolgarske dr\xc5\xbeave. Odnosi med kri\xc5\xbearji in Bizantinci so se nazadnje izbolj\xc5\xa1ali in ponudba je propadla. Naslednje leto se je Izak II. odpravil na \xc5\xa1e en pohod proti Bolgarom, ki se je kon\xc4\x8dal s katastrofalnim porazom na prelazu Trjavna. Cesar se je komaj re\xc5\xa1il, cesarsko zakladnico, vklju\xc4\x8dno s krono in kri\xc5\xbeem, pa so zasegli zmagovalci. Asen se je po zmagi kronal za cesarja kot Ivan Asen I. Peter IV. je obdr\xc5\xbeal cesarski naslov, oblast pa je prepustil svojemu bolj energi\xc4\x8dnemu bratu._NEWLINE_V naslednjih \xc5\xa1tirih letih se je te\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8de vojne prestavilo na ozemlje ju\xc5\xbeno od gora Balkana. Asenova strategija hitrih napadov na razli\xc4\x8dnih mestih se je izpla\xc4\x8dala in kmalu je osvojil pomembni mesti Sofijo in Ni\xc5\xa1 na jugozahodu ter si odprl pot v Makedonijo.  Leta 1194 so Bizantinci zbrali ogromno vojsko, sestavljeno iz vzhodnih in zahodnih enot, vendar so bili v bitki pri Arkadiopolu pora\xc5\xbeeni. Izak II., ki se ni ve\xc4\x8d mogel upirati Bolgarom, je posku\xc5\xa1al skleniti zavezni\xc5\xa1tvo z ogrskim kraljem B\xc3\xa9lo III., vendar ga je pred tem odstavil in oslepil brat Aleksej III. Angel. Bizantinci so se posku\xc5\xa1ali pogajati za mir, a ker je Asen v zameno zahteval vrnitev vsega bolgarskega ozemlja, se je vojna nadaljevala. Leta 1196 je bila bizantinska vojska ponovno pora\xc5\xbeena dale\xc4\x8d na jugu pri Seresu. Ivana Asena je po vrnitvi v T\xc7\x8ernovo ubil njegov bratranec Ivanko v zaroti, ki jo je spodbudil Konstantinopel. Peter IV. je za\xc4\x8del oblegati T\xc7\x8ernovo, zato je Ivanko pobegnil v Konstantinopel in kasneje postal guverner Plovdiva (Filipopolis). Manj kot leto za Asenom so umorili tudi Petra IV.\n_START_SECTION_\nUpadanje\n_START_PARAGRAPH_\nIvana Asena II. je nasledil njegov mladoletni sin Kaliman I. Na za\xc4\x8detku vladanja je imel nekaj uspehov proti Mongolom, potem pa so se njegovi regenti odlo\xc4\x8dili, da se bodo nadaljnjim pohodom raje izognili s pla\xc4\x8devanjem davka. Pomanjkanje mo\xc4\x8dnega monarha in nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8de rivalstvo med plemstvom je povzro\xc4\x8dilo naglo propadanje Bolgarije. Njena glavna tekmica Nikeja se je izognila napadom Mongolov in pridobivala mo\xc4\x8d na Balkanu. Po smrti dvanajstletnega Kalimana I. leta 1246 je prestol nasledilo ve\xc4\x8d kratko vladajo\xc4\x8dih vladarjev. \xc5\xa0ibkost nove vlade se je pokazala zlasti takrat, ko je nikejska vojska osvojila velik del ju\xc5\xbena Trakije, Rodope in Makedonijo, vklju\xc4\x8dno z mesti Odrin, Cepina, Stanimaka, Melnik, Seres, Skopje in Ohrid. \xc5\xa0ibkost so izkoristili tudi Ogri in okupirali Beograd ter Brani\xc4\x8devo. Bolgari so se odzvali \xc5\xa1ele leta 1253, napadli Srbijo in naslednje leto ponovno osvojili Rodope. Neodlo\xc4\x8dnost Mihaela Asena II. je omogo\xc4\x8dila Nikejcem ponovno osvojitev vsega izgubljenega ozemlja, razen Cepine. Leta 1255 so Bolgari hitro osvojili izgubljeno Makedonijo, katere prebivalci so raje imeli bolgarsko kot nikejsko oblast. Zaradi izdaje bolgarskega predstavnika Rostislava Mihajlovi\xc4\x8da, ki je priznal nikejsko oblast na spornih ozemljih, so Bolgari ponovno izgubili vsa osvojena ozemlja. Umiku, katerega je cesar pla\xc4\x8dal z \xc5\xbeivljenjem, je sledilo obdobje nestabilnosti in dr\xc5\xbeavljanjske vojne med ve\xc4\x8d kandidati za prestol, ki se je kon\xc4\x8dala leta 1257 z zmago skopskega bojarja Konstantina Tiha._NEWLINE_Novi cesar se je moral soo\xc4\x8diti z ve\xc4\x8d nasprotniki. Leta 1257 so Latinci napadli in osvojili Mesembrio, vendar je niso uspeli obdr\xc5\xbeati. \xc5\xa0e resnej\xc5\xa1e je bilo stanje na severozahodu, kjer so Ogri v Vidinu podprli samozvanega bolgarskega cesarja Rostislava. Leta 1260 je Konstantin Tih osvojil Vidin in zasedel Severin Banat. Naslednje leto so Ogri s protinapadom prisilili Bolgare na umik v T\xc7\x8ernovo in Vidin prepustili Rostislavu. Oblast v mestu je kmalu zatem prevzel Jakob Svetoslav, ki se je leta 1266 oklical za cesarja. Restavracija Bizantinskega cesarstva pod ambicioznim Mihaelom VIII. Paleologom je \xc5\xa1e poslab\xc5\xa1ala stanje v Bolgariji. Med veliko bizantinsko invazijo leta 1263 so Bolgari izgubili obalni mesti Mesembria in Anhilej ter ve\xc4\x8d mest v Trakiji, vklju\xc4\x8dno s Filipopolisom. Nezmo\xc5\xbeen u\xc4\x8dinkovitega odpora je Konstantin Tih organiziral skupen bolgarsko-mongolski pohod, po opusto\xc5\xa1enju Trakije pa so se Mongoli vrnili na sever preko Donave. Cesar je po po\xc5\xa1kodbi na lovu na za\xc4\x8detku 1260. let postal invalid in pri\xc5\xa1el pod vpliv svoje \xc5\xbeene Marije Paleologine, katere stalne spletke so \xc5\xa1e poglabljale razdore med plemstvom._NEWLINE_Stalni vpadi Mongolov, gospodarske te\xc5\xbeave in cesarjeva bolezen so leta 1277 privedle do velike ljudske vstaje na severovzhodu. Vojska upornikov pod vodstvom svinjskega pastirja Ivajla je dvakrat porazila Mongole, kar je mo\xc4\x8dno okrepilo njihovo priljubljenost. Ivajlo je nato porazil \xc5\xa1e redno bolgarsko vojsko pod poveljstvom Konstantina Tiha in ga osebno ubil. V Konstantinoplu so se ustra\xc5\xa1ili upora in hkrati \xc5\xbeeleli izkoristili stanje v Bolgariji, zato je cesar Mihael VIII. poslal v Bolgarijo vojsko pod poveljstvom Ivana Asena III., pretendenta na bolgarski prestol. Na njegovo \xc5\xbealost so uporniki medtem \xc5\xbee zasedli T\xc7\x8ernovo. Marija, vdova Konstantina Tiha, se je poro\xc4\x8dila z Ivajlom, ki se je razglasil za cesarja. Mihael VIII. se je po spodletelem pohodu obrnil na Mongole, ki so napadli Dobrud\xc5\xbeo, porazili Ivajlovo vojsko in ga prisilili, da se je umaknil v Drastar, kjer se je tri mesece upiral mongolskemu obleganju. Po porazu je bolgarsko plemstvo Ivajla izdalo in Ivanu Asenu III. odprlo t\xc7\x8ernovska mestna vrata. Leta 1279 je Ivajlo prebil blokado in za\xc4\x8del oblegati prestolnico. Bizantinci so obleganemu Ivanu Asenu III. poslali na pomo\xc4\x8d vojsko 10.000 mo\xc5\xbe, katero je Ivajlo v bitki pri Devini premagal. Enako usodo je do\xc5\xbeivela tudi naslednja vojska, ki je \xc5\xa1tela 5.000 mo\xc5\xbe. Ivan Asen III. je moral pobegniti. Ivajlov polo\xc5\xbeaj se s tem ni izbolj\xc5\xa1al. Po dveh letih stalnega vojskovanja je podpora prebivalstva usahnila, saj ni odlo\xc4\x8dilno premagal Mongolov, plemstvo pa je ostalo sovra\xc5\xbeno. Proti koncu leta 1280 je Ivajlo iskal za\xc5\xa1\xc4\x8dito pri svojih nekdanjih sovra\xc5\xbenikih Mongolih, ti pa so ga na bizantinsko pobudo ubili. Bolgarsko plemstvo je za novega cesarja izbralo vplivnega plemi\xc4\x8da in vladarja \xc4\x8cervena Jurija I. Terterja, ki je vladal dvanajst let. V tem \xc4\x8dasu se je vpliv Mongolov \xc5\xa1e okrepil, na jugu pa so Bizantinci osvojili \xc5\xa1e preostali del Trakije. Nestabilno stanje se je nadaljevalo do leta 1300, ko je v T\xc7\x8ernovem nekaj mesecev vladal Mongol \xc4\x8caka.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8dasna stabilizacija\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1300 je Teodor Svetoslav, najstarej\xc5\xa1i sin Jurija I., izkoristil dr\xc5\xbeavljansko vojno v Zlati hordi, strmoglavil \xc4\x8cako in poslal njegovo glavo mongolskemu kanu Toktu. Njegovo dejanje je kon\xc4\x8dalo mongolska vme\xc5\xa1avanja v bolgarske notranje zadeve in zavarovalo ju\xc5\xbeno Besarabijo vse do Bolgrada. Novi cesar je za\xc4\x8del obnavljati gospodarstvo, podjarmil mnogo na pol neodvisnih plemi\xc4\x8dev in kot izdajalce usmrtil vse pomaga\xc4\x8de Mongolov, vlju\xc4\x8dno s patriarhom Joahimom III. Bizantinci, zainteresirani za stalno nestabilnost v Bolgariji, so s svojo vojsko podprli pretendenta za bolgarski prestol Mihaela in Radoslava. Aldimir, stric Teodorja Svetoslava in despot Krana, je bizaninsko vojsko prestregel in porazil. _NEWLINE_Leta 1303 in 1304 so Bolgari ve\xc4\x8dkrat napadli Bizantince in osvojili mnogo mest v severovzhodni Trakiji. Bizantinci so jih posku\xc5\xa1ali ustaviti, vendar so bili v bitki pri Skafidi ponovno te\xc5\xbeko pora\xc5\xbeeni. Po porazu so bili leta 1307 prisiljeni k podpisu mirovne pogodbe, s katero so priznali bolgarske osvojitve. Teodor Svetoslav je ostanek svoje vladavine pre\xc5\xbeivel v miru. S Srbijo je vzdr\xc5\xbeeval prisr\xc4\x8dne odnose. Leta 1318 je T\xc7\x8ernovo obiskal celo srbski kralj Stefan Uro\xc5\xa1 II. Milutin. Leta miru so prinesla gospodarski razcvet in okrepila trgovanje. Bolgarija je postala velik izvoznik polj\xc5\xa1\xc4\x8din, predvsem p\xc5\xa1enice._NEWLINE_V zgodnjih 1320. letih so se potem, ko je novi bolgarski cesar Jurij II. Terter zasedel Filipopolis, odnosi z Bizantinci ponovno zaostrili.  Zmedo, ki je nastala po Terterjevi nenadni smrti leta 1322, in obdobje brez naslednika, so Bizantinci izkoristili za zasedbo T\xc7\x8ernovega in drugih mest v severni Trakiji. Naslednje leto je bil za cesarja izvoljen energi\xc4\x8dni vidinski despot Mihael \xc5\xa0i\xc5\xa1man, ki se je takoj obrnil na bizantinskega cesarja Andronika III. Paleologa z zahtevo po vrnitvi bolgarskega ozemlja. Proti koncu leta 1324 sta vladarja podpisala mirovno pogodbo, ki sta jo podkrepila s poroko bolgarskega vladarja s Teodoro Paleologino. Mihael \xc5\xa0i\xc5\xa1man se je lo\xc4\x8dil od svoje srbske \xc5\xbeene Ane Nede, kar je povzro\xc4\x8dilo poslab\xc5\xa1anje odnosov s Srbijo. Spremembo bolgarske politi\xc4\x8dne usmeritve je mogo\xc4\x8de razlo\xc5\xbeiti s hitro rastjo srbske mo\xc4\x8di in prodiranjem Srbije v Makedonijo._NEWLINE_Bolgari in Bizantinci so sogla\xc5\xa1ali, da bi skupaj napadli Srbijo, vendar je trajalo pet let, preden so napetosti med njimi popustile. Mihael \xc5\xa0i\xc5\xa1man je zbral vojsko 15.000 mo\xc5\xbe in sam napadel Srbijo. Pri obmejnem mestu Velba\xc5\xbed je naletel na pribli\xc5\xbeno enako mo\xc4\x8dno vojsko srbskega kralja Stjepana De\xc4\x8danskega. Oba kralja sta pri\xc4\x8dakovala okrepitve, zato sta se dogovorila za enodnevno premirje. Ko se je srbski vojski pridru\xc5\xbeil oddelek Katalanov pod poveljstvom kraljevega sina Stjepana Du\xc5\xa1ana, so Srbi prelomili dogovor, napadli bolgarsko vojsko in jo premagali. Mihael \xc5\xa0i\xc5\xa1man je v bitki padel. Srbi po zmagi niso tvegali napada na Bolgarijo in sprti strani sta se dogovorili za mir. Bolgarski prestol sta po dogovoru zasedla najstarej\xc5\xa1i sin ubitega cesarja Ivan \xc5\xa0tefan in njegova srbska \xc5\xbeena. Novega cesarja so kmalu zatem odstavili. Bolgarija v vojni s Srbijo ni izgubila nobenega ozemlja, srbskega prodiranja v Makedonijo pa ni mogla zaustaviti._NEWLINE_Po bolgarskem porazu v Velba\xc5\xbedu so Bolgarijo napadli Bizantinci in osvojili veliko ozemlja ter mest in gradov v severni Trakiji. Njihovi uspehi so se kon\xc4\x8dali leta 1332, ko jih je bolgarski cesar Ivan Aleksander v bitki pri Rusokastru porazil in osvojil ve\xc4\x8dino izgubljenega ozemlja. _NEWLINE_Leta 1344 so se Bolgari na strani Ivana V. Paleologa vklju\xc4\x8dili v njegovo dr\xc5\xbeavljansko vojno z Ivanom VI. Kantakuzenom. Osvojili so pet mest ob reki Marici, vklju\xc4\x8dno s Filipopolisom, in Rodope. Osvojitve so bile zadnja velika \xc5\xa1iritev srednjeve\xc5\xa1ke Bolgarije, ki so hkrati povzro\xc4\x8dile prve vpade Kantakuzenovih zaveznikov Osmanskih Turkov.\n_START_SECTION_\nUprava, ozemeljska delitev in dru\xc5\xbeba\n_START_PARAGRAPH_\nDrugo bolgarsko cesarstvo je bilo dedna monarhija, v kateri je vladal car. Naslov car je obstajal \xc5\xbee v 10. stoletju v Prvem bolgarskem cesarstvu. Naslov so podkrepili s \xc2\xbbKristusu Gospodu zvest cesar in avtokrat vseh Bolgarov\xc2\xab in v\xc4\x8dasih dodali  \xc2\xbbin Rimljanov, Grkov ali Vlahov\xc2\xab. Izraz \xc2\xbbvseh Bolgarov\xc2\xab so dodali v 14. stoletju, ko je cesarstvo izgubilo veliko z Bolgari naseljenega ozemlja, in je pomenil, da so vladarji tudi tistih Bolgarov, ki \xc5\xbeivijo izven bolgarskih politi\xc4\x8dnih meja. _NEWLINE_Cesar je imel vrhovno oblast nad posvetnimi in verskimi zadevami, zato je bilo stanje v dr\xc5\xbeavi v veliki meri odvisno od njegovih osebnih sposobnosti. Namesto mladoletnih vladarjev je dr\xc5\xbeavo vodilo regentstvo, v katerem so bili mati-cesarica, patriarh in starej\xc5\xa1i \xc4\x8dlani vladajo\xc4\x8de dinastije. Z vedno hitrej\xc5\xa1imi procesi fevdalne fragmentacije v 14. stpletju je pri\xc5\xa1lo v navado, da so monarhovi sinovi dobili vladarske naslove \xc5\xbee med vladavino svojih o\xc4\x8detov. Imenovali so jih sovladar ali mlaj\xc5\xa1i cesar. _NEWLINE_V nasprotju s Prvim bolgarskim cesarstvom je bila dr\xc5\xbeavna uprava v Drugem bolgarskem cesarstvu pod mo\xc4\x8dnim vplivom bizantinskega sistema dr\xc5\xbeavne uprave. Ve\xc4\x8dina plemi\xc5\xa1kih, dvornih in uradni\xc5\xa1kin naslovov je bila prevzeta neposredno od bizantinskih dvojnikov v bizantinski gr\xc5\xa1\xc4\x8dini ali pa so jih prevedli v bolgar\xc5\xa1\xc4\x8dino. V sistemu rangiranja je bilo nekaj razlik, natan\xc4\x8dni opisi njihovih pristojnosti, insignije, in protokoli v srednjeve\xc5\xa1ki bolgarski upravi pa so se ohranili v nekaj primarnih virih. Svet bojarjev, v katerem so bili najvi\xc5\xa1ji bojarji in patriarh, je obravnaval zunanjo in notranjo politiko, vklju\xc4\x8dno z vojnimi napovedmi, sklepanjem zavezni\xc5\xa1tev in podpisovanjem mirovnih pogodb. Najvi\xc5\xa1ja dr\xc5\xbeavna uradnika sta bila veliki logotet, ki je imel vlogo ministrskega predsednika, in protovestiarij, ki je bil odgovoren za dr\xc5\xbeavno zakladnico in finance. Visoki dvorni naslovi, na primer despot in sebastokrator, so se podeljevali predvsem vladarjevim sorodnikom in niso bili dosledno povezani z upravnimi funkcijami. _NEWLINE_Prestolnica Drugega bolgarskega cesarstva je bilo T\xc7\x8ernovo (ali T\xc7\x8ernovec), ki je bilo hkrati sredi\xc5\xa1\xc4\x8de posebne upravne enote pod neposredno oblastjo cesarja. Dr\xc5\xbeava je bila razdeljena na province, katerih \xc5\xa1tevilo se je spreminjalo z velikostjo njenega ozemlja. V ohranjenih primarnih virih so se province po bizantinsko (gr\xc5\xa1ko) imenovale hora, po bolgarsko pa zemja (\xd0\xb7\xd0\xb5\xd0\xbc\xd1\x8f), strana (\xd1\x81\xd1\x82\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xbd\xd0\xb0) in oblast (\xd0\xbe\xd0\xb1\xd0\xbb\xd0\xb0\xd1\x81\xd1\x82). K naslovu so dodali ime njenega glavnega mesta. Guvernerji provinc so se imenovali vojvoda ali kefalia. Naziva izhajata iz bizantinskega dux in kefale. Guvernerje je imenoval cesar. Province so bile razdeljene na katepanika (edn. katepanikon, iz bizantinskega katepanikion), v katerih so vladali katepani, podrejeni vojvodom. Med vladanjem Ivana Asena II. (1218-1241) je bilo cesarstvo razdeljeno na province Beograd, Brani\xc4\x8devo, Boruj, Odrin, Dimotika, Skopje, Prilep, Devol in Albanija._NEWLINE_Bolgarska dru\xc5\xbeba je bila razdeljena na tri dru\xc5\xbebene razrede: duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino, plemstvo in kmete. V plemstvo je spadala tudi aristokracija: bojarji, ki so se kot bojlas pojavili \xc5\xbee v Prvem bolgarskem cesarstvu, sodniki in celotna vojska. Bojarji so bili razdeljeni v vi\xc5\xa1je in ni\xc5\xbeje bojarje. Prvi so bili lastniki velikih zemlji\xc5\xa1kih posesti, ki so v\xc4\x8dasih imele ve\xc4\x8d deset ali celo ve\xc4\x8d sto vasi, in so imeli visoke upravne ali voja\xc5\xa1ke polo\xc5\xbeaje.  Ve\xc4\x8dino tretjega dru\xc5\xbebenega razreda so tvorili kmetje, ki so bili podrejeni bodisi osrednji oblasti, bodisi lokalnim fevdalnim gospodom. \xc5\xa0tevilo slednjih se je med procesom fevdalizacije Bolgarije znatno pove\xc4\x8dalo. Glavni skupini kmetov sta bili parici in otroci. Oboji so lahko posedovali zemljo, dedovali pa so jo lahko samo parici. Otroci zemlje niso mogli zapustiti svojim dedi\xc4\x8dem, ker so jo dobili od svojih zemlji\xc5\xa1kih gospodov.\n_START_SECTION_\nVerska politika\n_START_PARAGRAPH_\nPo ustanovitvi dr\xc5\xbeave sta bili prvi prioriteti njene zunanje politike priznanje cesarskega naslova monarha in obnovitev   Bolgarskega patriarhata. Neprekinjena vojna z Bizantinskim cesarstvom je bolgarske vladarje prisilila, da so se obrnili na pape\xc5\xa1tvo.  Kalojan (vladal 1197\xe2\x80\x931207) je v svojem dopisivanju s pape\xc5\xbeem Inocencem III. od njega zahteval cesarski naslov in patriarhat. Njegovi zahtevi sta temeljili na dedi\xc5\xa1\xc4\x8dini  Prvega bolgarskega cesarstva. Kalojan je pape\xc5\xbeu v zameno obljubil priznanje pape\xc5\xbeeve suverenosti nad Bolgarsko cerkvijo. Zveza med Bolgarijo in Rimom je bila formalizirana 7. oktobra 1205, ko je pape\xc5\xbeev legat kronal Kalojana za kralja, t\xc7\x8ernovski nad\xc5\xa1kof Bazilij pa je bil razgla\xc5\xa1en za primasa. Bazilij se je v dopisih pape\xc5\xbeu naslavljal s patriarh, \xc4\x8demur pape\xc5\xbe ni ugovarjal. Kalojan se je, tako kot Boris I. (vladal 852\xe2\x80\x93889) tristo let pred njim, s pape\xc5\xbeem pogajal samo o politi\xc4\x8dnih zadevah in brez resnega namena, da bi se spreobrnil v  rimsko katoli\xc5\xa1tvo. Zveza z Rimom je trajala do leta 1235 in ni imela vpliva na Bolgarsko cerkev, ki je \xc5\xa1e naprej prakticirala pravoslavne kanone in obredje. _NEWLINE_Ambicije Bolgarije, da bi postala versko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de pravoslavnega sveta, so imele pomembno mesto v dr\xc5\xbeavni doktrini. Po padcu Konstantinopla v \xc4\x8detrti kri\xc5\xbearski vojni leta 1204 je T\xc7\x8ernovo za nekaj \xc4\x8dasa postalo glavno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de pravoslavja. Bolgarski cesarji so vneto zbirali relikvije kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih svetnikov, da bi okrepili presti\xc5\xbe svoje prestolnice. Uradno priznanje obnovljenega Bolgarskega patriarhata na koncilu v Lampsaku leta 1235 je bilo najpomembnej\xc5\xa1i korak k uresni\xc4\x8ditvi ideje, da bi T\xc7\x8ernovo postalo Drugi Konstantinopel. Patriarhat se je energi\xc4\x8dno upiral pape\xc5\xbeevi pobudi po ponovni zdru\xc5\xbeitvi pravoslavne cerkve z Rimom. O\xc4\x8ditno pripravljenost konstantinopelskega patriarhata in bizantinskega cesarja za sklepanje kompromisov na drugem lyonskem koncilu leta 1272\xe2\x80\x931274 je bolgarski patriarh Ignacij, katerega so imenovali \xc2\xbbsteber pravoslavja\xc2\xab, ostro kritiziral. K jeruzalemskemu patriarhu je poslal delegacijo z nalogo skleniti protibizantinsko zvezo, v kateri bi bila \xc5\xa1e dva druga vzhodna patriarha. Delegacija zastavljenega cilja ni dosegla._NEWLINE_Spori s Konstantinopelskim patrirarhatom glede legitimnosti Bolgarskega patriarhata so se v 14. stoletju \xc5\xa1e zaostrili. Leta 1355 je ekumenski patriarh Kalist I. posku\xc5\xa1al vsiliti svojo vrhovno oblast nad Bolgarsko cerkvijo s trditvijo, da je skladno z dolo\xc4\x8dili koncila v Lampsaku ostala podrejena Konstantinoplu in mu mora zato pla\xc4\x8devati letni davek. Zahteve niso bile podprte z verodostojnimi dokumenti, zato se bolgarske cerkvene oblasti zanje niso menile._NEWLINE_Ustroj Bolgarskega patriarhata se je zgledoval po izro\xc4\x8dilu iz Prvega bolgarskega cesarstva. Na \xc4\x8delu Cerkve je bil bolgarski patriarh, ki je bil \xc4\x8dlan Dr\xc5\xbeavnega zbora (Sinklit) in po potrebi regent. Patriarhu je pomagal zbor izbranih \xc5\xa1kofov, visokih duhovnikov in v\xc4\x8dasih predstavnikov posvetne oblasti. Bolgarska cerkev je strogo sledila uradni dr\xc5\xbeavni politiki \xe2\x80\x93 patriarh Joahim, na primer, je bil zaradi domnevnih zvez z Mongoli obto\xc5\xbeen izdaje in usmr\xc4\x8den. Ozemlje Bolgarskega patriarhata se je spreminjalo s spreminjanjem ozemlja bolgarske dr\xc5\xbeave. Najve\xc4\x8dje je bilo med vladavino Ivana Asena II. (vladal 1218\xe2\x80\x931241), ko je imelo 14 \xc5\xa1kofij: Preslav, \xc4\x8cerven, Love\xc4\x8d, Sofija, Ove\xc4\x8d, Drastar, Vidin, Seres, Filipi, Mesembrija, Brani\xc4\x8devo, Boeograd, Ni\xc5\xa1 in  Velba\xc5\xbed in sede\xc5\xbea v T\xc7\x8ernovem in Ohridu.\n_START_SECTION_\nHeziazem\n_START_PARAGRAPH_\nHeziazem (iz gr\xc5\xa1kega \xe1\xbc\xa1\xcf\x83\xcf\x85\xcf\x87\xce\xb1\xcf\x83\xce\xbc\xcf\x8c\xcf\x82, umirjenost, spokojnost) je bilo pu\xc5\xa1\xc4\x8davni\xc5\xa1ko gibanje v Vzhodni pravoslavni cerkvi, ki je na Balkanu cvetelo zlasti v 14. stoletju. Misti\xc4\x8dno gibanje je pou\xc4\x8devalo tehniko duhovne molitve, ki bi s ponavljanjem in pravilnim dihanjem morda omogo\xc4\x8dila videnje bo\xc5\xbeanske lu\xc4\x8di. Heziazem je na cesarja Ivana Aleksandra (vladal 1331\xe2\x80\x931371) naredil tako globok vtis, da je postal pokrovitelj heziasti\xc4\x8dnih menihov. Leta 1335 je dal zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de Gregorju Sinajskemu in denar za gradnjo samostana v Paroriji v pogorju Strand\xc5\xbea na jugovzhodu dr\xc5\xbeave, ki je privla\xc4\x8dil duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino iz Bolgarije, Bizantinskega cesarstva in Srbije. Heziazem se je z deli u\xc4\x8dencev Gregorja Sinajskega utrdil kot prevladujo\xc4\x8da ideologija v Bolgarski pravoslavni cerkvi. Gregorjev u\xc4\x8denec Teodozij T\xc7\x8ernovski je njegova dela prevedel v bolgar\xc5\xa1\xc4\x8dino. Ideologija je dosegla svoj vi\xc5\xa1ek med slu\xc5\xbebovanjem zadnjega srednjeve\xc5\xa1kega bolgarskega patriarha Evtimija T\xc7\x8ernovskega (1375\xe2\x80\x931394). Teodozij je pri T\xc7\x8ernovem ustanovil samostan Kalifarevo, ki je postal novo heziasti\xc4\x8dno in knji\xc5\xbeevno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de dr\xc5\xbeave. Intelektualci so vzdr\xc5\xbeevali stalne medsebojne zveze ne glede na njihovo narodnost, kar je pomembno vplivalo na kulturne in verske izmenjave na Balkanu.\n_START_SECTION_\nBogomilstvo in druga hereti\xc4\x8dna gibanja\n_START_PARAGRAPH_\nBogomistvo se je pojavilo \xc5\xbee v 10. stoletju v Prvem bolgarskem cesarstvu. Kasneje se je raz\xc5\xa1irilo na ves Balkan in po propadu Prvega bolgarskega cesarstva cvetelo tudi pod bizantinsko oblastjo. Vzhodna pravoslavna cerkev je bogomile zaradi njihovega pozivanja k dr\xc5\xbeavljanski neposlu\xc5\xa1nosti razglasila za heretike._NEWLINE_V Bolgariji je bogomilstvo ponovno o\xc5\xbeivelo kot posledica voja\xc5\xa1kega in politi\xc4\x8dnega nazadovanja med vladavino cesarja Borila (vladal 1207\xe2\x80\x931218).  Cesar je proti bogomilom takoj odlo\xc4\x8dno ukrepal. 11. februarja 1211 je v T\xc7\x8ernovem  predsedoval prvi bolgarski protibogomilski sinodi na kateri so sklenili, da se morajo bogomili takoj spreobrniti v pravoslavje, sicer bodo izgnani. Pravoslavna cerkev se je kljub tesnemu sodelovanju z rimskokatoli\xc5\xa1ko cerkvijo dosledno dr\xc5\xbeala kanonov svoje cerkve. V Borilovem sinodiku, ki je posve\xc4\x8den prav njemu, je Boril opisan kot \xc2\xbbpravoslavni car\xc2\xab, t\xc7\x8ernovska sinoda pa je bila vpisana na seznam pravoslavnih sinod. Borilovi ukrepi so vpliv bogomilov zelo zmanj\xc5\xa1li, vendar jih niso izkoreninili._NEWLINE_Izgnanci iz Bizantinskega cesarstva so v 14. stoletju v Bolgarsko cesarstvo prinesli ve\xc4\x8d hereti\xc4\x8dnih gibanj, vklju\xc4\x8dno z adamizmom in barlamizmom. Na cerkvenem zboru v T\xc7\x8ernovem leta 1360, katerega se je udele\xc5\xbeila tudi cesarska dru\xc5\xbeina, patriarh, plemstvo in duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina, so vsa ta gibanja, vklju\xc4\x8dno z bogomilstvom in judovstvom, ostro obsodili. Po letu 1360 niso bogomili v Bolgariji omenjeni v nobenem viru, kar bi lahko pomenilo, da je sekta zelo oslabela in imela samo \xc5\xa1e nekaj prista\xc5\xa1ev. Preganjanje preostalih adamitov in barlamitov se je pod vodstvom Teodozija T\xc7\x8ernovskega in patriarha Evtimija v manj\xc5\xa1em obsegu nadaljevalo.\n_START_SECTION_\nKultura\n_START_PARAGRAPH_\nDrugo bolgarsko cesarstvo je bilo sredi\xc5\xa1\xc4\x8de cveto\xc4\x8de kulture, ki je dosegla vrhunec v srednjem in poznem 14. stoletju med vladavino Ivana Aleksandra (vladal 1331\xe2\x80\x931371). Bolgarska arhitektura, umetnost in knji\xc5\xbeevnost so se raz\xc5\xa1irile tudi preko meja v Srbijo, Vla\xc5\xa1ko, Moldavijo in ruske kne\xc5\xbeevine in vplivale na slovanske kulture. Bolgarija je vplivala tudi na so\xc4\x8dasne kulturne trende v Bizantinskem cesarstvu. Glavno kulturno in duhovno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de je bilo T\xc7\x8ernovo, ki je zraslo v \xc2\xbbDrugi Konstantinopel\xc2\xab ali \xc2\xbbTretji Rim\xc2\xab. Sodobniki so ga po zgledu na Konstantinopel-Carigrad imenovali Carevgrad T\xc7\x8ernovo. Druga pomembna kulturna sredi\xc5\xa1\xc4\x8da so bila Vidin, Sofija, Mesembrija in \xc5\xa1tevilni samostani po celi dr\xc5\xbeavi.\n_START_SECTION_\nArhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nV 13. in 14. stoletju je v Drugem bolgarskem cesarstvu zrasla mre\xc5\xbea mest, med njmi tudi nekaj pomembnih. Mesta so se gradila ve\xc4\x8dinoma na te\xc5\xbeko dostopnih mestih in so bila obi\xc4\x8dajno sestavljena iz zunanjega in notranjega  mesta. Plemstvo je prebivalo v notranjih mestih s citadelo, ve\xc4\x8dina me\xc5\xa1\xc4\x8danov pa v zunanjih mestih. Soseske plemstva, obrtnikov,  trgovcev in tujcev so bile lo\xc4\x8dene. Prestolnica T\xc7\x8ernovo je stala na gri\xc4\x8dih Carevec, Trapezica in Momina krepost (trdnjava) nad meandri reke Jantre. V predmestjih ob reki so bile tudi lo\xc4\x8dene \xc4\x8detrti zahodnih Evropejcev (Frankovska \xc4\x8detrt jugovzhodno od Carevca) in Judov (ju\xc5\xbeno od Trapezice).  _NEWLINE_Trdnjave so se gradile na hribih in visokih planotah. Bizantinski zgodovinar Niketas Honiates je zapisal, da so bolgarski gradovi v gorah Balkana na \xc2\xbbvzpetinah nad oblaki\xc2\xab. Zgrajeni so bili iz lomljenega kamna, povezanega z mavcem, in so se po tem razlikovali od monumentalnih zgradb na severovzhodu dr\xc5\xbeave iz obdobja Prvega bolgarskega cesarstva. Vhodi in izpostavljeni deli obzidja so bili zavarovani z nazob\xc4\x8danimi stolpi. Stolpi so bili obi\xc4\x8dajno pravokotni, v\xc4\x8dasih tudi nepravilni, ovalni, okrogli trikotni ali podkvasti._NEWLINE_Cerkvena arhitektura je bila zelo presti\xc5\xbena. Cerkve so spadale med najlep\xc5\xa1e okra\xc5\xa1ene in najbolj trdno grajene stavbe. V 13. in 14. stoletju so bazilike zamenjale eno- ali troladijske kri\xc5\xbene cerkve s kupolami. Zunanjost cerkva je bila okra\xc5\xa1ena z izmeni\xc4\x8dnimi pasovi kamna in opeke in zelenimi, rumenimi in rjavimi kerami\xc4\x8dnimi elementi. Tako okra\xc5\xa1enih je nekaj cerkva v Neseb\xc4\x83rju, med njimi cerkvi sv. Janeza Aliturgeta in Kristusa Pantokratorja iz 14. stoletja. Slednja ima vrsto slepih lokov, \xc5\xa1tiriperesne rastlinske motive, trikotne ornamente, okrogle tirkizne kerami\xc4\x8dne elemente in ope\xc4\x8dnate frize vzdol\xc5\xbe zunanjih zidov. Podobno so bile okra\xc5\xa1ene tudi vse cerkve v Carevcu, bilo jih je ve\xc4\x8d kot dvajset, in ve\xc4\x8d cerkva od sedemnajskih na Trapezici. Za t\xc7\x8ernovsko arhitekturno \xc5\xa1olo je zna\xc4\x8dilen pravokoten zvonik nad preddverjem cerkve. Nekaj cerkvam iz bizantinskega obdobja, na primer cerkvi matere Bo\xc5\xbeje v Asenovi trdnjavi, so pri obnovi dozidali zvonike._NEWLINE_Cerkev matere Bo\xc5\xbeje v Donji Kamenici v zahodnem delu Bolgarskega cesarstva, v sedanji Srbiji, je zgrajena v nenavadnem arhitekturnem slogu. Ima dva zvonika s koni\xc4\x8dasto piramidasto streho in dodatnimi koni\xc4\x8dastimi elementi na vseh \xc5\xa1tirih vogalih zvonikov. Cerkev, ki je brez primere med srednjeve\xc5\xa1kimi bolgarskimi cerkvami, je bila zasnovana pod vplivi z Ogrske in iz Transilvanije._NEWLINE_Cesarski pala\xc4\x8dni kompleks na Carevcu v T\xc7\x8ernovem je bila sprva bojarski grad, ki je pod Ivanom Asenom II. (vladal 1218\xe2\x80\x931241) in Ivanom Aleksandrom (vladal 1331\xe2\x80\x931371) do\xc5\xbeivel dve ob\xc5\xa1irni rekonstrukciji. Imel je obliko nepravilne elipse s plo\xc5\xa1\xc4\x8dino 5.000 m\xc2\xb2. Obzidje z okroglimi in pravokotnimi stolpi je bilo debelo 2 m.  Glavni vhod je bil v okroglem stolpu na severni fasadi. Okrog notranjega dvori\xc5\xa1\xc4\x8da so bila zgrajena bogato okra\xc5\xa1ena poslopja, sredi dvori\xc5\xa1\xc4\x8da pa je stala cerkev. Patriarhova pala\xc4\x8da je stala na najvi\xc5\xa1ji to\xc4\x8dki Carevca. Zasnovana je bila podobno kot cesarjeva in je merila 3.000 m\xc2\xb2. K patriarhalni stolnici Kristusovega  vnebovzetja je bil prizidan  pravokoten zvonik. Bivalni prostori in uradi so bili na ju\xc5\xbeni strani pala\xc4\x8de._NEWLINE_Ohranilo se je tudi nekaj plemi\xc5\xa1kih hi\xc5\xa1. Severno od cesarske pala\xc4\x8da so izkopali temelje bojarske hi\xc5\xa1e z za\xc4\x8detka 13. stoletja, ki je imela obliko \xc4\x8drke L in je bila sestavljena iz bivalnega dela in majhne enoladijske cerkve. Ve\xc4\x8dina obi\xc4\x8dajnih hi\xc5\xa1 je bila delno vkopana ali zgrajena nad tlemi. Kasneje so se v mestih obi\xc4\x8dajno gradile enonadstropne hi\xc5\xa1e. Pritli\xc4\x8dja so bila zgrajena iz lomljenega kamna, povezanega z blatom ali mavcem, nadstropja pa iz brun.\n_START_SECTION_\nUmetnost\n_START_PARAGRAPH_\nPrevladujo\xc4\x8da struja bolgarskega slikarstva 13. in 14. stoletja je znana kot t\xc7\x8ernovska slikarska \xc5\xa1ola. Bolgarsko slikarstvo je sicer privzelo nekaj trendov bizantinske renesanse iz obdobja Paleologov, vendar ima nekaj izklju\xc4\x8dno bolgarskih zna\xc4\x8dilnosti. Slikarsko \xc5\xa1olo je kot samostojno prvi prepoznal francoski umetnostni zgodovinar Andr\xc3\xa9 Grabar. Dela t\xc7\x8ernovske \xc5\xa1ole vsebujejo nekaj realizma, individualizirane portrete in psiholo\xc5\xa1ko globino. Od posvetne umetnosti se je ohranilo zelo malo. V  prestolni dvorani cesarske pala\xc4\x8de v T\xc7\x8ernovem so med izkopavanji odkrili nekaj fragmentov stenskih slik. Na zidovih so bile verjetno podobe bolgarskih cesarjev in cesaric._NEWLINE_Primer zgodnjega slikarstva t\xc7\x8ernovske slikarske \xc5\xa1ole so freske iz leta 1259 v Bojanski cerkvi v predmestju Sofije, ki spadajo med najbolj popolne in najbolje ohranjene spomenike vzhodnoevropske srednjeve\xc5\xa1ke umetnosti. V nasprotju s takratno bizantinsko umetnostjo in cerkvenim kanonom ve\xc4\x8dina od 240 podob izra\xc5\xbea individualnost, duhovnost in vitalnost. Zlasti realisti\xc4\x8dni so portreti cerkvenih donatorjev Kalojana in Desislave in vladajo\xc4\x8dega monarha Konstantina Tiha ter njegove \xc5\xbeene Irene v slavnostnih obla\xc4\x8dilih. V Ivanovu v severovzhodni Bolgariji je ve\xc4\x8d cerkva in kapel, vklesanih v skalo, v  katerih je opazen razvoj bolgarske umetnosti v 13. in 14. stoletju. Na slikah iz prvega obdobja, naslikanih med vladavino Ivana Asena II. (vladal 1218\xe2\x80\x931241), so \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke podobe prikazane realisti\xc4\x8dno, z ovalnimi obrazi in polnimi ustnicami. Barve obla\xc4\x8dil so svetle, medtem ko so freske iz obdobja Paleologov naslikane v klasi\xc4\x8dnem slogu. Bojanska cerkev in Ivanovske skalne cerkve so na Unescovem seznamu svetovne kulturne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine._NEWLINE_V T\xc7\x8ernovem ni ohranjen noben celoten sklop slik. V cerkvi \xc5\xa0tiridesetih mu\xc4\x8dencev je ohranjenih 35 prizorov, naslikanih v mehkih tonih in z ob\xc4\x8dutkom za realizem, zna\xc4\x8dilnim za t\xc7\x8ernovsko slikarsko \xc5\xa1olo. Na drugem t\xc7\x8ernovskem utrjenem gri\xc4\x8du, Trapezici, so odkrili freske v ru\xc5\xa1evinah sedemnajstih cerkva. Na njih so tudi podobe voja\xc5\xa1kih osebnosti v bogatih opravah. Pala\xc4\x8dna kapela je bila okra\xc5\xa1ena z mozaiki. V zahodni Bolgariji, na primer v zemenskem samostanu, cerkvi Matere Bo\xc5\xbeje v Donji Kamenici in cerkvi sv. Petra v Berendah, so opazne zna\xc4\x8dilnosti lokalnega slikarstva, med katere spadajo arhai\xc4\x8dna kompozicija in nesen\xc4\x8deni toni._NEWLINE_\xc5\xa0tevilne knjige iz obdobja Drugega bolgarskega cesarstva vsebujejo \xc4\x8dudovite miniature. Najlep\xc5\xa1i primerki so v bolgarskem prevodu Manasijeve kronike, Tetraevangeliju carja Ivana Aleksandra in Tomi\xc4\x87evem psalteriju, skupaj 554 miniatur. Na miniature, na katerih so upodobljeni tako teolo\xc5\xa1ki kot posvetni dogodki, so vplivala takratna bizantinska dela in imajo veliko estetsko vrednost._NEWLINE_T\xc7\x8ernovska \xc5\xa1ola je nadaljevala in obogatila tradicijo slikanja ikon iz Prvega bolgarskega cesarstva. Med najbolj znane ikone spadate ikoni Marije z Jezusom iz Mesembrije (1342), ki je trenutno v galeriji ikon v stolnici sv. Aleksandra Nevskega v Sofiji, in sv. Ivana Rilskega v Rilskem samostanu. Freske v Bojanski cerkvi in ikona sv. Ivana Rilskega so naslikane realisti\xc4\x8dno in ne v skladu s cerkvenim kanonom. Na nekatere ikone so vstavljene srebrne plo\xc5\xa1\xc4\x8dice z reliefnimi podobami svetnikov.\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbeevnost\n_START_PARAGRAPH_\nGlavna sredi\xc5\xa1\xc4\x8da knji\xc5\xbeevega ustvarjanja so bile cerkve in samostani, ki so po vsej dr\xc5\xbeavi omogo\xc4\x8dali osnovno izobrazbo in pismenost. Nekaterih samostani so omogo\xc4\x8dali tudi vi\xc5\xa1jo stopnjo \xc5\xa1olanja, v katero je spadalo u\xc4\x8denje slovnice, svetopisemskih, teolo\xc5\xa1kih in anti\xc4\x8dnih besedil ter gr\xc5\xa1kega jezika. Izobra\xc5\xbeevanje ni bilo omejeno samo na duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino, ampak je bilo dostopno tudi laikom. Slu\xc5\xa1atelji, ki so opravili vi\xc5\xa1je \xc5\xa1olanje, so dobili naziv gramatik (\xd0\xb3\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xbc\xd0\xb0\xd1\x82\xd0\xb8\xd0\xba). _NEWLINE_Knjige so se sprva pisale na pergamentu, od za\xc4\x8detka 14. stoletja tudi na papirju, ki se je uva\xc5\xbeal preko Varne. Na za\xc4\x8detku je bil papir dra\xc5\xbeji od pergamenta, proti koncu stoletja pa je njegova cena padla. \xc5\xa0tevilo knjig se je zato znatno pove\xc4\x8dalo._NEWLINE_Nekaj besedil iz 12. in 13. stoletja se je ohranilo. Med najbolj znamenita dela iz tega obdobja spadata Borilov sinodik, ki je pomemben vir podatkov za zgodovino Bolgarskega cesarstva, in Draganov menaion, v katerem so najstarej\xc5\xa1e znane hvalnice in njihove melodije ter liturgije za bolgarske svetnike Ivana Rilskega, Cirila in Metoda in carja Petra I..  Ohranili sta se tudi dve pesnitvi neznanega bizantinskega pesnika s t\xc7\x8ernovskega dvora. Posve\xc4\x8deni sta poroki Ivana Asena II. z Ireno Komneno Dukaino. Pesnik cesarja primerja s soncem in ga opisuje  kot \xc2\xbbbolj o\xc4\x8darljivega kot dan in najbolj prijetnega po videzu\xc2\xab._NEWLINE_V 14. stoletju je za\xc4\x8del knji\xc5\xbeevnost podpirati tudi dvor, zlasti cesar Ivan Aleksander (vladal 1331\xe2\x80\x931371), kar je v sodelovanju s \xc5\xa1tevilnimi plodnimi u\xc4\x8denjaki in duhovniki privedlo do opazne o\xc5\xbeivitve knji\xc5\xbeevnosti, znane kot t\xc7\x8ernovska literarna \xc5\xa1ola. Knji\xc5\xbeevnost je podpiralo tudi nekaj plemi\xc4\x8dev in bogatih me\xc5\xa1\xc4\x8danov. V knji\xc5\xbeevnost so spadali prevodi gr\xc5\xa1kih besedil in izvirna dela s posvetno in versko vsebino. Med slednja so spadali molitveniki, pasijonske knjige, \xc5\xbeivljenjepisi svetnikov in hvalnice. Posvetna knji\xc5\xbeevnost je vklju\xc4\x8devala letopise, poezijo, romane in novele, izmi\xc5\xa1ljene zgodbe, pripovedke, med njimi zgodbo o Troji in Aleksandriji, ter pravni\xc5\xa1ka, medicinska in prirodoslovna dela._NEWLINE_Prvi ugledni bolgarski u\xc4\x8denjak  iz 14. stoletja je bil Teodozij T\xc7\x8ernovski (umrl 1363), ki je bil pod velikim vplivom heziazma in je v Bolgariji \xc5\xa1iril heziasti\xc4\x8dne ideje. Njegov najbolj slaven u\xc4\x8denec je bil Evtimij T\xc7\x8ernovski (okrog 1325 \xe2\x80\x93 okrog 1403), ki je bil od leta 1375 do 1393 bolgarski patriarh in ustanovitelj  t\xc7\x8ernovske literarne \xc5\xa1ole. Evtimij je razen tega, da je bil ploden pisec, vodil veliko jezikovno reformo, s katero sta se standardizirala \xc4\x8drkovanje in slovnica bolgarskega jezika. Do reforme so se v besedilih uporabljala razli\xc4\x8dna \xc4\x8drkovanja in slovnice. Predmet reform ni bil takratni jezik, temve\xc4\x8d jezik iz prve zlate dobe bolgarske kulture v poznem 9. in zgodnjem 10. stoletju v Prvem bolgarskem cesarstvu, se pravi stara cerkvena slovan\xc5\xa1\xc4\x8dina._NEWLINE_Osmanska okupacija Bolgarije je mnogo u\xc4\x8denjakov in Evtimijevih u\xc4\x8dencev prisilila, da so od\xc5\xa1li iz Bolgarije. S seboj so odnesli knjige, ideje in znanje v druge pravoslavne dr\xc5\xbeave, zlasti v Srbijo, Vla\xc5\xa1ko, Moldavijo in ruske kne\xc5\xbeevine. V ruske de\xc5\xbeele so odnesli toliko knjig, da so u\xc4\x8denjaki govorili o drugem ju\xc5\xbenoslovanskem vplivu na Rusijo. Evtimijev dober prijatelj in dru\xc5\xbeabnik Ciprijan, ki  je postal metropolit Kijeva in vseh Rusov, je s seboj prinesel bolgarske knji\xc5\xbeevne zglede in tehnike. Gregor Camblak je najprej deloval v Srbiji in Moldaviji, potem pa je prevzel polo\xc5\xbeaj kijevskega metropolita. Napisal je veliko pridig, liturgij in hvalnic, vklju\xc4\x8dno z Zahvalnim pismom za Evtimija. Pomemben bolgarski emigrant je bil tudi Konstantin iz Kosteneca, ki je deloval v Srbiji. Njegovo biografijo Stefana Lazarevi\xc4\x87a je George Ostrogorsky opisal kot \xc2\xbbnajpomembnej\xc5\xa1e zgodovinsko delo v starosrbski knji\xc5\xbeevnosti\xc2\xab._NEWLINE_Apokrifna knji\xc5\xbeevnost, ki je  cvetela v 13. in 14. stoletju, se je pogosto osredoto\xc4\x8dala na vpra\xc5\xa1anja, katerim so se v uradnih verskih delih izogibali. Veliko je bilo tudi vede\xc5\xbeevalskih knjig, po katerih so napovedovali prihodnost iz sanj in astronomskih dogodkov. Nekatere so vsebovale tudi politi\xc4\x8dne elemente, na primer prerokbo, da bo potres, ki se bo zgodil pono\xc4\x8di, tako zbegal ljudi, da bodo na cesarja za\xc4\x8deli gledati s prezirom. Oblasti so apokrifno knji\xc5\xbeevnost obsojale in jo dajale na seznam prepovedanih knjig. Apokrifi so se v Rusiji kljub temu \xc5\xa1irili. Ruski plemi\xc4\x8d Andrej Kurbski iz 16. stoletja jih je imenoval Bolgarske basni.'