b'\n_START_ARTICLE_\nIvan IV. Vasiljevi\xc4\x8d Grozni\n_START_SECTION_\nIvanova mladost in obdobje regentstva\n_START_PARAGRAPH_\nIvan je bil sin moskovskega velikega kneza Vasilija III. in njegove druge \xc5\xbeene, Helene Golicine. Ob o\xc4\x8detovi smrti je bil star komaj tri leta. O\xc4\x8de je za njegovo skrbnico imenoval mater Heleno, njenega strica Mihaela Glinskega pa za vodjo \xc5\xa1tevilnega regentskega sveta, v katerem so bili bojarji najstarej\xc5\xa1ih ruskih rodbin._NEWLINE_Helena Golicina se je zbli\xc5\xbeala z velikim konju\xc5\xa1kim knezom Ivanom Fedorovi\xc4\x8dem Telepnev-Obolenskim in z njegovo pomo\xc4\x8djo spravila strica v zapor, kjer je umrl. Ljubimca sta zgostila vso oblast v svojih rokah in v Ivanovem imenu vladala do leta 1538, ko so njuni nasprotniki Heleno zastrupili, Telepneva pa spravili v temnico, kjer je umrl od lakote. Mladoletni Ivan je bil pri\xc4\x8da obra\xc4\x8dunom z Glinskimi; prizadela ga je lo\xc4\x8ditev od dojilje, sestre Telepneva, ki ga je vzgajala prvih 8 let._NEWLINE_V kaosu, ki je sledil, se je do oblasti najprej dokopala rodbina Bjelinski, ki je bila v sorodu z Ivanom in je zato u\xc5\xbeivala podporo metropolita Danila. Kmalu pa je z vojsko zavzela Kremelj in oblast rodbina \xc5\xa0ujski. Ivana Bjelinskega, vodjo dru\xc5\xbeine, so vrgli v zapor, od koder pa ga je uspel Ivan, ko je bil star deset let, osvoboditi in mu vrniti oblast. Leta 1542 je Andrej \xc5\xa0ujski ponovno zavzel Kremelj in to pot ubil Ivana Bjelinskega. Bojarji so dobro izkoristili mladoletnost velikega kneza in si spet nagrabili premo\xc5\xbeenje, ki so jim ga vzeli prej\xc5\xa1nji avtoritarni vladarji._NEWLINE_Ivan je bil po naravi zelo bister in inteligenten, veliko je bral in zelo kmalu razumel dogajanje okrog sebe. \xc4\x8ceprav od vseh zapu\xc5\xa1\xc4\x8den, se je naglo razvil intelektualno in fizi\xc4\x8dno in v svojem trinajstem letu odlo\xc4\x8dno posegel v dogajanje. Sklical je najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e bojarje in jih presenetil z govorom, v katerem jih je spomnil, da je on dejanski gospodar, da ni zadovoljen z njihovim vladanjem, da je krivcev veliko, a bo zaenkrat kaznoval le enega. V dvorano so vstopili Ivanovi lovci s psi, ki so raztrgali Andreja \xc5\xa0ujskega. To je bil strahovit za\xc4\x8detek vladanja Ivana IV. Mnoge bojarje je izgnal v oddaljena mesta. Dr\xc5\xbeavo so ponovno vodili Glinski, ki pa niso bili ni\xc4\x8d bolj\xc5\xa1i od drugih, skrbeli so predvsem za svoje koristi.\n_START_SECTION_\nSamostojno vladanje\n_START_PARAGRAPH_\nSedemnajstleten se je Ivan proglasil za polnoletnega in sam prevzel vladanje. 16. januarja 1547 ga je metropolit Makarij kronal za velikega kneza in tudi za carja, 3. februarja se je poro\xc4\x8dil z Anastazijo Zaharino Jurjevo iz starodavne rodbine Andreja Kobile-Ko\xc5\xa1kina. Poleg Glinskih so odtlej pomembna mesta na dvoru zasedali tudi Romanovi._NEWLINE_Poleti 1547 je izbruhnil v Moskvi hud po\xc5\xbear. Ivanovi nasprotniki so raz\xc5\xa1irili govorice, da je zanj kriv duh njegove matere. Razburjene mno\xc5\xbeice so navalile na dvorec Glinskih. Raztrgali so Jurija Glinskega, vodjo rodbine, potem pa so se napotili v Vorobjevo, kamor sta se zatekla Ivan in njegov ded po materi. Mno\xc5\xbeica je zahtevala izro\xc4\x8ditev starega Glinskega. Nazadnje je vojska mno\xc5\xbeico razgnala._NEWLINE_Ivan je tedaj reformiral na\xc4\x8din vodenja dr\xc5\xbeave. Oblikoval je nekak\xc5\xa1no vlado, ki se je imenovala izbranaja rada; sestavljena je bila zelo heterogeno, najve\xc4\x8d iz predstavnikov srednjega plemstva. Na njenem \xc4\x8delu sta bila Ivanov nekdanji osebni duhovnik Silvester, zadol\xc5\xbeen za vodenje cerkvenih zadev, in pripadnik ni\xc5\xbejega plemstva Aleksej Fjodorovi\xc4\x8d Ada\xc5\xa1ev, zadol\xc5\xbeen za vodenje upravnih in voja\xc5\xa1kih zadev. Eden od \xc4\x8dlanov rade je bil tudi knez Andrej Mihajlovi\xc4\x8d Kurbski, ki je kasneje v \xc5\xbeivljenju Ivana Groznega odigral pomembno vlogo._NEWLINE_\xc4\x8clani rade so izdali nov zakonik, Sudebnik Ivana IV. Najeli so evropske voja\xc5\xa1ke strokovnjake. Topni\xc5\xa1tvo je postalo poseben rod vojske. Ustanovljena je bila nova voja\xc5\xa1ka formacija, oboro\xc5\xbeena s pu\xc5\xa1kami, imenovana strelci. Kljub temu je bila ruska vojska tedaj \xc5\xa1e povsem vzhodnja\xc5\xa1ka, oble\xc4\x8dena v dolge kaftane in nesposobna za spopade z evropskimi najemni\xc5\xa1kimi vojskami._NEWLINE_Stoglavi zbor, najvi\xc5\xa1je cerkveno in posvetno stanovsko predstavni\xc5\xa1tvo, je leta 1551 sprejel dokument imenovan stoglav, ki je poleg re\xc5\xa1itev verskih in gospodarskih vpra\xc5\xa1anj prinesel poenotenje cerkvenih obredov in okra\xc5\xa1evanja cerkva z ikonami. Metropolit Makarij je uredil veliko zbirko \xc5\xbeivljenjepisov svetnikov, nekatere svetnike je tudi kanoniziral.\n_START_SECTION_\nUni\xc4\x8denje Kazanskega in Astrahanskega kanata\n_START_PARAGRAPH_\nV tem \xc4\x8dasu je pri\xc5\xa1lo do najve\xc4\x8djega zunanjepoliti\xc4\x8dnega uspeha carja Ivana IV.; uni\xc4\x8dil je Kazanski (1552) in Astrahanski kanat (1554-56), ki sta dotlej z roparskimi vpadi svojih oboro\xc5\xbeenih enot pogosto vznemirjala Moskovsko veliko kne\xc5\xbeevino. Poleti 1552 se je 150.000 mo\xc5\xbe s 150 topovi spustilo od Ni\xc5\xbenega Novgoroda ob reki Volgi in deloma po njej proti Kazanu. Ob poti so jih \xc4\x8dakala nekatera \xc5\xbee v \xc4\x8dasu Vasilija III. pripravljena naselja nekaj pa so jih zgradili na novo. Septembra so za\xc4\x8deli oblegati Kazan (isto\xc4\x8dasno so krimski Tatari sku\xc5\xa1ali prodreti proti Moskvi, a so bili pred Tulo zaustavljeni). Kazan je branilo 30.000 Tatarov. Ivan je mesto obdal s \xc5\xa1e enim obzidjem in ga odrezal od okolice. \xc4\x8ceprav so njegovo vojsko pestile \xc5\xa1tevilne nadloge (nevihta je potopila rusko ladjevje, de\xc5\xbe jim je potopil tabor) je strah pred carjem vojsko obdr\xc5\xbeal na polo\xc5\xbeajih. Nazadnje so spodkopali del mestnega obzidja in ga razru\xc5\xa1ili. 2. oktobra je pri\xc5\xa1lo do strahovitega pokola Tatarov, ob katerem je menda zajokal celo car. V Kazan so potem naselili ruske koloniste. V Moskvi so v zahvalo za zmago zgradili cerkev svetega Vasilija bla\xc5\xbeenega. Juna\xc5\xa1tva ruske vojske in njena zmaga so nudili snov mnogim legendam._NEWLINE_Leta 1554 so se Rusi po Volgi spustili do Astrahanskega kanata in ga po novi voja\xc5\xa1ki akciji leta 1556 priklju\xc4\x8dili Rusiji. Vse pore\xc4\x8dje Volge je pri\xc5\xa1lo v okvir ruske dr\xc5\xbeave, ki je prodrla na obale Kaspijskega morja.\n_START_SECTION_\nBolezen in razhod s klju\xc4\x8dnimi sodelavci\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1553 je Ivan hudo zbolel in izgledalo je, da bo umrl. Zbral je \xc4\x8dlane rade in zahteval, da prise\xc5\xbeejo zvestobo njegovemu pravkar rojenemu sinu, carjevi\xc4\x8du Dimitriju (*1552-\xe2\x80\xa01553). Veliko \xc4\x8dlanov je zahtevo odklonilo, ker niso \xc5\xbeeleli, da jim vladajo Romanovi; raje bi sprejeli za carja Ivanovega bratranca Vladimira Andrejevi\xc4\x8da Stari\xc5\xa1kega_NEWLINE_._NEWLINE_Prisego je odklonil tudi Ada\xc5\xa1ev, medtem ko je Silvester odkrito stopil na stran kneza Vladimira. Pod gro\xc5\xbenjami carja so zvestobo Dimitriju nazadnje le prisegli, med njimi tudi Vladimir Andrejevi\xc4\x8d, toda car je vedel, da je bila prisega neiskrena. Ivan je ozdravel, carjevi\xc4\x8d pa je kmalu po tem umrl. _NEWLINE_Moskovska kne\xc5\xbeevina je po severni morski poti (skozi Belo morje) tedaj \xc5\xbee imela trgovske stike z Angle\xc5\xbei, ki so leta 1555 v Londonu za trgovanje z Rusi ustanovili Moscovy Company. A Ivan je \xc5\xbeelel Rusijo \xc5\xa1e bolj odpreti znanju, ki je prihajalo z zahoda, in je menil, da za to potrebuje ozemeljski stik z Baltikom. \xc4\x8clani rade pa so razmi\xc5\xa1ljali druga\xc4\x8de, po uspehih nad tatarskima kanatoma so dajali prednost zavzetju \xc5\xa1e zadnjega, Krimskega kanata._NEWLINE_Razhajanje v na\xc4\x8drtih je pripeljalo do dokon\xc4\x8dnega preloma med Ivanom in starima sodelavcema, Silvestrom in Ada\xc5\xa1evim, ki sta se vse bolj povezovala s knezom Vladimirjem Andrejevi\xc4\x8dem. Zato je Ivan Silvestra poslal v samostan, Ada\xc5\xa1eva pa je "nagradil" z naslovom vojvode v Viljandiju (danes v Estoniji), kjer pa je leta 1560 pristal v zaporu. Njunih sodelavcev sprva ni kaznoval, vendar so mnogi \xc5\xa1e naprej delali proti njemu. Leta 1569 je Ivan likvidiral tudi kneza Vladimira._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je podjetni Anikej Fjodorovi\xc4\x8d Stroganov (*1488, \xe2\x80\xa01570) prekora\xc4\x8dil Ural in odkril ogromna sibirska prostranstva, ki jih je imenoval dr\xc5\xbeava Sibirija. Za\xc4\x8delo se je rusko osvajanje Sibirije.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek vojne v Livoniji\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1558 se je z napadom ruske vojske (v kateri so sodelovale tudi \xc4\x8dete Tatarov, \xc4\x8cerkezov in Donskih kozakov) za\xc4\x8dela vojna v Livoniji, ki je potem 25 let iz\xc4\x8drpavala Rusijo in ji nazadnje ni prinesla nobenih koristi. Za Ruse se je za\xc4\x8dela ugodno. Hitro so zasedli velik del Livonije in ujeli velikega mojstra Tevtonskega vite\xc5\xa1kega reda, ki je obvladoval balti\xc5\xa1ko obalo Finskega zaliva. Tedaj pa je vite\xc5\xa1kemu redu prisko\xc4\x8dil na pomo\xc4\x8d poljski kralj Sigismund II. Avgust._NEWLINE_Rusom je nekaj \xc4\x8dasa poveljeval knez Andrej Kurbski, ki se je kot general izkazal proti Tatarom, v Livoniji pa se ni zna\xc5\xa1el in je dopustil, da je 4.000 Poljakov porazilo njegovo vojsko 15.000 mo\xc5\xbe. Sramoten poraz in carjev razhod z njegovima somi\xc5\xa1ljenikoma, Silvestrom in Ada\xc5\xa1evim, so Kurbskega pripravili do tega, da je prebegnil k Poljakom in iz poljskega tabora poslal carju pismo, ki so mu potem sledila \xc5\xa1e druga, tako da je med njima nastala zanimiva korespondenca, ki razkriva tedanja Ivanova razmi\xc5\xa1ljanja. Kurbski v pismu Ivanu o\xc4\x8dita, da se je odrekel zvestim sodelavcem, ki so naredili za Rusijo veliko dobrega, in se povezal s priliznjenimi bojarji. Pismo je carja izredno razjezilo in ga napeljalo na misli, da je morda obdan z zarotniki._NEWLINE_Avgusta 1560 je umrla carica in Ivan je sumil, da so jo zastrupili. Za\xc4\x8del je odstranjevati sumljive bojarje, nekateri so zbe\xc5\xbeali sami, pri manj sumljivih se je zadovoljil s talci in denarnimi jamstvi._NEWLINE_Ob Baltiku so se tedaj Rusi borili s Poljaki, Litvanci, \xc5\xa0vedi in Danci. Februarja 1563 je pri\xc5\xa1el na boji\xc5\xa1\xc4\x8de z vojsko in \xc5\xa1tevilnimi topovi sam car in po dvotedenskem obleganju zavzel mesto Polock. S \xc5\xa1vedskim kraljem Erikom XIV. je sklenil mir, v katerem so \xc5\xa0vedi dobili Talin in P\xc3\xa4rnu._NEWLINE_Leta 1564 je Ivan pripeljal v Rusijo prvi tiskarski stroj in dal tiskati Apostolska dela. A novost je bila za Rusijo preve\xc4\x8d revolucionarna; \xc5\xa1e istega leta je razburjena mno\xc5\xbeica navalila na tiskarno in jo uni\xc4\x8dila.\n_START_SECTION_\nOpri\xc4\x8dnina\n_START_PARAGRAPH_\nCar se je v Moskvi po\xc4\x8dutil ogro\xc5\xbeenega, obdanega s samimi sumljivimi ljudmi. Decembra 1564 je nenapovedano na skrivaj preselil najo\xc5\xbeji dvor v kakih 120 km oddaljeno Aleksandrovo Slobodo (danes Aleksandrov). Od tam je poslal dve pismi, eno patriarhu in drugo dr\xc5\xbeavljanom, v katerih je pojasnil svoje nezadovoljstvo._NEWLINE_V Moskvi sprva nih\xc4\x8de ni vedel, kje je car. Zavladala je negotovost in strah pred anarhijo, vsi so se bali vseh. Ko so ga na\xc5\xa1li, so poslali k njemu delegacijo, sestavljeno iz vseh stanov, ki ga je skesano prosila, naj se vrne in se mu izro\xc4\x8dila na milost in nemilost._NEWLINE_Ivan se je odzval tako, da je od dr\xc5\xbeave oddelil (1565) velik del ozemlja, imenovan opri\xc4\x8dnina, in si v njem vzel neomejeno oblast; izvajali so jo opri\xc4\x8dniki, posebni carjevi vojaki, ki so imeli izklju\xc4\x8dno policijsko vlogo in so skrbeli za carjevo varnost_NEWLINE_._NEWLINE_Namen opri\xc4\x8dnine je bil, razbiti velika ozemlja mo\xc4\x8dnih bojarskih rodbin, izseliti dru\xc5\xbeine carjevih sovra\xc5\xbenikov in na ozemlje pripeljati njegove prista\xc5\xa1e. Ti postopki so, razumljivo, pripeljali do neomejenega terorja, stra\xc5\xa1nih krutosti, ubijanja, ropanja, po\xc5\xbeiganja, mnogo ljudi je bilo likvidiranih, \xc4\x8desar pa car sploh ni skrival, saj je bil prepri\xc4\x8dan, da je svobodno razpolaganje z usodami ljudi njegova pravica. Samostanom je celo pla\xc4\x8deval, da molijo za \xc5\xbertve. V samostanu svetega Cirila na Belem jezeru se je npr. ohranil pisni dokument, imenovan sinodik, v katerem je navedenih 3970 \xc5\xbertev, 986 poimensko._NEWLINE_Med tem se je vojna s Poljaki \xc5\xa1e kar nadaljevala. Leta 1570 so opri\xc4\x8dniki izvajal mno\xc5\xbei\xc4\x8dne likvidacije v Novgorodu, \xc4\x8de\xc5\xa1 da se prebivalci povezujejo s Poljaki._NEWLINE_Leta 1571 so do Moskve ponovno prodrli Tatari s 120.000 mo\xc5\xbemi. Preko obzidja niso mogli, za\xc5\xbegali pa so moskovska predmestja in po\xc5\xbear se je potem raz\xc5\xa1iril na vso Moskvo z izjemo Kremlja. Ocene, ki so pretirane, navajajo, da je bilo 800.000 \xc5\xbertev, 100.000 ljudi pa so odpeljali v su\xc5\xbeenjstvo. Morda je bila nemo\xc4\x8d pred Tatari razlog za opustitev opri\xc4\x8dnine, ki se je z vidika organizacije in obrambe dr\xc5\xbeave pokazala povsem neu\xc4\x8dinkovita._NEWLINE_Opri\xc4\x8dnina je bila po sedmih letih opu\xc5\xa1\xc4\x8dena oziroma se je do Ivanove smrti ohranila v zelo zmanj\xc5\xa1anem obsegu pod imenom gosudarev dvor; mnogim lastnikom je bilo imetje vrnjeno, a pustila je krvav pe\xc4\x8dat na Ivanovi vladavini in vzbudila dvome o carjevi pri\xc5\xa1tevnosti. Nekako v tistem \xc4\x8dasu se ga je oprijel vzdevek Grozni.\n_START_SECTION_\nKonec vojne v Livoniji. Smrt carjevi\xc4\x8da Ivana\n_START_PARAGRAPH_\nOb smrti poljskega kralja Sigismunda II. Avgusta, leta 1572, se je na volitvah za novega kralja (polo\xc5\xbeaj poljskega kralja ni bil deden, volil ga je poljski sejm) med mnogimi kandidati pojavil tudi Ivan z namenom, da bi na ta na\xc4\x8din dosegel zdru\xc5\xbeitev Rusije in Poljske. Seveda ni uspel; izvoljen je bil vojvoda An\xc5\xbeujski, ki pa je \xc5\xbee naslednje leto kot Henrik III. nasledil umrlega brata na francoskem prestolu. Za poljskega kralja je bil tedaj izvoljen sedmogra\xc5\xa1ki kandidat \xc5\xa0tefan B\xc3\xa1thory, ki pa je bil za Ruse najslab\xc5\xa1a mo\xc5\xbena izbira. Sposoben vojskovodja je z evropskimi najemniki nadaljeval vojno proti Rusiji. Leta 1579 je po te\xc5\xbekem ruskem porazu zavzel Polock in prenesel vojno na rusko ozemlje. Oblegal je Pskov, ki pa ga je Vasilij \xc5\xa0ujski, kasnej\xc5\xa1i car, obranil. Ivan je prosil za mirovno posredovanje pape\xc5\xbea Gregorja XIII., kateremu je obljubil, da bo rusko cerkev priklju\xc4\x8dil rimski. Pape\xc5\xbe je v Moskvo poslal pogajalca, jezuita Antona Posevina, ki opisuje Ivana kot zelo vedo\xc5\xbeeljnega, spro\xc5\xa1\xc4\x8denega in \xc5\xa1aljivega \xc4\x8dloveka._NEWLINE_Med pogajanji so B\xc3\xa1thoryjevi roparski oddelki vdirali na ozemlje Moskovske kne\xc5\xbeevine vse do Volge, ne da bi jih kdorkoli oviral. Bojarji so pokazali pripravljenost, da zberejo vojsko za obrambo, in predlagali Ivanu, naj poveri poveljstvo vojske svojemu sinu, carjevi\xc4\x8du Ivanu, \xc4\x8de se sam \xc4\x8duti za to prestarega. Ivan se je silno razjezil in obsodil bojarje, ki so to predlagali, na smrt kot izdajalce. Ko je carjevi\xc4\x8d posku\xc5\xa1al o\xc4\x8detu razlo\xc5\xbeiti, da s predlagatelji ni bil povezan, ga je Ivan v jezi tako udaril s palico po glavi, da je padel v komo in po \xc5\xa1tirih dneh umrl_NEWLINE_._NEWLINE_Ta smrt je Ivana silno prizadela saj je carjevi\xc4\x8da od njegovih mladih let pripravljal za svojega naslednika. V spomin na sina je samostanu svetega Sergija Radonje\xc5\xa1kega podaril ogromno vsoto denarja._NEWLINE_Med tem so se Poljaki naveli\xc4\x8dali vojne in jezuit Posavin je uspel leta 1582 dose\xc4\x8di mir. Ivan se je obljubi, da bo rusko cerkev zdru\xc5\xbeil z rimsko, izmaknil. Po mirovnem sporazumu je morala Rusija vrniti vse posesti, ki jih je imela v Livoniji in mesto Polock. Rusko \xc5\xbeeljo, priti do Baltika, je uresni\xc4\x8dili \xc5\xa1ele Peter Veliki 150 let kasneje._NEWLINE_Leta 1583 je bil sklenjen mir tudi s \xc5\xa0vedsko.\n_START_SECTION_\nZadnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nIvanova zadnja leta so bila polna nasprotij. Nihal je od pijan\xc4\x8devanja in krvavih orgij do asketskega \xc5\xbeivljenja, od izbruhov besa do umikanja vase. Mnogi njegovi ljubljenci so bili na hitro poslani v smrt. Nikomur ni verjel. Trdil je, da ima pravico biti do svojih su\xc5\xbenjev milosten ali jih kaznovati. Kot so se ga bali bojarji, se je on bal njih. Bal se je samote. V spalnici so se izmenjavali trije pripovedovalci, ki so mu morali neprestano pripovedovati ali brati narodne bajke. Umrl je ob partiji \xc5\xa1aha._NEWLINE_Ivan IV. je imel tri sinove, ki bi ga lahko nasledili. Prvega, Ivana, je nesre\xc4\x8dno ubil. Drugi, Fjodor, je bil slaboumen. Tretji, Dimitrij, je bil ob Ivanovi smrti star pet mesecev._NEWLINE_Nasledil ga je Fjodor I.'