b'\n_START_ARTICLE_\nStrigalice\n_START_SECTION_\nTelesne zna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nSo podolgovate \xc5\xbeu\xc5\xbeelke rjavkaste barve. Na \xc5\xa1iroki glavi so dolge, nitaste tipalnice, ki imajo lahko tudi po 50 \xc4\x8dlenov, razmeroma velike sestavljene o\xc4\x8di in naprej usmerjene obustne okon\xc4\x8dine, izoblikovane v enostavno grizalo. O\xc4\x8desc nimajo, v\xc4\x8dasih manjkajo tudi sestavljene o\xc4\x8di. Protoraks je najopaznej\xc5\xa1i del oprsja, ostala dva sta po navadi manj o\xc4\x8ditna. Prekrivajo ju elitre (otrdela sprednja krila). V primerjavi z drugimi \xc5\xbeu\xc5\xbeelkami so zelo kratke in segajo le do za\xc4\x8detka zadka. Na prvem \xc4\x8dlenu zadka imajo strigalice drobna kavelj\xc4\x8dka, ki ob mirovanju dr\xc5\xbeita elitri skupaj. Zadnja krila so razmeroma velika, polkro\xc5\xbene oblike in zelo tanka. Da jih \xc5\xbeival lahko zlo\xc5\xbei pod elitre, jih mora preganiti okoli \xc5\xa1tiridesetkrat! Mnoge vrste so brez zadnjih kril in pri nekaterih izmed njih manjkajo tudi elitre. Zadek se kon\xc4\x8da z zna\xc4\x8dilnimi kle\xc5\xa1\xc4\x8dami, ki so pri samcih mo\xc4\x8dno ukrivljene, pri samicah pa skoraj ravne. Na zadku nekaterih vrst, natan\xc4\x8dneje na tretjem in \xc4\x8detrtem \xc4\x8dlenu zadka, so \xc5\xa1e smradne \xc5\xbeleze za obrambo._NEWLINE_Li\xc4\x8dinke so podobne odraslim \xc5\xbeivalim, vendar nimajo kril in genitalij. Imajo tudi kraj\xc5\xa1e tipalnice in razmeroma manj\xc5\xa1e kle\xc5\xa1\xc4\x8de. Tik po levitvi so bele barve, kmalu po tem pa se razvije normalen pigment.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nSamice strigalic so znane po skrbi za potomstvo, kar je izjema med \xc5\xbeu\xc5\xbeelkami. Najbolje opisano je razmno\xc5\xbeevanje navadne strigalice ali \xc5\xa1karjice Forficula auricularia. Samica jeseni izle\xc5\xbee 20-50 jaj\xc4\x8dec v zemljo in jih pazi \xc4\x8dez zimo. Nimfe se izle\xc5\xbeejo zgodaj spomladi, a ostanejo v svojem skrivali\xc5\xa1\xc4\x8du do prve levitve. Samica skrbi zanje dokler se niso sposobne prehranjevati same. Evropske vrste se levijo \xc5\xa1tirikrat preden odrastejo pozno poleti._NEWLINE_So no\xc4\x8dne \xc5\xbeivali. Podnevi poi\xc5\xa1\xc4\x8dejo ozke \xc5\xa1pranje za po\xc4\x8ditek. Pono\xc4\x8di prilezejo iz svojih skrivali\xc5\xa1\xc4\x8d in se pri\xc4\x8dnejo prehranjevati. So vsejedi mrhovinarji. Izjema so predstavniki podredu Arixeniina, ki zajedajo na netopirjih, in podredu Hemimerina, ki zajedajo afri\xc5\xa1ke glodavce. Ve\xc4\x8dina vrst redko leti, verjetno tudi zaradi te\xc5\xbeavnega zlaganja kril. Gibljive kle\xc5\xa1\xc4\x8de na zadku uporabljajo v razli\xc4\x8dne namene. Kadar se po\xc4\x8dutijo ogro\xc5\xbeene, se postavijo v zna\xc4\x8dilno dr\xc5\xbeo z dvignjenimi kle\xc5\xa1\xc4\x8dami. V\xc4\x8dasih z njimi ujamejo plen, najve\xc4\x8dkrat pa jih uporabljajo samci pri medsebojnih bojih in pri parjenju. Obstajajo tudi pri\xc4\x8devanja, da si z njimi nekatere vrste pomagajo pri zlaganju kril.\n_START_SECTION_\nEkologija\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina strigalic \xc5\xbeivi v obmo\xc4\x8djih s tropskim podnebjem, okoli 45 vrst pa najdemo tudi v Evropi. Te so kozmopolitske in jih najdemo tudi drugje. Kot vsejede \xc5\xbeivali imajo vlogo razkrojevalcev in so pomemben del talnega ekosistema. Izjema so parazitske in polparazitske vrste iz podredov Arixeniina ter Hemimerina. V Severni Ameriki \xc5\xbeivi 22 vrst, 12 od tega so zanesli tja ljudje iz Evrope ali Azije.\n_START_SECTION_\nPomen za \xc4\x8dloveka\n_START_PARAGRAPH_\nRazen tega da njihove velike kle\xc5\xa1\xc4\x8de povzro\xc4\x8dajo nelagodje, strigalice nimajo bistvenega pomena za \xc4\x8dloveka. Ker jedo vse, se zgodi, da na\xc4\x8dnejo tudi cvetne liste ro\xc5\xbe v vrtovih, zaradi \xc4\x8desar jih imajo vrtnarji v\xc4\x8dasih za \xc5\xa1kodljivce, dejansko pa so v vrtu koristne, saj jedo tudi listne u\xc5\xa1i in mlade pol\xc5\xbee. Le kadar se pretirano namno\xc5\xbeijo lahko postanejo nadloga. Odstranimo jih lahko tako, da pobiramo posamezne \xc5\xbeivali, ali pa izkoristimo to, da imajo rade vlago in jim nastavimo zmo\xc4\x8den \xc4\x8dasopisni papir.\n_START_SECTION_\nSistematika\n_START_PARAGRAPH_\nNatan\xc4\x8den polo\xc5\xbeaj redu znotraj skupine krilatih \xc5\xbeu\xc5\xbeelk \xc5\xa1e ni pojasnjen. Po morfolo\xc5\xa1kih znakih so najbli\xc5\xbee posnemalcem, izsledki genetskih raziskav pa jih uvr\xc5\xa1\xc4\x8dajo bli\xc5\xbee talnim u\xc5\xa1em. Tako ne vemo, ali spada par rodov v skupino Polyneoptera, ali pa tvori sestrsko skupino ostalim v skupini Neoptera._NEWLINE_Z morfolo\xc5\xa1kimi in genetskimi znaki so dobro podprte le \xc5\xa1tiri dru\xc5\xbeine strigalic iz podredu Forficulina. Podred Hemimerina naj bi izhajal iz podredu Forficulina, kar pomeni, da je slednji parafiletski. Razmerje med predstavniki podredov Arixenina in Forficulina je za zdaj \xc5\xa1e neznano.\n_START_SECTION_\nStrigalice v Sloveniji\n_START_PARAGRAPH_\nV Sloveniji \xc5\xbeivi 6 vrst iz \xc5\xa1estih rodov strigalic. Najpogostej\xc5\xa1a je navadna strigalica iz dru\xc5\xbeine forfikulid, poleg nje pa so prisotne \xc5\xa1e gozdna strigalica Chelidurella acanthopygia, grmovna strigalica Apterygida media, mala strigalica Labia minor, obalna strigalica Anisolabis maritima in pe\xc5\xa1\xc4\x8dena strigalica Labidura riparia.'