b'\n_START_ARTICLE_\nVladimir Levstik\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v \xc5\xa0mihelu nad Mozirjem u\xc4\x8ditelju Mihaelu in Ne\xc5\xbei, rojeni Fri\xc5\xa1kovec, kot prvi od treh otrok. Njegovo krstno ime je Ciril, ime Vladimir pa je za\xc4\x8del uporabljati leta 1904. Leta 1887 je bil o\xc4\x8de preme\xc5\xa1\xc4\x8den v \xc5\xa0t. Andra\xc5\xbe nad Polzelo (danes Andra\xc5\xbe nad Polzelo). Levstik je tam pre\xc5\xbeivel otro\xc5\xa1tvo, kjer je obiskoval ljudsko \xc5\xa1olo. Gimnazijo je obiskoval v Celju v letih 1896\xe2\x80\x9399, v Mariboru v letih 1899\xe2\x80\x931901, v Celju v letih 1901\xe2\x80\x9303 in v Ljubljani. Leta 1903 je kot sedmo\xc5\xa1olec moral po nekaterih podatkih zaradi rev\xc5\xa1\xc4\x8dine, po drugih navajanjih pa zaradi spora z o\xc4\x8detom opustiti \xc5\xa1olanje. Prvi za Cankarjem se je pre\xc5\xbeivljal kot poklicni pisatelj, pesnik, \xc4\x8dasnikar in prevajalec. Med letoma 1906 in 1907 je \xc5\xbeivel v Parizu, kjer je spoznaval literarne tokove in smeri. Dan pred italijansko vojno napovedjo leta 1915 so ga zaprli na ljubljanski grad, od tam so ga prepeljali v tabori\xc5\xa1\xc4\x8de Wagna pri Lipnici na \xc5\xa0tajerskem. Internirance so od tam odpeljali v Hainburg ob Donavi, od tam v Sitzendorf pri Oberhollabrunnu, potem pa so pot nadaljevali pe\xc5\xa1 v tabori\xc5\xa1\xc4\x8de Mittergrabern. Internacija se mu je na za\xc4\x8detku zdela znosna. Tola\xc5\xbeilo ga je dejstvo, da ga niso poslali na fronto. S\xc4\x8dasoma pa je bilo vedno huj\xc5\xa1e, ker ni smel po\xc5\xa1iljati svojih literarnih del in prevodov. Iz tabori\xc5\xa1\xc4\x8da je po\xc5\xa1iljal pisma svojemu dekletu in kasnej\xc5\xa1i prvi \xc5\xbeeni Pepini Dular, Franu Govekarju in Ivanu Cankarju. Zaprt je bil do aprila 1917. Ni se smel vrniti v Ljubljano, zato je do novembra istega leta \xc5\xbeivel v Pragi, kjer je pisal roman Zapiski Tine Gramontove. Na poti domov je v Celju obiskal svoje star\xc5\xa1e. O\xc4\x8de je bil do \xc5\xbeene in otrok zelo grob, zato se Levstik z njim nikakor ni mogel razumeti, mater pa je zelo spo\xc5\xa1toval. Do aprila 1918 se je preselil k svoji sestri Veri, ki je bila osnovno\xc5\xa1olska u\xc4\x8diteljica v \xc5\xa0t. Juriju pod Taborom v Savinjski dolini (danes Tabor). Pisal je svoje najbolj\xc5\xa1e dalj\xc5\xa1e besedilo Gadje gnezdo in prevajal Dostojevskega. Po vrnitvi v Ljubljano je hudo zbolel, zato je ve\xc4\x8d let \xc5\xbeivel in se zdravil v Stra\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8du pri Kranju, danes del Kranja. Leta 1932 je spet dlje \xc4\x8dasa bival v Parizu. Poslednja leta je pre\xc5\xbeivel v Celju, blizu svojega rojstnega kraja. Leta 1957 je tam tudi umrl.\n_START_SECTION_\nPoezija\n_START_PARAGRAPH_\nPesniti je za\xc4\x8del v ljudski \xc5\xa1oli. Leta 1903 je iz\xc5\xa1la njegova prva pesem v Ljubljanskem zvonu. Bil je upo\xc5\xa1tevan pesnik, sploh med letoma 1906 in 1910. Sodeloval je zlasti z Ljubljanskim zvonom, Slovanom, Slovenko, Na\xc5\xa1im listom in mnogimi drugimi. Njegova prva pesni\xc5\xa1ka tema je bila domovina, nacionalnospodbudni zanos je upesnjeval zlasti v pesmih Pre\xc5\xa1ernovim manom in Domovina. V romanci Kralj Matja\xc5\xbe se pojavita motiva plahosti in svobode. Menil je, da je najva\xc5\xbenej\xc5\xa1a vrednota naroda osebna zavzetost (V spominsko knjigo). V njegovi poeziji se \xc4\x8duti nemirno iskanje \xc5\xbeivljenjskega smisla ter razo\xc4\x8daranje, obup, bole\xc4\x8dina nad samim seboj in svetom. Njegovo tedanje titanisti\xc4\x8dno ob\xc4\x8dutje, v katerem se je kazala tudi njegova narava, ga je oblikovala v breznazornika. \xc4\x8cutil je odpor do mno\xc5\xbeice, \xc2\xbb\xc4\x8drede\xc2\xab, kar je odraz Nietzschejevih pobud, vendar Levstika za moralo nad\xc4\x8dloveka niso pridobile. V slovensko prihodnost ni dvomil, \xc4\x8deprav se mu je \xc2\xbb\xc4\x8dreda\xc2\xab\xc2\xa0uprla zaradi svoje pasivnosti, podobno kot okrog leta  1900 pri Cankarju. Za svoje ljubezenske pesmi je navdih \xc4\x8drpal iz Cankarjeve Erotike in \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8deve \xc4\x8ca\xc5\xa1e opojnosti. Obnovljen motiv iz Erotike je motiv \xc5\xbeenine ljubezenske prevare, le da je pri Levstiku ljubimec hkrati morilec mo\xc5\xbea (Romanca, 1906). Motivi so tudi eroti\xc4\x8dno obarvani, ironi\xc4\x8dni in naturalizirani (Faust, 1906). Metaforika je pogosto vzeta iz antike, oblika pa je izpopolnjena. Zaradi teh potez ga pri\xc5\xa1tevamo med slovenske parnasovce. Leta 1910 je napisal \xc5\xa1e nekaj pesmi, ki se po metaforiki in verzu pribli\xc5\xbeujejo Marinettijevemu futurizmu, s tem pa je zaklju\xc4\x8dil svoje pesni\xc5\xa1tvo.\n_START_SECTION_\nProza\n_START_PARAGRAPH_\nSkoraj vzporedno z verzi je pisal \xc4\x8drtice in novele. Prva novela Prijatelj Satan (1906) spominja tako na Dostojevskega kot na Cankarjeve \xc4\x8drtice. Njegov prvi prozni junak je nihilisti\xc4\x8dni, uporni razumnik in umetnik, introvertirana oseba, ki gre skozi osebno in miselno dramo. S Satanom se najprej pogovarjata o smrti in morali, kasneje pa se spoprijateljita. Ve\xc5\xbee ju vez, ki preraste v obo\xc5\xbeevanje Satana in zaradi njega junak napravi samomor. _NEWLINE_Za Levstikovo kratko prozo so zna\xc4\x8dilne tudi ljubezenske zgodbe iz me\xc5\xa1\xc4\x8danskega ali plemi\xc5\xa1kega okolja, v njih je glavna tema romanti\xc4\x8dna fantazija ter nepri\xc4\x8dakovani in tragi\xc4\x8dni zaklju\xc4\x8dki (Historija o kugi, 1907, Sirota Jerica, 1907). Leta 1909 je zbral svoje novele v zbirko Obsojenci, ki je iz\xc5\xa1la pri zalo\xc5\xbeniku Lavoslavu Schwentnerju. V novelah je opazno, da je Levstik raziskoval psihologijo, filozofijo in estetiko. Psiholo\xc5\xa1ke teme so bolezenski du\xc5\xa1evni pojavi in stanja. Novelo Nenormalni pi\xc5\xa1\xc4\x8danec  uvaja z motivom iz Nietzscheja. Pi\xc5\xa1\xc4\x8danec preraste svoj kurji rod in zahrepeni po svobodi. Ko mu semeni\xc5\xa1\xc4\x8dnik pristri\xc5\xbee krila, pi\xc5\xa1\xc4\x8danec pogine. Pi\xc5\xa1\xc4\x8danec je prispodoba za umetnika, zapornika v dru\xc5\xbebeni povpre\xc4\x8dnosti. Pi\xc5\xa1\xc4\x8danec ne zna leteti, kar je nasprotni simbol kondorjev in orlov, s katerimi so modernisti simbolizirali pravico do umetnikove svobode. V noveli Razmi\xc5\xa1ljeni Vid depoetizira mater. Ta raje \xc5\xbertvuje sina kot premo\xc5\xbeenje. V Mladi Bredi in slepcu raz\xc4\x8dlenjuje, kako slepec \xc2\xbbsvet lu\xc4\x8di in barv\xc2\xab\xc2\xa0nadomesti \xc2\xbbs svetom glasov in vonjav\xc2\xab. Patolo\xc5\xa1ki pojav opisuje tudi zadnja novela v Obsojencih, Rikard Malloprou. Zdravega \xc4\x8dloveka Rikarda pre\xc5\xa1ine, da je grbast, ob\xc4\x8dutek v njem pa se \xc5\xa1iri v fiksno idejo, ki jo spremljajo cinizem, sadizem, prividi. _NEWLINE_Njegov prvi obse\xc5\xbenej\xc5\xa1i tekst je bil roman Blagorodje doktor Ambro\xc5\xbe \xc4\x8cander (Ljubljanski zvon, 1909). Roman humorno in ironi\xc4\x8dno upodablja na\xc5\xa1e malome\xc5\xa1\xc4\x8danstvo ter po Cankarjevem zgledu sme\xc5\xa1i njegovo rodoljubje. V sredi\xc5\xa1\xc4\x8du sta zdru\xc5\xbeena psihologija in eros. Zdravnik \xc4\x8cander je brez\xc4\x8duten nad\xc4\x8dlovek, ki mu je ljubezen le eksperiment. Posledica razuzdanega \xc5\xbeivljenja in pija\xc4\x8de so \xc4\x8candrove halucinacije. V teh blodnjah se du\xc5\xa1evno in moralno prerojen odpelje na novo slu\xc5\xbebeno mesto, kjer se na veselici sre\xc4\x8da s svojo idealno ljubeznijo iz mladih let. Z nesojeno ljubico ugotovita krivdo usode, si izpovesta kasnej\xc5\xa1e gre\xc5\xa1no \xc5\xbeivljenje, ki sta se mu vdala iz obupa. Vsaj zdaj se poskusita re\xc5\xa1iti v svet ljubezenske lepote, do\xc5\xbeivita pa gnus in razo\xc4\x8daranje. Ko se zdravnik zbudi iz bolezenskih blodenj, kon\xc4\x8dno sprevidi napake svojega \xc5\xbeivljenja in se ustreli. Za tehniko romana sta zna\xc4\x8dilna neopazno prehajanje iz resni\xc4\x8dnosti v privide in nazaj ter menjavanje sinteti\xc4\x8dnega in analiti\xc4\x8dnega na\xc4\x8dina pripovedovanja. Smer pisanja je realisti\xc4\x8dna, naturalisti\xc4\x8den pa je podroben opis okolja, precej drzni in surovi prizori ter biolo\xc5\xa1ko pojmovanje \xc5\xbeivljenja. \xc4\x8cander spada med prve slovenske epske osebe, razdvojene na dva jaza, ki se gibata med patolo\xc5\xa1kim erosom in te\xc5\xbenjo po skladnosti. _NEWLINE_Naslednji roman, Sphinx patria (1910) zajema snov iz \xc5\xbeivljenja umetnikov, a je brez dogajanja. Slikar Marjan Andrej se vrne iz Pariza v Ljubljano. Po kavarnah in ateljejih se sre\xc4\x8duje z umetniki in z njimi razpravlja o navezanosti ustvarjalca na rodno zemljo, o nasprotjih med njim in publiko itd. V romanu nastopajo resni\xc4\x8dni takratni slovenski umetniki in obravnavajo problematiko svoje generacije. Roman je ostal nedokon\xc4\x8dan, ker ni \xc5\xbeelel sodelovati pri Slovanu, ki je po Govekarju za urednika dobila Ile\xc5\xa1i\xc4\x8da, propagatorja hrva\xc5\xa1\xc4\x8dine kot knji\xc5\xbenega jezika za Slovence. _NEWLINE_S kraj\xc5\xa1o povestjo Janovo (1914) se je v Slovanu oglasil, ko je postal urednik Oton \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d. Janovo je deloma avtobiografska povest, nadaljuje pa domovinsko temo romana Sphinx patria. Domovina je razumniku ve\xc4\x8d od kozmopolitanstva. Svetovljan in romantik Jakob postane ustvarjalec na doma\xc4\x8di zemlji. Po o\xc4\x8detovi smrti zapravlja \xc4\x8das in denar v va\xc5\xa1ki gostilni. Do\xc5\xbeivi divjo in omamno ljubezen z u\xc4\x8diteljico. Ko pa opazuje svakinjo, kako skrbi za doma\xc4\x8dijo, ki jo brat z gosposkim \xc5\xbeivljenjem vodi v prepad, se v Jakobu porodi spo\xc5\xa1tovanje in ljubezen do svakinje in zemlje, kjer se je rodil. Levstik dobro opisuje nasprotja v kme\xc4\x8dkem \xc5\xbeivljenju, na eni strani razsipnost, na drugi garanje ter raz\xc4\x8dlenjuje \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke zna\xc4\x8daje. To delo je napisano realisti\xc4\x8dno, naturalisti\xc4\x8dna je u\xc4\x8ditelji\xc4\x8dina strastna in tragi\xc4\x8dna ljubezen, \xc2\xbbpranaturna strast\xc2\xab, \xc2\xbblepota jezika\xc2\xab\xc2\xa0je neopore\xc4\x8dna. Slog je nazoren, zgradba gospodarno strnjena, zgodba pa je ves \xc4\x8das razgibana. _NEWLINE_Eno izmed Levstikovih mojstrskih del so Zapiski Tine Gramontove, ki jih je napisal jeseni 1917 v Pragi. Roman je iz\xc5\xa1el 1919 pri zalo\xc5\xbebi Omladina. Je \xc5\xbeenski dnevnik o lepoti in grdoti ter o zmagah in porazih \xc4\x8dustev. Obravnava me\xc5\xa1\xc4\x8dansko \xc5\xbeivljenje, osrednja oseba pa je originalna in elementarna \xc5\xbeenska postava. Tina, dijakinja u\xc4\x8ditelji\xc5\xa1\xc4\x8da je zaman hrepenela po ljubezni. Kot sirota je \xc5\xbeivela pri svoji me\xc5\xa1\xc4\x8danski teti in si domi\xc5\xa1ljala, da je grda. Sestri\xc4\x8dna jo je opozorila na lepoto njenega telesa, slikar Pavel, ki se je naveli\xc4\x8dal prevzetne sestri\xc4\x8dne, pa je Tino prijateljsko bodril za pogumno gledanje na \xc5\xbeivljenje. Ko jo je neko\xc4\x8d golo portretiral, se mu je Tina predala, on pa je \xc5\xa1e dvomil v svojo ljubezen do nje. Tudi njega je ljubezen prevzela, zato sta v samotni vili u\xc5\xbeivala mladost in lepoto. Krepostna teta se je zgra\xc5\xbeala, a sta se zaljubljenca kmalu poro\xc4\x8dila in odpravila na potovanje po umetnostno bogati Italiji, kon\xc4\x8dno pa sta imela nov dom na Gorenjskem. Zapostavljena in zagrenjena Tina Gramontova pooseblja voljo do \xc5\xbeivljenja, zdravo ljubezensko slo in se ne meni za malome\xc5\xa1\xc4\x8dansko hinav\xc5\xa1\xc4\x8dino. V delu je znova odkrito \xc4\x8dustvo do umetnosti in lepote ter trdna navezanost na slovensko zemljo. Po obliki so Zapiski moderen roman s te\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8dem na psiholo\xc5\xa1ki analizi in karakterizaciji. Zna\xc4\x8dilni zanje so tudi opisi okolja, pokrajine, vremenskega ozra\xc4\x8dja, ki so impresionisti\xc4\x8dni, neposredni in skladni z ob\xc4\x8dutjem oseb._NEWLINE_Gadje gnezdo je Levstikova najbolj\xc5\xa1a dalj\xc5\xa1a proza. Zasnoval jo je spomladi 1917, pisal pa novembra, decembra 1917 ter januarja 1918. Za prizori\xc5\xa1\xc4\x8de je izbral slovensko vas, ki jo pretresa vojna. Osrednji literarni lik je vdova Kastelka, ki je podoba naravne, neuklonljive, surove, a sr\xc4\x8dno dobre \xc5\xbeenske, ki gara, preklinja ter \xc5\xbeivi samo za kmetijo in sinove. Dva sinova ji vzame vojna, tretji se vrne hudo po\xc5\xa1kodovan, a okreva. Kastelka opusti misel na samomor, ker ve, da lahko sinu prepusti doma\xc4\x8dijo. _NEWLINE_Roman Hilarij Pernat ni do\xc5\xbeivel knji\xc5\xbene izdaje. Izhajal je v Ljubljanskem zvonu, v letih 1926 in 1927. Ostareli profesor Pernat \xc4\x8duti samoto in praznoto svojega iztekajo\xc4\x8dega se \xc5\xbeivljenja. Ob prebiranju zavr\xc5\xbeenega pisma odkrije, da nekje \xc5\xbeivi otrok, sad njegove mladostne ljubezni, ki bi njegovemu \xc5\xbeivljenju dal smisel in bi postal dedi\xc4\x8d njegovega imetja. Premo\xc5\xbeenja se \xc5\xbeelijo polastiti nem\xc5\xa1kutarski sorodniki, oficirska vdova, pijani pisar in vojni dobi\xc4\x8dkar. Pernatu ob strani stoji le rejenka Stana. Po hudi bolezni in zadnjem spopadu s sorodstvom pa do\xc4\x8daka vrnitev svojega sina. _NEWLINE_Zadnje Levstikovo izvirno delo je povest Dejanje (1934), ki je postavljeno v utopi\xc4\x8dno dr\xc5\xbeavo Silvanijo. Za oblast se bori legija zelenih srajc, ki slepo sledijo vodji. Njihova filozofija je, da je tudi zlo dejanje dopustno, kadar ga zagre\xc5\xa1i\xc5\xa1 v imenu politi\xc4\x8dne ideje. \xc5\xa0tudent Sergej mora tako okrutno umoriti svojega prijatelja \xc5\xbdida. Dr\xc5\xbeavno to\xc5\xbeilstvo ga sku\xc5\xa1a oprostiti, lastna vest pa ga preganja k priznanju in obsodbi. Idejno ho\xc4\x8de biti povest protest zoper vsakr\xc5\xa1no politi\xc4\x8dno nasilje nad \xc4\x8dlovekovim dostojanstvom in \xc5\xbeivljenjem, kar je bil takrat aktualen problem v vsej Evropi. Hkrati je izraz avtorjevega osebnega razo\xc4\x8daranja nad podobnim desni\xc4\x8darskim gibanjem pri nas. Mra\xc4\x8dna psihologija zlo\xc4\x8dina in resnobna etika krivde se prepletata s kriminalno detektivsko akcijo fabule.\n_START_SECTION_\nPrevajalstvo\n_START_PARAGRAPH_\nSlovencem je bolj kot kdorkoli dotlej odprl zakladnico ruske literature. Najva\xc5\xbenej\xc5\xa1i prevodi so: Gogolj, Taras Buljba (1910); Tolstoj, Had\xc5\xbei Murat (1923), Ana Karenina (1928), Vstajenje (1931), Vojna in mir (SM 1932 dalje); Dostojevski, Poni\xc5\xbeani in raz\xc5\xbealjeni (1908), Zlo\xc4\x8din in kazen (1908 in 1923), Zapiski iz mrtvega doma (1912 in 1925), Besi (1919 in 1924), Selo Stepan\xc4\x8dikovo (1929), Bratje Karamazovi (1929); M. Gorki, Foma Gordjejev (1913); Leonid Andrejev, Rde\xc4\x8di smeh (1909); ve\xc4\x8d del Pu\xc5\xa1kina in Alekseja Tolstoja. Prevode teh ruskih velikanov knji\xc5\xbeevnosti je pilil in predeloval, kot da se je zavedal, da je v njih te\xc5\xbea njegovega prevajalskega dela. _NEWLINE_Poleg Rusov je slovenil \xc5\xa1e Francoze, Angle\xc5\xbee in Ameri\xc4\x8dane. Prevedel je Flaubertovo Gospo Bovary, (1915 in 1931);  ve\xc4\x8d Balzacovih del, Zolajev Polom, (1911); Defoejevega Robinzona, del Scottovega Ivanhoeja (1930) ter Conan Doyle, Zgodbe Napoleonovega huzarja (1913 in 1923). _NEWLINE_Slovenska literarna zgodovina Levstika ceni kot doslej najplodovitej\xc5\xa1ega in hkrati enega najbolj\xc5\xa1ih slovenskih prevajalcev.\n_START_SECTION_\nNagrade\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1949 je prejel Pre\xc5\xa1ernovo nagrado za dobre prevode, zlasti za prevod Gogoljevega Tarasa Bulbe ter De Costerjevega Ulenspiegel in Lam Dobrin.'