b'\n_START_ARTICLE_\nGrobnica\n_START_PARAGRAPH_\nGrobnica ((iz gr\xc5\xa1\xc4\x8dine: \xcf\x84\xcf\x8d\xce\xbc\xce\xb2\xce\xbf\xcf\x82 tumbos) je spomenik in spominsko obele\xc5\xbeje na grobu mrtvega \xc4\x8dloveka. Gomila, grobna hi\xc5\xa1ica in grobna komora so grobnice v \xc5\xa1ir\xc5\xa1em smislu. Arhitektonsko oblikovan spomenik je lahko del grobnice ali grobne hi\xc5\xa1ice._NEWLINE_Najve\xc4\x8dje grobnice so v Afriki. To so piramide, ki so jih dali postavili faraoni, vladarji starodavnega Egipta, za svoje grobnice. Znane so tudi grobnice faraonov v Dolini kraljev, npr. grobnica faraona Tutankamona.\n_START_SECTION_\nPrazgodovina in zgodnja zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nObi\xc4\x8daj graditi grobnice dokazano sega v Evropi do neolitika (po 6000 pr. n. \xc5\xa1t.). Menhir, pokon\xc4\x8dno neobdelan kamen obrednega pomena, je bil postavljen tudi na ali ob grobovih. Najdemo ga v Angliji, Franciji in Nem\xc4\x8diji. Oblikovan menhir, kamnite plo\xc5\xa1\xc4\x8de z reliefnimi figurami v \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki podobi, so na jugu Francije in Korzike. Najenostavnej\xc5\xa1a oblika megalitskih grobnic  je dolmen, prazgodovinska grobnica pod mo\xc4\x8dnim kamnitim pokrovom, ki je bil v\xc4\x8dasih prekrit z zemljo._NEWLINE_V Egiptu so od za\xc4\x8detka starega kraljestva (okoli 2800 pr. n. \xc5\xa1t.) gradili piramidaste kraljeve grobnice in mastabe, grobnice visokih uradnikov. V zgodovinski sredozemski regiji, se je uporabljala gomila ali tumul kot oblika kraljevega groba. Na\xc5\xa1li so jih v mikenski kulturi, pa tudi od \xc5\xa0panije na zahodu do Male Azije. Najlep\xc5\xa1i in najbolje ohranjen predstavnik tega tipa je znan kot Atrejeva zakladnica v Mikenah (1330 - 1300 pr. n. \xc5\xa1t.). Zgrajena pred akropolskim obzidjem, je sestavljena iz pravokotne grobne celice in ravnim stropom, spominske kapele v obliki tumula in nepokritega hodnika. Vhod v obliki kamnitega portala sta obdajala kretsko-mikenska stebra. _NEWLINE_Poznane so v pobo\xc4\x8dje vgrajeni kupolasti grobovi s kamnito kupolo na kro\xc5\xbenem tlorisu, torej grobne komore. Vklesane v skalo ali vkopane v zemlji se pojavljajo v \xc5\xa1tevilnih oblikah; globoko zakopane se imenujejo ja\xc5\xa1kaste grobnice.\n_START_SECTION_\nVrstna grobnica\n_START_PARAGRAPH_\nVrstna grobnica (iz arabskega saff, vrsta, kolona) je grobnica,  zna\xc4\x8dilna za  tebansko Enajsto dinastijo. Sestavljena je iz vrste v pobo\xc4\x8dje hriba vklesanih odprtin. Tak\xc5\xa1ne grobnice so se gradile predvsem na nekropoli At Tarif v zahodnih Tebah za lokalne vladarje Enajste dinastije: Intefa I., Intefa I. in Intefa III.(vladali 2125 \xe2\x80\x93 2055 pr. n. \xc5\xa1t.) _NEWLINE_Arabski izraz saff pomeni vrsto kamnitih stebrov na treh straneh velikega vkopanega  trapezoidnega   prednjega dvori\xc5\xa1\xc4\x8da, ki dajejo grobni kapeli zna\xc4\x8dilen videz. Vrstne grobnice zasebnikov so odkrili tudi v Armantu in Denderi.\n_START_SECTION_\nAntika\n_START_PARAGRAPH_\nV dobi Helenizma (4.-1. st. pr. n. \xc5\xa1t.) gr\xc5\xa1ka kultura ne pozna arhitekturne zasnovanih grobnih spomenikov. Grob je ozna\xc4\x8den s kipom na podstavku ali s stelo, kamnito plo\xc5\xa1\xc4\x8do z reliefnimi podobi mrtvih s svojo dru\xc5\xbeino. Te umetni\xc5\xa1ko dragocene grobnice najdemo od 4. stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem dalje. Po tem so jih nadomestile marmorne grobne vaze (amfora), vitke posode, ki so bile v\xc4\x8dasih okra\xc5\xa1ene z grobnimi kultnimi podobami. Pod rimsko oblastjo (po 146 pr. n. \xc5\xa1t.) so na\xc5\xa1li v Gr\xc4\x8diji spet ve\xc4\x8dje grobne reliefe._NEWLINE_Druga\xc4\x8dna zasnova grobnice je stopni\xc4\x8dasta zgradba, podobna ziguratom v Mezopotamiji. Taka je grobnica perzijskega kralja Kira Velikega (okoli 530 pr. n. \xc5\xa1t.) v Pasargadu, dana\xc5\xa1njem Iranu. Podstavek ima \xc5\xa1est stopnic, na zgornji je grobnica velika 6,3 x 5,2 m z dvokapno streho. Ima tudi napis._NEWLINE_V 6. stoletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem je bila v Mali Aziji razvita oblika grobnega stolpa, z grobnimi reliefi oblikovana komora na visokem kamnitem stebru (grobnica Harpije pri Xanthosu v Likiji). Kasneje kot visoko name\xc5\xa1\xc4\x8den sarkofag obdan z reliefno okra\xc5\xa1enimi kamni (Gj\xc3\xb6lba\xc5\xa1i v Likiji). Iz teh dveh vrst se je razvil nagrobni tempelj zgrajena na visokem podstavku, z reliefno dekoracijo (Nereiden, Xanthos). Taka nova vrsta grobnice je grobnica kralja Mausolus iz Kariena (\xe2\x80\xa0 353 pr. n. \xc5\xa1t.), imenovan mausoleion ali mavzolej, in je dal ime vsem naslednjim monumentalnim grobnicam. Oblike stolpaste grobnice in tempeljskega groba so se raz\xc5\xa1irile v vsem rimskem cesarstvu in so prevladovale v sredozemskem obmo\xc4\x8dju. Primera sta grobnice na Via Appia v Rimu in grobnica Teodorika v Ravenni. Obstajajo tudi spomeniki, ki so bili postavljeni v stare okrogle grobnice, kot sta Mavzolej Avgusta in kot grob cesarja Hadrijana (\xe2\x80\xa0 138 n. \xc5\xa1t.) v Angelskem gradu v Rimu. Nagrobni kamen je bil grob spomenik za vojake, ki so pri\xc5\xa1li od dale\xc4\x8d in umrli v starem Rimu. Kamnita plo\xc5\xa1\xc4\x8da z doprsnim kipom pokojnega v reliefu so obi\xc4\x8dajno stale v ni\xc5\xa1ah grobnice. V\xc4\x8dasih so \xc5\xa1e stare mitolo\xc5\xa1ke teme in \xc5\xbeivljenje mrtvih prikazane na reliefnem frizu. Po drugi strani pa je bil postavljen le pomnik - kenotaf - za Rimljane, ki so le\xc5\xbeali \xc5\xa1irom po cesarstvu._NEWLINE_Etru\xc5\xa1\xc4\x8dani so v zgodnjem kr\xc5\xa1\xc4\x8danskem obdobju mrtve pokopavali v katakombah. V stenah podzemnih rovov so bile pravokotne ni\xc5\xa1e vklesane v skalo. Zaprte so bile s kamnito plo\xc5\xa1\xc4\x8do z imenom pokojnika. Sarkofag, okra\xc5\xa1ena krsta, je bila v uporabi pri skoraj vseh starodavnih ljudstvih. Tip z reliefi okra\xc5\xa1enega etru\xc5\xa1\xc4\x8danskega sarkofaga so prevzeli Rimljani in so bili raznoliki. Poganskemu rimskemu sarkofagu so zgodnji kristjani dodali svoje simbole in kmalu so nastali novi modeli._NEWLINE_Sodobno obliko tumula predstavlja kapela sv. Ahaca na \xc5\xbdalah, ki jo je oblikoval Jo\xc5\xbee Ple\xc4\x8dnik.\n_START_SECTION_\nSrednji vek\n_START_PARAGRAPH_\nV srednjem veku je bila cerkev kraj za umetni\xc5\xa1ko zasnovane grobnice. Prvotno so bili v kripti le grobovi mu\xc4\x8denikov, kasneje tudi pomembnih duhovnikov, ustanoviteljev in dobrotnikov. Temu je sledil pokop v koru in na drugih podro\xc4\x8djih cerkve. Nagrobne plo\xc5\xa1\xc4\x8de tvorijo najstarej\xc5\xa1o in najve\xc4\x8djo skupino grobov. Bile so iz kamna ali brona in so pokrivale grob pokojnika. Zgoraj je bil napis z imenom in datumom smrti, grb pri\xc4\x8da o njegovem izvoru. Pri tumbah je nagrobna plo\xc5\xa1\xc4\x8da spu\xc5\xa1\xc4\x8dena v tla, a le pri grobovih pravokotne oblike iz kamna. Kasneje ima tumba sarkofagu podobno strukturo in je pogosto pokrita z baldahinom. V Nem\xc4\x8diji je bila v rabi od 11. stoletja, nato pa v vedno ve\xc4\x8djem \xc5\xa1tevilu prikazane na nagrobni plo\xc5\xa1\xc4\x8di._NEWLINE_V Franciji se je grobnica razvila \xc5\xa1ele od 13. stoletju. V koru katedrale Saint-Denis so bili tako pokopani francoski kralji. Tudi v Angliji predstavljajo grobne figure velik dele\xc5\xbe pre\xc5\xbeivelega srednjeve\xc5\xa1kega kiparstva. V Italiji je grobnica postala bolj kompleksna od konca 13. stoletja in misel na slavo in \xc4\x8dast pokojnika pridobiva na pomenu (primer grobnica dru\xc5\xbeine Scaligero v Veroni). V 14. stoletju je lik umrlega pogosto polno plasti\xc4\x8dno oblikovan (primer grobnica Przemysliden v katedrali svetega Vida v Pragi)._NEWLINE_Tumba dobi v 14. stoletju nov videz: jokajo\xc4\x8de postave (pleurants) se pojavijo na stenah v reliefu. Kasneje se pojavijo polno plasti\xc4\x8dne figure ali plo\xc5\xa1\xc4\x8de z le\xc5\xbee\xc4\x8do figuro mrtvega (Claus Slater, grobnica Philipa Bolda v Dijonu). V Nem\xc4\x8diji se proti koncu stoletja pojavi druga vrsta grobnice, epitaf kot spomenik. V drugi polovici 15. stoletja se v Italiji in Franciji \xc5\xa1irijo stenske grobnice in dobijo zna\xc4\x8daj sekularnega spomenika (Santa Croce in San Miniato al Monte v Firencah). _NEWLINE_Grobnice niso bile spomeniki \xc5\xa1ir\xc5\xa1ih skupin prebivalstva v tem obdobju. Rezervirane so bile za cerkveno in posvetno elito v srednjem veku do zgodnjega novega veka. Pomembno v 16. stoletju je bilo, da je plo\xc5\xa1\xc4\x8da pokojnika z grbom in napisom stala v cerkvi ali kapeli, ne da bilo tukaj tudi telo.\n_START_SECTION_\nNovej\xc5\xa1e obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nOd poznega 16. stoletja dalje so se tudi grobnice spreminjale skladno s trendi v arhitekturi in umetnosti. Od konca 18. stoletja dalje so umetelno izdelane grobnice v cerkvah na severu redko zgrajena; tudi plemi\xc4\x8di in duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina so bili ve\xc4\x8dinoma pokopani na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du._NEWLINE_Grobnice so bile predmet posvetne arhitekture, modeli pri na\xc4\x8drtovanju sledijo klasicizmu in trendom romantike. Stebri, piramide, stele in cipi z okrasnimi predmeti predstavljajo sodobne grobove. Individualna umetni\xc5\xa1ka zasnova pogosto pozna razne vrste resnega likovnega dela ali je vzeta iz katalogov industrijske proizvodnje. \xc5\xa0ele z reformnimi gibanji v za\xc4\x8detku 20. stoletja, ki so povzro\xc4\x8dile spremembe v zasnovi grobnice, se spremeni dru\xc5\xbeinska grobnica. Posebno vlogo ima uvedba kremiranja in s tem \xc5\xbearo in kolumbarij  (zgradba ali zid, navadno pri krematoriju, z vdolbinami za shranjevanje \xc5\xbear - SSKJ). Leta 1920 je tako nastala nova oblika \xc5\xbearnega pokopa. Nizke stene so ozna\xc4\x8dene s plo\xc5\xa1\xc4\x8do, za njo v odprtini le\xc5\xbei \xc5\xbeara pokopanega._NEWLINE_Za simboliko posamezne dr\xc5\xbeave je pomemben objekt spomenik neznanemu junaku, ki je postal aktualen po mno\xc5\xbeici mrtvih v obeh svetovnih vojnah. _NEWLINE_Kot grobnica je zasnova spomenik na Avali nad Beogradom, delo hrva\xc5\xa1kega kiparja Ivana Me\xc5\xa1rovi\xc4\x8da. Zgrajen je bil med letoma 1935 in 1938 po naro\xc4\x8dilu kralja Aleksandra.'