b'\n_START_ARTICLE_\nStarojudovska knji\xc5\xbeevnost\n_START_PARAGRAPH_\nStarojudovska knji\xc5\xbeevnost je ena od orientalskih knji\xc5\xbeevnosti, katere razvoj se je pri\xc4\x8del v 2. tiso\xc4\x8dletju pr. n. \xc5\xa1t. in se je ohranila v obliki stare zaveze.\n_START_SECTION_\nTemeljne zna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nStarojudovska knji\xc5\xbeevnost se je ohranila v obliki biblije (iz gr\xc5\xa1ke besede \xce\xb2\xce\xb9\xce\xb2\xce\xbb\xce\xb9\xce\xb1: biblia, ki pomeni knjiga knjig), oziroma svetega pisma, ki velja za temelj judovske in kr\xc5\xa1\xc4\x8danske religije. Judovska biblija vsebuje samo spise tako imenovane stare zaveze ali starega testamenta, medtem ko jim je kr\xc5\xa1\xc4\x8danska doba dodala \xc5\xa1e novo zavezo ali novi testament.\n_START_SECTION_\nObseg in razvoj\n_START_PARAGRAPH_\nStara zaveza je bila napisana v hebrejskem in aramejskem jeziku, deloma pa tudi v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini. V judovski obliki vsebuje 22, v kr\xc5\xa1\xc4\x8danski 39 spisov. Po judovski razdelitvi se deli na tri dele: Zakon (Thora), Preroki (Nebiim) in Hagiografi (Ketubim). Nastajati so \xc5\xbea\xc4\x8deli v 7. stoletju pr. n. \xc5\xa1t., ko so nekatere tradicionalne tekste razglasili za versko obvezne, zaklju\xc4\x8dena pa je bila okoli leta 100 n. \xc5\xa1t. Vsebuje besedila iz starih in novej\xc5\xa1ih dob - pribli\xc5\xbeno od leta 1100 pr. n. \xc5\xa1t. do 160 pr. n. \xc5\xa1t. Novo zavezo sestavlja 27 knjig, napisana pa je v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini. Deli se na \xc5\xa1tiri dele: Evangelij, Dejanja apostolov, Pisma (ali Listi) in Janezovo razodetje (Apokalipsa). Svoje dokon\xc4\x8dno, od cerkve potrjeno obliko, je kr\xc5\xa1\xc4\x8danska biblija v rimokatoli\xc5\xa1ki cerkvi dobila \xc5\xa1ele okoli leta 400 n. \xc5\xa1t., medtem ko v vzhodni cerkvi pa \xc5\xa1e nekoliko kasneje._NEWLINE_Z znanstvenega, literarnozgodovinskega stali\xc5\xa1\xc4\x8da je biblija za cerkveno-verske potrebe sestavljen izbor besedil iz obse\xc5\xbene starojudovske knji\xc5\xbeevnosti. Njeni za\xc4\x8detki so nejasni, vendar segajo vsaj v zadnja stoletja 2. tiso\xc4\x8dletja pr. n. \xc5\xa1t. oziroma v dobo, ko so se judovska plemena za stalno naselila v takratni Palestini in osnovala plemenske dr\xc5\xbeave. Pravi razcvet je najbr\xc5\xbe do\xc5\xbeivela v \xc4\x8dasu prvih jeruzalemskih kraljev Davida in Salomona, razvijala se je s selitvijo Judov v t. i.\xc2\xa0\xc2\xbbbabilonsko su\xc5\xbenost\xc2\xab\xc2\xa0in se dopolnjevala v dobi helenizma, ko je v Aleksandriji nastal prvi gr\xc5\xa1ki prevod biblije, t. i. septuaginta (okoli leta 250 pr. n. \xc5\xa1t). Sestavljali so jo teksti verskega in posvetnega zna\xc4\x8daja, poezija in proza. Vsebovala je skoraj vse zvrsti, ki so jih poznale druge orientalske knji\xc5\xbeevnosti, ni pa razvila epa in dramatike._NEWLINE_Starojudovska knji\xc5\xbeevnost je nastajala je v tesni povezavi s sosednjimi literaturami, predvsem z egip\xc4\x8dansko in babilonsko-asirsko. Iz obeh je sprejemala vsebinske in oblikovne spodbude. Babilonski miti o nastanku sveta in vesoljnem potopu so vplivali na starojudovske mite s podobno tematiko, babilonske spokorne pesmi so bile najbr\xc5\xbe vzorec za judovske psalme._NEWLINE_Podobno kot v egip\xc4\x8danski in babilonsko-asirski knji\xc5\xbeevnosti je tudi v starojudovski glavno ritmi\xc4\x8dno-stilno sredstvo poezije in proze ponavljanje enakega zaporedja besed, enako ali podobno zgrajenih stavkov, stav\xc4\x8dnih delov, verzov, pa tudi iste misli z razli\xc4\x8dnimi izrazi.\n_START_SECTION_\nPripovedni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nStara zaveza vsebuje celo vrsto pripovednih vsebin razli\xc4\x8dnih oblik in zvrsti: bajke, pripovedke, novele, kronike,\xc5\xbeivljenjepis in podobno, ki pa so ve\xc4\x8didel kratka, oblikovana samo v glavnih potezah, ki pa vseeno pripovedujejo zgodovino judovskega ljudstva od miti\xc4\x8dnih za\xc4\x8detkov. Med temi zgodbami so v poznej\xc5\xa1i evropski literaturi najbolj odmevale zgodbe o nastanku sveta, o Adamu in Evi, Abelu in Kajnu, vesoljnem potopu, Abrahamu in Jo\xc5\xbeefu, Mojzesu itn. V novi zavezi so tega tipa zgodbe o Kristusovem rojstvu, posameznih \xc4\x8dude\xc5\xbeih in kri\xc5\xbeanju.\n_START_SECTION_\nPoezija\n_START_PARAGRAPH_\nPosamezni primeri starojudovske poezije so se ohranili ne samo v posameznih zbirkah, ampak tudi v obliki pesmi, vklju\xc4\x8denih v prozne zgodovinske spise. Med njimi je najti ostanke starega, prvotnega pesni\xc5\xa1tva z zna\xc4\x8dilnimi zvrstmi, kot so delovna pesem, \xc5\xbealostinka, bojna pesem. Najpomembnej\xc5\xa1i teksti te poezije sestavljajo ve\xc4\x8dje celote ali obse\xc5\xbene zbirke. To so zlasti: Visoka pesem, Prero\xc5\xa1ke knjige in Knjiga psalmov.\n_START_SECTION_\nPou\xc4\x8dna dela\n_START_PARAGRAPH_\nV okvir starojudovske knji\xc5\xbeevnosti spadajo tudi \xc5\xa1tevilni teksti\xc2\xa0\xc2\xbbmodrosti\xc2\xab\xc2\xa0ali pou\xc4\x8dnih knjig, to je didakti\xc4\x8dnih spisov, zbirk izrekov, pregovorov in naukov. Po obliki jih je mogo\xc4\x8de uvrstiti v prozo ali poezijo, dostikrat pa so me\xc5\xa1anica obojega._NEWLINE_V stari zavezi so najpomembnej\xc5\xa1a dela te vrste Jobova knjiga, Knjiga pregovorov in Pridigar._NEWLINE_V novi zavezi sodijo med pou\xc4\x8dna dela \xc5\xa1tevilne parabole, vklju\xc4\x8dene v \xc5\xa1tiri evangelije. To so zlasti teksti o izgubljenem sinu, sejavcu in semenu, krivi\xc4\x8dnem oskrbniku, bogatinu in ubogem Lazarju, farizeju in cestninarju itn. Posebno mesto pripada Janezovemu razodetju.\n_START_SECTION_\nOdmevi pri Slovencih\n_START_PARAGRAPH_\nMotivi, ideje in oblike starojudovske knji\xc5\xbeevosti so vplivali na slovenko knji\xc5\xbeevnost \xc5\xbee v srednjem veku od za\xc4\x8detkov pokristjanevanja naprej. V neposreden stik z njo pa je na\xc5\xa1a knji\xc5\xbeevnost pri\xc5\xa1la prek prvih Trubarjevih prevodov in nato z Dalmatinovim prevodom celotnega svetega pisma._NEWLINE_Z razmahom slovenske knji\xc5\xbeevnosti v 19. stol. je postala starojudovska knji\xc5\xbeevnost pomemben vir njenih motivov, prispodob, idej in oblik. Najmo\xc4\x8dneje je vplivala na razvoj na\xc5\xa1e romanti\xc4\x8dne knji\xc5\xbeevnosti, moderne, ekspresionizma in to zlasti v liriki, dramatiki, deloma celo v proznem pripovedni\xc5\xa1tvu. Njene sestavine je zaslediti zlasti pri Pre\xc5\xa1ernu, Ketteju, \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8du, Cankarju, Gradniku, Jarcu, A. Vodniku, Mraku, Strni\xc5\xa1i, Zajcu in drugih.'