b'\n_START_ARTICLE_\nTimur Lenk\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nRojen je bil v Ke\xc5\xa1u pri sedanjem \xc5\xa0ahrisabzu v Uzbekistanu, kak\xc5\xa1nih 80 km ju\xc5\xbeno od Samarkanda, ki je takrat spadal v \xc4\x8cagatajski kanat. O\xc4\x8de Tarakaj je bil plemi\xc4\x8d iz potur\xc4\x8dene mongolske nomadske konfederacije Barlas._NEWLINE_Timur se je imel za D\xc5\xbeingiskanovega dedi\xc4\x8da, \xc4\x8deprav ni bil Bord\xc5\xbeigid ali D\xc5\xbeingiskanov potomec, in se je celo \xc5\xbeivljenje skliceval na zapu\xc5\xa1\xc4\x8dino D\xc5\xbeingiskanovih osvajanj._NEWLINE_Kasnej\xc5\xa1e zgodovine Timuridske dinastije trdijo, da je bil rojen 8. aprila 1336, ve\xc4\x8dina virov iz njegovega obdobja pa trdi, da je bil rojen v poznih 1320. letih. Zgodovinarka Beatrice Forbes Manz domneva, da je bilo leto 1336 izbrano zaradi nasledstva Abu Said Bahadur Kana, zadnjega vladarja Ilkanata, ki je tisto leto umrl._NEWLINE_Ko je imel devet let, so njega, mater in brate ujeli mongolski napadalci in jih odpeljali v Samarkand. V mladosti je z majhno skupino pajda\xc5\xa1ev ropal popotnike in jim jemal predvsem drobnico, konje in \xc5\xbeivino. Okrog leta 1363 naj bi ga med poskusom kraje ovce v desno nogo in desno roko zadeli dve pu\xc5\xa1\xc4\x8dici. Izgubil je dva prsta in postal trajni invalid. Nekateri so prepri\xc4\x8dani, da je postal invalid \xc4\x8dasu, ko se je kot najemnik v slu\xc5\xbebi sistanskega kana vojskoval v Horasanu v sedanjem Afganistanu. Zaradi invalidnosti je dobil vzdevek Hromec._NEWLINE_Timur je bil musliman. Pripadal je nak\xc5\xa1bandski sufisti\xc4\x8dni \xc5\xa1oli, ki je bila v Transoksaniji zelo vplivna. Njegov glavni uradni verski svetovalec je bil kljub temu hanefitski pravni u\xc4\x8denjak Abdul D\xc5\xbeabar Hvarazmi.\n_START_SECTION_\nOsebnost\n_START_PARAGRAPH_\nTimur je bil zelo inteligenten, voja\xc5\xa1ki genij in briljanten taktik, kateremu je v zelo spremenljivih politi\xc4\x8dnih strukturah uspelo zmagovati in ohranjati zvestobo nomadov med celo vladavino v Centralni Aziji. V Samarkandu in na \xc5\xa1tevilnih pohodih se je nau\xc4\x8dil govoriti perzijsko, mongolsko in tur\xc5\xa1ko. \xc5\xa0e pomembneje je, da je bil oportunist, ki je spretno izkori\xc5\xa1\xc4\x8dal prednosti svoje tur\xc5\xa1ko-mongolske dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine. Svoje voja\xc5\xa1ke in notranjepoliti\xc4\x8dne cilje je pogosto dosegal ali preko islamske vere ali preko dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine Mongolskega imperija.\n_START_SECTION_\nVoja\xc5\xa1ki poveljnik\n_START_PARAGRAPH_\nOkrog leta 1360 je zaslovel kot sposoben voja\xc5\xa1ki poveljnik, katerega vojsko so tvorili ve\xc4\x8dinoma pripadniki tur\xc5\xa1kih plemen iz regije. V vojski \xc4\x8dagatajskega kana se je udele\xc5\xbeil vojnih pohodov v Transoksaniji. Zaradi dru\xc5\xbeinskih zvez se je povezal tudi s Kurganom, ki je uni\xc4\x8dil Vol\xc5\xa1ko Bolgarijo, in na \xc4\x8delu tiso\xc4\x8d konjenikov napadel Horasan. Pohod na Horasan je bil drugi pohod, kateremu je poveljeval. Voja\xc5\xa1ki uspehi so ga spodbudili k novemu pohodu, na katerem je osvojil Horezm in Stari Urgen\xc4\x8d._NEWLINE_Po Kurganovem umoru so se med \xc5\xa1tevilnimi kandidati za\xc4\x8deli spori za oblast. V spore se je vme\xc5\xa1al Togluk Timur Ka\xc5\xa1garski, D\xc5\xbeingiskanov potomec in kan Vzhodnega \xc4\x8dagatajskega kanata. Timurja so poslali k Togluku kot pogajalca, on pa je namesto tega prestopil na Togrukovo stran in bil zato nagrajen s Transoksanijo. Pribli\xc5\xbeno takrat mu je umrl o\xc4\x8de, po katerem je postal tudi poglavar Berlasa. Togluk je kasneje posku\xc5\xa1al v Transoksaniji ustoli\xc4\x8diti svojega sina Iljas Hod\xc5\xbeo, vendar je Timur njegov napad odbil.\n_START_SECTION_\nVzpon na oblast\n_START_PARAGRAPH_\nTimur je v tem \xc4\x8dasu omejil oblast \xc4\x8dagatajskih kanov na polo\xc5\xbeaj figur in sam vladal v njihovem imenu. Odnosi med Timurjem in njegovim svakom Huseinom, ki je sprva sodeloval v Timurjevih podvigih, so se za\xc4\x8deli krhati. Postala sta rivala in nasprotnika, zlasti potem, ko Husein ni izvr\xc5\xa1il Timurjevega ukaza, naj odstrani nekdanjega mavaran\xc5\xa1kega guvernerja in Ti\xc5\xa1netovega zaveznika Iljasa Hod\xc5\xbeo._NEWLINE_Z razdajanjem svojega premo\xc5\xbeenja je za\xc4\x8del v Balhu pridobivati prista\xc5\xa1e med trgovci, muslimansko duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino, pripadniki svojega plemena, aristokracijo in kmetijskimi delavci. Njegovo obna\xc5\xa1anje je bilo v popolnem nasprotju s Huseinovim, ki je ljudem plenil premo\xc5\xbeenje, jim zaradi nepla\xc4\x8devanja visokih davkov rubil posesti in davkopla\xc4\x8devalski denar sebi\xc4\x8dno tro\xc5\xa1il za razko\xc5\xa1ne gradnje. Okrog leta 1370 se je Husein vdal Timurju in bil kasneje umorjen. Njegova smrt je Timurju omogo\xc4\x8dila, da tudi formalno postane suveren Balha. Poro\xc4\x8dil se je s Huseinovo vdovo in D\xc5\xbeingiskanovo potomko Saraj Mulk Hatun, s \xc4\x8dimer je tudi formalno postal vladar \xc4\x8cagatajskega kanata.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0irjenje imperija\n_START_PARAGRAPH_\nTimur je naslednjih 35 let pre\xc5\xbeivel v vojnah in na vojnih pohodih. Ko je svojo oblast doma utrdil s podjarmljenjem nasprotnikov, je za\xc4\x8del \xc5\xa1iriti oblast na ozemlja tujih mogotcev. Na zahodu in severozahodu je prodrl skoraj do Kaspijskega jezera in obal Urala in Volge. Na jugu in jugozahodu je osvojil skoraj vse perzijske province, vklju\xc4\x8dno z Bagdadom, Karbalo in severnim Irakom._NEWLINE_Eden od najmogo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih Timurjevih nasprotnikov je bil \xc5\xa1e en mongolski vladar, D\xc5\xbeingiskanov potomec Toktami\xc5\xa1. Toktami\xc5\xa1 je potem, ko je nekaj \xc4\x8dasa kot begunec pre\xc5\xbeivel na Timurjevem dvoru, postal vladar vzhodnih Kip\xc4\x8dakov (Modra horda) in Zlate horde. Po prevzemu oblasti se je s Timurjem sprl za oblast v Horezmu in Azerbajd\xc5\xbeanu. Timur ga je kljub temu podprl v vojni proti Rusom. Toktami\xc5\xa1 je leta 1382 napadel moskovske posesti in po\xc5\xbegal Moskvo.\n_START_SECTION_\nOsvajanje Perzije\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti vladarja Ilkanata Abu Saida leta 1335 je nastala v Perziji praznina. Oblast so si razdelili Muzafaridi, Kartidi, Eretnidi, \xc4\x8cobanidi, Ind\xc5\xbeuidi, D\xc5\xbealajiridi in Sarbadarji. Leta 1383 se je Timur odpravil na dolgo osvajanje Perzije, \xc4\x8deprav je po vdaji sarbadarskega emirja Hvaja Masuda \xc5\xbee od leta 1381 vladal v ve\xc4\x8dini perzijskega Horasana. Najprej je napadel Herat, prestolnico Kartidske dinastije. Ker se mesto ni predalo, ga je po osvojitvi poru\xc5\xa1il in pobil ve\xc4\x8dino me\xc5\xa1\xc4\x8danov. Po osvojitvi je enega od generalov poslal proti upornemu Kandaharju. Herat je ostal v ru\xc5\xa1evinah, dokler ni \xc5\xa0ahruh Mirza odredil njegove obnove. Kartidsko kraljestvo se je po padcu Herata vdalo in postalo Timurjev vazal, dokler ga ni Timurjev sin Miran \xc5\xa0ah leta 1389 priklju\xc4\x8dil k Timurjevemu imperiju._NEWLINE_Timur se je zatem obrnil proti zahodu, da bi preko Mazandarana osvojil gorovje Zagros. Med pohodom skozi severno Perzijo je osvojil Teheran, ki se je predal brez odpora in mu je zato prizanesel. Leta 1384 je oblegal Sultanijo. Ko se je leto kasneje uprl Horasan, je Timur uni\xc4\x8dil Isfizar in ujetnike \xc5\xbeive zazidal v obzidje. Naslednje leto je opusto\xc5\xa1il Sistan, v katerem so vladali Mihrabanidi, in poru\xc5\xa1il prestolnico Zarand\xc5\xbe. Iz Sistana se je vrnil v svojo prestolnico Samarkand in za\xc4\x8del na\xc4\x8drtovati pohod na Gruzijo in Zlato hordo. Leta 1386 je po isti poti kot pred leti, ko je posku\xc5\xa1al osvojiti Zagros, pre\xc5\xa1el skozi Mazandaran, se obrnil proti severu in osvojil Tabriz, ki se ni preve\xc4\x8d upiral, in nato \xc5\xa1e Merage in prebivalcem nalo\xc5\xbeil visoke davke. Pobiral jih je Adil Aga, ki je bil hkrati guverner Sultanije. Adil Ago so kasneje zaradi domnevne podkupljivosti usmrtili._NEWLINE_Od tod se je odpravil na sever proti Gruziji in Zlati hordi. Ko se je vrnil, je ugotovil, da so generali v njegovi odsotnosti dobro branili osvojeno ozemlje v Perziji. Timur je za\xc4\x8del osvajati ostanek Perzije z velikima mestoma Isfahan in \xc5\xa0iraz. Ko je pri\xc5\xa1el leta 1387 z vojsko v Isfahan, se je mesto takoj vdalo, vendar se je kmalu zatem zaradi visokih davkov uprlo. Me\xc5\xa1\xc4\x8dani so pobili pobiralce davkov in nekaj Timurjevih vojakov, kar je spro\xc5\xbeilo Timurjevo ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje. Ocenjuje se, da je bilo v pokolu ubitih 100.000-200.000 ljudi. Pri\xc4\x8de dogajanj so na\xc5\xa1tele ve\xc4\x8d kot 28 stolpov, sezidanih s pribli\xc5\xbeno po 1500 glav. Dejanje je bilo del sistemati\xc4\x8dnega nasilja proti mestom, ki je bilo integralni element Timurjeve strategije. Tak\xc5\xa1no postopanje je po njegovem mnenju prepre\xc4\x8devalo prelivanje krvi, ker se mu ustrahovani ljudje niso upali upreti. Pokoli so bili selektivni in v njih niso pobijali umetnikov in izobra\xc5\xbeencev. Tak\xc5\xa1no prakso je privzel tudi naslednji veliki perzijski osvajalec Nader\xc5\xa1ah Af\xc5\xa1ar._NEWLINE_Leta 1392 je Timur za\xc4\x8del pet let trajajo\xc4\x8d pohod na zahod, na katerem je napadel Perzijski Kurdistan. Leta 1393 se je vdal \xc5\xa0iraz in Muzafaridi so postali njegovi vazali. Po uporu in porazu njihovega princa Mansurja, se je ozemlje Muzafaridov priklju\xc4\x8dilo k Timurjevemu. Kmalu zatem je Timurjeva vojska opusto\xc5\xa1ila Gruzijo in Zlata horda je ni ve\xc4\x8d mogla uporabiti za izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za napad na severni Iran. \xc5\xa0e isto leto je Timur po samo osem dni trajajo\xc4\x8dem pohodu iz \xc5\xa0iraza avgusta osvojil Bagdad. Sultan Ahmed D\xc5\xbealair je pobegnil v Sirijo. Mamelu\xc5\xa1ki sultan Barkuk ga je za\xc5\xa1\xc4\x8ditil in ubil Timurjeve odposlance. Timur je za guvernerja Bagdada imenoval sarbadarskega princa Hvaja Masuda. Ko se je Ahmed D\xc5\xbealair vrnil v Bagdad, je Hvaja Masud pobegnil. Ahmed ni bil priljubljen vladar, vendar je imel podporo vladarja \xc4\x8crnih Turkmenov Kara Jusufa in njegovega sina Kara Kojunluja. Leta 1399 je moral spet pobegniti, tokrat v Osmansko cesarstvo.\n_START_SECTION_\nVojna s Toktami\xc5\xa1em\n_START_PARAGRAPH_\nToktami\xc5\xa1, ki je po bitki pri Kulikovu leta 1380 s Timur Lenkovo podporo prevzel oblast v celi Zlati hordi, se je naslednjih nekaj let ukvarjal predvsem z notranjimi zadevami in gospodarskimi in voja\xc5\xa1kimi reformami. Ko se je Zlata horda opomogla od posledic notranjih sporov, se je Toktami\xc5\xa1 za\xc4\x8del aktivno ukvarjati z zunanjo politiko in sku\xc5\xa1al obnoviti nekdanji vpliv Zlate horde. Na severu je opravil ve\xc4\x8d uspe\xc5\xa1nih pohodov na rusko ozemlje in ga pokoril in se nato po\xc4\x8dutil dovolj mo\xc4\x8dnega, da je leta 1385 napadel Azerbajd\xc5\xbean in spro\xc5\xbeil vojno s Timurjem. V prvih \xc5\xa1tirih letih vojne ni nobena stran dosegla kak\xc5\xa1nega velikega uspeha, potem pa se je Toktami\xc5\xa1eva ogromna vojska postopoma razpr\xc5\xa1ila in se s Kavkaza umaknila v Povol\xc5\xbeje._NEWLINE_Leta 1391 je Timur svojo vojsko 100.000 mo\xc5\xbe odpravil na pohod proti Moskvi. Vojska se je pomikala najprej ve\xc4\x8d 1200 km proti severu in nato pribli\xc5\xbeno 1500 km proti zahodu in mimogrede po\xc5\xbegala Rjazan. Zaradi novega Toktami\xc5\xa1evega napada se je \xc5\xa1e preden je dosegla Oko obrnila proti jugu. Sledila je izjemno kravava bitka pri Kondur\xc4\x8di, v kateri je Timur popolnoma uni\xc4\x8dil Toktami\xc5\xa1evo vojsko. Po zmagi se je vrnil v Samarkand._NEWLINE_Toktami\xc5\xa1 je v naslednjih nekaj letih zbral novo vojsko in bil v krvavi bitki pri Tereku ponovno pora\xc5\xbeen. Po porazu se ni ve\xc4\x8d opomogel. Kak\xc5\xa1nih deset let kasneje so ga blizu sedanjega Tjumena umorili. Timurjeva vojska je na enem od naslednjih pohodov uni\xc4\x8dila prestolnico Zlate horde Saraj in Astrahan in prekinila svilno cesto skozi Zlato hordo. Zlata horda se po nizu porazov ni ve\xc4\x8d opomogla.\n_START_SECTION_\nIzmaelci\n_START_PARAGRAPH_\nMaja 1393 je Timurjeva vojska napadla Anjudan in samo leto po napadu izmaelcev na Mazandaran uni\xc4\x8dila njihovo vas. Utrdbe in sistem podzemnih tunelov dokazujejo, da je bila vas pripravljena na napad. Timurjevi vojaki so prebili strop tunelov in jih poplavili. Razlogi za Timurjev napad \xc5\xa1e vedno niso povsem jasni. Ena od domnev trdi, da bi eden od razlogov lahko bilo njihovo versko prepri\xc4\x8danje, da so izvr\xc5\xa1itelji bo\xc5\xbeje volje. Perzijski zgodovinar Hondemir pojasnjuje, da se je politi\xc4\x8dna mo\xc4\x8d izmaelcev v perzijskem Iraku zelo krepila, s \xc4\x8dimer skupina lokalnih politikov v regiji ni bila zadovoljna. Hondemir pi\xc5\xa1e, da so se prito\xc5\xbeili Timurju in s tem morda povzro\xc4\x8dili njegov napad nanje.\n_START_SECTION_\nPohod proti Delhijskemu sultanatu\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1398 se je Timur odpravil na pohod v severno Indijo in napadel Delhijski sultanat, v katerem je vladal sultan Nasir Al Din Mahmud \xc5\xa0ah Tuglak iz Tugla\xc5\xa1ke dinastije. Sultanu so se upirali Ahirji in D\xc5\xbeati, vendar sultan proti njim ni ukrepal. Timur je 30. septembra 1398 pre\xc5\xa1el Ind in opusto\xc5\xa1il Tulambo v Pund\xc5\xbeabu in pobil njene prebivalce. Oktobra istega leta je osvojil \xc5\xa1e Multan. Pri Attoku v sedanjem Pakistanu je 24. septembra 1398 ponovno pre\xc4\x8dil Ind. Na pohodu proti Delhiju je naletel na odpor meru\xc5\xa1kega guvernerja, a je kljub temu nadaljeval pohod in se pri Delhiju spopadel s sultanovo vojsko, oslabljeno zaradi dru\xc5\xbeinskih bojev za nasledstvo.\n_START_SECTION_\nOsvojitev Delhija\n_START_PARAGRAPH_\nBitka za Delhi se je dogajala 17. decembra 1398. Tuglak in vojska Malu Ikbala so imeli bojne slone, oklepljene z veri\xc5\xbenimi oklepi in strupom na oklih. Ker so se Tatari bali slonov, se je na Timurjev ukaz pred njihovimi polo\xc5\xbeaji izkopal jarek. Timur je zatem ukazal na kamele nalo\xc5\xbeiti toliko drv, kot so jih lahko nosile. Ko so sloni napadli, so drva za\xc5\xbegali in z \xc5\xbeeleznimi palicami zbadali kamele, da so se pognale v pani\xc4\x8den beg proti nasprotnikovim slonom. Prestra\xc5\xa1eni sloni so se pred njimi obrnili proti svoji vojski. Timur je izkoristil zmedo in zlahka zmagal. Tuglak je z ostanki svoje vojske pobegnil. Timur je Delhi opusto\xc5\xa1il in pustil v ru\xc5\xa1evinah. Pred bitko je ukazal usmrtiti 100.000 ujetnikov._NEWLINE_Osvojitev Delhijskega sultanata je bila ena od najve\xc4\x8djih Timurjevih zmag, ki je zaradi ostrih pogojev na pohodu in zasedbe najbogatej\xc5\xa1ih mest tistega \xc4\x8dasa presegla zmagi Aleksandra Velikega in D\xc5\xbeingiskana. Po padcu Delhija so se v mestu za\xc4\x8deli upori me\xc5\xa1\xc4\x8danov proti tur\xc5\xa1ko-mongolski vojski, ki so imeli za posledico krvave pokole znotraj mestnega obzidja. Mesto je zaudarjalo po razpadajo\xc4\x8dih truplih. Glave ubitih so zidali v stolpe, telesa pa so prepustili pticam. Timurjeva osvojitev in opusto\xc5\xa1enje Delhija sta \xc5\xa1e pove\xc4\x8dala kaos, ki je vladal v Indiji. Delhi je potreboval skoraj sto let, da se je opomogel.\n_START_SECTION_\nPohodi v Levant\n_START_PARAGRAPH_\nKonec leta 1399 je Timur za\xc4\x8del vojno z osmanskim sultanom Bajazidom I. in mamelu\xc5\xa1kim sultanom Egipta Nasirjem Ad Din Farad\xc5\xbeem. Vzrok za vojno z Bajazidom so bila osmanska osvajanja ozemelj turkmenskih in drugih muslimanskih vladarjev v Anatoliji. Ker se je Timur \xc5\xa1tel za suverena prizadetih turkmenskih vladarjev, so ga slednji prosili za pomo\xc4\x8d._NEWLINE_Leta 1400 je napadel kr\xc5\xa1\xc4\x8danski dr\xc5\xbeavi Armenijo in Gruzijo. Ve\xc4\x8d kot 60.000 pre\xc5\xbeivelih prebivalcev je zasu\xc5\xbenjil. Ve\xc4\x8d pokrajin je povsem izumrlo._NEWLINE_Iz Zakavkazja je nato krenil v Sirijo, izropal Alep in Damask.in pobil njegove me\xc5\xa1\xc4\x8dane. Izjema so bili umetniki, katere so odpeljali v Samarkand. Timur je poboj Dama\xc5\xa1\xc4\x8danov opravi\xc4\x8deval z ubojema Hasana Ibn Alija, ki ga je zagre\xc5\xa1il umajadski kalif Muavija I., in Huseina Ibn Alija, ki ga je zagre\xc5\xa1il Jazid I._NEWLINE_Junija 1401 je napadel Bagdad in po njegovi osvojitvi pobil 20.000 me\xc5\xa1\xc4\x8danov. Od svojih vojakov je zahteval, da mu mora vsak prinesti najmanj dve odsekani glavi. Vojaki so zato za\xc4\x8deli pobijati tudi ujetnike iz prej\xc5\xa1njih bitk, ko jih je za\xc4\x8delo zmanjkovati, pa so nekateri za\xc4\x8deli obglavljati tudi svoje \xc5\xbeene._NEWLINE_V obdobju pred temi dogodki sta si Timur in Bajazid I. izmenjava ve\xc4\x8d \xc5\xbealjivih pisem. Timur je zato pod pretvezo, da \xc5\xbeeli obnoviti oblast Seld\xc5\xbeukov, napadel Anatolijo. Seld\xc5\xbeuke je imel za zakonite vladarje Anatolije, ker so jim oblast podelili mongolski osvajalci, kar ponovno ka\xc5\xbee na njegovo \xc5\xbeeljo po povezavi z D\xc5\xbeingisidi. V bitki pri Ankari 20. junija 1402 je premagal Bajazida in ga ujel. Sultan je naslednje leto v ujetni\xc5\xa1tvu umrl. V Osmanskem cesarstvu se je po njegovi smrti za\xc4\x8delo dvajset let trajajo\xc4\x8de medvladje._NEWLINE_Po zmagi pri Ankari je Timurjeva vojska opusto\xc5\xa1ila zahodno Anatolijo. Muslimanski pisci so zapisali, da se je timuridska vojska obna\xc5\xa1ala kot krdelo plenilcev in ne kot vojska civiliziranih osvajalcev. Osvojila je Smirno, utrdbo kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih vitezov hospitalcev, zato se je Timur za\xc4\x8del naslavljati z gazi \xe2\x80\x93 voj\xc5\xa1\xc4\x8dak islama. Osvojitvi mesta je sledilo mno\xc5\xbei\xc4\x8dno obglavljanje ujetnikov._NEWLINE_Timur je bil besen tudi na Genov\xc4\x8dane in Bene\xc4\x8dane, ki so po morju preva\xc5\xbeali osmanske vojake na varno v Trakijo. Lord Kinross o tem poro\xc4\x8da, da so imeli Italijani raje \xc2\xbbsovra\xc5\xbenika, ki so ga lahko obvladovali, kot tistega, ki ga niso mogli obvladovati\xc2\xab._NEWLINE_Med Timurjevo invazijo v Anatolijo je Kara Jusuf leta 1402 napadel in osvojil Bagdad. Timur se je iz Anatolije vrnil v Perzijo in poslal svojega vnuka Abu Bakra Ibn Miran \xc5\xa0aha naj ponovno osvoji izgubljeno mesto, kar mu je tudi uspelo. Timur je nekaj \xc4\x8dasa pre\xc5\xbeivel v Ardabilu, kjer je mnogo ujetnikov izro\xc4\x8dil vodji sufisti\xc4\x8dnega reda Aliju Safaviju. Od tam je od\xc5\xa1el v Horasan in nato v Samarkand, kjer je devet mesecev proslavljal svoje zmage in se pripravljal za napad na Mongolijo in Kitajsko._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je vladal imperiju, ki je obsegal sedanjo jugovzhodno Tur\xc4\x8dijo, Sirijo, Irak in Iran, del Kazahstana, Afganistan, Armenijo, Azerbajd\xc5\xbean, Gruzijo, Turkmenistan, Uzbekistan, Kirgizistan in Pakistan in se je pribli\xc5\xbeal Ka\xc5\xa1garju na Kitajskem. Osvajanja so zahtevala do 17 milijonov \xc5\xbertev, kar je seveda nemogo\xc4\x8de preveriti in dokazati.\n_START_SECTION_\nPoskus napada na dinastijo Ming\n_START_PARAGRAPH_\nVojska dinastije Han je leta 1368 iz Kitajske izgnala \xc5\xa1e zadnje Mongole. Hongvu, prvi cesar iz nove dinastije Ming, in njegov sin Jongle sta zahtevala in dosegla, da se jima je kot politi\xc4\x8dnima Kublajkanovima naslednikoma poklonilo ve\xc4\x8d centralnoazijskih dr\xc5\xbeav. Mingi so imeli Timur Lenka za svojega vazala, kar mu ni najbolj prijalo. Leta 1394 so ga preko svojih ambasadorjev o tem tudi uradno obvestili. Timur je ambasadorje Fu Ana, Guo Jija in Liu Veja priprl, njihovih 1.500 stra\xc5\xbearjev pa usmrtil. Ni\xc4\x8d bolje se ni godilo niti Huangovemu naslednjemu ambasadorju \xc4\x8cen Devenu (1397), niti delegaciji, ki je oznanila nasledstvo cesarja Jongleja._NEWLINE_Timur se je nazadnje odlo\xc4\x8dil, da osvoji Kitajsko. V ta namen je sklenil zavezni\xc5\xa1tvo s Severnimi Juani iz Mongolije in pripravil pot do Buhare. Engke kan je na Timurjev dvor v Samarkandu poslal svojega vnuka Old\xc5\xbeej Timur kana, znanega tudi kot Punja\xc5\xa1ir kan, ki je pred tem prestopil v islam._NEWLINE_Timur je bitko z Mingi na\xc4\x8drtoval za naslednjo pomlad. Decembra 1404 se je odpravil na neobi\xc4\x8dajen zimski vojni pohod in priprl delegacijo dinastije Ming. Med taborjenjem ob Sir Darji je zbolel in \xc5\xa1e preden je dosegel kitajsko mejo 17. februarja 1405 v Farabu umrl. Odposlanca Fu Ana in ostanke njegovega spremstva je njegov vnuk Halil Sultan osvobodil._NEWLINE_Markham trdi, da so Timurja po smrti balzamirali z mo\xc5\xa1kom in ro\xc5\xbeno vodo, ga zavili v platnen prt, polo\xc5\xbeili v ebenovinasto krsto in ga poslali v Samarkand, kjer so ga pokopali. Njegova grobnica Gur Emir v Samarkandu \xc5\xa1e vedno stoji. V zadnjem \xc4\x8dasu so jo ve\xc4\x8dkrat temeljito obnovili.\n_START_SECTION_\nNasledstvo\n_START_PARAGRAPH_\nDva od njegovih \xc5\xa1tirih sinov, D\xc5\xbeahangir in Omar \xc5\xa0ejk, sta umrla pred njim. Kmalu za njim je umrl \xc5\xa1e tretji sin Miran \xc5\xa0ah. \xc5\xbdiv je ostal samo najmlaj\xc5\xa1i sin \xc5\xa0ahruh._NEWLINE_Timur je tik pred smrtjo za svojega naslednika izbral vnuka Pira Mohameda Bin D\xc5\xbeahangirja, s \xc4\x8dimer se drugi kandidati niso strinjali. Sledilo je petnajst let ostrih bojev za nasledstvo. Glavna tekmeca sta bila sin \xc5\xa0aruh Mirza in vnuk Halil Sultan. Zmagal je sin \xc5\xa0aruh Mirza._NEWLINE_Timurjev najslavnej\xc5\xa1i daljni vnuk je bil Babur, ustanovitelj Mogulskega imperija, ki je vladal v ve\xc4\x8djem delu Afganistana in severne Indije. Baburjevi nasledniki Humajun, Akbar, D\xc5\xbeahangir, \xc5\xa0ah D\xc5\xbeahan in Aurangzeb so Mogulski imperij raz\xc5\xa1irili na ve\xc4\x8dino Indijske podceline.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nTimurjeva zapu\xc5\xa1\xc4\x8dina je me\xc5\xa1ana. Medtem ko je Cetralna Azija med njegovo vladavino cvetela, so bili drugi deli njegovega imperija, med njimi tudi Bagdad, Damask, Delhi in druga arabska, gruzinska, perzijska in indijska mesta oplenjena in poru\xc5\xa1ena, prebivalstvo pa pobito. Timur je osebno odgovoren za uni\xc4\x8denje vzhodne nestorjanske kr\xc5\xa1\xc4\x8danske cerkve v ve\xc4\x8dini Azije. V muslimanski Centralni Aziji je zato ohranil pozitivno podobo, v Arabiji, Iraku, Perziji in Indiji pa je zaradi grozot, ki jih je zagre\xc5\xa1il, njegova podoba povsem druga\xc4\x8dna. Arabski zgodovinar Ibn Haldun ga kljub temu hvali, ker je poenotil ve\xc4\x8dino muslimanskega sveta, kar drugim osvajalcem tistega \xc4\x8dasa ni uspelo. Naslednji veliki osvajalec Bli\xc5\xbenjega vzhoda, Nader \xc5\xa0ah, je bil pod velikim Timurjevim vplivom, saj je pri svojih osvajanjih skoraj v celoti prevzel Timurjevo voja\xc5\xa1ko strategijo in na\xc4\x8din vojskovanja. Nader \xc5\xa0ah je osvojil ve\xc4\x8dino Kavkaza, Perzije in Centralne Azije in oplenil Delhi._NEWLINE_Timurjevo kratko\xc5\xbeivo cesarstvo je stalilo tur\xc5\xa1ko-perzijsko izro\xc4\x8dilo v Transoksaniji in ve\xc4\x8dini ozemelj, ki jih je vklju\xc4\x8dil v svoj fevd. Primarni jezik v dr\xc5\xbeavni upravi in knji\xc5\xbeevnosti je postala perzij\xc5\xa1\xc4\x8dina. Med njegovo vladavino je nastalo tudi nekaj literarnih del v tur\xc5\xa1kem jeziku. Ob perzij\xc5\xa1\xc4\x8dini je postala uradni in kulturni jezik tudi knji\xc5\xbena \xc4\x8dagatajska tur\xc5\xa1\xc4\x8dina._NEWLINE_Timur je skoraj v celoti iztrebil Vzhodno kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko cerkev, ki je bila pred tem ve\xc4\x8dinska veja kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Njen vpliv je ostal v veliki meri omejen samo na majhno ozemlje, zdaj znano kot asirski trikotnik._NEWLINE_V Evropi je bil \xc5\xa1e ve\xc4\x8d stoletij po smrti relativno priljubljena osebnost, predvsem zaradi njegove zmage nad sultanom Bajazidom I. Osmanska vojska se je v tem \xc4\x8dasu vojskovala predvsem na vzhodu, zato so v njem povsem neupravi\xc4\x8deno videli svojega zaveznika._NEWLINE_V Uzbekistanu je uradno priznan za narodnega heroja. Njegov kip v Ta\xc5\xa1kentu stoji na mestu, kjer je neko\xc4\x8d stal kip Karla Marxa._NEWLINE_Filozof, pesnik in politik Mohamed Ikbal iz Britanske Indije, na katerega se gleda kot na duhovnega pobudnika pakistanskega gibanja, je napisal ob\xc5\xa1irno pesnitev z naslovom Timurjeve sanje, katero je navdihnila molitev zadnjega mogulskega cesarja Bahadur \xc5\xa0aha II._NEWLINE_Leta 1794 je bengalski anglo-indijski popotnik Sake Dean Mahomed objavil potopis Potovanja Deana Mahomeda, ki se za\xc4\x8dne z opevanjem D\xc5\xbeingiskana, Timurja in zlasti prvega mogulskega cesarja Baburja. V knjigi so opisane pomembne podrobnosti o takrat vladajo\xc4\x8dem mogulskem cesarju \xc5\xa0ahu Alamu II.\n_START_SECTION_\nZgodovinski viri\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1a znana zgodovina Timurjevega vladanja je Nizam Ad Din \xc5\xa0amijeva Zafarnama, napisana v \xc4\x8dasu, ko je bil Timur \xc5\xa1e \xc5\xbeiv. V letih 1424-1428 je \xc5\xa0araf Ad Din Ali Jazdi napisal drugo Zafarnamo, ki se je mo\xc4\x8dno naslanjala na prvo. Ahmed Ibn Arab\xc5\xa1ah je napisal Timurju mnogo manj naklonjeno zgodovino v arab\xc5\xa1\xc4\x8dini. Njegovo zgodovino je leta 1636 prevedel nizozemski orientalist Jacobus Golius._NEWLINE_Obe Zafarnami, napisani pod timuridskim pokroviteljstvom, se dramati\xc4\x8dno razlikujeta od Arab\xc5\xa1ahove kronike. Prvi prikazujeta Timurja kot liberalnega, dobrohotnega in vzvi\xc5\xa1enega vladarja, medtem ko ga slednja opisuje kot nenormalnega in brezbo\xc5\xbenega, nizkega stanu in zani\xc4\x8devanja vrednih na\xc4\x8del.\n_START_SECTION_\nMalfuzat-i Timuri\n_START_PARAGRAPH_\nMalfuzat-i Timur\xc4\xab in dodatek Tuz\xc5\xabk-i T\xc4\xabm\xc5\xabr\xc4\xab, domnevno Timurjeva avtobiografija, je skoraj zagotovo ponaredek iz 17. stoletja. U\xc4\x8denjak Abu Taleb Huseini je leta 1637-1638 besedilo predstavil mogulskemu cesarju \xc5\xa0ah D\xc5\xbeahanu, daljnemu Timurjevemu potomcu, potem ko je v knji\xc5\xbenici jemenskega vladarja domnevno odkril njegov izvirnik, napisan v \xc4\x8dagatajskem jeziku. Zaradi velike razdalje med Jemnom in Timurjevo bazo v Transoksaniji in pomanjkanja kak\xc5\xa1nih drugih dokazov o izvirnosti, ve\xc4\x8dina zgodovinarjev ocenjuje besedilo za zelo neverjetno in sumi, da si je Huseini izmislil tako besedilo kot zgodbo o njegovem poreklu.\n_START_SECTION_\nEvropski pogledi na Timurja\n_START_PARAGRAPH_\nTimur je verjetno imel pomemben vpliv na kulturo renesan\xc4\x8dne in zgodnje moderne Evrope. Njegovi dose\xc5\xbeki so po eni strani privla\xc4\x8dili, po drugi pa zgra\xc5\xbeali Evropejce od 15. do zgodnjega 19. stoletja._NEWLINE_Celo 15. stoletje so bili evropski pogledi na Timurja me\xc5\xa1ani. Nekatere evropske dr\xc5\xbeave so ga imele za zaveznika, druge pa zaradi hitrega \xc5\xa1irjenja njegove dr\xc5\xbeave in brutalnosti za gro\xc5\xbenjo._NEWLINE_Ko je v bitki pri Ankari ujel osmanskega sultana Bajazida I., so ga ve\xc4\x8dkrat hvalili in v njem videli zaupanja vrednega zaveznika evropskih vladarjev. Zlasti Karel VI. Francoski in Henrik IV. Angle\xc5\xa1ki sta menila, da je na Bli\xc5\xbenjem vzhodu branilec kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva pred Osmanskim cesarstvom. Oba kralja sta ga hvalila tudi zato, ker je njegova zmaga pri Ankari omogo\xc4\x8dila kr\xc5\xa1\xc4\x8danskim trgovcem ostati na Bli\xc5\xbenjem vzhodu in njihovo varno vrnitev domov v Francijo in Anglijo. In ne nazadnje so ga hvalili tudi zato, ker so verjeli, da je pomagal obnoviti pravico do prehoda kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih romarjev v Sveto de\xc5\xbeelo._NEWLINE_Drugi Evropejci so v Timurju videli barbarskega sovra\xc5\xbenika, ki je pomenil gro\xc5\xbenjo tako za evropsko kulturo kot za kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko vero. Njegov vzpon na oblast je spodbudil kastiljskega kralja Henrika III., da je v Samarkand poslal svojo delegacijo, da bi poizvedela, kdo so on sam in njegovo ljudstvo, sklenila zavezni\xc5\xa1tvo in ga posku\xc5\xa1ala prepri\xc4\x8dati, da prestopi v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo in se s tem izogne vojni.\n_START_SECTION_\nIzkop in domnevno prekletstvo\n_START_PARAGRAPH_\n19. junija 1941 so sovjetski antropologi Mihael M. Gerasimov, Lev V. O\xc5\xa1anin in V.J. Zezenkova Timurjevo truplo izkopali in preu\xc4\x8dili. Ugotovili so, da je bil visok in ple\xc4\x8dat mo\xc5\xbe z mo\xc4\x8dnimi li\xc4\x8dnicami. Z vi\xc5\xa1ino najmanj 173 cm je po merilih tistega \xc4\x8dasa spadal med visoke ljudi. Preiskave so potrdile, da je bil \xc5\xa1epav in imel zaradi po\xc5\xa1kodb oslabljeno desno roko. Njegova desna stegnenica je bila zra\xc5\xa1\xc4\x8dena s poga\xc4\x8dico, oblika kolenskega sklepa pa ka\xc5\xbee, da je bila noga stalno ukrivljena, zaradi \xc4\x8desar je \xc5\xa1epal. Gerasimov je iz Timurjeve lobanje rekonstruiral njegov obraz in ugotovil da je bil mongolski z nekaj kavka\xc5\xa1kimi primesmi. O\xc5\xa1anin je ugotovil da na njegovem lobanjskem svodu prevladujejo zna\xc4\x8dilnosti ju\xc5\xbenosibirskih Mongolov._NEWLINE_Domneva se, da je bil na Timurjevi grobnici napis: \xc2\xbbKo bom vstal od mrtvih, se bo svet tresel\xc2\xab. Re\xc4\x8deno je bilo tudi, da je Gerasimov med izkopom v njegovi krsti na\xc5\xa1el napis \xc2\xbbKdor bo odprl moj grob, bo (iz njega) izpustil zavojevalca, bolj groznega kot sem bil jaz\xc2\xab. Tri dni po za\xc4\x8detku Timurjevega izkopa se je za\xc4\x8dela operacija Barbarosa \xe2\x80\x93 nem\xc5\xa1ki napad na Sovjetsko zvezo in najve\xc4\x8dja voja\xc5\xa1ka operacija vseh \xc4\x8dasov. Timurja so s popolnim islamskim obredom ponovno pokopali novembra 1942, tik pred sovjetsko zmago v bitki za Stalingrad.'