b'\n_START_ARTICLE_\nBarbara McClintock\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je kot tretji od \xc5\xa1tirih otrok zdravniku Thomasu McClintocku in njegovi \xc5\xbeeni Sarah. Odra\xc5\xa1\xc4\x8dala je v Brooklynu (New York), kjer je obiskovala srednjo \xc5\xa1olo, nato pa je vpisala \xc5\xa1tudij botanike na Univerzi Cornell. Tam je diplomirala in leta 1927 \xc5\xa1e doktorirala na tem podro\xc4\x8dju. \xc5\xbdenske na Cornellu takrat niso mogle izbrati genetike kot glavne \xc5\xa1tudijske usmeritve, vendar se je \xc5\xbee pred diplomo ukvarjala s citogenetiko koruze in se kasneje pridru\xc5\xbeila skupini \xc5\xa1tudentov, ki so preu\xc4\x8devali genetiko koruze pod vodstvom Rollinsa Emersona._NEWLINE_S podiplomsko \xc5\xa1tudentko Harriet Creighton sta na prelomu 1930. let izvedli serijo opazovanj dogajanja med mejozo, s katero sta prvi razvozlali fizi\xc4\x8dno osnovo procesa, imenovanega\xc2\xa0\xc2\xbbcrossing-over\xc2\xab. Odkritje sta objavili v vplivnem \xc4\x8dlanku leta 1931. Na podlagi tega in drugih uspehov je dobila mo\xc5\xbenost podoktorskega usposabljanja iz genetike na razli\xc4\x8dnih in\xc5\xa1titucijah - poleg Cornella \xc5\xa1e na Univerzi Missourija in Kalifornijskem tehnolo\xc5\xa1kem in\xc5\xa1titutu. Pol leta je pre\xc5\xbeivela tudi v Nem\xc4\x8diji, vendar se je morala zaradi te\xc5\xbeavnih politi\xc4\x8dnih razmer leta 1934 vrniti v ZDA. Leta 1936 je sprejela mesto docentke na Univerzi Missourija. Univerzo je zapustila po \xc5\xa1tirih letih, saj ni videla mo\xc5\xbenosti za pridobitev redne profesure. Od\xc5\xa1la je na oddelek za genetiko Laboratorija Cold Spring Harbor, kjer je po enem letu dobila redno mesto raziskovalke in tu ostala do svoje upokojitve leta 1967. Z oddelkom je sodelovala tudi po tem, do svoje smrti leta 1992.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nOdmevna je bila \xc5\xbee njena prva raziskava. S Harriet Creighton sta izvedli serijo poskusov, v kateri sta opazovali, kaj se dogaja s kromosomi v celicah koruze med mejozo. Do tedaj so samo na podlagi kon\xc4\x8dnega rezultata procesa sumili, da se v tej fazi nastanka spolnih celic dogaja preme\xc5\xa1\xc4\x8danje alelov med kromosomoma, ki ju je organizem podedoval od star\xc5\xa1ev. McClintockovi in Creightonovi pa je uspelo povezati kos kromosoma, dovolj velik za identifikacijo pod mikroskopom, z lastnostjo, ki jo kodira eden od alelov na njemu. Na ta na\xc4\x8din sta dokazali, da pri nekaterih potomcih pride do zamenjave tega dela med homolognima kromosomoma - t. i.\xc2\xa0\xc2\xbbcrossing-over\xc2\xab, rezultat \xc4\x8desar je rekombinacija genetskih lasnosti. Njun \xc4\x8dlanek v reviji Proceedings of the National Academy of Sciences se danes smatra za enega od klasikov na tem podro\xc4\x8dju._NEWLINE_Naslednji ve\xc4\x8dji projekt je bila \xc5\xa1tudija prelamljanja kromosomov. V za\xc4\x8detku 1930. let se je seznanila z metodo povzro\xc4\x8danja mutacij z rentgenskim obsevanjem celic. Opazila je, da sevanje v\xc4\x8dasih fizi\xc4\x8dno prelomi kromosom, kar povzro\xc4\x8di, da se konci prelomljenih kosov med naslednjo celi\xc4\x8dno delitvijo v fazi podvojevanja DNK naklju\xc4\x8dno prerazporedijo in zlepijo. Rezultat je v\xc4\x8dasih kromosom z dvema centromerama, ki se ob naslednji celi\xc4\x8dni delitvi znova naklju\xc4\x8dno prelomi in razporedi v obe h\xc4\x8derinski celici. Rezultat tega cikla prelom-fuzija-mostovi-prelom so obse\xc5\xbene mutacije, ki so \xc5\xbee same po sebi mo\xc4\x8dno orodje za preu\xc4\x8devanje zgradbe kromosomov, McClintockova pa je ugotovila tudi, da se lahko cikel za\xc4\x8dne spontano, brez obsevanja. Opis cikla (angle\xc5\xa1ko breakage-fusion-bridge) je utrdil njen ugled v citogenetiki. Postavila je tudi hipotezo, da obstajajo posebne strukture, ki prepre\xc4\x8dujejo da bi se zlepili konci nepo\xc5\xa1kodovanih kromosomov. Obstoj telomer, kot jim pravimo danes, je bil dokazan \xc5\xa1ele v 1980. letih._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je, zaradi negotovih mo\xc5\xbenosti za napredovanje, od\xc5\xa1la v Laboratorij Cold Spring Harbor, kjer je po enem letu dobila stalno slu\xc5\xbebo. Tam je imela na voljo tudi zemljo za gojenje koruze in veliko strokovne svobode pri delu, kar je zelo pripomoglo k njeni produktivnosti. Nadaljevala je s kartiranjem genov na kromosomih z uporabo cikla prelom-fuzija-mostovi-prelom, v okviru katerega je pri\xc5\xa1la do svojega najpomembnej\xc5\xa1ega odkritja. Na\xc5\xa1la je dve mesti na kromosomu, ki nista vplivali neposredno na lastnosti organizma, temve\xc4\x8d na izra\xc5\xbeanje drugih genov v njuni bli\xc5\xbeini. Za razlo\xc4\x8devanje od genov ju je poimenovala\xc2\xa0\xc2\xbbkontrolni enoti\xc2\xab; poleg vpliva na druge gene je bila njuna posebnost tudi, da sta se lahko med generacijami premikala po kromosomu brez prerazporejanja drugih delov (danes temu pravimo transpozicija). \xc5\xa0lo je za odkritje, ki je nasprotovalo do tedaj uveljavljeni podobi genskega zapisa kot stalnega in nespremenljivega. Z raziskavami teh elementov se je ukvarjala do konca svoje kariere._NEWLINE_Konec 1950. let je s financiranjem Nacionalne znanstvene fundacije in Rockefellerjeve fundacije organizirala ve\xc4\x8d odprav v Ju\xc5\xbeno Ameriko z namenom ugotavljanja genetske variabilnosti koruze, njenih evolucijskih korenin in mo\xc5\xbenosti za izbolj\xc5\xa1anje pridelka doma\xc4\x8dih sort. Z raziskavami pod njenim vodstvom sta znanstvenika Almeiro Blumenschein in Angel Kato nadaljevala \xc5\xa1e do sredine 1970. let in leta 1981 so skupaj izdali delo The Chromosomal Constitution of Races of Maize, ki velja za eno temeljnih del na podro\xc4\x8djih evolucijske botanike in etno- ter paleobotanike._NEWLINE_Tudi po upokojitvi je ostala aktiven \xc4\x8dlan skupnosti raziskovalcev v laboratoriju Cold Spring Harbor in je redno predavala o genetiki strokovni ter lai\xc4\x8dni javnosti.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nBarbara McClintock je \xc5\xbee za \xc4\x8dasa svojega \xc5\xbeivljenja u\xc5\xbeivala ugled ene najve\xc4\x8djih znanstvenic 20. stoletja. Vendar pa so bili drugi genetiki dolga leta skepti\xc4\x8dni do njenih teorij o kontroli izra\xc5\xbeanja genov, \xc4\x8deprav so ponujale eleganten odgovor na vpra\xc5\xa1anje, kako lahko prihaja do drasti\xc4\x8dnih sprememb delovanja organizma tekom njegovega razvoja, ko pa ima samo en komplet genov. Njeno delo ni imelo pomembnej\xc5\xa1ega vpliva na podro\xc4\x8dje, dokler nista v 1960. letih francoska genetika Fran\xc3\xa7ois Jacob in Jacques Monod opisala enakega pojava pri bakterijah. Razvila se je tudi tehnika in kmalu so transpozicijo odkrili pri celi vrsti drugih organizmov, kar je vzbudilo zanimanje za njeno zgodnje delo._NEWLINE_Sledila so \xc5\xa1tevilna uradna priznanja; leta 1970 ji je takratni ameri\xc5\xa1ki predsednik Nixon podelil Nacionalno medaljo znanosti, kasneje pa je prejela med drugim \xc5\xa1e Laskerjevo nagrado za temeljne medicinske raziskave, Wolfovo nagrado za medicino, medaljo Thomasa Hunta Morgana in nagrado Louise Gross Horwitz. Nazadnje, ve\xc4\x8d kot 30 let po odkritju, je leta 1983 za odkritje\xc2\xa0\xc2\xbbpremi\xc4\x8dnih genskih elementov\xc2\xab\xc2\xa0prejela tudi Nobelovo nagrado za fiziologijo ali medicino._NEWLINE_Sprejeta je bila tudi za \xc4\x8dlanico \xc5\xa1tevilnih strokovnih in akademskih zdru\xc5\xbeenj. Nacionalna akademija znanosti ZDA je njeno delo opazila in jo izvolila za \xc4\x8dlanico \xc5\xbee leta 1944, kot \xc5\xa1ele tretjo \xc5\xbeensko v zgodovini te ustanove. Bila je tudi prva \xc5\xbeenska predsednica Ameri\xc5\xa1kega genetskega dru\xc5\xa1tva.'