b'\n_START_ARTICLE_\nRita Levi-Montalcini\n_START_SECTION_\nMladost in zgodnja kariera\n_START_PARAGRAPH_\nRodila se je v premo\xc5\xbeni judovski dru\xc5\xbeini. O\xc4\x8de, tradicionalist, ni \xc5\xbeelel da bi ona in njeni sestri \xc5\xa1tudirale, saj bi ta \xc5\xbeivljenjska pot ovirala njihovo bodo\xc4\x8do vlogo \xc5\xbeena in mater. Sestri sta postali umetnici, Rita pa se je navdu\xc5\xa1ila nad medicino in prepri\xc4\x8dala o\xc4\x8deta da ji je dovolil vpis na medicinsko fakulteto Univerze v Torinu ter ji pomagal premostiti vrzeli v potrebnem predznanju (v dekli\xc5\xa1kih \xc5\xa1olah takrat niso u\xc4\x8dili latin\xc5\xa1\xc4\x8dine, gr\xc5\xa1\xc4\x8dine ali matematike, saj sta bila naravoslovje in tehnika skoraj izklju\xc4\x8dno mo\xc5\xa1ki domeni). Njen mentor je bil znani italijanski histolog Giuseppe Levi, pri katerem sta \xc5\xa1tudirala tudi njena so\xc5\xa1olca ter kasnej\xc5\xa1a nobelovca Salvador Luria in Renato Dulbecco. Po prvem letniku je postala njegova laboratorijska pomo\xc4\x8dnica in pri\xc4\x8dela sodelovati pri raziskavah razvoja \xc5\xbeiv\xc4\x8devja pri mi\xc5\xa1ih._NEWLINE_Diplomirala je z odliko leta 1936 in vpisala specializacijo iz nevrologije ter psihiatrije. Tistega leta pa so pri\xc4\x8dele postajati razmere v dr\xc5\xbeavi za Jude \xc5\xa1e posebej te\xc5\xbeavne. Mussolinijeva vlada je pri\xc4\x8dela sprejemati omejevalne zakone za\xc2\xa0\xc2\xbbne-arijske\xc2\xab\xc2\xa0rase in leta 1938 so jo skupaj z mentorjem, ki je bil prav tako Jud, pregnali z univerze. Kratek \xc4\x8das je gostovala v Belgiji, a je tudi tam zaradi groze\xc4\x8de nem\xc5\xa1ke invazije postala situacija nevarna, zato se je vrnila v Torino. Nekaj \xc4\x8dasa je skrivoma opravljala zdravni\xc5\xa1ko dejavnost pri ljudeh, ki si zaradi svojega porekla niso upali k zdravniku, kmalu pa jo nekdanji so\xc5\xa1olec med obiskom spodbudil, da je nadaljevala z raziskavami kar doma. Po zgledu Ramona Cajala si je v spalnici uredila improviziran laboratorij in pri\xc4\x8dela opazovati razvoj \xc5\xbeiv\xc4\x8devja pri pi\xc5\xa1\xc4\x8dan\xc4\x8djih zarodkih. Gradila je na delu Viktorja Hamburgerja, ki je postavil hipotezo, da tkiva v periferiji izlo\xc4\x8dajo snov, ki spro\xc5\xbei rast in diferenciacijo nevronov iz zametkov osrednjega \xc5\xbeiv\xc4\x8devja proti njim. S pomo\xc4\x8djo barvanja s srebrom je opazovala rast posameznih nevritov in z odstranitvijo zarodkovih okon\xc4\x8din ugotovila, da nevroni pri\xc4\x8dnejo rasti tudi brez posebnega spro\xc5\xbeilca, a kmalu propadejo. Zaklju\xc4\x8dila je, da pri\xc4\x8dnejo nevroni rasti sami od sebe, a potrebujejo za dokon\xc4\x8danje razvoja rastni dejavnik, ki ga izlo\xc4\x8dajo razvijajo\xc4\x8de se okon\xc4\x8dine._NEWLINE_Leta 1942 se je dru\xc5\xbeina zaradi zavezni\xc5\xa1kega bombardiranja Torina umaknila na piemontsko pode\xc5\xbeelje, kjer je Rita nadaljevala z delom s pomo\xc4\x8djo oplojenih jajc, ki jih je izprosila pri lokalnih kmetih, po nem\xc5\xa1ki invaziji Italije pa je postalo tudi tam prenevarno, zato so pobegnili v Firence. Spomladi 1944 jih je na\xc5\xa1el njen nekdanji mentor Giuseppe Levi, ki je prav tako prebegnil s severa in ji je po tistem pomagal pri raziskavah, torej je za kratek \xc4\x8das postal on njen asistent. Po osvoboditvi se je kot Levijeva asistentka vrnila v Torino, a na tem mestu ni bila ve\xc4\x8d zadovoljna, zato je z navdu\xc5\xa1enjem sprejela povabilo Viktorja Hamburgerja, ki je prebral \xc4\x8dlanek o njenem medvojnem delu in jo povabil na raziskovalni obisk v ZDA da bi raz\xc4\x8distila nasprotujo\xc4\x8de si rezultate njunega dela.\n_START_SECTION_\nDelo v ZDA\n_START_PARAGRAPH_\nV ZDA je nameravala ostati samo en semester, takrat pa je diplomski \xc5\xa1tudent v Hamburgerjevi skupini izvedel poskus, v katerem je kos tumornega tkiva presadil pi\xc5\xa1\xc4\x8dan\xc4\x8djemu zarodku namesto odstranjene okon\xc4\x8dine in ugotovil, da vanj zelo hitro zrastejo novi \xc5\xbeiv\xc4\x8dni kon\xc4\x8di\xc4\x8di. Levi-Montalcinijeva je spoznala, da mora tumor izlo\xc4\x8dati rastni dejavnik, ki po krvi difundira do \xc5\xbeiv\xc4\x8devja in spodbudi rast proti sebi, zato je ponovila poskus in spodbudila rast nevritov tudi \xc4\x8de je postavila tumor izven zarodkove ovojnice. To je bil klju\xc4\x8den dokaz za njeno hipotezo, a za nedvoumno potrditev je potrebovala sistem, s katerim bi lahko pojav opisala kvantitativno. Zato je od\xc5\xa1la v Rio de Janeiro, kjer je imel njen znanec laboratorij za tkivne kulture. Tam se je nau\xc4\x8dila vzgajati izolirane ganglije, ki so pognali cel venec nevritov ko je poleg njih polo\xc5\xbeila tumor. Podalj\xc5\xa1ala je svoje bivanje v ZDA in naslednjih \xc5\xa1est let s Stanleyjem Cohenom, ki se je medtem pridru\xc5\xbeil Hamburgerjevi skupini, posku\xc5\xa1ala natan\xc4\x8dno identificirati rastni dejavnik. Na\xc5\xa1la sta ga na \xc5\xa1tevilnih mestih, od mi\xc5\xa1jih \xc5\xbelez slinavk do ka\xc4\x8djega strupa, zato je v znanstveni skupnosti njuno delo naletelo na izrazit skepticizem, saj je bila snov preve\xc4\x8d nespecifi\xc4\x8dna za tedaj uveljavljeno predstavo razvoja \xc5\xbeiv\xc4\x8devja. Kljub nejeveri je ostala prepri\xc4\x8dana v svoje odkritje._NEWLINE_Leta 1956 je dobila mesto izredne in dve leti kasneje \xc5\xa1e redne profesorice na Washingtonovi univerzi v St. Louisu. Kmalu so z novimi odkritji v skupini nedvomno dokazali, da so res odkrili rastni dejavnik. Cohen je na\xc5\xa1el sorodno snov, kasneje poimenovano epidermalni rastni dejavnik (EGF), leta 1959 so razvili antiserum za NGF, ki je izbrisal obro\xc4\x8d aksonov okoli ganglijev v tkivni kulturi, nazadnje pa so \xc4\x8dlani njene raziskovalne skupine leta 1971 beljakovini dolo\xc4\x8dili \xc5\xa1e primarno zgradbo na eni prvih naprav za sekveniranje._NEWLINE_Splet dogodkov je torej botroval temu, da je namesto enega semestra ostala v ZDA skoraj 30 let.\n_START_SECTION_\nVrnitev v Italijo in kasnej\xc5\xa1a leta\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde v 60. letih je so\xc4\x8dasno pri\xc4\x8dela delovati tudi v rodni Italiji, kjer so ji na Consiglio Nazionale delle Ricerche (CNR) v Rimu ponudili vodenje laboratorija. Zaradi njene rigoroznosti in nepopustljivosti, ki ji je botrovala tudi dolgoletna skepsa drugih znanstvenikov do njenih rezultatov, so bili odnosi med raziskovalci, ki so delovali na podro\xc4\x8dju rastnih dejavnikov, dolga leta izjemno napeti in \xc5\xa1ele v 80. letih je pri\xc4\x8dela aktivneje iskati premirje. Kljub temu je \xc5\xa1e leta 1986 ob prejemu Nobelove nagrade za fiziologijo ali medicino povzro\xc4\x8dila nov val nezadovoljstva med kolegi, ko je strogo razlo\xc5\xbeila, zakaj meni, da njen dolgoletni sodelavec Viktor Hamburger ni zaslu\xc5\xbeil biti soprejemnik. V domovini je postala izjemno vplivna in je pri\xc4\x8dela aktivno sodelovati v oblikovanju nacionalne raziskovalne politike. Kot dolgoletna Prodijeva prijateljica se je v italijanskem senatu zavzemala za bolj\xc5\xa1e pogoje za znanost v zameno za podporo Prodijevim koalicijam. Leta 2001 jo je takratni predsednik Italijanske republike Carlo Azeglio Ciampi imenoval za dosmrtno senatorko._NEWLINE_Kljub starosti preko 100 let je prakti\xc4\x8dno do konca \xc5\xbeivljenja aktivno delovala na podro\xc4\x8dju nevrobiologije in v italijanski politiki. Leta 2004 je bila na njeno pobudo ustanovljena neprofitna fundacija European Brain Research Institute (EBRI) in poimenovana po njej, Levi-Montalcinijeva pa je prevzela vodenje. Tudi na tem polo\xc5\xbeaju je bila ob\xc4\x8dasno dele\xc5\xbena kritik zaradi svojega avtokratskega sloga. Poleg tega je sodelovala pri razli\xc4\x8dnih dobrodelnih iniciativah za pomo\xc4\x8d \xc5\xbeenskam._NEWLINE_Umrla je konec leta 2012 v Rimu.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nPoleg Nobelove nagrade za fiziologijo ali medicino, ki jo je leta 1986 prejela s sodelavcem Stanleyjem Cohenom, je bila dele\xc5\xbena \xc5\xa1tevilnih drugih mednarodnih priznanj. Med pomembnej\xc5\xa1imi so nagrada Louise Gross Horwitz (1983), Laskerjeva nagrada za temeljne medicinske raziskave (1986) in nacionalna medalja znanosti (1987)._NEWLINE_Kot prva \xc5\xbeenska je bila leta 1975 sprejeta za \xc4\x8dlanico Pape\xc5\xa1ke akademije znanosti. Poleg tega je bila \xc4\x8dlanica italijanske, francoske in ameri\xc5\xa1ke akademije znanosti ter tuja \xc4\x8dlanica Kraljeve dru\xc5\xbebe iz Londona.'