b'\n_START_ARTICLE_\nVodik\n_START_SECTION_\nEnergijski nivoji elektronov\n_START_PARAGRAPH_\nEnergijski nivo osnovnega stanja elektrona v vodikovem atomu je -13,6 eV,  ki je ekvivalenten ultravijoli\xc4\x8dnemu fotonu z valovno dol\xc5\xbeino pribli\xc5\xbeno 92 nm._NEWLINE_Energijski nivoji vodika se lahko precej natan\xc4\x8dno izra\xc4\x8dunajo z Bohrovim modelom atoma, ki predpostavlja, da elektroni kro\xc5\xbeijo okoli protona na orbitalah, podobno kot okrog Sonca kro\xc5\xbeijo planeti. Pojava sta v resnici povsem razli\xc4\x8dna, ker protone in elektrone privla\xc4\x8di elektromagnetna sila, planete in Sonce pa gravitacija. Zaradi diskretizacije vrtilne koli\xc4\x8dine, ki jo je predpostavil Bohr v zgodnji kvantni mehaniki, lahko elektroni v Bohrovem modelu zasedejo samo dolo\xc4\x8dene razdalje od protona in imajo zato samo dolo\xc4\x8dene mogo\xc4\x8de energije._NEWLINE_Natan\xc4\x8dnej\xc5\xa1i opis vodikovega atoma izhaja iz \xc4\x8disto kvantno mehanskega pristopa, ki za izra\xc4\x8dun verjetnosti gostote elektrona okoli protona uporablja Schr\xc3\xb6dingerjevo ena\xc4\x8dbo in Feynmanovo formulacijo potnega integrala. V kvantno mehanskih postopkih elektron v osnovnem stanju vodikovega atoma nima nobene vrtilne koli\xc4\x8dine, kar dokazuje, da se koncept planetarnih kro\xc5\xbenic za gibanje elektronov bistveno razlikuje od realnosti.\n_START_SECTION_\nMolekula vodika\n_START_PARAGRAPH_\nDvoatomne molekule vodika imajo dva spinska izomera, ki se razlikujeta po relativnem spinu njihovih jeder. V orto vodiku sta spina obeh protonov paralelna in tvorita tripletno stanje z molekulskim spinskim kvantnim \xc5\xa1tevilom 1 (\xc2\xbd+\xc2\xbd). V para vodiku sta spina antiparalelna in tvorita singlet z molekulskim spinskim kvantnim \xc5\xa1tevilom 0 (\xc2\xbd\xe2\x80\x93\xc2\xbd).  Pri standardnem tlaku in temperaturi vsebuje plinasti vodik pribli\xc5\xbeno 25\xc2\xa0% para oblike in 75\xc2\xa0% orto oblike, ki se imenuje tudi \xc2\xbbnormalna oblika\xc2\xab. Ravnote\xc5\xbeno razmerje med njima je odvisno od temperature. Ker je orto oblika vzbujeno stanje para oblike in ima ve\xc4\x8d energije kot para oblika, je nestabilna in se je ne da izolirati v \xc4\x8distem stanju. Pri zelo nizkih temperaturah je v ravnote\xc5\xbenem stanju skoraj izklju\xc4\x8dno para oblika. V teko\xc4\x8di in plinski fazi se termi\xc4\x8dne lastnosti paravodika zaradi razlik v rotacijskih toplotnih kapacitetah zna\xc4\x8dilno razlikujejo od lastnosti normalnega vodika. Razlike med orto in para obliko so opazne tudi v drugih molekulah in funkcionalnih skupinah, ki vsebujejo vodik, na primer v vodi in metilni skupini, vendar ne vplivajo zna\xc4\x8dilno na njihove termi\xc4\x8dne lastnosti._NEWLINE_Ravnote\xc5\xbeje nekatalizirane povratne reakcije pretvarjanja para oblike v orto obliko se z nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8do temperaturo pomika proti orto obliki. Na hitro kondenzirani H\xe2\x82\x82 zato vsebuje veliko koli\xc4\x8dino energijsko mnogo bogatej\xc5\xa1e orto oblike, ki se zelo po\xc4\x8dasi pretvarja v para obliko. Razmerje med obema oblikama v kondenziranem H\xe2\x82\x82  je zato pomembno za pripravo in skladi\xc5\xa1\xc4\x8denje teko\xc4\x8dega vodika. Pretvorba orto oblike v para obliko je eksotermna in tvori dovolj toplote, da del teko\xc4\x8dega vodika izpari in povzro\xc4\x8di izgubo uteko\xc4\x8dinjenega vodika. Pretvorbo katalizirajo na primer \xc5\xbeelezov(III) oksid, aktivirano oglje, platiniran azbest, redke zemeljske kovine, uranove spojine, kromov(III) oksid in nekatere nikljeve spojine.\n_START_SECTION_\nKovalentne in organske spojine\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cetudi H\xe2\x82\x82 pri standardnih pogojih ni zelo reaktiven, tvori spojine z ve\xc4\x8dino elementov. V spojinah z bolj elektronegativnimi elementi, na primer fluorom, klorom, bromom, jodom ali kisikom, ima delno pozitiven naboj. V spojinah s fluorom, kisikom ali du\xc5\xa1ikom je lahko udele\xc5\xbeen tudi v srednje mo\xc4\x8dni nekovalentni vezi, imenovani vodikova vez, ki je odlo\xc4\x8dilna za stabilnost mnogo biolo\xc5\xa1kih molekul. Vodik tvori spojine tudi z manj elektronegativnimi elementi, na primer s kovinami in polkovinami, v katerih ima delno negativen naboj. Spojine se obi\xc4\x8dajno imenujejo hidridi._NEWLINE_Z ogljikom in hetero atomi tvori ogromno spojin, ki so ve\xc4\x8dinoma povezane z \xc5\xbeivimi bitji in se zato imenujejo organske spojine. Preu\xc4\x8devanje njihovih lastnosti se imenuje organska kemija, preu\xc4\x8devanje v \xc5\xbeivih organizmih pa biokemija. Po nekaterih definicijah je organska spojina vsaka spojina, ki vsebuje ogljik. Ker ve\xc4\x8dina organskih spojin poleg ogljika vsebuje tudi vodik in je ve\xc4\x8dina njihovih kemijskih lastnosti posledica vezi ogljik-vodik, je v nekaterih definicijah organska spojina pogojena ravno s prisotnostjo te vezi.  Poznanih je nekaj milijonov organskih spojin, ki obi\xc4\x8dajno nastajajo po zapletenih poteh, v katerih je pogosto udele\xc5\xbeen tudi elementarni vodik.\n_START_SECTION_\nHidridi\n_START_PARAGRAPH_\nVodikove spojine s kovinami in polkovinami se pogosto imenujejo hidridi, vendar je raba izraza precej ohlapna. Izraz hidrid namiguje, da ima vodikov atom v spojinah z bolj elektropozitivnimi elementi negativne oziroma anionske zna\xc4\x8dilnosti, zapisane s H\xe2\x81\xbb. Obstoj hidridnega aniona, ki ga je predlagal Gilbert Newton Lewis leta 1916 za skupino sol\xc3\xa9m podobnih spojin kovin iz I. in II. skupine periodnega sistema elementov, je leta 1920 dokazal Kurt Moers z elektrolizo taline litijevega hidrida (LiH), v kateri se je na anodi sprostila stehiometri\xc4\x8dna koli\xc4\x8dina vodika. Za hidride elementov izven I. in II. skupine periodnega sistema elementov je izraz precej zavajajo\xc4\x8d, ker predpostavlja nizko elektronegativnost vodika. Izjema v hidridih II. skupine elementov je berilijev hidrid (BeH\xe2\x82\x82), ki je polimeren. V litijevem aluminijevem hidridu nosi anion AlH\xe2\x81\xb4\xe2\x81\xba hidridna sredi\xc5\xa1\xc4\x8da, trdno pripojena k Al(III)._NEWLINE_\xc4\x8cetudi lahko hidride tvori ve\xc4\x8dina elementov iz glavnih skupin periodnega sistema elementov, je njihovo \xc5\xa1tevilo in \xc5\xa1tevilo kombinacij po skupinah zelo razli\xc4\x8dno. Znanih je na primer ve\xc4\x8d kot sto binarnih borovih hidridov (borani) in samo en aluminijev hidrid. Binarni indijev hidrid \xc5\xa1e ni bil odkrit, \xc4\x8deprav v ve\xc4\x8djih kompleksih obstojen._NEWLINE_V kemiji anorganskih kompleksnih spojin lahko hidridi slu\xc5\xbeijo kot premostitveni ligandi, ki povezujejo kovinska sredi\xc5\xa1\xc4\x8da in koordinirani kompleks. Ta funkcija je \xc5\xa1e posebej pogosta v 13. skupini elementov, posebno v boranih (borovi hidridi), aluminijevih kompleksih in grozdi\xc4\x8dastih karboranih.\n_START_SECTION_\nProtoni in kisline\n_START_PARAGRAPH_\nOksidacija vodika odstrani njegov elektron in tvori kation H\xe2\x81\xba, ki je v bistvu gol proton. Ravno zato se ga pogosto imenuje kar proton in je bistven sestavni del kislin. Po Br\xc3\xb8nsted-Lowryjevi teoriji kislin in baz so kisline donorji protonov, medtem ko so baze njihovi akceptorji._NEWLINE_Prost proton H\xe2\x81\xba v raztopinah in ionskih kristalih ni obstojen zaradi njegove izjemne afinitete do drugih atomov ali molekul z elektroni. Izjema so izredno visoke temperature, povezane s plazmo, vendar se protona ne da odstraniti iz elektronskega oblaka atomov ali molekul. Izraz proton se v\xc4\x8dasih uporablja tudi bolj ohlapno in metafori\xc4\x8dno za ozna\xc4\x8devanje pozitivnega naboja ali kationskega vodika, ki je vezan na druge kemijske vrste in se kot tak zapi\xc5\xa1e s H\xe2\x81\xba, \xc4\x8deprav v prostem stanju sploh ni obstojen._NEWLINE_Da bi se izognili implikaciji prostega solvatiranega protona v raztopini, se za kisle vodne raztopine v\xc4\x8dasih zapi\xc5\xa1e, da je vezan v tudi malo verjetnem hidronijevem ionu H\xe2\x82\x83O\xe2\x81\xba, \xc4\x8deprav so vodikovi kationi bolj verjetno vezani v skupino s pribli\xc5\xbeno formulo H_NEWLINE_9O+_NEWLINE_4. \xc4\x8ce je voda v kislih raztopinah z drugimi topili, so v njih prisotni drugi oksonijevi ioni. V nasprotju z Zemljo, na kateri je zelo redek, je v vesolju najbolj pogost ion H+_NEWLINE_3, znan tudi kot protonirani molekularni vodik ali trivodikov kation.\n_START_SECTION_\nIzotopi\n_START_PARAGRAPH_\nVodik ima 7 izotopov. V naravi so obstojni \xc2\xb9H, \xc2\xb2H  in \xc2\xb3H. Izotopi od \xe2\x81\xb4H do \xe2\x81\xb7H imajo zelo nestabilna jedra in so jih pridobili samo v laboratoriju. _NEWLINE_\xc2\xb9H je z ve\xc4\x8d kot 99,985\xc2\xa0% dele\xc5\xbeem najpogostej\xc5\xa1i izotop vodika. Sestavljen je  iz enega samega protona, zato se v\xc4\x8dasih, vendar zelo redko, imenuje tudi protij._NEWLINE_\xc2\xb2H ali D (devterij) je izotop vodika, ki ima v jedru poleg protona tudi nevtron. Ves devterij v vesolju je nastal med velikim pokom. Na Zemlji ga je samo 0,015\xc2\xa0%. Devterij ni radioaktiven. Verjetnost zastrupitve z njim je majhna. Voda, obogatena z molekulami, ki namesto vodika vsebujejo devterij, se imenuje te\xc5\xbeka voda. Devterij in njegove spojine  se uporabljajo kot neradioaktiven sledilec v kemijskih poskusih in topilih za \xc2\xb9H jedrsko magnetno resonan\xc4\x8dno spektroskopijo. Te\xc5\xbeka voda se uporablja kot moderator nevtronov in hladilno sredstvo v atomskih reaktorjih.  Devterij je potencialno gorivo za komercialno jedrsko fuzijo._NEWLINE_\xc2\xb3H ali T (tricij) vsebuje proton in dva nevtrona. Na Zemlji ga v naravi ni. Je radioaktiven in razpada na \xc2\xb3He in \xce\xb2 sevanje. Njegov razpolovni \xc4\x8das je 12,32 let. Tricij je tako slabo radioaktiven, da se uporablja za svetle\xc4\x8da barvila, na primer v urah, v katerih je \xc5\xbee steklo dovolj mo\xc4\x8dan filter, da zadr\xc5\xbei sevanje. Majhne koli\xc4\x8dine tricija nastajajo v naravi zaradi interakcij kozmi\xc4\x8dnih \xc5\xbearkov z atmosferskimi plini. Nastaja tudi v eksplozijah jedrskega oro\xc5\xbeja.  Uporablja se v fuzijskih jedrskih reaktorjih, kot ozna\xc4\x8devalec v izotopski geokemiji,  v samostojno napajajo\xc4\x8dih se svetilih in kemi\xc4\x8dni in biolo\xc5\xa1ki radioaktivni sledilec._NEWLINE_\xe2\x81\xb4H,  \xe2\x81\xb5H, \xe2\x81\xb6H in \xe2\x81\xb7H so umetno proizvedeni izotopi, ki imajo v jedru poleg protona \xc5\xa1e tri do \xc5\xa1est nevtronov. Vsi so radioaktivni z razpolovnimi \xc4\x8dasi 139, 910, 300 oziroma 23 let. Produkt radioaktivnega razpada je tricij._NEWLINE_Vodik je edini element, katerega izotopi imajo svoja imena. V za\xc4\x8detnem obdobju preu\xc4\x8devanja radioaktivnosti so imeli posebna imena tudi izotopi drugih elementov. Tak\xc5\xa1no prakso so zaradi bolj\xc5\xa1e preglednosti kmalu opustili. Devterij in tricij se v\xc4\x8dasih ozna\xc4\x8dujeta tudi z D oziroma T, simbola za protij (P) pa se ne sme uporabiti, ker je rezerviran za fosfor. Smernice IUPAC za poimenovanje kemikalij dopu\xc5\xa1\xc4\x8dajo uporabo simbolov D in T, vendar priporo\xc4\x8dajo simbola \xc2\xb2H in \xc2\xb3H.\n_START_SECTION_\nVloga vodika v kvantni teoriji\n_START_PARAGRAPH_\nVodikov atom H je bil zaradi svoje relativno enostavne atomske zgradbe, sestavljene iz enega samega protona in elektrona, ter enostavnega emisijskega in absorpcijskega spektra osnova razvoja teorije atomske zgradbe. Poleg tega je zaradi enostavnosti vodikove molekule H\xe2\x82\x82 in pripadajo\xc4\x8dega kationa H\xc2\xb2\xe2\x81\xba omogo\xc4\x8dil popolnej\xc5\xa1e razumevanje lastnosti kemijske vezi._NEWLINE_Prve kvantne pojave, ki jih takrat \xc5\xa1e niso znali razlo\xc5\xbeiti, je opazil James Clerk Maxwell pol stoletja pred nastankom kvantno mehanske teorije. Maxwell je ugotovil, da se specifi\xc4\x8dna toplota vodika H\xe2\x82\x82 pri temperaturah pod sobno temperaturo nerazlo\xc5\xbeljivo razlikuje od specifi\xc4\x8dne toplote dvoatomnega plina in postaja pri kriogenih temperaturah vedno bolj podobna specifi\xc4\x8dni toploti enoatomnega plina. Po kvantni teoriji je tak\xc5\xa1no obna\xc5\xa1anje posledica razmika med kvantiziranimi rotacijskimi energijskimi nivoji, ki so pri vodiku zaradi njegove majhne mase \xc5\xa1e posebej veliki. Ti \xc5\xa1iroki razmiki med nivoji pri nizkih temperaturah zahtevajo veliko toplote za rotacijsko gibanje. Dvoatomne molekule s te\xc5\xbejimi atomi nimajo tako razmaknjenih energijskih nivojev, zato ta pojav ni tako izrazit.\n_START_SECTION_\nNahajali\xc5\xa1\xc4\x8da\n_START_PARAGRAPH_\nEnoatomni vodik H je najbolj pogost kemijski element v vesolju, saj tvori 75\xc2\xa0% njegove mase in 90\xc2\xa0% \xc5\xa1tevila njegovih atomov. Ve\xc4\x8dine mase vesolja seveda ne tvorijo kemijski elementi, ampak \xc5\xa1e neodkrite oblike mase, kot sta temna snov in temna energija. Elementarni vodik je v velikih koli\xc4\x8dinah prisoten v zvezdah in plinskih velikanih. Oblaki molekularnega vodika H\xe2\x82\x82 so povezani z nastajanjem zvezd. Kot udele\xc5\xbeenec v reakcijah proton-proton in ciklu ogljik-du\xc5\xa1ik-kisik (CNO) jedrskega zlivanja ima klju\xc4\x8dno vlogo tudi kot pogonsko gorivo zvezd. _NEWLINE_Ve\xc4\x8dina vodika v vesolju je v enoatomni in plazmatski obliki, ki imata zelo druga\xc4\x8dne lastnosti kot molekularni vodik. Ker v plazmi vodikov proton in elektron nista povezana, ima plazma zelo dobro elektri\xc4\x8dno prevodnost in emisivnost ter proizvaja svetlobo Sonca in drugih zvezd. Nabiti delci mo\xc4\x8dno vplivajo na magnetno in elektri\xc4\x8dno polje. Son\xc4\x8dni veter v stiku z Zemljino magnetosfero na primer povzro\xc4\x8di Birkelandove tokove in polarni sij. Vodik v nevtralnem enoatomnem stanju se nahaja v medzvezdni snovi._NEWLINE_Elementarni vodik na Zemlji je pri normalnih pogojih v obliki dvoatomnih molekul H\xe2\x82\x82. V Zemljinem ozra\xc4\x8dju ga je zelo malo (1 ppm volumna), ker zaradi majhne gostote mnogo la\xc5\xbee uide Zemljini gravitaciji kot gostej\xc5\xa1i plini. Vodik je kljub temu tretji najpogostej\xc5\xa1i element na Zemljini povr\xc5\xa1ini. Najve\xc4\x8d ga je vezanega v vodi in ogljikovodikih. V plinastem stanju ga proizvajajo nekatere alge in bakterije.  _NEWLINE_Molekularna oblika vodika, imenovana protonirani molekularni vodik H+_NEWLINE_3, se nahaja v medzvezdni snovi, kjer nastaja z ionizacijo molekularnega vodika s kozmi\xc4\x8dnimi \xc5\xbearki, in gornjih delih atmosfere planeta Jupitra. Ion je pri teh pogojih relativno stabilen zaradi nizke temperature okolja in majhne gostote. H+_NEWLINE_3 je eden od najbolj pogostih ionov v Vesolju in igra pomembno vlogo v kemiji medzvezdne snovi. Nevtralni triatomni vodik H\xe2\x82\x83 obstaja samo v vzbujenem stanju in je nestabilen. V nasprotju s pozitivnim vodikovim molekularnim ionom H+_NEWLINE_2 je v Vesolju redek.\n_START_SECTION_\nTermokemi\xc4\x8dni postopki\n_START_PARAGRAPH_\nZnanih je ve\xc4\x8d kot dvesto termokemi\xc4\x8dnih cikli\xc4\x8dnih procesov, uporabnih za razgrajevanje vode. Nekaj ve\xc4\x8d kot deset procesov, ki za pridobivanje vodika namesto elektri\xc4\x8dne energije uporabljajo toploto, se \xc5\xa1e raziskuje in presku\xc5\xa1a. Med slednje spadajo cikli \xc5\xbeelezovega oksida, cerovega(IV)-cerovega(III) oksida, cinka-cinkovega oksida, \xc5\xbevepla-joda, bakra-joda in hibridni \xc5\xbeveplov cikel. \xc5\xa0tevilni laboratoriji v Franciji, Nem\xc4\x8diji, Gr\xc4\x8diji, Japonski, ZDA in drugod razvijajo termokemi\xc4\x8dne metode za proizvodnjo vodika iz son\xc4\x8dne energije in vode.\n_START_SECTION_\nElektri\xc4\x8dni transformatorji\n_START_PARAGRAPH_\nMed plini, ki nastajajo v slabo izoliranih transformatorjih, je najpogostej\xc5\xa1i vodik, ki nastaja v najbolj slabo izoliranih transformatorjih in je zato prvi indikator njihove iztro\xc5\xa1enosti.\n_START_SECTION_\nKsiloza\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 2014 so odkrili, da lahko encimi pri 50 \xc2\xb0C in atmosferskem tlaku razgradijo ksilozo v vodik. Izkoristek je skoraj 100\xc2\xa0%. V proces je vklju\xc4\x8denih 13 encimov vklju\xc4\x8dno s sicer neobi\xc4\x8dajno polifosfatno ksilulokinazo (XK).\n_START_SECTION_\nKemijski in fizikalni procesi\n_START_PARAGRAPH_\nVelike koli\xc4\x8dine vodika porabita petrokemijska in kemijska industrija, predvsem za obdelavo fosilnih goriv in proizvodnjo amonijaka. Med procese v petrokemijski industriji spadajo hidrodealkilacija, hidrodesulfurizacija in hidrokrekiranje.  Vodik se uporablja tudi za hidrogeniranje nenasi\xc4\x8denih spojin, na primer nenasi\xc4\x8denih ma\xc5\xa1\xc4\x8dob in olj za proizvodnjo margarine, sintezo metanola in klorovodikove kisline in redukcijo kovinskih rud. _NEWLINE_Vodik je zelo dobro topen v mnogih lantanoidih in prehodnih kovinah in topen v nanokristalini\xc4\x8dnih in amorfnih kovinah. Na njegovo topnost vplivajo nepravilnosti in ne\xc4\x8disto\xc4\x8de v kristalni strukturi. Te lastnosti so uporabne na primer za odstranjevanje sledov vodika s prepihovanjem preko vro\xc4\x8dih paladijevih diskov, v metalurgiji pa so neza\xc5\xbeelene, ker povzro\xc4\x8dajo krhkost mnogo kovin in zakomplicirajo na\xc4\x8drtovanje cevovodov in rezervoarjev._NEWLINE_Vodik se na veliko uporablja tudi v fiziki in in\xc5\xbeenirstvu, na primer kot za\xc5\xa1\xc4\x8ditni plin pri atomskem vodikovem varjenju. Teko\xc4\x8di vodik se uporablja v kriogenih raziskavah, vklju\xc4\x8dno z raziskavami superprevodnosti. Zaradi majhne gostote (1\xe2\x81\x8414 gostote zraka) se uporablja za polnjenje balonov in zra\xc4\x8dnih ladij._NEWLINE_V ve\xc4\x8d nedavno vpeljanih aplikacijah se \xc4\x8disti vodik ali v zmesi z du\xc5\xa1ikom uporablja za ugotavljanje tesnosti. Metoda je uporabna v avtomobilski in kemi\xc4\x8dni industriji, energetiki ter v letalski in telekomunikacijski industriji. _NEWLINE_Vodik je zaradi svojih antioksidacijskih lastnosti odobren aditiv (E 949) za presku\xc5\xa1anje tesnosti embala\xc5\xbee v prehrambni industriji.  _NEWLINE_Specifi\xc4\x8dno uporabnost imajo tudi vodikovi izotopi. Devterij se uporablja v CANDU reaktorjih za upo\xc4\x8dasnjevanje nevtronov in reakcijah zlivanja jeder. Devterijeve spojine se uporabljajo v kemiji in biologiji za preu\xc4\x8devanje izotopskega efekta v kemijskih reakcijah. Tricij, ki nastaja v jedrskih reaktorjih, se uporablja za izdelavo vodikovih bomb, kot izotopski sledilec v biolo\xc5\xa1kih znanostih in vir sevanja v svetle\xc4\x8dih premazih._NEWLINE_Temperatura trojne to\xc4\x8dke vodikovega ravnote\xc5\xbeja je na mednarodni temperaturni skali (ITS 1990) definirana kot 13,8033 kelvina.\n_START_SECTION_\nHladilno sredstvo\n_START_PARAGRAPH_\nVodik se zaradi majhne gostote in viskoznosti in najvi\xc5\xa1je specifi\xc4\x8dne toplote in toplotne prevodnosti med vsemi plini uporablja kot hladilno sredstvo za generatorje v elektri\xc4\x8dnih centralah.\n_START_SECTION_\nEnergent\n_START_PARAGRAPH_\nVodik se ne uporablja kot energent, ker se za njegovo pridobivanje  porabi ve\xc4\x8d energije, kot se je pri zgorevanju sprosti. Uporablja se samo v gorivnih celicah. Devterij in tricij bi lahko bila uporabna v hipoteti\xc4\x8dnih komercialnih fuzijskih jedrskih centralah, ki so \xc5\xa1e dale\xc4\x8d od realnosti.  Procese zlivanja vodika, ki dajejo energijo Soncu, je na Zemlji te\xc5\xbeko dose\xc4\x8di in obvladovati. Vodik bi se lahko pridobival iz fosilnih virov, na primer metana, vendar so ti viri nevzdr\xc5\xbeni._NEWLINE_Gostota energije na enoto volumna tako teko\xc4\x8dega kot komprimiranega vodika pri vseh uporabnih tlakih je znatno manj\xc5\xa1a od gostote energije tradicionalnih goriv, \xc4\x8deprav je gostota energije na enoto mase ve\xc4\x8dja.  Elementarni vodik se kljub temu obravnava kot eden od mo\xc5\xbenih bodo\xc4\x8dih energentov. Vodik zgoreva relativno \xc4\x8disto. Pri tem sicer nastaja nekaj du\xc5\xa1ikovih oksidov (NO\xe2\x82\x93), vendar nobenega ogljikovega dioksida (CO\xe2\x82\x82). Klju\xc4\x8dno vlogo za njegovo uporabnost imajo stro\xc5\xa1ki pridobivanja.\n_START_SECTION_\nIndustrija polprevodnikov\n_START_PARAGRAPH_\nV industriji polprevodnikov se vodik uporablja za nasi\xc4\x8devanje prekinjenih (vise\xc4\x8dih) vezi amorfnega silicija in amorfnega ogljika, ki izbolj\xc5\xa1a stabilnost lastnosti materialov. Vodik je tudi potencialni donor elektronov v razli\xc4\x8dnih oksidih, na primer v ZnO, SnO\xe2\x82\x82, CdO, MgO, ZrO\xe2\x82\x82, HfO\xe2\x82\x82, La\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x83, Y\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x83, TiO\xe2\x82\x82, SrTiO\xe2\x82\x83, LaAlO\xe2\x82\x83, SiO\xe2\x82\x82, Al\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x83, ZrSiO\xe2\x82\x84, HfSiO4  in SrZrO\xe2\x82\x83.\n_START_SECTION_\nBiolo\xc5\xa1ke reakcije\n_START_PARAGRAPH_\nVodik je produkt nekaterih anaerobnih metabolizmov. Proizvaja ga ve\xc4\x8d mikroorganizmov, obi\xc4\x8dajno v reakcijah, ki jih katalizirajo \xc5\xbeelezo ali nikelj vsebujo\xc4\x8di encimi, imenovani hidrogenaze.  Encimi katalizirajo reverzibilno redoks reakcijo med H\xe2\x82\x82 in njegovima dvema protonoma in dvema elektronoma. Plinasti vodik nastaja pri prenosu reducirajo\xc4\x8dih ekvivalentov, ki nastajajo med fermentacijo pirovinske kisline (CH\xe2\x82\x83COCOOH) v vodo._NEWLINE_Razcepljanje vode, v katerem se voda razgradi v protone, elektrone in kisik, se pojavlja v reakcijah s svetlobo v vseh organizmih, v katerih poteka fotosinteza. Nekateri tak\xc5\xa1ni mikroorganizmi, vklju\xc4\x8dno z algo Chlamydomonas reinhardtii in cianobakterijami, so razvili drugi korak v temotnih reakcijah, v katerih protone in elektrone reducirajo v plinasti vodik specializirane hidrogenaze v kloroplastu. V zadnjem \xc4\x8dasu se posku\xc5\xa1a gensko modificirati cianobakterijske hidrogenaze, da bi u\xc4\x8dinkovito sintetizirale vodik tudi v prisotnosti kisika. Poskusi potekajo tudi z gensko modificiranimi algami v bioreaktorju.\n_START_SECTION_\nVarnost\n_START_PARAGRAPH_\nVodik ima \xc5\xa1tevilne nevarne lastnosti, od eksplozivnosti in vnetljivosti v me\xc5\xa1anicah z zrakom, do du\xc5\xa1ljivosti v odsotnosti kisika. Teko\xc4\x8d vodik je v kombinaciji z zelo hladnimi teko\xc4\x8dinami kriogen in lahko povzro\xc4\x8di ozebline. Topen je v mnogih kovinah in povzro\xc4\x8da vodikovo krhkost kovin, ki ima za posledico razpoke v cevovodih in rezervoarjih, iztekanje ter po\xc5\xbeare in eksplozije. Iztekajo\xc4\x8di vodik se v zraku lahko spontano v\xc5\xbege. Plamen je izredno vro\xc4\x8d in skoraj neviden, zato ga je s prostim o\xc4\x8desom te\xc5\xbeko opaziti._NEWLINE_Interpretiranje podatkov o vodiku, vklju\xc4\x8dno s podatki v varnostnih listih, motijo \xc5\xa1tevilni pojavi. Veliko fizikalnih in kemijskih lastnosti je namre\xc4\x8d odvisnih od razmerja med para in orto vodikom. Vzpostavljanje ravnote\xc5\xbeja med obema oblikama, za katero veljajo podatki v varnostnih listih, lahko pri dani temperaturi traja tudi ve\xc4\x8d dni ali tednov. Podatki o njegovi eksplozivnosti, na primer kriti\xc4\x8dni eksplozijski tlak in temperatura, so zelo odvisni tudi od geometrije rezervoarjev.'