b'\n_START_ARTICLE_\nLitje\n_START_PARAGRAPH_\nL\xc3\xadtje je eden najstarej\xc5\xa1ih in zelo pogosto uporabljenih na\xc4\x8dinov oblikovanja kovinskih in tudi umetnih materialov. Veda, ki se ukvarja z litjem je livarstvo. Uporablja se za izdelke, kjer to\xc4\x8dnost ni tako zelo pomembna, zato pa se lahko izdelajo bolj zapletene oblike. Vzrok temu je, da se snov pri ohlajanju kr\xc4\x8di in povzro\xc4\x8di spremembo prostornine odlitka glede na formo. _NEWLINE_V osnovi poteka litje tako, da kovino stalimo in jo vlijemo v livno votlino forme. V formi, ki ima obliko kon\xc4\x8dnega izdelka se nato kovina stali in obdr\xc5\xbei njeno obliko. Pri litju se lahko pojavi veliko napak. Ena najpogostej\xc5\xa1ih so lunkerji. To je prazen prostor v ulitku, ki lahko nastane zaradi ve\xc4\x8d vzrokov. Lahko je ohlajanje prehitro ali neenakomerno, temperatura litine ni prava in drugo. Druga pogosta napaka je plinska poroznost, ki nastane, ko se med strjevanjem zaradi ve\xc4\x8dje topnosti plinov v talini kot v trdnem, za\xc4\x8dnejo plini izlo\xc4\x8dati iz taline in tako nastanejo mehur\xc4\x8dki. _NEWLINE_Poznamo ve\xc4\x8d postopkov litja. Osnova delitev je delitev po tem kolikokrat lahko uporabimo formo, torej na litje v enkratne in trajne forme. Pri litju v enkratne forme uporabimo model, ki ga postavimo v dvodelno ravnino, ki je obi\xc4\x8dajno sestavljena iz livarskega peska. Livarski pesek na kremen\xc4\x8devi osnovi z dodatkom gline za dovolj veliko trdnost se sprime in prevzame obliko modela. Iz posu\xc5\xa1ene pe\xc5\xa1\xc4\x8dene forme nato odstranimo model in formo napolnimo preko livnega kanala s talino. Forma mora imeti \xc5\xa1e oddu\xc5\xa1nik preko katerega uhaja zrak. Po strditvi se pe\xc5\xa1\xc4\x8dena forma razbije in dobimo odlitek, ki ga je potrebno \xc5\xa1e ustrezno obdelati. Pri litju v trajne forme, ki je namenjeno serijskemu litju, poznamo ve\xc4\x8d podvrst. Tako je lahko litje tla\xc4\x8dno, centrifugalno ali kontinuirno. Pri tla\xc4\x8dnem litju imamo kokilo, ki je trajna forma narejena iz orodnega jekla in ima poleg gravure z obliko ulitka \xc5\xa1e livni kanal in oddu\xc5\xa1nik. Kokila je dvodelna, da lahko po ohladitvi izvzamemo odlitek. Centrifugalno litje se uporablja za pridobivanje votlih simetri\xc4\x8dnih odlitkov. Pri tem se forma med vlivanjem vrti, kar nam da ulitke s to\xc4\x8dnimi merami. Pri kontinuiranem litju imamo bakreno kokilo, ki je vodno hlajena. V njo priteka talina, ki se po\xc4\x8dasi ohlaja, pri tem pa jo nepretrgoma vle\xc4\x8demo iz kokile in jo \xc5\xa1e po tem hladimo. S kontinuirnim litjem dobivamo predvsem palice, profile in cevi.'