b'\n_START_ARTICLE_\nVolilni knez\n_START_PARAGRAPH_\nVolilni knez ali princ elektor Svetega rimskega cesarstva (nem\xc5\xa1ko: Kurf\xc3\xbcrst, mn. Kurf\xc3\xbcrsten, latinsko: princeps elector imperii ali elector) je bil naziv \xc4\x8dlanov volilnega zbora Svetega rimskega cesarstva, ki je izbiral cesarja. Naslov je bil izjemno presti\xc5\xbeen, saj je bil ni\xc5\xbeji zgolj od kralja ali cesarja._NEWLINE_Zakoniti dedi\xc4\x8d volilnega kneza je bil volilni princ (nem\xc5\xa1ko: Kurprinz). Prve volilne kneze in njihove osnovne funkcije je dolo\xc4\x8dil nem\xc5\xa1ko-rimski cesar Karel IV. z Zlato bulo leta 1356.\n_START_SECTION_\nDo uzakonitve volilnih glasov v zlati buli leta 1356\n_START_PARAGRAPH_\nPri volitvah nem\xc5\xa1kih kraljev, ki so jih sprva volili vsi svobodnjaki in kasneje vsi dr\xc5\xbeavni knezi, so postajali nekateri vplivni knezi vse pomembnej\xc5\xa1i. Po staufovsko-welf\xc5\xa1kem sporu za nem\xc5\xa1ki prestol ob koncu 12. stoletja so v veljavnem glasovanju morali sodelovati nad\xc5\xa1kofi Mainza, K\xc3\xb6lna in Trierja in Renskega palatinata. Srednjeve\xc5\xa1ka knjiga zakonov Sa\xc5\xa1ko zrcalo navaja v prvi polovici 13. stoletja \xc5\xa1est volilnih knezov (ob omenjenih \xc5\xa1tirih \xc5\xa1e sa\xc5\xa1kega vojvodo in brandenbur\xc5\xa1kege mejnega grofa; \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja izlo\xc4\x8da, \xc4\x8de\xc5\xa1 da ni Nemec) kot predvolivce. Leta 1257 je sedmerica volilnih knezov prvi\xc4\x8d sama volila kralja (in izvolila kar dva, Riharda iz Cornwalla in Alfonza X. Kastilskega, ker je \xc4\x8de\xc5\xa1ki kralj glasoval za oba). Ravno v interregnumu med izumrtjem dinastije Staufovcev in izvolitvijo Rudolfa Habsbur\xc5\xa1kega za nem\xc5\xa1kega kralja leta 1273, so volilni knezi za\xc4\x8deli delovati kot zaokro\xc5\xbeeno volilno telo, kolegij volilnih knezov. V tem \xc4\x8dasu so si prisvojili veliko dr\xc5\xbeavne posesti in pomembne dr\xc5\xbeavne pravice._NEWLINE_Na zasedanju kolegija volilnih knezov v Rhensu leta 1338 so proglasili kot pravno veljavno ve\xc4\x8dinsko glasovanje, to se pravi, da kralja lahko izvolijo \xc5\xbee \xc5\xa1tirje volilni knezi. Ta na\xc4\x8din je leta 1356 uzakonila zlata bula cesarja Karla IV. Luksembur\xc5\xa1kega, ki je postala temeljni zakon cesarstva. Z zlato bulo so dobili volilni knezi pisno potrditev pravice, da se smejo sestajati in razpravljati o dr\xc5\xbeavnih zadevah. Kolegij volilnih knezov, ki ga je vodil volilni knez-nad\xc5\xa1kof Mainza, je bil od 15. stoletja 1. kolegij (kurija, zbor) reichstaga, dr\xc5\xbeavnega zbora Svetega rimskega cesarstva._NEWLINE_Z zlato bulo so volilni knezi pridobili \xc5\xa1e najvi\xc5\xa1jo posvetno in sodno oblast na svojem ozemlju ter vrsto materialnih pravic, kot so pravica izkori\xc5\xa1\xc4\x8danja rudnih bogastev, pravica carinjenja, pravica kovanja denarja.\n_START_SECTION_\nSpremembe v razdelitvi volilnih glasov od tridesetletne vojne naprej\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ce\xc5\xa1ki kralj je imel po husitskih vojnah (od 1519 do 1708) pravico sodelovati le \xc5\xa1e pri izvolitvi kralja (lahko je glasoval zase) sicer pa ni ve\xc4\x8d prisostvoval kolegiju volilnih knezov. Glas Renskega palatina je med tridesetletno vojno leta 1623 pre\xc5\xa1el na Bavarsko (dobil ga je Maksimiljan I. Bavarski). Leta 1648 je bil Palatinatu glas vrnjen kot osmi glas (Karel Ludvik Pfal\xc5\xa1ki). Leta 1692 je Braunschweig-L\xc3\xbcneburg (Georg Wilhelm) dobil deveti glas, ki je miroval do potrditve reichstaga leta 1708. Po rodbinski zdru\xc5\xbeitvi Bavarske in Palatinata leta 1777 jima je ostal en sam glas. Leta 1803 sta bila odpravljena volilna glasova Trierja in K\xc3\xb6lna, glas Mainza pa je pre\xc5\xa1el na Regensburg-Aschaffenburg. Na novo so dobili glasove Salzburg (1805 je glas pre\xc5\xa1el na W\xc3\xbcrzburg), W\xc3\xbcrttemberg, Baden in Hessen-Kassel. Ob ukinitvi Svetega rimskega cesarstva leta 1806 je bilo tako 10 volilnih knezov.'