b"\n_START_ARTICLE_\nClifford Ernest Borain\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPri \xc5\xa1estnajstih letih je postal trobenta\xc4\x8d Natalskih konjeni\xc5\xa1kih strelcev (Natal Mounted Rifles), nato pa je bil leta 1913 preme\xc5\xa1\xc4\x8den kot navadni vojak v sestavo Durbanske lahke pehote (Durban Light Infantry). Naslednjo leto je prejel povi\xc5\xa1anje v \xc4\x8dastnika in se nato bojeval proti silam Nem\xc5\xa1ke jugozahodne Afrike. Potem ko se je izkazal v bojih, bil povi\xc5\xa1an v stotnika in bil odlikovan z voja\xc5\xa1kim kri\xc5\xbecem, je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v Britanijo, kjer se je pridru\xc5\xbeil King's Royal Rifles, s katerimi se je pozneje boril na zahodni (francoski) fronti._NEWLINE_Po koncu vojne se je vrnil v Ju\xc5\xbenoafri\xc5\xa1ko republiko in prevzel vodstvo gradbenega podjetja J. E. Brown & Sons. (pozneje James Brown Structural & General Engineers, Durban). Prav tako se je ponovno pridru\xc5\xbeil Durbanski lahki pehoti; sprva kot adjutant, poveljnik \xc4\x8dete (1921), namestnik poveljnika (1928) in poveljnik (1930). Pozneje je postal poveljnik 7. ju\xc5\xbenoafri\xc5\xa1ke pehotne brigade. V letih 1936-40 je bil \xc4\x8dastni adjutant generalnega guvernerja JAR._NEWLINE_Ob izbruhu druge svetovne vojne je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v \xc5\xa1tabni korpus in bil imenovan za pomo\xc4\x8dnika direktora za pehotno usposabljanja; isto\xc4\x8dasno pa je \xc5\xa1e vedno bil poveljnik 7. pehotne brigade. Leta 1940 je prevzel poveljstvo 3. pehotne brigade, ki je bila v sestavi 2. ju\xc5\xbenoafri\xc5\xa1ke divizije; brigadi je poveljeval med severnoafri\xc5\xa1ko kampanjo vse do januarja 1942, ko je med izvidni\xc5\xa1tvom njegovo vozilo zapeljalo na minsko polje. Zaradi hudih po\xc5\xa1kodb so mu morali amputirati eno nogo, medtem ko je utrpel hude po\xc5\xa1kodbe \xc5\xa1e druge noge in hrbta; zaradi slednjih je potreboval \xc5\xa1tevilne operacije vse do konca \xc5\xbeivljenja._NEWLINE_Po koncu vojne je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v demobilizacijski direktorat, kjer je postal predsednik Splo\xc5\xa1nega izvr\xc5\xa1nega komiteja. Leta 1951 je postal \xc4\x8dlan odbora zaupnikov Ju\xc5\xbenoafri\xc5\xa1kega nacionalnega vojnega muzeja, kar je ostal vse do smrti."