b'\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Vitalijan\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Vitalijan je bil doma iz \xc5\xa1kofijskega mesta Segni, ki stoji 58 km jugovzhodno od Rima ter 40km severozahodno od Frosinoneja. To mesto imenujejo tudi pape\xc5\xa1ko mesto; od tod namre\xc4\x8d izhajajo nekateri poznej\xc5\xa1i pape\xc5\xbei, ki so pomembni za zgodovino: Inocenc III., Gregor IX. in Aleksander IV. Zanimivo je, da ka\xc5\xbee na\xc4\x8din vladanja pri vseh teh pape\xc5\xbeih precej podobnih potez.\n_START_SECTION_\nDobri odnosi s cesarjem in patriarhom\n_START_PARAGRAPH_\nNeposredno po izvolitvi 30. julija 657 je po poslancih o tem obvestil cesarja Konstansa II., prosil za potrditev in predvsem \xc5\xbeelel vzpostaviti mir z Bizancem, kar se mu je tudi v polni meri posre\xc4\x8dilo kot redko kateremu pontifiku._NEWLINE_Kot pape\xc5\xbe je torej Vitalijan pokazal izredno diplomatsko sposobnost: da je ohranjal pravi nauk v nasprotju z monofizitstvom  in monoteletstvom , ki so ju zastopali v Carigradu, s podporo ali celo na pritisk cesarja Konstansa , da pa je znal kljub temu ohranjati dobre odnose tudi s cesarjem in patriarhom. V tem je bil celo tako uspe\xc5\xa1en, da je \xe2\x80\x93 \xc4\x8deprav se je varoval verskih prepirov \xe2\x80\x93 zopet pri\xc5\xa1lo do vzpostavitve verske edinosti s Carigradom, ki je bila tokrat pretrgana od 648. leta. S tem je pripravil pot Tretjemu carigrajskemu koncilu (680/681), kjer sta bila obsojena tako monofizitstvo kot monoteletstvo. Konstans II. svoje tiranske narave kljub skrajni pape\xc5\xbeevi blagosti in diplomatski spretnosti s tem \xc5\xa1e bistveno spremenil. Zasluga pape\xc5\xbea Vitalijana je bila, da se je znal spretno izogniti sporu, ne da bi bil koli\xc4\x8dkaj zanemaril svoje dol\xc5\xbenosti kot varuh Kristusovega nauka in cerkvene neodvisnosti.\n_START_SECTION_\nOropanje Rima, odtrganje Ravene\n_START_PARAGRAPH_\nCesarju pa je oblast stopila v glavo; to je pokazal ob svojem obisku v Rimu 663. Sem je mislil zopet prenesti cesarsko prestolnico, ker so bili mohamedanci \xc5\xbee tako reko\xc4\x8d pred vrati Carigrada. Izgubljena je bila Sirija, Egipt in Palestina, pa bi to bila pametna poteza. Bil je to po 200 letih prvi obisk cesarja iz Bizanca pri pape\xc5\xbeu. Vitalijan ga je sprejel tako ljubeznivo in dostojanstveno, da ni bilo nobene spotike, \xc4\x8deprav si je cesar vmes samovoljno prilastil ve\xc4\x8d umetnin in dragocenosti:_NEWLINE_\xc2\xbbKo je cesar bil prisiljen zapustiti  Carigrad in priti v Rim (prek Sirakuz), ga je pape\xc5\xbe Vitalijan ljubeznivo sprejel. Konstans pa je hudo zlorabil njegovo gostoljubje in svojim voja\xc5\xa1kim krdelom dovolil neomejeno ve\xc4\x8ddnevno ropanje po Rimu.\xc2\xab_NEWLINE_\xc4\x8ceprav Konstans II. tudi ni popustil glede verskega nauka in ni preklical hereti\xc4\x8dnega odloka, herezije pape\xc5\xbeu prav zaradi njegove izredne ljubeznivosti ni mogel vsiljevati. Poslovil se je od Rima s tihim priznanjem pape\xc5\xbeeve slu\xc5\xbebene in osebne veli\xc4\x8dine. _NEWLINE_666 je cesar neuvidevno in oblastno obnovil cerkveno lo\xc4\x8ditev ravenske metropolije od Rima, a tudi to je pape\xc5\xbe voljno prenesel, dobro vedo\xc4\x8d, da sta tudi v Raveni duhov\xc5\xa1\xc4\x8dina in ljudstvo bolj vdana njemu kakor osovra\xc5\xbeenim Bizantincem. Kmalu je bilo to mnenje potrjeno: 668 so v Sirakuzah nadutega cesarja umorili in oklicali za cesarja voja\xc5\xa1kega poveljnika. Previdni pape\xc5\xbe pa je raje priznal zakonitega naslednika, Konstansovega sina Konstantina Pogonata, ki je bil naklonjen katoli\xc5\xa1kemu nauku in pripravljen za povezanost  in sodelovanje z Rimom, tudi zaradi vedno bli\xc5\xbee prihajajo\xc4\x8de muslimansko-arabske nevarnosti.\n_START_SECTION_\nSmrt in \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nVitalijan je umrl 27. januarja 672. Njegovo truplo so prenesli v kripto v stolnici sv. Leoparda v Osimu. Po drugih virih pa je pape\xc5\xbe umrl v Rimu; pokopan pa je v cerkvi svetega apostola Petra v Vatikanu. _NEWLINE_Njegov god je 27. januarja.\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nSv. Vitalijanu, ki je vodil Cerkev v skrajno te\xc5\xbeavnih letih od 657 do 673, zgodovina priznava veliko modrost, osebno ljubeznivost in vladarsko daljnovidnost. Njegova miroljubnost je krotila strastnost nevarnih nasprotnikov in je \xc5\xa1e pozno po njegovi smrti prina\xc5\xa1ala blagoslov vesoljnemu kr\xc5\xa1\xc4\x8danskemu svetu.'