b"\n_START_ARTICLE_\nNa\xc4\x8delo komplementarnosti\n_START_SECTION_\nKoncept\n_START_PARAGRAPH_\nBohr je povzel na\xc4\x8delo kot sledi:_NEWLINE_\xc2\xbb... kakorkoli dale\xc4\x8d [kvantnofizikalni] pojavi prekora\xc4\x8dujejo obmo\xc4\x8dje razlage klasi\xc4\x8dne fizike, je treba mnenje vseh dokazov izraziti na klasi\xc4\x8dne na\xc4\x8dine. Argument je preprosto ta, da se z besedo \xc2\xbbposkus\xc2\xab\xc2\xa0nana\xc5\xa1a na razmere, kjer lahko drugim povemo kaj smo naredili in kaj smo se nau\xc4\x8dili, in da je treba zato mnenje o eksperimentalnih razporeditvah in rezultatih opazovanj izraziti v jasnem jeziku s primerno rabo izrazoslovja klasi\xc4\x8dne fizike.\xc2\xab_NEWLINE_\xc2\xbbTa odli\xc4\x8dilna to\xc4\x8dka...nakazuje, da je nezmo\xc5\xbenost ostrega lo\xc4\x8devanja med obna\xc5\xa1anjem atomskih teles in interakcije z merilnimi in\xc5\xa1trumenti, ki slu\xc5\xbeijo za dolo\xc4\x8ditev pogojev pod katerimi se pojav pojavi....  Posledi\xc4\x8dno dokaza, dobljenega pod razli\xc4\x8dnimi eksperimentalnimi pogoji, ni mo\xc4\x8d razumeti znotraj posamezne slike, ampak ga je treba imeti za komplementarnega v smislu, da le celotnost pojava iz\xc4\x8drpa mo\xc5\xbene informacije o telesih.\xc2\xab_NEWLINE_Del\xc4\x8dne in valovne pojavitve fizikalnih teles so na primer tak\xc5\xa1ni komplementarni pojavi. Oba koncepta sta sposojena iz klasi\xc4\x8dne mehanike, kjer je nemogo\xc4\x8de, da se telo hkrati obna\xc5\xa1a kot delec in valovanje. Zaradi tega je v poljubnem trenutku nemogo\xc4\x8de meriti vse zna\xc4\x8dilnosti valovanja in delca. \xc5\xa0e ve\xc4\x8d, Bohr nakazuje, da je nemogo\xc4\x8de opazovati telesa, ki jim vlada kvantna mehanika, ker imajo notranje zna\xc4\x8dilnosti, neodvisne od dolo\xc4\x8devanja z merilno pripravo. Vrsta meritve dolo\xc4\x8da katera zna\xc4\x8dilnost se ka\xc5\xbee. Poskus z enojno in dvojno re\xc5\xbeo ter nekateri drugi poskusi ka\xc5\xbeejo, da se lahko nekateri u\xc4\x8dinki valovanja in delca merijo z eno meritvijo.\n_START_SECTION_\nNarava na\xc4\x8dela\n_START_PARAGRAPH_\nGloboka podoba komplementarnosti je, da ne velja samo za merljivost ali spoznavnost kak\xc5\xa1ne zna\xc4\x8dilnosti fizikalne bitnosti, ampak, kar je pomembnej\xc5\xa1e, velja za omejitve menifestacije zna\xc4\x8dilnosti te fizikalne bitnosti v fizi\xc4\x8dnem svetu. Vse zna\xc4\x8dilnosti fizikalnih bitnosti obstajalo le v parih, ki jih je Bohr opisal kot komplementarne ali konjugirane pare \xe2\x80\x93 ti so tudi pari Fourierove transformacije. Fizi\xc4\x8dna realnost je dolo\xc4\x8dena z manifestacijami zna\xc4\x8dilnosti, ki so omejene z razprodajami med temi komplementarnimi pari. Elektron lahko na primer ka\xc5\xbee vedno ve\xc4\x8djo to\xc4\x8dnost svoje lege le na ra\xc4\x8dun enake menjave za komplemetarno izgubo v to\xc4\x8dnosti manifestacije njegove gibalne koli\xc4\x8dine. To pomeni, da obstaja omejitev to\xc4\x8dnosti s katero lahko ima elektron (manifestira) lego, ker bi neskon\xc4\x8dno velika to\xc4\x8dnost narekovala, da bo njegova manifestirana gibalna koli\xc4\x8dina neskon\xc4\x8dno veliko neto\xc4\x8dna, oziroma nedolo\xc4\x8dena (nemanifestirana ali neimeta), kar pa ni mogo\xc4\x8de. Skrajne omejitve v to\xc4\x8dnosti manifestacij zna\xc4\x8dilnosti so kvantitativno dolo\xc4\x8dene s Heisenbergovim na\xc4\x8delom nedolo\xc4\x8denosti in Planckovimi enotami. Komplementarnost in nedolo\xc4\x8denost narekujeta, da se zaradi tega vse zna\xc4\x8dilnosti in delovanja v fizi\xc4\x8dnem svetu same manifestirajo kot nedeterministi\xc4\x8dne do neke stopnje._NEWLINE_Fizika Fabio A. M. Frescura in Basil Hiley sta povzela razloge za vpeljavo na\xc4\x8dela komplementarnosti v fiziki:_NEWLINE_\xc2\xbbV tradicionalnem pogledu se privzame, da obstaja relanost v prostor-\xc4\x8dasu in, da je ta realnost danost, katere pojavitve se lahko vidijo ali o\xc4\x8dlenijo v kateremkoli trenutku. Bohr jeprvi pokazal, da je kvantna mehanika postavila ta tradicionalni pogled pod vpra\xc5\xa1aj. Zanj je \xe2\x80\x98nedeljivost kvanta delovanja\xe2\x80\x99, ki je bil njegov na\xc4\x8din opisa na\xc4\x8dela nedolo\xc4\x8denosti, nakazovala, da ni mo\xc4\x8d na vse pojavitve sistema gledati so\xc4\x8dasno. Z uporabo enega dolo\xc4\x8denega dela naprave se lahko le dolo\xc4\x8dene poteze manifestirajo na ra\xc4\x8dun drugih, z drugim razli\xc4\x8dnim delom naprave pa se lahko manifestira druga komplementarna pojavitev n tak\xc5\xa1en na\xc4\x8din, da izvirna mno\xc5\xbeica postane nemanifestirajo\xc4\x8da, in njeni atributi niso ve\xc4\x8d dobro dolo\xc4\x8deni. Za Bohra je bil to pokazatelj, da je treba na\xc4\x8delo komplementarnosti, na\xc4\x8delo, za katerega je pred tem vedel, da se je obse\xc5\xbeno pojavljal v drugih intelektualnih strokah, vendar se ni pojavljal v klasi\xc4\x8dni fiziki, sprejeti kot splo\xc5\xa1no na\xc4\x8delo.\xc2\xab_NEWLINE_Pojavitev komplementarnosti v sistemu se zgodi pri obravnavi stanj, v katerih se posku\xc5\xa1a meriti njegove zna\xc4\x8dilnosti \xe2\x80\x93 kakor je pripomnil Bohr, da na\xc4\x8delo komplementarnosti \xc2\xbbnakazuje na nezmo\xc5\xbenost kakr\xc5\xa1nekoli ostre delitve med obna\xc5\xa1anjem atomskih teles in interakcije z merilnimi in\xc5\xa1trumenti, s katerimi se dolo\xc4\x8dajo pogoji pod katerimi se pojav poka\xc5\xbee.\xc2\xab Pomembno je razlikovati, kakor je tudi Bohr v svojih izvirnih navedbah, na\xc4\x8delo komplementarnosti od izjave na\xc4\x8dela nedolo\xc4\x8denosti. Za tehni\xc4\x8dno razpravo o sodobnih problemih o komplementarnosti v fiziki glej na primer Bandyopadhyay (2000), od koder se je povzel del tega podajanja.\n_START_SECTION_\nDodatni premisleki\n_START_PARAGRAPH_\nV svojem izvirnem predavanju o tej temi je Bohr pokazal, da sama kon\xc4\x8dnost hitrost svetlobe nakazuje na nemo\xc5\xbenost ostre lo\xc4\x8ditve med prostorom in \xc4\x8dasom (relativnost), kon\xc4\x8dnost kvanta delovanja nemo\xc5\xbenost ostre lo\xc4\x8ditve med obna\xc5\xa1anjem sistema in interakcije z merilnimi in\xc5\xa1trumenti in vodi do dobro znanih te\xc5\xbeav s konceptom 'stanja' v kvantni teoriji \xe2\x80\x93 pojem komplementarnosti meri na simboli\xc4\x8dni prikaz te nove okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine v epistemologiji, ki jo je pridelala kvantna teorija. Nekateri jo imajo za filozofski dodatek h kvantni mehaniki, drugi pa za odkritje, ki je tako pomembno kot formalni vidiki kvantne teorije. Med zadnjimi je na primer L\xc3\xa9on Rosenfeld, ki je trdil, da:\xc2\xa0\xc2\xbb[k]omplementarnost ni filozofska superstruktura, ki jo je izumil Bohr za okras na vrhu kvantnega formalizma.\xc2\xab. Podobno je menil tudi Wheeler.\n_START_SECTION_\nPoskusi\n_START_PARAGRAPH_\nTipi\xc4\x8den zgled za valovno-del\xc4\x8dno komplementarnost v laboratoriju je poskus z dvojno re\xc5\xbeo. Osnovni problem komplementarnega obna\xc5\xa1anje je vpra\xc5\xa1anje: \xc2\xbbKatera informacija le\xc5\xbei, vlo\xc5\xbeena v sestavine Vesolja, ki lahko razkrije zgodovino signalnih delcev, ko pre\xc4\x8dkajo dvojno re\xc5\xbeo?\xc2\xab\xc2\xa0\xc4\x8ce obstaja informacija (\xc4\x8detudi je ne meri zavestni opazovalec), ki razkriva \xc2\xbbkatero re\xc5\xbeo\xc2\xab\xc2\xa0je pre\xc4\x8dkal delec, potem vsak delec ne bo interferiral z drugo re\xc5\xbeo. To je del\xc4\x8dno obna\xc5\xa1anje. vendar, \xc4\x8de ne obstaja informacija o re\xc5\xbei, tako da jo noben zavestni opazovalec, ne glede na to kako dobro je opremljen, nikoli ne bo zmno\xc5\xbeen dolo\xc4\x8diti katero re\xc5\xbeo je pre\xc4\x8dkal delec, potem bodo signalni delci interferirali sami s seboj kot da bi so\xc4\x8dasno pre\xc4\x8dkali obe re\xc5\xbei, kot valovanje. To je valovno obna\xc5\xa1anje. Ti dve obna\xc5\xa1anji sta po Englert-Greenbergerjevi zvezi dualnosti komplementarni, ker kadar se opazuje eno obna\xc5\xa1anje, drugega ni. Obe obna\xc5\xa1anji se lahko opazujeta so\xc4\x8dasno, vendar vsako le kot manj\xc5\xa1e manifestacije njunega celotnega obna\xc5\xa1anja, kakor ju dolo\xc4\x8da zveza dualnosti. Ta superpozicija komplementarnih obna\xc5\xa1anj obstaja vedno kadar obstaja delna informacija katera re\xc5\xbea se obravnava. \xc4\x8ceprav je zveza dualnosti deloma sporna, in s tem tudi sama komplementarnost, nasprotnega stanja glavnina fizike ne sprejema._NEWLINE_Ve\xc4\x8d poskusov z nevtronskimi interferometri je pokazalo subtilnost predstave o dualnosti in komplementarnosti. \xc4\x8ce nevtron pre\xc4\x8dka interferomer, se navidezno obna\xc5\xa1a kot valovanje. Med pre\xc4\x8dkanjem nanj deluje gravitacija. Med vrtenjem nevtronskega interferometra skozi Zemljino gravitacijsko polje se lahko med ro\xc4\x8dicama interferometra opazuje sprememba faze skupaj s spremembo konstruktivne in destruktivne interference nevtronskega valovanja na izhodu interferometra. Nekatere interpretacije trdijo, da razumevanje pojava interference zahteva mo\xc5\xbenost, da samostojni nevtron skozi interferometer so\xc4\x8dasno opravi obe poti \xe2\x80\x93 posamezen nevtron \xc2\xbbbi bil hrati na dveh mestih.\xc2\xab\xc2\xa0Ker sta obe poti skozi nevtronski interferometer lahko narazen od 5 do 15 cm, je pojav komaj mikroskopski. To je podobno kot tradicionalna poskusa z dvema re\xc5\xbeama in zrcali v interferometru, ker sta lahko re\xc5\xbei (ali zrcala) poljubno narazen. V poskusih z interferenco in uklonom se nevtroni obna\xc5\xa1ajo na enak na\xc4\x8din kot fotoni (ali elektroni) z odgovarjajo\xc4\x8do valovno dol\xc5\xbeino.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nBohr je zasnoval na\xc4\x8delo komplementarnosti med smu\xc4\x8darskimi po\xc4\x8ditnicami na Norve\xc5\xa1kem februarja in marca 1927. V tem \xc4\x8dasu je prejel Heisenbergovo pismo, kjer je omenjeno, vendar \xc5\xa1e ne objavljeno njegovo na\xc4\x8delo nedolo\xc4\x8denosti. Po vrnitvi, ko je Heisenberg \xc5\xbee poslal svoj \xc4\x8dlanek o na\xc4\x8delu nedolo\xc4\x8denosti za objavo, je prepri\xc4\x8dal Heisenberga, da je na\xc4\x8delo nedolo\xc4\x8denosti manifestacija globjega koncepta komplementarnosti. Heisenberg je k svojemu \xc4\x8dlanku o na\xc4\x8delu nedolo\xc4\x8denosti pravo\xc4\x8dasno dodal opombo o tej temi pred objavo, in navedel:_NEWLINE_\xc2\xbbBohr me je opozoril, da nedolo\xc4\x8denost v na\xc5\xa1em opazovanju ne izhaja izklju\xc4\x8dno iz navzo\xc4\x8dnosti nezveznosti, ampak je neposredno povezana z zahtevo, da pripisujemo enako veljavnost povsem razli\xc4\x8dnim poskusom, ki se ka\xc5\xbeejo v [posamezni] teoriji na eni strani, in valovni teoriji na drugi strani.\xc2\xab_NEWLINE_Bohr je javno vpeljal na\xc4\x8delo komplementarnosti v predavanju 16. septembra 1927 na Mednarodnem fizikalnem kongresu v italijanskem Comu, na katerem so bili prisotni tedanji vodilni fiziki, razen Einsteina, Schr\xc3\xb6dingerja in Diraca. Vendar so bili ti trije en mesec kasneje na 5. Solvayevem kongresu v Bruslju, ko je Bohr \xc5\xa1e enkrat predstavil na\xc4\x8delo. Predavanje so objavili v poro\xc4\x8dilih obeh konferenc, naslednje leto pa so ga ponovno objavili v nem\xc5\xa1\xc4\x8dini v Naturwissenschaften in v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini v Nature._NEWLINE_\xc4\x8clanek z naslovom Razprave z Einsteinom o epistemolo\xc5\xa1kih problemih v atomski fiziki (Discussions with Einstein on Epistemological Problems in Atomic Physics), ki ga je Bohr napisal leta 1949, imajo mnogi za dokon\xc4\x8den opis predstave o komplementarnosti."