b'\n_START_ARTICLE_\nPrevajanje\n_START_SECTION_\nEtimologija\n_START_PARAGRAPH_\nIzraz "prevod" izvira posredno iz latinske besede translatio (katere korena sta trans-  in fero, oziroma supin latum\xe2\x80\x94 ki v dani zvezi pomenita "nesti \xc4\x8dez"). Sodobni Romanski jeziki uporabljajo ina\xc4\x8dice angle\xc5\xa1ke besede "translation" z istim latinskim korenom oziroma iz besede traduco ("voditi \xc4\x8dez", "prepeljati"). Slovanski (slovenski "prevod") in germanski jeziki (nem\xc5\xa1ki "\xc3\xbcbersetzen")  sledijo tej shemi, z izjemo holand\xc5\xa1\xc4\x8dine z "vertaling" - tj. "prejezi\xc4\x8diti"._NEWLINE_Anti\xc4\x8dna gr\xc5\xa1\xc4\x8dina pozna \xce\xbc\xce\xb5\xcf\x84\xce\xac\xcf\x86\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x83\xce\xb9\xcf\x82 (metaphrasis, "govoriti \xc4\x8dez"), kar je izvor izraza "metafraza" za "dobesedni" prevod, \xe2\x80\x94 za razliko od "parafraze" ("re\xc4\x8deno z drugimi besedami", iz \xcf\x80\xce\xb1\xcf\x81\xce\xac\xcf\x86\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x83\xce\xb9\xcf\x82, paraphrasis). "Metafraza" po novej\xc5\xa1ih terminologijah ustreza "formalni ekvivalenci", "parafraza" pa "dinami\xc4\x8dni ekvivalenci"."_NEWLINE_Ikona za umetnost prevajanja je Kamen iz Rosette. Ta trojezi\xc4\x8dna stela (hieroglifska egip\xc4\x8dan\xc5\xa1\xc4\x8dina, demotska egip\xc4\x8dan\xc5\xa1\xc4\x8dina, anti\xc4\x8dna gr\xc5\xa1\xc4\x8dina) je klju\xc4\x8d, ki je odklenil skrivnost egip\xc4\x8danskih hieroglifov (zaslu\xc5\xbeni za to Thomas Young, Jean-Fran\xc3\xa7ois Champollion, in drugi.)\n_START_SECTION_\nPrevajanje splo\xc5\xa1nih besedil\n_START_PARAGRAPH_\nPrevajanje nezahtevnih besedil za katere ni potrebno imeti posebnega tehni\xc4\x8dnega znanja in poznavanja strokovne terminologije. Prevajanje splo\xc5\xa1nih besedil je najla\xc5\xbeja izmed zvrsti prevajanja.\n_START_SECTION_\nPrevajanje strokovnih besedil\n_START_PARAGRAPH_\nPrevajanje besedil razli\xc4\x8dnih strok (prava, ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1tva, farmacije, strojni\xc5\xa1tva, ekonomije, podjetni\xc5\xa1tva, financ in ostalih) od prevajalcev zahteva dolo\xc4\x8deno stopnjo specializacije. Prevajalci tovrstnih besedil so ustrezno usposobljeni in poznajo strokovno terminologijo podro\xc4\x8dja. Strokovne prevode se obi\xc4\x8dajno \xc5\xa1e dodatno lektorira neodvisno od prevajanja. V izogib napakam in nev\xc5\xa1e\xc4\x8dnostim ustreznost terminologije pregleda strokovnjak.\n_START_SECTION_\nKnji\xc5\xbeevno prevajanje\n_START_PARAGRAPH_\nKnji\xc5\xbeevno ali literarno prevajanje je podro\xc4\x8dje prevajanja, ki se ukvarja s prevajanjem besedil na podro\xc4\x8dju literature, torej literarnih del, kot so novele, kratke zgodbe, romani, gledali\xc5\xa1ke igre, pesmi ipd. Je ena najbolj zapletenih oblik medkulturnega sporo\xc4\x8danja, ki omogo\xc4\x8da prenos knji\xc5\xbeevnosti v druge jezike in kulture. Predvsem zahtevno pa je prevajanje pogovornega jezika in dialekta. Prevajalci knji\xc5\xbeevnih del so pogosto tudi sami avtorji poezije ali proze._NEWLINE_Ker je literatura odvisna tudi od kulture, se lahko literarni prevod nekega dela precej razlikuje od besedila v izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dnem jeziku. Gre za eno izmed najbolj prepoznavnih in zapletenih vrst prevajanja, \xc4\x8deprav je zanimanje zanjo med prevajalci precej majhno. Prevajalci literarnih besedil zaslu\xc5\xbeijo veliko manj kot ostali prevajalci, zato se za literarno prevajanje odlo\xc4\x8dijo le tisti, ki se zanimajo za literaturo, nek dolo\xc4\x8den jezik in kulturo in ki si lahko privo\xc5\xa1\xc4\x8dijo literarno prevajati (ob\xc4\x8diajno vzpordeno z drugim prevajanjem in/ali drugo slu\xc5\xbebo)._NEWLINE_Literarni prevodi so pomembni pri medkulturni izmenjavi, sliki druge kulture v dolo\xc4\x8deni jezikovni skupnosti in pri razvoju nacionalne kulture in identitete. \xc4\x8ce govorimo o prevajanju literarnih besedil (romanov, povesti, iger, poezije, itd.), govorimo prakti\xc4\x8dno o umetnosti. V ve\xc4\x8djezi\xc4\x8dnih de\xc5\xbeelah, kot je Kanada, se prevod pogosto obravnava kot samostojen literarni dose\xc5\xbeek, pravno pa je prevajalec prav tako lastnik pravic svojega prevoda (\xc4\x8de ni s pogodbo dolo\xc4\x8deno druga\xc4\x8de)._NEWLINE_Po mnenju poznavalcev je najte\xc5\xbee prevajati poezijo, saj sta te\xc5\xbeavna tako prenos oblike kot vsebine v ciljni jezik. V svojem vplivnem \xc4\x8dlanku On Linguistic Aspects of Translation iz leta 1959 je ruski jezikoslovec Roman Jakobson izjavil, da je \xc2\xbbpoezija po definiciji neprevedljiva\xc2\xab. Leta 1974 je ameri\xc5\xa1ki pesnik James Merrill napisal pesem Lost in Translation, ki delno obravnava to vpra\xc5\xa1anje. To obravnava tudi knjiga Douglasa Hofstadterja iz leta 1997,\xc2\xa0Le Ton beau de Marot. S prevajanjem poezije je povezano tudi prevajanje p\xc3\xa9tih besedil (p\xc3\xa9to prevajanje), saj je ve\xc4\x8dina vokalne glasbe, vsaj v zahodni tradiciji, zasnovana v urejenih vzorcih, \xc5\xa1e posebej v verzih in z rimo. Zna\xc4\x8dilen primer prevajanja poezije za petje so cerkvene himne (npr. nem\xc5\xa1ki korali, ki jih je v angle\xc5\xa1\xc4\x8dino prevedla Catherine Winkworth)._NEWLINE_Prevajanje p\xc3\xa9tih besedil ima ve\xc4\x8d omejitev kot prevajanje poezije, kajti pri prvem je v izbiri med prevajanjem v verzih in prevajanjem, ki odpravlja ustroj v verzih, na voljo le malo ali prakti\xc4\x8dno ni\xc4\x8d svobode. \xc4\x8clovek lahko v p\xc3\xa9tem prevodu spremeni ali izpusti rimo, vendar pa predstavlja dodeljevanje zlogov dolo\xc4\x8denim notam v izvirni glasbeni postavitvi izjemen izziv za prevajalca. Drugi problemi pri pisanju p\xc3\xa9tega prevoda vklju\xc4\x8dujejo ponavljanje besed in fraz, postavitev premorov in poudarkov, zna\xc4\x8dilnosti samoglasnikov, zapetih pri visokih notah, in ritmi\xc4\x8dne zna\xc4\x8dilnosti vokalne linije, ki je lahko bolj naravna v izvornem kot pa v ciljnem jeziku. Ker je petje prevedenih besedil uveljavljeno \xc5\xbee stoletja, se poslu\xc5\xa1alcu obi\xc4\x8dajno ponudi zapisan prevod (npr. kot del koncertnega programa ali pa kot projicirani napisi v koncertni dvorani ali v vizualnem mediju - podnapisi ali nadnapisi).\n_START_SECTION_\nKultura\n_START_PARAGRAPH_\nObstaja ve\xc4\x8d definicij kulture, ki se med seboj nekoliko razlikujejo in dopolnjujejo ter hkrati pojasnjujejo, iz katerih sestavin in kako je kultura sestavljena. Kultura je skupnost ljudi, ki imajo dolo\xc4\x8dene dru\xc5\xbebeno pogojene lastnosti, in njihovih dose\xc5\xbekov. Kulturno specifi\xc4\x8dni detajli se nahajajo v podzavesti in segajo do posameznikove ideolo\xc5\xa1ke determiniranosti. Gail Robinson opredeljuje kulturo kot razdeljeno na zunanje (npr. jezik) in notranje (npr. vrednote) dejavnike. Poleg tega na\xc5\xa1o kulturo zaznamujejo tudi dejanski produkti in zna\xc4\x8dilnosti \xe2\x80\x93 na primer umetnost, artefakti itd. Fon Trompenaar opredeljuje kulturo kot dinami\xc4\x8dni proces, s katerim re\xc5\xa1ujemo med\xc4\x8dlove\xc5\xa1ke probleme. Po njegovem naj bi bila sestavljena iz treh delov, in sicer iz zunanje in srednje plasti ter jedra. Zunanja plast naj bi predstavljala eksplicitno kulturo (predmeti in produkti, kot na primer jezik in hrana), srednja plast predstavlja vrednote in norme, jedro pa implicitno kulturo (temeljna prepri\xc4\x8danja o eksistenci). Geert Hofstede razlaga, da kulturo sestavlja ve\xc4\x8d plasti \xe2\x80\x93 vrednote in razli\xc4\x8dne prakse. Slednje se delijo na rituale, junake in simbole (besede, geste, predmeti) dolo\xc4\x8dene kulture. Za razumevanje kulture je pomembna t. i. Teorija ledene gore Edwarda T. Halla, ki kulturo deli na tehni\xc4\x8dno, formalno in neformalno. Tehni\xc4\x8dna kultura predstavlja vrh ledene gore in pomeni ekspliciten, jasen jezik, ki je vsem razumljiv; formalna kultura predstavlja del ledene gore tik pod vodno gladino ter se nana\xc5\xa1a na bonton in obna\xc5\xa1anje znotraj posamezne kulture; neformalna kultura pa je predstavljena kot ve\xc4\x8dinski del ledene gore pod vodo, poteka pa na nezavedni ravni ter zajema tradicijo, obi\xc4\x8daje, mi\xc5\xa1ljenje in komunikacijo dolo\xc4\x8dene kulture.\n_START_SECTION_\nSpecifi\xc4\x8dni elementi kulture\n_START_PARAGRAPH_\nMed specifi\xc4\x8dne elemente kulture, ki predstavljajo \xc5\xa1e posebej zanimivo, a hkrati te\xc5\xbeavno plat medjezikovnega posredovanja, \xc5\xa1tejemo kultureme in kulturne realije.\n_START_SECTION_\nKulturemi\n_START_PARAGRAPH_\nKulturem (\xe2\x86\x92 izhajajo\xc4\x8d iz kulture) je osnovni element etnolingvistike._NEWLINE_V o\xc5\xbejem kulturem pomenu pomeni klju\xc4\x8dne besede oziroma kulturne scenarije, ki uravnavajo jezikovne situacije. Sem spadajo tudi stereotipi, stalne besedne zveze itd._NEWLINE_Kultureme po behavioristi\xc4\x8dni realizaciji delimo na neverbalne, ekstraverbalne, verbalne in parajezikovne (slednja sta tesno povezana). Neverbalni so na primer mimika, gestika in gibi telesa; ekstraverbalni so \xc4\x8das, prostor in socialne spremenljivke; verbalni so besede, stavki in besedila; parajezikovni so melodija, ritem (govora) itd.\n_START_SECTION_\nMedkulturni posrednik\n_START_PARAGRAPH_\nZa medjezikovnega posrednika (ve\xc4\x8dinoma prevajalca ali tolma\xc4\x8da) je klju\xc4\x8dno poznavanje kulture, iz katere izhaja besedilna ali kulturna enota, ki jo mora posredovati v drugem jeziku. Zato mora biti vsak medjezikovni hkrati tudi medkulturni posrednik._NEWLINE_Medkulturni posrednik pomeni neko vi\xc5\xa1jo stopnjo prevajalca ali tolma\xc4\x8da, saj ima poleg dobrega jezikovnega znanja tudi tako dobro poznavanje (svoje in tuje) kulture, da uspe\xc5\xa1no re\xc5\xa1uje te\xc5\xbeave pri posredovanju kulturno pogojenih izrazov v drugi jezik ter tako v resnici prena\xc5\xa1a izvirno kulturo v ciljno.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovina prevajanja sega dale\xc4\x8d nazaj v preteklost in sicer v obdobje med 3. in 1. stoletjem pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, ko je bila Stara zaveza Biblije prevedena iz hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dine v gr\xc5\xa1\xc4\x8dino. Pred tem za prevode v resnici ni bilo velike potrebe, saj je imelo vsako ljudstvo besedila zapisana v jeziku, ki so ga govorili sami in zato tudi razumeli. Potreba po prevajanju se je rodila iz tega, ko je z osvajanji Aleksandra Velikega gr\xc5\xa1\xc4\x8dina postajala vse bolj dominanten jezik, in so ga zato v ve\xc4\x8dini de\xc5\xbeel, ki jih je osvojil, prevzeli za svoj glavni jezik. S\xc4\x8dasoma je tako vse manj Judov govorilo hebrejsko, zato so se odlo\xc4\x8dili, da morajo Staro zavezo iz hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dine prevesti v gr\xc5\xa1\xc4\x8dino (ta prevod se imenuje Septuaginta, saj legenda pravi, da naj bi te spise prepisovalo oz. prevajalo sedemdeset prevajalcev). Zatonu gr\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave in s tem tudi kulture je sledil vzpon Rimljanov, kar pa ni pomenilo, da se dela iz tistega \xc4\x8dasa niso ohranila, temve\xc4\x8d prav nasprotno, veliko del se je ohranilo in prav zato se je rimska kultura zelo zgledovala po gr\xc5\xa1ki. Rimljani so prevajali gr\xc5\xa1ka dela iz gr\xc5\xa1\xc4\x8dine v latin\xc5\xa1\xc4\x8dino, vendar so velikokrat to po\xc4\x8deli tako, da dela niso preprosto prevedli, temve\xc4\x8d so celotno dogajanje prestavili v \xc4\x8das rimske dr\xc5\xbeave. V prvih stoletjih po Kristusu se je iz vzhoda proti rimski dr\xc5\xbeavi po\xc4\x8dasi za\xc4\x8delo \xc5\xa1iriti tudi kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, ki je bila sprva prepovedana vera, ljudje, ki pa so ga sprejeli, tega javno niso smeli izkazovati. Leta 313 je bil na pobudo takratnega cesarja Konstantina podpisan t. i. milanski edikt, s katerim je kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo postalo uradno dovoljeno, leta 380 pa ga je cesar Teodozij ozna\xc4\x8dil za dr\xc5\xbeavno vero, to pa je pomenilo, da se je pojavila potreba po tem, da bi Biblijo (Staro zavezo in evangelije iz Nove zaveze) prevedli iz gr\xc5\xa1\xc4\x8dine oziroma hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dine v latin\xc5\xa1\xc4\x8dino. Za to nalogo je Rim dolo\xc4\x8dil svetega Hieronima, ki je s svojimi sodelavci prevedel obe zavezi v latinski jezik. Ta prevod se je imenoval Vulgata, kar v latinskem jeziku pomeni ljudska, torej ljudstvu razumljiva, in \xc5\xa1e danes velja za najpomembnej\xc5\xa1i prevod Biblije iz tistega \xc4\x8dasa.\n_START_SECTION_\nSrednji vek\n_START_PARAGRAPH_\nV srednjem veku prevajanje zopet ni bilo potrebno, saj je bila latin\xc5\xa1\xc4\x8dina glavni jezik, ki se je uporabljal v besedilih. Latinsko so znali samo izobra\xc5\xbeenci in duhovniki, ki so vsebino (ve\xc4\x8dinoma verskih) besedil potem ustno posredovali ljudstvu. Ponovna potreba po prevajanju se je znova pojavila v 9. stoletju, ko je Karel Veliki izdal zakon, ki pravi, da morajo biti vse osnovne molitve, splo\xc5\xa1ni obrazci spovedi in pa pridige zapisane ter posredovane ljudem v njihovem maternem jeziku. To je povzro\xc4\x8dilo prevod v veliko razli\xc4\x8dnih jezikov, med drugim pa je bil ta zakon tudi eden izmed razlogov za nastanek Bri\xc5\xbeinskih spomenikov, kjer sre\xc4\x8damo dva obrazca splo\xc5\xa1ne spovedi in pa pridigo o grehu ter pokori.\n_START_SECTION_\nReformacija\n_START_PARAGRAPH_\nPonovni val prevajanja sta spro\xc5\xbeila Martin Luther in reformacija nasploh. Ena izmed glavnih zahtev protestantskega gibanja je bila, da mora vsak \xc4\x8dlovek Biblijo in vero spoznavati in brati v svojem maternem jeziku. Prav ta zahteva pa je bila velika motivacija za \xc5\xa1tevilne protestante, da so Biblijo prevedli v svoj materni jezik (tak\xc5\xa1en prevod smo leta 1584 dobili tudi Slovenci, ko je Jurij Dalmatin celotno Sveto pismo prevedel v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino). Veliko vlogo pri raz\xc5\xa1irjanju prevedenih del pa je imel tudi Gutenbergov izum tiska, ki je omogo\xc4\x8dal, da so natisnili ve\xc4\x8d del v kraj\xc5\xa1em \xc4\x8dasu in tako besedila la\xc5\xbeje predstavili ve\xc4\x8djemu \xc5\xa1tevilu ljudi.\n_START_SECTION_\n\xc4\x8cas industrializacije\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu industrializacije je najve\xc4\x8dji pomen dobilo prevajanje tehni\xc4\x8dnih del, saj se je s pojavom strojev pojavila tudi potreba po tem, da \xc4\x8dlovek razume njihovo delovanje in upravljanje. Pred tem so v obdobju romantike in klasicizma dela postala bolje prevajana, saj je postalo najbolj pomembno dejstvo, kak\xc5\xa1na je sama kvaliteta nekega prevoda.\n_START_SECTION_\nNovej\xc5\xa1a zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nBolj, kot se je \xc4\x8dlovek pribli\xc5\xbeeval moderni dobi, bolj odvisno je prevajanje postajalo od ra\xc4\x8dunalnikov in interneta. Dandanes je prevedenih veliko raznovrstnih del, dostopnost le teh pa je veliko ve\xc4\x8dja kot v\xc4\x8dasih. Kljub vplivom ra\xc4\x8dunalnika in interneta pa je nemogo\xc4\x8de nadomestiti \xc4\x8dlovekovo lastno znanje jezika in znanje prevajanja, zato je kvaliteta prevoda \xc5\xa1e vedno mo\xc4\x8dno odvisna od prevajalca samega in seveda od njegovega znanja.'