b"\n_START_ARTICLE_\nPari\xc5\xa1ki salon\n_START_PARAGRAPH_\n'Pari\xc5\xa1ki salon (francosko  Salon de Paris) ali kraj\xc5\xa1e Salon (francosko Salon), ki se je za\xc4\x8del leta 1667 , je bila uradna razstava umetnosti Acad\xc3\xa9mie des Beaux-Arts v Parizu. Med letoma 1748 in 1890 je bila verjetno najve\xc4\x8dja letna ali dvoletna umetni\xc5\xa1ka prireditev v zahodnem svetu. Na Salonu leta 1761 je sodelovalo triintrideset slikarjev, devet kiparjev in enajst graverjev . Od leta 1881 dalje jo vodi Soci\xc3\xa9t\xc3\xa9 des Artistes Fran\xc3\xa7ais.\n_START_SECTION_\nIzvor\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1667 je francoska ustanova umetnostnega pokroviteljstva, Acad\xc3\xa9mie royale de peinture et de sculpture (oddelek Acad\xc3\xa9mie des beaux-arts), v Salonu Carr\xc3\xa9 izvedla prvo pol-javno umetni\xc5\xa1ko razstavo. Prvotni fokus Salona je bil prikaz dela nedavnih diplomantov \xc3\x89cole des Beaux-Arts, ki ga je leta 1648 ustvaril kardinal Mazarin, francoski premier. Razstava na pari\xc5\xa1kem Salonu je bila bistvena za uspeh vsakega umetnika v Franciji vsaj naslednjih 200 let. Razstava v Salonu je ozna\xc4\x8dila znak kraljevske naklonjenosti._NEWLINE_Leta 1725 je bil Salon v pala\xc4\x8di v Louvru, ko je postal znan kot Salon ali Salon de Paris. Leta 1737 so razstave, ki so potekale od 18. avgusta 1737 do 5. septembra 1737 na Velikem salonu v Louvru, postale javne. Najprej so potekali letno in nato vsaki dve leti v lihih letih. Za\xc4\x8dela bi se na praznik sv. Ludvika (25. avgusta) in potekala nekaj tednov. Ko so postali redni in javni, status Salona \xc2\xbbnikoli bil resno ogro\xc5\xbeen\xc2\xab\xc2\xa0(Crow, 1987). Leta 1748 je bila predstavljena \xc5\xbeirija nagrajenih umetnikov. Od takrat naprej je bil vpliv Salona nesporen.\n_START_SECTION_\nZlata doba Salona (1748\xe2\x80\x931890)\n_START_PARAGRAPH_\nSalon je razstavljal slike od tal do stropa in na vseh razpolo\xc5\xbeljivih centimetrih prostora. Prerivajo\xc4\x8da umetni\xc5\xa1ka dela je postala su\xc5\xbeenj mnogih drugih slik, vklju\xc4\x8dno s Salonom of 178'5 Pietra Antonia Martinija. Tiskani katalogi Salonov so primarni dokumenti za umetnostne zgodovinarje. Kriti\xc4\x8dni opisi razstav, objavljenih v glasilih, ozna\xc4\x8dujejo za\xc4\x8detek sodobnega likovnega kritika._NEWLINE_Francoska revolucija je razstavo odprla tujim umetnikom. V 19. stoletju se je ideja o javnem salonu raz\xc5\xa1irila na letno razstavo novega slikarstva in kiparstva, ki je potekala pod pokroviteljstvom vlade in je potekala v velikih komercialnih dvoranah, kamor je bila povabljena javnost, ki je kupila vstopnice. Predogled (vernissage) na predve\xc4\x8der otvoritve je bila velika dru\xc5\xbeabna prilo\xc5\xbenost in trenutek, ki je tematiko dala \xc4\x8dasopisnim karikaturistom, kot so bili Honor\xc3\xa9 Daumier. Charles Baudelaire, Denis Diderot in drugi, ki so napisali recenzije Salonov._NEWLINE_Revolucija 1848 je liberalizirala Salon. Koli\xc4\x8dina zavrnjenih del je bila mo\xc4\x8dno zmanj\xc5\xa1ana. Leta 1849 so bile uvedene medalje.\n_START_SECTION_\nOdcepljene skupine\n_START_PARAGRAPH_\nVse bolj konzervativne in akademske \xc5\xbeirije niso bile dovzetne za impresionisti\xc4\x8dne slikarje, katerih dela so bila obi\xc4\x8dajno zavrnjena ali slabo uvr\xc5\xa1\xc4\x8dena, \xc4\x8de so bila sprejeta. Salon je nasprotoval premiku impresionistov iz tradicionalnih slikarskih slogov. Leta 1857 je \xc5\xbeirija Salona zavrnila nenavadno veliko \xc5\xa1tevilo predlo\xc5\xbeenih slik. Nastal je nemir, zlasti od rednih razstavljavcev, ki so bili zavrnjeni. Da bi dokazal, da so saloni demokrati\xc4\x8dni, je Napoleon III. ustanovil Salon zavrnjenih (Salon des Refus\xc3\xa9s), ki je prikazoval izbor del, ki jih je Pari\xc5\xa1ki salon tisto leto zavrnil. Odprt se bil 17. maja 1863, ko je bila rojena avantgarda. Impresionisti so imeli samostojne razstave leta 1874, 1876, 1877, 1879, 1880, 1881, 1882 in 1886._NEWLINE_Leta 1881 je vlada umaknila uradno sponzorstvo iz letnega Salona, skupina umetnikov pa je organizirala Soci\xc3\xa9t\xc3\xa9 des Artistes Fran\xc3\xa7ais, da prevzame odgovornost za predstavo._NEWLINE_== Odcepitev == Razhod_NEWLINE_Decembra 1890 je vodja Soci\xc3\xa9t\xc3\xa9 des Artistes Fran\xc3\xa7ais, William-Adolphe Bouguereau, predstavil idejo, da bi moral biti Salon razstava mladih, \xc5\xa1e ne nagrajenih umetnikov. Ernest Meissonier, Puvis de Chavannes, Auguste Rodin in drugi so zavrnili ta predlog in se odcepili. Ustvarili so Soci\xc3\xa9t\xc3\xa9 Nationale des Beaux-Arts in svojo lastno razstavo, ki jo je tisk takoj omenil kot Salon du Mars  ali Salon de la Soci\xc3\xa9t\xc3\xa9 Nationale des Beaux\xe2\x80\x93Arts , kmalu pa znan kot Nationale._NEWLINE_Leta 1903, kot odgovor na to kako so se v tem \xc4\x8dasu po\xc4\x8dutili \xc5\xa1tevilni umetniki, je bila birokratska in konzervativna organizacija, je skupina slikarjev in kiparjev pod vodstvom Pierre-Augusta Renoirja in Augusta Rodina je organizirala Salon d'Automne."