b'\n_START_ARTICLE_\nPoslednje ustoli\xc4\x8denje\n_START_SECTION_\nPovzetek\n_START_PARAGRAPH_\nGodi se spomladi leta 1414 pri kne\xc5\xbejem kamnu na Koro\xc5\xa1kem.\n_START_SECTION_\n1. del\n_START_PARAGRAPH_\nLovrenc \xc4\x8disti kne\xc5\xbeji kamen, ljudstvo se pripravlja no sprejem kneza, ki se bo dal ustoli\xc4\x8diti po starem obi\xc4\x8daju. Nekateri upajo, da bo to jamstvo za uveljavljanje starih pravic, Rok pa je skepti\xc4\x8den: gospoda. je razuzdana, krivi\xc4\x8dna, izkori\xc5\xa1\xc4\x8devalska - sam zaupa le \xc5\xa1e \xc4\x8drnemu menihu Cirilu, ki potuje med ljudmi, budi njihovo zavest in se skriva pred oblastmi; plemstvo go sovra\xc5\xbei, posebej \xc5\xa1e grof Henrik in salzbur\xc5\xa1ki nad\xc5\xa1kof. Tudi drugi to\xc5\xbeijo: davki so visoki, mladi be\xc5\xbeijo z zemlje v mesta; celo \xc5\xa0aterjev sin je postal grajski vojak, zapustil Hanko in se zagledal v Veroniko, vitezovo h\xc4\x8der... \xc5\xa0ater ljudem sporo\xc4\x8di, da je Ciril napovedal zbor pono\xc4\x8di ob kne\xc5\xbejem kamnu. Za njim pride knez s spremstvom: med potjo so jih napadli roparji, vojaki z Jurijem pa so jih pregnali, vsi slavijo Jurija kot junaka in re\xc5\xa1itelja. Vendar se v pogovoru med Henrikom in Arnoldom izkaze, do je bil napad spletka, Henrik je hotel, da bi Jurija v boju ubili; ker se namen ni posre\xc4\x8dil, ga bodo poro\xc4\x8dili z Veroniko, s tem pa ljudstvu vzeli njegovega voditelja, bodo\xc4\x8dega herzoga. \xc5\xa0ater pozdravi vojvodo, vendar ta ne razume njegovega jezika, surovi Henrik pa z vojaki raz\xc5\xbeene mno\xc5\xbeico.\n_START_SECTION_\n2. del\n_START_PARAGRAPH_\nKmetje se opolno\xc4\x8di zberejo pri kne\xc5\xbejem kamnu. Ciril jim pove, zakaj se bo dol knez po ve\xc4\x8d kot sto letih ustoli\xc4\x8diti: ker bo potreboval kmete za vojsko zoper plemi\xc4\x8de. Vendar morajo kmetje ostati na zemlji, ne be\xc5\xbeati zdoma - \xc4\x8de bodo mo\xc4\x8dni in zdru\xc5\xbeeni, bodo lahko zahtevali svoje pravice, ne prosili zanje! Ko \xc5\xa0ater doda, naj fantje ne lazijo za grajskimi deklami in gospodi\xc4\x8dnami, ki niti ne razumejo njihove govorice, se fantje uprejo: vsak naj \xc5\xbeivi po svoje, kakor mu bolje ka\xc5\xbee! Nastane prepir, kmetje se razidejo, Ciril pa nesre\xc4\x8den premi\xc5\xa1ljuje, da bo to najbr\xc5\xbe zadnje ustoli\xc4\x8denje; ker so med sabo razdvojeni, ne bo svobode.\n_START_SECTION_\n3. del\n_START_PARAGRAPH_\nGospoda je na lovu, Ciril pove Juriju, zakaj ga ho\xc4\x8dejo poro\xc4\x8diti z Veroniko, ki je vla\xc4\x8duga - \xc4\x8de so sinovi sprti z o\xc4\x8deti, je vsem la\xc5\xbeje vladati. Jurij za\xc4\x8dne omahovati, Veronika se mu zagnusi. - Gospoda se zbere k prigrizku, kamor privedejo tudi Ravbarja, ki je obsojen, da mora dati h\xc4\x8der Juriju v zakon. Ernest ni preve\xc4\x8d zadovoljen s spletkarskimi metodami gori\xc5\xa1kega grofa, tudi salzbur\xc5\xa1ka zahteva, naj ujame in jim izro\xc4\x8di Cirila, mu ni pogodu; na \xc5\xbeenino prigovarjanje se odlo\xc4\x8di, da bo pravi\xc4\x8den in da ne bo sodeloval z grofom.\n_START_SECTION_\n4. del\n_START_PARAGRAPH_\nLjudstvo se zbira ob kne\xc5\xbejem kamnu,\xc2\xa0\xc2\xbbsvobodno, po svoji volji in v svojem jeziku\xc2\xab\xc2\xa0bo podelilo Ernestu vojvodsko oblast. Toda obred ustoli\xc4\x8denja je farsa, saj Ernest ne razume Saterjeve govorice in brez Henrikove pomo\xc4\x8di sploh ne bi znal izpolniti obreda. Ciril ve, da je bilo to ustoli\xc4\x8dene zadnje, da bo kne\xc5\xbeji kamen le se spomin. Vendar ne izgubi upanja: od\xc5\xa1el bo med ljudi, le prej bo \xc5\xa1e dokon\xc4\x8dal, kar je za\xc4\x8del: zdru\xc5\xbeil Jurija in Hanko.\n_START_SECTION_\n5. del\n_START_PARAGRAPH_\nCirilove in Saterjeve besede so obrodile sad, Jurij in Hanka se pobotata in sre\xc4\x8dna skleneta, da se bosta poro\xc4\x8dila. Kmetje se zbirajo h grmadi in slavju. Ciril jih nagovori: zaupati morajo v Boga in v vojvodo, da se bo dr\xc5\xbeal svoje prisege, le vzljubiti se morajo med seboj in biti slo\xc5\xbeni, da bodo mogli terjati izpolnitev obljub. Tudi Sater mu pritegne, se toliko bolj, ker bo moral sina poro\xc4\x8diti z Veroniko... Toda Jurij in Hanka povesta, da se bosta vzela, Veronika pa je izginila, pobegnila je s slom salzbur\xc5\xa1kega nad\xc5\xa1kofa, Ljudstvo se veseli, tedaj pa mno\xc5\xbeico obkolijo vojaki in Henrik zahteva izro\xc4\x8ditev Cirila. Kmetje se \xc5\xbee pripravijo na boj, ko pride Ernest: obljubil je bil, da bo pravi\xc4\x8den in po\xc5\xa1ten, ne bo preganjal \xc4\x8dloveka, ki ni storil ni\xc4\x8d hudega, pa tudi drugi grofov naklep je padel v vodo, Jurij bo vzel Hanko \xc5\xa1e nocoj. Izmodreni Jurij se zahvali Cirilu, ta pa mu polo\xc5\xbei na srce, da mora popraviti svojo napako; vse sile uporabiti za graditev sloge, dokler ne bomo spet svobodni. Nato se odpravi, da bi ta poziv ponesel vsem; nobenega trenutka ne sme izgubiti, sam je, pot pa je dolga...'