b'\n_START_ARTICLE_\nTeofilakt I. Tuskulski\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPatricij Teofilakt je pripadal srenji rimskih Optimatov, bogatih zemlji\xc5\xa1kih posestnikov, cerkvenih in drugih uradnikov. Za\xc4\x8den\xc5\xa1i s 7. stoletjem \xe2\x80\x93 v obdobju Bizantinskega cesarstva \xe2\x80\x93 pa vse do 11. stoletja, so si prilastili slu\xc5\xbebe rimskega senata z novim imenom Ordo senatorius ._NEWLINE_Teofilakt je bil sin Gregorja Nomenclatorja (Gregorius Nomenclator), ki je omenjen med letoma 875-885; njegov o\xc4\x8de je okoli 826 tudi omenjen kot nomenclator: Nomenclator Theophylaktus._NEWLINE_Prvi\xc4\x8d ga listine omenjajo 901 kot palatinskega sodnika pod cesarjem Ludvikom Slepim . Pridobil si je celo vrsto \xc4\x8dastnih in stvarnih naslovov, ki so bili povezani z vplivom, ki ga je omogo\xc4\x8dala oblast in bogastvo: vestararius ali vestiarius, kar pomeni vrhovnega pape\xc5\xa1kega upravnika, vojvoda, ter magister militum, ki ozna\xc4\x8duje vrhovnega poveljnika. Pomembni za njegovo veliko oblast so tudi naslovi kot dominus urbis (gospod (rimskega) mesta), senator in konzul, kar vse mu pripisujejo takratni viri._NEWLINE__NEWLINE_Na plan je stopil pri vrnitvi Sergija III., ki je bil verjetno njegov sorodnik. Kot pape\xc5\xa1ki vestararius (zakladni\xc4\x8dar) in magister militum (voja\xc5\xa1ki poveljnik) je imel kot voditelj rimskega plemstva velik vpliv na pape\xc5\xa1ko politiko, zlasti po svoji \xc5\xbeeni Teodori in po h\xc4\x8derki Maroziji. Tej je pripisal Liutprand bli\xc5\xbenjo zvezo s pape\xc5\xbeem Sergijem III., iz katere naj bi izhajal poznej\xc5\xa1i pape\xc5\xbe Janez XI.. Od 905 je nosil Teofilakt tudi naslova dux in senator Romanorum (voditelj, knez ter rimski senator). _NEWLINE_Priimek oziroma ime Teofilakt izhaja iz gr\xc5\xa1\xc4\x8dine in je vzeto najbr\xc5\xbe iz slovesne velikono\xc4\x8dne zdravice Ton Despoten v pomenu O Bog, ohrani ga! . Drugi izvajajo ime iz gr\xc5\xa1kega gr\xc5\xa1ko \xce\x98\xce\xb5\xcf\x8c\xcf\x82 \xcf\x86\xcf\x85\xce\xbb\xce\xb1\xce\xba\xcf\x84\xce\xb5\xcf\x8c\xcf\x82 \xe2\x80\x93 Theos filakteos, kar bi pomenilo po slovensko: Bog mu je prijazen; pozneje je ime latinizirano (latinsko Theophylactus) oziroma poitaljan\xc4\x8deno (italijansko Teofilatto) in se je prav prilegalo prvemu pomembnemu predstavniku in za\xc4\x8detniku velike lacijske rodovine, ki je bila dolo\xc4\x8dena za udejanjanje svojega mogo\xc4\x8dnega vpliva na pape\xc5\xa1tvo skozi celo 10. stoletje. Vse od odstavitve cesarja Karla Debelega  887 je Rim zapadel v zme\xc5\xa1njavo in je postal tar\xc4\x8da notranjih bojev med plemi\xc5\xa1kimi dru\xc5\xbeinami za nadzor nad mestom, kakor tudi za \xc4\x8dim ve\xc4\x8dji vpliv na Sede\xc5\xbe svetega Petra. Med njimi se je dvignila rodovina senatorja Teofilakta, ki je osnoval dinastijo, ki je imela klju\xc4\x8dni nadzor nad mestno upravo, kakor tudi nad pape\xc5\xa1kimi volitvami skozi stoletja. To je pomenilo izredno mo\xc4\x8d: nadzorovanje Apostolskega sede\xc5\xbea je pomenilo pravzaprav \xc4\x8dasno gospodovanje nad celim Lacijem, a na neki na\xc4\x8din posedovanje zakonodajne oblasti in upravljanja z vsemi evropskimi vladarji.\n_START_SECTION_\nGariljanska bitka\n_START_PARAGRAPH_\nPo smrti pape\xc5\xbea Sergija III. je Teofilakt vsestransko podpiral zvezo pape\xc5\xbea Janeza X. z ju\xc5\xbenimi sosednimi knezi in vojvodi zoper muslimanske Saracene, ki so zasedli podro\xc4\x8dje okoli reke Garigliano med Rimom in Neapljem, od koder so napadali obalna in pode\xc5\xbeelska podro\xc4\x8dja ter po\xc5\xbeigali cerkve in samostane. Avgusta 915 je zvezna kr\xc5\xa1\xc4\x8danska vojska, ki ji je (poleg osebnega sodelovanja pape\xc5\xbea Janeza in bizantinskega ladjevja) poveljeval Teofilakt in njegov zet Alberik, porazila vsiljivce in jih za vselej pregnala iz Italije. Zgodovinarji njemu in njegovi rodovini pripisujejo tudi prizadevanja za versko obnovo v Cerkvi, ki je dosegla vrhunec v gregorijanski reformi. Teofilakt je torej za\xc4\x8detnik Tuskulske grofovske plemi\xc5\xa1ke rodovine, ki je imela sede\xc5\xbe v mestu Tuskulu (Tusculum).'