b'\n_START_ARTICLE_\nEgejska civilizacija\n_START_SECTION_\nTrgovina\n_START_PARAGRAPH_\nTrgovina je \xc5\xbeivela \xc5\xbee v zgodnjih obdobjih, kot je razvidno iz razporeditve obsidiana iz Milosa po vsem Egejskem obmo\xc4\x8dju. Kretske posode so na\xc5\xa1li na Milosu, v Egiptu in na gr\xc5\xa1ki celini. Milo\xc5\xa1ke vaze pa so na\xc5\xa1li na Kreti. Po letu 1600 pr. n. \xc5\xa1t. je bila zelo pomembna trgovina z Egiptom in egejski predmeti so na\xc5\xa1li svojo pot do vseh obal Sredozemlja. Ni sledi o kak\xc5\xa1nem denarju, na\xc5\xa1li pa so plo\xc5\xa1\xc4\x8de, preve\xc4\x8d majhne za prakti\xc4\x8dno uporabo. Ugotovljena je bila standardna te\xc5\xbea, na\xc5\xa1li so tudi ingote. Egejski pisni dokumenti (ki bi jih na\xc5\xa1li zunaj obmo\xc4\x8dja) \xc5\xa1e niso dokazani, niso odkrili pisem, ki bi nastali pri dopisovanju z drugimi dr\xc5\xbeavami. Prikaz ladij ni pogost, ve\xc4\x8d so jih opazili na egejskih draguljih, pe\xc4\x8datnikih, ponvah in vazah. Ladje so nizke, z jambori in vesli. Poznavanje morja se ka\xc5\xbee pri uporabi morskih motivov v okrasju. Najpodrobnej\xc5\xa1e slike so na voljo na freski ladje v Akrotiriju na otoku Tera (Santorini), ki so se ohranile v vulkanskem pepelu po izbruhu, ki je uni\xc4\x8dil mesto._NEWLINE_Odkritja v 20. stoletju, ko so na\xc5\xa1li potopljene trgovske ladje, kot je ladja, ki je imela brodolom pri Uluburunu in rtu Helidonija ob ju\xc5\xbeni obali Tur\xc4\x8dije, so dala mnogo novih informacij o tej kulturi.\n_START_SECTION_\nDokazi\n_START_PARAGRAPH_\nPodrobnosti o veli\xc4\x8dastnih dokazih primerkov na Kreti, Mikenah, Tirintu, Troadi, Cipru itd. \xc5\xa1e niso pojasnjene. Najbolj raziskano mesto do zdaj je Knosos, ki je prinesel ne samo najrazli\xc4\x8dnej\xc5\xa1e dokaze, ampak tudi dokaze od neolitika do temne klasi\xc4\x8dne civilizacije. Naslednji pomembnej\xc5\xa1i kraji so Hisarlik, Mikene, Fajstos, Agia Triada, Tirint, Filakopa, Palajkastro in Gurnija.\n_START_SECTION_\nOdkritja\n_START_PARAGRAPH_\nObzidje in stolpi mikenske trdnjave, njegova vrata s heraldi\xc4\x8dnimi levi in velika Atrejeva zakladnica so tihi pri\xc4\x8devalci obdobja pred  Schliemannom; do tedaj se je samo domnevalo in govorilo o homerskem ali najbolj oddaljenem, krutem herojskem za\xc4\x8detku gr\xc5\xa1ke civilizacije. \xc5\xa0ele ko je Schliemann izkopal vsebino grobov samo znotraj vrat, so strokovnjaki priznali visoko stopnjo umetnosti, ki so jo premogli prazgodovinski prebivalci mikenske citadele._NEWLINE_Ludwig Ross, nem\xc5\xa1ki arheolog, kustos starin v Atenah ob ustanovitvi Kraljevine Gr\xc4\x8dije, in njegovi soraziskovalci gr\xc5\xa1kih otokov od leta 1835 dalje so opozorili na nekatere zgodnje geme oziroma rezbarjene dragulje; \xc5\xa1ele leta 1878 je C. T. Newton dokazal, da to niso feni\xc4\x8danski izdelki. Leta 1866 so na otoku Tirazija odkrili primitivne strukture za pridobivanje  silikatnega vulkanskega pepela za Sue\xc5\xa1ki prekop. Leta 1870 so na sosednjem Santoriniju (Tera) predstavniki francoske \xc5\xa1ole v Atenah na\xc5\xa1li veliko pozne egejske lon\xc4\x8denine in veliko kamnitih in kovinskih predmetov. Datiral jih je geolog Ferdinand A. Fouqu\xc3\xa9 do 2000 pr. n. \xc5\xa1t. z upo\xc5\xa1tevanjem sloja ob vulkanskem izbruhu._NEWLINE_Leta 1868 je Alfred Biliotti na\xc5\xa1el v grobnicah v Jalizu na Rodosu veliko lepih poslikanih vaz, ki so jih pozneje imenovali tretja in \xc4\x8detrta "mikenska"; kupil jih je John Ruskin in predstavil Britanskemu muzeju, a vzbujajo manj pozornosti, kot bi si zaslu\xc5\xbeile; med njimi naj bi bila neka lokalna azijska tkanina negotovega datuma. Zaznana je bila povezava med njimi in predmeti, najdenimi \xc5\xa1tiri leta pozneje v grobu v Menidi v Atiki, in skalno sliko "\xc4\x8debelji panj" v grobu blizu Argive Heraeum._NEWLINE_Tudi prva Schliemannova izkopavanja v Hisarliku na Trodi niso navdu\xc5\xa1ila. Toda "za\xc5\xbegano mesto" njegovega drugega sloja, odkritega leta 1873, je s svojimi utrdbami in vazami ter zlatimi, srebrnimi in bronastimi predmeti vzbudil radovednost dale\xc4\x8d zunaj ozkega kroga znanstvenikov. Takoj ko je tri leta pozneje Schliemann pri\xc5\xa1el na mikenske grobove, se je razlila svetloba z vseh strani v prazgodovino Gr\xc4\x8dije. Opis razmerja med umetni\xc5\xa1kimi predmeti, Homerjem in mikenskim zakladom je bil na splo\xc5\xa1no dovoljen in prevladalo je mnenje, da civilizacija iz Iliade spominja na mikensko._NEWLINE_Schliemann je dobil spet delo v Hisarliku leta 1878 in mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8dal znanje o ni\xc5\xbejih slojih, vendar ni prepoznal egejskih ostankov v svojem "lidijskem" mestu \xc5\xa1estega sloja. To ni v celoti pokazal niti dr. Wilhelm Dorpfeld, ki je postal Schliemannov pomo\xc4\x8dnik leta 1879 in nadaljeval delo v Hisarliku leta 1892 po smrti prvega raziskovalca. Letu 1884 je iz ostankov v zgornjem sloju na skali Tirint Schliemann odkril prazgodovinsko doma\xc4\x8de \xc5\xbeivljenje, kar je bilo \xc5\xa1e poudarjeno dve leti pozneje z odkritjem Hristosa Tsuntasa v pala\xc4\x8di v Mikenah. Schliemannovo delo na Tirintu se je nadaljevalo do leta 1905, ko je bilo dokazano, da je zgodnej\xc5\xa1a pala\xc4\x8da pod temelji izpostavljene._NEWLINE_Najdbe mikenskih grobnic zunaj Argolide datirajo v leto 1886. Te najdbe in nato najdbe, ki jih je odkril Tsuntas v zgradbah in manj\xc5\xa1ih grobovih v Mikenah so velik zaklad, neodvisno od Schliemannovega kne\xc5\xbejega darila, so zdaj zbrane v Narodnem muzeju v Atenah. V tem letu je bila ve\xc4\x8dina tolosov \xc5\xbee izropana, a so nekaj opreme izkopali na Arkini in Elevziji v Atiki, v Diminiju blizu Volosa v Tesaliji, na Kamposu na zahodu gore Tajget in v Maskarati v Kefaloniji. Najbogatej\xc5\xa1i grob od vseh je bil raziskan v Vafiu v Lakoniji leta 1889 in je dal poleg mnogih gem in raznih zlatarskih predmetov dve zlati \xc4\x8da\xc5\xa1i s prizori lova na bike in nekatere zlomljene poslikane vaze v te\xc5\xbekem krepkem slogu, ki je ostal uganka do izkopavanja Knososa._NEWLINE_Leta 1890 in 1893 je Staes izkopal nekatere manj bogate tolose v Toriku v Atiki in druge grobove v Spati in Afidni v Atiki, v Ajgini in Salamini, v Herajonu na Argosu in Navplionu v Argolidi, v bli\xc5\xbeini Teb in Delfov in ne dale\xc4\x8d od tesalske Larise. Med izkopavanji Atenske akropole, ki so prenehala leta 1888, je bilo najdeno veliko \xc4\x8drepinj v mikenskem slogu. Ameri\xc5\xa1kemu raziskovanju v Herajonu, sklenjenemu leta 1895, prav tako ni uspelo dokazati, da je bilo mesto pomembno v prazgodovini._NEWLINE_Prazgodovinske raziskave so zdaj za\xc4\x8dele presegati gr\xc5\xa1ko celino. Na nekaterih osrednjih egejskih otokih Antiparos, Ios, Amorg, Siros in Sifnos so na\xc5\xa1li posamezne bogate dokaze o srednjeegejskem obdobju. Vrsta zgrajenih sirskih grobov s trupli je najbolj\xc5\xa1a in najbolj reprezentativna najdba, znana v Egejskem morju. Melos je bil dolgo \xc4\x8dasa ozna\xc4\x8den kot vir zgodnjih predmetov, vendar so bila izkopavanja nesistemati\xc4\x8dna, dokler jih ni prevzela britanska \xc5\xa1ola v Atenah leta 1896 in pri Filakopi odkrila ostanke vseh egejskih obdobij, razen neolitika._NEWLINE_Zemljevid Cipra v pozni bronasti dobi (kot sta ga prikazala J. L. Myres in M. O. Richter v katalogu ciprskega muzeja) prikazuje ve\xc4\x8d kot 25 naselij v  okro\xc5\xbeju Mesaorea in okoli njega, od katerih je eno, v Enkomi, v bli\xc5\xbeini mesta Salamina, prineslo najbogatej\xc5\xa1i egejski zaklad iz plemenite kovine, najden zunaj Miken. E. Chantre je leta 1894 izkopal sijajno posodo, kot je tista iz Hisarlika v osrednji Ftigiji in na Pteriji. Angle\xc5\xa1ka arheolo\xc5\xa1ka ekspedicija je nato od\xc5\xa1la v severozahodno Anatolijo, a ji \xc5\xa1e nikoli ni uspelo najti kerami\xc4\x8dnih primerkov egejskega videza iz dolin Rindkus, Sangarius in Halis._NEWLINE_V Egiptu je leta 1887 W. M. F. Petrie na\xc5\xa1el pri Kahunu v Fajumu poslikane \xc4\x8drepinje iz Krete in naprej po Nilu, leta 1889, pri Tell Amarni slu\xc4\x8dajno ko\xc5\xa1\xc4\x8dke ni\xc4\x8d manj kot 800 egejskih vaz. V zbirki v Kairu, Firencah, Londonu, Parizu in Bologni je ve\xc4\x8d egip\xc4\x8danskih imitacij v egejskem slogu. Dve egejski vazi sta bili najdeni v Sidonu leta 1885 in veliko delov egejskega in predvsem ciprskega lon\xc4\x8darstva so dala zadnja izkopavanja mest v Filistiji na palestinskih tleh._NEWLINE_Na Siciliji,  P. Orsi je leta 1877 izkopal sicilsko pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de v bli\xc5\xbeini kraja Lentini, so odkrili zgodnje ostanke, med katerimi se redno pojavljajo egejske vrste  materiala in motivi okrasja iz obdobja drugega sloja Hisarlika. Sardinija ima egejska mesta, na primer na Abini pri Teti; \xc5\xa0panija pa je dala predmete, priznane kot egejske, iz grobnice v bli\xc5\xbeini Cadiza in v Zaragozi._NEWLINE_Kreta je zasen\xc4\x8dila vse druge de\xc5\xbeela ob Egejskem morju po bogastvu ostankov vseh prazgodovinskih obdobij, da jo danes obravnavajo kot izvor egejske civilizacije in je bila verjetno dolgo obdobje politi\xc4\x8dno in dru\xc5\xbebeno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de. Otok je pritegnil arheologe zaradi izrednih arhai\xc4\x8dnih gr\xc5\xa1kih bronastih najdb v votlini na gori Idi leta 1885, pa tudi zaradi epigrafskih spomenikov, kot je slavni zakon Gortina. Toda o prvih nespornih egejskih ostankih so \xc5\xa1e poro\xc4\x8dali, bilo je nekaj predmetov, pridobljenih iz Knososa (Minos Kalokhairinos iz Candije leta 1878). Sledila so nekatera odkritja na severu planote Mesara (F. Halbherr). Neuspe\xc5\xa1ni poskusi pri Knososu so bili delo W. J. Stillmana in H. Schliemanna in A. J. Evansa, ki so pri\xc5\xa1li na sceno leta 1893. Evans je odkril dovolj, da bi lahko napovedal odkritje pisnih znakov. Revolucija 1897\xe2\x80\x931898 je odprla vrata \xc5\xa1ir\xc5\xa1emu znanju in potrebnih je bilo \xc5\xa1e veliko raziskovanj._NEWLINE_Egejsko obmo\xc4\x8dje pomeni arhipelag od Krete in Cipra, Helenskega polotoka z Jonskimi otoki in zahodno Anatolijo. Dokaze pri\xc4\x8dakujejo \xc5\xa1e za makedonsko in obalo Trakije. Naselbine so v zahodnem Sredozemlju, na Siciliji, v Italiji, Sardiniji in v \xc5\xa0paniji in v vzhodnem Sredozemlju v Siriji in Egiptu. O Cirenajki imamo \xc5\xa1e vedno premalo podatkov.'