b'\n_START_ARTICLE_\nEmpatija\n_START_PARAGRAPH_\nEmpatija je psiholo\xc5\xa1ka sposobnost zaznavanja \xc4\x8dustev druge osebe, ne da bi s tem podal svoje, ki je tudi zdru\xc5\xbeljiva s teorijo uma. _NEWLINE_Lahko bi se opisala kot \xc4\x8dustvena verzija telepatije. Pogosto je opisana kot sposobnost poistovetenja z drugo osebo, pri \xc4\x8demer lahko tako empat (oseba sposobna v\xc5\xbeivljanja) predvidi \xc4\x8dustva ali misli te osebe. Empatija se lahko tako opi\xc5\xa1e tudi kot \xc4\x8dustvena resonanca._NEWLINE_Empatije ne smemo zamenjevati s simpatijo, telepatijo ali branjem misli. Simpatija je so\xc4\x8dustvovanje, pri empatiji pa tudi ne gre za neposredno branje misli, temve\xc4\x8d zaznavanje \xc4\x8dustev in predvidevanje misli. Telepatija pa je sposobnost branja misli na daljavo, medtem, ko je empatija skoraj vedno mogo\xc4\x8da le z osebnim stikom._NEWLINE_Empatija ima tako prednosti kot slabosti. Ena od prednosti je lahko dober instinkt in ostra sposobnost komunikacije. Nekateri empati lahko celo razvijejo sposobnost, ki jim omogo\xc4\x8da zaznavanje osebkovih skritih \xc4\x8dustev._NEWLINE_Slabosti nastopijo, \xc4\x8de empat ni sposoben ustaviti svojega \xc2\xbbbranja\xc2\xab\xc2\xa0in je tako vselej pod vplivom ob\xc4\x8dutkov ljudi okoli sebe, \xc5\xa1e posebej v mno\xc5\xbeicah, kar pri nekaterih empatih povzro\xc4\x8di pojav agorafobije (strah pred odprtim prostorom) in strah pred mno\xc5\xbeico. Nekateri empati komunicirajo z drugim ljudmi preko empatije in se v skladu s svojimi zaznavanji tudi obna\xc5\xa1ajo. Ob\xc4\x8dutljivost empatov je zelo razli\xc4\x8dna. Vsak \xc4\x8dlovek bi naj namre\xc4\x8d imel nekaj sposobnosti empatije, vendar so nekateri empati tako ob\xc4\x8dutljivi, da lahko ob\xc4\x8dutijo tudi psihi\xc4\x8dno in fizi\xc4\x8dno bole\xc4\x8dino ljudi okoli sebe. To lahko povzro\xc4\x8di za\xc4\x8dasno ali stalno klini\xc4\x8dno depresijo ter vodi v pojav, ki se mu re\xc4\x8de weltschmerz (bole\xc4\x8dina sveta).(svetobolje)_NEWLINE_\xc4\x8ceprav ima empatija podlago na znanstvenem raziskovanju, nekateri znanstveniki menijo, da je le fikcija in da empatija v tako mo\xc4\x8dnih oblikah ni mogo\xc4\x8da.\n_START_SECTION_\nZgodovina empatije\n_START_PARAGRAPH_\nSodobno pojmovanje pojma \xc2\xbbempatija\xc2\xab\xc2\xa0ima korenine v nem\xc5\xa1ki estetiki, v kateri se je na prelomu 19. in 20. stoletja pojavil pojem \xc2\xbbEinf\xc3\xbchlung\xc2\xab, ki ga prevajamo kot \xc2\xbbv\xc5\xbeivljanje\xc2\xab.  \xc2\xbbEinfuhlung\xc2\xab\xc2\xa0dobesedno pomeni \xc4\x8dustvovanje v drugega, za razliko od \xc2\xbbMitf\xc3\xbchlung\xc2\xab, ki pomeni \xc4\x8dustvovanje skupaj z drugim, kar bi lahko imenovali tudi so\xc4\x8dutje._NEWLINE_Pojem v\xc5\xbeivljanja sta iz estetike v psihologijo prenesla nem\xc5\xa1ki filozof Theodor Lipps in angle\xc5\xa1ki psiholog Edward Titchener. Besedo empatija je Edward Titchener opredelil kot ohranitev ideje jaza  projiciranega v zaznani objekt. Empatijo opisuje kot nasprotje zaznavanju: njeno jedro je domi\xc5\xa1ljijsko, vsebino pa sestavljajo ob\xc4\x8dutki, ki nosijo empati\xc4\x8den pomen. Empatija naj bi bila domi\xc5\xa1ljijsko zavedanje emocij drugega. V kasnej\xc5\xa1ih delih Titchener pomen pojma empatija raz\xc5\xa1iri z osebkovim zavedanjem in predstavo \xc4\x8dustev druge osebe. Titchener je bil prvi, ki je skoval izraz \xc2\xbbempatija\xc2\xab. Theodor Lipps pa je z izrazom v\xc5\xbeivljanja mislil na te\xc5\xbenjo opazovalca, da projicira sebe v predmete opazovanja. Opazovalec torej prevzame ob\xc4\x8dutja druge osebe. Lipps je govoril o treh stopnjah empatije: prva je splo\xc5\xa1na empatija, vezana na zaznavanje predmetov, ki s svojo obliko v opazovalcu prebudijo dolo\xc4\x8dena ob\xc4\x8dutja; druga je naravna empatija, pri kateri gre za neke vrste po\xc4\x8dlove\xc4\x8denje naravnih predmetov; tretja oblika pa je empatija do ljudi, pri kateri se odzivamo na gibe, obrazne izraze in tone glasu pri drugih. Lipps meni , da kakor oseba spoznava predmete, tako tudi samo sebe lahko spozna na enak na\xc4\x8din. Oseba izkusi in spoznava samo sebe tako, da se za\xc4\x8duti/ob\xc4\x8duti v stvareh, se pravi, ko se v\xc5\xbeivi vanje in po njih v sebe samega. Zunanje dojemanje nam torej omogo\xc4\x8di, da povratno spoznamo sami sebe, se pravi po dojemanju in popredmetenju ob\xc4\x8dutij drugih ljudi. _NEWLINE_Teorije o empatiji so bile pod mo\xc4\x8dnim vplivom Lippsa in Titchenerja, dokler nem\xc5\xa1ki filozof in fenomenolog Wolfgang Kohler ni za\xc4\x8del poudarjati njenega spoznavnega zna\xc4\x8daja. Trdil je, da je empatija bolj razumevanje ob\xc4\x8dutij drugega, kakor pa \xc4\x8dutenje teh ob\xc4\x8dutij z njim. Skoraj so\xc4\x8dasno sta dva zelo vplivna teoretika, George Herbert Mead in Jean Piaget, lo\xc4\x8deno naslavljala vpra\xc5\xa1anje empatije. Mead je v ospredje postavil spoznavno komponento in empatijo opredelil kot sposobnost razumevanja drugega. Empatija naj bi olaj\xc5\xa1ala socialno interakcijo, saj nam pomaga predvideti, kaj bo storil drugi in se tako pripraviti na ustrezen odgovor. Domneval je, da se socialna empatija razvija s pomo\xc4\x8djo prevzemanja vlog drugih in posnemanja. Tudi Piaget je pri svojih raziskavah otrokovega spoznavnega razvoja poudarjal spoznavno funkcijo empatije. Empatija je  potrebna posameznika, da stopi iz sebe in se postavi v vlogo drugega. Za Piageta je empatija le spoznavna mo\xc5\xbenost razlo\xc4\x8devanja in dolo\xc4\x8danja \xc4\x8dustvenih stanj drugih._NEWLINE_Kasnej\xc5\xa1i avtorji, kot Gordon Allport in Nico Frijda  so empatijo razlagali na podoben na\xc4\x8din kot Titchener.  Allport je menil, da empatijo omogo\xc4\x8dajo kinesteti\xc4\x8dni ob\xc4\x8dutki. Ko prevzamemo dr\xc5\xbeo drugega, do\xc5\xbeivimo dolo\xc4\x8dene kinesteti\xc4\x8dne ob\xc4\x8dutke, ki nas spomnijo na neko prej\xc5\xa1nje do\xc5\xbeivetje. Frijda pa pravi, da prepoznamo pomen ekspresivnega vedenja druge osebe na ta na\xc4\x8din, da sami izvedemo del teh ekspresivnih gibov. Po Philipu Vernonu nastane empatija s posnemanjem gibov drugih. Gaston Mialaret meni, da empatija nastopi tedaj, kadar gledalec do neke mere sam \xc5\xbeivi prizor, ki ga gleda. Pri tem se zlijejo v celoto vizualni podatki, gibanje opazovane osebe in opazovalca ter proprioceptivno-kinesteti\xc4\x8dni znaki._NEWLINE_Nekateri avtorji poudarjajo, da med empati\xc4\x8dno projekcijo lahko ohranimo tudi svojo individualnost, ob\xc4\x8dutek lo\xc4\x8denosti. Beres in Arlow navajata dve zna\xc4\x8dilnosti empatije: prehodno identifikacijo ter ohranitev lo\xc4\x8denosti od objekta. Nekateri avtorji pa se zavzemajo za pojmovno lo\xc4\x8devanje empatije od projekcije. Robinson  poudarja, da pri projekciji dolo\xc4\x8dene ob\xc4\x8dutke in zaznave lociramo zunaj sebe, empatija pa pomeni domi\xc5\xa1ljijsko ali mentalno vna\xc5\xa1anje sebe v elemente kateregakoli objekta. _NEWLINE_Vsem navedenim opredelitvam empatije je skupno, da poudarjajo predvsem emocionalni odziv opazovalca, ki ni le razumevanje \xc4\x8dustvenega do\xc5\xbeivljanja drugega, temve\xc4\x8d vklju\xc4\x8duje tudi opazoval\xc4\x8devo afektivno do\xc5\xbeivljanje. Proces empatije je po teh pojmovanjih razmeroma primitiven, avtomati\xc4\x8den in pomeni prehodno zabrisanje meja med subjektom in objektom. Zna\xc4\x8dilna je tudi skladnost med emocionalnim stanjem subjekta in opazovane osebe ali objekta.'