b'\n_START_ARTICLE_\nW\xc5\x82adys\xc5\x82aw Stanis\xc5\x82aw Reymont\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je Antonini Kupczy\xc5\x84ski in J\xc3\xb3zefu Rejmentu na vasi Kobiele Wielkie blizu mesta Radomsko. Njegov o\xc4\x8de je bil organist, mati pa je izvirala iz osiroma\xc5\xa1enega poljskega plemstva iz Krakova. Svoje otro\xc5\xa1tvo je pre\xc5\xbeivel v mestu Tuszyn blizu Lod\xc5\xbea, kamor so se preselili zaradi o\xc4\x8detove slu\xc5\xbebe v bogatej\xc5\xa1i \xc5\xbeupnijski cerkvi. Star\xc5\xa1i so \xc5\xbeeleli, da bi postal organist, sam pa ni maral hoditi v \xc5\xa1olo in je ve\xc4\x8dkrat menjal poklic ter kraj bivanja. V letih 1880\xe2\x80\x941884 se je \xc5\xa1olal za poklic kroja\xc4\x8da v Var\xc5\xa1avi in prejel naziv kroja\xc5\xa1kega pomo\xc4\x8dnika. Ve\xc4\x8dkrat je pobegnil od doma, leta 1884 se je pridru\xc5\xbeil potujo\xc4\x8di gledali\xc5\xa1ki skupini, nato pa je v letih 1888\xe2\x80\x941893 po zaslugi o\xc4\x8deta dobil delo uradnika pri gradnji \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke proge Var\xc5\xa1ava\xe2\x80\x94Dunaj. Pri 23 letih mu je umrla mati. _NEWLINE_Pesmi je za\xc4\x8del pisati pri petnajstih letih, po prvih objavah leta 1892 je opustil delo na \xc5\xbeeleznici ter se posvetil pisateljevanju. Izmed tujih avtorjev je nanj napravil mo\xc4\x8dan vtis \xc3\x89mile Zola, od njega ima naturalisti\xc4\x8dne motive. Julija 1900 je v \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ki nesre\xc4\x8di dobil hud pretres mo\xc5\xbeganov ter druge telesne po\xc5\xa1kodbe. Vi\xc5\xa1ina prejete od\xc5\xa1kodnine mu je omogo\xc4\x8dila, da se je umaknil v zasebnost. Poro\xc4\x8dil se je z Aurelio Szab\xc5\x82owsko ter potoval po Evropi.  Bil je \xc4\x8dlan Nacionalne lige, tajne politi\xc4\x8dne organizacije. Novembra 1924, leto pred smrtjo, je prejel Nobelovo nagrado za delo Kmetje (Ch\xc5\x82opi).\n_START_SECTION_\nReymont pri Slovencih\n_START_PARAGRAPH_\nPrve informacije o Reymontu so prebrali Slovenci v Ljubljanskem zvonu (Anton Mazanowski, Najmlaj\xc5\xa1i poljski novelisti, 1900; Moderna poljska lirika, 1901) in v Domu in svetu (Poljski modernisti, 1901). V Ljubljanskem zvonu 1915 je o Reymontu pisal Fran Govekar, v Jutru pa Bo\xc5\xbeidar Borko. Reymotova dela je iz polj\xc5\xa1\xc4\x8dine prevajal France Bevk: leta 1908 novelo Sodba (iz\xc5\xa1la v Domovini), 1928 povest Tomek Baran ter 1929 Pravico. Istega leta je za\xc4\x8del prevajati roman Kmetje Jo\xc5\xbee Glonar, ki je leta 1938 prevedel tudi roman Komedijantka. Prevodi Reymontovih del so bili vklju\xc4\x8deni v tri zbirke novel. Leta 1931 ga je v zbirko \xc4\x8clove\xc4\x8danstvo: Moderne poljske proletarske novele (COBISS) vklju\xc4\x8dil Tine Debeljak, ki je leta 1936 napisal doktorsko disertacijo z naslovom Reymontovi "Kmetje" v lu\xc4\x8di knji\xc5\xbeevne kritike (COBISS). Leto za tem je prevajal in vklju\xc4\x8dil Reymontovo kraj\xc5\xa1o prozo v zbirko Poljske novele (COBISS)  France Vodnik. Vklju\xc4\x8den je tudi v zbirko Poljski pripovedniki (COBISS), ki jo je pod psevdonimom Ivan Lesjak objavil France Bevk. O Reymontu so pisali  Samo Koler (diplomska naloga W\xc5\x82adys\xc5\x82aw Stanis\xc5\x82aw Reymont pri Slovencih (COBISS)), Jo\xc5\xbea Mahni\xc4\x8d in Rozka \xc5\xa0tefan. Roman Kmetje je ponovno prevedel Janko Moder, s spremno besedo Jo\xc5\xbeeta Munde. Pri Kmetih se je zgledoval Jo\xc5\xbee \xc4\x8campa, ko je pisal tetralogijo Na mrtvi stra\xc5\xbei.'