b'\n_START_ARTICLE_\nStav\xc4\x8dne besedne figure\n_START_PARAGRAPH_\nStav\xc4\x8dne besedne figure so opisovanja, s katerimi pesni\xc5\xa1ki jezik \xc5\xbeeli dose\xc4\x8di posebne u\xc4\x8dinke, zato je pa govora tudi o slikovitem jeziku (latinsko figura - slika).\n_START_SECTION_\nPrave stav\xc4\x8dne figure\n_START_PARAGRAPH_\nNajbolj zanimive so figure, \xc4\x8de nastanejo z dalj\xc5\xa1im opisom, ki zavzema dober del stavka in v\xc4\x8dasih celo ve\xc4\x8d stavkov. Posebno pogostoma se uporabljajo naslednje figure: retori\xc4\x8dno vpra\xc5\xa1anje, retori\xc4\x8dni odgovor, stopnjevanje (klimaks), opisovanje (perifraza), namig (aluzija), iznenadenje (paradoks), bistroumni nesmisel (oksimoron), vzporednost (paralelizem), navidezni preskok (pretericija), prispodoba (alegorija).\n_START_SECTION_\nGovorni\xc5\xa1ko vpra\xc5\xa1anje in odgovor\n_START_PARAGRAPH_\nGovorni\xc5\xa1ko ali retori\xc4\x8dno vpra\xc5\xa1anje je sicer povedni stavek, ki ga pa avtor spremeni v vpra\xc5\xa1anje za dosego ve\xc4\x8djega vtisa. Odgovora seveda ne pri\xc4\x8dakuje, saj ga pozna. Lahko pa sam pristavi odgovor, ki ga tudi sogovornik sicer dobro pozna, a na ta na\xc4\x8din je vsebina \xc5\xa1e bolj poudarjena. Tako se izra\xc5\xbeajo predvsem javni govorniki, ko govorijo ob\xc4\x8dinstvu, ki sploh ne more odgovarjati. Tako na primer redko sli\xc5\xa1imo: Ta ob\xc4\x8dinska uprava ni primerna, pa\xc4\x8d pa bi lahko poslu\xc5\xa1ali nekaj kot: In kaj imamo od te uprave? Zado\xc5\xa1\xc4\x8da na\xc5\xa1im potrebam? Ne, ni\xc4\x8desar niso popravili, na\xc5\xa1e zahteve so ostale na papirju._NEWLINE_V slovenski knji\xc5\xbeevnosti je podal lep zgled retori\xc4\x8dnega govora \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d: Ve\xc5\xa1, poet, svoj dolg?... Vem, o vem svoj dolg, v prsih tu me \xc5\xbege.\n_START_SECTION_\nStopnjevanje\n_START_PARAGRAPH_\nStopnjevanje ali klimaks (gr\xc5\xa1ko klimaks - lestev) je zaporedje izrazov, ki so drug za drugim vedno mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i in bolj prepri\xc4\x8devalni. Ve\xc4\x8dkrat sli\xc5\xa1imo stopnjevanje tudi v vsakdanjem pogovoru, na primer: Za\xc4\x8delo je rahlo rositi, nato se je vlil de\xc5\xbe, a \xc4\x8dez \xc4\x8das nas je polila prava ploha in morali smo si poiskati zavetje pred neurjem. Podobna figura je najbolj v rabi v glasbi, ko se melodija pri\xc4\x8dne skoraj nesli\xc5\xa1no, nato pa glasnost postopoma naraste do pravega bu\xc4\x8danja. V knji\xc5\xbeevnosti se stopnjevanje prav tako pogostoma uporablja, na primer: Ne boj, mesarsko klanje (Pre\xc5\xa1eren).\n_START_SECTION_\nOpisovanje\n_START_PARAGRAPH_\nOpisovanje ali perifraza (gr\xc5\xa1\xc5\xa1ko peri - okoli, phrazo - govori) je v rabi, kadar pisec no\xc4\x8de izre\xc4\x8di imena osebe ali predmeta, zato stvar predstavi posredno z opisom njenih lastnosti. Danes se ta na\xc4\x8din govora uporablja predvsem pri razlagi tehni\xc4\x8dnih ali strokovnih pojmov, pa tudi takrat, ko ne maramo besede ve\xc4\x8dkrat ponoviti v istem odstavku. Je pa tudi zelo uporaben na primer v politi\xc4\x8dnem \xc5\xbeivljenju, ko namesto lastnega imena osebe uporabljamo njen naslov (dr\xc5\xbeavni predsednik, minister, \xc5\xbeupan). Nekoliko ostarela je raba opisovanja pri oznaki na\xc5\xa1ih knji\xc5\xbeevnikov (gori\xc5\xa1ki slav\xc4\x8dek namesto Gregor\xc4\x8di\xc4\x8d, pisatelj moderne namesto Cankar)._NEWLINE_Nasprotno se pa zdijo zelo zanimiva opisovanja, ki jih knji\xc5\xbeevniki sami postavljajo. Slikovito se na primer izrazi Krpan (Levstik), ko na dolgo opi\xc5\xa1e: to je meni toliko, kolikor vam kamen poriniti \xc4\x8dez lu\xc5\xbeo, ki jo presko\xc4\x8di dete sedem let staro (namesto samo to je meni malenkost).\n_START_SECTION_\nNamig\n_START_PARAGRAPH_\nNamig ali aluzija (latinsko alludere - v \xc5\xa1ali pripomniti) je raba besede, ki spominja na nekaj drugega, bodisi zaradi besedne igre, opisovanja ali tudi poosebljenja. Tako pravi Pre\xc5\xa1eren se \xc5\xa1opiri\xc5\xa1, ker si zala in pri tem misli na dekle po imenu Zala (besedna igra). Stritar ne re\xc4\x8de umrl si, pa\xc4\x8d pa v zemlji doma\xc4\x8di le\xc5\xbei\xc5\xa1 (opisovanje). \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d pa surovo poosebi grobove, ko ve\xc4\x8dkrat zaporedno zapi\xc5\xa1e grobovi tulijo, hote\xc4\x8d povedati, da se bli\xc5\xbea prijateljeva smrt._NEWLINE_Tudi v navadnem govoru se namig ve\xc4\x8dkrat uporablja. Tako na primer moja vrata so ti odprta pomeni pri meni si dobrodo\xc5\xa1el. Pirova zmaga namiguje na zgodovinski dogodek, \xc4\x8deprav govori o sedanjosti. Mesto je labirint poti namiguje na mitolo\xc5\xa1ki labirint, a govori o prepletu mestnih ulic.\n_START_SECTION_\nIznenadenje\n_START_PARAGRAPH_\nIznenadenje ali paradoks (gr\xc5\xa1\xc5\xa1ko para - preko, doksa - mnenje) je navidezno protislovje, ki preseneti z globokim pomenom. Znani so paradoksi v matematiki, filozofiji in ekonomiji, pa tudi v drugih vedah. Kot besedna figura se najpogosteje pojavljajo v pregovorih, ki postavljajo popolnoma protislovno trditev, ki je pa v globljem smislu \xc5\xbee prava filozofija, na primer: Kdor se opravi\xc4\x8duje, se obto\xc5\xbeuje. ali Najte\xc5\xbeja prtljaga je prazna mo\xc5\xa1nja._NEWLINE_Paradoks je uporabil tudi \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d v \xc5\xbdebljarski: Po polju na\xc5\xa1i \xc5\xbeeblji cveto je v dobesednem pomenu protislovje, v prenesenem smislu pa pove, da odkar mo\xc5\xbeje delajo v \xc5\xbeebljarni, na poljih ni ve\xc4\x8d pridelkov. Ko je Destovnik Kajuh pisal materi ...povsod sem jaz s teboj.. in kjer sem jaz, si tudi ti z menoj, je spet postavil paradoks, saj se mati in sin \xc5\xbee leta nista videla: pesnik je hotel le re\xc4\x8di, da se je stalno spominja.\n_START_SECTION_\nBistroumni nesmisel\n_START_PARAGRAPH_\nBistroumni nesmisel ali oksimoron (gr\xc5\xa1ko oksis - bistroumen, moros - neumen) je skrajni paradoks, ker je formalno ne le protislovje, a \xc5\xbee \xc4\x8disto nemogo\xc4\x8da prispodoba, \xc4\x8deprav je seveda globlji pomen spet filozofska misel. V pogovornem jeziku poznamo na primer izraze kot javna tajnost ali \xc4\x8dista nesnaga, pa tudi zgovorno mol\xc4\x8dati in po\xc4\x8dasi hiteti. Knji\xc5\xbeevniki so seveda bolj izvirni. \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d brez besed odgovor dahne, Pre\xc5\xa1eren mol\xc4\x8de trobental bo, Cankarjeva ti\xc5\xa1ina... je vpila do nebes. Zanimivo zaporedje bistroumnih nesmislov je nanizal Shakespeare (Romeo in Julija): Trinog prelepi! Angelski hudi\xc4\x8d! Grule\xc4\x8di jastreb! Jagnje krvolo\xc4\x8dno!\n_START_SECTION_\nVzporednost\n_START_PARAGRAPH_\nVzporednost ali paralelizem (gr\xc5\xa1ko parallelos - vzporeden) nastane, ko se isti pojem opi\xc5\xa1e na ve\xc4\x8d na\xc4\x8dinov in z razli\xc4\x8dnimi besedami. Mojster takega izra\xc5\xbeanja je Cankar, ki rad vztraja pri opisu istega dogodka, kot bi hotel svoje stali\xc5\xa1\xc4\x8de upravi\xc4\x8diti s pogledi iz raznih zornih kotov. Primer: Pust in zlovoljen, brez besede in pozdrava sem se vrnil pod streho, da bi pisal ... kako sta bila obadva plemenita, sre\xc4\x8dna in vesela ... mlada, od jutranjega sonca o\xc5\xbearjena, v rosi umita..._NEWLINE_Vsakdanja govorica prav tako pozna vzporednost, na primer: Pomaga mu in ga podpira, vse mu stori po \xc5\xbeelji.\n_START_SECTION_\nNavidezni preskok\n_START_PARAGRAPH_\nNavidezni preskok ali pretericija (latinsko praeterire - presko\xc4\x8diti) trdi, da o stvari no\xc4\x8de ve\xc4\x8d razpravljati, a dejansko \xc5\xa1e vedno govori o isti temi. Na primer: Ni mi treba posebej poudarjati, da je treba paziti na red in da mora biti vsaka stvar na svojem mestu in vsako opravilo vnaprej dolo\xc4\x8deno. V knji\xc5\xbeevnosti je figura posebno priljubljena pri humoristi\xc4\x8dnih delih, ko se avtor pretvarja, da namerava nekaj prikriti, v resnici pa na \xc5\xa1iroko razpravlja o problemu. Skrivnost nikomur ta ni znana, da ljubi \xc5\xa0imeljna Marjana.\n_START_SECTION_\nPrispodoba\n_START_PARAGRAPH_\nPrispodoba ali alegorija (gr\xc5\xa1ko alla agoreio - druga\xc4\x8de govorim) se uporablja pri opisovanju pojmov ali okoli\xc5\xa1\xc4\x8din, ki bi jih bilo sicer te\xc5\xbeko predstaviti, zato se pisec poslu\xc5\xbeuje konkretnih primerov. Ta stav\xc4\x8dna figura je lahko zelo obse\xc5\xbena in se poslu\xc5\xbeuje mnogih besednih figur, predvsem poosebitve in raznih zamenjav. Najbolj znane alegorije v svetovni knji\xc5\xbeevnosti so na primer Dantejeva Bo\xc5\xbeanska komedija in Orwellov 1984, pa tudi ena od najob\xc5\xa1irnej\xc5\xa1ih vej znanstvene fantastike sploh._NEWLINE_V vsakdanji govorici je prispodoba omejena v glavnem na pregovore, na primer Stoje\xc4\x8da voda se usmradi ali Jabolko ne pade dale\xc4\x8d od jablane. Ti pregovori so pa gotovo med tistimi, ki se najpogosteje citirajo, ker so najla\xc5\xbee razumljivi in primerni za vsako priliko.\n_START_SECTION_\nStav\xc4\x8dne in enobesedne figure\n_START_PARAGRAPH_\nPosebno skupino sestavljajo figure, ki se dajo izraziti z eno samo besedo (ali manj\xc5\xa1o zvezo besed), a tudi z obse\xc5\xbenej\xc5\xa1im opisom, ki lahko zajema celo ve\xc4\x8d stavkov. To so na primer: olep\xc5\xa1evanje (evfemizem), pretiravanje (hiperbola), skromnost (litota), podsmeh (ironija), nasprotna stava (antiteza) in zanos (emfaza).\n_START_SECTION_\nOlep\xc5\xa1evanje\n_START_PARAGRAPH_\nOlep\xc5\xa1evanje ali evfemizem (gr\xc5\xa1ko ev femi - dobro govorim) je izbira besed, ki omilijo krute ali surove izraze, a velikokrat se potegne do skrajnosti, ko je sploh vsaka neljuba lastnost prikrita. V normalnem pogovoru na primer pravimo o umrli osebi, da je ni ve\xc4\x8d med nami, ali o reve\xc5\xbeu, da spada v manj premo\xc5\xbeni sloj. Sploh so povsem evfemisti\xc4\x8dni nekateri moderni izrazi za invalide, na primer slabovidni namesto slepi, obremenjeni ali prizadeti namesto pohabljenci. To pa seveda ni samo moderna navada: neumnemu \xc4\x8dloveku \xc5\xbee zdavnaj pravimo, da je prismojen, kar je evfemizem, ki je \xc5\xbee izgubil vrednost figure in se je uveljavil kot sopomenka._NEWLINE_V pesni\xc5\xa1kem jeziku se olep\xc5\xa1evanje pogostoma pojavlja, predvsem v prozi nekaterih pisateljev. Levstik na primer opisuje Krpana, ki je \xc2\xbbprijel prvega in druge \xc5\xbe njim omlatil (namesto pretepel), da so vsi podplate pokazali (namesto zbe\xc5\xbeali)\xc2\xab. Levec pa se obra\xc4\x8da na padle borce: \xc2\xbbTiho od nas ste od\xc5\xa1li... v no\xc4\x8d brez povratka\xc2\xab\xc2\xa0(namesto umrli ste), kjer je figura dvojna: tihi odhod in no\xc4\x8d brez povratka.\n_START_SECTION_\nPretiravanje\n_START_PARAGRAPH_\nPretiravanje ali hiperbola (gr\xc5\xa1ko hiperbole - met preko cilja) je trditev, ki je toliko poudarjena, da postane nemogo\xc4\x8da, na primer Tiso\xc4\x8dkrat sem ga opomnil ali Vse mesto je prehodil._NEWLINE_Posebno v humoristi\xc4\x8dnih spisih je lahko kar celotno delo hiperboli\xc4\x8dno, saj opisuje dale\xc4\x8d pretirane dogodke (primer baron M\xc3\xbcnchhausen in njegove dogodiv\xc5\xa1\xc4\x8dine), ki so seveda popolnoma nemogo\xc4\x8di. Vendar so ti spisi prav zaradi neverjetnega dogajanja lahko le alegorije, s katerimi ho\xc4\x8de avtor s satiro osme\xc5\xa1iti dolo\xc4\x8dene ljudi. Lep primer pretiravanja so v slovenski knji\xc5\xbeevnosti Butalci (Mil\xc4\x8dinski), med besednimi pretiravanji pa na primer Bele so kra\xc5\xa1ke poti (Kosovel) ali zlata p\xc5\xa1enica (Jakob Zupan).\n_START_SECTION_\nPodsmeh\n_START_PARAGRAPH_\nPodsmeh ali ironija (gr\xc5\xa1ko eironeia - pretvarjanje) je raba nasprotnega pomena besede z zasmehovalnim namenom, kar mora biti razvidno predvsem iz stav\xc4\x8dnega poudarka. Ker se taki stavki v pisavi ne bi dovolj lo\xc4\x8devali od navadnih povednih stavkov brez ironije, je pri tej figuri obvezne raba klicaja na koncu. \xc4\x8ce na primer zapi\xc5\xa1emo To si pa lepo povedal., dajemo razumeti, da smo zadovoljni s povedanim. \xc4\x8ce pa stoji zapisano To si pa lepo povedal!, pomeni, da je stavek ironi\xc4\x8den in je bilo torej dejansko povedano slabo. _NEWLINE_Ko torej A\xc5\xa1kerc vzklikne To slavna slovanska je sloga!, seveda misli re\xc4\x8di, da se tu ka\xc5\xbee slovanska prepirljivost.\n_START_SECTION_\nNasprotna stava\n_START_PARAGRAPH_\nNasprotna stava ali antiteza (gr\xc5\xa1ko antithesis - nasprotje) v istem stavku opi\xc5\xa1e dva nasprotujo\xc4\x8da si pojma, navadno s \xc4\x8dasovno ali krajevno lo\xc4\x8ditvijo, na primer V\xc4\x8deraj je de\xc5\xbeevalo, danes pa sije sonce ali V hribih imamo \xc4\x8dist zrak, mesta so pa onesna\xc5\xbeena. Nasproti se postavljajo tudi razli\xc4\x8dni drugi pojmi, pri \xc4\x8demer figura v\xc4\x8dasih niti ni takoj opazna, kakor: Ko sem prijel za kljuko (= hotel sem oditi), so me poklicali nazaj (= torej nisem od\xc5\xa1el). _NEWLINE_Pesniki in pisatelji uporabljajo \xc4\x8dim kraj\xc5\xa1e nasprotne stave, ker so pa\xc4\x8d u\xc4\x8dinkovitej\xc5\xa1e (Shakespeare: Biti ali ne biti). Toda tudi dalj\xc5\xa1i opisi so lahko izredno lepe nasprotne stave; Seli\xc5\xa1kar na primer pravi o svojem o\xc4\x8detu:\xc2\xa0\xc2\xbb...ves sajast in jeklen ... mi pripoveduje in je mehak kakor solza...\xc2\xab\n_START_SECTION_\nZanos\n_START_PARAGRAPH_\nZanos ali emfaza (gr\xc5\xa1ko emfase - pretiravanje v govoru) poudarja besedo ali skupino besed, v\xc4\x8dasih tudi s ponovitvijo ali pretiravanjem, s \xc4\x8dimer dobi stavek globlji pomen, kot bi ga imele posamezne besede. Primer: Bil sem zdrav in bogat, zdaj nisem ve\xc4\x8d zdrav in nisem ve\xc4\x8d bogat., kjer je ponovitev besed zdrav in bogat posebno u\xc4\x8dinkovita. Ali: Otrok se je izgubil v brez\xc5\xa1tevilni mno\xc5\xbeici, kjer brez\xc5\xa1tevilnost nekako opravi\xc4\x8duje, da se je otrok izgubil._NEWLINE_Tako Jur\xc4\x8di\xc4\x8d pravi: ...ko bi nekateri ljudje bili ljudje, \xc5\xbdupan\xc4\x8di\xc4\x8d pa: ...bije\xc5\xa1, da te slu\xc5\xa1a milijon...'