b'\n_START_ARTICLE_\nPeter Bohinjec\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v dru\xc5\xbeini premo\xc5\xbenih kmetov, p. d. Jo\xc5\xa1tovih. O\xc4\x8de se je ukvarjal s preprodajo pra\xc5\xa1i\xc4\x8dev, odlo\xc4\x8dna mati je po mo\xc5\xbeevi smrti sama vodila gospodarstvo. V osnovno \xc5\xa1olo je hodil na Ol\xc5\xa1evek, v gimnazijo (1875\xe2\x80\x9384) v Ljubljani in tam stanoval pri dru\xc5\xbeini so\xc5\xa1olca Frana Gestrina. Drugi razred je iz neznanih razlogov ponavljal in tako postal so\xc5\xa1olec Janeza E. Kreka. Blestel je pri zgodovini in pri sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini, ki jo je pou\xc4\x8deval Maks Pleter\xc5\xa1nik. 1884\xe2\x80\x9388 je v Ljubljani \xc5\xa1tudiral teologijo in se uveljavljal z leposlovnimi objavami, ki jih je snoval v okviru bogoslovnega Cirilskega dru\xc5\xa1tva. Po posvetitvi je kot kaplan najprej tri mesece slu\xc5\xbeboval v Srednji vasi v Bohinju in potem v Dobrepolju v Suhi krajini. 1890 je za tri leta in osem mesecev od\xc5\xa1el na Vrhniko, kjer je opravljal posle dekanijskega tajnika in na Krekovo pobudo ustanovil prosvetno Katoli\xc5\xa1ko dru\xc5\xa1tvo rokodelskih pomo\xc4\x8dnikov. 1893 je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v Trnje pri Pivki, ki se je tedaj imenovala \xc5\xa0entpeter na Krasu, kjer je bil za kurata, ustanovil delavsko hranilnico (rajfajznovko) in na svojo pobudo zgradil cerkev, \xc4\x8deprav so se farani uprli zastonj dobavi gradbenega materiala in sta ga zapustila tudi in\xc5\xbeenir in delovodja._NEWLINE_Obetalo se mu je uredni\xc5\xa1tvo \xc4\x8dasopisa Domoljub, a so ga prej kot \xc5\xbeupnika za pet let prestavili v Horjul; tu in v Trnju so mu podelili status \xc4\x8dastnega ob\xc4\x8dana. Sezidal je me\xc5\xbenarijo in gospodarsko poslopje zadruge Kmetijske dru\xc5\xbebe, ki jo je sam ustanovil. Naslednjih deset let (1901\xe2\x80\x9311) je prebil v \xc5\xa0kocjanu pri \xc5\xa0marje\xc5\xa1kih Toplicah. Pisateljevanje je potisnil vstran. Tudi tu je ustanavljal dru\xc5\xa1tva, na\xc4\x8deloval hranilnici, kupil \xc5\xbeago in mlin, hi\xc5\xa1o in vinograd in pla\xc4\x8deval delavce, ki so v okolici izkopavali arheolo\xc5\xa1ke ostanke. Po vnovi\xc4\x8dnem sporu s stanovskimi kolegi in farani je zaprosil za premestitev v Duplje, kjer se je najprej lotil pozidave me\xc5\xbenarije in z dokupom parcel razre\xc5\xa1il 30-letni zemlji\xc5\xa1\xc4\x8dni spor z ob\xc4\x8dino. Va\xc5\xa1\xc4\x8danom je uredil dru\xc5\xa1tveno kulturno dvorano, kjer so ob otvoritvi igrali njegovo igro. Vmes je potoval po Italiji, Franciji, Bosni in \xc4\x8ce\xc5\xa1ki._NEWLINE_Bil je orja\xc5\xa1ke postave, gospodovalen in trmast, ekspresiven govornik in pridigar in do smrti nikoli bolan. Rad se je loteval kme\xc4\x8dkih poslov, s posebnim veseljem pa konjskega me\xc5\xa1etarjenja. Med vojno je moral zaradi kile v ljubljansko bolnico, ob vrnitvi se je na vlaku prehladil in za posledicami prehlada umrl. Pokopan je v Dupljah._NEWLINE_Objavljal je pod psevdonimi M. Dovi\xc4\x8d, Velimir, V-l-m-r, Kre\xc5\xa1imir, Veli\xc4\x8dek, Proto Konec, Pokokrjan, P. B-c, B-c, P. B-c, B-h-c, Male\xc5\xbeev, Rak, Obad, Bura\xc4\x8d, Branibor itd.; v Krekovi ligi je bil njegov vzdevek Liga 10. Pisal je v domala vse slovenske \xc4\x8dasopise; v 90. letih 19. stol. je bil v Domu in svetu poleg Frana Jakli\xc4\x8da najvidnej\xc5\xa1i pripovednik, pomembno vlogo je imel tudi leta 1913 pri zamenjavi uredni\xc5\xa1tva, potem pa se je s svojo ve\xc4\x8derni\xc5\xa1ko preprostostjo generaciji katoli\xc5\xa1kih modernistov zameril in so se za\xc4\x8deli njegovih spisov otepati. Bil je najplodnej\xc5\xa1i pripovednik v \xc4\x8dasopisu Gorenjec in v zbirki Gorenjska knji\xc5\xbenica.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nNapisal je devet obse\xc5\xbenej\xc5\xa1ih zgodovinskih povesti. V prvo fazo 1896\xe2\x80\x931901 spadajo povest iz \xc5\xbeivljenja ljubljanskih \xc4\x8devljarjev v za\xc4\x8detku 17. stoletja Najmlaj\xc5\xa1i mojster (zgodovinske podatke zanjo je prepisal iz knjige Ivana Vrhovca Ljubljanski me\xc5\xa1\xc4\x8dani v minulih stoletjih), povest o tur\xc5\xa1kih vpadih v 15. stoletju Zadnji gospod Kamenski (DS 1898), anti\xc4\x8dna povest o uporu rimskih vojakov v Emoni Pod rimskim orlom (DS 1900) in povest o kme\xc4\x8dkem uporu Za staro pravdo._NEWLINE_Po ve\xc4\x8d kot desetletnem premoru so sledile\xc2\xa0\xc2\xbbpovest iz 13. stoletja\xc2\xab\xc2\xa0Glagolja\xc5\xa1 \xc5\xa0tipko (MD 1912), Za poklicem (o ljubezni med plemkinjo in oskrbnikom na Raka pri \xc5\xa0kocjanu ter o ciganih v 19. stoletju),\xc2\xa0\xc2\xbbpovest iz leta 1615\xc2\xab\xc2\xa0Zadnja luteranka (1915), in Svetobor, literarizirana zgodovinopisna podoba ustoli\xc4\x8devanja koro\xc5\xa1kih vojvod na Gosposvetskem polju, ki se spogleduje z nerealizirano zgodovinsko mo\xc5\xbenostjo, da bi c\xc3\xa9lo slovensko ozemlje pripadlo oglejski cerkveni oblasti._NEWLINE_Povest Pod krivo jelko o rokovnja\xc5\xa1ki zdru\xc5\xbebi pod vodstvom Velikega Groge v okolici Kranja spada v \xc5\xbeanr roparskega romana. Izhajala je kot podlistek s podnaslovom\xc2\xa0\xc2\xbbpovest iz Meternikove dobe\xc2\xab\xc2\xa0v Domoljubu 1922\xe2\x80\x9323, v knji\xc5\xbeni obliki pa je iz\xc5\xa1la pri ljubljanskem zalo\xc5\xbeniku kolporta\xc5\xbene literature Antonu Turku. Anton Slodnjak jo je ozna\xc4\x8dil za\xc2\xa0\xc2\xbbsociolo\xc5\xa1ko monografijo\xc2\xab, zaradi citatov rokovnja\xc5\xa1kih pesmi in \xc5\xbeargona pa je zanimiva tudi etnolo\xc5\xa1ko in jezikoslovno._NEWLINE_Bohinj\xc4\x8deve ve\xc4\x8derni\xc5\xa1ke kme\xc4\x8dke povesti so v povpre\xc4\x8dju kraj\xc5\xa1e: tragi\xc4\x8dna Jarem pregrehe z motivom incesta (DS 1895), Na nepritrjenih mostnicah (KMD 1903), in skrivnostna Kova\xc4\x8d in njegov sin (1907, SV 59). V povesti Volja in nevolja, ki je iz pisemskega dialoga med klenim duhovnikom Kre\xc5\xa1imirom in svetobolno in nihilisti\xc4\x8dno razpolo\xc5\xbeenim liberalskim prijateljem Radoslavom (v njem je upodobil so\xc5\xa1olca pesnika Frana Gestrina), ki gre na Dunaj \xc5\xa1tudirat, pri vojakih zboli in potem doma jeti\xc4\x8den umre, je izrekel kritiko naturalizma, \xc5\xbeenske emancipacije in leposlovja nasploh._NEWLINE_Sprva je objavljal v liberalnih Ljubljanskem zvonu, Slovanu in Slovenskem narodu, nadaljeval pa je v Domu in svetu in drugi katoli\xc5\xa1ki periodiki. V prvi zvezek zbirke Narodne igre je prispeval\xc2\xa0\xc2\xbbzgodovinski igrokaz v treh dejanjih\xc2\xab\xc2\xa0\xc5\xa0tempihar (1914), uprizorili so mu \xc5\xa1e neohranjeno ljudsko igro Sv. Linharda. Otro\xc5\xa1ke in mladinske spise je objavljal v \xc4\x8dasopisih Vrtec (\xc2\xbbotro\xc4\x8dja igra v \xc5\xa1tirih prizorih\xc2\xab\xc2\xa0Jezi\xc4\x8dnost in o\xc5\xa1abnost, 1892), Angel\xc4\x8dek, Mentor, Zora, \xc5\xa0krat in Roga\xc4\x8d. Od Bohinj\xc4\x8devih Izbranih spisov sta v Kranju iz\xc5\xa1la samo dva zvezka s \xc4\x8drticami iz otro\xc5\xa1kega \xc4\x8dasopisa Vrtec in iz Ljubljanskega zvona: Drobnice (1912) in Sredozimci (1913)._NEWLINE_Literarna kritika mu je priznavala nadarjenost pri opazovanju in izbiri snovi ter poljudnega jezika, zavrnila pa je njegovo izrazno drasti\xc4\x8dnost, slabo psihologizacijo, motivacijo in kompozicijo ter nejasno sporo\xc4\x8dilo. Anton Breznik ga je ozna\xc4\x8dil za na\xc5\xa1ega\xc2\xa0\xc2\xbbdrugega Jur\xc4\x8di\xc4\x8da\xc2\xab, iz pisateljeve pretirane potrebe po \xc5\xa1tudiju in upo\xc5\xa1tevanju zgodovinopisnih podatkov pa se je ponor\xc4\x8deval Izidor Cankar v romanu S poti. Ivan Tav\xc4\x8dar naj bi po Bohinjcu oblikoval negativni lik kaplana Petra v protiklerikalnem pamfletu Izgubljeni bog (1900)._NEWLINE_Prevajal je iz \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8dine (\xc2\xbbhumoristi\xc5\xa1ki roman\xc2\xab\xc2\xa0Svatopluka \xc4\x8cecha Kandidat nesmrtnosti; v objavi v SN 1885 ime prevajalca ni navedeno), ru\xc5\xa1\xc4\x8dine (Gogoljev roman Stra\xc5\xa1no ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje, S 1889; tudi tu ime prevajalca ni navedeno, v knji\xc5\xbeni izdaji 1908 pa je podpisan Jo\xc5\xbea Glonar), franco\xc5\xa1\xc4\x8dine in italijan\xc5\xa1\xc4\x8dine. Njegov najobse\xc5\xbenej\xc5\xa1i prevod (preko 1000 strani v treh zvezkih) je knjiga Jezus Kristus (1900\xe2\x80\x931903) francoskega dominikanskega redovnika Henrija Didona._NEWLINE_Peter Bohinjec je bil vsestranski katoli\xc5\xa1ki ljudskoprosvetni publicist. Lotil se je domoznanstva, krajevne in cerkvene zgodovine (Zgodbe fare \xc5\xa0kocijan pri D\xc3\xb3brovah, 1911, Zgodovinske \xc4\x8drtice o slovenskih \xc5\xa0marnicah, 1912, Velesalo (Velesovo), 1914), literarno- in kulturnozgodovinskega \xc5\xbeivljenjepisa, literarnega eseja o katoli\xc5\xa1ki kme\xc4\x8dki literaturi (Dve prito\xc5\xbebi, DS 1916), pridig (Duhovni pastir 1889\xe2\x80\x931916), potopisa in politi\xc4\x8dnega spisa.'