b'\n_START_ARTICLE_\nJurij Sou\xc4\x8dek\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nDiplomiral je na trgovski akademiji in kasneje na Akademiji za igralsko umetnost v Ljubljani, oddelek za igro pri prof. Vidi Juvanovi, igralec in ob\xc4\x8dasno tudi re\xc5\xbeiser, stalni \xc4\x8dlan drame ob sezoni 1953/1954 do svoje upokojitve 1993._NEWLINE_Leta 1954 je spregovoril kot igralec v groteskni komediji Petra Ustinova Trobi kakor ho\xc4\x8de\xc5\xa1, v vlogi vohuna Calettija, kjer mu je v dru\xc5\xbebi vrhunskih igralcev V. Skrbin\xc5\xa1ka, J. Cesarja, Mile Ka\xc4\x8di\xc4\x8d in drugih uspelo usmeriti nase pozornost kritike in ob\xc4\x8dinstva in uveljaviti svoj na\xc4\x8din igre, ki so ga kasneje imenovali \xc2\xbbsamostojnega\xc2\xab\xc2\xa0in \xc2\xbbpremi\xc5\xa1ljenega\xc2\xab. (CITAT!)_NEWLINE_Kmalu je, nezadovoljen s stereotipnim institucionalnim razporejanjem igralcev in z abonentskim principom, stopil v krog mladih upornih izobra\xc5\xbeencev, ki so se najve\xc4\x8d zbirali okrog revije Perspektive in Odra 57, pa ne samo tam, in zunaj mati\xc4\x8dne hi\xc5\xa1e izoblikoval svoj igralski izraz._NEWLINE_Najbolj znan je kot pripovednik otro\xc5\xa1kih del, risank v tretji osebi kjer je posodil glas likom kot sta Pipi in Melkijad, mali in velik pujs, Maksipes Fik ter Mi\xc5\xa1kolin. Kot so-re\xc5\xbeiser je leta 1981 sodeloval pri otro\xc5\xa1ki animirani otro\xc5\xa1ki seriji 40 zelenih slonov, kjer je prav tako posodil svoj glas._NEWLINE_Kot igralec se je preizkusil tudi na filmu, najbolj znana sta Ne \xc4\x8dakaj na maj (1957) in \xc4\x8cisto pravi gusar (1987). Sodeloval pa je tudi pri televiziji, kjer je igral v seriji Waitapu (1990)._NEWLINE_Leta 1961 je prejel Sterijevo nagrado v Novem Sadu, 1994 Bor\xc5\xa1tnikov prstan, 2005 viktorja za \xc5\xbeivljenjsko delo in Je\xc5\xbekovo nagrado za \xc5\xbeivljenjsko delo.'