b'\n_START_ARTICLE_\nUlrik III. Spanheim\n_START_SECTION_\nKonec zavezni\xc5\xa1tva s cesarjem\n_START_PARAGRAPH_\nUlrik in njegov o\xc4\x8de vojvoda Bernard sta bila spo\xc4\x8detka zaveznika cesarja Friderika II. \xc5\xa0taufovskega, vendar ju je v boju za babenber\xc5\xa1ko dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino avstrijske in \xc5\xa1tajerske vojvodine cesar razo\xc4\x8daral, saj si je posestva prisvojil (1246) in jih podelil v upravljanje Ebersteinskim in Gori\xc5\xa1kim grofom. Poleg teh posesti si je cesar prisvojil tudi biv\xc5\xa1a babenber\xc5\xa1ka posestva na Kranjskem.\n_START_SECTION_\nStrate\xc5\xa1ka poroka z Agnes Ande\xc5\xa1ko\n_START_PARAGRAPH_\nCesar tako ni upo\xc5\xa1teval interesov Spanheimov, ki so se zato v boju za prevlado na Kranjskem povezali z nekdanjim nasprotnikom, oglejskim patriarhom Bertoldom Ande\xc5\xa1kim, in sicer s poroko in voja\xc5\xa1kim zavezni\xc5\xa1tvom (1248/50). Oglejski patriarh Bertold, ki je branil interese svoje ne\xc4\x8dakinje, babenber\xc5\xa1ke vdove Agnes Ande\xc5\xa1ke je zato posredoval pri pape\xc5\xbeu, da je bila lahko sklenjena poroka med Agnes in Ulrikom, Spanheimi pa so s poroko lahko upali na pridobitev dela ande\xc5\xa1kih posesti._NEWLINE_Po smrti cesarja Friderika II. (1250), ko je prestol ostal za ve\xc4\x8d desetletij nezaseden, je Ulrik z bratom Filipom podpiral bratranca Otokarja II. P\xc5\x99emysla v bojih za avstrijsko vojvodstvo (1251), \xc4\x8de\xc5\xa1ko krono (1253) in bitkah z Ogri in Bavarci na \xc5\xa0tajerskem.\n_START_SECTION_\nBoj za prevlado na Kranjskem\n_START_PARAGRAPH_\nSpanheimi so z Ulrikom glavnino politike s Koro\xc5\xa1ke usmeril na Kranjsko in Marko, kjer se je Ulrik utrjeval in uveljavljal kot de\xc5\xbeelni gospod. Ko je patriarh Bertold, formalni gospod Kranjske leta 1251 umrl, se je Urik oklical za \xc2\xbbgospoda Kranjske\xc2\xab, prekr\xc5\xa1il voja\xc5\xa1ki sporazum in zavzel nekaj oglejskih posesti.\n_START_SECTION_\nMirovna pogodba v \xc4\x8cedadu\n_START_PARAGRAPH_\nPo voja\xc5\xa1kih spopadih s patriarhom je bila sklenjena mirovna pogodba v \xc4\x8cedadu (1261), s katero je moral Ulrik podaril Ogleju ve\xc4\x8d posestev na Kranjskem, a jih je isto\xc4\x8dasno dobil nazaj v fevd. Kot dosmrtni fevd je dobil tudi Slovenj Gradec. Odpovedati se je moral oglejski posesti, ki jo je zasedel, patriarh pa je Ulriku in njegovim dedi\xc4\x8dem podelil fevd v Kranju ter sodno oblast nad vso mejno grofijo, razen nad posestmi v lasti Ogleja in nad kosezi.\n_START_SECTION_\nKranjski de\xc5\xbeelni gospod\n_START_PARAGRAPH_\nPo tej pogodbi so ga sredi 13. stoletja kot de\xc5\xbeelnega gospoda za\xc4\x8deli priznavati tudi ostali zemlji\xc5\xa1ki gospodje in nekateri plemi\xc4\x8di. S svojimi uspehi je polo\xc5\xbeil temelje za nastanek de\xc5\xbeele._NEWLINE_Z njegovo smrtjo se je zaklju\xc4\x8dila vladavina Spanheimov na Koro\xc5\xa1kem in Kranjskem. V dedni pogodbi je vse svoje posesti zapustil \xc4\x8de\xc5\xa1kemu kralju Otokarju II.'