b"\n_START_ARTICLE_\nBazilika svetega Izidorja\n_START_SECTION_\nUmetnostnozgodovinski kontekst\n_START_PARAGRAPH_\nV za\xc4\x8detkih 11. stoletja so se v Kraljevini Leon in grofiji Kastilja ohranjale stavbe s \xc5\xa1pansko tradicijo in kulturo, medtem ko se je v grofiji Barcelona in po nekaterih drugih delih Evrope \xc5\xbee pojavila romanska umetnost, skupaj z novimi teorijami in te\xc5\xbenjami k rimski liturgiji, ki jo je naro\xc4\x8dal pape\xc5\xbe v Rimu. V Leonu in Kastilji so opravljali bogoslu\xc5\xbeje, ki se je definiralo na Toledskem konciliju. Enako je bilo v samostanih, kjer so menihi sledili pravilom bratov hispanogotske cerkve, vseeno pa so priznavali tudi avtoriteto pape\xc5\xbea._NEWLINE_Dejstvo, da je bila Kraljevina Leon in kasneje tudi Kraljevina Kastilja zatopljena v boje za ponovno osvojitev, je pogojevalo na\xc4\x8din razmi\xc5\xa1ljanja in ravnanja, tudi v umetnosti. Gradnja in okrasi so ostali zvesti preteklosti in prednikom vizigotom.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nIzvirno je bila cerkev zgrajena na temeljih rimskega templja posve\xc4\x8denega bogu Merkurju. V 10. stoletju so leonski kralji na tem obmo\xc4\x8dju ustanovili red benediktinskih sester. Po osvojitvi Al-Mansur Ibn Abi Aamira je bila prva cerkev poru\xc5\xa1ena in obmo\xc4\x8dje opusto\xc5\xa1eno. Le\xc3\xb3n je bil ponovno naseljen in v 11. stoletju je Alfonso V. na novo vzpostavil cerkev in samostan._NEWLINE_H\xc4\x8derka Alfonsa V., Sancha of Le\xc3\xb3n, se je poro\xc4\x8dila s Ferdinandom. Cerkev je imela tudi koristi od njene pozicije na znani romarski poti do Santiaga de Compostela. Kiparji, kamnoseki in umetniki so se zbirali s cele Evrope, da bi delali na samostanu. Kraljica Sancha je izbrala samostan tudi za kraljevo grobnico. Danes 11 kraljev, \xc5\xa1tevilne kraljice in mnogi drugi plemi\xc4\x8di le\xc5\xbeijo pod ve\xc4\x8dbarvnimi oboki srednjeve\xc5\xa1kega kraljevega panteona.\n_START_SECTION_\nOpis zgradbe\n_START_PARAGRAPH_\nBazilika ima tri ladje in transept (pre\xc4\x8dna ladja). Osrednja apsida je iz 16. stoletja, romaniko je nadomestil hispano flamenco. Stranske apside so narejene v stilu romanike z oboki. Kljub raz\xc5\xa1iritvam in obnovitvam v \xc4\x8dasu princese Urrace in arhitekta Deustambena je kon\xc4\x8dni rezultat harmoni\xc4\x8den. Spremembe so se morale prilagoditi notranji zgradbi Fernanda in Sanche, zaradi \xc4\x8desar apside nimajo enake \xc5\xa1irine in osi kot ladje._NEWLINE_Osrednja ladja je visoka in prekrita z banjastimi oboki, ki so se uveljavili v \xc4\x8dasu romanike, stranski ladji pa imata \xc5\xa1ilaste oboke, ki so pri\xc5\xa1li v veljavo kasneje in so glavna zna\xc4\x8dilnost gotske arhitekture, ki je zna\xc4\x8dilna za 13. do 15. stoletje.\n_START_SECTION_\nZunanjost zgradbe\n_START_PARAGRAPH_\nOd zunaj se vidita samo ju\xc5\xbena fasada in apsida. Ostali del zgradbe je obkro\xc5\xbeen z drugimi konstrukcijami, zahodni del pa je skrit za obzidjem, z izjemo stolpa. Od zunaj se lahko ob\xc4\x8duduje vi\xc5\xa1ina treh ladij. Venec osrednje ladje je v obliki \xc5\xa1ahovnice in se naslanja na modiljone, podporne elemente vpliva mozarabske umetnosti._NEWLINE_Oba romanska portala pripadata ju\xc5\xbeni fasadi. Jagnjeva vrata (starej\xc5\xa1a) in Vrata usmiljena (modernej\xc5\xa1a), sta primera polne romanike, najstarej\xc5\xa1e, ki se je zgradila v kraljestvu Le\xc3\xb3n._NEWLINE_Jagnjeva vrata imajo dva arhivolta (polkro\xc5\xbena loka), ki povezujejo stebra z zavitim robom. Tretji arhivolt, ki je sestavljen iz kamnitih kock, ima rob v obliki \xc5\xa1ahovnice in povezuje podboja. Kapiteli predstavljajo \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke figure v \xc4\x8depe\xc4\x8dem polo\xc5\xbeaju in s kremplji namesto rok in nog. _NEWLINE_Vrata usmiljenja nosijo tak\xc5\xa1no ime, zato ker so skozi ta vrata vstopali romarji Jakobove poti, da bi se spovedali. Zgrajena so v stilu romanike. Reliefe je naredil romanski mojster Esteban, ki je prav tako deloval v katedrali v Pamploni in Santiagu de Compostela. Bil je prvi, ki je izklesal serijo evangeli\xc4\x8danskih tem, ki so bile kasneje ponovljene na vratih katedrale v Composteli, Pamploni in Toulousu._NEWLINE_Rob v obliki \xc5\xa1ahovnice deli fasado na dva dela. V zgornjem delu so trije veliki loki. V sredini je okno, prekrito z romansko re\xc5\xa1etko, stranska dva dela pod lokoma pa sta prazna. Spodnji del so vrata sama._NEWLINE_Severna vrata so v 12. stoletju slu\xc5\xbeila kot vrata na kri\xc5\xbenem hodniku. Ko je pozneje tam nastala kapela, vrata niso bila ve\xc4\x8d uporabna in so bila vidna samo \xc5\xa1e iz kapele. Vrata so podobna Jagnjevim vratom, samo da imajo raven zgornji del, ki je bil v\xc4\x8dasih obarvan in izklesan kot pri drugih dveh vratih. Zanimivi so kapiteli, \xc5\xa1e posebej velja omeniti tistega, ki predstavlja sklonjeno golo \xc5\xbeensko, zraven nje je gola \xc5\xbeenska, ki ima v rokah ka\xc4\x8do. Na istem kapitelu je \xc5\xa1e ena ka\xc4\x8da, ki grizlja oble\xc4\x8denega mo\xc5\xa1kega. Poleg tega, da privablja pozornost s simboli, ki jih lahko vidimo, velja omeniti, da je to delo mojstra Leodegariusa, ki je poznan kot mojster ka\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nNotranjost zgradbe\n_START_PARAGRAPH_\nNotranjost obiskovalca preseneti z neverjetno razsvetljenostjo, ki nastane zaradi velikega \xc5\xa1tevila oken v osrednji ladji. Ima bogato dekoracijo v stilu \xc5\xa1ahovnice, ki se vidi tako v ravnih in zakrivljenih ploskvah. _NEWLINE_Glavni oltar izvira iz 16. stoletja, zanj pa je zaslu\xc5\xbeen Juan de Badajoz Starej\xc5\xa1i. O\xc4\x8de Juan de Cusanza je to delo naro\xc4\x8dil leta 1513, da bi zamenjal starej\xc5\xa1i romanski oltar princese Urrace z modernej\xc5\xa1im gotskim. _NEWLINE_Oltar Svete Trojice je dal graditi kanonik sv. Martin, da bi hranil relikvije, ki jih je nakopi\xc4\x8dil tekom potovanj in da bi slu\xc5\xbeil kot skupno pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de kanonikov. Oltar je bil majhen, pravokotne oblike s polkro\xc5\xbenim vrhnjim delom. Narejen je bil iz cenej\xc5\xa1ih materialov. _NEWLINE_V 16. stoletju se je oltar preobrazil v hispanoflamen\xc5\xa1kem stilu in se preimenoval v kapelo sv. Martina.\n_START_SECTION_\nKraljevi panteon\n_START_PARAGRAPH_\nIzvira iz \xc4\x8dasa kralja Alfonsa V. 'Plemenitega'. Panteon je bil kvadraten prostor omejen z zahodnim zidom cerkve, ki je imela vhodna vrata v tempelj, katera pa so bila kasneje zaprta zaradi novih raz\xc5\xa1iritvenih del. Nadomestila so jih druga vrata na jugozahodnem delu. Prostor je nizek, kar daje ob\xc4\x8dutek kripte, \xc4\x8deprav to ni. S tem, ko se zaprla prvotna vrata za vstop v tempelj, se je ta del spremenil v oltar posve\xc4\x8den sv. Katarini Aleksandrijski._NEWLINE_Panteon je v obliki \xc5\xa1tirikotnika, razdeljen na \xc5\xa1est delov z osrednjimi stebri. Strop je v obliki kupol in prekrit s poslikavami. Tema poslikav ustreza 2. polovici 12. stoletja. Poslikave so v beli, rumeni, oker, rde\xc4\x8di in sivi barvi."