b'\n_START_ARTICLE_\nSpeak Like a Child\n_START_SECTION_\nPristop\n_START_PARAGRAPH_\nPianist je \xc5\xbeelel na albumu predstaviti otrokovo, a ne otro\xc5\xa1ko filozofijo. Menil je, da ta glasba ne odra\xc5\xbea ameri\xc5\xa1kih socialnih nemirov iz poznih 60. let. Hancock je raje \xc5\xbeelel prikazati bolj optimisti\xc4\x8dno, svetlej\xc5\xa1o prihodnost ali kot pravi:\xc2\xa0\xc2\xbbpogled v prihodnost, ki bi lahko bila svetla.\xc2\xab\xc2\xa0\xc5\xa0e ve\xc4\x8d, Hancock se je \xc5\xbeelel vrniti in ponovno odkriti nekatere otro\xc5\xa1ke lastnosti, ki\xc2\xa0\xc2\xbbsmo jih izgubili in si \xc5\xbeelimo, da bi jih pridobili nazaj - \xc4\x8distost, spontanost. Ko se vrnejo nazaj, smo v najbolj\xc5\xa1em polo\xc5\xbeaju.\xc2\xab\xc2\xa0Album se tako interpretira kot\xc2\xa0\xc2\xbbrazmi\xc5\xa1ljati in \xc4\x8dutiti v smislu upanja in mo\xc5\xbenosti, da bi na\xc5\xa1a prihodnost bolj \xc4\x8dista.\xc2\xab_NEWLINE_V notranjih opombah Hancock nadalje opozarja na svoj pristop k albumu, pri \xc4\x8demer opozarja na svoja prej\xc5\xa1nja prizadevanja:\xc2\xa0\xc2\xbbNekaj, o \xc4\x8demer sem takrat bolj in bolj razmi\xc5\xa1ljal, je bil koncept, da obstaja zvrst glasbe med jazzom in rockom.\xc2\xab\xc2\xa0Hancock je sicer leta 1966 poskusil posneti funk album z devet\xc4\x8dlansko zasedbo, poskus pa je propadel in ni nikoli iz\xc5\xa1el:\xc2\xa0\xc2\xbb\xc5\xbdelel sem ustvariti funk plo\xc5\xa1\xc4\x8do, ne da bi kaj vedel o funku.\xc2\xab\xc2\xa0Sebe je tudi imenoval za\xc2\xa0\xc2\xbbjazzovskega snoba\xc2\xab\xc2\xa0in dejal, da se projekt ni iz\xc5\xa1el kot je sam pri\xc4\x8dakoval._NEWLINE_\xc2\xbbTa album je podalj\xc5\xa1ek albuma Maiden Voyage v smislu preprostih, spevnih melodij. Pri tem albumu gre za razliko pri harmonijah. Ve\xc4\x8dji del albuma so harmonije bolj svobodne v smislu, da niso zlahka prepoznavne. Z zvoki sem bolj obremenjen kot z akordi, zato sem harmonije uglasil, da bi zagotavljale \xc5\xa1ir\xc5\xa1i spekter barv, ki bi so znotraj tradicionalnih progresij akordov. /.../ Podobno so me, pri skladbah a pihali in trobili, bolj zanimali zvoki, kot pa dolo\xc4\x8deni modeli akordov. Trobilom in pihalom sem posku\xc5\xa1al dati barvo in telo, skladno zvokom, katere sem sli\xc5\xa1al.\xc2\xab\xc2\xa0Hancock je dejal, da je do tak\xc5\xa1nega na\xc4\x8dina razmi\xc5\xa1ljanja pri\xc5\xa1el s poslu\xc5\xa1anjem Gila Evansa, Oliverja Nelsona in Thada Jonesa. Sam je postal resni\xc4\x8dno o\xc4\x8daran nad zasedbo. Na koncu je Hancock \xc5\xa1e dejal:\xc2\xa0\xc2\xbbSeveda je eden izmed na\xc4\x8dinov, katerega se bom lotil, pisanje za ve\xc4\x8dje zasedbe /.../ Menim, da moram nadaljevati in ve\xc4\x8d pisati za trobila in pihala ter raziskovati ve\xc4\x8d mo\xc5\xbenosti struktur.\xc2\xab Ve\xc4\x8d let kasneje je Hancock dejal:\xc2\xa0\xc2\xbbKo sem enkrat ustvaril album, sem to\xc4\x8dno vedel da bo, ko bom ustanovil lastno zasedbo, ta sekstet.\xc2\xab\n_START_SECTION_\nSkladbe\n_START_PARAGRAPH_\nDruga\xc4\x8dno verzijo skladbe\xc2\xa0\xc2\xbbRiot\xc2\xab\xc2\xa0je sprva posnel Miles Davis in je iz\xc5\xa1la na albumu Nefertiti. Hancock ka\xc5\xbee, da je aran\xc5\xbeirana verzija z albuma Speak Like a Child manj uporni\xc5\xa1ka kot Davisova. Hancock je najprej napisal melodijo, zatem pa je dodal harmonije, ki jih je \xc5\xbeelel spodaj._NEWLINE_Naslov skladbe\xc2\xa0\xc2\xbbSpeak Like a Child\xc2\xab, stra\xc5\xa1ljiv naslov skladbe, ki predstavlja celotni koncept albuma, je pri\xc5\xa1el od Francisa Wolffa, ki je oblikoval precej plo\xc5\xa1\xc4\x8d za zalo\xc5\xbebo Blue Note. Hancock je bil nad naslovom tako navdu\xc5\xa1en, da je prinesel Bythewoodovo fotografijo Wollfu, ta pa jo je izbral za naslovnico. Kvintet Milesa Davisa je poskusil posneti skladbo januarja 1968, vendar jim ni uspelo posneti ustrezne verzije._NEWLINE_Skladbo\xc2\xa0\xc2\xbbFirst Trip\xc2\xab\xc2\xa0je napisal basist Ron Carter za svojega sina Rona Jr., ki je v tistem \xc4\x8dasu obiskoval vrtec, kjer so se pridni otroci vrnili domov prej, poredni pa kasneje. Carter je o\xc4\x8ditno napisal skladbo v \xc4\x8dasu, ko je njegov sin bil priden. Ko je Hancock prvi\xc4\x8d zaigral melodijo, je ni igral naravnost, ampak je raje spremenil nekaj fraz in tempov, zaradi \xc4\x8desar je zvenela svobodneje, odmaknjena od kon\xc4\x8dnih struktur in akordi\xc4\x8dnih omejitev. Druga\xc4\x8dna verzija skladbe je iz\xc5\xa1la na Hendersonovem albumu Tetragon leta 1967._NEWLINE_Skladbo\xc2\xa0\xc2\xbbToys\xc2\xab, ki prikazuje kontrastno dinamiko, je Hancock napisal, ko je posku\xc5\xa1al ustvariti skladbo\xc2\xa0\xc2\xbbv barvah, a ne v obliki bluesa\xc2\xab,\xc2\xa0\xc2\xbbGoodbye to Childhood\xc2\xab\xc2\xa0pa odra\xc5\xbea melanholi\xc4\x8dno razpolo\xc5\xbeenje._NEWLINE_Zadnja skladba na albumu je\xc2\xa0\xc2\xbbThe Sorcerer\xc2\xab, ki je bila napisana za Davisa. Skladba je iz\xc5\xa1la tudi na Davisovem albumu Sorcerer. Hancock je skladbo naslovil s tem imenom, ker si je Milesa predstavljal kot\xc2\xa0\xc2\xbb\xc4\x8darovnika. Njegov odnos je nekako skrivnosten. /.../ Njegova glasba zveni kot \xc4\x8darovni\xc5\xa1ko. V\xc4\x8dasih ne vem, od kod prihaja njegova glasba.\xc2\xab'