b'\n_START_ARTICLE_\nLinija Bar-Lev\n_START_SECTION_\nZasnova\n_START_PARAGRAPH_\nLinija je potekala od Sredozemskega morja na severu in vzdol\xc5\xbe Sue\xc5\xa1kega kanala do Sue\xc5\xa1kega zaliva; linija je dosegla dol\xc5\xbeino okoli 160 km. Sama linija je bila sestavljena iz ve\xc4\x8d 10 posameznih fortifikacij, ki so nadzirale prehode preko Sue\xc5\xa1kega kanala (najo\xc5\xbeje, najbolj plitve,... dele) in bli\xc5\xbenje prelaze. Med seboj so bile povezane s sistemom cest in poti._NEWLINE_Najbli\xc5\xbeje kanalu in s tem najbolj izpostavljene so bile fortifikacije tipa Maozim. Stale so na vrhu umetno ustvarjenega pe\xc5\xa1\xc4\x8denega nasipa (visoki med 20 in 22 m), ki je imel okoli 45 \xc2\xb0 naklon proti kanalu. Samo fortifikacijo je varovala garnizija enega voda, katerega pripadniki so bili oboro\xc5\xbeeni s lahkim pehotnim oro\xc5\xbejem in minometi; v mirnem \xc4\x8dasu je garnizija po navadi \xc5\xa1tela le pol voda. Maozim je bil zgrajen kot kombinacija osrednjega, bivalnih in obrambnih bunkerjev, ki so bili povezani in obdani s sistemom strelskih jarkov. Zunanji obro\xc4\x8d fortifikacije je bil obdan s sistemom bode\xc4\x8de \xc5\xbeice in minskih polij. Zgrajenih je bilo okoli 30 takih fortifikacij, a le kak\xc5\xa1na polovica najbolj pomembnih je bila v miru zasedenih. Glavni namen Maozimov je bila, da so usmerjali artilerijski ogenj na napredujo\xc4\x8de sovra\xc5\xbenikove oboro\xc5\xbeene sile in jih zadr\xc5\xbeevale toliko \xc4\x8dasa, dokler se v zaledju niso organizirale rezervne voja\xc5\xa1ke enote, ki bi nato dokon\xc4\x8dno zavrnile sovra\xc5\xbenika._NEWLINE_Okoli 8\xc2\xa0km za Maozimi so zgradili druge fortifikacije tipa Taozim, ki so bile ve\xc4\x8dje kot Maozim in katerih glavna naloga je bila podpora Maozimov ter nadzorovanje vmesnega prostora. Taozim je imel garnizijo ene \xc4\x8dete, katera je bila opremljena tudi s tanki in samovozno artilerijo, s katero so priskrbeli artilerijsko podporo prednjim enotam._NEWLINE_Poleg ve\xc4\x8d manj\xc5\xa1ih cest in poti, ki so potekale med posameznimi fortifikacijami in so bile uporabljene za potrebe nadzorovanja kanala, izvidni\xc5\xa1tva in oskrbe, so vzdol\xc5\xbe kanala postavili \xc5\xa1e dve ve\xc4\x8dji cesti, ki sta le\xc5\xbeali v smeri sever-jug. Prva cesta, ki je le\xc5\xbeala 10\xc2\xa0km vzhodno od kanala, je bila t. i. Artilerijska cesta. Vzdol\xc5\xbe ceste so enakomerno narazen zgradili strelske polo\xc5\xbeaje, zaklone in zakloni\xc5\xa1\xc4\x8da za artilerijska oro\xc5\xbeja ter za prvi e\xc5\xa1alon tankov in oklepnih transporterjev, ki bi posredovali ob sovra\xc5\xbenikovem napadu. Druga cesta se je nahajala okoli 30\xc2\xa0km vzhodno od kanala in se je imenovala Lateralna cesta. Vzdol\xc5\xbe te ceste so se nahajala glavne oklepne rezerve. Tudi te dve cesti sta bili med seboj povezani s sistemom manj\xc5\xa1ih cest in poti._NEWLINE_Na dolo\xc4\x8denih odsekih linije so zgradili tudi metalce nafte, ki bi usmerile nafto na napredujo\xc4\x8de sovra\xc5\xbenikove enote, nato pa bi a\xc5\xbegali nafto. TOda ta sistem se je izkazal za nezanesljivega, saj je tok v Sue\xc5\xa1kem kanalu premo\xc4\x8dan in je tako zelo hitro red\xc4\x8dil koncetracijo nafte na gladini. Posledi\xc4\x8dno so ta sistem opustili in ni bil nikdar uporabljen._NEWLINE_Sama gradnja tega fortifikacijskega sistema je stala okoli 500 milijonov $ (takratni te\xc4\x8daj)._NEWLINE_Da bi Egip\xc4\x8dani pridobili ve\xc4\x8d obve\xc5\xa1\xc4\x8devalnih podatkov, so na svoji strani zgradili 39 m visoke pe\xc5\xa1\xc4\x8dene nasipe, s katerimi so dobili vi\xc5\xa1ji teren in s tem takti\xc4\x8dno premo\xc4\x8d nad Izraelci. Le-ti pa so sklenili, da bodo zgradili nove, vi\xc5\xa1je nasipe, na vrhu le-teh pa postavili opazovalne stolpe, ki bi dosegli vi\xc5\xa1ino 76 m nad gladino Sue\xc5\xa1kega kanala. Toda njihov na\xc4\x8drt je bil prekinjen zaradi vojn.\n_START_SECTION_\nUporaba\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi preizkus linije je bila t. i. vojna iz\xc4\x8drpanja. 8. marca 1969 so Egip\xc4\x8dani pri\xc4\x8deli s artilerijskim obstreljevanjem linije, \xc4\x8demur so sledili napadi specialnih sil in redki letalski napadi. Izrael je odgovoril enako; svoje Sajaret enote je poslal v egip\xc4\x8dansko zaledje in Izraelsko vojno letalstvo je patruljiralo vzdol\xc5\xbe linije. Toda januarja 1970 je takratni predsednik Egipta, Anvar Sadat, izsilil od Sovjetske zveze nove po\xc5\xa1iljke zra\xc4\x8dnoobrambne oboro\xc5\xbeitve, \xc5\xa1e posebej baterija SA-2 in SA-3, ter tudi 3 eskadrilje MiG-21, ki so jih upravljali sovjetski \xc2\xbbvoja\xc5\xa1ki svetovalci\xc2\xab. S tem je Egipt dobil premo\xc4\x8d v zraku in izraelska voja\xc5\xa1ka letala niso ve\xc4\x8d prodirala v egiptovski zra\xc4\x8dni prostor. S tem je Egipt dobil prilo\xc5\xbenost za pripravo na novo vojno._NEWLINE_6. oktobra 1973 so Egip\xc4\x8dani spro\xc5\xbeili operacijo Badr, s \xc4\x8dimer se je pri\xc4\x8dela t. i. jomkipurska vojna: egip\xc4\x8dansko-sirski napad na Izrael. Linija je razpadla skoraj popolnoma v prvem dnevu napada. Ob \xc4\x8dasu napada je bilo aktivnih le 16 Maozimov (od severa proti jugu: Traklin, Budimpe\xc5\xa1ta, Orkal, Lahcanit, Drora, Milano, Milfreket, Hizajon, Macmed, Lakekan, Bocer, Zidon, Lituf, Mafzeah, Masrek) in 12 Taozimov (od severa proti jugu: Joram, Martef, Maror, Havraga, Nozel, Purkan, Televizija, Ki\xc5\xa1uf, Hurva, Micva, Notsa, Tzeider). Ve\xc4\x8d mesecev prej je Egipt ustanovil 40 novih in\xc5\xbeenirskih bataljonov, ki so imeli za edino nalogo uni\xc4\x8diti prednost linije Bar-Lev. Od Sovjetske zveze so prejeli veliko amfibijske opreme za pre\xc4\x8dkanje kanala, med tem ko je neki mlad in\xc5\xbeenirski \xc4\x8dastnik izna\xc5\xa1al najbolj\xc5\xa1i na\xc4\x8din za odstranjevanje pe\xc5\xa1\xc4\x8denih nasipov. Ker le-ti niso podlegli ne artilerijskemu obstreljevanju in ne neposrednemu detoniranju, je \xc4\x8dastnik pri\xc5\xa1el na idejo, da bi uporabili visokotla\xc4\x8dne gasilske cevi, s katerimi bi s pomo\xc4\x8djo vode odstranjevali pesek. Poskusi so se izkazali za uspe\xc5\xa1ne, tako da je Egipt kupil 450 takih cevi iz Zdru\xc5\xbeenega kraljestva in Zahodne Nem\xc4\x8dije. Na za\xc4\x8detku vojne je celotno linijo branilo le 468 rezervistov Brigade Ecioni, ki so bili opremljeni s 52 artilerijskimi oro\xc5\xbeji in 290 tanki; celotni Sinajski polotok je branilo okoli 18.000 vojakov, od tega jih je bilo le 8.000 pripravljenih za takoj\xc5\xa1nji spopad. 6. oktobra 1973 je tako Egipt dosegel popolno presene\xc4\x8denje in velik uspeh. Bojni in\xc5\xbeenirci so v prvih 10 urah operacije vzpostavili 10 pontonskih mostov in 50 trajektov ter ustvarili 60 lukenj v pe\xc5\xa1\xc4\x8denih nasipih; preko teh so prodrli prvi valovi oklepnih in oklepno-mehaniziranih enot, medtem ko so prvi valovi pehotnih enot pre\xc4\x8dkale kanal s pomo\xc4\x8djo gumijastih \xc4\x8dolnov._NEWLINE_Od vseh fortifikacij linije Bar-Lev je le Maozim Budimpe\xc5\xa1ta ostala nezavzeta, kljub temu da je bila pod neprestanim napadom Egip\xc4\x8danov. Garnizijo je sestavljalo 18 vojakov in en tankovski vod (4 tanki). Prvotni egip\xc4\x8danski napad na fortifikacijo je \xc5\xa1tel 16 tankov, 16 oklepnih transporterjev in ve\xc4\x8d d\xc5\xbeipov s netrzajnimi topovi. Prvi dan so Izraelci v Budimpe\xc5\xa1ti uspeli uni\xc4\x8diti 7 tankov in 8 oklepnih transporterjev. Naslednji dan so fortifikacijo napadle \xc5\xa1e egip\xc4\x8danske specialne sile, toda zavrnili so tudi njihove napade. 10. oktobra je prispela izraelska pomo\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nKritike\n_START_PARAGRAPH_\nMed vojno se je izkazalo, da je taka linija premalo branjena, da bi bil to uspe\xc5\xa1en fortifikacijski sistem ter tako ni dosegla svojega namena. Kljub temu so linijo po jomkipurski vojni deloma obnovili in jo vzdr\xc5\xbeevali do zapustitve Sinajskega polotoka 25. aprila 1982.'