b'\n_START_ARTICLE_\nPanama (mesto)\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nMesto je zgodovinsko pomembno kot postojanka na najkraj\xc5\xa1i kopenski povezavi med Karibskim morjem in Tihim oceanom. Regija je postala zanimiva za \xc5\xa0pance v za\xc4\x8detku 16. stoletja, ko je Vasco N\xc3\xba\xc3\xb1ez de Balboa proglasil Pacifik za \xc5\xa1pansko posest.\n_START_SECTION_\nPrvo naselje\n_START_PARAGRAPH_\nEna od zgodnjih odprav se je utaborila na mestu tamkaj\xc5\xa1njega zaselka Panama, kar naj bi v jeziku lokalnega ljudstva Cueva pomenilo \xc2\xbbribi\xc5\xa1ki kraj\xc2\xab. Kasneje se je izkazalo, da je na tem mestu najenostavnej\xc5\xa1i prehod prek Panamske o\xc5\xbeine, zato je Pedro Arias D\xc3\xa1vila z dovoljenjem dvora leta 1519 dober kilometer stran ustanovil naselje, ki naj bi postalo izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za nadaljnje osvajalske pohode. 15. avgusta 1519, na praznik Marijinega vnebovzetja, je bil kraj uradno poimenovan Nuestra Se\xc3\xb1ora de la Assunci\xc3\xb3n de Panam\xc3\xa1 (Na\xc5\xa1a Gospa vnebovzeta panamska). Kraj se nikoli ni razvil dlje od voja\xc5\xa1ke postojanke, posebej po tistem, ko je Francisco Pizarro odkril bogastva inkovskega imperija v dana\xc5\xa1njem Peruju na jugu. Kljub pogostim bojem za nadzor med raznimi poveljniki in uporniki je naselje obstalo in utrdilo svoj pomen kot postojanka na transportni poti, ko so pri\xc4\x8dele iz Peruja prihajati velike koli\xc4\x8dine srebra. K bogastvu so prispevala tudi bli\xc5\xbenja nahajali\xc5\xa1\xc4\x8da zlata in biseri iz Panamskega zaliva. S\xc4\x8dasoma so bila tu vzpostavljena stalna trgovska predstavni\xc5\xa1tva, za fizi\xc4\x8dna dela so \xc5\xa0panci uvozili tudi \xc4\x8drnske su\xc5\xbenje. Leta 1565 se je sem iz Gvatemale preselil kraljevi tribunal. Nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8di promet je pritegnil pozornost Angle\xc5\xbeev, leta 1572 je tako mladi Francis Drake pri\xc4\x8del napadati postojanke na karibski obali, trgovanje pa je bilo ovirano \xc5\xa1e vse do konca angle\xc5\xa1ko-\xc5\xa1panske vojne leta 1604. Gospodarstvo je nato znova cvetelo in v prvi polovici 17. stoletja je mesto kljub pogostim po\xc5\xbearom, potresom ter drugim nev\xc5\xa1e\xc4\x8dnostim \xc5\xa1telo \xc5\xbee 8.000 prebivalcev. V desetletjih po tistem pa je pri\xc4\x8dela mo\xc4\x8d \xc5\xa1panskega imperija slabeti, kar se je odra\xc5\xbealo tudi v voja\xc5\xa1ki prisotnosti. Leta 1668 je pri\xc4\x8del gusar Henry Morgan napadati \xc5\xa1panske postojanke na karibski obali in prodrl \xc4\x8dez o\xc5\xbeino do same Paname ter jo v za\xc4\x8detku leta 1671 zavzel. Branilci so pred tem vrgli v zrak zaloge smodnika, zato je ve\xc4\x8dji del mesta pogorel, napadalci pa so preiskali ru\xc5\xa1evine in kmalu razo\xc4\x8darani od\xc5\xa1li, saj so \xc5\xa0panci \xc5\xbee prej odpeljali ve\xc4\x8dino dragocenosti.\n_START_SECTION_\nZametek sodobne Paname\n_START_PARAGRAPH_\nTakoj po odhodu Morganove vojske so se Panamci pod perujsko za\xc5\xa1\xc4\x8dito in novim kolonialnim upraviteljem Antoniom Fern\xc3\xa1ndezem, ki je pri\xc5\xa1el iz Cadiza, odlo\xc4\x8dili postaviti novo naselje nekaj kilometrov proti jugozahodu, ob vzno\xc5\xbeju hriba Anc\xc3\xb3n, kjer je bila bolj\xc5\xa1a obrambna pozicija. Kljub temu, da se bil Fern\xc3\xa1ndezov naslednik skorumpiran in je prisvojil veliko javnega denarja za izgradnjo svoje pala\xc4\x8de, je novim naseljencem uspelo do leta 1675 za\xc5\xa1\xc4\x8dititi svoje polo\xc5\xbeaje v tolik\xc5\xa1ni meri, da so odvrnili nov ve\xc4\x8dji napad gusarjev ter \xc5\xa1tiri leta kasneje \xc5\xa1e enega. Redni napadi so slabo vplivali na trgovanje in tudi trgovske flote iz mati\xc4\x8dne domovine niso ve\xc4\x8d redno prihajale, a so me\xc5\xa1\xc4\x8dani dokon\xc4\x8dali obrambni obro\xc4\x8d. Leta 1739 pa so Angle\xc5\xbei v vojni Jenkinsovega u\xc5\xa1esa uni\xc4\x8dili pristani\xc5\xa1\xc4\x8da na karibski strani, zaradi \xc4\x8desar se je \xc5\xa1panska trgovska pot preusmerila proti ju\xc5\xbenej\xc5\xa1im pristani\xc5\xa1\xc4\x8dem in Panama je pri\xc4\x8dela stagnirati._NEWLINE_Vse do konca 18. stoletja \xc5\xa1tevilo prebivalcev nove Paname ni preseglo tistega iz \xc4\x8dasov vi\xc5\xa1ka starega naselja, mesto pa je prizadelo tudi ve\xc4\x8d huj\xc5\xa1ih po\xc5\xbearov. Za\xc4\x8detek 19. stoletja je prinesel kratkotrajno o\xc5\xbeivitev, ko so se zbudile te\xc5\xbenje ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeav po osamosvojitvi, zaradi \xc4\x8desar kraljeve ladje niso mogle pristajati v Cartageni, Buenos Airesu in drugih pristani\xc5\xa1\xc4\x8dih. Panama je zato spet postala postojanka za okrepitve in opremo lojalistov, ki pa so pri\xc4\x8deli izgubljati in naposled so se Panamci leta 1821 pridru\xc5\xbeili upornikom ter postali del Bol\xc3\xadvarjeve Republike Gran Colombia. Mesto je leta 1826 gostilo konferenco ju\xc5\xbenoameri\xc5\xa1kih dr\xc5\xbeav, a je v gospodarskem smislu \xc5\xa1e vedno stagniralo._NEWLINE_To se je spremenilo ob izbruhu kalifornijske zlate mrzlice leta 1848, ko je bila Panama spet najbolj\xc5\xa1e izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za pri\xc5\xa1leke iz Evrope. Naval iskalcev zlata je spodbudil gradnjo \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke povezave prek o\xc5\xbeine, ki je bila kon\xc4\x8dana leta 1855. V nekaj letih je \xc5\xa1tevilo prebivalstva posko\xc4\x8dilo na ve\xc4\x8d kot 10.000, a je sledilo novo obdobje recesije, ko je bila kon\xc4\x8dana transkontinentalna \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ka proga v Zdru\xc5\xbeenih dr\xc5\xbeavah Amerike. Leta 1881 pa je podjetje Francoza Ferdinanda de Lessepsa obudilo staro zamisel izgradnje ladijskega prekopa prek panamske o\xc5\xbeine in pri\xc4\x8delo z deli, tako da se je \xc5\xa1tevilo prebivalstva spet podvojilo, a je nekaj let kasneje znova nastopila kriza, ko so epidemije raznih nalezljivih bolezni zdesetkale delavske vrste in je podjetje bankrotiralo. Prebivalci so se po\xc4\x8dasi naveli\xc4\x8dali teh kriznih ciklov, zaradi \xc4\x8desar so se pojavile te\xc5\xbenje po odcepitvi, a se je realna mo\xc5\xbenost pokazala \xc5\xa1ele konec 19. stoletja ob izbruhu kolumbijske dr\xc5\xbeavljanske vojne, med katero je tudi Panama postala boji\xc5\xa1\xc4\x8de.\n_START_SECTION_\nObdobje neodvisnosti\n_START_PARAGRAPH_\nKo je kolumbijska vlada zavrnila pogodbo z administracijo ameri\xc5\xa1kega predsednika Theodora Roosevelta za o\xc5\xbeivitev projekta izgradnje prekopa, so razo\xc4\x8darani Panamci 3. novembra 1903 razglasili neodvisnost in jo ob pomo\xc4\x8di ameri\xc5\xa1ke voja\xc5\xa1ke prisotnosti tokrat tudi uveljavili. Nekaj dni kasneje je bila podpisana pogodba o 99-letnem ameri\xc5\xa1kem najemu vseh transpornih poti. Poleg denarja, ki so ga ZDA pla\xc4\x8dale za najem, je mestu mo\xc4\x8dno koristila tudi gradnja. Prebivalstvo se je spet ve\xc4\x8d kot podvojilo, zgrajena je bila infrastruktura, ameri\xc5\xa1ki voja\xc5\xa1ki in\xc5\xbeenirji pa so izvedli tudi program zatiranja komarjev, ki so povzro\xc4\x8dali epidemije rumene mrzlice in malarije. Po dokon\xc4\x8danju je ladijski promet skozi prekop hitro nara\xc5\xa1\xc4\x8dal in zaradi vedno bolj\xc5\xa1ih \xc5\xbeivljenjskih pogojev je v Panamo prihajalo veliko naseljencev iz \xc5\xa1ir\xc5\xa1e regije in Evrope. Do izbruha druge svetovne vojne je mesto Panama \xc5\xa1telo \xc5\xbee ve\xc4\x8d kot 110.000 prebivalcev. Vendar pa se je pri\xc4\x8delo pojavljati nezadovoljstvo nad ameri\xc5\xa1ko voja\xc5\xa1ko prisotnostjo in politi\xc4\x8dnim vplivom, Ameri\xc4\x8dani so namre\xc4\x8d redno posegali v panamsko politiko za za\xc5\xa1\xc4\x8dito svojih interesov, izrivali doma\xc4\x8de trgovce ter ovirali \xc5\xa1iritev mesta._NEWLINE_Po drugi svetovni vojni je bilo stanje nemirno, do leta 1977, ko je bil izposlovan nov sporazum z administracijo Jimmyja Carterja, ohlapna dav\xc4\x8dna zakonodaja pa je v mesto privabila tudi ve\xc4\x8d mednarodnih finan\xc4\x8dnih ustanov. Kasneje so se nekatere od njih zapletle v pranje denarja za mamilarske kartele pod za\xc5\xa1\xc4\x8dito generala Manuele Noriege, kar je bil povod za ameri\xc5\xa1ko invazijo leta 1989. Med boji so bili nekateri deli mesta mo\xc4\x8dneje po\xc5\xa1kodovani.'