b'\n_START_ARTICLE_\nWellska stolnica\n_START_SECTION_\nZgodnje obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nNajstarej\xc5\xa1i ostanki stavbe v mestu so poznorimski mavzolej, najden med izkopavanji leta 1980. Samostanska cerkev je bila zgrajena v Wellsu leta 705 po naro\xc4\x8dilu Aldhelma, prvega \xc5\xa1kofa novoustanovljene \xc5\xa1kofije Sherborne, ko je vladal kralj Ine Wesse\xc5\xa1ki. Posve\xc4\x8dena je bila svetemu Andreju in je stala na kraju samostanske stolnice, kjer je mogo\xc4\x8de videti nekaj izkopanih ostankov. Vodnjak v ju\xc5\xbenem transeptu je najstarej\xc5\xa1i del cerkve. Leta 766 je Cynewulf, kralj Wessexa, podpisal listino, po kateri je cerkev dobila 1320 juter zemlji\xc5\xa1\xc4\x8d. Leta 909 je bil sede\xc5\xbe \xc5\xa1kofije iz Sherborna preseljen v Wells._NEWLINE_Prvi \xc5\xa1kof v Wellsu je bil Athelm (909), ki je okronal kralja Ethelstana. Athelm in njegov ne\xc4\x8dak Dunstan sta tako postala nad\xc5\xa1kofa Canterburyja. V tem obdobju je bil ustanovljen pevski fantovski zbor, ki je spremljal   bogoslu\xc5\xbeje s petjem. Wellska stolni\xc4\x8dna \xc5\xa1ola je bila ustanovljena za izobra\xc5\xbeevanje pevcev v tem prvem obdobju, [23] vendar je nekaj nasprotij v zvezi s tem. Po normanski osvojitvi je \xc5\xa1kof John de Villula leta 1090 preselil sede\xc5\xbe \xc5\xa1kofije iz Wellsa v Bath. Cerkev v Wellsu ni bila ve\xc4\x8d stolnica, imela je kolegij posvetne duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine.\n_START_SECTION_\nSede\xc5\xbe \xc5\xa1kofa\n_START_PARAGRAPH_\nStolnica je bila verjetno zasnovana in gradnja za\xc4\x8deta okrog leta 1175, ko je bil \xc5\xa1kof Reginald Fitz Jocelin, ki je umrl leta 1191. \xc4\x8ceprav je bilo zaradi njene velikosti jasno \xc5\xbee od samega za\xc4\x8detka, da bo stolnica \xc5\xa1kofije, [24] se je sede\xc5\xbe \xc5\xa1kofa gibal med Wellsom in opatijama Glastonbury in Bath. Leta 1197 je naslednik \xc5\xa1kofa Reginalda \xc5\xa1kof Savaric FitzGeldewin z dovoljenjem pape\xc5\xbea Celestina III. uradno preselil svoj sede\xc5\xbe v Glastonburyjsko opatijo. Naslov \xc5\xa1kof Batha in Glastonburyja se je uporabljal do leta 1219._NEWLINE_Naslednik \xc5\xa1kofa Savarica Jocelin iz Wellsa je spet preselil \xc5\xa1kofovski sede\xc5\xbe v opatijo v Bath. Jocelin je bil brat \xc5\xa1kofa Hugha II. Lincolnskega in je bil prisoten pri podpisu Magne Carte. \xc5\xa0kof Jocelin je nadaljeval gradnjo stavbe, ki jo je za\xc4\x8del \xc5\xa1kof Reginald, in bil odgovoren za \xc5\xa1kofovsko pala\xc4\x8do, \xc5\xa1olo za pevce in pevke, gimnazijo, bolni\xc5\xa1nico za popotnike in kapelo. Imel je tudi dvorec, zgrajen v Wookeyju, v bli\xc5\xbeini Wellsa. Jocelin je do\xc4\x8dakal posvetitev cerkve leta 1239, vendar kljub temu da so si njegovi predstavniki v Rimu zelo prizadevali, ni do\xc4\x8dakal odobritve statusa stolnice. Zamuda bi lahko bila posledica neukrepanja Pandulfa Verraccia, rimskega cerkvenega politika, pape\xc5\xa1kega poobla\xc5\xa1\xc4\x8denca v Angliji, in \xc5\xa1kofa Norwicha, ki ga je pape\xc5\xbe prosil, da razi\xc5\xa1\xc4\x8de okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine, vendar se ni odzval. Jocelin je umrl v Wellsu 19. novembra 1242 in je bil pokopan v koru. Spominska plo\xc5\xa1\xc4\x8da na njegovem grobu je ena prvih takih v Angliji. Po njegovi smrti so menihi Batha neuspe\xc5\xa1no posku\xc5\xa1ali ponovno dobiti nadzor nad Wellsom._NEWLINE_Leta 1245 je izbruhnil spor o naslovu \xc5\xa1kofa, ki ga je z odlo\xc4\x8dbo re\xc5\xa1il pape\xc5\xbe Inocenc IV. Dolo\xc4\x8dil je naslov "\xc5\xa1kof Batha in Wellsa", ki je ostal do danes, z Wellsom kot glavnim sede\xc5\xbeem \xc5\xa1kofa. [34] Od 11. stoletja je cerkev imela kapitelj posvetnih duhovnikov, kot stolnice v Chichestru, Herefordu, Lincolnu in Yorku. Kapitelj je bil dobil 22 prebend (dohodki iz posesti) in predstojnika za upravljanje. Po pridobitvi statusa stolnice skupaj z drugimi takimi stolnicami je imela \xc5\xa1tiri v\xc3\xa9like duhovnike, dekana, precentorja, kanclerja in cerkovnika, ki so bili odgovorni za duhovno in materialno oskrbo stolnice.\n_START_SECTION_\nGradnja stolnice\n_START_PARAGRAPH_\nGradnja, ki jo je za\xc4\x8del \xc5\xa1kof Reginald Fitz Jocelin v 12. stoletju, se je nadaljevala pod Jocelinom  Wellskim, ki je bil tudi kanonik od leta 1200, nato \xc5\xa1kof od 1206. Adam Locke je bil zidarski mojster od okoli 1192 do 1230. Zasnovana je bila v novem slogu s koni\xc4\x8dastimi loki, pozneje znana kot gotika, ki je bila uvedena ob pribli\xc5\xbeno istem \xc4\x8dasu v stolnici v Canterburyju. Delo se je ustavilo med letoma 1209 in 1213, ko je bil kralj Ivan Brez de\xc5\xbeele izob\xc4\x8den in \xc5\xa1kof Jocelin izgnan, vendar je bil glavni del cerkve popoln in ga je posvetil \xc5\xa1kof Jocelin leta 1239._NEWLINE_Stolnica, tudi kapiteljska dvorana, ki je bila kon\xc4\x8dana leta 1306 , je bila \xc5\xbee premajhna za bogoslu\xc5\xbeje in se ni mogla prilagoditi ve\xc4\x8djim procesijam duhovnikov. \xc5\xa0kof John Droxford je za\xc4\x8del drugo fazo gradnje z zidarskim mojstrom Thomasom Whitneyjskim, ki je pove\xc4\x8dal osrednji stolp in leta 1326 dodal osemstransko Marijino kapelo na vzhodnem koncu.  Naslednji \xc5\xa1kof Ralph Shrewsburyjski je nadaljeval podalj\xc5\xa1anje vzhodnega kora in zadaj dodal retrokor. Nadziral je gradnjo ulice Vicar\'s Close in vikarskega doma (Vicar\'s Hall), da bi \xc4\x8dlanom pevskega zbora zagotovil varen kraj za \xc5\xbeivljenje stran od mesta in njegovih sku\xc5\xa1njav.  Imel je neprijeten odnos z dr\xc5\xbeavljani Wellsa, deloma zaradi uvedbe davkov, in je obdal svojo pala\xc4\x8do z obzidjem s prsobranom, jarkom in dvi\xc5\xbenim mostom. _NEWLINE_\xc5\xa0kof John Harewell je zbral denar za dokon\xc4\x8danje zahodne fasade, ki je delo Williama Wynforda, ki je bil imenovan za zidarskega mojstra leta 1365. Bil je med najpomembnej\xc5\xa1imi arhitekti takrat, saj je delal za kralja v Windsorju, stolnici v Winchestru in Novem kolid\xc5\xbeu v Oxfordu. V Wellsu je zasnoval zahodna stolpa, od katerih severozahodni ni bil zgrajen do naslednjega stoletja. V 14. stoletju so ugotovili, da se osrednji steber nad kri\xc5\xbeanjem poseda pod te\xc5\xbeo stolpa, ki je bil po\xc5\xa1kodovan po potresu v prej\xc5\xa1njem stoletju.  Oporni loki, v\xc4\x8dasih imenovani \xc5\xa1karjasti loki (tudi Andrejev kri\xc5\xbe), so bili vstavljeni pod zidarskim mojstrom Williamom Joyem za oporo in stabilizacijo.\n_START_SECTION_\nTudorji in dr\xc5\xbeavljanska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nMed vladanjem Henrika VII. je bila stolnica dokon\xc4\x8dana v dana\xc5\xa1nji obliki (\xc4\x8deprav so ureditev spreminjali). Od 1508 do 1546 je bil ugledni italijanski humanisti\xc4\x8dni u\xc4\x8denjak Polidoro Virgili iz Urbina (okoli 1470\xe2\x80\x9318. april 1555) predstavnik kapitlja v Londonu. Podaril je set tapiserij za kor stolnice.  Medtem ko je Wells pre\xc5\xbeivel razpustitev samostanov bolj\xc5\xa1e od stolnic, ki so jih ustanovili menihi, je odprava finan\xc4\x8dnih skladov leta 1547 povzro\xc4\x8dila zmanj\xc5\xa1anje prihodkov. Srednjeve\xc5\xa1ka medenina je bila prodana, prvi\xc4\x8d je bila v ladjo postavljena pri\xc5\xbenica. William Turner je med letoma 1551 in 1568 v dveh obdobjih, ko je bil dekan, postavil zeli\xc5\xa1\xc4\x8dni vrt, ki je bil poustvarjen med letoma 2003 in 2010. Elizabeta I. je dala kapitlju in vikarskemu zboru leta 1591 nov privilegij, ustanovljeno je bilo novo upravno telo, ki so ga sestavljali dekan in osem kanonikov, ki so morali prebivati v kraju svojega slu\xc5\xbebovanja, za nadzor nad cerkvenimi posestvi in oblast nad zadevami, vendar ni bilo ve\xc4\x8d upravi\xc4\x8deno do izvolitve dekana (ta pravica je pripadala kroni).  Stabilnost se je kon\xc4\x8dala z dr\xc5\xbeavljansko vojno in usmrtitvijo Karla I. leta 1649. Lokalni spopadi so po\xc5\xa1kodovali stolni\xc4\x8dni kiparski okras, pohi\xc5\xa1tvo in okna. Dekan Walter Raleigh, ne\xc4\x8dak raziskovalca sira Walterja Raleigha, je bil v hi\xc5\xa1nem priporu po padcu Bridgwaterja pod parlamentarci leta 1645, najprej v \xc5\xbeupni\xc5\xa1\xc4\x8du v Chedzoyu in nato v dekaniji Wells. Njegov paznik, izdelovalec \xc4\x8devljev in mestni stra\xc5\xbenik David Barrett ga je zasa\xc4\x8dil, ko je pisal pismo svoji \xc5\xbeeni. Ker se ni hotel predati, ga je Barrett zabodel z me\xc4\x8dem in je umrl \xc5\xa1est tednov kasneje, 10. oktobra 1646. Pokopali so ga v neozna\xc4\x8denem grobu v koru pred dekanovim stolom. [56] V \xc4\x8dasu Commonwealtha pod  Oliverjem Cromwellom ni bil imenovan dekan in stolnica je za\xc4\x8dela propadati. \xc5\xa0kof se je upokojil in nekaj duhovnikov je ostalo za opravljanje poni\xc5\xbeujo\xc4\x8dih nalog.\n_START_SECTION_\n1660\xe2\x80\x931800\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1661, ko je bil Karel II. ponovno na prestolu, je bil Robert Creighton, kraljevi kaplan v izgnanstvu, imenovan za dekana in bil \xc5\xa1kof dve leti pred smrtjo leta 1672. V stolnici je mogo\xc4\x8de videti njegov medeninasti govorni\xc5\xa1ki pult. Podaril je tudi veliko zahodno okno. Po Creightonu je mesto dekana pripadlo Ralphu Bathurstu, ki je bil kraljev kaplan, predsednik Trinity Collegea v Oxfordu in \xc4\x8dlan Kraljeve dru\xc5\xbebe. V njegovem dolgem obdobju je bila obnovljena stolnica, vendar so v monmouthskem uporu leta 1685 puritanski vojaki po\xc5\xa1kodovali zahodno fasado, svinec s strehe so uporabili za krogle, razbili okna, orgle in opremo ter jo nekaj \xc4\x8dasa uporabljali za konjski hlev. _NEWLINE_Obnova se je spet za\xc4\x8dela, ko je bil \xc5\xa1kof Thomas Ken, ki ga je krona imenovala leta 1685 in je bil \xc5\xa1kof do leta 1691. Bil je eden sedmih \xc5\xa1kofov, zaprtih zaradi zavrnitve podpisa Izjave o popustljivosti Jakoba II., ki bi omogo\xc4\x8dila katoli\xc4\x8danom, da spet prevzamejo politi\xc4\x8dne polo\xc5\xbeaje, a so bili zaradi  priljubljenosti opro\xc5\xa1\xc4\x8deni. Ken ni prisegel zvestobe Viljemu in Mariji, ker Jakob II. ni odstopil in ni bil priprt z drugimi, znanimi kot nezaprise\xc5\xbeeni (nonjurors, nonjuring \xe2\x80\x93 razkol v anglikanski cerkvi v Angliji, na \xc5\xa0kotskem in Irskem v obdobju po slavni revoluciji leta 1688 o tem, ali bi lahko bila Viljem III. in Marija II. pravno priznana kot vladarja).  Njegov naslednik \xc5\xa1kof Kidder je bil ubit v veliki nevihti leta 1703, ko sta dva dimnika padla na pala\xc4\x8do, medtem ko sta z \xc5\xbeeno spala v postelji.\n_START_SECTION_\nViktorijansko obdobje do danes\n_START_PARAGRAPH_\nV sredini 19. stoletja je bila na\xc4\x8drtovana velika obnova. Ko je bil dekan Goodenough, so spomenike preselili v kri\xc5\xbeni hodnik in preostalo srednjeve\xc5\xa1ko poslikavo in belilo odstranili z "velikim strganjem" . Anthony Salvin je prevzel obse\xc5\xbeno obnovo kora. Lesene galerije, name\xc5\xa1\xc4\x8dene v 16. stoletju, so bile odstranjene, klopem so dodali kamnite nadstre\xc5\xa1ke in jih postavili bolj nazaj v \xc4\x8drto arkade. Srednjeve\xc5\xa1ki kamniti zaslon pri\xc5\xbenice je bil raz\xc5\xa1irjen v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du za podporo novih orgel._NEWLINE_Leta 1933 je bil ustanovljen sklad prijateljev stolnice, ki so podprli kapitelj stolnice pri vzdr\xc5\xbeevanju, \xc5\xbeivljenju in delu._NEWLINE_V poznem 20. stoletju se je za\xc4\x8del obse\xc5\xbeen program obnove, zlasti na zahodni fasadi in vitraja iz 14. stoletja v vhodnem delu kora.\n_START_SECTION_\nDatacija, slogi in arhitekti\n_START_PARAGRAPH_\nGradnja stolnice se je za\xc4\x8dela okrog leta 1175 z zasnovo neznanega arhitekta. Wells je prva stolnica v Angliji, ki je od svoje ustanovitve zgrajena v gotskem slogu. Po mnenju umetnostnega zgodovinarja Johna Harveyja je prva resni\xc4\x8dno gotska stolnica na svetu, njeni arhitekti so jo v celoti izdelali z vsemi zna\xc4\x8dilnostmi vzhodne fasade stolnice v Canterburyju in starej\xc5\xa1e stavbe v Franciji, kot je vzhodna fasada samostana Saint Denis, do romanike. V primerjavi s temi cerkvami je Wells razdeljen s slopi in ne stebri ter ima galerijo enakih koni\xc4\x8dastih lokov in nezna\xc4\x8dilno romansko obliko odprtin. Preprosti loki in zapleteni ornamenti so zna\xc4\x8dilni za slog zgodnjeangle\xc5\xa1ke gotike._NEWLINE_Od pribli\xc5\xbeno leta 1192 do 1230 je Adam Lock, prvi arhitekt v Wellsu, katerega ime poznamo, nadaljeval gradnjo transepta in ladje enako kot njegov predhodnik. Lock je bil tudi graditelj severne verande, ki jo je tudi zasnoval._NEWLINE_Zahodno fasado je za\xc4\x8del okoli leta 1230 oblikovati Thomas Norreys, gradnja in kiparstvo sta trajala trideset let. Jugozahodni stolp so za\xc4\x8deli graditi 100 let kasneje in je bil zgrajen med letoma 1365 in 1395, severozahodni stolp pa med letoma 1425 in 1435, ki je zgrajen v poznogotskem slogu, ki ga je oblikoval William Wynford in ga je prav tako napolnil z mnogimi zgodnjeangle\xc5\xa1kimi lancetnimi okni z ob\xc4\x8dutljivim krogovi\xc4\x8djem._NEWLINE_Med letoma 1275 in 1310 sta bili zgrajeni klet in kapiteljska dvorana neznanih arhitektov, klet v zgodnjeangle\xc5\xa1kem slogu in kapiteljska dvorana v geometrijskem slogu visoke gotike.  Pribli\xc5\xbeno leta 1310 je bila za\xc4\x8deta Marijina kapela, zasnoval jo je Thomas Witney, ki je zgradil tudi osrednji stolp med letoma 1315 do 1322 v visoki gotiki. Stolp je bil kasneje notranje napet z loki Williama Joya. So\xc4\x8dasno s tem je med letoma 1329 in 1345 Joy spremenil in raz\xc5\xa1iril kor, zdru\xc5\xbeil Marijino kapelo z retrokorom, slednji v poznogotskem slogu._NEWLINE_Poznej\xc5\xa1e spremembe vklju\xc4\x8dujejo pravokotni obok stolpa in gradnjo Sugarjeve kapele, delo Williama Smytha med letoma 1475 in 1490. Neogotska so obnovitvena dela kora in pri\xc5\xbenice so delo Benjamina Ferreya in Anthonyja Salvina, 1842\xe2\x80\x9357.\n_START_SECTION_\nTloris\n_START_PARAGRAPH_\nStolnica je dolga 126 m. Ima izrazito angle\xc5\xa1ko ureditev z dvema transeptoma, telo cerkve je razdeljeno na razli\xc4\x8dne dele: ladjo, kor in retrokor, nad katerim se razprostira Marijina kapela. Fasada je \xc5\xa1iroka, s svojima stolpoma se razteza onkraj transeptov na obeh straneh. Ima ve\xc4\x8d \xc5\xa1trle\xc4\x8dih verand na severni strani ladje, ki so vstop v stolnico. Na severovzhodu je velika osmerokotna kapiteljska dvorana, ki se za\xc4\x8dne s severa kornega hodnika s prehodom in zavitim stopni\xc5\xa1\xc4\x8dem. Na jugu ladje je velik kri\xc5\xbeni hodnik, nenavadno je, da na severnem obmo\xc4\x8dju, ki meji na stolnico, ni bil nikoli zgrajen.\n_START_SECTION_\nVi\xc5\xa1ina\n_START_PARAGRAPH_\nPo odsekih je stolnica razporejena kot velike cerkve: osrednja ladja s stranskima ladjama na vsaki strani, lo\xc4\x8deni z dvema arkadama. Dviga se v treh stopnjah: arkade, triforij in vrsta oken. Ladja je 20 m visoka, zelo nizka v primerjavi z gotskimi stolnicami v Franciji.  Ima izrazito horizontalen poudarek s triforijem, ki ima edinstveno obliko, vrsto enakih ozkih odprtin brez obi\xc4\x8dajne opredelitve odprtin. Triforij je lo\xc4\x8den od arkade z enim horizontalnim nizom zidca, ki poteka neprekinjeno vzdol\xc5\xbe ladje. Ni navpi\xc4\x8dnih linij, ki bi povezovale tri stopnje, razen stebrov, ki podpirajo obok nad triforijem.\n_START_SECTION_\nZunanjost\n_START_PARAGRAPH_\nZunanjost stolnice je sorazmerno urejena in usklajena, saj je ve\xc4\x8dji del stavbe v istem angle\xc5\xa1kem zgodnjegotskem slogu. V bistvu je to nenavadno, saj obi\xc4\x8dajno zunanjost angle\xc5\xa1kih stolnic ka\xc5\xbee mno\xc5\xbeico slogov. Kasnej\xc5\xa1e spremembe v angle\xc5\xa1kem poznogotskem slogu (perpendicular) so splo\xc5\xa1no uporabljane, kot so polnjenje zgodnjeangle\xc5\xa1kih lancetnih oken s preprostim krogovi\xc4\x8djem, gradnja ograje, ki obkro\xc5\xbea streho, in dodatkom fial, ki uokvirjajo vsako \xc4\x8delo, podobno tistim na kapiteljski dvorani in na zahodni fasadi. Na vzhodnem koncu se \xc5\xa1iri krogovi\xc4\x8dje s ponavljajo\xc4\x8dimi motivi v prepletenem slogu, stopnja med poznogotskim in visokogotskim krogovi\xc4\x8djem.\n_START_SECTION_\nZahodna fasada\n_START_PARAGRAPH_\nZahodna fasada je 30 m visoka in 45 m \xc5\xa1iroka, zgrajena iz oolitne srednjejurske usedline iz kamnoloma v Doultingu, pribli\xc5\xbeno 13 km vzhodno . Po mnenju arhitekturnega zgodovinarja Aleca Clifton-Taylorja je "ena velikih znamenitosti Anglije"._NEWLINE_Zahodna fasada ka\xc5\xbee tri razli\xc4\x8dne oblike: ena sledi vi\xc5\xa1ini ladje in stranskih ladij, druga tisti, ki je v vi\xc5\xa1ini paru stolpov ob koncu vsake stranske ladje, in tretja, ki sledi obliki zgradbe. Fasada ima obliko para stolpov, nenavadno je, da stolpa ne nakazujeta stranskih ladij, ampak se \xc5\xa1irita tudi zunaj njiju ter pove\xc4\x8dujeta velikost in profil stavbe._NEWLINE_Zahodna fasada raste v treh nadstropjih, vsako je jasno opredeljeno s horizontalnim zidcem. Ta horizontalni poudarek je nevtraliziran s \xc5\xa1estimi mo\xc4\x8dno \xc5\xa1trle\xc4\x8dimi oporniki, ki opredeljujejo prese\xc4\x8dne delitve ladje, stranskih ladij in stolpov ter je zelo okra\xc5\xa1en, vsak ima ni\xc5\xa1e z baldahinom z  najve\xc4\x8djimi kipi na pro\xc4\x8delju. _NEWLINE_Na najni\xc5\xbejem nadstropju fasade je navadna baza z okrasnimi arkadami, ki se dvigajo nad njo. Predrta je s tremi vrati, ki so v popolnem nasprotju s pogosto veli\xc4\x8dastnimi portali francoskih gotskih stolnic. Zunanja dva sta doma\xc4\x8dih razmerij, osrednja vrata so okra\xc5\xa1ena samo na srednjem delu, imajo \xc5\xa1tirilistni ornament in fine letve loka. _NEWLINE_Nad osnovo se dvigata dve nadstropji, okra\xc5\xa1eni s \xc5\xa1tirilistnimi ornamenti in ni\xc5\xa1ami s prvotno pribli\xc5\xbeno 400 kipi, 300 se jih je ohranilo vse do sredine 20. stoletja. Od takrat so bili nekateri obnovljeni ali zamenjani, tudi uni\xc4\x8deni lik Kristusa v zatrepu. _NEWLINE_Tretje nadstropje stranskih stolpov je bilo zgrajeno v poznogotskem slogu poznega 14. stoletja po oblikovanju Williama Wynforda; na severozahodu se ni za\xc4\x8delo do pribli\xc5\xbeno leta 1425. Zasnova ohranja splo\xc5\xa1no razse\xc5\xbenost in \xc5\xa1e mo\xc4\x8dno poudarjene opornike._NEWLINE_Kon\xc4\x8dni izdelek je bil kritiziran zaradi pomanjkanja fial in verjetno je, da konice stolpov niso bile nikoli zgrajene. Kljub pomanjkanju fial jo arhitekturni zgodovinar Banister Fletcher opisuje kot "najvi\xc5\xa1ji razvoj angle\xc5\xa1ke gotike na tej vrsti fasade".\n_START_SECTION_\nStolp nad kri\xc5\xbeanjem\n_START_PARAGRAPH_\nZdi se, da je osrednji stolp datiran v zgodnje 13. stoletje. Obnovljen je bil v za\xc4\x8detku 14. stoletja ob preoblikovanju vzhodnega konca, ki je zahteval notranje spenjanje slopov. V 14. stoletju je bil stolp lesen s svin\xc4\x8denim zvonikom, ki je pogorel leta 1439. Zunanjost je bila nato predelana v angle\xc5\xa1kem poznogotskem slogu ter dodani sedanja ograja in konica. Alec Clifton-Taylor ga opisuje kot "izjemen tudi v Somersetu, grofiji, ki slovi po sijaju svojih cerkvenih stolpov".\n_START_SECTION_\nSeverna veranda\n_START_PARAGRAPH_\nSeverno verando je opisal umetnostni zgodovinar Nikolaus Pevsner kot "razko\xc5\xa1no okra\xc5\xa1eno" in naj bi bila glavni vhod. Navzven je preprosta in pravokotne oblike z golimi stranskimi stenami. Vhod je strmo obokan portal z bogatimi ornamenti osmih gredi s kapiteli z rastlinskim okrasom, vsak obkro\xc5\xbeen z volutami na srednji vi\xc5\xa1ini okvirja. Na levi so figurativni in vsebujejo podobe mu\xc4\x8deni\xc5\xa1tva svetega Edmunda mu\xc4\x8denika. Stene so oblo\xc5\xbeene z globokimi ni\xc5\xa1ami, uokvirjenimi z ozkimi ja\xc5\xa1ki s kapiteli in volutami kot tisti na portalu.\n_START_SECTION_\nKri\xc5\xbeni hodnik\n_START_PARAGRAPH_\nKri\xc5\xbeni hodnik je bil zgrajen v poznem 13. stoletju in bil v glavnem obnovljen od 1430 do 1508 s \xc5\xa1irokimi odprtinami, deljen s pali\xc4\x8devjem, pre\xc4\x8dniki in krogovi\xc4\x8djem v slogu pozne gotike. Obok ima medrebra, ki sestavljajo osmerokotnike v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du vsakega predelka, spoji vsakega rebra imajo dekorativne sklepnike. Vzhodno obmo\xc4\x8dje je dvonadstropno, zgoraj je knji\xc5\xbenica, zgrajena v 15. stoletju. _NEWLINE_Ker je bila stolnica posvetna namesto samostanska, kri\xc5\xbeni hodnik ni bil nujen. V mnogih posvetnih stolnicah ga ni, v tej in v Chichestru pa so ga zgradili. Razlog za njegovo gradnjo v teh dveh posvetnih stolnicah je bil verjetno obreden ali estetski.\n_START_SECTION_\nRestavriranje\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1969, ko je velik kos kamna s kipom padel na tla v bli\xc5\xbeini glavnih vrat, je postalo jasno, da je nujno potrebna obnova zahodne fasade. Podrobne \xc5\xa1tudije kamna in konzervatorstva so bile narejene v skladu s stolni\xc4\x8dnim arhitektom Albanom D. R. Caroem in ustanovljen je bil odbor za obnovo. Metode, ki so bile izbrane za restavriranje, sta pripravila Eve in Robert Baker. W. A. (Bert) Wheeler, referent za dela v stolnici med 1935 in 1978, je \xc5\xbee poskusil z izpiranjem in povr\xc5\xa1insko obdelavo arhitekturnih okraskov na zgradbi, njegove tehnike so bile preizku\xc5\xa1ene na kipih._NEWLINE_Restavrirali so med letoma 1974 in 1986, \xc4\x8de je le bilo mogo\xc4\x8de so uporabljali neinvazivne postopke, kot so spiranje z vodo in raztopino apna, zapolnjevanje vrzeli in po\xc5\xa1kodovanih povr\xc5\xa1in z mehko malto, da se prepre\xc4\x8dita vdor vode in stabiliziranje kipov pred zlomom zaradi korozije kovinskih vlo\xc5\xbekov. Povr\xc5\xa1ine so prebarvali s tanko plastjo malte in silana kot za\xc5\xa1\xc4\x8dito pred nadaljnjo erozijo in napadom onesna\xc5\xbeevalcev. Restavrirana fasada je pokazala veliko barve, ki se dr\xc5\xbei kipov in njihovih ni\xc5\xa1, kar ka\xc5\xbee, da je presvetlo obarvana.\n_START_SECTION_\nKor, transept in ladja\n_START_PARAGRAPH_\nPosebna zna\xc4\x8dilnost angle\xc5\xa1ke zgodnjegotske  notranjosti je odvisna od dele\xc5\xbea preprostih lancetnih lokov. Prav tako je odvisna od izpopolnitve arhitekturnih podrobnosti, zlasti pali\xc4\x8devja._NEWLINE_Arkade, ki so enake oblike v ladji, koru in transeptih, se odlikujejo po bogastvu profilov in okraskih. Vsak slop arkade je obogaten s 24 vitkimi stebri\xc4\x8di v osmih skupinah po tri s kapiteli in sestavljajo mo\xc4\x8dno valovito pali\xc4\x8devje z loki. Kapiteli sami so izredni po vitalnosti stiliziranih listov v slogu, znanem kot "stiff-leaf". Vsak kapitel je druga\xc4\x8den, nekateri imajo majhne figure, ki ka\xc5\xbeejo pripovedi._NEWLINE_Obok ladje se strmo dviga v preprosti obliki \xc5\xa1tirih pol v soglasju z ladijskimi arkadami. Na vzhodnem koncu kora je podalj\xc5\xa1an in celoten zgornji del izdelan v drugi \xc4\x8detrtini 14. stoletja, delo Williama Joya. Obok ima mno\xc5\xbeico reber v obliki mre\xc5\xbee, ki je zelo druga\xc4\x8dna od tiste v ladji in je morda poustvaritev v kamnu lokalne vrste lesene strehe iz 15. stoletja, tudi s tistimi pri cerkvi svetega Cuthberta v Wellsu. Oboki stranskih ladij kora imajo tudi enkraten vzorec. [86]_NEWLINE_Do zgodnjega 14. stoletja je bila notranjost stolnice v enotnem slogu, vendar sta bili potrebni dve veliki spremembi v zvezi s stolpom in na vzhodnem delu. Med letoma 1315 in 1322 je bil osrednji stolp pove\xc4\x8dan in zaklju\xc4\x8den z zvonikom, ki je povzro\xc4\x8dil, da so slopi, ki so ga podpirali, kazali znake po\xc5\xa1kodb. Leta 1338 je arhitekt William Joy uporabil neobi\xc4\x8dajno re\xc5\xa1itev z vstavitvijo nizkih lokov z obrnjenimi oboki podobnih velikosti, ki so sestavljali \xc5\xa1karjasto strukturo. Ti oboki opirajo slope na kri\xc5\xbeanju na treh straneh, medtem ko je vzhodna stran podprta s kornim zaslonom.  Oporni loki so znani kot "Andrejev kri\xc5\xbe" po zavetniku stolnice. Wima Swaan jih je opisala \xe2\x80\x93 upravi\xc4\x8deno ali neupravi\xc4\x8deno \xe2\x80\x93 kot "surovo ogromna" in vsiljiva v sicer zadr\xc5\xbeani notranjosti.\n_START_SECTION_\nMarijina kapela in retrokor\n_START_PARAGRAPH_\nWellska stolnica ima kvadratni vzhodni konec kora in prezbiterija, kot je to obi\xc4\x8dajno, in ni\xc5\xbejo Marijino kapelo, ki \xc5\xa1trli na vzhodnem delu in jo je za\xc4\x8del graditi Thomas Witney okrog leta 1310. Verjetno je bila kon\xc4\x8dana pred kapiteljsko dvorano. Datum je sporen._NEWLINE_Marijina kapela ima obok zapletenega in nekoliko nepravilnega vzorca, saj ni simetri\xc4\x8dna okoli obeh osi. Glavna rebra so sekana z dodatnimi nenosilnimi medrebri, ki v tem primeru sestavljajo zvezdasto oblikovan vzorec na temenu oboka. To je eden prvih takih obokov v Angliji. Pet velikih oken je napolnjenih s fragmenti srednjeve\xc5\xa1kega stekla. V vzhodnem oknu so figure 19. stoletja. Krogovi\xc4\x8dje v mre\xc5\xbeastem slogu ima ponavljajo\xc4\x8d vzorec, v tem primeru trilist, ki daje mre\xc5\xbeast videz. Odprtine so opisane tudi kot ribje luske._NEWLINE_Retrokor se razteza po vsem vzhodnem koncu kora in v vzhodna transepta. Na sredini je obok podprt z izjemno strukturo slopov. Dva sta postavljena tako, da se dokon\xc4\x8da osmerokotnik v Marijini kapeli, re\xc5\xa1itev opisuje Francis Bond kot "intuicijo genija".  Slopi imajo prilo\xc5\xbeene marmorne stebre in z oboki, ki jih podpirajo, ustvarjajo razgled velike ce\xc4\x8dovitosti z vseh vidikov. Okna retrokora so v mre\xc5\xbeastem slogu kot tista v Marijini kapeli, vendar so v celoti okra\xc5\xa1ena tako, da letve krogovi\xc4\x8dja sestavljajo \xc5\xa1ilaste krivulje. Tloris tega obmo\xc4\x8dja med prezbiterijem in Marijino kapelo je edinstven. Morda to ka\xc5\xbee neuspeh pri kanonizaciji \xc5\xa1kofa Williama Marcha, ki je povzro\xc4\x8dil skraj\xc5\xa1anje prezbiterija, saj prostor ni bil ve\xc4\x8d potreben za njegovo sveti\xc5\xa1\xc4\x8de. Nato je bilo posledi\xc4\x8dno treba izpolniti dodaten prostor za oltarjem. To so storili  domiselno in lepo.\n_START_SECTION_\nKapiteljska dvorana\n_START_PARAGRAPH_\nKapiteljsko dvorano so za\xc4\x8deli graditi v poznem 13. stoletju. Zgrajena je bila v dveh fazah, kon\xc4\x8dana okoli leta 1310. To je enonadstropna struktura z glavnim prostorom, postavljenim nad kletjo. Dostopna je po stopni\xc5\xa1\xc4\x8du, ki se deli in zavije; ena veja vodi skozi zgornje nadstropje Veri\xc5\xbenih vrat do ulice Vicar\'s Close. Visoko gotsko notranjost je opisal Alec Clifton-Taylor kot "arhitektonsko najlep\xc5\xa1o v Angliji". To je osmerokotnik z rebrastim obokom, podprtim na osrednjem stebru. Steber je obdan s stebri\xc4\x8di iz purbe\xc5\xa1kega marmorja z listnatimi kapitali stiliziranih hrastovih listov in \xc5\xbeeloda, ki se precej razlikujejo od zgodnjeangle\xc5\xa1kih trdih listov. Izbrizg 32 reber mo\xc4\x8dnega profila zagotavlja u\xc4\x8dinek, podoben "veliki palmi". Okna so velika z visokogotskim krogovi\xc4\x8djem, ki za\xc4\x8denja kazati podalj\xc5\xa1ano obliko in oslovski hrbet z manj svetlobe. Krogovi\xc4\x8dje \xc5\xa1e vedno vsebuje starodavno steklo. Pod okni je 51 sede\xc5\xbeev z nadstre\xc5\xa1ki,  ki jih po\xc5\xbeivljajo rezbarije z mnogimi glavami, vklesanimi na lahkoten na\xc4\x8din.'