b'\n_START_ARTICLE_\nModrina nad Maricelom\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nKnjiga prina\xc5\xa1a tri poglavitna poglavja: \xc4\x8cas miru, \xc4\x8cas vojne ter \xc4\x8cas svobode. Prvo poglavje, \xc4\x8cas miru, je od vseh treh najbolj etnografsko. Avtor v njem opi\xc5\xa1e etnografske zna\xc4\x8dilnosti rojstne vasi, kme\xc4\x8dko doma\xc4\x8dijo, kme\xc4\x8dka opravila v vseh \xc5\xa1tirih letnih \xc4\x8dasih, cerkvene in druge praznike, ne manjka pa niti kratek vpogled v \xc4\x8dase Franca Jo\xc5\xbeefa. V drugem poglavju naslovljenem \xc4\x8cas vojne se nizajo nekatere zgodovinske prelomnice, kot so prva meja na Idriji, prva svetovna vojna, So\xc5\xa1ka fronta, \xc4\x8das med obema vojnama, druga svetovna vojna, narodnoosvobodilna vojna, kapitulacija Italije, ter ostali poznej\xc5\xa1i dogodki povezani z drugo svetovno vojno oziroma zaklju\xc4\x8dkom le-te, ki so avtorjev rodni kraj, Lig, zaznamovale za vedno. V tem poglavju lahko za\xc4\x8dutimo olaj\xc5\xa1anje, ki so ga po osvoboditvi izpod fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnega prime\xc5\xbea do\xc5\xbeiveli tamkaj\xc5\xa1nji prebivalci; zaslutimo pa tudi avtorjev \xc4\x8das dozorevanja in novega \xc5\xbeivljenjskega zagona, pre\xc5\xbeetega z optimizmom, ki so ga prinesle velike dru\xc5\xbebene spremembe. \xc4\x8cas svobode je tretje, sklepno poglavje, opisuje pa povojni \xc4\x8das, tisto negotovo obdobje, ko si je komunisti\xc4\x8dna oblast zagotovila prevlado in \xc4\x8das, ko se je oblikovala nova zahodna meja. Za avtorja pa je bil to \xc4\x8das turbulentnega potovanja v zrelostno dobo, \xc4\x8das njegove notranje svobode, \xc4\x8das izoblikovanja njegovega svetonazorskega mnenja in svobodnega odlo\xc4\x8danja. V tem poglavju pisatelj posebno pozornost nameni \xc5\xa1olskemu izobra\xc5\xbeevanju oz. svojim gimnazijskim letom, ki jih je pre\xc5\xbeivel najprej v Tolminu in nato v \xc5\xa0empetru ter svoje aktivno udejstvovanje na kulturno-umetni\xc5\xa1kem podro\xc4\x8dju, ki se je najbolj izra\xc5\xbealo v petju, branju in gledali\xc5\xa1\xc4\x8du. Posebno mesto v tem poglavju zasedajo va\xc5\xa1ki posebne\xc5\xbei. V Utrujeni o\xc4\x8detnjavi, ganljivem zaklju\xc4\x8dku, avtor sprva naniza vse, \xc4\x8desar v Ligu ni ve\xc4\x8d, nekje vmes se zave, da vendarle ostajajo spomini, na koncu pa v avtorjevih besedah \xc4\x8dutimo optimizem, ko zapi\xc5\xa1e, da se rojevajo in oni bodo osmi\xc5\xa1ljali ta \xc4\x8dudoviti prostor, nad katerim se pne modrina mariceljskega neba._NEWLINE_Delo je pospremljeno s \xc5\xa1tevilnimi fotografijami, risbami in drugimi arhivskimi zabele\xc5\xbekami ter kraj\xc5\xa1im nare\xc4\x8dnim besednjakom, zato bi lahko sklenili, da je knjiga dokument \xc4\x8dasa, s katero avtor postavlja trajni spomenik Maricelu in njegovim prebivalcem.\n_START_SECTION_\nIzvor imena\n_START_PARAGRAPH_\nMaricel, kot se ustaljeno pravi Marijinemu Celju, nosi ime po romarskem sredi\xc5\xa1\xc4\x8du iz avstrijske koro\xc5\xa1ke, Mariazellu. Prvotno je nad vasico Lig stala cerkev svetega Zenona, vendar je nek duhovnik in doma\xc4\x8din, ki je slu\xc5\xbeboval na Dunaju, zaslutil, da bi bilo smiselno uveljaviti novo bo\xc5\xbejo pot po koro\xc5\xa1kem zgledu. Tako so "odpu\xc5\xa1\xc4\x8denega" sv. Zenona nadomestili s kopijo Marijine podobe iz Koro\xc5\xa1ke ter jo priporo\xc4\x8dili romarjem, med tem pa se je v ljudski govorici izoblikovalo ime Marijino Celje in pozneje, poenostavljeno, Maricel.'