b'\n_START_ARTICLE_\nStane Dolanc\n_START_SECTION_\nZgodnja leta\n_START_PARAGRAPH_\nSvojo mladost je pre\xc5\xbeivel v Hrastniku, rudarskem mestu v Zasavju. Izhajal je iz revne rudarske dru\xc5\xbeine. Kot odli\xc4\x8dnjaka so ga zastonj pou\xc4\x8devali u\xc4\x8ditelji. Po opravljeni osnovni \xc5\xa1oli je bil sprejet na presti\xc5\xbeno be\xc5\xbeigrajsko gimnazijo v Ljubljani. Za \xc4\x8dasa nacisti\xc4\x8dne okupacije severne Slovenije je Dolanc svoje \xc5\xa1olanje presenetljivo nadaljeval v Gradcu v Avstriji, kar je bilo za mnoge Slovence v tistem \xc4\x8dasu popolnoma nemogo\xc4\x8de. Obstajajo indici, da je bil Dolanc v prvih letih nacisti\xc4\x8dne okupacije celo \xc4\x8dlan Hitlerjugenda. Leta 1944 se je Dolanc pridru\xc5\xbeil partizanom in svojo voja\xc5\xa1ko kariero nadaljeval tudi po vojni. Leta 1960 je od\xc5\xa1el iz vojske, z dose\xc5\xbeenim \xc4\x8dinom polkovnika jugoslovanske protiobve\xc5\xa1\xc4\x8devalne slu\xc5\xbebe KOS. V \xc4\x8dasu svoje voja\xc5\xa1ke kariere je Dolanc diplomiral, v 60-ih pa je deloval kot predavatelj in upravitelj (1964--67) Visoke \xc5\xa1ole politi\xc4\x8dnih znanosti v Ljubljani (V\xc5\xa0PV, kasnej\xc5\xa1a FSPN oz. FDV), ki mu je 1981 podelila naslov rednega profesorja za politi\xc4\x8dni sistem.\n_START_SECTION_\nDrugi \xc4\x8dlovek Zveze komunistov Jugoslavije\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1965 je postal Dolanc \xc4\x8dlan centralnega komiteja Zveze komunistov Slovenije , na 9. kongresu jugoslovanskih komunistov leta 1969 pa tudi \xc4\x8dlan predsedstva ZKJ (CK ZKJ med 1969-74 ni obstajal). Na marsikak polo\xc5\xbeaj se je povzpel kot ne\xc4\x8dak Lidije \xc5\xa0entjurc in kot ognjeni zagovornik "demokrati\xc4\x8dnega centralizma". Dve leti kasneje je postal tudi sekretar novoustanovljenega "Izvr\xc5\xa1nega biroja partijskega predsedstva" (od za\xc4\x8detka leta 1972), torej de facto drugi \xc4\x8dlovek ZKJ , vendar s tem ni prevzel pozicije "drugega \xc4\x8dloveka Jugoslavije", ki je \xc5\xa1e vedno pripadala Kardelju. Dolanc si je hitro pridobil mo\xc4\x8dan vpliv znotraj Partije. Bil je en od glavnih organizatorjev izredne seje partijskega predsedstva v Kara\xc4\x91or\xc4\x91evu decembra 1971, na katerem je trda partijska linija izsilila odstop vodij Hrva\xc5\xa1ke pomladi. V podobnem stilu je nadaljeval tudi znotraj slovenske partije, ko je novembra 1972 na plenumu centralnega komiteja ZKS zahteval obra\xc4\x8dun z liberalnim delom partije pod vodstvom Staneta Kav\xc4\x8di\xc4\x8da. Kav\xc4\x8di\xc4\x8d in njegovi sodelavci so bili kmalu zatem odstavljeni, vodstvo partije pa so prevzeli Dolancu lojalni kadri, med njimi Milan Ku\xc4\x8dan.  Po smrti Edvarda Kardelja leta 1979 je izgubil najpomembnej\xc5\xa1o izvr\xc5\xa1ilno funkcijo v partiji (ob tem ga je Tito odlikoval z redom junaka socialisti\xc4\x8dnega dela) in postal koordinator za Slovenijo, ostal pa je eden najvplivnej\xc5\xa1ih osebnosti v jugoslovanski politiki. Ena od njegovih prednosti v partijskem boju za oblast je bila, da ni nikoli govoril o svoji nacionalni pripadnosti, zato so mu rekli tudi\xc2\xa0\xc2\xbbdenacionalizovani Slovenac\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nNotranji minister, preganjanje disidentov, \xc4\x8dlan predsedstva Jugoslavije\n_START_PARAGRAPH_\nMaja 1982 je bil Dolanc imenovan za notranjega ministra v vladi Milke Planinc. Maja 1983 se je javno prito\xc5\xbeeval nad domnevnim porastom nacionalizma v Jugoslaviji in sovra\xc5\xbenih dejavnosti proti komunisti\xc4\x8dnemu re\xc5\xbeimu, za kar je obto\xc5\xbeeval disidentske intelektualce. Spomladi 1984 je pri\xc5\xa1lo s tem v zvezi do dveh politi\xc4\x8dno motiviranih sodnih procesov, ki se direktno pripisujeta Dolancu. V Beogradu je takrat policija priprla in odvedla na zasli\xc5\xa1anje 28 udele\xc5\xbeencev predavanja znanega disidenta Milovana \xc4\x90ilasa. Enega od priprtih so na\xc5\xa1li mtrvega nekaj dni kasneje, \xc5\xa1est drugih pa je bilo postavljenih pred sodi\xc5\xa1\xc4\x8de. Dolancu se pripisuje tudi naro\xc4\x8danje umorov politi\xc4\x8dnih emigrantov in protire\xc5\xbeimskih aktivistov, ki jih je izven meja Jugoslavije izvajala tajna slu\xc5\xbeba UDBA. Dolanc naj bi v tem obdobju tudi osebno \xc5\xa1\xc4\x8ditil enega od njenih agentov, poklicnega zlo\xc4\x8dinca \xc5\xbdeljka Ra\xc5\xbenatovi\xc4\x87a-Arkana. _NEWLINE_Od maja 1984 do maja 1989 je bil Dolanc slovenski \xc4\x8dlan predsedstva Jugoslavije, v tem obdobju pa tudi predsedujo\xc4\x8di "Zveznega sveta za za\xc5\xa1\xc4\x8dito ustavne ureditve". V letih 1988 in 1989 je bil en od tistih v zveznem vodstvu Jugoslavije, ki so neuspe\xc5\xa1no posku\xc5\xa1ali zaustaviti Milo\xc5\xa1evi\xc4\x87evo anti-birokratsko revolucijo, ki jo je dojemal kot izraz srbskega hegemonizma. Hkrati je bil Dolanc zadr\xc5\xbean tudi do novega vodstva Zveze komunistov Slovenije, ki je pod vplivom demokrati\xc4\x8dnih procesov za\xc4\x8dela vsaj navidezno podpirati zahteve ve\xc4\x8dine Slovencev po liberalizaciji in osamosvojitvi Slovenije. Ena od njegovih zadnjih javnih intervencij je bil intervju s takrat glavnim glasilom slovenske demokrati\xc4\x8dne opozicije, Mladino, ki je bil objavljen maja 1989. V njem je Dolanc sam sebe opisal kot "zadnjega titoista".\n_START_SECTION_\nDemokrati\xc4\x8dne spremembe in umik iz politi\xc4\x8dnega \xc5\xbeivljenja\n_START_PARAGRAPH_\nStane Dolanc se je umaknil iz jugoslovanskega politi\xc4\x8dnega \xc5\xbeivljenja 13. maja 1989, v obdobju, ko so se v Sloveniji in drugih republikah \xc5\xbee za\xc4\x8deli nezaustavljivi demokrati\xc4\x8dni procesi. Doma\xc4\x8di in tuji novinarji so se strinjali, da je iz federalnega gnezda od\xc5\xa1el eden od zadnjih\xc2\xa0\xc2\xbb\xc4\x8duvajev skrivnosti\xc2\xab\xc2\xa0. Dolanc je bil v \xc4\x8dasu umika v pokoj \xc4\x8dlan Predsedstva SFRJ, predsednik Komisije za revizijo zvezne ustave in siva eminenca UDB-e._NEWLINE_V pokoju, ki ga je u\xc5\xbeival na Gorenjskem, je postal poznavalec gob in novinarji so mu rekli\xc2\xa0\xc2\xbbVeliki gobar\xc2\xab. Zadnja leta je \xc5\xbeivel v "\xc4\x8debelnjaku" v Gozd Martuljku blizu Kranjske gore, bil je skoraj sosed vikenda\xc5\xa1ice Vide Tom\xc5\xa1i\xc4\x8d. Umrl je po hudi bolezni (rak - bil je veri\xc5\xbeni kadilec) v Ljubljani. Pokopan je v Gozdu Martuljku.Do svoje smrti je ostal v tesnih prijateljskih stikih z mnogimi slovenskimi politiki, med drugimi tudi z biv\xc5\xa1im predsednikom Slovenije Milanom Ku\xc4\x8danom.'