b'\n_START_ARTICLE_\nTragedija skupnega\n_START_PARAGRAPH_\nTraged\xc3\xadja sk\xc3\xbapnega je dilema, ki nastane \xc4\x8de ima ve\xc4\x8d oseb dostop do skupne dobrine, pri tem pa pravila uporabe ne omejujejo njihovih osebnih interesov dovolj, da bi prepre\xc4\x8dila pretirano izrabo skupnega dobrega. Pretirana raba lahko pripelje do uni\xc4\x8denja skupnega dobrega, kar ne bo v nikogar\xc5\xa1njem interesu. Primer je neomejen lov na divje \xc5\xbeivali. Pretirano plenjenje posamezne vrste divjadi zmanj\xc5\xa1a stale\xc5\xbe pod \xc5\xa1e vzdr\xc5\xbeno mejo, ki bi bila za vse najugodnej\xc5\xa1a, ali celo ogrozi obstoj vrste.\n_START_SECTION_\nHardinova analiza in njena kritika\n_START_PARAGRAPH_\nV sodobni dru\xc5\xbeboslovni teoriji je dilemo prvi podrobneje prou\xc4\x8dil Garrett Hardin v \xc4\x8dlanku, objavljenem leta 1968 _NEWLINE_Hardin je v citiranem zelo odmevnem \xc4\x8dlanku analiziral primer srednjeve\xc5\xa1ke skupne zemlji\xc5\xa1ke lastnine. Skupni pa\xc5\xa1niki so bili brez omejitev na razpolago vsem. \xc4\x8ce je kdo pridobil \xc5\xa1e eno glavo \xc5\xbeivine, je njegova korist narasla, skupno dobro pa je bilo bolj obremenjeno. Kon\xc4\x8dna posledica je bilo osiroma\xc5\xa1enje ali celo uni\xc4\x8denje pa\xc5\xa1nikov. Ena izmed re\xc5\xa1itev dileme, ki so jo uporabili v Angliji, je privatizacija zemlje, kar so opravili v ve\xc4\x8d korakih od 12. stoletja do sredine 19. stoletja z\xc2\xa0\xc2\xbbZakoni o ograditvi\xc2\xab\xc2\xa0(Inclosure Acts). Zakonodajalec je z ve\xc4\x8d kot 5.000 razli\xc4\x8dnimi odlo\xc4\x8ditvami dodelil v zasebno last okoli 21% povr\xc5\xa1ine Anglije._NEWLINE_Kritika Hardinovega \xc4\x8dlanka, ki ga ve\xc4\x8dinoma tolma\xc4\x8dijo kot zagovor privatizacije, obsega ugotovitev, da zasebna lastnina lahko privede do drugega ne\xc5\xbeeljenega u\xc4\x8dinka: premajhne izrabe skupnega dobra.\n_START_SECTION_\nMo\xc5\xbenost neprisiljenih dogovorov o rabi skupnega dobra\n_START_PARAGRAPH_\nEna mo\xc5\xbenost za razre\xc5\xa1itev dileme skupnega dobra so dogovori o omejevanju rabe. Avtonomni dogovor znotraj neke skupnosti je mo\xc5\xbeen, \xc4\x8de je skupnost majhna in dobro povezana. Psiholog Dennis Fox je na osnovi ugotovitve, da je neprisiljeno (!) sodelovanje verjetnej\xc5\xa1e v manj\xc5\xa1ih skupinah, sku\xc5\xa1al ugotoviti najve\xc4\x8djo mno\xc5\xbeico posameznikov, pri kateri je tako sodelovanje \xc5\xa1e mo\xc5\xbeno. Najve\xc4\x8dje \xc5\xa1tevilo posameznikov v taki skupnosti sedaj imenujejo "Dunbarovo \xc5\xa1tevilo". V \xc4\x8dlanku iz leta 1985 , ocenjuje, da\xc2\xa0\xc2\xbbje zgornja meja preproste, samodejne, dobro delujo\xc4\x8de skupnosti morda omejena navzgor na najve\xc4\x8d 150 ljudi\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nZasebna lastnina in suverena oblast kot re\xc5\xa1itvi dileme\n_START_PARAGRAPH_\nDilemo skupnega na svoj na\xc4\x8din re\xc5\xa1uje centralna oblast, ki dolo\xc4\x8di pravila uporabe. V skrajnem primeru gre za suvereno oblast vladarja nad vsemi dobrinami, razen tistih, za katere je dovoljena zasebna lastnina.\n_START_SECTION_\nSodobni problemi skupnega\n_START_PARAGRAPH_\nDilemo skupnega o\xc5\xbeivljajo okoljski problemi globalnih dimenzij, na primer pretiran kitolov, \xc4\x8dezmejno onesna\xc5\xbeenje zraka, globalne klimatske spremembe. Re\xc5\xa1itve za te dileme \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo i\xc5\xa1\xc4\x8de z mednarodnimi pogajanji.'