b'\n_START_ARTICLE_\nKelti\n_START_PARAGRAPH_\nKelti, skupno ime za ljudstva in plemenske skupnosti mlaj\xc5\xa1e \xc5\xbeelezne dobe v srednji Evropi, ki so govorile keltske jezike in imele podobno kulturo._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1a arheolo\xc5\xa1ka kultura, ki se upravi\xc4\x8deno pri\xc5\xa1teva k prakeltski kulturi, je kultura \xc5\xbearnih grobi\xc5\xa1\xc4\x8d v srednji Evropi v pozni bronasti dobi v zadnjem \xc4\x8detrtletju drugega tiso\xc4\x8dletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem. Njeni povsem keltski nasledniki  v srednji Evropi so bila ljudstva \xc5\xbeeleznodobne hal\xc5\xa1tatske kulture v obdobju od leta 800 do 450 pr. n. \xc5\xa1t. Ime je dobila po bogatih grobnih pridatkih, ki so jih odkrili v Hallstadtu v Avstriji. Od poznega latenskega obdobja (pribli\xc5\xbeno od leta 450 pr. n. \xc5\xa1t.) do rimskih osvajanj se je keltska kultura z razpr\xc5\xa1evanjem in selitvami raz\xc5\xa1irila na \xc5\xa1tevilne sosednje regije: Britansko oto\xc4\x8dje (Oto\xc5\xa1ki Kelti), Francijo, de\xc5\xbeele Beneluksa (Galci), v, Poljsko in ve\xc4\x8dino srednje Evrope, Iberski polotok (Keltiberi, Keltiki in Galeki), severno Italijo (Golaseki in cisalpski Galci), po galski invaziji na Balkan leta 279 pr. n. \xc5\xa1t. pa vse do osrednje Anatolije (Gala\xc4\x8dani)._NEWLINE_Najzgodnej\xc5\xa1i zapisi v keltskem jeziku so lepontski napisi z za\xc4\x8detka 6. stoletja pr. n. \xc5\xa1t.. Kontinentalni keltski jeziki so izpri\xc4\x8dani samo na napisih in krajevnih imenih. Oto\xc5\xa1ka kelt\xc5\xa1\xc4\x8dina iz pribli\xc5\xbeno 4. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. je izpri\xc4\x8dana na ogamskih napisih, \xc4\x8deprav je zagotovo mnogo starej\xc5\xa1a. Literarna tradicija se za\xc4\x8denja z irsko gel\xc5\xa1\xc4\x8dino pribli\xc5\xbeno v 8. stoletju n. \xc5\xa1t.. Besedila zgodnje irske knji\xc5\xbeevnosti, na primer T\xc3\xa1in B\xc3\xb3 C\xc3\xbaailnge  (Kr\xc3\xa1ja bika iz C\xc3\xbaailnge), so se ohranila v recenzijah iz 12. stoletja._NEWLINE_Do sredine 1. tiso\xc4\x8dletja n.\xc5\xa1. sta se po \xc5\xa1iritvi Rimskega imperija in velikih selitvah germanskih ljudstev celinska in oto\xc5\xa1ka keltska kultura ohranili samo na Irskem, v zahodnih in severnih delih Velike Britanije (Wales, \xc5\xa0kotska, Cornwall in otok Man) in severni Franciji (Bretanija). Med 5. in 8. stoletjem so se keltsko govore\xc4\x8de skupnosti atlantskih regij povezale v prepoznavno kulturno entiteto. Povezovali so jih jezik, vera, umetnost in skupna dedi\xc5\xa1\xc4\x8dina, po kateri so se razlikovale od kultur sosednjih skupnosti. V 6. stoletju n. \xc5\xa1t. so kontinentalni keltski jeziki izginili iz \xc5\xa1ir\xc5\xa1e rabe._NEWLINE_Oto\xc5\xa1ka keltska kultura se je razcepila na gelske (Irci, \xc5\xa0koti, Manci) in britske Kelte (Vali\xc5\xbeani, Kornijci, Bretonci). Sodobna keltska identiteta je zgrajena na  romanti\xc4\x8dnem o\xc5\xbeivljanju keltskih tradicij v Veliki Britaniji, Irski in drugih evropskih regijah, na primer v poljski in \xc5\xa1panski Galiciji. Irsko in \xc5\xa1kotsko gel\xc5\xa1\xc4\x8dino, vali\xc5\xbean\xc5\xa1\xc4\x8dino in breton\xc5\xa1\xc4\x8dino danes govorijo v delih njihovih zgodovinskih ozemelj,  kornij\xc5\xa1\xc4\x8dina in manska gel\xc5\xa1\xc4\x8dina pa trenutno do\xc5\xbeivljata preporod.\n_START_SECTION_\nImena in terminologija\n_START_PARAGRAPH_\nIme Kelti (gr\xc5\xa1ko: \xce\x9a\xce\xb5\xce\xbb\xcf\x84\xce\xbf\xce\xaf [Keltoi]) je prvi uporabil gr\xc5\xa1ki geograf Hekataj Miletski leta 517 pr. n. \xc5\xa1t. v opisu prebivalcev iz okolice Masilije (Marseille). Po pri\xc4\x8devanju  Julija Cezarja in Strabona so latinsko ime Celtus (mn. Celti ali Celtae) in gr\xc5\xa1ki imeni \xce\x9a\xce\xad\xce\xbb\xcf\x84\xce\xb7\xcf\x82 [K\xc3\xa9ltes] (mn. \xce\x9a\xce\xad\xce\xbb\xcf\x84\xce\xb1\xce\xb9 [K\xc3\xa9ltai]) ali \xce\x9a\xce\xb5\xce\xbb\xcf\x84\xcf\x8c\xcf\x82 [Kelt\xc3\xb3s] (mn. \xce\x9a\xce\xb5\xce\xbb\xcf\x84\xce\xbf\xce\xaf [Kelto\xc3\xad]) privzeti iz izvirnega keltskega imena plemena. Plinij Starej\xc5\xa1i omenja, da se je v Luzitaniji ime Kelti uporabljalo kot vzdevek, kar so potrdili najdeni keltski napisi._NEWLINE_Latinsko ime Gallus (Galec) bi lahko izviralo iz keltskega etni\xc4\x8dnega ali plemenskega imena, ki si ga je latin\xc5\xa1\xc4\x8dina izposodila morda med keltsko \xc5\xa1iritvijo v Italijo v zgodnjem 5. stoletju pr. n. \xc5\xa1t.. Njen koren bi lahko bil prakeltski *galno-,  ki pomeni mo\xc4\x8d ali trdnost. Imena Galci, Galeki in Galati se zelo verjetno sorodna s staroirskim korenom gal \xe2\x80\x93 v pomenu hrabrost ali divjost in vali\xc5\xbeanskim gallu- v pomenu biti zmo\xc5\xbeen ali mo\xc4\x8d. Gr\xc5\xa1ko ime Galatai izvira verjetno iz istega korena,  -atai pa je anti\xc4\x8dno gr\xc5\xa1ko obrazilo za pregibanje._NEWLINE_Prepoznavanje keltske kulture, ki je na splo\xc5\xa1no problemati\xc4\x8dno, se osredoto\xc4\x8da na jezik, umetnost in klasi\xc4\x8dna besedila, dopolnjujejo pa jo ro\xc4\x8dni izdelki, dru\xc5\xbebena organizacija, domovina in mitologija. Zgodnej\xc5\xa1e teorije so temeljile na skupnem poreklu plemen, sodobnej\xc5\xa1e pa bolj kot raso poudarjajo kulturo in jezik.  Keltske kulture so imele veliko razli\xc4\x8dnih zna\xc4\x8dilnosti, njihov skupni imenovalec pa je bil jezik._NEWLINE_Izraz keltski se lahko nana\xc5\xa1a na dru\xc5\xbeino jezikov ali na keltski slog. Uporabljal se je tudi za opis arheolo\xc5\xa1kih kultur, definiranih z edinstvenimi nizi artefaktov. Povezavo med jezikom in artefakti omogo\xc4\x8dajo prisotni napisi._NEWLINE_Sodobni izraz keltski se na splo\xc5\xa1no uporablja za opis jezikov in kultur Irske, \xc5\xa0kotske, Walesa, Cornwalla, otoka Man in Bretanije, ki so znane tudi kot "\xc5\xa1est keltskih narodov". V teh regijah se delno kot materni jeziki \xc5\xa1e vedno govorijo \xc5\xa1tirje keltski jeziki: irska gel\xc5\xa1\xc4\x8dina, \xc5\xa1kotska gel\xc5\xa1\xc4\x8dina, vali\xc5\xbean\xc5\xa1\xc4\x8dina in breton\xc5\xa1\xc4\x8dina. Kornij\xc5\xa1\xc4\x8dina, ki spada med britske jezike,  in manska gel\xc5\xa1\xc4\x8dina sta v o\xc5\xbeivljanju. Kumbrij\xc5\xa1\xc4\x8dino, enega od izumrlih britskih jezikov iz severozahodne Anglije in jugozahodne \xc5\xa0kotske, posku\xc5\xa1ajo rekonstruirati._NEWLINE_Izraz keltski se v\xc4\x8dasih uporablja tudi za opis delov Evrope s keltsko dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino, \xc4\x8daprav tam ni pre\xc5\xbeivel noben keltski jezik. Med omenjene dele spadajo zahodni del Iberskega polotoka, torej Portugalska in severna osrednja \xc5\xa0panija (Galicija, Asturija, Kantabrija, Kastilja in Le\xc3\xb3n, Ekstremadura).\n_START_SECTION_\nPoreklo\n_START_PARAGRAPH_\nKeltski jeziki so veja indoevropskih jezikov. Ko se okoli leta 400 pr. n. \xc5\xa1t. keltsko govore\xc4\x8di Evropejci pojavijo v pisni zgodovini, so se keltski jeziki \xc5\xbee razcepili na ve\xc4\x8d jezikovnih skupin in se raz\xc5\xa1irili po ve\xc4\x8djem delu zahodne Evrope, na Iberski polotok, Irsko in Veliko Britanijo._NEWLINE_Nekateri strokovnjaki domnevajo, da je kultura \xc5\xbearnih grobi\xc5\xa1\xc4\x8d v zahodni srednji Evropi izvirno keltska in prepoznavna veja indoevropske kulture. Nasledila je uneti\xc5\xa1ko kulturo in kulturo gomilnih grobov in v pozni bronasti dobi pribli\xc5\xbeno od leta 1200 do 700 pr. n. \xc5\xa1t. prevladovala v srednji Evropi. V obdobju kulture \xc5\xbearnih grobi\xc5\xa1\xc4\x8d se je \xc5\xa1tevilo prebivalcev v regiji dramati\xc4\x8dno pove\xc4\x8dalo, verjetno zaradi novosti v tehnologiji in poljedelstvu. Gr\xc5\xa1ki zgodovinar Efor iz Cime v Mali Aziji, ki je pisal v 4. stoletju pr. n. \xc5\xa1t., je bil prepri\xc4\x8dan, da so Kelti pri\xc5\xa1li otokov ob ustju Rena, od koder "so bili pregnani zaradi pogostih vojn in silnega nara\xc5\xa1\xc4\x8danja morja"._NEWLINE_\xc5\xa0irjenje \xc5\xbeelezarstva je pripeljalo do razvoja hal\xc5\xa1tatske kulture, ki se je v obdobju od leta 700 do 500 pr. n. \xc5\xa1t. razvila neposredno iz kulture \xc5\xbearnih grobi\xc5\xa1\xc4\x8d. Prakeltski jezik, najkasnej\xc5\xa1i skupni prednik vseh poznanih keltskih jezikov, se je verjetno \xc5\xa1e govoril v poznem obdobju \xc5\xbearnih grobi\xc5\xa1\xc4\x8d ali v zgodnjem hal\xc5\xa1tatskem obdobju v zgodnjem 1. tiso\xc4\x8dletju pr. n. \xc5\xa1t. Nekateri strokovnjaki menijo, da se je \xc5\xa1irjenje keltskih jezikov na Iberski polotok, Irsko in Veliko Britanijo za\xc4\x8delo v prvi polovici 1. tiso\xc4\x8dletja pr. n. \xc5\xa1t., drugi pa na podlagi arheolo\xc5\xa1kih dokazov trdijo, da so se raz\xc5\xa1irili \xc5\xbee dolgo pred tem. V naslednjih stoletjih se je jezik razcepil na keltiber\xc5\xa1\xc4\x8dino ter gelske in britanske jezike._NEWLINE_Hal\xc5\xa1tatsko kulturo je nasledila latenska kultura srednje Evrope, katero je preplavilo Rimsko cesarstvo, vendar so njeni sledovi opazni tudi na galsko-rimskih artefaktih. V Veliki Britaniji in na Irskem je latenska kultura pre\xc5\xbeivela in se pretvorila v oto\xc5\xa1ko ali hiberno-saksonsko umetnost. Zgodnja irska knji\xc5\xbeevnost se opira na okus in izro\xc4\x8dilo juna\xc5\xa1kih voja\xc5\xa1kih elit, ki dominirale v keltski dru\xc5\xbebi. Keltska imena rek so zelo \xc5\xa1tevilna med zgornjimi pritoki Donave in Rena, zato so \xc5\xa1tevilni znanstveniki  etnogenezo Keltov postavili prav na to podro\xc4\x8dje._NEWLINE_Diodor Sicilski in Strabon sta oba domnevala, da je bilo osr\xc4\x8dje Keltov v ju\xc5\xbeni Franciji.  Slednji je zapisal, da so \xc5\xbeiveli Galci severno od Keltov, da pa so Rimljani oboje obravnavali kot Galce. Njuno mnenje so privzeli tudi kasnej\xc5\xa1i zgodovinarji in ga spremenili \xc5\xa1ele po odkritjih v Hallstadtu in La Tenu.\n_START_SECTION_\nJezikovni  dokazi\n_START_PARAGRAPH_\nPrakeltski jezik se obi\xc4\x8dajno datira v pozno bronasto dobo. Najstarej\xc5\xa1i zapisi v keltskem jeziku so lepontski napisi iz Cisalpske Galije, ki spadajo \xc5\xbee v latensko obdobje. Drugi zgodnji zapisi so galski iz zgodnjega latenskega obdobja. Nastali so v okolici Masilije in so pisani v gr\xc5\xa1kem alfabetu.  Keltiberski napisi so se pojavili razmeroma pozno, okoli leta 200 pr. n. \xc5\xa1t. V oto\xc5\xa1ki kelt\xc5\xa1\xc4\x8dini so se ohranili samo ogamski napisi, ki so zapisani v arhai\xc4\x8dni ir\xc5\xa1\xc4\x8dini in so nastali okoli leta 400 pr. n. \xc5\xa1t.. Poleg napisov so pomemben vir informacij o zgodnjih Keltih tudi krajevna imena.\n_START_SECTION_\nArheolo\xc5\xa1ki dokazi\n_START_PARAGRAPH_\nDo konca 19. stoletja so zgodovinarji domnevali, da le\xc5\xbei pradomovina Keltov zahodno od Rena, natan\xc4\x8dneje v v, in se pri tem sklicevali na anti\xc4\x8dne gr\xc5\xa1ke in rimske vire, predvsem na Cezarja. Tak\xc5\xa1nemu stali\xc5\xa1\xc4\x8du je kljuboval francoski zgodovinar Jubainville, ki je pradomovino Keltov prestavil vzhodno od Rena. Jubainvillovi argumenti so temeljili na Herodotovih zapisih, da \xc5\xbeivijo Kelti ob izviru Donave, kar bi pomenilo, da je bila njihova domovina sedanja ju\xc5\xbena Nem\xc4\x8dija. Ko je Johann Ramsauer leta 1846 odkril prazgodovinsko pokopali\xc5\xa1\xc4\x8de v Hallstatu, leta 1857 pa Hansli Kopp \xc5\xa1e najdi\xc5\xa1\xc4\x8de La T\xc3\xa8ne, se je pozornost zgodovinarjev preusmerila na vzhod._NEWLINE_Proti koncu 19. stoletja se je za\xc4\x8dela krepiti predstava, da se hal\xc5\xa1tatske in latenske kulture ne sme obravnavati samo kot dve \xc4\x8dasovni kulturni obdobji, ampak tudi kot kulturi skupine ljudstev, ki so imela isto poreklo in jezik. V 20. stoletju se je rasno etni\xc4\x8dna interpretacija latenske kulture \xc5\xa1e bolj zakoreninila in latensko kulturo in pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da s plitvimi grobovi so neposredno povezali s Kelti in keltskim jezikom. \xc5\xbdeleznodobna hal\xc5\xa1tastka kultura (okoli 800-475 pr. n. \xc5\xa1t.) in latenska kultura (okoli 500-50 pr. n. \xc5\xa1t.) se zdaj obravnavata kot prakeltski oziroma keltski kulturi._NEWLINE_V razli\xc4\x8dnih akademskih disciplinah so Kelte zaradi obeh kultur obravnavali kot fenomen srednje Evrope v \xc5\xbeelezni dobi. Ker so bile arheolo\xc5\xa1ke najdbe iz omenjenih obdobij na Iberskem polotoku, jugozahodni Franciji, severni in zahodni Britaniji, ju\xc5\xbeni Irski in Galatiji redke, niso dajale dovolj dokazov za kulturni scenarij, ki bi bil primerljiv s srednjo Evropo. Enako te\xc5\xbeko je bilo trditi, da je izvor iberskih Keltov povezan s kulturo \xc5\xbearnih grobi\xc5\xa1\xc4\x8d. Vse to je privedlo do novej\xc5\xa1ega pristopa, ki je uvedel prakeltsko podlago in proces keltizacije, ki sta imela svoje korenine v bronastodobni kulturi zvon\xc4\x8dastih \xc4\x8da\xc5\xa1._NEWLINE_Latenska kultura se je razvila in cvetela v pozni \xc5\xbeelezni dobi (pribli\xc5\xbeno od leta 450 pr. n. \xc5\xa1t. do rimskih osvajanj v 1. pr. n. \xc5\xa1t.) v vzhodni Franciji, \xc5\xa0vici, Avstriji, na jugozahodu Nem\xc4\x8dije ter v \xc4\x8ce\xc5\xa1ki, Slova\xc5\xa1ki in Mad\xc5\xbearski. Razvila se je iz hal\xc5\xa1tatske kulture brez kak\xc5\xa1ne kulturne prekinitve pod vplivom sredozemske gr\xc5\xa1ke in kasneje etru\xc5\xa1\xc4\x8danske civilizacije. Premik sredi\xc5\xa1\xc4\x8d naselij je potekal v 4. stoletju pr. n. \xc5\xa1t._NEWLINE_Zahodna latenska kultura se ujema z zgodovinsko keltsko Galijo, kar seveda ne pomeni, da lahko latensko kulturo v celoti pripi\xc5\xa1emo enotnemu keltskemu ljudstvu. Arheologi namre\xc4\x8d stalno ugotavljajo, da jezik, materialna kultura in politi\xc4\x8dne povezave pogosto ne potekajo vzporedno. Frey na primer ugotavlja, da "v 5. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. pogrebni obi\xc4\x8daji v keltskem svetu niso bili enotni, ker so lokalne skupine imele svoja verovanja, ki so imela za posledico tudi razli\xc4\x8dna umetni\xc5\xa1ka izra\xc5\xbeanja". Latenska kultura je nedvomno povezana tudi z Galci, prisotnost latenskih artefaktov pa je lahko posledica kulturnih stikov in ne pomeni stalne prisotnosti keltsko govore\xc4\x8dih prebivalcev.\n_START_SECTION_\nZgodovinski dokazi\n_START_PARAGRAPH_\nPolibij je v Zgodovini Rima, ki je bila napisana okoli leta 150 pr. n. \xc5\xa1t., opisal Galce v Italiji in njihov spor z Rimom. Pavzanias je v 2. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. zapisal, da so se  "Galci prvotno imenovali Kelti" in da "\xc5\xbeivijo v odmaknjenih predelih Evrope na obali morja, ki ima ogromno plimovanje". Pozidonij je opisal ju\xc5\xbene Galce okoli leta 100 pr. n. \xc5\xa1t.. Njegovo izvirno delo se je sicer izgubilo, vendar so ga kot vir uporabljali kasnej\xc5\xa1i avtorji, med njimi tudi Strabon. Kasnej\xc5\xa1i spisi iz zgodnjega 1. stoletja n. \xc5\xa1t. opisujejo Britanijo, pa tudi Hispanijo, Italijo in Galatijo. Cezar je zelo ob\xc5\xa1irno pisal o svojih Komentarjih galskih vojn, ki so trajala od leta 58 do 51 pr. n. \xc5\xa1t.. Diodor Sicilski je pisal o Keltih v Galiji in Britaniji v svoji Zgodovini 1. stoletja.\n_START_SECTION_\nAlpe in Padska ni\xc5\xbeina\n_START_PARAGRAPH_\nNapisi v lepont\xc5\xa1\xc4\x8dini iz 6. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. ka\xc5\xbeejo na zgodnjo prisotnost Keltov v severni Italiji, \xc4\x8deprav je bila verjetno omejena. Posebno primerno mesto za izmenjave na velike razdalje je bilo mesto Golasecca, kjer reka Ticino izteka iz jezera Maggiore. Golaseki so bili posredniki med Etru\xc5\xa1\xc4\x8dani na jugu in hal\xc5\xa1tatsko kulturo na severu. Izmenjavo je vzpodbujalo trgovanje s soljo._NEWLINE_Diodor Sicilski pi\xc5\xa1e, da so "leta 391 pr. n. \xc5\xa1t. (Kelti), ki so imeli domove na drugi strani Alp, vdrli z veliko silo skozi prelaze in zasedli ozemlje med Apenini in Alpami". Dolina reke Pad in del severne Italije, ki so jo Rimljani imenovali Cisalpska Galija, je bila naseljena s keltsko govore\xc4\x8dimi prebivalci, ki so ustanovili ve\xc4\x8d mest, med njimi tudi Milano. V bitki na Aliji so uni\xc4\x8dili rimsko vojsko in Senoni so leta 390 pr. n. \xc5\xa1t. oplenili Rim._NEWLINE_V bitki pri Telamonu (sedanji Talamone v Toskani) leta 225 pr. n. \xc5\xa1t. se je keltska vojska ujela med dve riimski vojski in do\xc5\xbeivela popoln poraz._NEWLINE_Poraz zdru\xc5\xbeene samnitske, keltske in etru\xc5\xa1\xc4\x8danske vojske v tretji samnitski vojni z Rimljani je ozna\xc4\x8dil konec keltske prevlade, \xc4\x8deprav je rimska vojska \xc5\xa1ele leta 192 pr. n. \xc5\xa1t. pokorila \xc5\xa1e zadnje ostanke neodvisnih keltskih kraljestev v Italiji.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0irjenje proti vzhodu\n_START_PARAGRAPH_\nKelti so se \xc5\xa1irili tudi po pore\xc4\x8dju Donave in njenih pritokov. Eno od najvplivnej\xc5\xa1ih plemen, Skordiski, je v 3. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. na podro\xc4\x8dju sedanjega Beograda ustanovilo svojo prestolnico Singidunum. Gostota gradi\xc5\xa1\xc4\x8d in pokopali\xc5\xa1\xc4\x8d ka\xc5\xbeeta na gosto naseljenost doline Tise v sedanji Vojvodini, Mad\xc5\xbearske in Ukrajine. \xc5\xa0irjenje  na ozemlje sedanje Romunije so prepre\xc4\x8dili Da\xc4\x8dani._NEWLINE_Bolj ju\xc5\xbeno so se Kelti naselili v Trakiji (Bolgarija), kjer so vladali ve\xc4\x8d kot sto let, in Anatoliji (Galatija). Galati so kljub  geografski lo\xc4\x8denosti od sredi\xc5\xa1\xc4\x8d keltskega sveta \xc5\xa1e najmanj sedemsto let obdr\xc5\xbeali svoj keltski jezik. Sveti Hieronim, ki je leta 373 obiskal Ancyro (Ankara), je zapisal, da je njihov jezik podoben jeziku Treverov v severni Galiji._NEWLINE_Boje, pleme, ki je dalo ime Bohemiji (\xc4\x8ce\xc5\xa1ka), Bologni in morda tudi Bavarski, in keltske artefakte in pokopali\xc5\xa1\xc4\x8da  so odkrili tudi bolj proti vzhodu v sedanji Poljski in Slova\xc5\xa1ki. Kopija keltskega kovanca biateka iz bratislavske kovnice je prikazana na starem slova\xc5\xa1kem kovancu za pet kron._NEWLINE_Ker za ob\xc5\xa1irne selitve na katera druga ozemlja ni nobenih arheolo\xc5\xa1kih dokazov, ena od sodobnih \xc5\xa1ol trdi, da sta se keltska kultura in jezik na tista podro\xc4\x8dja raz\xc5\xa1irila s stiki in ne na silo, \xc4\x8detudi so keltski vdori v Italijo in pohod v Gr\xc4\x8dijo in zahodno Anatolijo dobro dokumentirani tako v rimskem kot gr\xc5\xa1kem zgodovinopisju._NEWLINE_Obstajajo tudi zapisi, da so keltski najemniki v Egiptu slu\xc5\xbeili Ptolemajem. V letih 283-246 je bilo najetih nekaj tiso\xc4\x8d Keltov, ki so posku\xc5\xa1ali vre\xc4\x8di s prestola Ptolemaja II. V Egiptu so slu\xc5\xbeili tudi leta 186 pr. n. \xc5\xa1t..\n_START_SECTION_\nSlovenija\n_START_PARAGRAPH_\nKelti so pri\xc5\xa1li na ozemlje dana\xc5\xa1nje Slovenije v 4. in 3. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. in ustanovili Nori\xc5\xa1ko kraljestvo. Na Gorenjskem in delu \xc5\xa0tajerske so prebivali Tavriski, na severozahodu Karni, na severu Nori\xc4\x8dani, na Dolenjskem in delu Notranjske Japodi, v Posavju Latobiki in v Istri Histri. Ukvarjali so se predvsem s poljedelstvom, \xc5\xbeivinorejo in pastirstvom. Iz tega \xc4\x8dasa izvirajo imena mnogih dana\xc5\xa1njih krajev (Bohinj, Tuhinj) in rek (Sava, Savinja, Drava)._NEWLINE_Keltsko ozemlje je imelo za Rimljane velik strate\xc5\xa1ki pomen. Rimski prodor se je za\xc4\x8del po ustanovitvi Akvileje (181 pr. n. \xc5\xa1t.). V drugi polovici 2. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. so Rimljani v istrskih vojnah podjarmili Histre, leta 129 pr. n. \xc5\xa1t. Tavriske in leta 115 pr. n. \xc5\xa1t. Karne. Oktavijan je v letih 35-33 pr. n. \xc5\xa1t. mejo Rimskega cesarstva premaknil na Donavo in okoli leta 10 pr. n. \xc5\xa1t. mirno priklju\xc4\x8dil zavezni\xc5\xa1ko Nori\xc5\xa1ko kraljestvo. Zasedena podro\xc4\x8dja so se vklju\xc4\x8dila v rimsko provincialno organizacijo: zahodna Slovenija z Istro je bila vklju\xc4\x8dena v 10. regijo Italije (Regio X), vzhodni del in Dolenjska v provinco Panonijo, alpski prostor in pore\xc4\x8dje Savinje pa sta bila sredi 1. stoletja vklju\xc4\x8dena v provinco Norik. Nastajati so za\xc4\x8dela mesta (Emona, Celeia, Poetoviona), v katerih so prebivali priseljenci iz Italije in poromanjeni staroselci. Zgrajen je bil cestni sistem z glavno osjo Akvileja-Emona-Celeia-Poetoviona-Carnuntum (dana\xc5\xa1nji Petronell ob Donavi).\n_START_SECTION_\nOto\xc5\xa1ki Kelti\n_START_PARAGRAPH_\nVsi obstoje\xc4\x8di keltski jeziki spadajo v skupino oto\xc5\xa1kih keltskih jezikov. Razvili so se iz keltskih jezikov, ki so jih govorili v \xc5\xbeeleznodobni Britaniji. Razdeljeni so v gelsko (goidelsko) in britansko skupino nare\xc4\x8dij, ki sta se lo\xc4\x8dili \xc5\xbee v zgodnjem obdobju._NEWLINE_Jezikoslovci si dolgo niso bili enotni glede vpra\xc5\xa1anja, ali je keltski jezik pri\xc5\xa1el v Britanijo in Irsko in se tam razcepil v dve veji ali so ga tja prinesli v dveh lo\xc4\x8denih selitvenih valovih. Starej\xc5\xa1e stali\xc5\xa1\xc4\x8de prazgodovinarjev je, da je bil keltski vpliv na Britansko oto\xc4\x8dje rezutat zaporednih vdorov z evropskega kontinenta, ki so se dogajali nekaj stoletij in so bila v njih udele\xc5\xbeena razli\xc4\x8dna keltsko govore\xc4\x8da ljudstva. Pri tem so upo\xc5\xa1tevali jezikovno mejo med P-keltskimi in Q-keltskimi jeziki. Tak\xc5\xa1no stali\xc5\xa1\xc4\x8de se danes na splo\xc5\xa1no zavra\xc4\x8da v korist filogenetske oto\xc5\xa1ke keltske nare\xc4\x8dne skupine._NEWLINE_Prihod Keltov v Britanijo naj bi se zgodil od 6. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. dalje v obdobju hal\xc5\xa1tatske kulture in kulture pokopov na vozovih. Nekaj selitev se je verjetno zgodilo tudi v \xc5\xbeelezni dobi, vendar njihov vpliv na domorodno prebivalstvo otokov ni znan. V pozni \xc5\xbeelezni dobi naj bi imeli Britanija in Irska med 1 in 1,5 milijona prebivalcev, zato manj\xc5\xa1e \xc5\xa1tevilo keltsko govore\xc4\x8dih pri\xc5\xa1lekov nanje ni imelo odlo\xc4\x8dilnega vpliva._NEWLINE_Pribli\xc5\xbeno od 6. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. dalje (predrimska Britanija) je ve\xc4\x8dina prebivalcev na oto\xc4\x8dju govorila gelske ali britanske keltske jezike._NEWLINE_Kot ka\xc5\xbee, je po Cezarjevi osvojitvi Galije v 50. letih pr. n. \xc5\xa1t. v osrednjo ju\xc5\xbeno Britanijo Anglijo pri\xc5\xa1lo nekaj belgijskih plemen. V vzhodnem Yorkshiru je prebivalo pleme Parizov, ki je bilo najbr\xc5\xbe britansko, vendar  je imelo kulturne stike z evropsko celino. Na Irskem naj bi prebivalo pleme Ivernov, ki je govorilo britanski jezik._NEWLINE_Na Irskem in v Veliki Britaniji naj bi za\xc4\x8detek keltskega vpliva sovpadal z za\xc4\x8detkom \xc5\xbeelezne dobe. Sprejetje keltske kulture in jezika je bilo verjetno postopno, s kulturno izmenjavo s skupinami keltskih plemen z evropske celine.\n_START_SECTION_\nRomanizacija\n_START_PARAGRAPH_\nRimljani pod Cezarjevim poveljstvom so sredi 1. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. osvojili keltsko Galijo, od Klavdija naprej pa tudi dele Britanije. Rimska lokalna uprava v zasedenih regijah je skoraj v celoti privzela predrimske plemenske meje. Arheolo\xc5\xa1ke najdbe ka\xc5\xbeejo, da so bili v upravljanje vklju\xc4\x8deni tudi doma\xc4\x8dini._NEWLINE_Domorodna ljudstva pod rimsko oblastjo so se romanizirala in privzela rimske navade. Pri celinskih Keltih je to nazadnje privedlo do  jezikovnega premika v ljudsko latin\xc5\xa1\xc4\x8dino, oto\xc5\xa1ki Kelti pa so obdr\xc5\xbeali svoj jezik._NEWLINE_Pomemben je bil tudi kulturni vpliv Galcev na Rimljane, predvsem na voja\xc5\xa1kem podro\xc4\x8dju in v jahalnih spretnostih, ker so Galci pogosto slu\xc5\xbeili v rimski konjenici. Rimljani so privzeli galski konjeni\xc5\xa1ki me\xc4\x8d spatha in keltsko boginjo konj Epono.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbebena ureditev\n_START_PARAGRAPH_\nVe\xc4\x8dina razpolo\xc5\xbeljivih virov trdi, da je predkr\xc5\xa1\xc4\x8danska keltska dru\xc5\xbeba temeljila na dru\xc5\xbebenih razredih in vladarju. Po Cezarjevem opisu in opisih drugih avtorjev so bili v Galiji odnosi med vladarjem in podlo\xc5\xbeniki v 1. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. bili podobni odnosom v rimski dru\xc5\xbebi._NEWLINE_Plemenom so vladali kralji, \xc4\x8deprav nekateri viri trdijo, da je bilo na ozemljih, ki so imela tesne stike z Rimom, tudi nekaj oligarhi\xc4\x8dnih republikansih oblik vladanja. Ve\xc4\x8dina opisov pravi, da je bila dru\xc5\xbeba razdeljena na tri glavne dru\xc5\xbebene razrede: voja\xc5\xa1ko aristokracijo, razred intelektualcev, med katere so spadali druidi, poeti in pravniki, ter ostalo prebivalstvo. Na Irskem in \xc5\xa0kotskem so vi\xc5\xa1je in ni\xc5\xbeje kralji prvotno volili po sistemu tanistry, ki je kasneje pri\xc5\xa1el v nasprotje s fevdalnim na\xc4\x8delom prvorojenstva, po katerem vladarski polo\xc5\xbeaj nasledil vladarjev prvorojeni sin._NEWLINE_Struktura keltske dru\xc5\xbeine je slabo poznana. Keltska naselja so bila zelo razli\xc4\x8dna, od razpr\xc5\xa1enih zaselkov do urbanih naselij. Na Kelte se na splo\xc5\xa1no gleda kot na neurbanizirano dru\xc5\xbebo. V Veliki Britaniji in Irski so resni\xc4\x8dno prevladovala gradi\xc5\xa1\xc4\x8da in duni  (v Britaniji je poznanih pribli\xc5\xbeno 3.000 gradi\xc5\xa1\xc4\x8d),  ki so bila v velikem nasprotju z urbanimi naselji v osrednjem hal\xc5\xa1tatskem in latenskem obmo\xc4\x8dju, mnogimi oppidi v Galiji konec 1. tiso\xc4\x8dletja pr. n. \xc5\xa1t. in mesti v Cisalpski Galiji._NEWLINE_Su\xc5\xbeenjstvo, kakr\xc5\xa1no so prakticirali Kelti, je bilo zelo verjetno podobno bolje dokumentiranemu su\xc5\xbeenjstvu v anti\xc4\x8dni Gr\xc4\x8diji in Rimu. Su\xc5\xbenje so dobivali v vojnah in roparskih pohodih  ali zasu\xc5\xbenjevanjem podlo\xc5\xbenikov zaradi kazni ali dolgov.  Su\xc5\xbeenjstvo je bilo dedno, \xc4\x8deprav je bila mogo\xc4\x8da manumisija. Gelski izraz za su\xc5\xbenja \xe2\x80\x93 cacht in vali\xc5\xbeanski caeth izhajata verjetno iz latinskega captus \xe2\x80\x93 ujetnik, kar ka\xc5\xbee, da je bila trgovina s su\xc5\xbenji ena od sti\xc4\x8dnih to\xc4\x8dk med keltskimi in latinskimi skupnostmi. V keltskih dr\xc5\xbeavah  je bilo su\xc5\xbeenjstvo \xc5\xa1e posebno raz\xc5\xa1irjeno v srednjem veku. Manumisijo je prepre\xc4\x8devala zakonodaja in beseda cumal, ki je pomenila su\xc5\xbenjo, se je na Irskem uporabljala kot splo\xc5\xa1na enota vrednosti._NEWLINE_Arheolo\xc5\xa1ke najdbe dokazujejo, da so bile predrimske keltske skupnosti povezane z omre\xc5\xbejem kopenskih trgovskih poti, ki so omogo\xc4\x8dale \xc5\xbeivahno trgovanje. Ozemlje Keltov  je bilo bogato s kositrom, svincem, \xc5\xbeelezom, srebrom in zlatom, keltski  kova\xc4\x8di in zlatarji pa so izdelovali in prodajali oro\xc5\xbeje in nakit. Trgovali so zlasti z Rimljani._NEWLINE_Mnenje, da je bili keltsko trgovanje omejeno na blagovno menjavo, je le delno to\xc4\x8dno. Njihov monetarni sistem je bil kompleksen in je \xc5\xa1e vedno nerazumljiv. Zaradi pomanjkanja  ve\xc4\x8djega \xc5\xa1tevila kovancev se domneva, da se je za trgovanje uporabljal pradenar. Pradenar je izraz, s katerim se opisuje bronaste predmete od zgodnjega latenskega obdobja dalje, ki so pogosto imeli obliko sekire, prstana ali zvona. Zaradi velikega \xc5\xa1tevila tovrstnih predmetov v nekaterih grobovih se domneva, da so imeli relativno visoko vrednost in so se uporabljali za vsakdanje nakupe. Na ve\xc4\x8dini keltskih ozemelj na celini in jugovzhodni Britaniji so bili v predrimskem obdobju v obtoku kovanci iz brona z veliko vsebnostjo kostira in majhno vrednostjo. Kovanci ve\xc4\x8djih vrednosti, primerni za rabo v trgovini, so bili zlati, srebrni in bronasti. Zlatniki so bili bolj pogosti kor srebrniki, \xc4\x8deprav so imeli vi\xc5\xa1jo nazivno vrednost, ker je bilo samo v ju\xc5\xbeni Britaniji in osrednji Franciji pribli\xc5\xbeno sto rudnikov zlata, srebro pa je bilo bolj redko. Nesorazmerje je bilo delno tudi posledica relativne revnosti rude in truda, ki ga je bilo treba vlo\xc5\xbeiti v rudarjenje, v primerjavi z dobi\xc4\x8dkom. Z rastjo rimske civilizacije sta rasla tudi pomen in obseg trgovine s keltskim svetom, s tem pa tudi koli\xc4\x8dina srebrnega in bronastega denarja. Rast trgovanja je sovpadla z velikim pove\xc4\x8danjem proizvodnje zlata na keltskih ozemljih in visoko vrednostjo, ki jo je imelo zlato pri RimljanihV pozni \xc5\xbeelezni dobi so Galci nosili ve\xc4\x8dinoma srajce z dolgimi rokavi ali tunike in dolge hla\xc4\x8de, ki so jih Rimljani imenovali braccae. Obla\xc4\x8dila so bila volnena ali lanena, obla\xc4\x8dila premo\xc5\xbenih tudi svilena. Pozimi so nosili pelerine. Krasili so se z zaponkami in zapestnicami, najbolj znamenit del nakita pa je bil kovinski, v\xc4\x8dasih zlat, vratni obro\xc4\x8d. Rogata waterloojska \xc4\x8delada iz Britanskega muzeja, ki je dolgo \xc4\x8dasa predstavljala standard za podobo keltskega bojevnika, je v resnici edini ohranjen primerek in je bolj  spadala k ceremonialni kot voja\xc5\xa1ki opravi.. Rudniki zlata v Galiji so bili verjetno eden od glavnih razlogov za Cezarjev napad nanjo._NEWLINE_Zapisov v keltskih jezikih iz predrimskega obdobja je zelo malo. Napisani so ve\xc4\x8dinoma v latinski in gr\xc5\xa1ki pisavi. Ogamska pisava, ki je bila v zgodnjem srednjem veku v rabi ve\xc4\x8dinoma na Irskem in \xc5\xa0kotskem, pa tudi v Walesu in Angliji, se je uporabljala predvsem za obredne namene, na primer za nagrobne napise. Veliko je dokazov o obse\xc5\xbenem ustnem izro\xc4\x8dilu, ki so ga ohranjali na primer bardi na Irskem, in so ga nazadnje zapisali v samostanih. Najstarej\xc5\xa1a dokumenirana ritmi\xc4\x8dna poezija na svetu je irskega izvora in je prepis \xc5\xa1e starej\xc5\xa1e epske pesnitve, kar je nekatere poznavalce privedlo do trditve, da so rimo izumili Kelti._NEWLINE_Keltska umetnost je ustvarila tudi zelo zapletene in \xc4\x8dudovite kovinske izdelke, ki so se ohranili predvsem med grobnimi pridatki._NEWLINE_Oto\xc5\xa1ki Kelti so bili v nekaterih pogledih zelo konzervativni. \xc5\xa0e vedno so na primer uporabljali bojne vozove, katere so Grki in Rimljani v tistem \xc4\x8dasu uporabljali samo \xc5\xa1e v ceremonialne namene. Bojni vozovi so kljub zastarelosti prepre\xc4\x8dili Cezarjev poskus invazije na Britanijo.\n_START_SECTION_\nVloga \xc5\xbeenske in spolne norme\n_START_PARAGRAPH_\nZelo malo zanesljivih virov govori o keltskih pogledih na delitev med spoloma in njihovih socialnih polo\xc5\xbeajih, \xc4\x8deprav nekateri arheolo\xc5\xa1ki dokazi ka\xc5\xbeejo, da so se njihovi pogledi razlikovali od takrat manj enakopravnih pogledov njihovih sosedov._NEWLINE_Po Aristotelovem mnenju so imele v ve\xc4\x8dini "bojevitih narodov" velik vpliv \xc5\xbeenske, pri Keltih, kar je zelo nenavadno, pa so mo\xc5\xa1ki odkrito dajali prednost mo\xc5\xa1kim ljubimcem. Gr\xc5\xa1ki retorik Atenej v XIII. zvezku svoje knjige  Deipnosofistai (Banket u\xc4\x8denih) ponavlja trditev Diodorja Sicilskega iz 1. stoletja pr. n. \xc5\xa1t., da so bile "keltske \xc5\xbeenske lepe, vendar so mo\xc5\xa1ki raje spali skupaj". Diodor je \xc5\xa1el \xc5\xa1e dlje in trdil, da se bo "mlad mo\xc5\xa1ki ponudil tujcem in bo u\xc5\xbealjen, \xc4\x8de bo njegova ponudba zavrnjena". Rankin trdi, da je edini vir teh trditev verjetno Posidonij in domneva, da so avtorji opisovali mo\xc5\xa1ke  "povezovalne  rituale"._NEWLINE_Spolno svobodo \xc5\xbeensk v Veliki Britaniji opisuje Kasij Dio:_NEWLINE_Zelo duhovit odgovor je (cesarici) Juliji Avgusti dala Argentokoksova \xc5\xbeena, po rodu Kaledonka. Ko se je cesarica po pogajanjih z njo \xc5\xa1alila na ra\xc4\x8dun njenih svobodnih spolnih odnosih z mo\xc5\xa1kimi, ji je odgovorila: "Me zadovoljujemo naravne zahteve na mnogo bolj\xc5\xa1i na\xc4\x8din kot ve Rimljanke, ker se odprto dru\xc5\xbeimo z najbolj\xc5\xa1imi mo\xc5\xa1kimi, medtem ko ve to po\xc4\x8dnete skrivoma z najve\xc4\x8djimi pokvarjenci"._NEWLINE_Poznani so primeri, da so \xc5\xbeenske sodelovale  tako v vojskovanju kot v vladanju, \xc4\x8deprav so bile na teh podro\xc4\x8djih v manj\xc5\xa1ini. Plutarh poro\xc4\x8da, da so \xc5\xbeenske v Padski ni\xc5\xbeini v 4. stoletju pr. n. \xc5\xa1t.  delovale tudi kot ambasadorji, da bi prepre\xc4\x8dile vojno med keltskimi plemenskimi poglavarji._NEWLINE_Nekaj splo\xc5\xa1nih pokazateljev z \xc5\xbeeleznodobnih pokopali\xc5\xa1\xc4\x8d v \xc5\xa0ampanji in Burgundiji v severvzhodni Franciji ka\xc5\xbee, da so v zgodnjem latenskem obdobju \xc5\xbeenske morda sodelovale v bojih, vendar dokazi \xc5\xa1e zdale\xc4\x8d niso dokon\xc4\x8dni. V nekaterih grobovih, na primer tistem v Vixu, so na\xc5\xa1li \xc5\xbeenski nakit in oro\xc5\xbeje, v drugih pa je te\xc5\xbeko ugotoviti spol pokojnika. Iz najdb bi se dalo sklepati, da je oro\xc5\xbeje morda "odra\xc5\xbealo polo\xc5\xbeaj pokojnika in ne, da je bil mo\xc5\xa1ki"._NEWLINE_Med oto\xc5\xa1kimi Kelti je ve\xc4\x8d zgodovinskih dokumentov, ki ka\xc5\xbeejo na  voja\xc5\xa1ko vlogo \xc5\xbeenske. Poleg Tacitove omembe kraljice Budike obstajajo tudi dokumenti iz kasnej\xc5\xa1ih obdobij zgodovine, ki prav tako ka\xc5\xbeejo na pomembno vlogo za "\xc5\xbeenske kot bojevnice", ki je bila vsaj simboli\xc4\x8dna, \xc4\x8de ne dejanska. Posidonij in Strabon opisujeta otok \xc5\xbeensk, na katerem mo\xc5\xa1ki ne poznajo strahu pred smrtjo in se \xc5\xbeenske  trgajo med seboj. Drugi pisci, na primer Amijan Marcelin in Tacit, omenjajo \xc5\xbeenske, ki so spro\xc5\xbeile, se udele\xc5\xbeile in vodile bitke.  Posidonijevi antropolo\xc5\xa1ki komentarji o Keltih govorijo predvsem o primitivizmu, izjemni bojevitosti, krutemu \xc5\xbertvovanju, \xc5\xbeilavosti in pogumu njihovih \xc5\xbeensk._NEWLINE_Po Brehonskem zakonu, ki je bilo zapisan v zgodnjem srednjem veku na Irskem po prestopu Keltov v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, je imela \xc5\xbeenska pravico do lo\xc4\x8ditve od mo\xc5\xbea in dobiti njegovo premo\xc5\xbeenje zaradi neizpolnjevanja zakonskih dol\xc5\xbenosti zaradi impotence, debelosti, homoseksualnih nagnjenj ali nagnjenja do druge \xc5\xbeenske.\n_START_SECTION_\nMnogobo\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nKelti so, podobno kot druge plemenske dru\xc5\xbebe \xc5\xbeelezne dobe, prakticirali mnogobo\xc5\xa1tvo. Mnogo keltskih bogov je poznanih iz besedil in napisov iz rimskega obdobja. Obrede in \xc5\xbertvovanja so opravljali sve\xc4\x8deniki, poznani kot druidi. Kelti do pozne \xc5\xbeelezne dobe na bogove niso gledali kot na bitja s \xc5\xa1love\xc5\xa1ko podobo. Keltska sveti\xc5\xa1\xc4\x8da so se nahajala na odmaknjenih krajih, na primer na vrhovih hribov, v gajih in ob jezerih._NEWLINE_Keltski verski vzorci so bili po regijah razli\xc4\x8dni, nekatera bo\xc5\xbeanstva in na\xc4\x8dini \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denja pa so bili enaki na \xc5\xa1irokem geografskem in \xc4\x8dasovnem obmo\xc4\x8dju. Kelti so \xc4\x8dastili bogove in boginje.  Mo\xc5\xa1ki bogovi so bili na splo\xc5\xa1no bo\xc5\xbeanstva s posebnimi ve\xc5\xa1\xc4\x8dinami: Lug je bil heroj in spreten me\xc4\x8devalec in pra\xc4\x8dar, Dagda, o\xc4\x8de bogov in za\xc5\xa1\xc4\x8ditnik plemena, pa je bil brezmejno mo\xc4\x8dan in oboro\xc5\xbeen s \xc4\x8darobno gorja\xc4\x8do.  Boginje so bile povezane z naravnimi danostmi, zlasti z vodnimi tokovi: Boan na primer je bila boginja reka Boyne. Delitev ni bila dosledna, saj sta bili na primer boginji Brigid in Morigan povezani tako z naravnimi danostmi (svetimi izviri in reko Unius) kot s spretnostmi kot sta kova\xc5\xa1tvo in zdravilstvo._NEWLINE_Skupna tema v keltski kozmologiji je bila trojnost, zato so tudi \xc5\xa1tevilna bo\xc5\xbeanstva videli kot trojna. Eden od primerov tak\xc5\xa1nega na\xc4\x8dina gledanje so Tri matere, skupina boginj, ki so jih z lokalno obarvanimi razlikami \xc4\x8dastila mnoga keltska plemena._NEWLINE_Kelti so imeli dobesedno stotine bogov. Nekateri so se \xc4\x8dastili samo v posamezni dru\xc5\xbeini ali plemenu, drugi pa so bili dovolj priljubljeni, da so prestopili jezikovne in kulturne pregrade.  Med slednje je spadal irski bog Lug, katerega so povezovali z nevihtami, bliskanjem in kulturo, je imel dvojnika v  galskemu Lugosu in vali\xc5\xbeanskemu Lleu. Podobno je tudi s celinsko boginjo konj Epono, ki ima svojo irsko dvojnico Maho in vali\xc5\xbeansko dvojnico Rianono._NEWLINE_Rimska poro\xc4\x8dila o druidih omenjajo slovesnosti, ki so potekale v svetih logih. Latenski Kelti  so \xc5\xbee gradili templje razli\xc4\x8dnih velikosti in oblik, vendar so ohranili tudi sveti\xc5\xa1\xc4\x8da pod svetimi drevesi in ob posve\xc4\x8denih ribnikih._NEWLINE_Druidi so imeli v keltski verski praksi ve\xc4\x8d vlog. Bili so predvsem sve\xc4\x8deniki, pa tudi sodniki, \xc5\xbertvovalci, u\xc4\x8ditelji in \xc4\x8duvaji izro\xc4\x8dil. Organizirali in vodili so verske obrede in memorirali in preu\xc4\x8devali koledar. Drugi razredi druidov so  opravljali obredna \xc5\xbertvovanja pridelkov in \xc5\xbeivali v korist cele skupnosti.\n_START_SECTION_\nGalski koledar\n_START_PARAGRAPH_\nColignyjski koledar, ki so ga odkrili leta 1897, je vgraviran v bronasto plo\xc5\xa1\xc4\x8do, \xc5\xa1iroko 1,48 in  visoko 0,9 m. Ohranjenih je 73 fragmentov. Iz pisave in spremljajo\xc4\x8dih predmetov je razvidno, da je bil napisan verjetno proti koncu 2. stoletja.  Napisan je z latinskimi napisnimi velikimi \xc4\x8drkami v galskem jeziku. Restavrirana plo\xc5\xa1\xc4\x8da ima 16 kolon z 62 meseci, razdeljenimi na pet let._NEWLINE_Francoski arheolog J. Monard je \xc5\xa1pekuliral, da so ga napisali druidi, ki so \xc5\xbeeleli ohraniti svojo vlogo \xc4\x8duvajev koledarja v \xc4\x8dasu, ko se je v Rimskem cesarstvu uvajal julijanski koledar. Splo\xc5\xa1na oblika koledarja ka\xc5\xbee, da je bil javni koledar (parapegmata), kakr\xc5\xa1ne so odkrili po vsem gr\xc5\xa1kem in rimskem svetu.\n_START_SECTION_\nRimski vpliv\n_START_PARAGRAPH_\nRimska osvojitev Galije je v cesarstvo privedla veliko keltskih ljudstev, na katera je imela velik vpliv rimska kultura. Rimski vpliv je povzro\xc4\x8dil \xc5\xa1tevilne spremembe tudi v keltskih verovanjih. Najbolj opazno je bilo upadanje vpliva razreda druidov, ki je postopoma povsem izginil. Pojavljati so se za\xc4\x8dela rimsko-keltska bo\xc5\xbeanstva, ki so pogosto imela tako rimske kot keltske atribute in kombininirana imena. Druga sprememba je bila prilagoditev Jupitrovega stebra, svetega stebra, ki so ga uporabljali po vseh keltskih regijah cesarstva, predvsem na severu. Pomembna sprememba v verski praksi je bilo tudi postavljanje kamnitih kipov bogov in boginj. Kelti so pred tem postavljali samo lesene idole in spomenike, izrezbarjene v drevesa, ki so imeli pred rimskimi osvajanji vlogo svetih stebrov.\n_START_SECTION_\nKeltsko kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo\n_START_PARAGRAPH_\nKeltske regije pod rimsko oblastjio so skupaj z ostalim delom Rimskega cesarstva sprejele kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, neosvojena obmo\xc4\x8dja Irske in \xc5\xa0kotske pa so iz keltskega mnogobo\xc5\xa1tva prestopile v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo \xc5\xa1ele v 5. stoletju. Irsko so pokristjanili misijonarji iz Britanije, med katerimi je bil tudi sveti Patrik.  \xc5\xa0kotsko, Sa\xc5\xa1ko in dele Britanije in Srednje Evrope  so kasneje pokristjanili predvsem misijonarji iz Irske. Izraz "keltsko kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo" se uporablja za oblike kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva, ki so se v tistem \xc4\x8dasu pojavije v Britaniji in Irski. Keltsko kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo se je naslanjalo na keltsko izro\xc4\x8dilo  in se je razlikovalo od zahodnega kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva.  Razvoj kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva na Irskem in v Veliki Britaniji v letih 390 do 1200 je v keltsko umetnost prinesel zgodnjo srednjeve\xc5\xa1ko renesanso. V tem obdobju se je razvilo mnogo slogov, ki jih danes pri\xc5\xa1tevamo k tipi\xc4\x8dno keltskim in jih najdemo po ve\xc4\x8djem delu Irske in Velike Britanije, na skrajnem severu \xc5\xa0kotske ter Orkneyjskem in Shetlandskem oto\xc4\x8dju. Pomembna dela iz tega obdobja so Kellski evangelijarij in arda\xc5\xa1ki kelih.'