b'\n_START_ARTICLE_\nNicolas Malebranche\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nNicolas Malebanche se je rodil leta 1638, v Parizu, kot najmlaj\xc5\xa1i otrok Nicolasa Malebrancha, uradnika kralja Ludvika XIII in Katarine de Lauson, sestre Jean de Lauson, ki je bila guvernerka kolonije Nove Francije v Kanadi. Zaradi deformirane hrbtenice, se je moral Malebranche \xc5\xa1olati doma do svojega \xc5\xa1estnajstega leta. Takrat je zapustil dom in se najprej vpisal na \xc5\xa1tudij filozofije na Coll\xc3\xa8ge de la Marche ter pozneje na \xc5\xa1tudij teologije na Coll\xc3\xa8ge de Sorbonne, oba dela Univerze v Parizu. Kasneje je \xc5\xa1olanje opustil in leta 1660 vstopil v Oratorij. Tam se je predvsem posve\xc4\x8dal ukvarjanju s cerkveno zgodovino, jezikoslovjem, Biblijo in deli Svetega Avgu\xc5\xa1tina. Leta 1664 je bil posve\xc4\x8den v duhovnika._NEWLINE_Istega leta je tudi prvi\xc4\x8d prebral Descartesovo besedilo Trait\xc3\xa9 de l\xe2\x80\x99homme (\'Razprava o \xc4\x8dloveku\'), ki govori o fiziologiji \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega telesa. Ta izku\xc5\xa1nja je nanj zelo vplivala, saj se mu je s tem odprl pogled na naravni svet brez Aristotlove sholastike. \xc5\xa0tudiranju Kartezijanskega sistema je posvetil celo nadaljnje desetletje.\n_START_SECTION_\nFilozofska kariera\n_START_PARAGRAPH_\nV letih 1674-75 je Malebranche izdal svoji prvi in najbolj obse\xc5\xbeni filozofski deli. Delo De la recherche de la v\xc3\xa9rit\xc3\xa9. O\xc3\xb9 l\xe2\x80\x99on traite de la Nature de l\xe2\x80\x99Esprit de l\xe2\x80\x99homme, et de l\xe2\x80\x99usage qu\xe2\x80\x99il en doit faire pour \xc3\xa9viter l\xe2\x80\x99erreur dans les Sciences (V zvezi z iskanjem po resnici), v kateri se obravnava narava \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega uma in njegova uporaba, da se izogne napakam v znanosti, je postavilo temelje njegovemu filozofskemu ugledu in zamislim. Obravnaval je vzroke \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih napak v znanosti in kako bi se le-tem dalo izogniti. Najpomembneje je, da v tretji knjigi, ki razpravlja o \xc4\x8distem razumevanju, zagovarja trditev, da v Bogu obstajajo ideje, skozi katere zaznavamo predmete._NEWLINE_Njegov prvi kritik je bil Abb\xc3\xa9 Simon Foucher, ki je napadel njegovo delo V zvezi z iskanjem po resnici (fr. \'De la recherche de la v\xc3\xa9rit\xc3\xa9. O\xc3\xb9 l\xe2\x80\x99on traite de la Nature de l\xe2\x80\x99Esprit de l\xe2\x80\x99homme, et de l\xe2\x80\x99usage qu\xe2\x80\x99il en doit faire pour \xc3\xa9viter l\xe2\x80\x99erreur dans les Sciences\'), \xc5\xa1e preden je bil izdan drugi del. Malebranche se je odzval s kratkim predgovorom, ki ga je dodal drugemu delu in leta 1678 v tretji izdaji \xc5\xbee tako precej ob\xc5\xa1irni knjigi dodal \xc5\xa1e Elucidations (Pojasnila). Ti odzivi se niso le odzivali na nadaljnje kritike, temve\xc4\x8d so tudi raz\xc5\xa1irili originalne argumente ter jih razvili na nove na\xc4\x8dine. V desetem delu Elucidations je predstavil novo teorijo imenovano "razumljiva raz\xc5\xa1iritev". To naj bi bila arhetipska zamisel o podalj\xc5\xa1anju, v katero bi se lahko ideje vseh posameznih vrst telesa skupaj re\xc5\xa1ile. V drugih delih je dal ve\xc4\x8dji poudarek na njegovo trditev, da je Bog deloval ve\xc4\x8dinoma po svobodni volji in le redko, kot v primeru \xc4\x8dude\xc5\xbeev, po posebno dolo\xc4\x8deni volji._NEWLINE_Malebranche je svoje teorije zadnji\xc4\x8d raz\xc5\xa1iril leta 1680, z izdajo dela Razprava o naravi in milini (fr. \'Trait\xc3\xa9 de la Nature et de la Gr\xc3\xa2ce\'). Zopet je bil napaden in sicer tokrat s strani Antoina Arnaulda, ki je bil kakor on, kartezijanski filozof. Temu je sledil dolg in grenak spor, ki je ve\xc4\x8dinoma temeljil na teolo\xc5\xa1kih nestrinjanjih, a se je s\xc4\x8dasoma razvejal na vsa podro\xc4\x8dja filozofije. Arnauldovim podpornikom je leta 1690 uspelo prepri\xc4\x8dati Rimskokatoli\xc5\xa1ko cerkev, da je Malebranchovo delo uvrstila na Katalog prepovedanih knjig. Na seznamu se je leta 1709 zna\xc5\xa1la tudi knjiga De la recherche de la v\xc3\xa9rit\xc3\xa9. O\xc3\xb9 l\xe2\x80\x99on traite de la Nature de l\xe2\x80\x99Esprit de l\xe2\x80\x99homme, et de l\xe2\x80\x99usage qu\xe2\x80\x99il en doit faire pour \xc3\xa9viter l\xe2\x80\x99erreur dans les Sciences (V zvezi z iskanjem po resnici)._NEWLINE_Maebranche je kljub temu \xc5\xa1e naprej izdajal knjige. Umrl je 13. oktobra 1715, v Parizu pri 77 letih.\n_START_SECTION_\nPogled na filozofijo\n_START_PARAGRAPH_\nNa Malebranchovo razmi\xc5\xa1ljanje je zelo vplival Rene Descartes. Kljub temu pa je Malebranche sprejel njegov pogled na filozofijo kriti\xc4\x8dno. Znan je predvsem po svojem filozofskem pogledu - ljudje vidimo vse stvari v bogu in po osvojitvi psiho-fizi\xc4\x8dnega paralelizma ter po okazionalizmu (problem o povezavi med umom in telesom).\n_START_SECTION_\nPogled na Boga\n_START_PARAGRAPH_\nVsa \xc4\x8dlovekova dejanja naj bi bila po Malebranchovo odvisna od boga. \xc4\x8clovekovo znanje je odvisno od razumevanja boga, na podoben na\xc4\x8din, kot je premikanje telesa odvisno od bo\xc5\xbeje volje._NEWLINE_Tako kot Rene Descartes je tudi Malebranche verjel, da ljudje dobijo znanje skozi ideje \xe2\x80\x93 idealisti\xc4\x8dne predstave, ki so prisotne v na\xc5\xa1em umu. Medtem ko je Descartes verjel, da so ideje mentalna entiteta, je Malebranche sledil Sv. Avgu\xc5\xa1tinu - vse ideje obstajajo samo v bogu in ljudje vidimo vse stvari v bogu. Te ideje so neodvisne od misli in ko jih dose\xc5\xbeemo intelektualno, dose\xc5\xbeemo subjekt resnice._NEWLINE_Malebranche je definiral resnico kot razmerje med idejami. Ker pa so te ideje v bogu, so ve\xc4\x8dne in nespremenljive, zato pa je edina resnica vredna svojega imena, ve\xc4\x8dna in nespremenljiva. Resnico je razdelil na dve kategoriji glede na povezavo med idejami: razmerje obsega (domnevna resnica; npr. pri geometriji) in na razmerje kvalitete ali popolnosti (prakti\xc4\x8dna resnica eti\xc4\x8dnih na\xc4\x8del, ki so imela zanj bo\xc5\xbeje temelje in so slu\xc5\xbeila za splo\xc5\xa1no uporabo ter za odkrivanje pri intelektualnem razglabljanju). Eti\xc4\x8dna na\xc4\x8dela je primerjal z geometrijskimi na\xc4\x8deli, ker naj bi jih \xc4\x8dlovek odkril z razmi\xc5\xa1ljanjem._NEWLINE_Pri intelektualnem znanju je bolj kot ne sledil Sv. Avgu\xc5\xa1tinu. Malebranche je razlo\xc5\xbeil, kako lahko splo\xc5\xa1ne bo\xc5\xbeje ideje slu\xc5\xbeijo tudi kot neposreden objekt \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih misli v \xc4\x8dutnem zaznavanju podrobnosti. Problem pa je bil, ker so bo\xc5\xbeje ideje univerzalne, medtem ko pa so \xc4\x8dutna zaznavanja razli\xc4\x8dna pri posamezniku. Predlagal je, da je umski koncept idej \xc4\x8dist in direkten, ampak \xc4\x8dutno zaznavanje idej pa naj bi bilo spremenjeno glede na ob\xc4\x8dutke. Miselno intelektualna zasnova ideje naj bi bila \xc4\x8dista in direktna. \xc4\x8cutno zaznavanje idej naj bi bilo spremenjeno pri ob\xc4\x8dutkih posameznikovih misli._NEWLINE_To idejo bi bilo prakti\xc4\x8dno mogo\xc4\x8de predstaviti samo pri geometrijskih ali tehni\xc4\x8dnih zna\xc4\x8dilnostih kot je velikost, oblika ali gibanje. Ob\xc4\x8dutki pa bi bili iz barv ali kak\xc5\xa1ne druge \xc4\x8dustvene lastnosti. Pri razli\xc4\x8dnih mislih bi lahko enaka ideja predstavljala druga\xc4\x8dnega posameznika enake vrste.\n_START_SECTION_\nDualizem\n_START_PARAGRAPH_\nMalebranchev je pri problemu um-telo najprej sledil Descartesovemu dualizmu, nato pa v knjigi \'Entretiens sur la m\xc3\xa9taphysique et la religion\' (\'Dialogi o metafiziki in veri\') zagovarjal, da si ne moremo predstavljati, \xc4\x8desa vsega so na\xc5\xa1i mo\xc5\xbegani zmo\xc5\xbeni. V zvezi s psiho-fizi\xc4\x8dnim medsebojnim vplivanjem je napisal, da telo ne more delovati na um tako, kot um ne more delovati na telo. Edini, ki ima mo\xc4\x8d pri spreminjanju tega je bog. Pri problemu um-telo je najprej sledil Descartesu, ki je verjel, da si je mogo\xc4\x8de izmisliti to\xc4\x8dno definicijo uma. Malebranche pa je potem ugotovil, da ljudje ne vemo \xc4\x8disto to\xc4\x8dno, \xc4\x8desa je zmo\xc5\xbeen na\xc5\xa1 um in posledi\xc4\x8dno nimamo razlo\xc4\x8dne predstave o naravi uma.\n_START_SECTION_\nOkazionalizem\n_START_PARAGRAPH_\nTa ideja se je razvila v Malebranchev glavni nauk v okazionalizmu, da je bog samo prilo\xc5\xbenostni predstavnik in da vse ustvarjene stvari nudijo le prilo\xc5\xbenost za bo\xc5\xbeja dejanja.\n_START_SECTION_\nVpra\xc5\xa1anje o obstoju zla\n_START_PARAGRAPH_\nMalebranche priznal, da bi bog lahko ustvaril svet brez vseh napak. Tak svet bi imel zahteve, ki bi bile bolj kompleksne v bo\xc5\xbeji smeri. Bog je ustvaril naravno zlo, zato da bi sledilo preprostim zakonom, ne pa da bi hotel s tem dose\xc4\x8di nek u\xc4\x8dinek. Hotel je, da bi svet prikazal njegovo modrost \xe2\x80\x93 dose\xc4\x8di popolno ravnovesje med nelo\xc4\x8dljivo povezano popolnostjo njegovega dela in preprostostjo ter posplo\xc5\xa1itvijo zakonov._NEWLINE_Ko je bog ustvaril svet, se je po Malebranchovo po nekak\xc5\xa1nem redu zavezal, da bo deloval po nekaj preprostih zakonih narave, ki jih je izbral glede na skupno dobro, da bo svet \xc4\x8dim bolj\xc5\xa1i. Idejo o splo\xc5\xa1ni volji ali o svobodni volji je uporabil v svojem odgovoru na vpra\xc5\xa1anje o obstoju zla. Razpravljal je o tem, da bi bog lahko po svobodni volji prepre\xc4\x8dil nekatero naravno zlo, ki je glavni pokazatelj njegove modrosti. Po drugi strani pa je to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8deno naravno zlo potrebno.\n_START_SECTION_\nNaravoslovje\n_START_PARAGRAPH_\nPoleg njegovih del na podro\xc4\x8dju metafizike, filozofije uma, teologije in etike, je izdal \xc5\xa1e \xc5\xa1tudijo o optiki, zakonih gibanja in o naravi barv. S temi nefilozofskimi idejami se je ukvarjal na koncu \xc5\xbeivljenja. Pisal je \xc5\xa1e o matematiki, \xc4\x8deprav ni ni\xc4\x8d novega odkril. Bil pa je klju\xc4\x8den pri predstavitvi in raz\xc5\xa1iritvi prispevkov Descartesa in Leibniza v Franciji.'