b'\n_START_ARTICLE_\nBojna ladja\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xb4jna l\xc3\xa1dja (tudi okl\xc3\xa9pnica) je tip velike vojne ladje, ki je bila zna\xc4\x8dilna za pomorsko bojevanje pred in med 1. svetovno vojno ter 2. svetovno vojno. Prvo oklepnico sodobnega tipa (USS Monitor razreda monitor, 1862) so uspe\xc5\xa1no uporabili v \xc4\x8dasu secesijske vojne._NEWLINE_Glavno oboro\xc5\xbeitev bojnih ladij so predstavljali topovi velikega kalibra, ki so bili namenjeni napadom drugih plovil, boju proti vojnim ladjam ter obstreljevanju kopenskih ciljev. Bojne ladje so ve\xc4\x8dje, mo\xc4\x8dneje oboro\xc5\xbeene in oklopljene kot kri\xc5\xbearke ali ru\xc5\xa1ilci, vendar po\xc4\x8dasnej\xc5\xa1e. Od okoli leta 1875 do 2. svetovne vojne so bile bojne ladje kot najve\xc4\x8dje oboro\xc5\xbeene ladje namenjene za dosego pomorske nadvlade in bile jedro pomorske mo\xc4\x8di. Z mno\xc5\xbei\xc4\x8dno uporabo zra\xc4\x8dne mo\xc4\x8di (letalonosilk), vodenih izstrelkov in vodenih letalskih bomb so postale lahek plen mornari\xc5\xa1kega letalstva, veliki topovi pa za zagotovitev pomorske nadvlade niso bili ve\xc4\x8d potrebni, tako da so bojne ladje po\xc4\x8dasi prenehali uporabljati._NEWLINE_Konstrukcija bojnih ladij se je razvijala z namenom, da bi pridobili in prilagodili tehnolo\xc5\xa1ke napredke zagotavljanja prednosti. Besedo bojna ladja so skovali okoli leta 1794 in pomeni okraj\xc5\xa1anje fraze linijska bojna ladja, prevladujo\xc4\x8de vrste lesene vojne ladje med dobo jadrnic. Izraz je pri\xc5\xa1el v formalno rabo v poznih 1880-tih in je opisoval vrsto oklopnic, sedaj poimenovanih pred-dreadnought bojne ladje. Leta 1906 je splovitev in za\xc4\x8detek uporabe ladje HMS Dreadnought napovedal revolucijo v gradnji bojnih ladij. Vrsto tak\xc5\xa1nih bojnih ladij, na katere je vplivala konstrukcija ladje HMS Dreadnought, so poimenovali\xc2\xa0\xc2\xbbdreadnought\xc2\xab\xc2\xa0- neustra\xc5\xa1ne\xc5\xbe._NEWLINE_Bojne ladje so bile simbol pomorske nadvlade in nacionalne mo\xc4\x8di. Desetletja so bile glavni faktor tako v diplomaciji kot voja\xc5\xa1ki strategiji. Globalna oboro\xc5\xbeevalna tekma v konstruiranju bojnih ladij se je za\xc4\x8dela v poznem 19. stoletju in do\xc5\xbeivela vrhunec z razredom dreadnought, ter bila ena od vzrokov za 1. svetovno vojno, ki je videla spopade velikih flot, kot je na primer bitka pri Jutlandiji. Pomorski sporazumi iz 1920-tih in 1930-tih so omejili \xc5\xa1tevilo, velikost in oboro\xc5\xbeitev bojnih ladij, vendar niso zaustavili razvoja gradenj. Tako zavezniki kot sile osi so med 2. svetovno vojno uporabile stare in novograjene bojne ladje._NEWLINE_V vrednost bojnih ladij so dvomili, celo v \xc4\x8dasu njihovega slovesa. Navkljub ogromno virov potro\xc5\xa1enih za gradnjo bojnih ladij je bilo le malo spopadov s samo bojnimi ladjami. Kljub njihovi velikanski ognjeni mo\xc4\x8di in za\xc5\xa1\xc4\x8diti so bile bojne ladje vedno bolj ranljive pred veliko manj\xc5\xa1imi, cenej\xc5\xa1imi ubojnimi sredstvi in plovili; najprej pred torpedi in pomorskimi minami, kasneje pa pred letali in vodenimi izstrelki. Pove\xc4\x8dan obseg pomorskih spopadov je vodil do zamenjave bojnih ladij z letalonosilkami kot vodilnih ladij med 2. svetovno vojno. Zadnja zgrajena bojna ladja je bila HMS Vanguard (23). Gradnja se je za\xc4\x8dela \xc5\xa1e med 2. svetovno vojno, vendar je ladja dokon\xc4\x8dana \xc5\xa1ele leta 1946 (v slu\xc5\xbebi do leta 1960). Bojne ladje so se v ameri\xc5\xa1ki vojni mornarici obdr\xc5\xbeale med hladno vojno le za ognjeno podporo. Zadnji ameri\xc5\xa1ki bojni ladji USS Wisconsin (BB-64) in USS Missouri (BB-63) so prenehali uporabljati leta 1991 in 1992, iz Registra pomorskih plovil (NVR) pa so ju izpisali leta 2006 in 1995.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nLinijska bojna ladja 18. stoletja je bila sijajen uspeh obrtni\xc5\xa1kega in ro\xc4\x8dnega dela ter hkrati krona najbolj naprednih tehnik tistega obdobja. Dviganje in sestavljanje delov ladje so opravljali le s \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko delovno silo, s \xc5\xa1kripci, vitli in \xc5\xbeerjavi na bobne. Na primer tram ladje je tehtal pribli\xc5\xbeno 3 tone. Za najte\xc5\xbeja dela  so uporabljali kaznjence._NEWLINE_Ladje so tedaj gradili iz lesa. Zato so se morali oskrbeti z drevesi, predvsem s hrasti. \xc4\x8ce raste na enem hektarju trideset stoletnih hrastov, so za gradnjo enega samega plovila posekali 100 hektarjev gozda. Potrebovali so \xc5\xa1e druge sestavine, kot so bori in jelke za jambore in pre\xc4\x8dnike za jadra, bresti za \xc5\xa1krip\xc4\x8devje in topovske podstavke, bukve za vesla, pu\xc5\xa1pan za osi v \xc5\xa1krip\xc4\x8devju ter orehi in topoli za kipe in okrasje. Ta problem je bil tako velik, da Anglija, pomorska velesila, sredi 18. stoletja skoraj ni ve\xc4\x8d imela gozdov. Zato se je morala glede oskrbe z gradbenim lesom zana\xc5\xa1ati na svoje kolonije in tuje de\xc5\xbeele. Drevesa so pogosto izbirali na osnovi na\xc4\x8drtov najve\xc4\x8djih delov. Za gredelj in rebra bojne ladje so potrebovali kakih 3000 stoletnih hrastov, pri tem pa niso v\xc5\xa1tete druge sestavine, potrebne za gradnjo._NEWLINE_\xc5\xa0tirikotne hrastove tramove so hranili deloma v morski vodi (za la\xc5\xbejo obdelavo), deloma pa v zavetju lop. Borovino in jelovino pa so vselej potopili v vodo, da ne bi izgubili smole in se preve\xc4\x8d ne izsu\xc5\xa1ili._NEWLINE_Ladjo so gradili ve\xc4\x8d mesecev. Ko so postavili ladijski gredelj, so za\xc4\x8deli name\xc5\xa1\xc4\x8dati sprednje pre\xc4\x8dno tramovje in krmo. Sledili so drugi deli konstrukcije, ki so sestavljali ogrodje ladje, in, ki so jih nato prekrili z leseno oplato. Hkrati so izdelovali ladijske krove in njihovo opremo._NEWLINE_Skupni stro\xc5\xa1ki za bojno ladjo so zna\xc5\xa1ali skoraj milijon funtov. To pomeni, da je bil za dr\xc5\xbeavo prora\xc4\x8dun mornarice \xc5\xa1e kako pomemben. Dok, v katerem so gradili ladjo, je bil obrnjen v smeri sever-jug, da sta se obe strani trupa bili dele\xc5\xbeni enake koli\xc4\x8dine son\xc4\x8dnih \xc5\xbearkov; \xc4\x8de bi se namre\xc4\x8d en bok su\xc5\xa1il hitreje ali mo\xc4\x8dneje od drugega, bi pri\xc5\xa1lo do neljubega krivljenja._NEWLINE_Najpomembnej\xc5\xa1e ladjedelnice so bile opremljene z velikimi suhimi doki, kjer so obnavljali in popravljali po\xc5\xa1kodovane ladje. Ko je ladja zaplavala v dok in so bile zapornice spet spu\xc5\xa1\xc4\x8dene, so z mo\xc4\x8dnimi hidravli\xc4\x8dnimi \xc4\x8drpalkami iz\xc4\x8drpali vodo iz doka.\n_START_SECTION_\nEksplozivne granate\n_START_PARAGRAPH_\nTopovi, ki so streljali eksplozivne ali za\xc5\xbeigalne granate, so bili glavna gro\xc5\xbenja lesenim ladjam, tako da se je to oro\xc5\xbeje kmalu raz\xc5\xa1irilo po uvedbi 8-pal\xc4\x8dnih (203 mm) granatnih topov kot del standardne oboro\xc5\xbeitve francoskih in ameri\xc5\xa1kih linijskih ladij leta 1841._NEWLINE_V krimski vojni je \xc5\xa1est linijskih ladij in dve fregate \xc4\x8drnomorske flote Ruske imperialne vojne mornarice pod poveljsktvom admirala Nahimova uni\xc4\x8dilo sedem osmanskih fregat in tri korvete z eksplozivnimi granatami med bitko pri Sinopu novembra 1853. Kasneje med vojno so francoske oklepnice uporabile podobno oro\xc5\xbeje proti obalni obrambi v bitki pri trdnjavi Kinburn._NEWLINE_\xc4\x8ceprav so se ladje z lesenimi trupi lahko primerljivo kosale z granatami, kar se je pokazalo med drugo bitko pri Visu leta 1866, kjer se je sodobna lesena dvopalubna parna linijska ladja SMS Kaiser avstro-ogrske vojne mornarice najprej bo\xc4\x8dno spopadla z italijansko linijsko ladjo Affondatore, nato pa se zaletela v oklepnico Re di Portogallo, ki se ni potopila. Potem se je spopadla z oklepnico Maria Pia, ter vsega skupaj prejela 80 izstrelkov od italijanskih oklepnic, od katerih je bilo veliko granat, med njimi pa je bil vsaj en slepi 300 funtni (136\xc2\xa0kg). \xc4\x8ceprav je izgubila kosnik in sprednji jambor, ter zagorela, je bila naslednji dan \xc5\xbee pripravljena za bojevanje.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdelezni oklep in gradnja\n_START_PARAGRAPH_\nRazvoj visokoeksplozivnih granat je vodil do nujnosti rabe \xc5\xbeeleznih oklepnih plo\xc5\xa1\xc4\x8d. Leta 1859 je Francoska vojna mornarica splovila ladjo Gloire, prvo \xc4\x8dezoceansko oklepno vojno ladjo. Njen profil je bil enak kot pri linijskih ladjah, paluba pa je bila zaradi omejevanja mase samo ena. \xc4\x8ceprav je bila izdelana iz lesa in je ve\xc4\x8dinoma plula pod jadri, je imela Gloire vijak, njen leseni trup pa je bil varovan s plastjo debelega \xc5\xbeeleznega oklepa. Gloire je pospe\xc5\xa1ila nujno prenovitev ladjevja Kraljeve vojne mornarice, ki si je prizadevala proti franoski pridobitvi tehnolo\xc5\xa1ke prednosti._NEWLINE_Superiorno oklopljeno fregato HMS Warrior so splovili le 14 mesecev za Gloire, in obe dr\xc5\xbeavi sta za\xc4\x8deli s programom gradnje novih oklepnic in prenove obstoje\xc4\x8dih linijskih ladij na vijak v oklepne fregate. \xc4\x8cez dve leti so  Kraljevina Italija, Avstro-Ogrska, \xc5\xa0panski in Ruski imperij naro\xc4\x8dili oklepni\xc5\xa1ke vojne ladje. Do oboro\xc5\xbeenega spopada oklepnic CSS Virginia/Merrimac in USS Monitor leta 1862 v bitki pri Hampton Roadsu med ameri\xc5\xa1ko dr\xc5\xbeavljansko vojno je imelo vsaj osem mornaric oklepni\xc5\xa1ke ladje._NEWLINE_Mornarice so presku\xc5\xa1ale razli\xc4\x8dne postavitve topov: v kupolah (kot pri USS Monitor), v osrednjih baterijah ali barbetah, ter z ovni kot glavnim oro\xc5\xbejem. Z razvojem parne tehnologije so pri gradnji ladij postopoma prenehali uporabljati jambore. Do sredine 1870-tih so za gradbeni material poleg kovanega \xc5\xbeeleza in lesa za\xc4\x8deli uporabljati jeklo. Oklepnica Redoutable Francoske vojne mornarice, na\xc4\x8drtovana leta 1873 in splovljena leta 1876, je imela osrednjo baterijo in barbeto. Bila je prva vojna ladja na svetu, pri kateri so za osnovni in glavni gradbeni material uporabili jeklo. Francija je v 1870-tih prva za\xc4\x8dela masovno proizvajati jeklo po Siemens-Martinovem postopku. Pred tem jeklene plo\xc5\xa1\xc4\x8de \xc5\xa1e niso bile tako kakovostne, tako da so zunanji spodnji del trupa izdelovali iz kovanega \xc5\xbeeleza.\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nVloga bojnih ladij v prvi svetovni vojni ni bila velika, saj v njej ni bilo ve\xc4\x8djih pomorskih bitk, v katerih bi sodelovale bojne ladje. V tej vojni se je izkazalo, da so velike in neokretne bojne ladje lahek plen podmornic._NEWLINE_Poleg tega je Velika Britanija nem\xc5\xa1ko floto uspe\xc5\xa1no zadr\xc5\xbeevala v Severnem morju. Nemcem se tako z ve\xc4\x8dino flote med prvo svetovno vojno ni uspelo prebiti v Atlantik, obe strani pa sta se tudi zavedali, da bi zaradi ve\xc4\x8djega \xc5\xa1tevila britanskih ladij Dreadnought v taki bitki Velika Britanija iz\xc5\xa1la kot zmagovalka. Nemci so zato takti\xc4\x8dno posku\xc5\xa1ali v boj v plitvem obalnem pasu zvabiti dele britanske flote, tam pa bi minska polja, manj\xc5\xa1i torpedni \xc4\x8dolni in podmornice izena\xc4\x8dile mo\xc4\x8di._NEWLINE_V prvih dveh letih vojne sta se tako v Severnem morju zgodili le dve ve\xc4\x8dji pomorski bitki, Bitka pri Heligoland Bightu,  Bitka pri Dogger Banku, 31. maja 1916 pa se je zgodila najve\xc4\x8dja pomorska bitka med Veliko Britanijo in Nem\xc4\x8dijo, Bitka pri Jutlandu. Po tej bitki se je nem\xc5\xa1ka mornarica umaknila v pristani\xc5\xa1\xc4\x8da, od takrat naprej pa se ni ve\xc4\x8d spu\xc5\xa1\xc4\x8dala v velike pomorske bitke z britansko floto._NEWLINE_V \xc4\x8crnem morju so se prav tako odvijali le manj\xc5\xa1i spopadi med rusko in otomansko floto. V Baltiku so se odvijali prete\xc5\xbeno napadi na konvoje, pri \xc4\x8demer so veliko vlogo odigrala obse\xc5\xbena minska polja. V Jadranskem morju je bila situacija podobna tisti iz Severnega morja. Avstro-Ogrska vojna mornarica je bila tam onemogo\xc4\x8dena s pomorsko blokado, ki sta jo na jugu izvajali Francija in Velika Britanija. V Sredozemskem morju je bila med prvo svetovno vojno edina omembe vredna vloga bojnih ladij pri desantu na Gallipoli.\n_START_SECTION_\nDruga svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nBojne ladje so med drugo svetovno vojno odigrale stransko vlogo v pomorskih bitkah v Atlantiku, Pacifiku ter v Sredozemlju. V Atlantiku se je sicer ve\xc4\x8dina bitk odvijala med ru\xc5\xa1ilci in podmornicami, kljub temu pa so bojne ladje svojo vlogo odigrale predvsem z vidika podpore pomorskim desantom ter z vidika zastra\xc5\xa1evanja.  V Pacifiku so glavno vlogo v pomorskih bitkah odigrale letalonosilke, vendar pa je v tem delu sveta vloga bojnih ladij v pomorskem vojskovanju veliko ve\xc4\x8dja kot kjer koli drugje._NEWLINE_Ob izbruhu vojne je veljalo splo\xc5\xa1no prepri\xc4\x8danje, da bodo letalonosilke klju\xc4\x8d do voja\xc5\xa1kega uspeha na morjih, vendar pa so v prvih letih vojne to vlogo prevszele prav bojne ladje. Tako sta nem\xc5\xa1ki bojni ladji Scharnhorst in Gneisenau junija leta 1940 ob zahodni obali Norve\xc5\xa1ke presenetili in v napadu potopili britansko letalonosilko Glorious. To je bila zadnja bitka v zgodovini, v kateri je nasprotnik s topovi potopil letalonosilko_NEWLINE_V zadnjih letih vojne so letalonosilke vendarle prevzele glavno vlogo strate\xc5\xa1kega pomorskega oro\xc5\xbeja. Tehtnica pomorskega bojevanja se je tako dokon\xc4\x8dno prevesila v korist mornari\xc5\xa1kega vojnega letalstva, kar so dokazali britanski letalski napadi v bitki pri Tarantu ter potopitev nem\xc5\xa1ke bojne ladje Bismarck, ki so jo v Severnem morju potopila britanska torpedna letala._NEWLINE_7. decembra 1941 so Japonci v napadu na Pearl Harbour potopili pet od osmih ameri\xc5\xa1kih bojnih ladij, ostale pa po\xc5\xa1kodovali. Tako so za nekaj \xc4\x8dasa pridobili pomorsko premo\xc4\x8d, ki pa so jo z razvojem ameri\xc5\xa1ke taktike kmalu izgubili. S potopitvijo britanske bojne ladje Prince of Wales in bojne kri\xc5\xbearke Repulse, ki sta ju potopili japonski bombniki, se je izkazalo, da so velike vojne ladje brez zadostne zra\xc4\x8dne podpore lahka tar\xc4\x8da nasprotnikovih letal._NEWLINE_Bojne ladje so v Pacifiku sicer igrale vlogo pri mnogih pomorskih bitkah (Bitka v Koralnem morju, Bitka pri Midwayu, ...), vendar pa so jih povsod zasen\xc4\x8dile letalonosilke in njihova letala. Bitke so se namre\xc4\x8d odvijale izven vidnega kontakta flot, zaradi \xc4\x8desar ladijski topovi bojnih ladij niso koristili. Edino pomembnej\xc5\xa1o vlogo so bojne ladje odigrale pri ameri\xc5\xa1kih desantnih operacijah na pacifi\xc5\xa1ke otoke, kjer so z ve\xc4\x8ddnevnim obstreljevanjem obrambih polo\xc5\xbeajev redno pripravljale teren za izkrcanje pehote. Kasneje so s svojo prisotnostjo nudile tudi protiletalsko za\xc5\xa1\xc4\x8dito kopenskim silam._NEWLINE_Zadnji neposrednji spopad bojnih ladij v zgodovini se je zgodil 25. oktobra 1944 v Bitki v o\xc5\xbeini Surigao, v kateri je \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a in bolje opremljena ameri\xc5\xa1ka skupina ladij v topovski bitki razbila manj\xc5\xa1o skupino japonskih ladij, ki so jih pred tem \xc5\xbee napadli ameri\xc5\xa1ki ru\xc5\xa1ilci s torpedi. V tej bitko so bile vse ameri\xc5\xa1ke bojne ladje razen ene pred tem potopljene v japonskem napadu na Pearl Harbour, a so jih kasneje dvignili in popravili. V tej bitki je zadnjo salvo neposredno na nasprotnikovo bojno ladjo v zgodovini izstrelila ameri\xc5\xa1ka bojna ladja Mississippi.'