b'\n_START_ARTICLE_\nLuigi Villoresi\n_START_SECTION_\nKariera\n_START_PARAGRAPH_\nLuigi Villoresi se je rodil 16. maja 1909 v Milanu. Njegov mlaj\xc5\xa1i Emilio Villoresi je bil tudi dirka\xc4\x8d, na za\xc4\x8detku kariere obeh sta nastopala skupaj na nekaj dirkah. Zaradi premo\xc5\xbene dru\xc5\xbeine si je Luigi v starosti dvaindvajsetih let lahko privo\xc5\xa1\xc4\x8dil nakup dirkalnika Lancia Lambda, nekaj let kasneje pa \xc5\xa1e Fiat Balilla, s katerim sta z bratom nastopala tudi na dirki Mille Miglia. V sezoni 1935 je dosegel tretje mesto na italijanski dirki Coppa Ciano. Za naslednjo sezono 1935 sta z bratom kupila dirkalnik Maserati, ki sta ga uporabljala izmenjaje na dirkah. Brat Emilio je si je z uspehi pridobil povabilo v mo\xc5\xa1tvo Scuderia Ferrari za naslednjo sezono 1937, toda leta 1939 se je smrtno ponesre\xc4\x8dil na testiranjih na dirkali\xc5\xa1\xc4\x8du Autodromo Nazionale Monza. V sezoni 1938 je tudi Luigi prestopil v Maserati in z dirkalnikom Maserati 8CTF je v tej sezoni nastopil le na prvenstveni dirki za Veliko nagrado Italije 1938, kjer pa je odstopil. V sezoni 1939 je dosegel svojo prvo pomembnej\xc5\xa1o zmago na dirki za Veliko nagrado Ju\xc5\xbene Afrike, nato pa je njegovo kariero prekinila druga svetovna vojna._NEWLINE_Po koncu vojne je v sezoni 1946 zmagal na dirki za Veliko nagrado Nice, v naslednji sezoni 1947 pa je dosegel kar \xc5\xa1est zmag in bil dirka\xc4\x8d z najve\xc4\x8d zmagami v sezoni. Zmagal je na dirkah za Veliko nagrado Generala Juana Per\xc3\xb3na, Veliko nagrado Eve Duarte Per\xc3\xb3n, Veliko nagrado N\xc3\xaemesa, Veliko nagrado Alsace, in Veliko nagrado Lausanne, toda nobeno od teh dirk ni bila najvi\xc5\xa1jega ranga Grandes \xc3\x89preuves. Mu je pa tudi to uspelo v naslednji sezoni 1948, ko je na dirki za Veliko nagrado Velike Britanije dosegel svojo najpomembnej\xc5\xa1o zmago do takrat, zmage pa je dosegel \xc5\xa1e na dirkah Grand Prix du Comminges, Velika nagrada Albija in Velika nagrada Garde, ter bil ponovno dirka\xc4\x8d z najve\xc4\x8d zmagami v sezoni. V sezoni 1949 pa mu je uspelo dose\xc4\x8di dve zmagi na dirkah za Veliko nagrado Ria de Janeira in Veliko nagrado Zandvoorta._NEWLINE_V premierni sezoni novoustanovljenega Svetovnega prvenstva Formule 1 1950 je nastopil na \xc5\xa1tirih dirkah, edino uvrstitev pa je dosegel na dirki za Veliko nagrado Belgije, kjer je s \xc5\xa1estim mestom le za mesto zgre\xc5\xa1il svojo prvo uvrstitev med dobitnike to\xc4\x8dk, ob tem pa je zmagal na neprvenstveni dirki za Veliko nagrado Marseilla. Mnogo uspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1i pa je bil v naslednji sezoni 1951, ko je dosegel tri zaporedna tretja mesta na dirkah za Veliko nagrado Belgije, Veliko nagrado Francije in Veliko nagrado Velike Britanije, \xc4\x8demur sta sledili \xc5\xa1e dve zaporedni \xc4\x8detrti mesti na dirkah za Veliko nagrado Nem\xc4\x8dije in Veliko nagrado Italije, skupno pa peto mesto v dirka\xc5\xa1kem prvenstvu. Ob tem pa je zmagal \xc5\xa1e na neprvenstvenih dirkah Velika nagrada Marseilla, Grand Prix de Pau, Velika nagrada Sirakuz in Mille Miglia. V sezoni 1952 je nastopil le na zadnjih dveh dirkah sezone za Veliko nagrado Nizozemske in Veliko nagrado Italije, ki ju je kon\xc4\x8dal na tretjem mestu. Ob tem je zmagal \xc5\xa1e na neprvenstvenih dirkah za Veliko nagrado Modene in Veliko nagrado Valentina. V naslednji sezoni 1953 pa je dosegel dve drugi mesti na dirkah za Veliko nagrado Argentine in Veliko nagrado Belgije, kar sta njegovi najbolj\xc5\xa1i uvrstitvi na prvenstvenih dirkah Formule 1 v karieri, ob tem pa \xc5\xa1e tretje mesto na zadnji dirki sezone za Veliko nagrado Italije, s \xc4\x8dimer je ponovno osvojil peto mesto v dirka\xc5\xa1kem prvenstvu. V sezonah 1954, 1955 in 1956 je ob veliko odstopih dosegel po eno peto mestu v vsaki od treh sezon, nato pa se je upokojil kot dirka\xc4\x8d. Umrl je leta 1997 v starosti oseminosemdesetih let v Modeni.'