b'\n_START_ARTICLE_\nVelikan Gorjan v Poljanski dolini\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc4\x8dasih so bili Poljanci veliki siromaki, redki dnevi so bili, ko so si v pe\xc4\x8deh pekli kruh, saj noben kmet ni uspel pridelati dovolj zrnja. Nad Poljanami v gorah pa je \xc5\xbeivel velikan Gorjan. Zasmilili so se mu otroci, ki bi radi jedli kruh, pa ga niso imeli. Zato je pri\xc5\xa1el v dolino in pomagal kmetom orati in sejati; nadomestil je vpre\xc5\xbeno \xc5\xbeivino. Ko je pri\xc5\xa1lo poletje, so Poljanci res po\xc5\xbeeli toliko p\xc5\xa1enice, da so z zrnjem napolnili vse ka\xc5\xa1\xc4\x8de. Ker je bilo to leto kruha na pretek, so postali prevzetni - kruh so metali psom, v prepirih so se obmetavali s kruhom ... Velikan je bil nad njihovim po\xc4\x8detjem razo\xc4\x8daran, saj jim je vendar pomagal sejati, oni pa kruh sedaj me\xc4\x8dejo po tleh. Opozoril jih je, naj tega ne po\xc4\x8dnejo, poni pa so se mu smejali, \xc4\x8de\xc5\xa1, saj imajo njega, ki bo naslednji\xc4\x8d spet sejal in oral, da bo kruha zopet na pretek. Toda ko je napo\xc4\x8dil \xc4\x8das oranja, so velikana zaman \xc4\x8dakali in vabili. Ostal je v gorah in zaradi prej\xc5\xa1njih dejanj Poljancev ni hotel pomagati pri sejanju p\xc5\xa1enice.'