b'\n_START_ARTICLE_\nFilip Spanheimski\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nFilip je bil mlaj\xc5\xa1i sin vojvode Bernarda II. Koro\xc5\xa1kega (\xe2\x80\xa0 1256) in njegove \xc5\xbeene Judite, h\xc4\x8dere Otokarja I. P\xc5\x99emysla in sestre \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja Vaclava I._NEWLINE_\xc5\xbde leta 1240 je bil pro\xc5\xa1t v Vi\xc5\xa1egradu in kancler na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem pri stricu Ven\xc4\x8deslavu I.; leta 1247 je bil izvoljen v nad\xc5\xa1kofa salzbur\xc5\xa1kega ( electus ), vendar se ni mogel posvetiti tej funkciji, da ne bi oviral podedovanega  Vojvodstva na Koro\xc5\xa1kem. Voja\xc5\xa1ko je bil uspe\xc5\xa1en: leta 1250 je zasedel \xc5\xa0tajersko dolino Enna z zmago v Lungavu (1247/52). Leta 1252 je skupaj z o\xc4\x8detom pri  Greifenburgu porazil Majnharda III. Gori\xc5\xa1kega in Alberta III. iz Tirolske, in pridobil pomembne posesti na Gornjem Koro\xc5\xa1kem._NEWLINE_S pogodbama iz Erhartinga iz let 1254 in 1275 so bili re\xc5\xa1eni ozemeljski konflikti med bavarskimi vojvodi in Salzbur\xc5\xa1kim nad\xc5\xa1kofom na podro\xc4\x8dju Wald an der Alz in glede grofije Lebenau. Do tega je pri\xc5\xa1lo zaradi izumrtja stranske veje Spanheimov leta 1229, nakar je grofijo takratni nad\xc5\xa1kof kupil od bavarskih vojvod. S pogodbo iz leta 1254 je Filip posku\xc5\xa1al ponovno pridobiti izgubljeno posest Spanheimske rodbine._NEWLINE_Leta 1257 ga je Salzbur\xc5\xa1ki kapitelj razre\xc5\xa1il funkcije in izgnal, vendar se je obdr\xc5\xbeal v vojni zoper njegovega naslednika Ulrika s pomo\xc4\x8djo svojega brata Ulrika III..  Leta 1260 je podprl svojega bratranca \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja Otokarja II. v bitki pri Kressenbrunnu (sedanji Groi\xc3\x9fenbrunn) proti ogrskem kralju B\xc3\xa9li IV.. _NEWLINE_Leta 1267 se je Filip moral dokon\xc4\x8dno odpovedati naslovu salzbur\xc5\xa1kega nad\xc5\xa1kofa. Leta 1269 je bil izvoljen za Oglejskega patriarha, a ni nikoli prejel pape\xc5\xa1ke potrditve.  Oktobra 1269 je umrl njegov brat Ulrika III., ki je v tajnem dogovoru na gradu Podiebrad leta 1268 Vojvodino Koro\xc5\xa1ko zapustil \xc4\x8de\xc5\xa1kemu kralju  Otokarju II. s podporo G\xc3\xbcssin\xc5\xa1kih grofov,. Otokar je Filipa izgnal iz Koro\xc5\xa1ke in njegovih posesti. Filip se je v letih 1270/71 prizadeval pridobiti Koro\xc5\xa1ko a je bil izgnan tudi iz Furlanije. Leta 1272 se je Filip moral sprijazniti s porazom. Ponovno je posku\xc5\xa1al pridobiti naslov grofa Lebenauskega. Novi kralj Nem\xc4\x8dije  Rudolf I. Filipa nominalno imenoval za vojvodo na Koro\xc5\xa1kem, Kranjskem  Slovenski marki, vendar dejansko do tega ni pri\xc5\xa1lo.  Otokar ni imel namena da te Filipove in Rudolfove zahteve prizna vse do njegovega dokon\xc4\x8dnega poraza leta 1278 na bojnem polju v bitki na Moravskem polju.  Filip je vse do svoje smrti moral ostati v Vojvodini Avstriji in se ni nikoli ve\xc4\x8d vrnil na Koro\xc5\xa1ko.\n_START_SECTION_\nBolezen in propadanje\n_START_PARAGRAPH_\nLeto dni po porazu in smrti kralja Otokarja II. je Filip leta 1279 umrl v Kremsu, kjer je v dominikanski cerkvi njegov nagrobnik.  Bil je prvi nad\xc5\xa1kof Salzburga, ki je bil zaznamovan s smrtno boleznijo, z isto boleznijo kot njegov o\xc4\x8de in dedek: ki pa ni povsem jasno ozna\xc4\x8dena z izrazom "Rufus". To ozna\xc4\x8dbo si lahko razlagano kot Erizipel (= \xc5\xa1en), pa tudi kot gobavost.._NEWLINE_ Njegova posest \xe2\x80\x93 grofija Lebenau je spet pri\xc5\xa1la pod Salzburg, kar pa ni imelo u\xc4\x8dinka na usodo druge Spanheimske posesti na Koro\xc5\xa1kem in drugod.'