b'\n_START_ARTICLE_\nMilan Vidmar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPo kon\xc4\x8dani osnovni \xc5\xa1oli (1891-5) in sedmih razredih ljubljanske klasi\xc4\x8dne gimnazije (1895-1902) ter opravljenih diferencialnih izpitih na realki, je tu tudi maturiral. Drugo maturo je naslednje leto opravil na novome\xc5\xa1ki klasi\xc4\x8dni gimnaziji. _NEWLINE_Leta 1902 je na Univerzi na Dunaju pri\xc4\x8del \xc5\xa1tudirati strojni\xc5\xa1tvo in diplomiral leta 1907, leta 1910 pa je na Tehni\xc5\xa1ki fakulteti na Dunaju dosegel doktorski naziv. \xc5\xa0tudij elektrotehnike se je na Dunaju pri\xc4\x8del \xc5\xa1ele leta 1904, zato je opravil posebne izpite.  _NEWLINE_Od 1912 je delal v tovarni Ganz v Budimpe\xc5\xa1ti, kjer je postal osebni asistent O. T. Blathyja, enega od izumiteljev trifaznega transformatorja; Vidmar je zbudil pozornost s svojimi re\xc5\xa1itvami na podro\xc4\x8dju transformatojev. Leta 1913 je postal tehni\xc4\x8dni vodja tovarne Kastelic & \xc5\xbdabkar v Ljubljani, ki je po njegovih na\xc4\x8drtih izdelala 12 transformatorjev. Leta 1916 je prevzel referat elektri\xc4\x8dnih pogonov v tobarni Elin na Dunaju, kjer se je 1918 habilitiral za docenta. Med letoma 1919-22 je bil ravnatelj Strojnih tovarn in livarn v Ljubljani, nato pa je med letoma 1920 in 1926 vodil svojo tovarno transformatorjev v Ljubljani. _NEWLINE_Postal je redni profesor (1919-57) na elektrostrojnem oddelku Tehni\xc5\xa1ke fakultete, prodekan iste (1926/7, 1934/5, 1935/6, 1944/5) in dekan slednje (1925/6, 1933/4, 1941/2-1943/4), in v \xc5\xa1tudijskem letu 1928/29 tudi rektor ljubljanske univerze. S predlogom poimenovanja univerze po jugoslovanskem kralju Aleksandru I. Kara\xc4\x91or\xc4\x91evi\xc4\x87u je prepre\xc4\x8dil odpravo nekaterih fakultet. V \xc5\xa1tudijskem letu 1929/30 je bil nato prorektor univerze. Na fakulteti je predaval naslednje predmete: teoreti\xc4\x8dna matematika, teoreti\xc4\x8dne osnove elektrotehnike, teorija elektri\xc4\x8dnih strojev, in prena\xc5\xa1anje elektri\xc4\x8dne energije. _NEWLINE_Od 1940 je bil redni \xc4\x8dlan Akademije znanosti in umetnosti v Ljubljani (kasneje Slovenske akademije znanosti in umetnosti) in na\xc4\x8delnik njenega matemati\xc4\x8dno-prirodoslovnega razreda, od 1942 do 1945 predsednik akademije (1943 prvi\xc4\x8d dosegel preimenovanje v SAZU), od 1949 do smrti pa tajnik razreda za matemati\xc4\x8dne, fizikalne in tehni\xc5\xa1ke vede SAZU. Med letoma 1949 in 1959 je bil delegat v Svetu akademij Jugoslavije. _NEWLINE_Bil je med snovalci Tehni\xc5\xa1ke fakultete na ljubljanski univerzi, kasnej\xc5\xa1e Fakultete za elektrotehniko. Leta 1948 je osnoval In\xc5\xa1titut za elektri\xc5\xa1ko gospodarstvo pri SAZU, ki ja je vodil do 1959 in od 1968 nosi ime Elektroin\xc5\xa1titut Milan Vidmar. Leta 1955 mu je Univerza v Ljubljani podelila \xc4\x8dastni doktorat, dunajska univerza 1960 zlato doktorsko diplomo; 1931 je prejel \xc4\x8dastno odlikovanje avstrijske republike, 1948 Pre\xc5\xa1ernovo in 1957 Kidri\xc4\x8devo nagrado; bil je tudi \xc4\x8dastni \xc4\x8dlan zvez in\xc5\xbeenirjev in tehnikov Jugoslavije in Slovenije, dopisni \xc4\x8dlan nem\xc5\xa1ke in \xc4\x8de\xc5\xa1ke elektrotehni\xc5\xa1ke zveze ter predsednik Nacionalnega komiteja CIGRE od ustanovitve do 1960, nato njegov dosmrtni \xc4\x8dastni predsednik.'