b'\n_START_ARTICLE_\nEvald Flisar\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovno \xc5\xa1olo je obiskoval v rojstnem kraju in v sosednji Cankovi. Gimnazijo je dokon\xc4\x8dal v Murski Soboti, \xc5\xa1tudiral pa je na Filozofski fakulteti v Ljubljani. Smeri \xc5\xa1tudija je spreminjal, najdlje (dve leti) je ostal na Oddelku za primerjalno knji\xc5\xbeevnost in literarno teorijo. Od leta 1965 je sodeloval pri \xc4\x8dasopisih in literarnih revijah, med katerimi so Tribuna, 7D, Delo, Na\xc5\xa1i razgledi, Srce in oko, Dialogi, Problemi in Sodobnost. Pozneje je na kolid\xc5\xbeu Chiswick Polytechnic v Londonu  \xc5\xa1tudiral dramaturgijo ter angle\xc5\xa1ki jezik in literaturo. Med triletnim bivanjem v Sydneyju je ob delu na \xc5\xbeeleznici \xc5\xa1tudiral psihologijo in pisal radijske igre za ABC (Australian Broadcasting Commission). Leta 1975 se je za stalno naselil v Londonu, kjer je nadaljeval s pisanjem in delal kot urednik pri razli\xc4\x8dnih londonskih zalo\xc5\xbebah, med drugim je za zalo\xc5\xbebo Marshall Cavendish urejal Enciklopedijo znanosti in tehnologije. Za BBC (British Broadcasting Corporation) je pisal radijske igre in kratke zgodbe. Od leta 1990 \xc5\xbeivi v Ljubljani._NEWLINE_Med letoma 1995 in 2002 je bil predsednik Dru\xc5\xa1tva slovenskih pisateljev in v \xc4\x8dasu njegovega predsednikovanja so za\xc4\x8deli prirejati festival Slovenski dnevi knjige, od leta 1998 pa ureja slovensko literarno revijo Sodobnost. Leta 2004 je bil med ustanovitelji dru\xc5\xa1tva Forum 21. 2015 je postal tudi predsednik Slovenskega centra PEN, s tega polo\xc5\xbeaja je poleti 2016 odstopil. Komentatorji so odstop povezali z odmevno objavo sporne korespondence s kriti\xc4\x8darko, dramaturginjo, pisateljico in pesnico Anjo Radaljac, sam pa je v odstopni izjavi navedel, da so vzrok nesoglasja v organizaciji.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nJe eden najbolj prevajanih slovenskih avtorjev, njegova dela so prevedena v 40 jezikov (angle\xc5\xa1ki, nem\xc5\xa1ki, italijanski, arabski, \xc4\x8de\xc5\xa1ki, nepalski, islandski, gr\xc5\xa1ki, tur\xc5\xa1ki, japonski itd). Ve\xc5\xa1\xc4\x8d je literarnega ustvarjanja tako v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini kot angle\xc5\xa1\xc4\x8dini, nekatera dela je napisal v obeh jezikih. Poleg svojih del prevaja tudi dela drugih slovenskih avtorjev.   _NEWLINE_Po izidu edine pesni\xc5\xa1ke zbirke Symphonia poetica (1966) se je odlo\xc4\x8dil za poklic svobodnega umetnika. Leta 1967 je prevedel Graditelje sveta Stefana Zweiga in v samozalo\xc5\xbebi izdal pamflet Kristusov samomor. Leta 1968 je iz\xc5\xa1el njegov prvi roman Mrgolenje prahu, leto kasneje pa drugi, Umiranje v ogledalu. Potovanje v Zanskar in Ladak v Himalaji ga je spodbudilo k pisanju enega najbolj branih slovenskih romanov po drugi svetovni vojni \xc4\x8carovnikovega vajenca, ki je najprej (1984\xe2\x80\x9385) izhajal v podlistku v mariborskem tedniku 7D, v knji\xc5\xbeni obliki pa je iz\xc5\xa1el leta 1986 pri Pomurski zalo\xc5\xbebi. Zaradi ve\xc4\x8dplastnosti ima delo ve\xc4\x8d \xc5\xbeanrskih oznak. V potopisnem romanu je v sklenjeno celoto zdru\xc5\xbeil elemente faktografije, fikcije in avtobiografije. Napisal je tri potopise. Pot od Indonezije preko Tajske, Burme in Nepala do Indije je popisal v potopisu Tiso\xc4\x8d in ena pot, potopisna knjiga Ju\xc5\xbeno od severa pa povzema izku\xc5\xa1nje s potovanja po zahodni Afriki; nagrajeno delo Popotnik v kraljestvu senc je spoj najbolj\xc5\xa1ih odlomkov (z dodatki) iz obeh prej\xc5\xa1njih potopisov. Osem njegovih romanov je bilo nominiranih za nagrado kresnik.   _NEWLINE_Prvo dramo Kostanjeva krona (1970), ki je dramatizacija romana Mrgolenje prahu, je napisal v \xc4\x8dasu poznega ludizma. K pisanju za oder pa se je po skoraj dvajsetletnem zati\xc5\xa1ju vrnil z dramo Nimfa umre (1989). Za dela Kaj pa Leonardo? (1993), Nora Nora (2004) in Komedija ob koncu sveta (2013) je prejel Grumovo nagrado. Dramska dela temeljijo na humorju, ironiji in tragi\xc4\x8dnem preobratu. Uprizarjajo jih poklicna gledali\xc5\xa1\xc4\x8da po vsem svetu. _NEWLINE_Leta 2011 je Damjan Kozole za TV Slovenija posnel njegov portret z naslovom To nisem jaz.'