b'\n_START_ARTICLE_\nRepublika Nizozemska\n_START_SECTION_\nUvodna dogajanja (do 1567)\n_START_PARAGRAPH_\nCesar Karel V. je 17 nizozemskih de\xc5\xbeel (grofij, vojvodin, gospodstev) leta 1549 s pragmati\xc4\x8dno sankcijo proglasil za dedno enoto znotraj Svetega rimskega cesarstva. Imele so dokaj samostojno upravljanje in zlasti ju\xc5\xbenej\xc5\xa1e so bile \xc5\xbee iz burgundskih \xc4\x8dasov gospodarsko dobro razvite. Prebivalstvo je bilo naklonjeno idejam protestantizma, ki so od dvajsetih let 16. stoletja v razli\xc4\x8dnih oblikah prihajale iz Evrope._NEWLINE_Karel V. (rojen v Delftu se je \xc4\x8dutil Nizozemca) je habsbur\xc5\xa1ko oblast uveljavljal na na\xc4\x8din, ki so ga Nizozemci dobro razumeli: priznaval jim je privilegije in pravice do trgovanja v zameno za priznanje suverenosti in davke. Ko je 1555 prevzel vladanje na Nizozemskem njegov sin Filip II., je za\xc4\x8del vpeljevati \xc5\xa1pansko nadoblast veliko bolj nasilno. V upravo provinc je vklju\xc4\x8deval svoje ljudi in jih spravljal vse bolj v odvisnost od Madrida. Isto\xc4\x8dasno je s pristankom pape\xc5\xbea pove\xc4\x8deval \xc5\xa1tevilo \xc5\xa1kofij (od 6 na 19) in nastavljal svoje \xc5\xa1kofe. Spremembe so prizadevale vse sloje prebivalstva. Plemi\xc4\x8di so izgubljali tradicionalne privilegije in pravico do upravljanja de\xc5\xbeele, trgovce in obrtnike so prizadevale omejitve v poslovanju in visoki davki; revnej\xc5\xa1i sloji, ki so slabe \xc5\xbeivljenjske pogoje povezovali s katoli\xc5\xa1tvom in be\xc5\xbeali v protestantizem, so bili vse bolj preganjani. Ta eksplozivna me\xc5\xa1anica socialnih stisk, verskih nestrpnosti, ekonomskih pritiskov in politi\xc4\x8dnih nasprotij je pripeljala do ikonoklasti\xc4\x8dnih izgredov, one\xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8danja in uni\xc4\x8devanja katoli\xc5\xa1kih cerkva, najprej v revnih \xc4\x8detrtih valonskih tekstilnih delavcev. Ko so nemiri avgusta 1566 ponovno izbruhnili v velikem obsegu po vsej de\xc5\xbeeli, so se protestantski plemi\xc4\x8di (zlasti ni\xc5\xbeji so gibanje prvotno podpirali) ustra\xc5\xa1ili obse\xc5\xbenosti izgredov in so divjanje pomagali zatreti. Oblast je zavzela protestantsko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Valenciennes, kar je imelo za posledico emigracijo protestantov v Anglijo, vzhodno Frizijo in nem\xc5\xa1ki Palatinat, kjer so ustanovili svoje skupnosti in od zunaj podpirali protestantsko gibanje v domovini, ki je tlelo \xc5\xa1e naprej._NEWLINE_1567 je Filip II. poslal na Nizozemsko vojvodo Albo, ki je deloval hitro in brez ob\xc4\x8dutka. Preganjal je vse po vrsti. Tako je njegovo hitro posebno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de, ki je kmalu dobilo ime krvavi svet, obsodilo na smrt ve\xc4\x8d kot 1000 ljudi, med njimi tudi grofa Egmonta in Hoorna sicer kraljeva prista\xc5\xa1a, ki pa sta bila po Albovo preve\xc4\x8d popustljiva do protestantov. Junija 1568 sta bila v Bruslju javno obglavljena. Drugim, ki so se umaknili v tujino, so zaplenili imetje. Med njimi je bil najimenitnej\xc5\xa1i Viljem I. Oranski, neko\xc4\x8d Filipov namestnik na Nizozemskem. Njegovega trinajstletnega prvega sina Filipa Viljema so odpeljali v \xc5\xa0panijo in ga vzgojili v katoli\xc5\xa1kem duhu. Kakih 60.000 ljudi je tedaj zapustilo de\xc5\xbeelo.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek upora (1568 - 1580)\n_START_PARAGRAPH_\nV tujini so se emigranti pripravljali na povratek z vojsko. Prva kratkotrajno uspe\xc5\xa1na bitka najete vojske 23. maja 1568 pri Heiligerlee velja za za\xc4\x8detek osemdesetletne vojne za osamosvojitev od \xc5\xa0panije. A upornikom je tedaj zmanjkalo denarja za bojevanje._NEWLINE_Prve uspe\xc5\xa1ne osvojitve ozemlja so v letu 1572 izpeljali z morja v ustjih rek Ems in \xc5\xa0elda in iz sosednje Nem\xc4\x8dije, tudi s pomo\xc4\x8djo francoskih hugenotov. Po mestih so jim pomagali prista\xc5\xa1i in kmalu je bila zavzeta ve\xc4\x8dina ozemlja na podro\xc4\x8dju Holandije in Zelandije, razen Amsterdama, ki se ni pridru\xc5\xbeil uporu, in Middelburga, kjer se je \xc5\xa1panska posadka kr\xc4\x8devito upirala. V juliju 1572 so uporniki, prvi\xc4\x8d brez pooblastila kralja, v Dordrechtu sklicali skup\xc5\xa1\xc4\x8dino, kjer so poudarili, da se ne upirajo kralju, pa\xc4\x8d pa njegovi nasilni oblasti, in izvolili za stadhouder-ja (pozicija kraljevega namestnika) v Holandiji in Zelandiji Viljema I. Oranskega._NEWLINE_24 avgusta 1572 se je v Parizu dogodila \xc5\xa1entjernejska no\xc4\x8d in Francija je nehala podpirati nizozemski upor. Alba je v protiofenzivi za\xc4\x8del osvajati mesto za mestom. Kruto se je ma\xc5\xa1\xc4\x8deval. Masakrirati je dal cela mesta. Mnoga druga so se potem od strahu vdala. Ustavil ga je \xc5\xa1ele odpor provinc severno od Rena, kjer le\xc5\xbeijo polja pod nivojem morske gladine, kar je branilcem omogo\xc4\x8dilo, da so ozemlja okrog mest poplavili in s tem pregnali oblegovalce._NEWLINE_Jeseni 1575 so genovski bankirji prezadol\xc5\xbeenemu Filipu II., ki se je v Sredozemlju zapletel \xc5\xa1e v vojno s Turki, odrekli nove kredite in osvajanja na Nizozemskem so se kon\xc4\x8dala. Nepla\xc4\x8dani \xc5\xa1panski najemniki so v novembru 1576 divjali po Antwerpnu, kar je ju\xc5\xbene province strnilo v prepri\xc4\x8danju, da se pridru\xc5\xbeijo Holandiji in Zelandiji in skupaj iz\xc5\xbeenejo \xc5\xa0pance. Nekaj dni kasneje so po burnih razpravah podpisali tako imenovano gentsko pacifikacijo, s katero so ustanovili skupno skup\xc5\xa1\xc4\x8dino v Bruslju. Pripravljeni so bili sprejeti novega kraljevega namestnika Don Juana Avstrijskega, \xc4\x8de odstrani \xc5\xa1pansko vojsko, sprejme dolo\xc4\x8dila gentske pacifikacije in se strinja, da bo oblast delil s skup\xc5\xa1\xc4\x8dino. Don Juan, trenutno popolnoma brez denarja, ni mogel drugega, kot pristati in je podpisal tako imenovani ve\xc4\x8dni edikt. Viljem Oranski je v septembru 1577 zmagoslavno prenesel svojo rezidenco v Bruselj, kasneje v Antwerpen, kjer je ostal do leta 1583._NEWLINE_Koncem leta 1577 je Filip II. spet uspel urediti dr\xc5\xbeavne finance in iz Italije poslal novo vojsko, ki ji je poveljeval Alessandro Farnese, vojvoda Parmski. Ponovna \xc5\xa1panska nevarnost je spet dodobra razburkala javnost ju\xc5\xbenih provinc. Radikalni kalvinisti so se polastili oblasti v Gentu in okolici, napadi kalvinistov na katolike v Antwerpnu so izzvali nasilje katolikov nad kalvinisti v Mechelnu in tako naprej. Nazadnje je prevladalo previdnej\xc5\xa1e stali\xc5\xa1\xc4\x8de. Ju\xc5\xbene province so se januarja 1579 zdru\xc5\xbeile v arra\xc5\xa1ko zvezo, izrazile lojalnost \xc5\xa1panskemu kralju, potrdile stare plemi\xc5\xa1ke in de\xc5\xbeelne privilegije in priznale katoli\xc5\xa1ko vero kot edino. V odgovor so se \xc5\xa1e isti mesec severne province povezale v utrechtsko zvezo in kot edino vero priznale kalvinizem. Viljem Oranski se je iz Bruslja \xc5\xa1e vedno prizadeval za enotno Nizozemsko in toleranco med verama, a ko so k arra\xc5\xa1ki uniji pristopile tudi dotlej uporu privr\xc5\xbeene valonske province z namenom, da bi se pomirile s \xc5\xa0panijo, je 3. maja 1579 tudi on podpisal utrechtsko zvezo. V maju so se Holandiji, Zelandiji in Utrechtu v zvezi pridru\xc5\xbeila \xc5\xa1e mesta Antwerpen, Breda, \'s-Hertogensbosch in nekaj manj\xc5\xa1ih mest. S tem so propadla prizadevanja za enotno Nizozemsko.\n_START_SECTION_\nLo\xc4\x8ditev od \xc5\xa1panske krone in iskanje novega pokrovitelja (1581 - 1587)\n_START_PARAGRAPH_\nMedtem ko so \xc5\xa1panske \xc4\x8dete nadaljevale z osvajanjem mest, je Viljem Oranski na\xc5\xa1el zaveznika v bratu francoskega kralja. Da bi mu omogo\xc4\x8dila pokroviteljstvo, se je skup\xc5\xa1\xc4\x8dina v Antwerpnu julija 1581 z aktom odpovedi (Plakkaat van Verlatinghe) odrekla Filipu II. in na njegovo mesto je s prisego stopil vojvoda An\xc5\xbeujski (Hercule Fran\xc3\xa7ois), ki je s seboj pripeljal francoske \xc4\x8dete. An\xc5\xbeujski med uporniki ni imel avtoritete, kakr\xc5\xa1no si je predstavljal, da mu pripada. S pu\xc4\x8dem je hotel prevzeti popolno oblast, a v Anwerpnu so me\xc5\xa1\xc4\x8dani prijeli za oro\xc5\xbeje in pobili stotine Francozov. S tem se je poskus navezave na Francijo izjalovil._NEWLINE_V juliju 1583 je Viljem Oranski prenesel svojo rezidenco v Delft. Bil je \xc5\xa1e vedno vodja upora, a Holandija si je med njegovim bivanjem v Antwerpnu ustvarila zametek prave vlade. Ko je  fanati\xc4\x8dni katolik julija 1584 na ulici Delfta umoril Viljema, je vlada takoj za\xc4\x8dela delovati samostojno. Holandija je bila tedaj edini center mo\xc4\x8di upornikov._NEWLINE_Avgusta 1585 je angle\xc5\xa1ka kraljica Elizabeta I. po za\xc4\x8detnem oklevanju sprejela pokroviteljstvo nad Zvezo. V Nonsuchu so sklenili pogodbo, po kateri je Anglija poslala v Holandijo vojsko, Robert Dudley, lord Leicesterski, pa je bil imenovan za kralji\xc4\x8dinega namestnika v Zvezi. Najve\xc4\x8dja avtoriteta na holandski strani je bil tedaj Johan van Oldenbarnevelt, ki sicer ni imel visokega formalnega polo\xc5\xbeaja, bil je raadspensionaris, najpomembnej\xc5\xa1i uradnik in govornik v paralmentu, ki si je ustvaril ugled kot sodelavec Viljema Oranskega. \xc5\xbde pred prihodom Dudleya je postavil Mavricija, grofa Nassauskega, sedemnajstletnega drugega sina Viljema Oranskega, za stadhouderja Holandije in Zelandije in poveljnika vojske.  Dudleyeve upravne spremembe so povzro\xc4\x8dale nove notranje napetosti in spravile Zvezo v nestabilnost. V dogajanja se je za\xc4\x8dela vme\xc5\xa1avati angle\xc5\xa1ka cerkev, slabo pla\xc4\x8dana angle\xc5\xa1ka vojska se je neprimerno vedla. Dudley je sku\xc5\xa1al izvesti pu\xc4\x8d, zapreti Mavricija in dose\xc4\x8di ve\xc4\x8d oblasti, a mu to ni uspelo in se je moral vrniti v Anglijo.\n_START_SECTION_\nKonsolidacija Republike, raz\xc5\xa1iritev in utrditev njenih meja (1588 - 1606)\n_START_PARAGRAPH_\nOd Dudleyevega odhoda je zveza provinc delovala brez kraljevega namestnika, kot republika. Tega niso obe\xc5\xa1ali na veliki zvon, institucije so le delovale naprej, kot v praksi \xc5\xbee prej (zato zgodovina postavlja za\xc4\x8detek Republike v \xc4\x8das lo\xc4\x8ditve od \xc5\xa1panske krone)._NEWLINE_Leta 1588 je napetost med Anglijo in \xc5\xa0panijo nara\xc5\xa1\xc4\x8dala in angle\xc5\xa1ka kraljica je potrebovala pomo\xc4\x8d mo\xc4\x8dne holandske mornarice. Ukazala je poveljnikom angle\xc5\xa1ke vojske v Holandiji, naj sodelujejo z Mavricijem kot vrhovnim poveljnikom. Mavricij je v oktobru 1589 postal stadhouder \xc5\xa1e v provincah Gelderland, Utrecht in Overijssel in s tem dobil neposredni nadzor nad mejnimi utrdbami na vzhodu. Republiko je upravljala zvezna oblast v Haagu, v kateri sta imela glavno besedo Holandija in Oldenbarnevelt. Napetosti v dr\xc5\xbeavi so bile nevtralizirane. Ustvarjeni so bili pogoji za uspehe, ki so sledili._NEWLINE_Ozemlje Republike je bilo leta 1590 zelo omejeno. Groningen  in Overijssel je zasedala \xc5\xa0panija. Na vzhodu je meja potekala po reki IJssel, s tem da so bile trdnjave na reki \xc5\xa1panske. Na jugu je bila meja na Renu in Waalu. A notranje se je vojska utrdila, ekonomsko in organizacijsko. Republiki je \xc5\xa1la zelo na roko odlo\xc4\x8ditev Filipa II., da bo podprl katoli\xc5\xa1ko stran v francoski dr\xc5\xbeavljanski vojni in ve\xc4\x8dino \xc5\xa1panske flandrijske vojske prestavil na francosko mejo. To je omogo\xc4\x8dilo Mavriciju, da je leta 1590 zavzel Bredo in naslednje leto trdnjave na reki IJssel vse do Nijmegena, tako da je odslej lahko nadzoroval ladijski promet na rekah Ren, Waal in IJssel, kar je spet odprlo trgovino z Nem\xc4\x8dijo in omogo\xc4\x8dalo premike enot ob meji. Izumil je nove taktike obleganja mest (podstavke za topove, da so se dr\xc5\xbeali vrh mo\xc4\x8dvirja, kopanje jarkov, spodkopavanje obzidij, miniranje), ki so skraj\xc5\xa1ali prej izredno dolgotrajna obleganja trdnjav. Do leta 1594 je zasedel Frizijo in Overijssel, ki ga je priklju\xc4\x8dil Republiki kot 7. zvezno de\xc5\xbeelo (provinco)._NEWLINE_Drugo veliko ofenzivo je za\xc4\x8del Mavricij leta 1597. Najprej je zavzel glavno mosti\xc5\xa1\xc4\x8de preko Rena Rheinberg, s tem odrezal od zaledja vse \xc5\xa1panske trdnjave severno od njega, jih postopoma zavzel in Republiko na vzhodu raz\xc5\xa1iril do reke Ems. Tedaj je \xc5\xbee imel tehni\xc4\x8dno najbolj profesionalno in po mno\xc5\xbei\xc4\x8dnosti drugo najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1o vojsko v Evropi. Zelo se je pove\xc4\x8dala mo\xc4\x8d mornarice, ki je zaprla ustji rek Ems in \xc5\xa0elda in blokirala flandrijska pristani\xc5\xa1\xc4\x8da._NEWLINE_Potem pa se je v odnosih med Mavricijem in Oldenbarneveltom pojavilo prvo nesoglasje. Da bi pred javnostjo lahko opravi\xc4\x8dil velike izdatke za vojsko, je Oldenbarnevelt od Mavricija zahteval zavzetje Dunkirka, od koder so od \xc5\xa0pancev najeti gusarji napadali holandske ribi\xc5\xa1ke ladje. Pohod nad oddaljeno mesto, s katerim se Mavricij ni strinjal, se ni posre\xc4\x8dil. Vojsko je na poti presenetil novi upravitelj \xc5\xa1panske Nizozemske vojvoda Albert. Mavricij je bil prisiljen spopasti se na odprtem pri Nieuwpoortu (1600) z veliko ve\xc4\x8djo vojsko. Ves dan se je z vojsko urejeno umikal, zve\xc4\x8der, ko je sovra\xc5\xbenik dobil sonce v o\xc4\x8di, pa je napadel in ga porazil. S taktiko je re\xc5\xa1il vojsko, a zmaga je bila nekoristna, ker so se zaradi oddaljenosti od doma morali umakniti. Razo\xc4\x8daranje javnosti je bilo \xc5\xa1e ve\xc4\x8dje, ko so \xc5\xa1panske ladje \xc4\x8dez poletje v Severnem morju uni\xc4\x8dile 36 ladij (preko 10%) nizozemske ribi\xc5\xa1ke flote._NEWLINE_V naslednjih letih je \xc5\xa1e prihajalo do zavzetij in padcev trdnjav, a prevladovala je pat pozicija. Neprestano bojevanje je iz\xc4\x8drpavalo obe strani in za\xc4\x8deli sta se pogajati o miru. Meja iz leta 1606 je ostala zamrznjena do leta 1621._NEWLINE_Med tem je bila leta 1602 ustanovljena Nizozemska vzhodnoindijska dru\xc5\xbeba, ki je skrbela za kolonialne interese Republike v Aziji in odlo\xc4\x8dilno prispevala k rasti njene gospodarske mo\xc4\x8di.\n_START_SECTION_\nPogajanja in sklenitev premirja (1606 - 1609)\n_START_PARAGRAPH_\nPo za\xc4\x8detnih diplomatskih zapletih in potem ko je nizozemski admiral Jacob van Heernskerk  aprila 1607 uni\xc4\x8dil \xc5\xa1pansko mornarico, zasidrano v Gibraltarju, trajni mir ni bil ve\xc4\x8d mogo\xc4\x8d. Ker pa je bil pritisk vojne na obe strani prehud, so \xc5\xa0panci 9. aprila 1609 v Antwerpnu podpisali dvanajstletno premirje z Republiko "kot da bi bila suverena dr\xc5\xbeava" (in jo s tem posredno priznali), v katerem je Oldenbarnevelt obljubil, da bo zadr\xc5\xbeal na\xc4\x8drtovano ustanovitev Nizozemske zahodnoindijske dru\xc5\xbebe in ustavil nadaljnje \xc5\xa1irjenje kolonij v vzhodni Indiji. Na nizozemski strani so miru ugovarjali Amsterdam, zaradi popu\xc5\xa1\xc4\x8danja pri kolonijah, Zelandija, ker se je zavedala, da se bodo z ukinitvijo embarga kon\xc4\x8dali njeni veliki zaslu\xc5\xbeki iz tihotapske trgovine s Flandrijo, in Mavricij, ki je svojo avtoriteto gradil na permanentnem vojskovanju. Mavricijevi politiki je pri\xc5\xa1el v tem trenutku kot naro\xc4\x8den razkol v reformirani dr\xc5\xbeavni cerkvi.\n_START_SECTION_\nVerska politika in razkol v reformirani cerkvi\n_START_PARAGRAPH_\nVoditelji upora so na za\xc4\x8detku sku\xc5\xa1ali zagotoviti so\xc5\xbeitje med verami. Skup\xc5\xa1\xc4\x8dina Holandije je na zasedanju v Dordrechtu julija 1572 zagotavljala prebivalcem "svobodo religije" in obljubljala, "da noben vernik reformirane in rimske veroizpovedi ne bo oviran pri svobodnem bogoslu\xc5\xbeju". Vijem Oranski si je zelo dolgo prizadeval, da bi uveljavil tolerantnost, saj se je zavedal, da bo lahko ohranil zdru\xc5\xbeenih vseh 17 nizozemskih provinc le, \xc4\x8de bo omogo\xc4\x8dil protestantskim (prete\xc5\xbeno na severu) in katoli\xc5\xa1kim vernikom (prete\xc5\xbeno na jugu), da neovirano opravljajo svoje bogoslu\xc5\xbeje. A preprosti ljudje so katolicizem ena\xc4\x8dili s \xc5\xa1panskim terorjem. Po mestih je prihajalo do spontanih napadov na katoli\xc5\xa1ko duhov\xc5\xa1\xc4\x8dino, ropanja cerkva, ikonoklazma, ukinjanja katoli\xc5\xa1kega bogoslu\xc5\xbeja. \xc5\xbde v dveh tednih po tem, ko je npr. Leiden pri\xc5\xa1el na stran upornikov, so izgnali iz mesta nekaj sto duhovnikov in ukinili katoli\xc5\xa1ke obrede. Enako v drugih mestih, Dordrechtu, Rotterdamu, Goudi, Delftu. V Delftu je Viljem Oranski v decembru 1572 ponovno vpeljal katoli\xc5\xa1ko ma\xc5\xa1o v eni glavnih mestnih cerkva, a je \xc5\xbee v februarju in marcu 1573 pri\xc5\xa1lo do novih verskih nemirov in knez je bil prisiljen sprijazniti se s popolno odpravo katoli\xc5\xa1kega bogoslu\xc5\xbeja. Pozno leta 1573 so poskusi Oranskega, da bi uveljavil sprejemanje javnega bogoslu\xc5\xbeja v obeh verah, kon\xc4\x8dno propadli. Kar je bil prvotno spontan napad na katoli\xc5\xa1ke slike in duhovnike, se je v nekaj mesecih v Holandiji in Zelandiji razvilo v organizirano splo\xc5\xa1no ukinitev katoli\xc5\xa1ke vere in nova oblast je zasegla cerkveno imetje._NEWLINE_V naslednjih letih se ni v tem pogledu ni\xc4\x8d spremenilo. Ko so v maju 1578 vojska in ljudstvo v Amsterdamu vrgli stari, prokatoli\xc5\xa1ki mestni svet, je prevrat spontano vodil v izgon katoli\xc5\xa1kih duhovnikov, zaseg cerkvenega imetja in ukinitev katoli\xc5\xa1kega bogoslu\xc5\xbeja._NEWLINE_Vendar so skupnosti reformirane cerkve rasle zelo po\xc4\x8dasi. V poznih sedemdesetih je bilo v mo\xc4\x8dnih reformatorskih centrih kot Delft, Dordrecht, Leiden, Enkhuizen najve\xc4\x8d kakih 10% vernikov. Imeli so le po enega, dva duhovnika. Cerkve so bile odve\xc4\x8dne, pozornost vzbujajo\xc4\x8de. Niti stara niti nova cerkev nista pritegovali ljudi._NEWLINE_Osnovne institucije v organizaciji cerkve so bili cerkveni sveti (kerkeraden), ki so urejali cerkvene zadeve znotraj skupnosti, skrbeli za bogoslu\xc5\xbeje in dobrodelne dejavnosti. Zvezo med njimi so predstavljala regionalna zdru\xc5\xbeenja, nad njimi pa so bile sinode. Reformirana cerkev, kot javna in edina, je bila dr\xc5\xbeavna cerkev. Vendar ni imela nobenega vpliva na posvetno oblast, v organih posvetnih oblasti ni imela svojih predstavnikov, \xc4\x8deprav je to \xc5\xbeelela._NEWLINE_Od vsega za\xc4\x8detka se je \xc4\x8dutila napetost med javno cerkvijo in mestnimi upravami, posebno v Holandiji in Zelandiji. Regenti (\xc4\x8dlani vladajo\xc4\x8dih institucij v provincah in mestih), ve\xc4\x8dinoma zmerni, le nazivno kalvinisti, so se dobro spominjali razmer iz \xc4\x8dasov \xc5\xa0panije in so stremeli k nedogmati\xc4\x8dni cerkvi. \xc5\xbdeleli so eno, enotno cerkev, ki bi skrbela za moralne vrednote, kateri pa posamezniki ne bi bili preve\xc4\x8d podrejeni. Cerkvi niso \xc5\xbeeleli dopustiti vpliva na posvetno oblast, vzgojo, vpliva na neverujo\xc4\x8de in pripadnike drugih veroizpovedi. Niso si \xc5\xbeeleli, da bi zapletena nasprotja, vedno prisotna v decentraliziranem upravljanju, obremenjevali \xc5\xa1e z verskimi dogmati\xc4\x8dnimi razpravami, skratka niso si \xc5\xbeeleli novih verskih konfliktov. Tako je tudi imenovanje in odpu\xc5\xa1\xc4\x8danje duhovnikov ostalo v pristojnosti mestnih oblasti._NEWLINE_Prav to pa se je  zgodilo v \xc4\x8dasu sklepanja miru s \xc5\xa0panijo, ko je bila razprava o politi\xc4\x8dnih dilemah na vrhuncu. V razpravo se je vklju\xc4\x8dil tudi profesor na leidenski univerzi, strogi kalvinist Franciscus Gomarus (1563 - 1641) s stali\xc5\xa1\xc4\x8dem, da je za dr\xc5\xbeavo primernej\xc5\xa1a oligarhi\xc4\x8dna oblast na temelju strogega kalvinizma, ki bi moral soodlo\xc4\x8dati pri izboru posvetnih voditeljev dru\xc5\xbebe. Temu se je postavil po robu njegov kolega na univerzi Jacobus Arminius (1560 - 1609), ki se je zavzemal za toleranco med ideologijami in za nevme\xc5\xa1avanje cerkve v politiko. V dogmatskem pogledu je bilo v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du vpra\xc5\xa1anje predestinacije, kjer so arminijanci, v nasprotju z gomaristi, zavra\xc4\x8dali popolno predestinacijo._NEWLINE_Debate, ki so se za\xc4\x8dele in vlekle v akademskih krogih, so se kmalu raz\xc5\xa1irile na vse province in tudi sosednje nem\xc5\xa1ke de\xc5\xbeele, Republiko pa zapletle v notranje oboro\xc5\xbeene spopade, ki so leta 1618 pripeljali do padca Oldenbarneveltovega re\xc5\xbeima._NEWLINE_Za \xc4\x8dasa Mavricijevega naslednika Friderika Henrika se je versko vzdu\xc5\xa1je v Republiki spet umirilo. Katoli\xc4\x8dani in zmerni kalvinisti so se za\xc4\x8deli vra\xc4\x8dati. Koncem 17. stoletja je bilo v Republiki pribli\xc5\xbeno tretjina prebivalcev reformirane vere, tretjina katoli\xc4\x8danov in tretjina drugih manj\xc5\xa1in (luteranci, anabaptisti, menoniti, judje) in neverujo\xc4\x8dih. Javno bogoslu\xc5\xbeje katoli\xc4\x8danom in manj\xc5\xa1inam \xc5\xa1e vedno ni bilo dovoljeno, a nih\xc4\x8de jih ni preganjal zaradi osebne vere in bogoslu\xc5\xbeja v manj\xc5\xa1ih skupinah._NEWLINE_Verski spori so se v Republiki vedno nana\xc5\xa1ali na javno bogoslu\xc5\xbeje. Osebne veroizpovedi oblasti nikdar niso preganjale, kar je bila velika razlika v primerjavi s \xc5\xa0panijo in nekaterimi drugimi dr\xc5\xbeavami. Ta prednost je v Republiko privabila veliko izobra\xc5\xbeenih, aktivnih, cehovskih ljudi, ki so odlo\xc4\x8dilno pripomogli k njenemu razvoju v eno od treh gospodarsko in politi\xc4\x8dno najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih dr\xc5\xbeav 17. stoletja.\n_START_SECTION_\nGospodarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nVoja\xc5\xa1ka mo\xc4\x8d Republike je slonela na razvitem gospodarstvu Holandije, ki je tudi v vojni uspelo obdr\xc5\xbeati trgovino z ve\xc4\x8djim delom Evrope. Ponovno se je za\xc4\x8delo hitreje razvijati v devetdesetih letih 16. stoletja, ki jih \xc5\xbee lahko \xc5\xa1tejemo v za\xc4\x8detek zlate dobe Nizozemske. Z zavzetjem utrdb na mejnih rekah je Mavricij spet odprl trgovske poti in v zmagovitem vzdu\xc5\xa1ju sta se razcveteli trgovina in gospodarstvo._NEWLINE_H gospodarskemu uspehu Republike je veliko pripomogla njena geografska lega med morjem in celino. Povezanost z morjem je od nekdaj urila izvrstne pomor\xc5\xa1\xc4\x8dake, njihove ladje (fluyt), so bile prostorne in okretne, z malo posadke. Holandski ribi\xc4\x8di so stoletja ribarili v Severnem morju in prodajali soljene ribe po vsej zahodni in centralni Evropi._NEWLINE_Po Renu, ki je bil glavna trgovska pot v Evropo in naprej v Sredozemlje, se je jug oskrboval z \xc5\xbeiti, pridelanimi na severu, nazaj pa so potovali obrtni\xc5\xa1ki izdelki in vino z juga. Po blokadi antwerpenskega pristani\xc5\xa1\xc4\x8da se je vsa trgovina usmerila preko Amsterdama (kamor se je po \xc5\xa1panskem zavzetju Antwerpna leta 1585 preselila tudi polovica njegovih prebivalcev)._NEWLINE_Trgovci so prevozne storitve nadgradili z velikimi skladi\xc5\xa1\xc4\x8di in financiranjem trgovine. Amsterdamska menjalnica, ki je bila leta 1609 ustanovljena za menjavo nacionalnih valut, je kmalu postala zanesljiva depozitna banka. Zraslo je polno privatnih bank, ki so dajale posojila in posredovale v finan\xc4\x8dnih transakcijah._NEWLINE_V 17 stoletju se je trgovini po Evropi pridru\xc5\xbeila \xc5\xa1e trgovina s kolonijami. Leta 1602 je bila ustanovljena Nizozemska vzhodnoindijska dru\xc5\xbeba, ki je skrbela za interese Republike v vzhodni Indiji in je bistveno prispevala h gospodarski mo\xc4\x8di Republike. (Kasneje, leta 1621, je bila ustanovljena \xc5\xa1e Nizozemska zahodnoindijska dru\xc5\xbeba, ki je pokrivala zahodno Indijo, Afriko in ju\xc5\xbeno Ameriko.)_NEWLINE_Izvoz in rast prebivalstva sta v mestih vzpodbudila doma\xc4\x8do proizvodnjo. Prevladovale so manufakture, med industrijskimi obrati so bile najpomembnej\xc5\xa1e ladjedelnice,  strojne tovarne in rafinerije sladkorja. _NEWLINE_Nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8de \xc5\xa1tevilo prebivalstva je vzpodbujalo pridelavo \xc5\xbeit v celinskih provincah. Ob morju so izsu\xc5\xa1evali nove polderje, gradili nasipe in kanale, kar je pospe\xc5\xa1evalo prehrambno industrijo._NEWLINE_Uspe\xc5\xa1no gospodarstvo je vodilo do izrednih dose\xc5\xbekov v znanosti in kulturi. \xc5\xa0tevilne so bile kronike \xc4\x8dasa, razgibano dru\xc5\xbebeno \xc5\xbeivljenje je spodbudil politi\xc4\x8dne in filozofske razprave in dru\xc5\xbebeno kriti\xc4\x8dno slikarstvo. Zlasti je pomembno slikarstvo, za katerega je zna\xc4\x8dilno, da so bili njegovi naro\xc4\x8dniki predvsem me\xc5\xa1\xc4\x8dani, tudi manj bogati. \xc5\xa0tevilna so bila nova znanstvena odkritja. Vse skupaj je pokrivalo razvito zalo\xc5\xbeni\xc5\xa1tvo.\n_START_SECTION_\nInstitucije Republike\n_START_PARAGRAPH_\nInstitucionalni okvir Republike se je za\xc4\x8del oblikovati v letih 1572-88 in je dobil kon\xc4\x8dno obliko  do leta 1609. Odtlej je ostal v bistvu nespremenjen do leta 1795._NEWLINE_Utrechtska zveza, iz katere se je Republika razvila, je bila zveza suverenih de\xc5\xbeel (provinc), ki so se zedinile, da na zvezo prenesejo svoje suverene pravice na podro\xc4\x8dju obrambe, financiranja obrambe in zunanje politike. Odlo\xc4\x8dile so se, da bodo sprejemale skupne odlo\xc4\x8ditve v zvezni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini le soglasno. V praksi se skoraj ni zgodilo, da bi va\xc5\xbeno odlo\xc4\x8ditev sprejele brez ugovarjanja ene ali ve\xc4\x8d provinc (izjema je bil soglasen sklep leta 1688 v podporo Viljemu III., da je napadel Anglijo), odlo\xc4\x8danje pa se je raz\xc5\xa1irilo na \xc5\xa1ir\xc5\xa1i krog zadev.  Temelj suverenosti Republike je bil torej osnovan na provincah, ki so imele vsaka svojo de\xc5\xbeelno oblast.\n_START_SECTION_\nInstitucije provinc\n_START_PARAGRAPH_\nVsaka provinca je imela svojo skup\xc5\xa1\xc4\x8dino (staaten). Skup\xc5\xa1\xc4\x8dino najrazvitej\xc5\xa1e province Holandije so sestavljale delegacije 18. mestnih vlad (od 1590, prej manj, 1581 npr. 14), predstavniki plemstva (ridderschap), pomemben je bil raadspensionaris (svetovalec, govornik v parlamentu). Od delegacij sta bili najvplivnej\xc5\xa1i delegacija ridderschapa in delegacija Amsterdama, ostale so se s svojimi mnenji obi\xc4\x8dajno pridru\xc5\xbeile eni ali drugi. Glasovali so vedno po istem vrstnem redu, najprej ridderschap, potem mesta Dordrecht, Haarlem, Delft, Leiden, Amsterdam itn. (ne da bi se med seboj prekinjali). Od leta 1585 je skup\xc5\xa1\xc4\x8dina smela razpravljati le o temah na dnevnem redu, ki ga je pripravil stalni svet (gecommitteerde raden) in materiale zanj predhodno razdelil delegacijam._NEWLINE_Vsaka od ostalih provinc je izhajala iz druga\xc4\x8dne fevdalne ureditve: Gelderland je bila prej vojvodina, Holandija in Zelandija grofiji, Utrecht \xc5\xa1kofija, Overijssel gospodstvo, Frizija in Groningen pa nista bili nikdar fevdalizirani.  Tu je bila \xc5\xa1e osma de\xc5\xbeela, gospostvo Drenthe, ki pa je bila tako revna, da so jo oprostili zveznih davkov in je bila brez predstavni\xc5\xa1tva v zvezni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini. Vsaka od teh provinc se je z leti razli\xc4\x8dno in razli\xc4\x8dno hitro pribli\xc5\xbeevala ureditvi po vzoru Holandije in postopno postajala koherentna administrativna enota zveze._NEWLINE_V pristojnosti provinc je bilo zbiranje denarja za vojsko. Na nivoju zveze so dolo\xc4\x8dili kvote (%) prispevkov provinc, ki pa so jih zbrale vsaka na svoj na\xc4\x8din. Zaradi zelo velike razli\xc4\x8dnosti v razvitosti gospodarstva, socialnih strukturah, stopnji urbanizacije, poljedelski produktivnosti, bi bil enoten sistem zbiranja davkov nemogo\xc4\x8d in gotovo veliko slab\xc5\xa1i. Holandija, Zelandija in delno Utrecht,  mo\xc4\x8dno urbanizirane in trgovsko razvite, so najve\xc4\x8d davkov pobrale iz tro\xc5\xa1arin, pri \xc4\x8demer so bil najpomembnej\xc5\xa1i pivo, zmleto \xc5\xbeito in druge dobrine, ne nazadnje vino, \xc5\xbegane pija\xc4\x8de, tobak. V prete\xc5\xbeno pode\xc5\xbeelskih provincah so bile obdav\xc4\x8deni zemlja, hi\xc5\xa1e, zorana polja, \xc5\xbeivina. Holandija je imela ra\xc4\x8dunovodski urad (rekenkamer), ki je skrbel za dolo\xc4\x8danje obveznosti in pobiranje denarja.\n_START_SECTION_\nInstitucije Zveze\n_START_PARAGRAPH_\nTudi zvezna oblast se je oblikovala postopno. Od leta 1594 je imelo v zvezni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini (staten-generaal) volilno pravico 7 provinc. Tudi tu se je glasovanje odvijalo po stalnem vrstnem redu: najprej je glasovala delegacija Gelderlanda (k je bil edini neko\xc4\x8d vojvodina), potem delegacije Holandije, Zelandije, Utrechta, Frizije, Overijssela in Groningena. Vsaka delegacija je imela po en glas, prisotnih pa je bilo lahko tudi po ve\xc4\x8d delegatov. Navadno je bilo prisotnih vseh skupaj 10 - 20 delegatov (sejna dvorana je bila namerno majhna). Komunicirali so v nizozem\xc5\xa1\xc4\x8dini, kadar so bili prisotni tujci v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini ali latin\xc5\xa1\xc4\x8dini, gostje iz Evrope so imeli tolma\xc4\x8de. Skup\xc5\xa1\xc4\x8dini so pomagale druge zvezne institucije:_NEWLINE_Dr\xc5\xbeavni svet (raad van state) je bil v \xc4\x8dasu angle\xc5\xa1kega predstavni\xc5\xa1tva (1585-87) glavni organ zvezne oblasti, potem pa so mu odvzeli pooblastila v zunanjepoliti\xc4\x8dnih in strate\xc5\xa1kih odlo\xc4\x8ditvah, raz\xc5\xa1irili pa so njegove administrativne funkcije in je postal ena  najpomembnej\xc5\xa1ih institucij za upravljanje vojske, utrdb, de\xc5\xbeel Zveze (glej naprej). Sestavljalo ga je 12 \xc4\x8dlanov: 3 iz Holandije, po 2 iz Frizije, Zelandije in Gelderlanda, po eden iz ostalih provinc, do leta 1627 tudi 2 angle\xc5\xa1ka \xc4\x8dlana._NEWLINE_Leta 1602 je bil ustanovljen zvezni ra\xc4\x8dunovodski urad (generaliteists rekenkamer), ki je vsako leto izdelal voja\xc5\xa1ki prora\xc4\x8dun (staat van oorlog), spremljal njegovo izvajanje in izdajal poro\xc4\x8dila. Urad je sestavljalo 14 rednih delegatov in vrsta stalnih uradnikov._NEWLINE_V letih 1590-97 se je izoblikovalo visoko voja\xc5\xa1ko sodi\xc5\xa1\xc4\x8de (hoge krijgsraad), ki je bdelo nad disciplino vojske, ki je bila, nastanjena v obmejnih mestih, v stalnem stiku s prebivalstvom._NEWLINE_Zveza je imela tudi nadzor nad kovnicami. Kovanje denarja je bila sicer ena od suverenih pravic provinc. Vsaka je kovala in izdajala svoj denar. A zveza je s standardizacijo novcev oblikovala enotno valuto, ki je med letoma 1606 in 1795 ostala skoraj nespremenjena. Za tehni\xc4\x8dna vpra\xc5\xa1anja v zvezi z denarjem je bila ustanovljena generaliteits muntkamer._NEWLINE_Ena glavnih institucij Zveze so bile admiralitete. Bile so odgovorne za upravljanje mornarice, gradnjo in vzdr\xc5\xbeevanje ladij, rekrutiranje mo\xc5\xa1tva, sodelovanje pri oblikovanju predpisov za plovbo in ribarjenje, zbiranje carin. Do leta 1597 se je izoblikovalo 5 admiralitet: amsterdamska, ju\xc5\xbeno holandska, severna \xc4\x8detrt, zelandska in frizijska. Ta razdrobljenost je pomenila popeterenost vseh slu\xc5\xbeb, ladjedelnic, arzenalov, administracij, zastav, grbov. Zveza je admiralitete nadzorovala, jim dolo\xc4\x8dala politiko, tarife, sestavo uprav (koliko delegatov in od kod). Admiralitete so zaposlovale vrsto stalnih uradnikov. Carinarnic je bilo leta 1600 67, leta 1700 127.\n_START_SECTION_\nDe\xc5\xbeele, ki so direktno pripadale Zvezi\n_START_PARAGRAPH_\nObmejne de\xc5\xbeele so \xc5\xbee zaradi svoje vloge potrebovale posebno organizacijsko re\xc5\xa1itev. Poleg tega so bili pritiski sosednjih provinc za njihovo posvojitev zelo veliki. Tako se je v devetdesetih letih 16. stoletja izoblikoval model de\xc5\xbeel Zveze (generaliteitslanden), za katerih upravljanje je bila pri zvezi ustanovljena posebna administracija, podrejena zveznemu svetu (raad van state). Oblikovali so jih v 4 upravna podro\xc4\x8dja, ki so v za\xc4\x8detku predstavljala le majhno ozemlje, po zavzetju \'s-Hertogenboscha leta 1629 pa  skoraj polovico Republike.\n_START_SECTION_\nInstitut stadhouderja\n_START_PARAGRAPH_\nStadhouderat je bil ostanek iz preteklosti, ki pa je imel v politi\xc4\x8dnem \xc5\xbeivljenju Republike zelo pomembno vlogo. V \xc4\x8dasu Karla V. je bila severna Nizozemska razdeljena na 3 upravne enote s tremi kraljevimi namestniki - stadhouder-ji. V Republiki so bile nosilke suverenosti province, vsaka je imela svojega stadhouderja, s tem da je ena oseba lahko opravljala to funkcijo v ve\xc4\x8d provincah hkrati. Tako so bili v praksi navadno trije ali dva stadhouderja. Institut stadhouderja je bil tako v nasprotju z na\xc4\x8deli demokrati\xc4\x8dnega upravljanja. Ves \xc4\x8das tudi ni bilo jasno dolo\xc4\x8deno, kdo stadhouderja imenuje, provinca ali zveza. Dokler je bil \xc5\xbeiv, je zavzemal to mesto v vseh provincah Viljem I. Oranski, v najpomembnej\xc5\xa1em \xc4\x8dasu za obstoj Republike med letoma 1585 in 1620 pa Mavricij Oranski, za Holandijo, Zelandijo, Utrecht in od 1590 \xc5\xa1e za Gelderland in Overijssel ter njegov svak Willem Lodewijk, grof van Nassau-Dillenburg za Frizijo in Groningen in za de\xc5\xbeele Zveze. Oba sta bila isto\xc4\x8dasno glavna voditelja vojske, slo\xc5\xbena z Oldenbarneveltom in raad van staten v krepitvi zveznega na\xc4\x8dela in u\xc4\x8dinkovitosti Republike._NEWLINE_Sicer pa je bila osnovna funkcija stadhouderja nevoja\xc5\xa1ka. Nana\xc5\xa1ala se je na politi\xc4\x8dne procese in pravne odnose. Bil je najvi\xc5\xa1ji dostojanstvenik v provinci. Formalno ni bil \xc4\x8dlan nobenega upravnega telesa, kadarkoli pa se je lahko pojavil kjerkoli, svetoval, re\xc5\xa1il zastoj. Bdel je nad sodstvom in po\xc4\x8dutjem dr\xc5\xbeavne cerkve, imel je vpliv na imenovanje \xc4\x8dlanov mestnih uprav. Polo\xc5\xbeaj je kmalu pri\xc5\xa1el izklju\xc4\x8dno v roke dru\xc5\xbeine Oranskih in v \xc4\x8dasu Mavricija, zlasti po letu 1618, in Friderika Henrika se je okrog njiju oblikoval dvor z dvornim \xc5\xbeivljenjem. Postala sta monarha brez formalnega polo\xc5\xbeaja.\n_START_SECTION_\nPadec Oldenbarneveltovega re\xc5\xbeima (1609 - 1618)\n_START_PARAGRAPH_\nDa bi z odlo\xc4\x8ditvijo oblasti zaklju\xc4\x8dili debato, so arminijanci v juliju 1610, \xc5\xbee po Arminijevi smrti, predlo\xc5\xbeili holandski oblasti znamenite Prigovore (Remonstrance, po njih so dobili naziv remonstranti), v katerih so razlo\xc5\xbeili svoje teolo\xc5\xa1ke poglede in zagovarjali stali\xc5\xa1\xc4\x8de, da je avtoriteta posvetne oblasti nad cerkveno. Gomaristi, sedaj imenovani tudi proti-remonstranti, so se odzvali s sklicevanjem sinod po provincah, s katerimi so \xc5\xbeeli pomagati svojim prista\xc5\xa1em do mestnih oblasti. Pri\xc5\xa1lo je npr. do za\xc4\x8dasnega prevzema oblasti v Alkmaaru in Utrechtu. A v obdobju do 1614 se je zdelo, da sta Oldenbarnevelt in holandska oblast na strani arminijancev z odlo\xc4\x8dnostjo in politi\xc4\x8dno spretnostjo uspela postopoma oslabiti nasprotnike, zaustaviti nemire in stabilizirati dr\xc5\xbeavo in dru\xc5\xbebo pod vodstvom holandskih regentov. Stadhouder Mavricij je ravnal previdno in se ni vklju\xc4\x8deval v spor, \xc4\x8deprav ni skrival, da je osebno naklonjen proti-remonstrantom, s katerimi so potegnile preproste mno\xc5\xbeice, stadhouderjevo naravno politi\xc4\x8dno zaledje._NEWLINE_Potem pa, ko so proti-remonstranti prevzeli oblast v Amsterdamu, katerega regenti Oldenbarneveltu niso mogli odpustiti, da je za mir s \xc5\xa0panijo \xc5\xbertvoval njihove kolonialne interese, se je enotnost oblasti v Holandiji poru\xc5\xa1ila. Kot posledica ukinitve embarga je v naslednjih letih nastopila \xc5\xa1e gospodarska kriza v delavskih predelih, kjer je bilo veliko flamskih priseljencev, strogih kalvinistov, prista\xc5\xa1ev proti-remonstrantov. De\xc5\xbeelo so preplavili ideolo\xc5\xa1ko politi\xc4\x8dni pamfleti, tiskane polemike, posmehljive slike, za\xc4\x8deli so se socialni nemiri, demonstracije  v Delftu,  Amsterdamu, kjer so ropali remonstrantske hi\xc5\xa1e, in drugih mestih. Vojska to pot prebivalstva ni hotela za\xc5\xa1\xc4\x8diti. Poleti 1617 je bila situacija za Oldenbarnevelta in somi\xc5\xa1ljenike tako more\xc4\x8da, da holandska vlada ni ve\xc4\x8d na\xc5\xa1la razumne re\xc5\xa1itve in je v avgustu izdala tako imenovano hitro resolucijo, ki je mestnim oblastem dovoljevala najem posebnih voja\xc5\xa1kih enot (waardgelder) za vzdr\xc5\xbeevanje miru, \xc4\x8deprav ustavni red brez soglasja zvezne skup\xc5\xa1\xc4\x8dine ni dovoljeval v Republiki nobenih posebnih voja\xc5\xa1kih enot._NEWLINE_Ko so se nasprotja \xc5\xa1e stopnjevala, se je Mavricij vklju\xc4\x8dil v dogajanja. Prepri\xc4\x8dal je delegate petih revnej\xc5\xa1ih provinc, da so v zvezni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini proti Holandiji in Utrechtu izglasovali sklep o razoro\xc5\xbeitvi najemnikov, ki so jih najela mesta. V obupu je Oldenbarnevelt poslal k utrechtskim voja\xc5\xa1kim poveljnikom  delegacijo z  navodilom, da je njihova prva dol\xc5\xbenost slu\xc5\xbeiti provinci, ki jih pla\xc4\x8duje, in da morajo v primeru, ko gre za konflikt interesov, ignorirati ukaze zveze in stadhoderja. To navodilo je nasprotovalo standardom Republike in je bilo jedro kasnej\xc5\xa1ih obto\xc5\xbeb._NEWLINE_Mavricij je poslal v Utrecht okrepitve, ki so brez odpora razoro\xc5\xbeile najemnike mest. Leiden je sam razpustil svojo vojsko. Oldenbarnevelt se je sprijaznil s sklicem nacionalne sinode, ki naj bi sprejela odlo\xc4\x8ditve o javni cerkvi._NEWLINE_Avgusta je zvezna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina s skrivnim nalogom pooblastila Mavricija, da zapre Oldenbarnevelta in sodelavce z utemeljitvijo, da gre za splo\xc5\xa1no dobro in za\xc5\xa1\xc4\x8dito varnosti dr\xc5\xbeave. Obto\xc5\xbeeni so bili veleizdaje in postavljeni pred prilo\xc5\xbenostno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de, sestavljeno v glavnem iz njihovih nasprotnikov. Oldenbarnevelta so obsodili na smrt, sodelavce, na dolgoletne zaporne kazni, remonstrantske duhovnike pa izgnali. V \xc4\x8dasu dolgotrajnega sojenja je Mavricij vplival na zamenjavo remonstrantom naklonjenih regentov po mestih s svojimi prista\xc5\xa1i, ve\xc4\x8dinoma novimi bogata\xc5\xa1i, trgovci, neizku\xc5\xa1enimi v vladanju. Javno obglavljenje enainsedemdesetletnega politika (maja 1619), ki je 40 let vodil Republiko skozi notranje razprtije in zunanje nevarnosti, je bil politi\xc4\x8dni umor, ki je Oranskim zagotovil naslednjih 32 let vladanja.\n_START_SECTION_\nZadnja leta premirja (1619 - 1621)\n_START_PARAGRAPH_\nZ Mavricijevim prevzemom oblasti je bilo konec zadr\xc5\xbeane, v potrebe gospodarstva usmerjene, protivojne politike. Vzdu\xc5\xa1je v Republiki je bilo militantno. K uporu je spodbujalo tudi protestante v Svetem rimskem cesarstvu. Mavricij je denarno in voja\xc5\xa1ko podprl svojega ne\xc4\x8daka Friderika V. Palatinskega in ga nagovoril, da je sprejel \xc4\x8de\xc5\xa1ko krono. Po porazu mu je nudil zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de v Haagu._NEWLINE_Kljub proti-remonstrantskemu razpolo\xc5\xbeenju v Republiki je Mavricij spodbudil nadvojvodo Alberta, da je poslal v Haag delegacijo, ki se je pogovarjala o sklenitvi trajnega miru. Ta pogajanja so hitro propadla in odtlej  se je s \xc5\xa0panci pogovarjal Mavricij sam preko tajnih kanalov. Pripravljen je bil sprejeti trajni mir pod pogoji premirja. A \xc5\xa0panci so v zameno za priznanje Republike zahtevali evakuacijo Nizozemcev iz vzhodne in zahodne Indije, ukinitev gospodarske blokade Antwerpna in dopustitev katoli\xc5\xa1kega bogoslu\xc5\xbeja v Republiki. Tako se je premirje izteklo brez dogovora.\n_START_SECTION_\nPrva leta nadaljevanja vojne (1621 - 1628)\n_START_PARAGRAPH_\nPrva leta nadaljevanja vojne so bila ena najmra\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih obdobij Republike. Vsa oblast je bila v rokah Mavricija, ki je imel na pomembnih polo\xc5\xbeajih na vseh nivojih oblasti svoje prista\xc5\xa1e, navadno ljudi iz srednjega trgovskega razreda, neve\xc5\xa1\xc4\x8de vladanja. Slabo vodeno dr\xc5\xbeavo so obremenjevali visoki stro\xc5\xa1ki za vojsko, ki je samo za obrambo obmejnih postojank potrebovala od 30 do 48 tiso\xc4\x8d vojakov. Poleg tega je pla\xc4\x8deval najemni\xc5\xa1ko vojsko, ki jo je poslal v pomo\xc4\x8d protestantom v tridesetletni vojni, ki pa so leta 1623 izgubili bitko pri Stadtlohnu. S tem so se cesarsko-katoli\xc5\xa1ke \xc4\x8dete nevarno pribli\xc5\xbeale Republiki, kar je zahtevalo oja\xc4\x8ditev obrambnih trdnjav na reki IJssel._NEWLINE_\xc5\xa0panija je takoj ob koncu premirja uvedla embargo izpred leta 1609. Novi \xc5\xa1panski vojskovodja Ambrogio Spinola je leta 1622 zavzel trdnjavo J\xc3\xbclich blizu Rena in s tem prekinil \xc5\xa1e re\xc4\x8dno povezavo s srednjo Evropo in Palatinatom. (Obleganje va\xc5\xbene trdnjave Bergen-op-Zoom je moral opustiti zaradi bolezni v vojski in dezerterstva.) V najhuj\xc5\xa1em letu 1624 je v Amsterdamu in drugih mestih izbruhnila kuga. Spinola je za\xc4\x8del z obleganjem Brede, ki je padla junija 1625, dva meseca po Mavricijevi smrti._NEWLINE_Mavricija je nasledil njegov polbrat Friderik Henrik Oranski, ki ni bil naklonjen zagnanosti proti-remonstrantov. Nehal je preganjati remonstrante, se izogibal verskim temam in sku\xc5\xa1al previdno vzdr\xc5\xbeevati ravnote\xc5\xbeje med remonstratsko in proti-remonstrantsko naravnanimi mestnimi vladami, kar je slabilo enotnost holandskega parlamenta in s tem ve\xc4\x8dalo politi\xc4\x8dno mo\xc4\x8d stadhouderja. \xc4\x8ceprav so se razmere v gospodarstvu \xc5\xa1e naprej slab\xc5\xa1ale, je uspel s trdnej\xc5\xa1im vodenjem in potrpe\xc5\xbeljivostjo ohranjati politi\xc4\x8dno ravnote\xc5\xbeje. Ko so \xc5\xa0panci zaradi finan\xc4\x8dnih te\xc5\xbeav za\xc4\x8deli zmanj\xc5\xa1evati flandrijsko vojsko na velikost, ki je bila potrebna za obrambo, je leta 1626 prepri\xc4\x8dal zvezno skup\xc5\xa1\xc4\x8dino, da je odobrila pove\xc4\x8danje nizozemske vojske. Odlo\xc4\x8dilno se je razmerje voja\xc5\xa1kih mo\xc4\x8di spremenilo leta 1628, ko holandski pomor\xc5\xa1\xc4\x8dak Piet Heyn pri Kubi zajel del \xc5\xa1panske zakladne flote (za 11 milijonov guldnov srebra) in  ko se je \xc5\xa0panija zapletla s Francijo v spor za nasledstvo v Mantovi (1628-31). Leta 1628 je \xc5\xa1tela vojska Republike \xc5\xbee 77.000 mo\xc5\xbe, flandrijska pa le pol toliko.\n_START_SECTION_\nZmagoslavje Republike (1629 - 1648)\n_START_PARAGRAPH_\nTo je Frideriku Henriku omogo\xc4\x8dilo, da je aprila 1629 za\xc4\x8del oblegati strate\xc5\xa1ko pomembno trdjavo \'s-Hertogenbosch. Da bi ga odvrnila od obleganja, je cesarsko-katoli\xc5\xa1ka vojska z vzhoda vdrla v Republiko in prekora\xc4\x8dila reko IJssel. Friderik Henrik ni prenehal z obleganjem in je vzporedno napadel in zavzel trdnjavo Wesel, glavno \xc5\xa1pansko oskrbovalno sredi\xc5\xa1\xc4\x8de, tako da se je morala cesarska vojska umakniti na svoja izhodi\xc5\xa1\xc4\x8da. Padec \'s-Hertogenboscha, ki je veljal za neosvojljivega, v septembru  je mo\xc4\x8dno odmeval po Evropi. \xc5\xa0panski kralj Filip IV. je ponudil mir brez pogojev, kar je spet spro\xc5\xbeilo v nizozemski javnosti neskon\xc4\x8dne debate, ki niso dale zaklju\xc4\x8dka in tudi ne kralju odgovora. _NEWLINE_Za\xc4\x8detkom leta 1632 je Republika razglasila, da na ozemljih, osvojenih na novo, ne bo preganjala katolicizma, \xc4\x8de bodo prebivalci pri osvajanju pomagali. Razglas je bil presenetljivo uspe\xc5\xa1en. Friderik Henrik je na hitro zavzel mesta v dolini reke Maas in z obleganjem \xc5\xa1e Maastricht. Mirovna pogajanja so se potem, zaradi neodlo\xc4\x8dnosti na obeh straneh, vlekla in se kon\xc4\x8dala, ko je, na stadhouderjev predlog, zvezna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina izglasovala (v razmerju 5:2) njihovo prekinitev. Holandija je glasovala proti stadhouderju (prvi\xc4\x8d po Oldenbarneveltu),  kar je bilo opozorilo Frideriku Henriku, da bo odslej moral ra\xc4\x8dunati na ve\xc4\x8dji politi\xc4\x8dni odpor._NEWLINE_Da je Friderik Henrik lahko februarja 1635 sklenil s Francijo sporazum o skupnem napadu na ju\xc5\xbeno Nizozemsko, se je moral na notranjepoliti\xc4\x8dnem prizori\xc5\xa1\xc4\x8du pribli\xc5\xbeati bojevitej\xc5\xa1im proti-remonstrantom. Odlo\xc4\x8danje je prenesel na o\xc5\xbeje odbore v zvezni skup\xc5\xa1\xc4\x8dini, sestavljene iz svojih zaupnikov in ljubljencev, kar je odpiralo pot tihi diplomaciji in korupciji. A se je bojni na\xc4\x8drt izjalovil. \xc5\xa0panci so celo zavzeli dominantno trdnjavo Schenkenschaus in Friderik Henrik se je moral naslednje leto mo\xc4\x8dno potruditi, da je trdnjavo zavzel nazaj. Tedaj je \xc5\xa0panija glavnino svoje flandrijske vojske prestavila na francosko mejo, kar je Frideriku Henriku omogo\xc4\x8dilo, da je v oktobru 1637 z razmeroma skromno vojsko spet osvojil Bredo. V poznih tridesetih je Nizozemska osvojila nove kolonije v vzhodni Indiji in prevzela upravljanje Brazilije. Velik uspeh je dosegla nizozemska mornarica leta 1639, ko je na sidri\xc5\xa1\xc4\x8du Downs na vzhodni obali Kenta uni\xc4\x8dila konvoj stotih \xc5\xa1panskih ladij, ki so v Flandrijo peljale 20.000 \xc5\xa1panskih vojakov._NEWLINE_Tik pred za\xc4\x8detkom angle\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeavljanske vojne (1642-51) je Friderik Viljem organiziral poroko svojega sina Viljema s princeso Marijo, h\xc4\x8derko angle\xc5\xa1kega kralja Karla I. S tem se je dvignil statusni ugled dru\xc5\xbeine Oranskih in Friderika Henrika so tuji poslaniki za\xc4\x8deli naslavljati z Va\xc5\xa1a Visokost, nazivom, ki se je navadno uporabljal le za kralje. Dvor Friderika Henrika je za\xc4\x8del dobivati vse bolj monarhi\xc4\x8dni zna\xc4\x8daj, za\xc4\x8dele so se razprave o kontroverznosti polo\xc5\xbeaja, kar je vse krepilo republikansko nasprotovanje, zlasti v Holandiji, kjer so se bali, da se bo republika prelevila v odkrito monarhijo._NEWLINE_Po letu 1640 je \xc5\xa0panija, ki je bila to pot v te\xc5\xbeavah zaradi uporov na Portugalskem in v Kataloniji, sku\xc5\xa1ala navezati mirovne pogovore. Tudi regenti, zlasti holandski, so si \xc5\xbeeli miru in zmanj\xc5\xa1anja voja\xc5\xa1kih izdatkov. Vse bolj so pritiskali na stadhouderja in leta 1641 so v M\xc3\xbcnstru za\xc4\x8deli te\xc4\x8di mirovni pogovori, ki jih je Friderik Henrik dolgo zaviral, dokler ni Holandija lete 1646 zagrozila, da ne bo pla\xc4\x8dala letnega prispevka za voja\xc5\xa1ki prora\xc4\x8dun, \xc4\x8de ne bo napredka. Tedaj je za\xc4\x8del pogovore podpirati, a njihovega konca ni do\xc4\x8dakal. Marca 1647 je umrl. Nasledil ga je sin Viljem II._NEWLINE_Mirovna pogodba med \xc5\xa0panijo in Republiko je bila, ob nestrinjanju novega stadhouderja, podpisana v januarju 1648. \xc5\xa0panija je priznala Republiki neodvisnost in ve\xc4\x8dino zahtev, med njimi zaprtje ustja reke \xc5\xa0elde za trgovino Antwerpna,  ukinitev \xc5\xa1panskih embargov za nizozemsko trgovino, priznanje osvojenega obmo\xc4\x8dja Meierij (vzhodni del Brabanta s \'s-Hertogenboschom), priznanje na novo osvojenih kolonij v vzhodni in zahodni Indiji. Kljub temu so bila v nizozemski javnosti mnenja o primernosti pogodbe spet mo\xc4\x8dno deljena. Kon\xc4\x8dno je 15. maja 1648 pogodbo ratificiralo 5 provinc; delegat Zelandije je sodelovanje odklonil, delegat Utrechta pa je bil odsoten zaradi bolezni. Pogodba spada med dokumente vestfalskega miru, katerega glavni pogodbi med Francijo in cesarstvom in \xc5\xa0vedsko in cesarstvom sta bili podpisani do oktobra 1648. \xc5\xa0ir\xc5\xa1i kontekst teh pogodb formalno potrjuje tudi neodvisnost Republike od Svetega rimskega cesarstva.\n_START_SECTION_\nDo smrti Viljema II. (1649 - 1650)\n_START_PARAGRAPH_\nMir je bil prilo\xc5\xbenost za zmanj\xc5\xa1anje vojske in hitrej\xc5\xa1e vra\xc4\x8danje dolgov, ki si jih je dr\xc5\xbeava nabrala med osemdesetletno vojno. To ni bilo v interesu Viljema II., ki se je na skrivaj pogajal s Francozi o nadaljevanju vojne proti \xc5\xa0paniji in republikanski Angliji, kjer so januarja 1649 obglavili njegovega tasta kralja Karla I. Da bi izsilil svoje zahteve, je 30. julija 1650 dal aretirati 6 poslancev upornih holandskih mest in poslal nad Amsterdam vojsko, pred katero pa so oblasti pravo\xc4\x8dasno zaprle mestna vrata. Obe strani si obleganja mesta nista mogli privo\xc5\xa1\xc4\x8diti, zato je vendarle pri\xc5\xa1lo do kompromisa, s katerim je Viljem dosegel svoje, a je takoj nato umrl za \xc4\x8drnimi kozami. \xc4\x8cez nekaj dni se je rodil njegov dedi\xc4\x8d Viljem III.\n_START_SECTION_\nPrvo obdobje republikanske oblasti brez stadhouderja (1650 - 1672)\n_START_PARAGRAPH_\nUsoda je tako omogo\xc4\x8dila prista\xc5\xa1em republike, da so naslednjih 22 let v petih provincah vladali brez stadhouderja. V Friziji in Groningenu je bil stadhouder Friderik Viljem, bratranec Viljema II. iz mlaj\xc5\xa1e veje Orange-Nassau. Dejansko je v tem obdobju vladala najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a provinca Holandija, kjer je najvplivnej\xc5\xa1e mesto raadspensionarisa leta 1653 zasedel mladi pravnik Johan de Witt._NEWLINE_Medtem je Cromwellova republikanska Anglija sku\xc5\xa1ala navezati tesnej\xc5\xa1o zvezo z Republiko Nizozemsko. Ko ji to ni uspelo, je leta 1651 izdala navigacijsko listino, z namenom da izrine konkurenco nizozemskih trgovcev z angle\xc5\xa1kih ozemelj. To samo po sebi ne bi ogrozilo nizozemske trgovine, ki je bila raz\xc5\xa1irjena po vsem svetu, \xc4\x8de ne bi angle\xc5\xa1ki pirati pod pretvezo neizpolnjevanja navigacijske listine za\xc4\x8deli zasegati nizozemskih ribi\xc5\xa1kih in trgovskih ladij v Severnem morju in Rokavskem prelivu. Vse pogostej\xc5\xa1i konflikti so prerasli v prvo angle\xc5\xa1ko-nizozemsko vojno (1652-54). Angle\xc5\xbei, ki so imeli mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1o vojno mornarico kot Nizozemci, so v letu 1653 dobili nekaj bitk v ozkem morju med angle\xc5\xa1ko obalo in celino, a so se pri tem tudi sami tako iz\xc4\x8drpali, da so avgusta 1653 morali opustiti blokado nizozemske obale. De Witt je za ceno miru priznal navigacijsko listino._NEWLINE_Ker med vojno nizozemska plovba in trgovina na morjih, oddaljenih od Anglije, ni bila prizadeta, se je nizozemsko gospodarstvo hitro opomoglo od vojne. De Witt se je v obdobju miru izkazal kot briljantni vodja notranje in zunanje politike. Obnovil je vojno mornarico, zmanj\xc5\xa1al zadol\xc5\xbeenost, izbolj\xc5\xa1al finan\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj Holandije in Republike in Republiki povrnil ugled v Evropi. Skrbno se je izogibal novim sporom z Anglijo, znal zaustaviti ambicije Francije na morju in celo poslal Danski v pomo\xc4\x8d mornarico, da se je lahko ubranila  \xc5\xa0vedskega zavzetja v nordijski vojni (1557-60)._NEWLINE_Ko se je izgnani angle\xc5\xa1ki kralj Karel II. leta 1660 vrnil na prestol, je de Witt \xc5\xbeelel nadaljevati zastavljeno politiko. A kralj se ni obna\xc5\xa1al prijateljsko. Obnovil je navigacijsko listino, jo \xc5\xa1e raz\xc5\xa1iril in zahteval, da Republika omogo\xc4\x8di trgovanje angle\xc5\xa1kim trgovcem na podro\xc4\x8dju Nizozemske vzhodnoindijske dru\xc5\xbebe. Ko so se izzivanja mno\xc5\xbeila in je izbruhnila druga angle\xc5\xa1ko-nizozemska vojna (1664-67), najprej v Afriki in potem v Evropi, je Karel II.  razglasil, da je cena za mir restavracija oblasti Viljema III. v Republiki. To za de Witta in nizozemske republikance ni bilo sprejemljivo. Prista\xc5\xa1i Oranskih so organizirali zaroto za prevzem oblasti, ki pa je bila odkrita in prevrat prepre\xc4\x8den._NEWLINE_Nizozemska je bila to pot na vojno dobro pripravljena. Po prvih angle\xc5\xa1kih uspehih je v letu 1666 prevzela pobudo in do jeseni blokirala angle\xc5\xa1ko obalo. Leta 1667 je vojno zaklju\xc4\x8dila z drznim napadom na sidri\xc5\xa1\xc4\x8de angle\xc5\xa1ke vojne mornarice za obrambnimi verigami na reki Medway. Po\xc5\xbegala je ve\xc4\x8dino ladij, ki so Angle\xc5\xbeem od vojne \xc5\xa1e ostale in kot trofejo odvlekla domov angle\xc5\xa1ko poveljni\xc5\xa1ko Royal Charles._NEWLINE_V odgovor na sovra\xc5\xbene poteze angle\xc5\xa1kega kralja se je de Witt \xc5\xbee v letih 1660-62 povezal s francoskim kraljem Ludvikom XIV..  Ta je ob za\xc4\x8detku druge angle\xc5\xa1ko-nizozemske vojne celo Republiki pomagal ubraniti vzhodne province pred vojsko m\xc3\xbcnsterskega knezo\xc5\xa1kofa in angle\xc5\xa1kih pomo\xc5\xbenih \xc4\x8det. A leta 1667 je Francija z vdorom v \xc5\xa0pansko Nizozemsko za\xc4\x8dela devolucijsko vojno, ki je pomenila gro\xc5\xbenjo tudi za Republiko in Anglijo. Republika Nizozemska, Anglija in \xc5\xa0vedska so se zato v januarju 1668 povezale v trojno zvezo, ki je prisilila Francijo, da je sklenila mir s \xc5\xa0panijo. _NEWLINE_Odtlej pa so se za\xc4\x8deli dogodki za de Witta odvijati pogubno. Ludvik XIV., ki se je \xc4\x8dutil prevaranega, in Karel II., u\xc5\xbealjen zaradi izgube mornarice na poni\xc5\xbeujo\xc4\x8d na\xc4\x8din, sta sklenila proti Republiki zvezo, v katero sta pritegnila tudi nem\xc5\xa1ki kne\xc5\xbeevini M\xc3\xbcnster in K\xc3\xb6ln. Skupaj so spomladi 1672 napadle Republiko z namenom, da si od nje odre\xc5\xbeejo vsak svoj kos, na preostalem ozemlju pa ustanovijo monarhijo pod vodstvom Viljema III._NEWLINE_Ko so napadalci prodrli \xc5\xbee v bli\xc5\xbeino osrednjih ozemelj Republike, so se v Republiki razli\xc4\x8dna stali\xc5\xa1\xc4\x8da o pravi re\xc5\xa1itvi razplamtela v notranje nemire. Mno\xc5\xbeica je avgusta v Haagu lin\xc4\x8dala de Witta, ki ga je krivila za nepripravljenost kopenske vojske. Med nemiri, v katerih so bili najbolj aktivni prista\xc5\xa1i Oranskih, so oblasti na zahtevo mno\xc5\xbeic podelile Viljemu III.  popolno voja\xc5\xa1ko oblast in tudi polo\xc5\xbeaj stadhouderja. Z njegovim pristankom je zvezna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina zavrnila angle\xc5\xa1ko-francoske pogoje predaje in se odlo\xc4\x8dila za obrambo za vsako ceno.\n_START_SECTION_\nObdobje Viljema III. (1672 - 1702)\n_START_PARAGRAPH_\nVojna se je sedaj obrnila proti agresorjem. Nizozemska mornarica, ki jo je vodil admiral Michiel de Ruyter, je v tretji angle\xc5\xa1ko-nizozemski vojni (1672-74) nekajkrat obranila obalo pred napadi zdru\xc5\xbeene angle\xc5\xa1ko-francoske flote, medtem ko je kopna vojska zadr\xc5\xbeala napadalce na obrobju poplavljenih poulderjev. Ko so se Republiki kot zavezniki pridru\xc5\xbeile \xc5\xa0panija, Brandenburg in nem\xc5\xa1ko cesarstvo, so se morali Francozi umakniti. V \xc5\xa1estletni vojni je Viljem III. leta 1674 dosegel umik Angle\xc5\xbeev in do leta 1678 obranil Republiko pred Francozi, ki pa so z mirom v Nijmegenu izsilili ve\xc4\x8d, kot so jim bili \xc5\xa0panci in nem\xc5\xa1ki cesar pripravljeni dati, in s tem pokazali svojo realno mo\xc4\x8d._NEWLINE_Viljem si je med tem doma zagotovil dokaj trdno oblast s tem, da je na odgovorna mesta v zvezni upravi postavil svoje ljudi in z njihovo pomo\xc4\x8djo dosegal svoje cilje. A republi\xc5\xa1ka ureditev mu ni zagotavljala popolne oblasti in v miru je Holandija, v kateri je bil dale\xc4\x8d najvplivnej\xc5\xa1i Amsterdam, spet dobivale vse ve\xc4\x8djo mo\xc4\x8d. Regenti in prebivalstvo so si  \xc5\xbeeleli mir za vsako sprejemljivo ceno, knez pa je videl v politiki  Ludvika XIV nevarnost in se je \xc5\xbeelel pripravljati na nadaljevanje bojevanja. V slednjem so se stali\xc5\xa1\xc4\x8da poenotila, ko je Ludvik XIV. z ukinitvijo (1685) nantskega edikta podlegel vplivu katoli\xc5\xa1ke protireformacije in je v Angliji zavladal katoli\xc5\xa1ki kralj Jakob II. Septembra 1688 je zvezna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina soglasno sprejela povabilo angle\xc5\xa1kih protestantskih plemi\xc4\x8dev, da jim pomagajo pri prevzemu oblasti, kar je Viljema leta 1689 pripeljalo na angle\xc5\xa1ki prestol kot sovladarja svoje \xc5\xbeene Marije II. Stuart. Odslej je moral dajati prednost Angliji kot mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1emu partnerju. Potrdil je na\xc4\x8drt, po katerem je Anglija nastopila proti Franciji na morju, medtem ko se je Republika bojevala na kopnem. Rezultat je bilo zanemarjanje nizozemske mornarice in vse ve\xc4\x8dja odvisnost nizozemskih ladjarjev od angle\xc5\xa1ke voja\xc5\xa1ke flote. Kar Angliji ni uspelo kot sovra\xc5\xbeniku, ji je uspelo kot zavezniku._NEWLINE_Vojna s Francijo, ki je trajala do leta 1697, se je kon\xc4\x8dala z negotovim mirom, ki sta mu sledila dva dogovora o delitvi \xc5\xa1panske monarhije.  A leta 1700 je zahteval Ludvik XIV. \xc5\xa1panski prestol za svojega vnuka Filipa An\xc5\xbeujskega in vojna se je naslednje leto nadaljevala._NEWLINE_Viljem je umrl leta 1702 brez otrok. Ko je Holandija predlagala vladanje brez stadhoulderja, je naletela na veliko ve\xc4\x8dje odobravanje ostalih provinc kot leta 1650. Prevladala je jeza nad gospodovalnostjo knezovega vladanja v preteklih treh desetletjih.\n_START_SECTION_\nDrugo obdobje republikanske oblasti brez stadhouderja (1702 - 1747)\n_START_PARAGRAPH_\nNaslednjih 45 let so upravljali z Republiko holandski  raadspensionaris-i, ki so bili pogosto sposobni mo\xc5\xbeje, a so vedno skrbeli le za teko\xc4\x8de posle. Nobeden se ni lotil preoblikovanja ustave, ki bi lahko dr\xc5\xbeavi zagotavljala trdnej\xc5\xa1o politi\xc4\x8dno osnovo tudi v kriznih \xc4\x8dasih. Vsi regenti so bili zadovoljni s stanjem, ki jim je omogo\xc4\x8dalo tako reko\xc4\x8d dedno prena\xc5\xa1ati funkcije iz roda v rod, brez odgovornosti do politi\xc4\x8dne baze. Tako je \xc5\xa1lo v glavnem za razprave o tem, ali bo stadhouder iz vzporedne veje Oranski-Nassau, ki je \xc5\xbee bil stadhouder v Friziji (od 1711), Groningenu (od 1718) in Gelderlandu (od 1722), tudi stadhouder v ostalih provincah ali ne. Nizozemska podrejenost Angliji je ostala nespremenjena med \xc5\xa1pansko nasledstveno vojno (1701-13) in v naslednjih letih miru. Z  utrechtskim mirom 1713 je \xc5\xa1panska Nizozemska pripadla Avstriji._NEWLINE_Gospodarstvo je bilo v primerjavi s sosednjimi de\xc5\xbeelami \xc5\xa1e vedno bogato. Trgovina in ladjarstvo je ostajalo na dose\xc5\xbeenem nivoju, ni pa napredovalo in sledilo razvoju angle\xc5\xa1kih in francoskih tekmecev. Veliko je bilo kapitala iz preteklosti, ki pa ni na\xc5\xa1el nalo\xc5\xbeb v razvoju doma\xc4\x8dih gospodarskih dejavnosti, ampak je iskal nalo\xc5\xbebe v tujini. Amsterdamski bankirji so bili \xc5\xa1e vedno med najpomembnej\xc5\xa1imi v Evropi, mestno \xc5\xbeivljenje dokaj spro\xc5\xa1\xc4\x8deno, razmere za najrevnej\xc5\xa1e pa slej ko prej trde._NEWLINE_V politiki se je pojavil nemir, ko je avstrijska nasledstvena vojna (1740-48) leta 1747 pljusknila preko meja Republike. Izbruhnili so notranji nemiri in zvezna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina se je oprijela preizku\xc5\xa1ene re\xc5\xa1itve za vojni \xc4\x8das in imenovala Viljema IV. za stadhouderja v vseh provincah, s pravico dedovanja naslova.\n_START_SECTION_\nObdobje dednega stadhouderata Oranskih (1747 - 1795)\n_START_PARAGRAPH_\nViljem IV. je vodil konservativno politiko. Nekaj regentov je zamenjal s svojimi prista\xc5\xa1i, v glavnem pa ni bilo sprememb. Izpodbijal je prizadevanje mest, zlasti Amsterdama, da bi z demokrati\xc4\x8dnimi reformami dobil ve\xc4\x8d besede srednji sloj prebivalstva, ki je bil gonilna sila gospodarstva. _NEWLINE_Proti navidezni demokraciji v Republiki je pod vplivom francoskega prosvetljenstva za\xc4\x8delo nastopati domoljubno gibanje in se zavzemati za oblast, ki bi resni\xc4\x8dno delovala v korist malega \xc4\x8dloveka. Prista\xc5\xa1i domoljubnega gibanja so prihajali iz vseh slojev: od plemi\xc4\x8dev in bogatih poslovne\xc5\xbeev, ki niso imeli dostopa do oblasti, trgovcev, umetnikov, razo\xc4\x8daranih prista\xc5\xa1ev Oranskih, katoli\xc4\x8danov, pa tudi nekaterih regentov._NEWLINE_To politi\xc4\x8dno vrenje je za\xc4\x8dasno ponehalo ob zunanji nevarnosti, ki se je pojavila v zvezi z vojno za neodvisnost v Ameriki (1775-83). Nizozemci, sicer politi\xc4\x8dni zavezniki Angle\xc5\xbeev, so \xc5\xbeeleli \xc5\xa1e naprej trgovati z Ameriko in obseg trgovanja celo raz\xc5\xa1iriti, kar ni \xc5\xa1lo v ra\xc4\x8dun Angle\xc5\xbeem. Za\xc4\x8detni spori so se raz\xc5\xa1irili v \xc4\x8detrto angle\xc5\xa1ko-nizozemsko vojno (1780-84), v kateri pa se ve\xc4\x8d kot pol stoletja zanemarjana mornarica ni mogla kosati z angle\xc5\xa1ko floto in za\xc5\xa1\xc4\x8dititi nizozemskih trgovskih interesov._NEWLINE_Krivda za poraz je padla na stadhouderja. Domoljubi so prevzemali oblast v vse ve\xc4\x8d mestih, Holandija je ustanovila lastno vojsko, na vidiku je bila dr\xc5\xbeavljanska vojna. Viljem V. je z dru\xc5\xbeino zbe\xc5\xbeal v Gelderland in holandska skup\xc5\xa1\xc4\x8dina ga ni ve\xc4\x8d priznavala za stadhouderja._NEWLINE_Sedaj so se za dogajanja v Republiki za\xc4\x8dele zanimati tuje sile. Francija se je postavila na stran domoljubov, Anglija in Prusija na stran stadhouderja. Viljemova \xc5\xbeena, Wilhelmina, ne\xc4\x8dakinja pruskega kralja Friderika II., je ra\xc4\x8dunala na prusko posredovanje, a to se ni zgodilo, dokler Friderika v Prusiji leta 1786 ni nasledil njegov ne\xc4\x8dak (in Wilhelminin brat) Friderik Viljem II. Wilhelmina je tedaj  sprovocirala incident (pridr\xc5\xbeali so jo na  holandski meji), ki je Prusom slu\xc5\xbeil kot povod, da so poslali v Holandijo vojsko in vrnili Viljema V. na mesto stadhouderja. Sledilo je preganjanje domoljubov, mnogi so zapustili de\xc5\xbeelo._NEWLINE_S francosko revolucijo 1789 so se izgledi domoljubov izbolj\xc5\xa1ali. Leta 1792 je francoska vojska zavzela Avstrijsko Nizozemsko, jo naslednje leto zapustila in se 1794 spet vrnila. Pozimi so zamrznjene velike reke omogo\xc4\x8dile mo\xc4\x8dni francoski armadi, da je prekora\xc4\x8dila mejo in zasedla Republiko. \xc5\xbde pred njenim prihodom so domoljubi zasedli oblast. Viljem V. je zbe\xc5\xbeal v Anglijo. Staro Republiko je zamenjala Batavska republika (Bataafse Republiek). Nizozemci niso imeli s prilagoditvijo modernej\xc5\xa1i obliki oblasti  toliko te\xc5\xbeav kot drugi narodi, ker so mnoge institucije \xc5\xbee poznali v podobni obliki.'