b"\n_START_ARTICLE_\nEleanor Hibbert\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nEleanor Hibbert se je rodila kot Eleanor Alice Burford 1. septembra 1906 na Burke Streetu 20 v Canning Townu, danes delu Londona, imenovanem Newham. Ljubezen do branja je podedovala od o\xc4\x8deta Josepha Burforda, pristani\xc5\xa1kega delavca. Mama je bila Alice Louise Burford, rojena Tate._NEWLINE_V rani mladosti so jo zaradi \xc5\xa1ibkej\xc5\xa1ega zdravja pou\xc4\x8devali doma. V starosti 16 let se je vpisala na kolid\xc5\xbe, kjer je \xc5\xa1tudirala stenografijo in pisanje. Nato je delala pri draguljarju v Hatton Gardnu, kjer je tehtala in zapisovala dragulje. Delala je tudi kot tolma\xc4\x8dka v kavarni za francosko in nem\xc5\xa1ko govore\xc4\x8de turiste._NEWLINE_V svojih zgodnjih dvajsetih se je poro\xc4\x8dila z Georgom Percivalom Hibbertom (rojen okoli leta 1886, umrl leta 1966), trgovcem z debelim usnjem, ki je bil pribli\xc5\xbeno dvajset let starej\xc5\xa1i od nje. Z njim je delila ljubezen do knjig in branja. Bila je njegova druga \xc5\xbeena. Med drugo svetovno vojno sta \xc5\xbeivela v ko\xc4\x8di v Cornwallu, od koder se vidi na obalo, imenovano Plaidy Beach._NEWLINE_Med letoma 1974 in 1978 je Hibbertova, ki je medtem ovdovela, kupila hi\xc5\xa1o iz 13. stoletja v Sandwichu v Kentu. Poimenovala jo je King's Lodging (Kraljev apartma), saj je verjela, da sta tukaj neko\xc4\x8d nekaj \xc4\x8dasa prebivala tudi kralja Henrik VIII. in Elizabeta I. Hi\xc5\xa1a ima vklesane kamine in stopni\xc5\xa1\xc4\x8de iz \xc4\x8dasa dinastije Tudorjev. Hi\xc5\xa1o je obnovila in opremila, vendar se ji je kmalu zazdela prevelika za njen okus in hkrati predale\xc4\x8d od Londona._NEWLINE_Preselila se je v dvonadstropno hi\xc5\xa1o v Londonu, ki stoji v bli\xc5\xbeini Royal Albert Halla in Hyde Parka. Delila si jo je z gospo Molly Pascoe, ki je potovala z njo. Hi\xc5\xa1o King's Lodging je prodala leta 1985._NEWLINE_Poletja je pre\xc5\xbeivljala v ko\xc4\x8di v Cornwallu. Da bi pobegnila mrzlim angle\xc5\xa1kim zimam, je Hibbertova tri mesece v letu, med januarjem in aprilom, pre\xc5\xbeivljala na raznih kri\xc5\xbearjenjih. Obiskala je razli\xc4\x8dne destinacije, med drugim Egipt in Avstralijo, in te kraje opisovala v svojih romanih. V letih 1970 in 1978 je obiskala Sydney._NEWLINE_Proti koncu \xc5\xbeivljenja ji je vid za\xc4\x8del pe\xc5\xa1ati, vendar je nadaljevala s potovanji. Umrla je 19. januarja 1993 med kri\xc5\xbearjenjem nekje med gr\xc5\xa1kimi Atenami in egiptovskim Port Saidom. Njene posmrtne ostanke so pokopali v morju. Spominsko slovesnost so pripravili 6. marca 1993 v anglikanski cerkvi svetega Petra v Kensington Parku.\n_START_SECTION_\nLiterarni vplivi\n_START_PARAGRAPH_\nEleanor Hibbert je odra\xc5\xa1\xc4\x8dala v Londonu. Kot najstnica je obiskala Hampton Court in takrat postala navdu\xc5\xa1ena nad preteklostjo. Po poroki je dosegla finan\xc4\x8dno neodvisnost, ki jo je potrebovala, da je lahko uresni\xc4\x8dila svojo \xc5\xbeeljo po pisanju. V svojih zgodovinskih romanih je opisovala londonske zgodovinske spomenike in plemi\xc5\xa1ke osebnosti. Na pisanje so vplivali tudi njeni obiski razli\xc4\x8dnih britanskih zgodovinskih hi\xc5\xa1 in njihovih arhitektur._NEWLINE_Med drugo svetovno vojno je \xc5\xbeivela v Cornwallu. Tamkaj\xc5\xa1njo prodnato obalo, visoke klife in modro morje je ve\xc4\x8dkrat opisala v svojih gotskih romanih, ki jih je izdala pod imenom Victoria Holt._NEWLINE_Pozneje je vsako leto \xc5\xa1la na dalj\xc5\xa1e kri\xc5\xbearjenje. Obiskala je Tur\xc4\x8dijo, Egipt, Indijo, Ju\xc5\xbeno Afriko, Hong Kong, \xc5\xa0rilanko in Avstralijo. Tudi te kraje je opisovala v svojih romanih, izdanih pod imenom Victoria Holt. V poznih \xc5\xa1estdesetih letih 20. stoletja je dva meseca pre\xc5\xbeivela v Avstraliji, pribli\xc5\xbeno 40 milj severno od Melbourna. Te kraje je opisala v romanu kot Victoria Holt, The Shadow of the Lynx. Leta 1972 je potovala iz Sydneya do Melbourna in obiskala ve\xc4\x8d tamkaj\xc5\xa1njih krajev._NEWLINE_Romani, ki jih je izdala pod imenom Philippa Carr, se deloma dogajajo v Cornwallu, deloma pa v Avstraliji._NEWLINE_Na pisanje Eleanor Hibbert so vplivali tudi George Eliot, Charles Dickens, Victor Hugo, Lev Tolstoj in sestre Bront\xc3\xab - Charlotte, Emily in Anne (predvsem roman Jane Eyre).\n_START_SECTION_\nZgodnje delo\n_START_PARAGRAPH_\nV tridesetih letih 20. stoletja je Hibbertova napisala devet romanov (vsak je dolg pribli\xc5\xbeno 150 000 besed). Vsi so resne psiholo\xc5\xa1ke \xc5\xa1tudije sodobnega \xc5\xbeivljenja. Nobeno od teh del ni bilo sprejeto za izdajo. V tistem \xc4\x8dasu je pisala tudi kratke zgodbe za \xc4\x8dasopise Daily Mail in Evening News, nekaj pa tudi za The Star, Woman's Realm in Ladies' Home Journal. Do prelomne to\xc4\x8dke je pri\xc5\xa1lo, ko ji je eden izmed urednikov na Daily Mailu dejal, da mora spremeniti svoj na\xc4\x8din pisanja in napisati nekaj, kar bo \xc5\xa1lo v prodajo, najla\xc5\xbeje romanti\xc4\x8dno fikcijo._NEWLINE_Hibbertova je najprej raziskovalno prebrala 50 romanti\xc4\x8dnih romanov in nato izdala prvo tak\xc5\xa1no delo z naslovom Daughter of Anna leta 1941. Roman se odvija v Avstraliji v poznem 18. in 19. stoletju. Prinesel ji je zmeren uspeh, za predpla\xc4\x8dilo je prejela 30 funtov. Knjigo je izdala pod svojim dekli\xc5\xa1kim priimkom kot Eleanor Burford, ki ga je nato uporabila za svoje sodobne romane. Po tem uspehu jo je kontaktirala zalo\xc5\xbeba Herbert Jenkins, s katerimi je sklenila dogovor, da napi\xc5\xa1e eno knjigo na leto. Kot Eleanor Burford je izdala 31 romanov, vklju\xc4\x8dno z desetimi romani za zalo\xc5\xbebo Mills & Boon.\n_START_SECTION_\nPsevdonimi\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1945 si je izbrala psevdonim Jean Plaidy za roman Together They Ride na predlog njenega agenta. Priimek je navdihnila obala blizu ko\xc4\x8de v Cornwallu, kjer je \xc5\xbeivela med drugo svetovno vojno, Plaidy Beach. Agent ji je predlagal ime Jean z utemeljitvijo, da ne bo zavzelo veliko prostora na knjigi. Knjigo je izdal londonski zalo\xc5\xbenik Gerald G. Swan. Naslednja knjiga pod tem imenom je bila Beyond the Blue Mountains leta 1948. Zalo\xc5\xbenik Robert Hale je sprejel 500 strani dolg rokopis, ki ga je mnogo zalo\xc5\xbenikov pred tem zavrnilo. Njeni literarni agenciji A.M. Heath je poslal sporo\xc4\x8dilo, v katerem je zapisal, da \xc4\x8dakajo avtorje, ki pi\xc5\xa1ejo na tak na\xc4\x8din, ble\xc5\xa1\xc4\x8de\xc4\x8de nagrade. Leta 1949 je pod tem psevdonimom izdala prvi roman, ki se je ukvarjal z zgodovino kraljevih dru\xc5\xbein: The King's Pleasure, v katerem nastopata kralj Henrik VIII. in Anne Boleyn. Kot Jean Plaidy je izdala vseh 91 romanov, ki jih je zapisala pod tem imenom, zadnjega, The Rose Without a Thorn, so izdali po njeni smrti._NEWLINE_Pod imenom Jean Plaidy je napisala tudi \xc5\xa1tiri nefiktivne knjige. Prva, A Triptych of Poisoners iz leta 1958, je zbirka kratkih biografij zastrupljevalcev. To so Cesare Borgia, Marie d'Aubray in Edward William Pritchard. Ostale tri so trilogija o \xc5\xa1panski inkviziciji: The Rise (1959), The Growth (1960) in The End (1961)._NEWLINE_Med letoma 1950 in 1953 je Hibbertova napisala \xc5\xa1tiri roman kot Elbur Ford, psevdonim, ki ga je izpeljala iz svojega dekli\xc5\xa1kega imena Eleanor Burford. Te romane je napisala na podlagi naslednjih resni\xc4\x8dnih morilcev iz 19. stoletja: Edward William Pritchard (Flesh and the Devil, 1950), Adelaide Bartlett (Poison in Pimlico, 1950), Euphrasie Mercier (The Bed Disturbed, 1952) in Constance Kent (Such Bitter Business, 1953, v ZDA izdano leta 1954 pod naslovom Evil in the House)._NEWLINE_Med letoma 1952 in 1960 je Hibbertova uporabila psevdonim Kathleen Kellow, pod katerim je izdala osem ve\xc4\x8dinoma kriminalnih romanov. Med letoma 1956 in 1961 je napisala pet romanov kot Ellalice Tate, psevdonim, za katerega je dobila navdih iz materinega imena Alice Tate._NEWLINE_Leta 1960 je na predlog svoje agentke, Patricie Schartle Myrer napisala svoj prvi gotski roman, Mistress of Mellyn, za katerega je prvi\xc4\x8d uporabila psevdonim Victoria Holt. Ime je izbrala zaradi romanti\xc4\x8dnih primesi romanov, priimek Holt pa iz voja\xc5\xa1ke banke Holt & Company, kjer je Hibbertova imela svoj ra\xc4\x8dun. Roman sta izdali zalo\xc5\xbebi Doubleday v ZDA in Collins v Veliki Britaniji. Knjiga je takoj postala mednarodna uspe\xc5\xa1nica, ki je o\xc5\xbeivila \xc5\xbeanr gotskih romanti\xc4\x8dnih romanov. Za ta roman je Hibbertova \xc4\x8drpala navdih iz preteklih gotskih romanov, kot so Jane Eyre (1847), The Woman in White (1859) in Rebecca (1938). Dogaja se v Cornwallu, podobno kot roman Rebecca, zato so nekateri sklepali, da je Victoria Holt psevdonim avtorice tega romana, Daphne du Maurier. \xc5\xa0ele potem, ko je v naslednjih osmih letih pod istim psevdonimom izdala naslednjih \xc5\xa1est romanov, se je izkazalo, katera pisateljica se v resnici skriva pod tem imenom. Kot Victoria Holt je izdala 31 romanov, kjer so v ospredju izmi\xc5\xa1ljeni liki, ki \xc5\xbeivijo v verodostojnem \xc4\x8dasu, obi\xc4\x8dajno proti koncu 19. stoletja. Zadnji roman Victorie Holt, The Black Opal, je bil izdan po njeni smrti._NEWLINE_Leta 1960 je Eleanor Hibbert napisala roman, ki ga je izdala pod psevdonimom Anna Percival, za katerega je idejo dobila iz mo\xc5\xbeevega srednjega imena Percival. Tega imena pozneje ni ve\xc4\x8d uporabila._NEWLINE_Leta 1972 je na predlog svojih zalo\xc5\xbenikov Collins ustvarila svoj zadnji psevdonim, Philippa Carr. Pod tem imenom je izdala serijo romanov, ki prikazujejo zaporedne generacije angle\xc5\xa1kih dru\xc5\xbein, sodelujo\xc4\x8dih v pomembnih zgodovinskih dogodkih, ki se za\xc4\x8dnejo z reformacijo in zaklju\xc4\x8dijo z drugo svetovno vojno._NEWLINE_Hibbertova je \xc5\xa1e naprej uporabljala ime Jean Plaidy za svoje zgodovinske romane o kronanih glavah v Evropi. Njene knjige pod tem psevdonimom so \xc5\xa1e danes izredno priljubljene v javnosti, dobile so tudi dobra mnenja kritikov in zgodovinarjev zaradi zgodovinske to\xc4\x8dnosti, kakovosti pisanja in pozornosti na detajle.\n_START_SECTION_\nJean Plaidy\n_START_PARAGRAPH_\nVeliko romanov, izdanih pod tem imenom, je v ZDA iz\xc5\xa1lo pod drugim naslovom. Trilogije so bile pozneje ponovno izdane kot posamezne knjige, nekatere pod druga\xc4\x8dnimi naslovi."