b'\n_START_ARTICLE_\nLicinij I.\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nLicinij se je rodil okrog 263  v Gornji Meziji blizu Zaje\xc4\x8darja v dana\xc5\xa1nji Srbiji. Rojen v da\xc4\x8danski kme\xc4\x8dki dru\xc5\xbeini  je spremljal svojega prijatelja iz otro\xc5\xa1tva, bodo\xc4\x8dega cesarja Galerija, na Perzijskem pohodu 298. Slednji mu je toliko zupal, da ga je 307 poslal kot poslanca k Maksenciju v Italijo za pridobitev soglasja glede prihodnjega vladarskega polo\xc5\xbeaja. Galerij je tedaj poveril vzhodne pokrajine Liciniju, sam pa se je \xc5\xa1el osebno pogajat z Maksencijem po smrti Flavija Severa.\n_START_SECTION_\nKr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo v Rimskem cesarstvu\n_START_PARAGRAPH_\nTudi Konstantin je spremljal cesarja Galerija na njegovih vojnih pohodih proti podonavskim barbarom in proti sasanidskemu Perzijskemu cesarstvu 298 ter Dioklecijana na njegovem obisku v Egiptu 301/302. Dioklecijan je leta 303 na Galerijevo hujskanje spro\xc5\xbeil Veliko preganjanje kristjanov, ki je bilo zadnje in najbolj surovo preganjanje kristjanov v Rimskem cesarstvu. Treba je poudariti, da je bil v zahodnem delu cesarstva objavljen samo prvi od \xc5\xa1tirih Dioklecijanovih ediktov in da sta ga morala Maksimijan in cesar Konstancij izvesti. Kako dosledna sta bila pri tem, so mnenja deljena. Kr\xc5\xa1\xc4\x8danski govornik Laktancij je, na primer, napisal, da je Konstancij sicer uni\xc4\x8dil nekaj kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih cerkva, \xc2\xab...pravemu Bo\xc5\xbejemu hramu, ki je \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko telo\xc2\xab, pa je prizanesel._NEWLINE_Dioklecijanova borba proti kristjanom se je zaradi njegove bolezni pozimi 303/304 kmalu preusmerila na vpra\xc5\xa1anje nasledstva. 1. maja 305 se je v bli\xc5\xbeini Nikomedije skupaj s svojim sovladarjem Maksimijanom prostovoljno umaknil z oblasti. Nova avgusta sta postala Galerij in Konstancij, njuna cezarja pa Galerijeva \xc5\xa1\xc4\x8ditenca Severij in Maksiminij II. Daj, ki je bil Galerijev bratranec. Konstancijevega odraslega sina Konstantina in Maksimijanovega sina Maksencija so pri delitvi oblasti ob\xc5\xa1li. _NEWLINE_V tako nastali situaciji je Konstantinov polo\xc5\xbeaj na Galerijevem dvoru postal ogro\xc5\xbeen, zato je Konstancij z izgovorom, da je slabega zdravja, zaprosil Galerija, naj mu po\xc5\xa1lje sina in Konstantin se je leta 305 pridru\xc5\xbeil svojemu o\xc4\x8detu. Po skupnem vojnem pohodu proti Piktom je Konstancij 25. julija 306 v Eburakumu (dana\xc5\xa1nji York, Anglija) umrl. Rimska vojska je za novega avgusta proglasila pokojnikovega sina Konstantina, kar je globoko pretreslo Dioklecijanov sistem oblasti. Galerij se je izboru na za\xc4\x8detku srdito upiral, potem pa je popustil pod pogojem, da novi avgust Zahoda postane Severij, Konstantin pa postane njegov podrejeni cezar. Konstantin je tako postal \xc5\xa1ele \xc4\x8detrti mo\xc5\xbe v cesarskem zboru, vendar je v svojih rokah trdno obdr\xc5\xbeal oblast nad ozemlji svojega o\xc4\x8deta: Galijo, Britanijo in Hispanijo. Konstantin je kmalu preklical ukrepe proti kristjanom in jim vrnil njihove pravice in premo\xc5\xbeenje.\n_START_SECTION_\nRazdelitev oblasti v cesarstvu\n_START_PARAGRAPH_\nMaksencij se je s pomo\xc4\x8djo in podporo senata in pretorijanske garde oktobra 306 razglasil za cesarja v Rimu in se obdr\xc5\xbeal na oblasti v Italiji in Afriki. Ker je Rimu grozila nevarnost, da ga bo s severa napadel avgust Sever, je Maksencij poklical na pomo\xc4\x8d svojega o\xc4\x8deta Maksimijana, ki se kljub odpovedi ni odrekel \xc5\xbeelji po oblasti. Legionarji so Severu odrekli poslu\xc5\xa1nost; v Raveni se je predal Maksimijanu, ki ga je dal kmalu zatem usmrtiti. _NEWLINE_Galerij se je jeseni 307 sam odpravil v Italijo in poskusil vre\xc4\x8di z oblasti Maksencija in Maksimijana. Maksimijan je tokrat za zavezni\xc5\xa1tvo zaprosil Konstantina. Sestala sta se v Konstantinovi rezidenci v Trieru. Maksimijan je Konstaninu ponudil priznanje vladarskega naslova avgust in roko svoje h\xc4\x8derke Fauste. Konstantin je ponudbo sprejel in se lo\xc4\x8dil od \xc5\xbeene Minervine, ki mu je rodila sina Krispa. S Fausto se je poro\xc4\x8dil septembra 307, isto\xc4\x8dasno pa so ga razglasili za avgusta. _NEWLINE_Medtem je Galerij na pohodu v Italijo do\xc5\xbeivel polom in se je moral vrniti; ker je izgubil oblast nad zahodno polovico cesarstva, se je v jeseni 308 v Karnuntumu (blizu dana\xc5\xa1njega Dunaja) sestal z Galerijem, Maksimijanom in Dioklecijanom; Maksimijana so tokrat prisilili, da se je umaknil z oblasti, za novega avgusta pa so 11. novembra 308 razglasili Galerijevega ljubljenca Licinija, ki je vladal 308-324. Konstantina so kot cezarja ponovno sprejeli v vladajo\xc4\x8do tetrarhijo. _NEWLINE_Sporazumu iz Karnuntuma je na za\xc4\x8detku 309 oporekal Galerijev bratranec, cezar Maksimin. Licinijevo povi\xc5\xa1anje v avgusta ga je u\xc5\xbealilo, zato se je 1. maja 310 samovoljno oklical za avgusta. Ker je tudi Konstantin \xc5\xbee pred tem te\xc5\xbeil za tem naslovom, so si 310 vsi \xc5\xa1tirje zakoniti vladarji nadeli naslove avgustov. _NEWLINE_Maksimijan se je iz Karnuntuma vrnil v Galijo in se pred Konstantinom javno odrekel cesarskim insignijam, ko pa je Konstantin 310 od\xc5\xa1el na vojni pohod proti porenskim barbarom, se je v Masiliji (dana\xc5\xa1nji Marseille) \xc5\xbee tretji\xc4\x8d proglasil za avgusta. Po Konstantinovi vrnitvi so ga ponovno prisilili, da se je podredil Konstantinu. Kmalu zatem je poskusil narediti atentat na svojega do tedaj velikodu\xc5\xa1nega zeta, zato ga je Konstantin prisilil, da je naredil samomor. _NEWLINE_Odstranitev Maksimijana iz politi\xc4\x8dnega \xc5\xbeivljenja je za Konstantina pomenila izgubo pravne osnove za vladarski naslov, zato je za\xc4\x8del iskati drugo zakonsko osnovo. Avgusta 310 se je pojavil panegirik neznanega latinskega avtorja, ki se je ohranil. Namenjen je bil Konstantinu in pravi, da je Konstantin potomec cesarja Klavdija II. Gotskega (268-270), pravico do prestola pa naj bi imel tudi kot sin bo\xc5\xbeanskega Konstancija. Poleg tega je Konstantin na poti iz Masilije v Trier obiskal neimenovan Apolonov tempelj, v katerem je do\xc5\xbeivel sre\xc4\x8danje z Apolonom. Apolon mu je prerokoval, da bo prav on postal vladar celega sveta. To videnje je bilo prav gotovo eno od Konstantinovih propagandnih oro\xc5\xbeij. Ker se je cesar malo pred tem odrekel pravni osnovi za svojo oblast, je takoj javno objavil drugo: nasledstveno pravico in odobravanje bogov. Verjetno ni naklju\xc4\x8dje, da se je ravno okrog leta 310 na Konstantinovih kovancih prvi\xc4\x8d pojavilo Nepremagljivo Sonce (Sol Invictus), ki ga cesar slavi kot svojega spremljevalca in za\xc5\xa1\xc4\x8ditnika (SOLI INVICTI COMITI).\n_START_SECTION_\nKonstantin podpira kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo\n_START_PARAGRAPH_\nOnemogel od stra\xc5\xa1ne bolezni, ki so jo pripisovali ma\xc5\xa1\xc4\x8devanju kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega Boga, je Galerij na smrtni postelji 30. aprila 311 v Sardici (dana\xc5\xa1nja Sofija izdal Toleran\xc4\x8dni edikt, s katerim je na svojem ozemlju (Balkan in Mala Azija) razglasil versko svobodo za vse verske skupnosti vklju\xc4\x8dno s kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvom. Svojim podlo\xc5\xbenikom je ukazal, naj molijo za ozdravitev svojega vladarja. Njegovo ozemlje sta si po njegovi smrti razdelila Licinij in Maksimin Daja: Licinij je dobil Balkan, Maksimin Daja pa Malo Azijo. _NEWLINE_Odstranitev Maksimijana 310 je privedla do zaostritve odnosov med Konstantinom in Maksencijem. Konstantin je na za\xc4\x8detku 312 sklenil zvezo z Licinijem, vladarjem Podonavja in Balkana, spomladi 312 pa z manj\xc5\xa1o vojsko, ki je \xc5\xa1tela okrog 40.000 vojakov, prekora\xc4\x8dil Alpe. Po zmagi pri Veroni je postal nesporni gospodar severne Italije. Ko je Maksencij izvedel za poraz svoje vojske, se je umaknil v Rim. _NEWLINE_Konstantin je na poti v Rim do\xc5\xbeivel misti\xc4\x8dno do\xc5\xbeivetje, po katerem se je javno opredelil za kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko vero. Kronist Laktancij je v svojem spisu O smrti preganjalca (317) zapisal, da je Konstantin v no\xc4\x8di pred Bitko pri Milvijskem mostu v sanjah dobil nasvet, naj \xc5\xa1\xc4\x8dite svojih vojakov zlo\xc5\xbei v obliki \xc4\x8drke H z navpi\xc4\x8dnico, da bo nastal kristogram. Konstantinov \xc5\xbeivljenjepisec Evzebij Cezarejski v Vita Constantini (po 337) poro\xc4\x8da, da mu je cesar pod prisego osebno opisal svoje do\xc5\xbeivetje: cesar je molil k Bogu svojega o\xc4\x8deta, naslednjega dne pa so Konstantin in njegova vojska na nebu nad soncem zagledali svetel kri\xc5\xbe z napisom:\xc2\xa0\xc2\xbbS tem zmaguj\xc2\xab\xc2\xa0. Cesar ni vedel za pomen svojega videnja, dokler ga ni obiskal Kristus in mu priporo\xc4\x8dil, naj naredi voja\xc5\xa1ki prapor (labarum) v obliki znamenja, ki ga je videl na nebu in ga uporabi v bitki. Konstantin je dal skovati labarum z vencem na vrhu, v katerem sta bili zdru\xc5\xbeeni gr\xc5\xa1ki \xc4\x8drki H in R (gr\xc5\xa1ko \xce\xa7 in \xce\xa1) v obliki Kristusovega monograma. Odlo\xc4\x8dil se je, da bo sledil Bogu, ki se mu je prikazal in se dal pou\xc4\x8diti o kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu. _NEWLINE_Konstantin ni bil niti prvi niti zadnji rimski vladar, ki je pred nekim pomembnim dogodkom iskal in dobil pomo\xc4\x8d neke vi\xc5\xa1je sile. Novost je bila v tem, da je imelo Konstantinovo videnje, za razliko od prej\xc5\xa1njega, v katerem se mu je prikazal Apolon, kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko vsebino. Vedeti je treba, da so v tistem \xc4\x8dasu tako kristjani kot pogani verjeli, da nebe\xc5\xa1ke sile odlo\xc4\x8dilno vplivajo na \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko usodo. Pred odlo\xc4\x8dilno bitko z malo\xc5\xa1tevilno Konstantinovo vojsko 28. Oktobra 312 so poganski sve\xc4\x8deniki tudi Maksencija hrabrili s prerokbami iz Sibilskih knjig. Stari Milvijski most na Tiberi severno od Rima so poru\xc5\xa1ili, da bi Konstantinovi vojski ote\xc5\xbeili prodor proti Rimu, branilci pa so zase naredili pontonski most. Maksencijeva vojska se je \xc5\xbee med prvim resnim spopadom za\xc4\x8dela brezglavo umikati in pontonski most je pod njihovo te\xc5\xbeo popustil. Med \xc5\xbertvami bega je bil tudi Maksencij. Konstantin je \xc5\xbee naslednji dan zmagoslavno vkorakal v Rim z Maksencijevo odsekano glavo na kopju. _NEWLINE_Rim je zmagovalca pozdravil kot \xc2\xbbosvoboditelja, re\xc5\xa1itelja in dobrotnika\xc2\xab, Maksencija pa je senat razglasil za tirana, ukazal izbris vseh spominov nanj (damnatio memoriae) in izglasoval postavitev zmagoval\xc4\x8devega kipa v Rimu. Senat je Konstantinu podelil naslov Maximus Augustus, s katerim je dobil vodilni polo\xc5\xbeaj v cesarskem zboru, ki sta ga poslej sestavljala Licinij in Maksimin.  _NEWLINE_Konstantin je nato tudi v Italiji uveljavil Galerijev Toleran\xc4\x8dni edikt iz leta 311 in zahteval, da se Cerkvi vrne odvzeto premo\xc5\xbeenje, za kar je hotel pridobiti tudi svojega zaveznika Licinija. Sestala sta se februarja 313 v Milanu, kjer se je Licinij poro\xc4\x8dil s Konstantinovo polsestro Konstancijo. Dose\xc5\xbeeni sporazum je postal osnova za Milanski edikt, s katerim je Konstantin kristjanom podelil svobodo veroizpovedi in jih tako izena\xc4\x8dil z ostalimi verniki v cesarstvu.\n_START_SECTION_\nKonstantin in Licinij (313-324)\n_START_PARAGRAPH_\n30. aprila 313 je Licinij v bitki pri Ciralumu ob \xc4\x8crnem morju (dana\xc5\xa1nji Karadeniz Ere\xc4\x9fli, Tur\xc4\x8dija) premagal Maksimina in postal nesporni vladar Male Azije, Sirije, Palestine, Mezopotamije in Egipta. Po prihodu v Nikomedijo je takoj prenehal preganjati kristjane in cerkvi in posameznikom iz dr\xc5\xbeavne zakladnice izpla\xc4\x8dal od\xc5\xa1kodnino, potem pa je ukazal usmrtitev vseh \xc4\x8dlanov nekdanjih cesarskih dru\xc5\xbein. Vse zveze s tetrarhijo so bile pretrgane in Rimsko cesarstvo je pripadlo samo dvema cesarjema: Konstantinu Zahod in Liciniju Vzhod. _NEWLINE_Konstantin je za\xc4\x8del urejati cerkvene razmere. Posebno so ga zanimale razmere v cerkvi v Afriki, kjer se je zaradi Velikega preganjanja od kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva odcepil donatizem. V Arelatu (dana\xc5\xa1njem Arlesu, ju\xc5\xbena Francija) je sklical zbor vseh \xc5\xa1kofov iz svojega dela cesarstva in 1. avgusta 314 se je na prvem cerkvenem zboru pod cesarskim varu\xc5\xa1tvom zbralo 33 \xc5\xa1kofov; obsodili so Donatovo ponovno kr\xc5\xa1\xc4\x8devanja tistih, ki so med preganjanjem odpadli. Donatisti so ta sklep zbora zavrnili, zato se je Konstantin obrnil na zbor s \xc2\xbbPoslanico katoli\xc5\xa1kim \xc5\xa1kofom\xc2\xab\xc2\xa0(Epistula Constantini ad Episcopos Catholicos). Donatisti\xc4\x8dni razkol se ni pomiril, zato je Konstantin konec leta 316 ukazal ukrepanje proti donatystom, kar pa je preklical 321, \xc4\x8de\xc5\xa1 da bo heretikom bolj pravi\xc4\x8dno sodil Bog. _NEWLINE_Medtem je Konstancija Liciniju rodila sina Licinijana. Napetosti med Konstantinom in Licinijem so se stopnjevale - Licinij je dal 313 podreti kipe Konstantina v Emoni (dana\xc5\xa1nja slovenska Ljubljana). Nato se je 316 se je med njima vnela prva vojna, Bellum Cibalense. Po te\xc5\xbeki bitki pri Cibali (dana\xc5\xa1nji Vinkovci, vzhodna Slavonija) 8. oktobra 316 je Konstantin prisilil Licinija, da mu je prepustil celotno evropsko ozemlje, razen Trakije. Mirovno pogodbo sta podpisala 1. marca 317 v Sardici (dana\xc5\xa1nja Sofija, Bolgarija). Po podpisu pogodbe je Konstantin za cezarja proglasil svoja sinova Krispa in Konstantina II. ter ne\xc4\x8daka Licinija Mlaj\xc5\xa1ega. Navidezna sprava med avgustoma je vzdr\xc5\xbeala do 321, ko se nista mogla sporazumeti glede imenovanja konzulov. _NEWLINE_Licinij je poleg tega postal nasilen do kristjanov in jih je za\xc4\x8del kruto preganjati; oni so se seveda obrnili na svojega za\xc5\xa1\xc4\x8ditnika Konstantina, ki je 323, med preganjnjem Sarmatov, vdrl na Licinijevo ozemlje. Licinija je prvi\xc4\x8d porazil 3. julija 324 pri Adrianopolisu (dana\xc5\xa1nja Edirne v evropskem delu Tur\xc4\x8dije), potem pa \xc5\xa1e 18. septembra istega leta v Krizopolisu v zahodni Anatoliji (Mala Azija). Konstantin je na Konstancijine pro\xc5\xa1nje obljubil, da Licinija, ki je bil s sinom v priporu v Solunu, ne bo usmrtil. Svojo prisego je kmalu zatem prelomil, ko je Licinij proti njemu pripravljal vstajo ter se povezal z njegovimi sovra\xc5\xbeniki; tako je dal spomladi 325 usmrtiti njega in sina (Licinija II.).'