b"\n_START_ARTICLE_\nTrompe l'oeil\n_START_PARAGRAPH_\nTrompe-l'\xc5\x93il (francosko \xc2\xbbpreslepiti oko\xc2\xab, izgovarjava [t\xca\x81\xc9\x94p l\xc5\x93j]) je slikarska tehnika, s katero se preko opti\xc4\x8dne iluzije prika\xc5\xbee upodobljene predmete v treh dimenzijah, kar vzbuja vtis, da gledamo prave predmete, ki segajo iz naslikanega polja. La\xc5\xbena perspektiva je primerljiva iluzija v arhitekturi._NEWLINE_V slovenskem strokovnem besednjaku se je uveljavila poslovenjena razli\xc4\x8dica besede (tromplej).\n_START_SECTION_\nZgodovina slikanja\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav fraza, ki jo je mogo\xc4\x8de izgovarjati tudi brez vezaja in ligature trompe l'oeil, izhaja iz \xc4\x8dasa baroka, ko se nana\xc5\xa1a na perspektivi\xc4\x8dni iluzionizem, trompe-l'\xc5\x93il sega \xc5\xa1e bolj v zgodovino. Bil je (in je) pogosto uporabljen v freskah. Znani so primeri iz gr\xc5\xa1kih in rimskih \xc4\x8dasov, na primer v Pompejih. Tipi\xc4\x8den trompe-l'\xc5\x93il so stenske poslikave, ki prikazujejo okna, vrata ali hodnik, ki so namenjeni pove\xc4\x8danju prostora._NEWLINE_Razli\xc4\x8dica ve\xc4\x8dkrat povedane gr\xc5\xa1ke zgodbe se nana\xc5\xa1a na tekmovanje med dvema znanima slikarjema. Zevksis (rojen okoli 464 pr. n. \xc5\xa1t.) je naslikal tako prepri\xc4\x8dljivo Tiho\xc5\xbeitje, da so ptice priletele kljuvati pobarvano grozdje. Njegov tekmec, Parazij, je prosil Zevksisa, da bi ocenil eno njegovih slik, ki je predstavljala par razcapanih zaves v njegovem studiu. Parazij je prosil Zevksisa naj zavese odgrne in Zevksis se je potrudil to storiti in ugotovil, da so vklju\xc4\x8dene v Parazijevo sliko; tako je Parazij postal zmagovalec.\n_START_SECTION_\nPerspektiva\n_START_PARAGRAPH_\nItalijanski slikarji poznega quattrocenta, kot sta Andrea Mantegna (1431-1506) in Melozzo da Forl\xc3\xac (1438-1494), so z velikim navdu\xc5\xa1enjem nad perspektivi\xc4\x8dnimi slikami pri\xc4\x8deli slikati iluzionisti\xc4\x8dne stropne poslikave, na splo\xc5\xa1no v freski, ter uporabljati perspektivo in tehnike, kot je skraj\xc5\xa1evanje, da bi pri gledalcu ustvarili vtis ve\xc4\x8djega prostora. Ta vrsta trompe l'oeil iluzionizma, ki posebej velja za stropne poslikave, je znana kot di sotto in s\xc3\xb9, ki v italijan\xc5\xa1\xc4\x8dini pomeni \xc2\xbbod spodaj navzgor\xc2\xab. Elementi nad gledalcem predstavljeni na na\xc4\x8din, kot \xc4\x8de bi gledali pravo be\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8dno perspektivo. Znani primeri so Camera degli Sposi v Mantovi in Marijino vnebovzetje Antonia Correggia (1489-1534) v Parmi. Na podoben sta Vittorio Carpaccio (1460-1525) in Jacopo de' Barbari (pribl. 1440-1516) na svoje slike dodajala majhne zna\xc4\x8dilnosti trompe-l'\xc5\x93il in igrivo raziskovala meje med podobo in realnostjo. Na primer, lahko je prikazana muha, ki bo sedla na slikarski okvir, zavesa, ki delno prikrije sliko, kos papirja, ki se pritrdi na mizo, ali oseba, za katero se morda zdi, da izhaja iz slike, vse v povezavi s tekmovanjem Zevksisa in Parazija. Na seminarju leta 1964 je psihoanalitik in teoretik Jacques Lacan (1901-1981) opazil, da mit o dveh slikarjih razkriva zanimiv vidik \xc4\x8dlove\xc5\xa1kega spoznavanja. Medtem ko so \xc5\xbeivali privla\xc4\x8dili povr\xc5\xa1ni nastopi, so ljudje zavedeni z idejo o stvareh, ki so skrite.\n_START_SECTION_\nQuadratura\n_START_PARAGRAPH_\nTeorija perspektive v 17. stoletju je dovoljevala bolj celosten pristop k iluzionisti\xc4\x8dni arhitekturi, ki, \xc4\x8de jo slikarji uporabljajo za \xc2\xbbodpiranje\xc2\xab\xc2\xa0prostora na steni ali stropu, je znana kot quadratura. Primera tega sta Cortonejeva Prispodoba Bo\xc5\xbeje previdnosti v Palazzo Barberini in Apoteoza sv. Ignacija Andrea Pozzoa na stropu rimske cerkve Sant'Ignazio._NEWLINE_V manieristi\xc4\x8dnem in baro\xc4\x8dnem slogu notranjosti jezuitskih cerkva v 16. in 17. stoletju pogosto najdemo trompe-l'\xc5\x93il stropne poslikave, ki opti\xc4\x8dno \xc2\xbbodpirajo\xc2\xab\xc2\xa0najvi\xc5\xa1jo dovoljeno mejo ali kupolo na nebu z upodobitvijo Jezusa, Marije ali svetnikov, ki gredo v nebesa. Primer odli\xc4\x8dnega arhitekturnega trompe-l'\xc5\x93il je iluzionisti\xc4\x8dna kupola v jezuitski cerkvi na Dunaju, delo Andrea Pozze, ki je le rahlo ukrivljena, a daje vtis prave arhitekture._NEWLINE_Trompe-l'\xc5\x93il slike so postale zelo priljubljene v flamskem in kasneje v nizozemskem slikarstvu v 17. stoletju, ki izhajajo iz razvoja slikarstva tiho\xc5\xbeitja. Flamski slikar Cornelis Norbertus Gysbrechtsa je ustvaril chantourn\xc3\xa9 sliko, ki prikazuje stojalo s sliko. Chantourn\xc3\xa9 dobesedno pomeni \xc2\xbbizrez\xc2\xab\xc2\xa0in se nana\xc5\xa1a na trompe l'oeil, zasnovan tako, da \xc2\xbbodstopa\xc2\xab\xc2\xa0stran od stene. Nizozemski slikar Samuel Dirksz van Hoogstraten je bil mojster trompe-l'\xc5\x93il in je teoretiziral o vlogi umetnosti kot vernega posnemanja narave v svoji knjigi (1678) Uvod v akademijo slikarstva ali vidnega sveta (nizozemsko Inleyding tot de Hooge schoole der schilderkonst: anders de zichtbaere werelt, Rotterdam, 1678)._NEWLINE_Domi\xc5\xa1ljijska oblika arhitekturnega trompe-l'\xc5\x93il, quodlibet, realisti\xc4\x8dno prikazuje predmete, kot so pisemski no\xc5\xbei, igralne karte, trakovi in \xc5\xa1karje, ki pomotoma \xc2\xbble\xc5\xbeijo\xc2\xab\xc2\xa0naokoli._NEWLINE_Trompe-l'\xc5\x93il je mogo\xc4\x8de najti tudi na mizah in drugih kosih pohi\xc5\xa1tva, na katerih se na primer lahko pojavijo igralne karte, kot bi sedeli za mizo. \xc5\xa0e posebej impresiven primer je mogo\xc4\x8de videti v pode\xc5\xbeelskem dvorcu Chatsworth House v grofiji Derbyshire, kjer so prikazana ena od notranjih vrat, na katerih visita violina in lok, v tehniki trompe l'oeil (naslikana okoli 1723, delo Jan van der Vaardta). V 19. stoletju se je s tovrstno tehniko ukvarjal ameri\xc5\xa1ki slikar William Harnett. Od 60-ih let 20. stoletja so Richard Haas in mnogi drugi pobarvali velike trompe-l'\xc5\x93il freske na stenah mestnih stavb, od za\xc4\x8detka 80-ih let, ko nem\xc5\xa1ki umetnik Rainer Maria Latzke za\xc4\x8del kombinirati klasi\xc4\x8dno fresko s sodobno vsebino trompe-l'\xc5\x93il, je ta postala vse bolj priljubljena za notranje freske. Tudi \xc5\xa1panski slikar Salvador Dal\xc3\xad je uporabljal tehniko pri \xc5\xa1tevilnih slikah.\n_START_SECTION_\nV drugih umetni\xc5\xa1kih oblikah\n_START_PARAGRAPH_\nTrompe-l'\xc5\x93il, v obliki \xc2\xbbprisilne perspektive\xc2\xab, se je \xc5\xbee dolgo uporabljal v gledali\xc5\xa1ki scenografiji, da so ustvarili iluzijo globljega prostora. Slavni zgodnji primer je Teatro Olimpico v Vicenzi, s Scamozzijevemi sedmimi ulicami v prisilni perspektivi (1585), za katere se zdi, da se umikajo v daljavo._NEWLINE_Trompe-l'\xc5\x93il je uporabil Donald O'Connor v znameniti sceni Make 'em Laugh v filmu Pojem v de\xc5\xbeju (1954). Podobno tehniko je uporabil tudi Roy Andersson v svojih celove\xc4\x8dernih filmih._NEWLINE_Druga varianta trompe-l'\xc5\x93il je medla slika, tehnika v filmski produkciji, kjer so deli zapletene scene naslikani na steklene plo\xc5\xa1\xc4\x8de, ki so med fotografiranjem name\xc5\xa1\xc4\x8dene na sprednji strani fotoaparata. Ta tehnika je bila v uporabi pred prihodom ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1ko ustvarjenih podob._NEWLINE_Izmi\xc5\xa1ljena trompe-l'\xc5\x93il se pojavlja v \xc5\xa1tevilnih animiranih filmih Looney Tunes Kojot in Cestni dirka\xc4\x8d, kot karikatura Cestnega dirka\xc4\x8da, kjer na primer kojot naslika predor na steno in Cestni dirka\xc4\x8d nato dirka skozi ponarejen predor. Obi\xc4\x8dajno mu kojot sledi in nespametno posku\xc5\xa1a te\xc4\x8di skozi predor po cesti ter si pri tem razbije obraz na skali. Taka vizualna \xc5\xa1ala je bila uporabljena v Who Framed Roger Rabbit._NEWLINE_\xc4\x8cika\xc5\xa1ki Near North Side, 16-nadstropni apartmajski hotel iz leta 1929, ki je bil prenovljen leta 1981, je Richard Haas uporabil za poslikavo s freskami v stilu trompe-l'\xc5\x93il kot poklon \xc4\x8cika\xc5\xa1ki \xc5\xa1oli arhitekture. Ena od stranic stavbe prikazuje nami\xc5\xa1ljeni odsev stolpnice Chicago Board of Trade Building._NEWLINE_Trompe l'oeil, v obliki \xc2\xbbiluzionisti\xc4\x8dnega slikarstva\xc2\xab, se uporablja tudi v sodobni notranji opremi, kjer so iluzionisti\xc4\x8dne stenske poslikave do\xc5\xbeivljale renesanso v 80-ih letih. Pomembna umetnika na tem podro\xc4\x8dju sta nem\xc5\xa1ki slikar Rainer Maria Latzke, ki je v 90-ih letih izumil novo metodo za izdelavo iluzionisti\xc4\x8dnih slik \xe2\x80\x93 freskografijo, in angle\xc5\xa1ki umetnik Graham Rust."