b'\n_START_ARTICLE_\nEter (fizika)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc3\x89ter je izraz, ki se je v poznem 19. stoletju uporabljal za opis vseprisotnega sredstva, po katerem se giblje svetloba, podobno kot se v zraku \xc5\xa1iri zvok. Beseda eter izvira prek latin\xc5\xa1\xc4\x8dine iz starogr\xc5\xa1ke besede \xce\xb1\xe1\xbc\xb0\xce\xb8\xce\xae\xcf\x81: aith\xc3\xa9r, kar pomeni pri\xc5\xbeigati se, \xc5\xbeareti ali svetiti se. Ozna\xc4\x8devala je snov, za katero so v antiki mislili da zapolnjuje zgornja podro\xc4\x8dja vesoljskega prostora, za oblaki._NEWLINE_Kasnej\xc5\xa1e fizikalne teorije, kot je na primer splo\xc5\xa1na teorija relativnosti, etra v tem smislu niso upo\xc5\xa1tevale. Danes fizikalna teorija etra velja za zastarano znanstveno teorijo.\n_START_SECTION_\nRazvoj teorij o etru\n_START_PARAGRAPH_\nAristotel je imenoval peti element eter ali kvintesenca. Iz njega so telesa v \xc4\x8distem in nespremenljivem Vesolju za Lunino kroglo._NEWLINE_Descartes je leta 1618 predpostavil obstoj tak\xc5\xa1ne snovi, saj se je tedaj zdelo neverjetno, da se lahko elektromagnetni valovi sami od sebe \xc5\xa1irijo po praznem prostoru. Po filozofski strani se je zavzemal za jasne slike o pojavih. Po njem je eter kot gibajo\xc4\x8da snov napolnjeval ves prostor, katere deli so se med gibanjem v vrtincih obrusili. Zvezde so sredi\xc5\xa1\xc4\x8da vrtincev, v katerih je eter iz teh najdrobnej\xc5\xa1ih delov snovi. Ve\xc4\x8dji deli sestavljajo telesa kot sta zrak ali planeti. Gibanje planetov je posledica gibanja vrtincev. Descartes je po zgledu trkov menil, da snov ne more delovati na daljavo. Uvidel pa je, da je pri trkih pomemben produkt mase in hitrosti. Njegov pogled na trke in dejstvo, da je hitrost tudi vektor, je popravil Huygens. V svojem delu Razprava o svetlobi (Trait\xc3\xa9 de la lumiere) iz leta 1678 je v svoji valovni teoriji svetlobo primerjal z zvokom. Tedaj je bilo prek Torricellijevih poskusov \xc5\xbee jasno, da se svetloba z razliko od zvoka enako \xc5\xa1iri skozi prostor brez zraka kot skozi zrak. S svojim na\xc4\x8delom je pojasnil lom. Etrske delce v snovi motijo delci snovi, zaradi \xc4\x8desar potuje motnja po snovi po\xc4\x8dasneje._NEWLINE_Newton je trdil da je svetloba sestavljena iz velikega \xc5\xa1tevila majhnih delcev. To je pojasnilo nekaj njenih zna\xc4\x8dilnosti. Na primer njeno zmo\xc5\xbenost premega gibanja, odboja od povr\xc5\xa1in in delno loma. Njegova del\xc4\x8dna teorija svetlobe je imela nekaj te\xc5\xbeav. \xc4\x8ceprav je dobro pojasnila odboj, je bila pri opisu loma in uklona manj zanesljiva. Za pojasnitev loma je Newton v delu Optika (Opticks) leta 1704 predpostavil \xc2\xbbetersko snov\xc2\xab, ki prena\xc5\xa1a nihanja hitreje kot svetloba, in kadar je svetloba v stiku z njo, se \xc2\xbbpreprosto prilagodi odboju in prenosu\xc2\xab, ter tako povzro\xc4\x8da lom in uklon. Verjel je da so bila ta nihanja povezana s toplotnim sevanjem:_NEWLINE_Ali se toplota tople sobe ne prena\xc5\xa1a skozi vakuum z nihanji veliko redkej\xc5\xa1e snovi od zraka, ki bi ostala, \xc4\x8de bi iz sobe izsesali zrak? In, ali ni ta snov ista kot snov skozi katero se svetloba lomi in odbija, in zaradi njenih nihanj prena\xc5\xa1a toploto na telesa, ter se preprosto prilagodi odboju in prenosu? _NEWLINE_O svetlobi je Newton postavil ve\xc4\x8d domnev. Po njem eter izpolnjuje ves prostor in napolnjuje \xc2\xbbpore\xc2\xab\xc2\xa0teles. Njegova gostota ni povsod enaka, nima enotne sestave in podobno kot vla\xc5\xbeni zrak kot zmes vsebuje vodno paro vsebuje etrske pare.  Zavra\xc4\x8dal je Huygensovo predstavo o svetlobi kot o valovanju, ki se \xc5\xa1iri skozi eter. Glavni razlog za to je bil, da sta si oba znanstvenika lahko le zamislila svetlobo kot vzdol\xc5\xbeno valovanje, podobno kot zvok in drugi mehanski valovi v teko\xc4\x8dinah. Vzdol\xc5\xbevni valovi imajo le eno obliko za dano smer \xc5\xa1irjenja in ne dve polarizaciji kot pre\xc4\x8dno valovanje, in zaradi tega z njimi ni bilo mo\xc4\x8d pojasniti pojava dvojnega loma, ki ga je \xc5\xbee leta 1669 pri islandskem kalavcu (kalcitu) odkril Bartholin. Pri dvojnem lomu se dva polarizirana svetlobna \xc5\xbearka na opti\xc4\x8dno anizotropnem kristalu lomita razli\xc4\x8dno. Newton na delce ni gledal kot na krogle in si jih je zamislil kot\xc2\xa0\xc2\xbbkorpuskule\xc2\xab\xc2\xa0svetlobe z razli\xc4\x8dnimi \xc2\xbbploskvami\xc2\xab, ki povzro\xc4\x8dajo dvojni lom. Drug razlog, da je Newton zavra\xc4\x8dal svetlobo kot valovanje v snovi, je bil, da bi se morala ta snov raztezati vsepovsod po prostoru in bi tako \xc2\xbbmotila in zavirala gibanja tistih velikih teles\xc2\xab\xc2\xa0(planetov in kometov). \xc2\xbbKer je [svetlobna snov] neuporabna, ovira u\xc4\x8dinke narave in jo s tem onemogo\xc4\x8da, ni nobenega dokaza za njen obstoj, in jo je treba zavre\xc4\x8di.\xc2\xab_NEWLINE_Bradley je leta 1720 z ve\xc4\x8d poskusi \xc5\xbeelel izmeriti paralakso zvezd. To mu ni uspelo, saj so bile razdalje do zvezd izven dosega njegovih meritev. Vendar je leta 1725 odkril drug pojav, zvezdno aberacijo pri zvezdi Eltanin (\xce\xb3 Zmaja; Draconis) in novo vrednost svetlobne hitrosti. Paralakso je prvi izmeril dosti kasneje leta 1838 s Fraunhoferjevim heliometrom Bessel za \xc5\xa1tirinajsto najbli\xc5\xbejo zvezdo 61 Laboda (Cygni). Aberacija ni odvisna od lege kot paralaksa, ampak od hitrosti. Bradley je opazil, da se je navidezna lega zvezde s kro\xc5\xbeenjem Zemlje spreminjala. Pojav je pojasnil z Newtonovo korpuskularno teorijo svetlobe in pokazal, da je aberacijski kot dolo\xc4\x8den z majhnim vektorskim dodatkom k Zemljini tirni hitrosti in hitrosti svetlobnih korpuskulov, podobno kot navpi\xc4\x8dno padajo\xc4\x8de de\xc5\xbene kaplje padajo na gibajo\xc4\x8de telo pod kotom. Ker je poznal Zemljino hitrost in aberacijski kot, je lahko izra\xc4\x8dunal tudi hitrost svetlobe. Opis zvezdne aberacije v okviru etrske teorije svetlobe je bil te\xc5\xbeavnej\xc5\xa1i, saj je zahteval, da eter miruje, \xc4\x8detudi se skozi njega giblje Zemlja, in kar je tudi vodilo Newtona, da je v prvi vrsti zavrnil valovni model._NEWLINE_Newtonov ugled je del\xc4\x8dno teorijo v tem \xc4\x8dasu postavil na prvo mesto teorij o svetlobi in redki so se lotevali valovne teorije. Johann Bernoulli je leta 1736 razlagal svetlobo kot valovanje etra. Pri tem naj bi drobni vrtinci prena\xc5\xa1ali valovanje zaradi centrifugalne sile, ki jih ti\xc5\xa1\xc4\x8di skupaj. Tudi Euler je zaradi tega, ker naj bi se masa svetila ne zmanj\xc5\xa1evala, \xc4\x8de bi oddajala delce, odklanjal del\xc4\x8dno teorijo. Svetloba v etru naj bi po njem ustrezala zvoku v zraku in elektri\xc4\x8dni u\xc4\x8dinki naj bi bili povezani z odmikom etra iz ravnovesne lege. _NEWLINE_Kasneje sta Young in Fresnel ponovno preu\xc4\x8dila valovno naravo svetlobe in pokazala, da je lahko pre\xc4\x8dno valovanje. Polarizacija pre\xc4\x8dnega valovanja (kot Newtonove \xc2\xbbploskve\xc2\xab\xc2\xa0svetlobe) lahko pojasni dvojni lom. V vzponom niza preskusov o lomu so Newtonov del\xc4\x8dni model nazadnje opustili. Fiziki pa so \xc5\xa1e vedno domnevali, da, podobno kot mehanski valovi, svetlobni valovi za \xc5\xa1irjenje zahtevajo snov in o\xc5\xbeiveli Huygensovo zamisel o etrskem \xc2\xbbplinu\xc2\xab, ki pre\xc5\xbeema ves prostor.'