b'\n_START_ARTICLE_\nVojna v Maroku\n_START_SECTION_\nBarranco del Lobo\n_START_PARAGRAPH_\nZa \xc5\xa0panijo je bil interes za mediteransko obalo na severu Afrike, bolj kot za svoje gospodarske koristi, motiviran za odprto mo\xc5\xbenost obnovitve narodnega ugleda, ki so ga izgubili po letu 1898. \xc5\xa0panska prisotnost v Maroku, je bila dogovorjena s Francijo s skrivno podpisanim sporazumom, leta 1904. Na Algecirski konferenci, leta 1906 je \xc5\xa1panska prisotnost bila potrjena. Leta 1908 so se za\xc4\x8deli incidenti in pogajanja s plemeni, ki so se upirali \xc5\xa1panski vojni prisotnosti. Leta 1909 so se plemena iz pokrajine Rif uprla \xc5\xa1panskim delavcem v rudnikih \xc5\xbeeleza v pokrajini Rif, blizu mesta Melilla, ki je povzro\xc4\x8dila vpletenost \xc5\xa1panske vojske. Ukaz vklju\xc4\x8ditve v voja\xc5\xa1ke enote rezervistov je povzro\xc4\x8dila val protestov po celotni \xc5\xa0paniji. Poleg tega, so novice o prvih bojih dokazale, da vojna v Maroku ne bo kratkotrajna. 27. julija je pokol \xc5\xa1panske vojske v Barranco del Lobo povzro\xc4\x8dil 150 mrtvih v enem dnevu in ve\xc4\x8d kot tiso\xc4\x8d mrtvih pred koncem meseca. Leta 1909 je liberalna stranka, skupaj z drugimi opozicijskimi silami, povzro\xc4\x8dila eno izmed najbolj izrazitih kriz v Barceloni, poznana kot Tragi\xc4\x8den Teden (La Semana Tr\xc3\xa1gica). Stavka, razgla\xc5\xa1ena v Barceloni, 26.julija 1909, se je spremenila v javno vstajo. Sledili so dnevi napadov in po\xc5\xbearov, ki so se zaklju\xc4\x8dili z ve\xc4\x8d sto mrtvimi in ve\xc4\x8d stotinami ranjenih. Kar se je zgodilo v Barceloni, ni bil osamljen dogodek. Protesti so se raz\xc5\xa1irili v ve\xc4\x8d provinc. Oktobra, leta 1909, je bilo na severu Afrike okoli 40.000 \xc5\xa1panskih vojakov. Vojna v Maroku se je spremenila v silovit spor. Nezadovoljstvo je povzro\xc4\x8dila krivica sistema voja\xc5\xa1kega vpoklica. Nov zakon slu\xc5\xbeenja voja\xc5\xa1kega roka, sprejet leta 1912, je dovolil zmanj\xc5\xa1ano voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbeenje, po lastni izbiri, v zameno za pla\xc4\x8dilo. Sinovi revnej\xc5\xa1ih dru\xc5\xbein so bili poslani umret v Maroko, medtem, ko so otroci plemi\xc4\x8dev in visokega me\xc5\xa1\xc4\x8danstva sodelovali v vojni kot uradniki.\n_START_SECTION_\nKatastrofa v Annualu\n_START_PARAGRAPH_\nV letih vojne se je aktivnost v vojski zmanj\xc5\xa1ala na opazen na\xc4\x8din. Vendar so spomladi leta 1921 francoske voja\xc5\xa1ke ofenzive obudile na\xc4\x8drte, ki so zahtevale u\xc4\x8dinkovito okupacijo celotnega protektorata. Leta 1921, so \xc5\xa1panske \xc4\x8dete utrpele hud voja\xc5\xa1ki poraz v Annualu. 22. julija 1921, blizu maro\xc5\xa1kega kraja Annual, so jih porazili prebivalci Rifa, katerim je poveljeval Abd el-Krim, voja\xc5\xa1ki vodja (\xe2\x80\x9cel caudillo\xe2\x80\x9d), kateremu je uspelo dvigniti plemena Rif, ki so se uprla \xc5\xa1panski prevladi. To je privedlo do sprememb \xc5\xa1panske kolonialne politike v Rifski vojni. Malo voja\xc5\xa1kih porazov je bilo tako hudih, niti niso imeli tako dolgotrajnih posledic kot katastrofa v Annualu. Zgodbe pre\xc5\xbeivelih in pri\xc4\x8d, ki so se vrnili na scenarij ubojev so odkrili grozo, ki se je zgodila. Katastrofa v Annualu je povzro\xc4\x8dila stra\xc5\xa1en vtis v javnosti, ki je nasprotovala vojni. V dr\xc5\xbeavi se je zgodilo veliko protestov. Republikanci in socialisti so zahtevali zapustitev Maroka. Voja\xc5\xa1ko poro\xc4\x8dilo debate o odgovornosti katastrofe, za katerega je bil zadol\xc5\xbeen general Picasso, se je omejeval na voja\xc5\xa1ke odgovornosti. Na dan so pri\xc5\xa1le malomarnosti in podkupovanja ukazov. Vendar je opozicija zahtevala govoriti tudi o odgovornih politikih, vklju\xc4\x8dno z monarhom, ki je bil odlo\xc4\x8den za\xc5\xa1\xc4\x8ditnik voja\xc5\xa1kega posredovanja. Napetost se je nadaljevala do poletja 1923, ko so se v Maroku zmanj\xc5\xa1ali boji. 13. decembra, je general Katalonije, Miguel Primo de Rivera, razglasil stanje vojne. Dr\xc5\xbeavni udar je ukinil parlament, ki bi en teden pozneje diskutiral o poro\xc4\x8dilu odgovornosti Annuala. Leta 1924 je pritisk afri\xc5\xa1kih vojakov prisilil diktatorja pove\xc4\x8dati boje in se s Francijo dogovoriti o pogojih za kon\xc4\x8danje voja\xc5\xa1ke kampanje v zvezi z republiko Rif. 8. Septembra 1925 so se \xc5\xa1panske voja\xc5\xa1ke \xc4\x8dete izkrcale v zalivu Alhucemas. Sledil je hiter prodor v notranjost, do sre\xc4\x8danja z Francozi, ki so prihajali z juga. Spomladi, leta 1926, ko so se nadaljevali boji v \xc5\xa1e zadnjih uporni\xc5\xa1kih obmo\xc4\x8djih, se je Abd el-Krim predal francoskim oblastem. Voja\xc5\xa1ke operacije so se \xc5\xa1e nadaljevale do poletja 1927.\n_START_SECTION_\nKonec vojne\n_START_PARAGRAPH_\nNa koncu je Francija odstopila \xc5\xa0paniji v upravo 5% maro\xc5\xa1kega teritorija. Plemena pokrajine Rif so se \xc5\xa1e ve\xc4\x8dkrat upirala proti \xc5\xa1panskim oblastem, pred in po podpisu protektorata. Vojaki, ki so si svojo kariero ustvarili v vojni, so postali v naslednjem desetletju glavni junaki \xc5\xa1panske politike. Dr\xc5\xbeavni udar, ki je delil dr\xc5\xbeavo na dva dela, poleti leta 1936, se je za\xc4\x8del v Maroku z vstajo generala Francisca Franca. Glavno vpra\xc5\xa1anje nadaljnjega razvoja \xc5\xa1panske dr\xc5\xbeavljanske vojne je bilo pripravljenost privesti veteranske \xc4\x8dete afri\xc5\xa1ke vojske na \xc5\xa1panska tla.'