b'\n_START_ARTICLE_\nSedemletna vojna\n_START_SECTION_\nUvod\n_START_PARAGRAPH_\nPoliti\xc4\x8dna razmerja med glavnimi evropskimi silami so se po avstrijski nasledstveni vojni spremenila. Glavni sovra\xc5\xbenik Avstrije je postala Prusija, ki ji je v prvi in drugi \xc5\xa1lezijski vojni iztrgala \xc5\xa0lezijo in jo z mo\xc4\x8dno vojsko \xc5\xa1e naprej ogro\xc5\xbeala. V Severni Ameriki so v letih 1754-55 ponovno izbruhnili spopadi med angle\xc5\xa1kimi in francoskimi kolonialisti, ki so povzro\xc4\x8dili napetost tudi med Veliko Britanijo in Francijo. Velika Britanija je \xc5\xbeelela svojo mati\xc4\x8dno de\xc5\xbeelo, volilno kne\xc5\xbeevino Hannover, zavarovati pred Francijo in je januarja 1756 s Prusijo sklenila zavezni\xc5\xa1tvo (westminstrska konvencija). Prusija se je s tem oddaljila od nekdanje zaveznice Francije, ki je v odgovor prekinila stoletja trajajo\xc4\x8de dedno sovra\xc5\xa1tvo s Habsbur\xc5\xbeani in maja 1756 podpisala obrambno zavezo z Avstrijo ( prva versajska pogodba), ki si jo je Avstrija \xc5\xbee dolgo \xc5\xbeelela. Avstrija je imela \xc5\xbee nekaj \xc4\x8dasa sklenjeno obrambno zvezo tudi z Rusijo, kjer je od leta 1741 vladala velika sovra\xc5\xbenica pruskega kralja Friderika Velikega carica Elizabeta, ki je bila pripravljena sodelovati tudi pri napadu na Prusijo._NEWLINE_Avstrija je mir po nasledstveni vojni izkoristila za krepitev svoje vojske in utrjevanje meje s Prusijo, kamor je za\xc4\x8dela premikati svojo vojsko. Friderik je spremembe seveda pozorno spremljal, imel pa je tudi ljudi, ki so ga obve\xc5\xa1\xc4\x8dali o medsebojnih dogovorih nasprotnikov.\n_START_SECTION_\n1756\n_START_PARAGRAPH_\nFriderik II. ni \xc4\x8dakal na napad, ampak je brez vojne napovedi prvi napadel. Njegova vojska je vdrla v Sa\xc5\xa1ko (ki se je ravno zato, da ne bi bila vpletena, izogibala zavezni\xc5\xa1tvu z eno ali drugo stranjo), zavzela Dresden in blokirala sa\xc5\xa1ko vojsko v voja\xc5\xa1kem taboru pri Pirni (jugovzhodno od Dresdna). Avstrijsko vojsko, ki je prihajala na pomo\xc4\x8d, je Friderik oktobra 1756 pri Lovosicah (na sredini med Prago in Dresdnom) prestregel in jo odbil. Na Sa\xc5\xa1kem si je ustvaril bazo za napad na \xc4\x8ce\xc5\xa1ko in Moravsko (ki sta bili od tridesetletne vojne dedni del avstrijske monarhije). Avstriji in Franciji so se v protipruski koaliciji pridru\xc5\xbeile Rusija, \xc5\xa0vedska in ve\xc4\x8d nem\xc5\xa1kih kne\xc5\xbeevin. Reichstag je odredil Reichsexekution, voja\xc5\xa1ki poseg sil cesarstva proti kr\xc5\xa1ilcu de\xc5\xbeelnega miru. Francija je z drugo versajsko pogodbo (maj 1757) obljubila Avstriji aktivno voja\xc5\xa1ko podporo.\n_START_SECTION_\n1757\n_START_PARAGRAPH_\nZ vstopom Rusije in \xc5\xa0vedske v vojno, spomladi 1757, je bila protipruska koalicija dokon\xc4\x8dno oblikovana. Prusija je imela okrog 150.000 vojakov in njeni zavezniki okrog 20.000. Vojske nasprotne strani so bile skupaj mnogo \xc5\xa1tevilnej\xc5\xa1e; Avstrija je razpolagala z okrog 150.000 vojaki, pribli\xc5\xbeno toliko jih je prispevala tudi Rusija, Francija pa preko 200.000; poleg tega je bila tu \xc5\xa1e vojska zbrana v cesarstvu z vsaj 30.000 vojaki._NEWLINE_Friderik je sku\xc5\xa1al odvrniti vojno od pruskega ozemlja in je spomladi leta 1757 s svojo vojsko vkorakal na \xc4\x8ce\xc5\xa1ko. Maja je zmagal v bitki pred Prago in za\xc4\x8del oblegati mesto. Z Moravskega je mestu prihajal na pomo\xc4\x8d z delom avstrijske vojske feldmar\xc5\xa1al grof Leopold Joseph von Daun. Friderik je polovico svoje vojske obrnil proti njemu in bil junija 1757 vzhodno od Prage pri Kolinu hudo pora\xc5\xbeen. Zaradi poraza je moral umakniti svojo vojsko iz \xc4\x8ce\xc5\xa1ke nazaj v Sa\xc5\xa1ko._NEWLINE_Med tem so Prusijo napadli avstrijski zavezniki. \xc5\xbde v marcu 1757 so \xc5\xa0vedi iz svoje trdnjave Stralsund na obali Baltika vdrli v prusko Pomorjansko. Na zahodu Nem\xc4\x8dije so Francozi julija premagali vojsko Frideriku naklonjenih nem\xc5\xa1kih knezov pri Hastenbecku (danes del mesta Hameln, jugozahodno od Hannovra). Rusi so vdrli v Vzhodno Prusijo in avgusta dosegli zmago pri Gro\xc3\x9f-J\xc3\xa4gersdorfu ob reki Pregolji, 70 km vzhodno od Kaliningrada. Isto\xc4\x8dasno je v Turingijo vkorakala cesarska vojska, ki so jo sestavljale francoske enote in enote zbrane iz cesarstva. Friderik jim je iz \xc5\xa0lezije prihitel naproti in jih s pol manj vojaki novembra premagal pri Ro\xc3\x9fbachu (ju\xc5\xbeno od Merseburga, zahodno od Leipziga); v nadvse popularni bitki je cesarska stran izgubila 7.000 mo\xc5\xbe, Friderik pa le 550._NEWLINE_V \xc5\xa0lezini so Avstrijci izkoristili odsotnost glavnine Friderikove vojske in so pri Ujazdu (del mesta Zgorzelec ob \xc5\x81u\xc5\xbeyski Nysi) zmagali nad delom pruske vojske, ki je ostal v \xc5\xa0leziji, zavzeli mesto \xc5\x9awidnica, zmagali v bitki pri Vroclavu, zasedli Vroclav in do konca novembra tudi ve\xc4\x8dji del \xc5\xa0lezije. Avstrijska huzarska enota je 16. oktobra prodrla celo do Berlina in se, potem ko je prejela odkupnino, spet umaknila. V za\xc4\x8detku decembra se je Friderik z glavnino vojske v hitrem mar\xc5\xa1u (250 km v 12-tih dneh) vrnil v \xc5\xa0lezijo in v bitki pri Lutyniji (vas v obmo\xc4\x8dju \xc5\x9arode \xc5\x9al\xc4\x85ske) odlo\xc4\x8dilno premagal enkrat ve\xc4\x8djo avstrijsko vojsko pod poveljstvom princa Karla Aleksandra Lotarin\xc5\xa1kega, mlaj\xc5\xa1ega brata Franca I. \xc5\xa0tefana. Po porazu so se Avstrijci vrnili na \xc4\x8ce\xc5\xa1ko. Obe vojski sta tako spet zasedli polo\xc5\xbeaje iz za\xc4\x8detka leta.\n_START_SECTION_\n1758\n_START_PARAGRAPH_\nAprila 1758 so Britanci zavezni\xc5\xa1tvo s Prusijo \xc5\xa1e poglobili (da bi v Evropi vezali \xc4\x8dim ve\xc4\x8d francoskih sil in tako svobodneje delovali v prekomorskih kolonijah) in jim v t. i. angle\xc5\xa1ko-pruski konvenciji obljubil veliko vsakoletno denarno pomo\xc4\x8d, ki je zado\xc5\xa1\xc4\x8dala za postavitev vojske 50.000 mo\xc5\xbe. \xc5\xbde pred tem, v februarju, ko je bila francoska vojska \xc5\xa1e v zimskih taborih, je na zahodu vojvoda Ferdinand von Braunschweig-Wolfenb\xc3\xbcttel na \xc4\x8delu vojske, sestavljene iz britanskih \xc4\x8det in \xc4\x8det Frideriku naklonjenih nem\xc5\xa1kih knezov, za\xc4\x8del voja\xc5\xa1ke operacije, prodrl v obmo\xc4\x8dje zahodno od reke Weser in junija 1758, skupaj z delom pruske vojske, pri Krefeldu (severozahodno od D\xc3\xbcsseldorfa) premagal francosko vojsko in postal gospodar desnega brega Rena._NEWLINE_Friderik, ki mu nevarnost z zahoda ni pretila, je \xc5\xbeelel zvabiti \xc4\x8dim ve\xc4\x8d avstrijskih sil na oddaljeno Moravsko. Maja je za\xc4\x8del oblegati mo\xc4\x8dno utrjeni Olomuc, toda v juniju mu je mladi avstrijski general Ernst Gideon von Laudon pri Doma\xc5\xa1ovu nad Byst\xc5\x99ic\xc3\xad (vzhodno od \xc5\xa0ternberka) s hitro akcijo presekal oskrbovalno pot, tako da je moral obleganje prekiniti. Julija je Friderik izvedel, da Rusi zbirajo veliko vojsko v Poznanju in je s svojo vojsko pohitel proti severu, da jim preseka pot proti Berlinu. Avgusta je pri\xc5\xa1lo pri Sarbinowem (vas pri D\xc4\x99bnem, severno od Frankfurta na Odri) do izena\xc4\x8dene in krvave bitke, v kateri nobena stran ni hotela odnehati in je bilo skupaj ubitih, ranjenih ali ujetih kakih 30.000 vojakov. Odtlej Friderik ni ve\xc4\x8d podcenjeval ruskih vojakov. Po bitki so se Rusi umaknili nazaj preko Visle, Friderik pa je hitel proti avstrijski vojski, ki je pod vodstvom grofa von Dauna prodrla na Sa\xc5\xa1ko._NEWLINE_14. oktobra je avstrijska vojska pono\xc4\x8di napadla voja\xc5\xa1ki tabor, ki ga je dal Friderik postaviti na nekoliko nepremi\xc5\xa1ljeni lokaciji pri Hochkirchu (vzhodno od Bautzna). Poraz, ki je sledil presene\xc4\x8denju (po Kolinu drugi veliki Friderikov poraz), v katerem je ve\xc4\x8dina njegovih vojakov v temi re\xc5\xa1evala golo \xc5\xbeivljenje, pa \xc5\xa1e ni ogrozil obstoja njegove vojske. Daun tedaj ni uspel zavzeti 60 km oddaljenega Dresdna in se je koncem novembra vrnil na \xc4\x8ce\xc5\xa1ko.\n_START_SECTION_\n1759\n_START_PARAGRAPH_\nAprila 1759 so Francozi pri Bergnu, severovzhodno od Frankfurta ob Majni, premagali vojsko Ferdinanda von Braunschweiga. Ta se jim je avgusta oddol\xc5\xbeil za poraz z zmago pri Mindnu, po kateri je zavzel M\xc3\xbcnster._NEWLINE_Julija 1759 je ruska vojska pod vodstvom Pjotra Semjonovi\xc4\x8da Saltikova na poti iz Poznanja proti Berlinu pri vasi Kije ob Odri severno od mesta Zielona G\xc3\xb3ra zmagala nad ve\xc4\x8djo enoto pruske vojske in se pri Kunowicah (severovzhodno od Frankfurta na Odri) zdru\xc5\xbeila z avstrijsko vojsko pod vodstvom generala Laudona, ki je prodrla preko \xc5\xa0lezije. Zdru\xc5\xbeeni sta ogro\xc5\xbeali jedro brandenbur\xc5\xa1kega ozemlja, zato je Friderik s svojo vojsko prihitel s Sa\xc5\xa1kega in 12. avgusta napadel. Za\xc4\x8detek bitke je bil za Friderika uspe\xc5\xa1en, a se z njim ni zadovoljil in je hotel, kljub \xc5\xa1tevil\xc4\x8dni premo\xc4\x8di nasprotnikov, izsiliti dokon\xc4\x8dno odlo\xc4\x8ditev. V drugem delu bitke je bil katastrofalno pora\xc5\xbeen, njegova vojska je razpadla in sam Friderik je bil skoraj zajet. Zaveznikom je bila odprta pot v Berlin, toda zaradi neenotnosti prilo\xc5\xbenosti niso izkoristili. Rusi so se jeseni vrnili na izhodi\xc5\xa1\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj, avstrijska vojska pa se je usmerila proti Dresdnu in skupaj s cesarsko vojsko zasedla skoraj vso Sa\xc5\xa1ko. Utrujenost se je polotila vseh strani in izgledalo je \xc5\xbee, da bo pri\xc5\xa1lo do mirovnih pogovorov, ko je novembra Daunova vojska pri Maxnu (jugovzhodno od Dresdna) prisilila 13.000 pruskih vojakov k predaji in sta se Avstrija in Rusija odlo\xc4\x8dili za nadaljevanje vojne.\n_START_SECTION_\n1760\n_START_PARAGRAPH_\nMed tem ko je za\xc4\x8detkom leta 1760 posku\xc5\xa1al Friderik ponovno osvojiti Dresden, ki ga je branil feldmar\xc5\xa1al Daun, je Laudon vdrl v \xc5\xa0lezijo, zavzel nekaj va\xc5\xbenih utrdb in pri mestu Kamienna G\xc3\xb3ra uni\xc4\x8dil kontingent pruske vojske. Friderik je odhitel v \xc5\xa0lezijo (Daun mu je sledil) in pri Legnici (potem ko se je z no\xc4\x8dnim mar\xc5\xa1em izmaknil iz polo\xc5\xbeaja, ki so ga obkoljevale vojske Dauna, Lacyja in Laudona) premagal vojsko Laudona._NEWLINE_Med tem je cesarska armada zasedla Sa\xc5\xa1ko, Rusi in Avstrijci pa so kratkotrajno, drugi\xc4\x8d to vojno, zasedli Berlin in ga tokrat oropali. Novembra je uspelo Frideriku v krvavi bitki, polni preobratov, \xc5\xa1e enkrat premagati Dauna in Lacyja pri mestu Torgau na Sa\xc5\xa1kem (50 km severovzhodno od Leipziga). Kljub temu je bil njegov polo\xc5\xbeaj zelo slab; v rokah nasprotnikov so bile Vzhodna Prusija, Sa\xc5\xa1ka in \xc5\xa0lezija. \xc5\xa0vedi so zavzeli del pruskega Pomorjanskega. Francozi so oktobra pri samostanu Kampen (na obmo\xc4\x8dju mesta Kamp-Lintfort pri Duisburgu) premagali pruske zaveznike.\n_START_SECTION_\n1761\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1761 so bili vsi udele\xc5\xbeenci vojne \xc5\xbee zelo iz\xc4\x8drpani. Prusija se je omejila na obrambo lastnih in \xc5\xbee osvojenih ozemelj. Avstrija je morala zaradi finan\xc4\x8dnih te\xc5\xbeav zmanj\xc5\xa1ati svojo vojsko. Vojske so se izogibale odlo\xc4\x8dilnim spopadom. Avstrijska in ruska vojska ta se usmerili v \xc5\xa0lezijo, Friderik pa jima je z manevri prepre\xc4\x8deval, da bi se zdru\xc5\xbeili. Ko jima je to avgusta uspelo, se je Friderik s svojo vojsko zabarikadiral v utrjenem taboru pri Boles\xc5\x82awicah (ob mestu \xc5\x9awidnica v Spodnji \xc5\xa0leziji). \xc4\x8ceprav je bilo razmerje sil 130.000 napram 50.000 v korist oblegovalcev, ti tabora niso napadli. Septembra so se Rusi umaknili \xc4\x8dez Odro, Avstrijci pa so zasedli Zgornjo \xc5\xa0lezijo._NEWLINE_\xc4\x8ceprav zavezniki niso uspeli uni\xc4\x8diti pruske vojske, je bil polo\xc5\xbeaj Prusije zelo kriti\xc4\x8den. Po smrti angle\xc5\xa1kega kralja Jurija II. je septembra 1761 padla stara vlada grofa Pitta (William, 1. grof of Chathamin), nova pa je Frideriku II. odpravila subsidiarne dajatve. Britanci so dotlej uresni\xc4\x8dili ve\xc4\x8dji del svojih ciljev v Severni Ameriki in Indiji in za\xc4\x8deli mirovna pogajanja s Francozi. Rusi so zasedali Vzhodno Pomorjansko, Avstrijci \xc5\xa0lezijo. Decembra je bil tako Friderikov polo\xc5\xbeaj na najni\xc5\xbeji to\xc4\x8dki. Friderik in njegova vojska so bili do kraja iz\xc4\x8drpani od vojne.\n_START_SECTION_\n1762\n_START_PARAGRAPH_\nZa\xc4\x8detek leta 1762 pa je prinesel popoln preobrat. 5. januarja 1762 je umrla ruska carica Elizabeta. Nasledil jo je ne\xc4\x8dak Peter III., ki je bil, nasprotno kot njegova teta, velik Friderikov obo\xc5\xbeevalec. Prusiji je vrnil vsa osvojena ozemlja, maja sklenil z njo mir in potem celo zavezni\xc5\xa1tvo, nakar je mir s Prusijo sklenila tudi \xc5\xa0vedska. Carica Katarina Velika, ki je zavladala po umoru Petra III. (julij 1762), ni potrdila zavezni\xc5\xa1tva, pa tudi ni obnovila sovra\xc5\xbenosti s Prusijo. Avstrija je ostala, brez pomo\xc4\x8di Rusije in Francije, ki tudi ni bila ve\xc4\x8d pripravljena podpirati \xc5\xa1lezijske vojne, popolnoma osamljena. Prvi\xc4\x8d v tej vojni so bile sile obeh strani \xc5\xa1tevil\xc4\x8dno pribli\xc5\xbeno izena\xc4\x8dene, kar je Friderika vzpodbudilo, da je pre\xc5\xa1el v ofenzivo. Ferdinand von Braunschweig je premagal francosko vojsko pri gradu Wilhelmshal blizu Kessla (junij) in sa\xc5\xa1ko pri Lutterbergu (blizu G\xc3\xb6ttingena, julij), Friderik pa je z zmagama pri Burkat\xc3\xb3wu (blizu \xc5\x9awidnice, julij) in Freibergu (jugozahodno od Dresdna, oktober) pregnal Avstrijce iz \xc5\xa0lezije in Sa\xc5\xa1ke. Velika Britanija in Francija sta se v Fontainebleauu dogovorili za mir, ki je bil podpisan 10. februarja 1763 v Parizu. Pet dni za tem so medsebojno mirovno pogodbo na sa\xc5\xa1kem gradu Hubertusburg podpisale tudi Prusija, Avstrija in Sa\xc5\xa1ka. Potrjene so bile predvojne meje. Frideriku je bila dokon\xc4\x8dno priznana oblast nad \xc5\xa0lezijo. Friderik je Avstriji zagotovil podporo pri izvolitvi nadvojvode Jo\xc5\xbeefa II. za rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja.\n_START_SECTION_\nPomorska kolonialna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nV Severni Ameriki so francoski kolonialisti v dolini Ohia z utrdbami prepre\xc4\x8devali nadaljnje \xc5\xa1irjenje britanskih kolonialnih posesti. Leta 1754 so tam ponovno izbruhnili spopadi, v katerih so bili Francozi sprva uspe\xc5\xa1ni; bili pa so v celoti odvisni od podpore iz mati\xc4\x8dne de\xc5\xbeele. Potem ko je leta 1756 v Evropi izbruhnila vojna in so bile celinske dr\xc5\xbeave zaposlene predvsem z njo, je Velika Britanija lahko nadzorovala oskrbovalne ladijske poti. Odrezana od mati\xc4\x8dne de\xc5\xbeele je najprej padla francoska trdnjava Luisbourg (na Cape Breton Islandu, julij 1758), kar je Britancem odprlo pot v Zaliv svetega Lovrenca, in potem Quebec (v ustju reke sv. Lovrenca, september 1759)._NEWLINE_Dokon\xc4\x8dno je bila usoda francoskih kolonij odlo\xc4\x8dena z zmagama britanskega ladjevja na evropskih obalah: avgustu 1759 nad francosko sredozemsko floto pred Lagosom (Portugalska) in novembra 1759 z zmago nad francosko atlantsko floto v zalivu Quiberon blizu francoske pomorske baze Brest. Septembra 1760 je padel tudi Montr\xc3\xa9al._NEWLINE_Leta 1762 so Britanci zavzeli francoske posesti v Karibskem morju (Martinique, Grenada, Saint Lucia, Saint Vincent). Po vstopu \xc5\xa0panije v vojno (1761) so Britanci v juniju 1762 zasedli tudi kolonijo Havano na Kubi in v septembru 1762 Manilo na Filipinih._NEWLINE_V Afriki so Britanci maja 1758 zavzeli francoske postojanke v ustju reke Senegal._NEWLINE_V Indiji so Britanci z zasedbo Bengalije (po zmagi v bitki pri kraju Palashi, junij 1757) pridobili najbolj rodoviten in bogat predel Indije. Od tod so poslali okrepitve na Koromandijsko obalo Indije. Po zmagi pri Wandiwashu (januar 1760) je januarja 1761 padla \xc5\xa1e zadnja francoska oporna to\xc4\x8dka Pondicherry._NEWLINE_S pari\xc5\xa1kim sporazumom (februar 1763) je Francija prepustila Veliki Britaniji vsa ozemlja vzhodno od Misisipija in okrog velikih jezer. \xc5\xa0panija je Veliki Britaniji prepustila Florido, v zameno pa je dobila od Francije ozemlja zahodno od Misisipija. Na severu Amerike je Francija obdr\xc5\xbeala le ribi\xc5\xa1ka otoka Saint Pierre in Miquelon ob obali Nove Fundlandije._NEWLINE_Francija je v Karibih obdr\xc5\xbeala samo zahodni del otoka Hispaniola (dana\xc5\xa1nji Haiti) in nekaj otokov v Malih Antilih ter v Indiji pet trgovskih pristani\xc5\xa1\xc4\x8d.'