b'\n_START_ARTICLE_\nIvan Eggenberger\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nLjudsko \xc5\xa1olo je obiskoval v rojstnem kraju, gimnazijo (1794-1798), filozofijo (1799-1801) in bogoslovje (1801-1804) pa je \xc5\xa1tudiral v Ljubljani. Po ma\xc5\xa1ni\xc5\xa1kem posve\xc4\x8denju leta 1804 je kot kaplan slu\xc5\xbeboval v Idriji (1804-1806) in na Vrhniki (1806-1807). V aprilu 1807 je bil postavljen za ravnatelja gimnazije v Ljubljani, obenem pa je pou\xc4\x8deval katehezo in pedagogiko v ljubljanskem bogoslovju. V \xc4\x8dasu francoske okupacije je bil v letih 1809\xe2\x88\x921814 pregnan v Avstrijsko cesarstvo. Po vrnitvi je bil 25. oktobra 1814 imenovan na mesto ravnatelja ljubljanske gimnazije, tu je bil med drugimi u\xc4\x8ditelj tudi Matiji \xc4\x8copu. Leta 1815 je bil Eggenberger imenovan za glavnega \xc5\xa1olskega nadzornika za Istro in Kvarnerske otoke, obenem pa je bil tudi podravnatelj gimnazije v Kopru. Leta 1820 je dobil nadzorstvo \xc5\xa1e nad vsemi ljudskimi \xc5\xa1olami v tr\xc5\xbea\xc5\xa1ki \xc5\xa1kofiji in tako nadzoroval vse ljudske \xc5\xa1ole v avstrijskem Primorju in delno tudi v zagreb\xc5\xa1ki nad\xc5\xa1kofiji. Tr\xc5\xbea\xc5\xa1ki gubernerij je leta 1819 predlagal zagreb\xc5\xa1kemu nad\xc5\xa1kofu Maksimilijanu Vrhovcu, naj Eggenrbergerja imenuje za zagreb\xc5\xa1kega kanonika, kar pa je \xc5\xa1kof odklonil. Nato je leta 1822 postal \xc4\x8dastni kanonik tr\xc5\xbea\xc5\xa1ke \xc5\xa1kofije._NEWLINE_Eggerberger je bil \xc5\xa1iritelj in organizator nem\xc5\xa1kega \xc5\xa1olstva, ni pa nasprotoval idejam dvornega komisarja grofa Saurana, ki je dunajski \xc5\xa1olski komisiji priporo\xc4\x8dal pouk tudi v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini povsod tam, kjer ta jezik govori ve\xc4\x8dina prebivalcev, kar je komisija leta 1815 tudi sprejela. Na Eggenrbergerjevo pobudo je bila v Pulju leta 1816 odprta italijansko-nem\xc5\xa1ka \xc5\xa1ola, 1817 \xc5\xa1ola v Labinu, 1818 v Valturi, Premanturi, Motovunu, Opatiji, Kostanjici, Peroju in \xc5\xa0i\xc5\xa1anu, 1819 v Gro\xc5\xbenjanu in Novigradu, 1820 v Tinjanu in 1822 v \xc5\xbdminju.'