b'\n_START_ARTICLE_\nJanez Ambro\xc5\xbei\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nJanez Ambro\xc5\xbei\xc4\x8d, redovni\xc5\xa1ko ime Jozafat, se je po kon\xc4\x8dani osnovni \xc5\xa1oli katero je obiskoval v rojstnem kraju, izu\xc4\x8dil za mizarja. Med slu\xc5\xbeenjem voja\xc5\xa1kega roka je sklenil postati duhovnik in delovati v Makedoniji. Pri 23-tih letih je vstopil v ni\xc5\xbejo gimnazijo v salezijanskem zavodu Foglizzo Canavese v Torinu. \xc5\xa0olanje je nadaljeval v Ver\xc5\xbeeju in Mariboru. V Benetkah je 16. septembra 1930 vstopil v fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanski red in dokon\xc4\x8dal licej pri fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanih v Padovi. Nato je v Rimu dve leti \xc5\xa1tudiral bogoslovje (1933-1935) ter se kot prostovoljec prijavil za delovanje na Bli\xc5\xbenjem vzhodu. Od\xc5\xa1el je v Jeruzalem, kjer je v letih 1935\xe2\x88\x921937 nadaljeval \xc5\xa1tudij bogoslovja. V duhovnika je bil posve\xc4\x8den 18. julija 1937. Nato je nekaj \xc4\x8dasa slu\xc5\xbeboval kot kanonik v cerkvi Svetega groba (1937-1938), nato pa je od\xc5\xa1el v Egipt za du\xc5\xa1nega pastirja aleksandrink. Sprva je \xc5\xbeivel v Aleksandriji (1938-1942), nato pa v Kairu. Bil je tudi voja\xc5\xa1ki kurat jugoslovanske vojske, ki je bila v okviru zavezni\xc5\xa1ke armade v Egiptu. V letih 1962\xe2\x88\x921965 je bil \xc5\xbeupnik v kairski \xc4\x8detrti Muski in gvardijan tamkaj\xc5\xa1njega samostana, kateremu je priklju\xc4\x8den znani Biblijski zavod. Potem ko je te\xc5\xbeko zbolel, so mu predstojniki omogo\xc4\x8dili la\xc5\xbeje delo v Sveti de\xc5\xbeeli: tu je bil \xc5\xbeupnik v Tiberiji ob Genezare\xc5\xa1kem jezeru (1965-1970) in nekaj mesecev \xc5\xbeupnik v Betfagi na Oljski gori._NEWLINE_Raziskoval je arhive koptskih samostanov in vzdr\xc5\xbeeval stike s predstavniki bli\xc5\xbenjevzhodnih verskih izpovedi. Ambro\xc5\xbei\xc4\x8d je menda edini Slovenec, ki je dosegel \xc4\x8dast kornega \xc5\xa1kofa, to je najvi\xc5\xa1je odlikovanje, ki ga vzhodne Cerkve dajejo dostojanstvenikom, ki niso \xc5\xa1kofi. Sirsko-katoli\xc5\xa1ki patriarh, kardinal Tappouni ga je 10. septembra 1947 imenoval za kornega \xc5\xa1kofa, \xc5\xa1kof Bakhacke pa mu je podelil obredni opatski blagoslov. Prejel pa je tudi vite\xc5\xa1ko medaljo jugoslovanske krone (1939)in za dobrodelne zasluge izredno medaljo kralja Petra II. Kara\xc4\x91or\xc4\x91evi\xc4\x87a._NEWLINE_Objavil je zgodovinske odlomke gorjanske \xc5\xbeupnije v knjigi Gorje, El Kahira 819589. Zbral pa je tudi podatke o vseh Slovencih, ki so delovali v Palestini in o vseh Slovencih, ki so kdaj romali na Sinajsko goro z namenom, da jih objavi v knjigi Slovenci v Sveti de\xc5\xbeeli.'