b"\n_START_ARTICLE_\nPesme za poku\xc5\xa1ino\n_START_PARAGRAPH_\nPesme za poku\xc5\xa1ino (1806) so dolgo veljale za prvo izvirno samostojno slovensko pesni\xc5\xa1ko zbirko posvetnih umetnih pesmi, njihov avtor Valentin Vodnik pa za prvega slovenskega pesnika. Vendar je \xc5\xbee Janez Demascen Dev drugi zvezek prvega slovenskega pesni\xc5\xa1kega almanaha Pisanice od lepeh umetnost napolnil zgolj z lastnimi besedili (1780). Tudi Pavel Knobl iz Kranja je \xc5\xbee leta 1801 izdal samostojno zbirko svojih zabavnih ljudskih pesmi z naslovom ''\xc5\xa0tiri pare kratko-\xc4\x8dasnih Novih pesmi''.\n_START_SECTION_\nOkoli\xc5\xa1\xc4\x8dine nastanka\n_START_PARAGRAPH_\nVodnik je za\xc4\x8del pesniti v gimnaziji v krogu bosonogih avgu\xc5\xa1tincev Pohlina in Deva. V Pisanicah je nastopil po vzoru novolatinske \xc5\xa1olske poetike in retorike, z baro\xc4\x8dno-klasicisti\xc4\x8dnimi alegorijami in personifikacijami ter po na\xc4\x8delih kvantitativne metrike. Od tega ga je odvrnil \xc5\xbdiga Zois. Na njegovo pobudo in najbr\xc5\xbe z njegovo gmotno podporo so bile izdane tudi Pesme za poku\xc5\xa1ino leta 1806. Mecen je pesniku priporo\xc4\x8dal didakti\xc4\x8dno, idejno/tenden\xc4\x8dno/anga\xc5\xbeirano in hkrati populisti\xc4\x8dno, \xc5\xa1irokemu krogu dostopno vsebino, ki bi vzgajala in zabavala po Horacovem na\xc4\x8delu \xc2\xbbdulce et utile\xc2\xab. Tak\xc5\xa1na poezija je kultivirala in prakti\xc4\x8dno pou\xc4\x8devala, in to na preprost na\xc4\x8din, z doma\xc4\x8dim, ljudskim jezikom: \xe2\x80\x9cMoje besede v teh bukvah so skoro vse krajnskiga, slovenskiga rodu z tim samim razlo\xc4\x8dkam, de se povsot v na\xc5\xa1i de\xc5\xbeeli negovore. Al ima pa zavolo tiga meni kdo kaj o\xc4\x8ditati? Bom li drugam hodil imena bera\xc4\x8dit , kader jih doma najdem? Nebomo li nikoli na\xc5\xa1 govor popravili? Ako bi ta re\xc4\x8d tako naprej \xc5\xa1la, bomo do\xc5\xbeiveli, de se ne bodo gorenc, dolenc, inu notranji eden drugiga zastopili; eden se bo ponem\xc5\xa1val, drugi bo sam na sebi ostal, tretji bo napol Lah. Kdo bi potle krajncam bukve pisal? Tedaj moremo eden drugimu povedati, kar ima sledni dobro \xc4\x8distiga.\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Pesme za poku\xc5\xa1ino so iz\xc5\xa1le na za\xc4\x8detku ali sredini februarja 1806. Zbirka je bila izdana anonimno (brez avtorjevega imena), na naslovnici je bil naveden le tiskar (Joanez Rezer). Pred prvo stranjo je bila vlo\xc5\xbeena bakrorezna podoba slapa Savice, Bohinjskega jezera, Triglava in Vr\xc5\xa1aca zadaj. Delo je ustvaril profesor risanja z ljubljanske normalke, Vincenc Dorfmeister, verjetno po Vodnikovem predlogu. Hkrati z zbirko je bil natisnjen tudi prospekt, ki je pesmi priporo\xc4\x8dal bralcem s kratkim nem\xc5\xa1kim tekstom, nato \xc5\xa1e z malce druga\xc4\x8dnim slovenskim: \xc2\xbbOznanilo. Slovenci! Te dni so bile natisnene pesme za poku\xc5\xa1ino. Ve\xc4\x8d let ste eno po drugi brali v `kalendrih, pratikah inu novicah. One so vam bile vse\xc4\x8d, nekitirim ste vi\xc5\xbeo naredili, inu ste nje radi peli. Ker so bile prej vam za poku\xc5\xa1ino po samim dane, naj tudi vkup zbrane to ime ohranio. V `Lublani 10 d. svi\xc4\x8dana.\xc2\xab_NEWLINE_Od strani 3 do 46 se je zvrstilo 18 pesmi: Pesma na moje rojake, Na sebe, Zadovoljne Krajnc, Novo leto, Napisi za mesece, Drugi napisi za mesece, Ver\xc5\xa1ac, Predgovor na Lublanske Novice, Vo\xc5\xa1enje noviga leta, Novo leto 1798, Novo leto 1799, 1801, Novo leto 1802, Kos inu su\xc5\xa1ic, Sraka inu mlade, Nem\xc5\xa1ki inu krajnski kojn, Petelinca, Plesar in Star pevic ne boj se peti. Navedena poezija je nastajala od leta 1780 do 1806, ko je bilo pesniku 48 let. \xc5\xbde ta kronolo\xc5\xa1ka opredelitev opozarja na ob\xc4\x8dasno, zunanje pogojeno, prilo\xc5\xbenostno pesnjenje in precej\xc5\xa1njo neenakomernost gradiva. Od petih pesmi iz Pisanic je v zbirko sprejel samo Zadovoljnega Krajnca (popravljenega in predelanega, kot je bil objavljen v Veliki pratiki za leto 1797), ki ga je smatral za edino uspelo in relevantno delo: \xc2\xbbZ o\xc4\x8detam Marka Pohlin diskalceatam se iznanim 1773, pi\xc5\xa1em nekaj kranjskiga inu zaokro\xc5\xbeim nekatere pesmi, med katerimi je Od zadovolnega Krajnca komaj en malo branja vredna.\xc2\xab (avtobiografija, 1796) Ve\xc4\x8dina pesmi je bila \xc5\xbee predhodno natisnjena v Veliki pratiki (Pesma na moje rojake, Zadovoljne Krajnc, Novo leto, Napisi za mesece, Drugi napisi za mesece), Mali pratiki (Napisi za mesece, Drugi napisi za mesece, Vo\xc5\xa1enje noviga leta, Kos inu su\xc5\xa1ic, Sraka inu malade, Petelinca) in Ljubljanskih novicah (Predgovor na Laublanske Novice, Novo leto 1798, Novo leto 1799) od leta 1795 dalje. Povsem novih pesmi je bilo razmeroma malo, poleg tega je njihovo to\xc4\x8dno \xc5\xa1tevilo te\xc5\xbeko dolo\xc4\x8diti, saj je bila morda katera izmed njih objavljena v izgubljenih letnikih Male pratike (izhajala od 1798 do 1806, ohranjena le letnika 1798 in 1803). Najbr\xc5\xbe so bile nove pesmi: Na sebe, Ver\xc5\xa1ac, Nem\xc5\xa1ki inu krajnski kojn, Plesar in Star pevic ne boj se peti.\n_START_SECTION_\nNove teme\n_START_PARAGRAPH_\nPo letu 1800 se je osvobodil neposredno uporabnega, koristnega pesnjenja, ki ga je od njega pri\xc4\x8dakoval Zois, in se premaknil na bolj refleksivno raven. Lotil se je tem pesnika in pesni\xc5\xa1tva, pa tudi priredbe Anakreontovih pesmi, s \xc4\x8dimer \xc5\xbee nakazuje kasnej\xc5\xa1i romanti\xc4\x8dni kult. Lep primer je pesem Na sebe, v kateri se pojavi slap Savica, ki je Vodniku predstavljal prispodobo za vir pesni\xc5\xa1ke domi\xc5\xa1ljije, podobno kot nekdanji gr\xc5\xa1ki izvir Hipokrena. Sledi Ver\xc5\xa1ac, prvi\xc4\x8d objavljen \xc5\xa1ele v PP, vendar je najbr\xc5\xbe nastal \xc5\xbee v avgustu 1795, ko je bil Vodnik skupaj z grofom F. Hohenwartom in teologom J. Pinhakom na izletu po triglavskem pogorju. (V spomin na to navezavo so kasneje v bli\xc5\xbeini postavili planinsko postojanko, Vodnikovo ko\xc4\x8do, Jakob Alja\xc5\xbe pa je malce pod vrhom Triglava vzidal spominsko plo\xc5\xa1\xc4\x8do z verzom iz Ver\xc5\xa1aca.) Ver\xc5\xa1ac je primer opisne/deskriptivne poezije narave. Opeva naravne pojave s slikami v to\xc4\x8dno dolo\xc4\x8denem zaporedju: sprva vrh Vr\xc5\xa1aca, nadalje bli\xc5\xbenjo okolico s skalovjem in prizorom iz idili\xc4\x8dnega pastirskega \xc5\xbeivljenja, sledi bolj oddaljeni pogled po sosednjih de\xc5\xbeelah vse do morja, Hrva\xc5\xa1ke in \xc5\xa0tajerske, vmes je \xc5\xa1e opis gorske nevihte, zaklju\xc4\x8dek pesmi pa zaokro\xc5\xbei pogled v nebo, k Bogu, stvarniku veli\xc4\x8dastno skladne narave, ki osre\xc4\x8duje \xc4\x8dloveka. S temi zna\xc4\x8dilnostmi je Ver\xc5\xa1ac dedi\xc4\x8d evropske poezije narave v smislu empiri\xc4\x8dnega in morali\xc4\x8dnega razsvetljenstva. Pojavi pa se tematika pesni\xc5\xa1kega poklica, in sicer \xc5\xbee na za\xc4\x8detku, ko Bog poziva pesnika, naj svoj navdih i\xc5\xa1\xc4\x8de v lepoti narave, nato z opozorilom na Savo,\xc2\xa0\xc2\xbbmati pevske umetnosti\xc2\xab\xc2\xa0ter na koncu v obliki ode, kjer je govora o posebnem spiritualnem do\xc5\xbeivetju. To je lirska pesem v slovesnem, zanosnem stilu z vzvi\xc5\xa1eno vsebino in obliko romarske kitice. (Romarska kitica je bila zelo pogosta v cerkvenih pesmih. Vodnik jo je kot duhovnik nedvomno moral poznati. Baje pa je igral tudi orgle.)_NEWLINE_V Pesmih za poku\xc5\xa1ino je bil prvi\xc4\x8d objavljen tudi Plesar, \xc4\x8digar vklju\xc4\x8ditev v zbirko se na prvi pogled zdi nenavadna. Gre za zna\xc4\x8dajsko in \xc5\xbeanrsko prvoosebno izpoved mestnega pohajkovalca, plesalca, ki bi lahko bil prispodoba za pesnika v njegovem vsakdanjem hedonizu, vendar kot nekoga, ki obvlada svoj poklic. Pesem bi smeli smatrati za dopolnilo k Zadovoljnemu Krajncu, na kar bi utegnila namigovati tudi postavitev v zbirko (prva pesem je uvr\xc5\xa1\xc4\x8dena na za\xc4\x8detek zbirke, druga na njen konec)._NEWLINE_Zadnja pesem v zbirki Star pevic ne boj se peti je po vsej verjetnosti bila prvi\xc4\x8d objavljena prav tu, saj zaradi poetolo\xc5\xa1ke tematike ni bila primerna za koledarsko \xc4\x8dtivo Male pratike. Zagotovo pa jo je Vodnik snoval \xc5\xbee sredi 90. let, o \xc4\x8demer pri\xc4\x8da tudi Zoisovo pismo, ki govori o\xc2\xa0\xc2\xbbalegoriji o \xc4\x8debelah\xc2\xab. Velja za eno najbolj osebnih refleksij. \xc5\xbde naslov nakazuje glavno idejo \xe2\x80\x93 bodrilno spodbudo za ustvarjanje kljub ostarelosti. \xc5\xa0e ve\xc4\x8d: pesni\xc5\xa1ka sila se mora kljub letom stopnjevati in stremeti k vedno vi\xc5\xa1ji stopnji, vredni\xc2\xa0\xc2\xbblovorjevega venca\xc2\xab, ki bo pesnika re\xc5\xa1il pozabe.\n_START_SECTION_\nVpliv\n_START_PARAGRAPH_\nPesme za poku\xc5\xa1ino so bile ob izidu sprejete s precej\xc5\xa1njo pozornostjo in odobravanjem. Vodnikov u\xc4\x8denec J. A. Zupan\xc4\x8di\xc4\x8d je o njih poro\xc4\x8dal v ljubljanskem listu Laibacher Wochenblatt in dunajskem listu ''Neue Annalen der Literatur des \xc3\xb6sterreichischen Kaiserthumes'' \xe2\x80\x93 pohvalil je poudarjeno razpolo\xc5\xbeenje in zna\xc4\x8daj slovanskega naroda (narodnoprebudno stali\xc5\xa1\xc4\x8de) ter naravi ustrezen izraz. Neposreden Vodnikov pesni\xc5\xa1ki vpliv se je pokazal pri mlaj\xc5\xa1i generaciji njegovih u\xc4\x8dencev in posnemovalcev, zlasti Jakobu Zupanu in pozneje Jovanu Veselu Kosekem. Za vzornika si ga je izbral Anton Martin Slom\xc5\xa1ek in se mu poklonil v pesmi Vodniku v zahvalni spomin. \xc5\xa0e ve\xc4\x8dji pomen je imel Vodnik za pesnike Kranjske \xc4\x8dbelice, Andrej Smole npr. je leta 1840 izdal zbirko njegovih pesmi. Celo ime zbornika opozarja na povezavo z Vodnikovo \xc4\x8dbelico, ki se v zadnji pesmi Star pevic ne boj se peti iz prve zbirke pojavi kot simbol poezije. Na Vodnika kot svojega gimnazijskega profesorja se je spomnil tudi France Pre\xc5\xa1eren in mu posvetil epigram z naslovom Mojstru pevcov (ironi\xc4\x8den citat iz Vodnikove pesmi Na sebe), po\xc4\x8dastil ga je v alegoriji V spomin Valentina Vodnika, v Glosi pa njegovo ime postavil kot svojevrsten zgled prezrtih, nesre\xc4\x8dnih ali premalo cenjenih pesnikov. Med staroslovenci ga je vneto \xc4\x8dastil Janez Bleiweis._NEWLINE__NEWLINE_V zadnjih letih si je Vodnik zamislil izid svojega vsega dotlej zbranega pesni\xc5\xa1kega opusa. V ta namen je pesmi (tudi \xc5\xbee natisnjene) ponovno pregledoval, popravljal in prepisoval. Marsikatera pesem se je ohranila v treh, \xc5\xa1tirih prepisih, ki so tudi sami polni popravkov, tako da je skoraj nemogo\xc4\x8de trditi, katera ina\xc4\x8dica bi obveljala za dokon\xc4\x8dno. Zbrano delo bi obsegalo Pesmi za poku\xc5\xa1ino, sledile bi Pesmi za brambovce (prevodi Collinsovih nem\xc5\xa1kih patrioti\xc4\x8dnih pesmi), nato \xc5\xa1e neobjavljene pesmi in kot zadnji del zbrane in predelane slovenske ljudske pesmi (Vodnik je bil med prvimi zbiralci ljudskega gradiva v Pohlinovem kro\xc5\xbeku. Njegovo kontinuiteto so nadaljevali \xc4\x8dbeli\xc4\x8darji \xe2\x80\x93 Kastelic, Pre\xc5\xa1eren in drugi.). Sredi dela ga je prehitela smrt, zato ideje o zbirki ni uspel uresni\xc4\x8diti.\n_START_SECTION_\nPomen\n_START_PARAGRAPH_\nDele\xc5\xbe pesni\xc5\xa1tva v Vodnikovem opusu je koli\xc4\x8dinsko majhen, nastajal je z velikimi \xc4\x8dasovnimi presledki, pogosto tudi po naro\xc4\x8dilu, vendar je izjemnega pomena. Visoko cenjen je bil zlasti med \xc4\x8dbeli\xc4\x8darji, da pa se je Vodnik svojega vodilnega polo\xc5\xbeaja zavedal tudi sam, pri\xc4\x8da \xc5\xbee njegov na\xc4\x8din podpisovanja: Vodn\xc3\xadk. Kljub polihistorskim potezam (med drugim je bil tudi \xc4\x8dasnikar, urednik, prevajalec, u\xc4\x8ditelj, pisec \xc5\xa1olskih u\xc4\x8dbenikov, raziskovalec rimskih nagrobnikov, numizmatik, zbiratelj rudnin in mineralov) so posebno pozicijo imele prav njegove pesmi. Pisane so bile v skladu z estetiko zmernega razsvetljenstva, kar nakazuje tudi njegov prevod Boileaujevih verzov: Naj pesem umetna, \xd7\x80 naj merjena bo, \xd7\x80 nikdar ni prijetna, \xd7\x80 ak \xc5\xbeali uho. Temeljno resnico svojega \xc5\xbeivljenja pa je strnil v izviren lapidaren izrek, s katerim si je zagotovil nesmrtnost in postavil ve\xc4\x8den spomenik: Ne h\xc4\x8dere ne sina \xd7\x80 po meni ne bo, \xd7\x80 dovolj je spomina, \xd7\x80 me pesmi pojo. (Moj spominik)"