b'\n_START_ARTICLE_\nAlexandre Koyr\xc3\xa9\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nAlexandre Koyr\xc3\xa9 se je rodil kot Aleksander Vladimirovi\xc4\x8d Kojrakski (rusko \xd0\x90\xd0\xbb\xd0\xb5\xd0\xba\xd1\x81\xd0\xb0\xd0\xbd\xd0\xb4\xd1\x80 \xd0\x92\xd0\xbb\xd0\xb0\xd0\xb4\xd0\xb8\xd0\xbc\xd0\xb8\xd1\x80\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xb8\xd1\x87 \xd0\x9a\xd0\xbe\xd0\xb9\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xba\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb9) v mestu Taganrog ruski dru\xc5\xbeini judovskega rodu._NEWLINE_S star\xc5\xa1i se je mnogo selil po tedanjem Ruskem imperiju: med drugim je \xc5\xbeivel v Odesi, Tbilisiju in Rostovu na Donu, kjer je obiskoval srednjo \xc5\xa1olo. Leta 1908 je zapustil Rusijo in od\xc5\xa1el na \xc5\xa1tudij v nem\xc5\xa1ki G\xc3\xb6ttingen, kjer je med drugim poslu\xc5\xa1al predavanja filozofov Edmunda Husserla in Adolfa Reinacha ter matematika Davida Hilberta. Leta 1911 je Koyr\xc3\xa9 predstavil Husserlu predlog disertacije o logi\xc4\x8dnih paradoksih; ker je Husserl njegov predlog zavrnil, se je Koyr\xc3\xa9 preselil v Pariz, kjer je med letoma 191] in 1912 poslu\xc5\xa1al predavanja Bergsona in Brunschvicga. Leta 1913 je diplomiral iz filozofije s tezo o sholasti\xc4\x8dnem filozofu Anzelmu iz Canterburyja. _NEWLINE_Ob izbruhu prve svetovne vojne se je Koyr\xc3\xa9 kot prostovoljec pridru\xc5\xbeil francoski vojski; bojeval se je na vzhodni fronti, po letu 1917 pa v ruski dr\xc5\xbeavljanski vojni na strani protirevolucionarnih sil. _NEWLINE_Na za\xc4\x8detku leta 1919 se je vrnil v Francijo, kjer je za\xc4\x8del s predavanji na pari\xc5\xa1ki \xc3\x89cole pratique des hautes \xc3\xa9tudes. Tam se je spoprijateljil s filozofom Alexandrom Koj\xc3\xa8vom, s katerim je sodeloval pri obuditvi zanimanja za Hegla v Franciji. V dvajsetih letih je s \xc5\xa1tudijami o husitskem gibanju sodeloval v delu \xc2\xbbpra\xc5\xa1kega kro\xc5\xbeka\xc2\xab\xc2\xa0pod vodstvom Romana Jakobsona. Leta 1923 je dokon\xc4\x8dal svoj doktorat s tezo o ideji Boga v filozofiji svetega Anzelma, leta 1929 pa opravil dr\xc5\xbeavni habilitacijski izpit s tezo o filozofiji nem\xc5\xa1kega mistika Jakoba Boehmeja. Leta 1932 je ustanovil in vodil revijo Recherches philosophiques, ki je spodbudila \xc5\xa1irjenje fenomenologije v Franciji. V tem obdobju se je zbli\xc5\xbeal s filozofom Gastonom Bachelardom, ki se je ukvarjal z zgodovino znanosti, in socialnim zgodovinarjem Lucienom Febvrom, ki je preu\xc4\x8deval zgodovino mentalitet. Ta sta ga s svojim zgledom spodbudila, da se je usmeril v raziskovanje zgodovine znanosti, kjer je dosegel najpomembnej\xc5\xa1e uspehe. Pri tem se je zgledoval tudi po francoskem zgodovinarju \xc3\x89milu Meyersonu. V tem obdobju je ponovno vzpostavil stike s Husserlom, ki je v svojih zadnjih delih (Kartezijanske meditacije in Kriza evropskih znanosti in transcendentalna fenomenologija) povzel nekatere zna\xc4\x8dilne Koyr\xc3\xa9jeve teze._NEWLINE_Konec tridesetih let je Koyr\xc3\xa9 predaval na Univerzi v Kairu, kjer je do\xc4\x8dakal izbruh druge svetovne vojne. Po nacisti\xc4\x8dni zasedbi Francije je vzpostavil stike z bli\xc5\xbenjevzhodnimi silami svobodne Francije; poslali so ga v ZDA, da bi tam pri zaveznikih predstavljal De Gaullove sile. V Ameriki je spoznal \xc5\xa1tevilne judovske, nem\xc5\xa1ke, francoske in druge emigrante; s skupino prete\xc5\xbeno francoskih univerzitetnikov je ustanovil \xc3\x89cole libre des hautes \xc3\xa9tudes (Svobodno \xc5\xa1olo za visoke \xc5\xa1tudije). Po vojni je nadaljeval predavateljsko kariero v Franciji in ZDA, predvsem na Princetonu in na Univerzi Johnsa Hopkinsa._NEWLINE_Govoril je rusko, francosko, nem\xc5\xa1ko, angle\xc5\xa1ko, jidi\xc5\xa1, latinsko, starogr\xc5\xa1ko in italijansko ter nekaj malega \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x8dine in arab\xc5\xa1\xc4\x8dine.\n_START_SECTION_\nRaziskave na drugih podro\xc4\x8djih\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8ceprav je Koyr\xc3\xa9 znan predvsem kot filozof in zgodovinar znanosti, je prispeval pomembna odkritja tudi na drugih podro\xc4\x8djih. Na za\xc4\x8detku svoje znanstvene kariere se je zanimal predvsem za zgodovino religioznih idej, s posebnim poudarkom na srednjeve\xc5\xa1kih (Anzelm, Ibn Ru\xc5\xa1d, Nikolaj Kuzanski) in renesan\xc4\x8dnih mislecih (Giordano Bruno). Bil je velik poznavalec sholastike, raziskoval pa je tudi vpliv Platonovih in Aristotelovih skozi srednji vek in renesanso ter zgodovino mistike in alkimije. Ukvarjal se je tudi s psihologijo, kjer se je uveljavil s svojimi raziskavami o fenomenu la\xc5\xbei (v eseju R\xc3\xa9flexions sur le mensonge, objavljenem v New Yorku leta 1943). _NEWLINE_Koyr\xc3\xa9 je deloval tudi kot prevajalec, zlasti iz latin\xc5\xa1\xc4\x8dine, sodeloval je pri objavi \xc5\xa1tevilnih del klasi\xc4\x8dnih avtorjev v franco\xc5\xa1\xc4\x8dini in angle\xc5\xa1\xc4\x8dini.\n_START_SECTION_\nVpliv\n_START_PARAGRAPH_\nKoyr\xc3\xa9 je s svojim delom vplival na \xc5\xa1tevilne teoretike: njegove teorije so tako ali druga\xc4\x8de povzeli Hannah Arendt, Alexandre Koj\xc3\xa8ve, Edmund Husserl, Georges Bataille, Louis Althusser in Jacques Lacan (ki se je razgla\xc5\xa1al za \xc2\xbbKoyr\xc3\xa9jevega u\xc4\x8denca\xc2\xab). Njegovo delo v ZDA sta nadaljevala zlasti Thomas Kuhn in Paul Feyerabend, v Sloveniji pa se z njim ukvarjala predvsem Matja\xc5\xbe Vesel in Igor \xc5\xa0kamperle._NEWLINE_Po njem se imenuje center za raziskovanje zgodovine znanosti, ki je bil ustanovljen leta 1958 v okviru \xc3\x89cole des Hautes \xc3\x89tudes en Sciences Sociales prav na pobudo Alexandra Koyr\xc3\xa9ja in Fernanda Braudela: Centre Alexandre Koyr\xc3\xa9 - Centre de Recherche en Histoire des Sciences et des Techniques se je razvil v najve\xc4\x8djo francosko in\xc5\xa1titucijo za raziskave na tem podro\xc4\x8dju.'