b'\n_START_ARTICLE_\nDrobnovratnik\n_START_SECTION_\nTelesne zna\xc4\x8dilnosti\n_START_PARAGRAPH_\nDrobnovratnik je majhen hro\xc5\xa1\xc4\x8d, velik od 8 do 11\xc2\xa0mm. Je brez o\xc4\x8di in brez pigmenta. Razlike v obarvanosti so opazne le zaradi razlik v barvnih odtenkih hitina. Telo je videti kroglasto zaradi napihnjenega zadka - pokrovke so kupolasto oblikovane, pod njimi pa je prostor, ki ga na spodnji strani omejuje plo\xc5\xa1\xc4\x8dat zadek. Pomen tak\xc5\xa1ne oblike \xc5\xa1e ni pojasnjen. Glava in oprsje sta majhna in ozka in kot vrat \xc5\xa1trlita iz zadka. Tipalnice in noge so zelo dolge, kar je ena od prilagoditev na \xc5\xbeivljenje v temi - so zelo ob\xc4\x8dutljive na dotik in tresljaje, zato omogo\xc4\x8dajo drobnovratniku da najde hrano ali se izogne plenilcem brez uporabe vida.\n_START_SECTION_\nEkologija\n_START_PARAGRAPH_\nJe prava jamska \xc5\xbeival (troglobiont) - odvisen je od stalne temperature in vla\xc5\xbenosti v jamah, zato zunaj jamskega okolja ne more pre\xc5\xbeiveti. Raz\xc5\xa1irjen je na krasu od Trnovskega gozda do tr\xc5\xbea\xc5\xa1kega krasa v Italiji, najve\xc4\x8d v jamah v okolici Grosuplja in na Ko\xc4\x8devskem. \xc5\xbdivi ve\xc4\x8dinoma v velikih jamah, kjer temperatura ne presega 12\xc2\xa0\xc2\xb0C._NEWLINE_Hrani se z organskimi ostanki, ki jih najde v jami, najpogosteje na stenah jam, kjer pronicajo\xc4\x8da de\xc5\xbeevnica odlaga hranljive snovi, ter z mrhovino. \xc5\xa0e manj je znanega o njegovem razvoju. V edini raziskavi opravljeni do zdaj so ugotovili, da raste in se razmno\xc5\xbeuje po\xc4\x8dasi. Samica izle\xc5\xbee razmeroma majhno \xc5\xa1tevilo velikih jaj\xc4\x8dec, iz katerih se po dolgem \xc4\x8dasu (v primerjavi z ostalimi \xc5\xbeu\xc5\xbeelkami) izle\xc5\xbeejo li\xc4\x8dinke. Te \xc5\xbeivijo od zalog hranil v jaj\xc4\x8decih in se ne prehranjujejo. Njihova prva levitev je hkrati \xc5\xbee preobrazba v odraslo \xc5\xbeival.\n_START_SECTION_\nOdkritje\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdival je prvi na\xc5\xa1el leta 1831 pomo\xc5\xbeni svetilni\xc4\x8dar Luka \xc4\x8ce\xc4\x8d, ko je raziskoval novoodkriti del Postojnske jame. \xc4\x8ceprav ni bil naravoslovec ali kako druga\xc4\x8de formalno izobra\xc5\xbeen, se je zavedal, da gre za redkost, in odnesel primerek grofu Hochenwartu, takratnemu kustosu Kranjskega de\xc5\xbeelnega muzeja. Ta \xc5\xbeivali ni prepoznal in dal primerek Ferdinandu Schmidtu, naravoslovcu iz Ljubljane, ki je spoznal, da gre za novo vrsto, in hro\xc5\xa1\xc4\x8da leta 1832 opisal  v \xc4\x8dasopisu Illyrisches Blatt. Poimenoval ga je Leptodirus Hochenwartii po Hochenwartu in mu dal tudi slovensko ime \xc2\xbbdrobnovratnik\xc2\xab\xc2\xa0ter nem\xc5\xa1ko \xc2\xbbEnghalsk\xc3\xa4fer\xc2\xab \xc4\x8clanek predstavlja prvi formalni opis jamske \xc5\xbeivali (\xc4\x8dlove\xc5\xa1ke ribice, opisane leta 1768, takrat niso pojmovali kot jamsko \xc5\xbeival). Schmidt je kasneje v slovenskem podzemlju odkril \xc5\xa1e ve\xc4\x8d prej neznanih prebivalcev jam, ki so vzbudili veliko zanimanje pri takratnih naravoslovcih. Zaradi tega pojmujemo odkritje drobnovratnika (skupaj s \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko ribico) za za\xc4\x8detek speleobiologije kot znanstvene discipline.\n_START_SECTION_\nOgro\xc5\xbeenost in varstvo\n_START_PARAGRAPH_\nJe ogro\xc5\xbeen, saj je zaradi omejenosti obmo\xc4\x8dja, kjer \xc5\xbeivi, izjemno redek, \xc4\x8deprav je lahko \xc5\xa1tevilo osebkov v posameznih jamah veliko. Kot redka vrsta je uvr\xc5\xa1\xc4\x8den v slovenski Rde\xc4\x8di seznam ogro\xc5\xbeenih rastlinskih in \xc5\xbeivalskih vrst._NEWLINE_Vklju\xc4\x8den je tudi v Prilogo II Direktive o habitatih EU (92/43/EEC); na osnovi prisotnosti drobnovratnika je v Sloveniji vzpostavljenih 15 varovanih obmo\xc4\x8dij (pSCI), ki vsebujejo ve\xc4\x8dino znanih lokalitet._NEWLINE_Najbolj ga ogro\xc5\xbea onesna\xc5\xbeenost okolja, predvsem podtalnice, ki skozi apnen\xc4\x8dasto podlago pronica v jamski sistem.'