b'\n_START_ARTICLE_\nJapon\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_SECTION_\nZgodovina japonske pisave\n_START_PARAGRAPH_\nPrva pisava na Japonskem je bila kanji, ki so jo Japoncem so v 5. stoletju posredovali Korejci. Pisali in brali so sprva le v kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dini, medtem ko pravega na\xc4\x8dina zapisovanja japon\xc5\xa1\xc4\x8dine \xc5\xa1e zmeraj ni bilo. S\xc4\x8dasoma se je razvil sistem kanbun (\xe6\xbc\xa2\xe6\x96\x87), ki je \xc5\xa1e zmeraj uporabljal kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dino, vendar je vseboval opombe, ki so Japoncem omogo\xc4\x8dali la\xc5\xbeje branje.\n_START_SECTION_\nZapisovanje in pregibanje besed iz japonskega jezika\n_START_PARAGRAPH_\nTrenutno veljavni Slovenski pravopis dolo\xc4\x8da na\xc4\x8din zapisovanja japonskih besed v slovenskih besedilih, vendar pri tem ni opisan japonski jezik in zapis pisave, manjkajo navodila za pregibanje japonskih besed, poleg tega pa je napa\xc4\x8dno zapisano, da japon\xc5\xa1\xc4\x8dina nima latini\xc4\x8dne pisave. Latini\xc4\x8dni zapisi japonskega jezika obstajajo \xc5\xbee od 17. stoletja, ko so portugalski jezuiti sestavili prvi slovar. _NEWLINE_Japonci imajo ve\xc4\x8d na\xc4\x8dinov pre\xc4\x8drkovanja v latinico. _NEWLINE_Uradni japonski sistem pre\xc4\x8drkovanja je Kunrei, ki "\xc4\x8d" ne zapisuje kot "ch," marve\xc4\x8d kot "t." Podobno je tudi z drugimi glasovi, "ts" (c) je "t," "j" (d\xc5\xbe) je "z," "sh" (\xc5\xa1) je "s," "y" (j) je "y," "f" (f) pa "h." V uporabi je od 29. decembra 1954, leta 1989 ga je odobrila tudi mednarodna organizacija pod \xc5\xa1tevilko ISO 3602 in ga pou\xc4\x8dujejo v japonskih osnovnih \xc5\xa1olah. Kljub temu nekatere japonske vladne agencije in ministrstva uporabljajo ali v dolo\xc4\x8denih primerih celo priporo\xc4\x8dajo uporabo hepburnovega sistema._NEWLINE_Najraz\xc5\xa1irjenej\xc5\xa1i in enostavnej\xc5\xa1i za branje je Hepburnov sistem, ki je podoben na\xc5\xa1emu, le da se "j" prebere kot "d\xc5\xbe," "y" pa kot "j." Tako bi jikan (\xc4\x8das) izgovorili kot "d\xc5\xbeikan," yon (\xc5\xa1tiri) pa kot "jon." Ker nimajo \xc4\x8drke "\xc5\xa1," namesto nje uporabljajo "sh," za "\xc4\x8d" "ch," za "c" pa "ts." Tako izgovarjamo "shizuka" (tiho) kot "\xc5\xa1izuka," "chiisai" (majhno) kot "\xc4\x8diisai," tsuitachi (prvi dan v mesecu) "cuita\xc4\x8di." Hepburn je enostavnej\xc5\xa1i za branje in zato tudi bolj raz\xc5\xa1irjen. Danes se uporablja predvsem za osebna imena v uradnih dokumentih, za krajevna imena na ozna\xc4\x8devalnih tablah, na prometnih usmerjevalnih tablah, na \xc5\xbeeleznici, letali\xc5\xa1\xc4\x8dih ipd.\n_START_SECTION_\nZapis japonskega jezika v slovenskih besedilih\n_START_PARAGRAPH_\nSlovenjenje japon\xc5\xa1\xc4\x8dine ni dosledno in je razdeljeno na tri ravni, glede na rabo._NEWLINE_Prva raven je zapis japonskega jezika v zlogovnih pisavah katakana in hiragana, v kitajskih pismenkah in latinici. Uporablja se v u\xc4\x8dbenikih japonskega jezika, v strokovnih in znanstvenih besedilih._NEWLINE_Pri zapisovanju lastnih imen v leposlovju, tiskanih medijih ipd, se "sh" po navadi pre\xc4\x8drkuje v "\xc5\xa1," "y" v "j," "ch" v "\xc4\x8d" itd._NEWLINE_Druga raven je standardni latini\xc4\x8dni zapis japonskega jezika po Hepburnovem sistemu in uradnem sistemu Kunrei, ki se uporabljata za zapis osebnih in krajevnih imen v vseh besedilnih zvrsteh. Izjema so \xc5\xbee uveljavljene poslovenjene oblike: _NEWLINE_Tokio, Kjoto, Osaka, Jokohama, Hiro\xc5\xa1ima, Saporo, Hokaido, Hon\xc5\xa1u, Kju\xc5\xa1u, gora Fud\xc5\xbei, Okinava... Druga raven se nadalje uporablja za citatni zapis naslovov umetni\xc5\xa1kih in drugih del, strokovnih izrazov, v znanstvenih besedilih (v teh primerih jih zapi\xc5\xa1emo le\xc5\xbee\xc4\x8de ali med narekovaji). Priporo\xc4\x8da se, da se pri prevajanju uradnih listin upo\xc5\xa1teva \xc5\xbee izbrano latinizirano obliko osebnega imena in naslova v izvirniku listine in se tako izogne neskladju med izvirno in prevedeno listino.  _NEWLINE_Tretja raven je pre\xc4\x8drkovanje drugih latini\xc4\x8dnih zapisov japonskega jezika, napisanih v drugih jezikih, v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino. Najve\xc4\x8dkrat gre za zapis besed japonskega izvora, predvsem stvarnih imen v nestrokovnih, poljudnih in literarnih besedilih. V tak\xc5\xa1nih primerih je za\xc5\xbeeleno, da se \xc5\xa1e nepoznanim pojmom v opombi pripi\xc5\xa1e \xc5\xa1e standardni latini\xc4\x8dni zapis. Pogosto se japonske besede v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini preoblikujejo po svoje in zato vanje ni ve\xc4\x8d smiselno in ni treba posegati, npr. \xc5\xa1itake in ne \xc5\xa1iitake. Pre\xc4\x8drkovanje osebnih imen v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dino je dopu\xc5\xa1\xc4\x8deno pri zapisih imen oseb v literarnih besedilih, zlasti v otro\xc5\xa1kih in domi\xc5\xa1ljijskih pripovedih, kjer se namesto pre\xc4\x8drkovanja uporabi kar ustrezen prevod (npr. Yukiko - Sne\xc5\xbena).'