b'\n_START_ARTICLE_\nPartsko cesarstvo\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detki in ustanovitev cesarstva\n_START_PARAGRAPH_\nArsak I. Partski je bil pred ustanovitvijo svojega cesarstva poglavar srednjeazijskega nomadskega iranskega plemena Parni iz plemenske zveze Dahi. Parni so zelo verjetno govorili vzhodni iranski jezik in ne severozahodnega, katerega so takrat govorili v Partiji. Partija je bila severovzhodna provinca najprej Ahemenidskega in zatem Selevkidskega cesarstva. Parni so po osvojitvi regije za uradni dvorni jezik privzeli partski jezik, \xc4\x8detudi so v cesarstvu govorili tudi srednje perzijski, aramejski, gr\xc5\xa1ki, babilonski, sogdijski in druge jezike. _NEWLINE_Zakaj so Arsakidi za prvo leto svoje vladavine retroaktivno izbrali prav leto 247 pr. n. \xc5\xa1t., \xc5\xa1e vedno ni znano. A. D. H. Bivar ugotavlja, da je bilo to leto, ko so morali Selevkidi oblast v Partiji prepustiti uporni\xc5\xa1kemu satrapu Andragoru. Arsak I. je torej za\xc4\x8detek svojega vladanja pomaknil nazaj do trenutka, ko so Selevkidi izgubili oblast v Partiji. Vesta Sarkhosh Curtis temu nasprotuje in trdi, da je Arsak tega leta postal poglavar plemena Parni, Homa Katouzian in Gene Ralph Garthwaite pa trdita, da je Arsak tega leta osvojil Partijo in izgnal selevkidske oblastnike. Curtisova in Maria Brosius v nasprotju z njima trdita, da Arsakidi niso strmoglavili Andragora pred letom 238 pr. n. \xc5\xa1t._NEWLINE_Nejasno je tudi, kdo je bil neposredni naslednik Arsaka I. Bivar in Katouzian menita, da je to bil njegov brat Tiridat I., katerega je leta 211 pr. n. \xc5\xa1t. nasledil njegov sin Artaban I., bolj poznan kot Arsak II. Curtisova in Brosiusova trdita, da je bil njegov neposredni naslednik Arsak II. Po mnenju prve je do zamenjave na prestolu pri\xc5\xa1lo leta 211 pr. n. \xc5\xa1t., po mnenju druge pa se je to zgodili leta 217 pr. n. \xc5\xa1t. Bivar vztraja, da je bilo zadnje leto vladanja Mitridata I. leto 238 pr. n. \xc5\xa1t., ki naj bi bilo \xc2\xbbprvi to\xc4\x8den datum v partski zgodovini\xc2\xab. Zaradi vseh teh in drugih razhajanj je Bivar zasnoval dve razli\xc4\x8dni vladarski kronologiji, ki so ju zgodovinarji sprejeli. _NEWLINE_Nekateri partski kralji so kasneje trdili, da so potomci Ahemenidov. Nedavne numizmati\xc4\x8dne raziskave in raziskave pisnih virov to mo\xc5\xbenost podpirajo, ker so tako ahemenidski kot partski kralji trpeli zaradi dedne nevrofibromatoze. _NEWLINE_Arsak je postopoma utrdil svoj polo\xc5\xbeaj v Partiji in Hirkaniji, pri \xc4\x8demer je izkoristil vdor egiptovskega vladarja Ptolemeja III. Evergeta (vladal 246\xe2\x80\x93222 pr. n. \xc5\xa1t.) na selevkidsko ozemlje. Tretja sirska vojna, ki je trajala od 246 do 241 pr. n. \xc5\xa1t., je omogo\xc4\x8dila tudi upor Diodota I. Baktrijskega in ustanovitev gr\xc5\xa1ko-baktrijskega kraljestva v Srednji Aziji. Njegov naslednik Diodot II. je sklenil zavezni\xc5\xa1tvo z Arsakidi proti Selevkidom, vendar je Selevk II. Kalinik (vladal 246\xe2\x80\x93225 pr. n. \xc5\xa1t.) kljub temu postopoma izrinil Arsaka iz Partije. Arsak je nekaj \xc4\x8dasa pre\xc5\xbeivel v izgnanstvu pri nomadskem plemenu Apasijakov in nato s protinapadom ponovno osvojil Partijo. Selevkov naslednik Antioh III. Veliki se na napad ni mogel takoj odzvati, ker je bila njegova vojska zaposlena z Molonovim uporom v Mediji._NEWLINE_Antioh III. je leta 210 ali 209 pr. n. \xc5\xa1t. spro\xc5\xbeil obse\xc5\xbeno voja\xc5\xa1ko ofenzivo za ponovno osvojitev Partije in Baktrije. Operacija mu ni uspela in se je kon\xc4\x8dala z mirovnim sporazumom z Arsakom II. Antioh je Arsaku odobril naslov kralja (gr\xc5\xa1ko basileos), Arsak pa je v zameno priznal Antioha za svojega vazalnega vladarja. Zaradi nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8de rimske gro\xc5\xbenje in poraza pri Magneziji leta 190 pr. n. \xc5\xa1t. Selevkidi niso bili ve\xc4\x8d zmo\xc5\xbeni posegati v partske notranje zadeve. _NEWLINE_Friapatija Partskega (vladal 191-176 pr. n. \xc5\xa1t.) je nasledil Fraat I. (vladal 176-171 pr. n. \xc5\xa1t.). Med njegovim vladanjem se Selevkidi \xc5\xbee niso ve\xc4\x8d vme\xc5\xa1avali v partske notranje zadeve.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0iritev in utrditev dr\xc5\xbeave\n_START_PARAGRAPH_\nFraat I. je partsko dr\xc5\xbeavo raz\xc5\xa1iril preko Aleksandrovih vrat in zasedel Apameo Regiano, katerih lokacija ni poznana. Cesarstvo je \xc5\xa1e bolj raz\xc5\xa1iril njegov brat in naslednik Mitridat I. (vladal pribli\xc5\xbeno 171\xe2\x80\x93138 pr. n. \xc5\xa1t.), katerega Katouzian primerja z ustanoviteljem Ahemenidskega cesarstva Kirom Velikim (umrl 530 pr. n. \xc5\xa1t.)._NEWLINE_Po smrti gr\xc5\xa1ko-baktrijskega kralja Diodota II. je Mitridatova vojska zasedla dve eparhiji njegovega naslednika Evkratida I. (vladal pribli\xc5\xbeno 170\xe2\x80\x93145 pr. n. \xc5\xa1t.) in odnosi med dr\xc5\xbeavama so se pokvarili. Mitridat je zatem svojo pozornost preusmeril proti Selevkidskemu cesarstvu, ki je bilo oslabljeno zaradi Timarhovega upora. Napadel je Medijo in leta 148 ali 147 pr. n. \xc5\xa1t. zasedel Ekbatano. Mediji je sledila osvojitev Babilonije. Mitridat je leta 141 pr. n. \xc5\xa1t. v Selevkiji na Tigrisu prisostvoval uradni investituri in za\xc4\x8del kovati svoj denar. Po osvojitvah se je umaknil v Hirkanijo, njegova vojska pa je osvojila \xc5\xa1e kraljestvi Elimaido in Harakeno in zasedlo Suso. Partsko ozemlje je v tistem \xc4\x8dasu na vzhodu segalo vse do Inda._NEWLINE_Prva prestolnica Partskega cesarstva je bil Hekatompil. Mitridat je svoje rezidence ustanovil tudi v Selevkiji, Ekbatani, Ktezifonu in novoustanovljenem Mitridatkirtu (Nisa v Turkmenistanu), kjer je zgradil kraljeve grobnice. Glavna poletna rezidenca arsakidskih kraljev je postala Ekbatana. Ktezifon je postal uradna prestolnica verjetno \xc5\xa1ele med vladanjem Gotarza I. (vladal pribli\xc5\xbeno 95\xe2\x80\x9390 pr. n. \xc5\xa1t.). Ktezifon je bil reprezentan\xc4\x8dno arsakidsko mesto, v katerem so potekala tudi uradna kronanja partskih kraljev. _NEWLINE_Selevkidi se zaradi upora generala Diodota Trifona v prestolnici Antiohiji leta 142 pr. n. \xc5\xa1t. niso mogli takoj ma\xc5\xa1\xc4\x8devati osvajalskim Partom. Ofenzivo proti njim je \xc5\xa1ele leta 140 pr. n. \xc5\xa1t. spro\xc5\xbeil Demetrij II. Nikator, katerega so po za\xc4\x8detnih uspehih Parti porazili in ujeli ter odpeljali v Hirkanijo. Mitridat je v ujetni\xc5\xa1tvu z njim ravnal zelo gostoljubno in ga nazadnje celo poro\xc4\x8dil s svojo h\xc4\x8derko Rodoguno. _NEWLINE_Demetrijev brat Antioh VII. Sidet (vladal 138\xe2\x80\x93129 pr. n. \xc5\xa1t.) se je med Demetrijevo odsotnostjo poro\xc4\x8dil z njegovo \xc5\xbeeno Kleopatro Teo in zasedel selevkidski prestol. Po zmagi nad Trifonom se je leta 130 pr. n. \xc5\xa1t. odpravil na velik vojni pohod proti Partom, da bi povrnil izgubljeno Mezopotamijo, v kateri je takrat vladal Fraat II. (vladal pribli\xc5\xbeno 138\xe2\x80\x93128 pr. n. \xc5\xa1t.). Porazil je partskega generala Indata, porazu pa je sledila lokalna vstaja, v kateri je bil ubit partski guverner Babilonije. Antioh je osvojil Babilonijo in zasedel Suso. Po prodoru njegove vojske v Medijo so Parti zaprosili za mir, ki ga je Antioh zavrnil. Od njih je zahteval, da mu vrnejo vsa osvojena ozemlja razen same Partije, pla\xc4\x8dajo velik davek in izpustijo Demetrija iz ujetni\xc5\xa1tva. Fraat je Demetrija izpustil in ga poslal v Sirijo, druge zahteve pa je zavrnil. _NEWLINE_Spomladi leta 129 pr. n. \xc5\xa1t. so se Antiohu uprli Medijci. Njegova vojska, ki je \xc4\x8dez zimo na pode\xc5\xbeelju iz\xc4\x8drpala vse razpolo\xc5\xbeljive vire, je poskusila upor zadu\xc5\xa1iti. V Medijo je medtem vdrla glavnina partske vojske in ubila Antioha. Njegovo truplo so v srebrni krsti poslali nazaj v Sirijo. Antiohov sin Selevk je postal partski knez in je svojo h\xc4\x8derko poslal v Fraatov harem._NEWLINE_Medtem ko so Parti ponovno osvajali izgubljena ozemlja na zahodu, se je na vzhodu pojavila nova gro\xc5\xbenja. V letih 177\xe2\x80\x93176 pr. n. \xc5\xa1t. je zveza nomadskih plemen Hsiongnu iz njihove domovine v sedanji kitajski pokrajini Gansu pregnala nomadske Jued\xc5\xbeije. Jued\xc5\xbeiji so se umaknili na zahod v Baktrijo in od tam pregnali skitske Sake. Saki so bili prisiljeni na selitev proti zahodu in so vdrli preko severovzhodne meje Partskega cesarstva. Mitridat se je zato po osvojitvi Mezopotamije umaknil v Hirkanijo._NEWLINE_Nekaj Sakov je vstopilo v Fraatovo vojsko, da bi se vojskovalo proti Antiohu. Ker so pri\xc5\xa1li prepozno, da bi se aktivno vklju\xc4\x8dili v spopade, je Fraat zavrnil izpla\xc4\x8dilo njihovih pla\xc4\x8d in Saki so se uprli. Fraat je posku\xc5\xa1al upor zatreti s pomo\xc4\x8djo prebeglih selevkidskih vojakov, vendar so se uprli tudi oni in se pridru\xc5\xbeili upornim Sakom. Fraat II. je napadel zdru\xc5\xbeeno uporni\xc5\xa1ko vojsko in v bitki z njimi padel. Rimski zgodovinar Justin poro\xc4\x8da, da je podobno usodo do\xc5\xbeivel tudi njegov naslednik Artaban I. (vladal pribli\xc5\xbeno 128\xe2\x80\x93124 pr. n. \xc5\xa1t.) v boju z nomadi na vzhodu. Vsa ozemlja, ki so jih osvojili Saki v Sistanu, je kasneje dobil nazaj Mitridat II. (vladal pribli\xc5\xbeno 124-90 pr. n. \xc5\xa1t.)._NEWLINE_Po umiku Selevkidov iz Mezopotamije je partski guverner Babilona Himer dobil ukaz, naj osvoji Harakeno, v kateri je vladal selevkidski satrap Aspasin. Ko mu to ni uspelo, je Aspasin leta 127 pr. n. \xc5\xa1t. napadel Babilonijo in zasedel Selevkijo. Leta 122 pr. n. \xc5\xa1t. je Mitridat II. pregnal Aspasina iz Babilonije in iz harakenskih kraljev naredil svoje vazale. Po osvojitvi Harakene je Mitridat II. raz\xc5\xa1iril svojo oblast \xc5\xa1e bolj proti zahodu. Leta 113 pr. n. \xc5\xa1t. je zasedel Dura-Europos in se zapletel v spor z Armenskim kraljestvom. Njegova vojska je leta 97 pr. n. \xc5\xa1t. premagala in odstavila armenskega kralja Artavazda I. in vzela njegovega sina Tigrana za talca. Tigran je kasneje postal armenski kralj Tigran II. Veliki (vladal 95-55 pr. n. \xc5\xa1t.)._NEWLINE_Indo-partsko kraljestvo na ozemlju sedanjega Afganistana in Pakistana je v 1. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. sklenilo zavezni\xc5\xa1tvo s Partskim cesarstvom. Bivar trdi, da sta se obe dr\xc5\xbeavi imeli za politi\xc4\x8dno enakopravni. Ko je gr\xc5\xa1ki filozof Apolonij iz Tijane leta 42 obiskal dvor Vardana I. Partskega (vladal 40-47 n. \xc5\xa1t.), je Vardan dal njegovi karavani spremstvo na potovanju v Indo-Partijo. Ko je Apolonij prispel v indo-partsko prestolnico Taksilo, je vodja karavane indijskemu uradniku prebral uradno Vardanovo pismo, napisano morda v part\xc5\xa1\xc4\x8dini, in Apolonija so zelo gostoljubno sprejeli._NEWLINE_Po smeli in uspe\xc5\xa1ni diplomatski odpravi kitajskega diplomata Zhang Qiana v Srednjo Azijo med vladanjem cesarja Vuja Hanskega (vladal 141\xe2\x80\x9387 pr. n. \xc5\xa1t.) je cesarstvo Han leta 121 pr. n. \xc5\xa1t. poslalo na dvor Mitridata II. svojo delegacijo. Kitajski ambasadorji so po svilni cesti vzpostavili uradne trgovinske stike s Partijo, niso pa sklenili za\xc5\xbeelenega voja\xc5\xa1kega zavezni\xc5\xa1tva proti konfederaciji \xc5\xa0jongnu. Partsko cesarstvo je z obdav\xc4\x8ditvijo trgovine s svilo, ki je bila v Rimu najbolj cenjeno luksuzno blago, zelo obogatelo. Zelo cenjeno kitajsko blago so bili tudi biseri. Kitajci so od Partov kupovali predvsem za\xc4\x8dimbe, di\xc5\xa1ave in sadje. Parti so na kitajski dvor kot darila po\xc5\xa1iljali tudi eksoti\xc4\x8dne \xc5\xbeivali. Leta 87 n. \xc5\xa1t. je Pakor II. Partski poslal hanskemu cesarju Zhanu (vladal 75\xe2\x80\x9388 n. \xc5\xa1t.) leve in perzijske gazele. Parti so Rimljanom poleg svile prodajali tudi \xc5\xbeelezo iz Indije, za\xc4\x8dimbe in fino usnje. Karavane, ki so potovale skozi Partsko cesarstvo, so na Kitajsko v\xc4\x8dasih tovorile tudi zahodnoazijske in rimske luksuzne izdelke iz stekla.\n_START_SECTION_\nRim in Armenija\n_START_PARAGRAPH_\nVarnost partske vzhodne meje je v veliki meri zagotavljalo cesarstvo Ju\xc5\xbeni Ku\xc5\xa1an v severni Indiji, zato so se partski vladarji od sredine 1. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. dalje ukvarjali ve\xc4\x8dinoma z varovanjem zahodne meje, predvsem meje z Rimsko republiko. Leto dni po Mitridatovem podjarmljenju Armenije se je rimski prokonzul Kilikije Lucij Kornelij Sula na Evfratu sestal s partskim diplomatom Orobazom. Dogovorila sta se, da bo meja med Partijo in Rimom potekala po Evfratu._NEWLINE_Parti so leta 93 ali 92 pr. n. \xc5\xa1t. kljub dogovoru za\xc4\x8deli vojno v Siriji proti plemenskemu poglavarju Laodike in njegovemu selevkidskemu zavezniku Antiohu X. Evzebu (vladal 95-92 pr. n. \xc5\xa1t.) ter slednjega ubili. Ko je eden od zadnjih selevkidskih monarhov, Demetrij III. Evcer, posku\xc5\xa1al oblegati Berojo, sedanji Alep, je Partija mestu poslala voja\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d in ga porazila._NEWLINE_Po smrti Mitridata II. je v Babiloniji zavladal Gotarz I. (vladal 95\xe2\x80\x9390 pr. n. \xc5\xa1t.), v Partiji pa Orod I. (vladal okoli 90\xe2\x80\x9380 pr. n. \xc5\xa1t.). Delitev oblasti je oslabila Partsko cesarstvo in omogo\xc4\x8dila Tigranu II. Armenskemu, da k svoji dr\xc5\xbeavi priklju\xc4\x8di partsko ozemlje v zahodni Mezopotamiji. Izgubljeno ozemlje je ostalo armensko vse do vladanja Sanatruka I. Partskega (vladal 78-71 pr. n. \xc5\xa1t.). Po izbruhu tretje mitridatske vojne je Mitridat VI. Pontski (vladal 119\xe2\x80\x9363 pr. n. \xc5\xa1t.), ki je bil sicer Tigranov zaveznik, zaprosil za pomo\xc4\x8d Partijo. Sanatruk I. je pro\xc5\xa1njo zavrnil. _NEWLINE_Ko je rimski poveljnik Lukul leta 69 pr. n. \xc5\xa1t. od\xc5\xa1el na pohod proti armenski prestolnici Tigranokert, sta Mitridat VI. Pontski in Tigran II. zaprosila za pomo\xc4\x8d Fraata III. Partskega (vladal 71-58 pr. n. \xc5\xa1t.). Fraat jima ni poslal pomo\xc4\x8di, ampak je po padcu Tigranokerta potrdil Evfrat za mejo med Partijo in Rimom. _NEWLINE_Na armenski prestol je posku\xc5\xa1al na silo priti Tigran Mlaj\xc5\xa1i, sin Tigrana II. Armenskega. Ker mu uzurpacija oblasti ni uspela, je pobegnil k Fraatu III. in ga prepri\xc4\x8dal, naj napade armensko novo prestolnico Artaksarto, sedanji Arta\xc5\xa1at. Obleganje mesta je spodletelo in Tigran Mlaj\xc5\xa1i je ponovno pobegnil, tokrat k rimskemu poveljniku Pompeju. Pompeju je obljubil, da ga bo kot vodnik peljal skozi Armenijo, ko je Tigran II. pristal na vazalni odnos z Rimom, pa so ga odpeljali v Rim za talca. Fraat je zahteval, da ga izro\xc4\x8dijo njemu, vendar je Pompej njegovo zahtevo zavrnil. Fraat je iz ma\xc5\xa1\xc4\x8devanja napadel Kordueno, od koder ga je po voja\xc5\xa1ki ali diplomatski poti pregnal rimski konzul Lucij Afranij._NEWLINE_Leta 57 pr. n. \xc5\xa1t. sta Orod II. in Mitridat III. umorila svojega o\xc4\x8deta Fraata III. in se zatem sprla. Orod je Mitridata prisilil na beg iz Medije v rimsko Sirijo, kjer je dobil podporo rimskega prokonzula Avla Gambina. Gambin je z vojsko od\xc5\xa1el proti Evfratu, vendar se je moral zaradi upora proti Ptolemeju XII. Avletu v Egiptu obrniti. Mitridatu je tudi brez rimske pomo\xc4\x8di uspelo osvojiti Babilonijo, kjer je vladal do leta 54 pr. n. \xc5\xa1t., ko je Orodov general osvojil Selevkijo in ga usmrtil. _NEWLINE_Leta 53 pr. n. \xc5\xa1t. je eden od triumvirov in takratni prokonzul Sirije Mark Licinij Kras napadel Partijo, da bi (prepozno) podprl Mitridata. Ko je njegova vojska je odkorakala proti Kari, sedanjemu Harranu, je Orod II. napadel Armenijo in presekal rimske povezave z zaveznikom Artavazdom II. Armenskim (vladal 53-34 pr. n. \xc5\xa1t.). Orod je Artavazda prisilil v poroko med kronskim princem Pakorjem I. Partskim in Artavazdovo sestro._NEWLINE_Proti Krasu je nato z vojsko skoraj samih konjenikov odjezdil general Surena. Rimska armada, v kateri je bilo sedem rimskih legij in pomo\xc5\xbenih enot, v katerih so bili tudi galski konjeniki in lahka pehota, je bila pribli\xc5\xbeno \xc5\xa1tirikrat mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a od Surenovih 1.000 oklepljenih konjenikov, oboro\xc5\xbeenih s sulicami, in 9.000 konjeni\xc5\xa1kih lokostrelcev. Surenovo vojsko je spremljevalna karavana s skoraj tiso\xc4\x8d kamelami stalno oskrbovala s pu\xc5\xa1\xc4\x8dicami. Njegovi konjeniki so uporabljali taktiko \xc2\xbbpartskega udara\xc2\xab\xc2\xa0\xe2\x80\x93 la\xc5\xbenega umika z boji\xc5\xa1\xc4\x8da in hitrega protinapada, ki je zahtevala izjemno izurjenost lokostrelcev. Lokostrelci, oboro\xc5\xbeeni s te\xc5\xbekimi sestavljenimi loki, so na odprti ravnini popolnoma uni\xc4\x8dili Krasovo pehoto. Rimljani so imeli pribli\xc5\xbeno 20.000 mrtvih in 10.000 ujetih vojakov, pribli\xc5\xbeno 10.000 pa jih je pobegnilo. Med ube\xc5\xbeniki je bil tudi Kras. Surena ga je na \xc4\x8delu svoje vojske zasledoval in mu ponudil pogajanja, ki jih je Kras sprejel. Med pripravami na pogajanja je bil Kras ubit._NEWLINE_Krasov poraz v bitki pri Kari, ki je bil eden od najhuj\xc5\xa1ih v rimski zgodovini, je tako utrdil ugled Partskega cesarstva, da so ga za\xc4\x8deli primerjati z Rimsko republiko. Surena je po bitki z vsem spremstvom, vojnimi ujetniki in bogatim plenom od\xc5\xa1el proti 700 km oddaljeni Selevkiji, kjer so proslavili njegovo zmago. Orod se je zaradi Surenovih sposobnosti zbal za svoj prestol, zato ga je kmalu zatem usmrtil. _NEWLINE_Zmaga nad Krasom je Parte ohrabrila, zato so posku\xc5\xa1ali osvojiti rimska ozemlja v zahodni Aziji. Kronski princ Pakor I. in njegov general Osak sta napadla Sirijo in leta 51 pr. n. \xc5\xa1t. prodrla do Antiohije, kjer ju je zaustavil Gaj Kasij Longin in iz zasede ubil Osaka. _NEWLINE_V Pompejevi dr\xc5\xbeavljanski vojni proti Juliju Cezarju so Parti stopili na Pompejevo stran in poslali svoje vojake na pomo\xc4\x8d proticezarski koaliciji v bitki pri Filipih leta 42 pr n. \xc5\xa1t. General Kvint Labien, ki je bil lojalen Kasiju in Brutu, se je leta 40 pr. n. \xc5\xa1t. na partski strani vojskoval proti drugemu triumviratu in naslednje leto skupaj s Pakorjem I. napadel Sirijo. Triumvir Mark Antonij ni mogel osebno voditi rimske obrambe pred Parti, ker je od\xc5\xa1el v Italijo, da bi zbral vojsko za spopad s svojim tekmecem Oktavijanom. _NEWLINE_Ko je Pakorjeva vojska zasedla Sirijo, se je Labien odcepil od glavnine partske vojske in napadel Malo Azijo, Pakor in njegov general Barzafarn pa sta medtem napadla rimski Levant. Zavzela sta vsa naselja ob sredozemski obali do Ptolemaja, sedanje Akre v Izraelu, razen Tira. V Judeji sta s pomo\xc4\x8djo svojega judovskega zaveznika Antigona porazila prorimske judovske sile velikega duhovnika Hirkana II., Fazaela in Heroda Velikega. Herod je pobegnil v svojo trdnjavo Masado, njegov prestol pa je zasedel Antigon kot Antigon II. Matatija (vladal 40\xe2\x80\x9337 pr. n. \xc5\xa1t.)._NEWLINE_Rimljani so v protiofenzivi Parte kmalu izgnali iz Levanta. Nekdanji Antonijev \xc4\x8dastnik Publij Ventidij Bas je leta 39 pr. n. \xc5\xa1t. porazil Labiena v bitki v Kilikijskih vratih in ga nato usmrtil. Kmalu zatem je Ventidij v bitki na Amanskem prelazu v Siriji porazil tudi partsko vojsko pod poveljstvom generala Farnapata in Pakor I. se je moral za nekaj \xc4\x8dasa umakniti iz Sirije. Ko se je spomladi leta 38 pr. n. \xc5\xa1t. vrnil, se je z Ventidijem spopadel v bitki na gori Gindar severozahodno od Antiohije. Pakor je bil med bitko ubit, njegova vojska pa se je umaknila preko Evfrata. Pakorjeva smrt je povzro\xc4\x8dila nasledstveno krizo, v kateri je Orod II. (vladal v letih 38\xe2\x80\x932 pr. n. \xc5\xa1t.) za svojega novega naslednika izbral Fraata IV._NEWLINE_Fraat IV. je po prihodu na oblast ubil ali izgnal vse svoje brate, ki so kandidirali za partski prestol. Brat Mones je pobegnil k Marku Antoniju in ga prepri\xc4\x8dal, naj napade Partijo._NEWLINE_Mark Antonij je leta 37 pr. n. \xc5\xa1t. premagal partskega judejskega zaveznika Antigona II. in na njegovo mesto za vazalnega kralja imenoval Heroda. Ko je Antonij naslednje leto od\xc5\xa1el z vojsko proti Erzurumu, je Artavazd II. Armenski z njim ponovno sklenil zavezni\xc5\xa1tvo in mu poslal nekaj vojakov. Antonij je napadel Medijo Atropateno, sedanji Azerbajd\xc5\xbean, v kateri je vladal partski zaveznik Artavazd I. Medijsko-atropatenski. V na\xc4\x8drtu je imel obleganje prestolnice Praaspe, katere lokacija ni poznana. Fraat IV. je iz zasede napadel Antonijevo za\xc5\xa1\xc4\x8ditnico in uni\xc4\x8dil ogromnega oblegovalnega ovna, namenjenega obleganju Praaspe. Artavazd je po rimskem porazu zapustil Antonijevo vojsko, ki je med stalnimi napadi Partov zbe\xc5\xbeala v Armenijo in zelo oslabljena nazadnje pri\xc5\xa1la do Sirije._NEWLINE_Mark Antonij je po teh dogodkih zvabil Artavazda II. v past z obljubo zavezni\xc5\xa1ke poroke. Leta 34 pr. n. \xc5\xa1t. ga je ujel in poslal v Rim, kjer so ga usmrtili. Antonij je zatem posku\xc5\xa1al skleniti zavezni\xc5\xa1tvo z Artavazdom I. Medijsko-atropatenskim, katerega odnosi s Fraatom IV. so se malo pred tem ohladili. Leta 33 pr. n. \xc5\xa1t. je na\xc4\x8drt opustil, ker se je moral zaradi napada Partov na vzhodu in isto\xc4\x8dasnega napada tekmeca Oktavijana na zahodu umakniti iz Armenije. Po Antonijevem umiku je armenski prestol zasedel partski zaveznik Artaks II.\n_START_SECTION_\nSklenitev miru z Rimom in dvorne spletke\n_START_PARAGRAPH_\nPo porazu Marka Antonija v bitki pri Akciju leta 31 pr. n. \xc5\xa1t. je Oktavijan utrdil svoj politi\xc4\x8dni polo\xc5\xbeaj. Rimski senat ga je leta 27 pr. n. \xc5\xa1t. imenoval za Avgusta in postal je prvi rimski cesar. Pribli\xc5\xbeno v istem \xc4\x8dasu je Tiridat II. Partski strmoglavil Fraata IV., ki se je s skitsko pomo\xc4\x8djo kmalu vrnil na prestol. Tiridat je pobegnil k Rimljanom in s seboj odpeljal Fraatovega sina. V pogajanjih leta 20 pr. n. \xc5\xa1t. je Fraat izposloval vrnitev svojega ugrabljenega sina in Rimljanom v zameno vrnil vse vojne ujetnike in legijske prapore, ki so jih leta 53 pr. n. \xc5\xa1t. izgubili v bitki pri Kari. Parti so na zamenjavo gledali kot na dobro kup\xc4\x8dijo za ugrabljenega princa. Enakega mnenja je bil tudi Oktavijan, ki je vrnitev praporov razglasil za politi\xc4\x8dno zmago nad Parti. Dogodek je proslavil s kovanjem spominskih kovancev, zgraditvijo novega templja za spravilo vrnjenih praporov in celo s posebnim prizorom na prsnem oklepu na svojem kipu v Primaporti._NEWLINE_Avgust je Fraatu IV. skupaj s princem dal tudi italsko su\xc5\xbenjo, ki je kasneje postala kraljica Muza Partska. Muza je hotela na vsak na\xc4\x8din zagotoviti prestol svojemu sinu, zato je nagovorila Fraata IV., naj izro\xc4\x8di Avgustu za talce svoje sinove. Avgust je tudi to dejanje prikazal kot svoj politi\xc4\x8dni uspeh in podretitev Partskega cesarstva Rimu. To je posebej poudaril tudi v svojih Res gestae Divi Augusti. _NEWLINE_Muza je leta 2 pr. n. \xc5\xa1t. s sinovo pomo\xc4\x8djo Fraata IV. zastrupila. Ko je njen sin Fraatek kot Fraat V. zasedel partski prestol (vladal pribli\xc5\xbeno 2 pr. n. \xc5\xa1t.\xe2\x80\x934 n. \xc5\xa1t.), se je Muza z njim poro\xc4\x8dila in skupaj z njim vladala kot Muza Partska. Partsko plemstvo, ki ni odobravalo niti njunega krvoskrunskega zakona niti vladarja nearsakidskega porekla, je par pregnalo na rimsko ozemlje. Fraatov naslednik Orod III. je vladal samo dve leti. Nasledil ga je Vonon I., ki se je med bivanjem v Rimu navzel mnogih rimskih manir. Ker partskemu plemstvu njegovo spogledovanje z Rimom ni bilo pogodu, so podprli njegovega tekmeca Artabana II., ki je premagal Vonona in ga izgnal v rimsko Sirijo._NEWLINE_Med vladanjem Artabana II. sta se judovska podlo\xc5\xbenika, brata Anilaj in Asinaj iz Nehardeje, v sedanjem Iraku uprla partskemu guvernerju Babilonije. Po njegovem porazu je Artaban II., ki se je zbal upora v \xc5\xa1e kateri drugi pokrajini, bratoma podelil oblast v Babiloniji. Anilaj je po prihodu na oblast zastrupil svojega brata Asinaja, se zapletel v oboro\xc5\xbeen spopad z Artabanovim zetom in bil nazadnje pora\xc5\xbeen. Po padcu judovskih oblastnikov so za\xc4\x8deli domorodni Babilonci trpin\xc4\x8diti lokalne judovske skupnosti in jih prisilili na selitev v Selevkijo. Ko se je Selevkija leta 35-36 n. \xc5\xa1t. uprla partski oblasti, so Jude ponovno izgnali, tokrat lokalni Grki in Aramejci. Judje so pobegnili v Ktezifon, Nehardejo in Nisibis._NEWLINE_Rim se je kljub sklenitvi miru \xc5\xa1e vedno vme\xc5\xa1aval v partske zadeve. Cesar Tiberij (vladal 14-37 n. \xc5\xa1t.) se je vklju\xc4\x8dil v neuspelo zaroto Farazmana I. Iberskega, ki je nameraval umoriti partskega zavezni\xc5\xa1kega kralja Arsaka Armenskega in na njegovo mesto postaviti svojega brata Mitridata. _NEWLINE_Artaban II. je poskusil ponovno vzpostaviti partsko oblast v Armeniji. Ker mu to ni uspelo, se mu je partska aristokracija uprla in ga prisilila na beg v Skitijo. Rimljani so zato osvobodili partskega princa Tiridata III., ki so ga imeli za talca, in ga nameravali kot svojega zavezni\xc5\xa1kega kralja posaditi na partski prestol. Artabanu je malo pred smrtjo uspelo z vojsko iz Hirkanije prisiliti Tiridata III. k odstopu. Po Artabanovi smrti leta 38 n. \xc5\xa1t. je v Partiji izbruhnila dolga dr\xc5\xbeavljanska vojna med zakonitim naslednikom Vardanom I. in njegovim bratom Gotarzom II.. Ko so Vardana med pohodom na brata umorili, je partsko plemstvo leta 49 pozvalo rimskega cesarja Klavdija (vladal 41-54 n. \xc5\xa1t.), naj osvobodi talca princa Meherdata, da bi zamenjal Gotarza. Poskus se je izjalovil, ker je Meherdata izdal ede\xc5\xa1ki guverner Izat bar Monobaz Adiabenski. Meherdata so ujeli in izro\xc4\x8dili Gotarzu. Gotarz mu je dal odrezati u\xc5\xa1esa, da kot invalid ne bi mogel naslediti prestola, in ga pustil \xc5\xbeiveti.\n_START_SECTION_\nStik s kitajskimi diplomati\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 97 n. \xc5\xa1t. je kitajski general Ban \xc4\x8cao, generalni protektor zahodnih kitajskih pokrajin, na diplomatsko misijo v Rimsko cesarstvo poslal svojega odposlanca Gan Jinga. Gan Jing je mimogrede v Hekatompilu obiskal tudi dvor Pakorja II.. Od tam je odpotoval do Perzijskega zaliva, kjer so ga partski oblastniki prepri\xc4\x8dali, da je te\xc5\xbeavna plovba okoli Arabskega polotoka edina mo\xc5\xbena pot do Rima. Novica ga je odvrnila od na\xc4\x8drta in Gan Jing se je vrnil na hanski dvor, kjer je iz podatkov, ki jih je dobil od svojih partskih gostiteljev, cesarju Hanu (vladal 88-105 n. \xc5\xa1t.) podrobno poro\xc4\x8dal o Rimskem cesarstvu. William Watson predvideva, da so si Parti zaradi njegovega neuspelega poskusa sklenitve diplomatskih odnosov z Rimom oddahnili, zlasti po Ban \xc4\x8caovih voja\xc5\xa1kih zmagah v Hsiongnuju v vzhodni Srednji Aziji._NEWLINE_Vendar kitajski zapisi pri\xc4\x8dajo, da je med vladanjem Marka Avrelija (vladal 161-180) in cesarja Huana Hanskega (vladal 146-168) leta 166 v hansko prestolnico Luojang pri\xc5\xa1lo rimsko odposlanstvo ali morda samo skupina trgovcev.\n_START_SECTION_\nNadaljevanje rimskih sovra\xc5\xbenosti in propadanje Partskega cesarstva\n_START_PARAGRAPH_\nIberski kralj Farazman I. je okoli leta 52 nahujskal svojega sina Radamista (vladal pribli\xc5\xbeno 51-55 n. \xc5\xa1t.), naj napade Armenijo in odstavi Farazmanovega brata, rimskega vazalnega kralja Mitridata. Vologaz I. Partski (vladal 51-78 n. \xc5\xa1t.) ga je nameraval napasti in na armenski prestol posaditi svojega brata, kasnej\xc5\xa1ega kralja Tiridata I. Armenskega (vladal 66-?). Radamista so nazadnje le izrinili z oblasti in Arsakidi so po Tiridatovem prihodu na armenski prestol v svojih rokah trdno dr\xc5\xbeali oblast v Armeniji. Armenska veja Arsakidske dinastije je preko armenskih kraljev celo pre\xc5\xbeivela propad Partskega cesarstva._NEWLINE_Ko se je Vardan II. Partski leta 55 uprl svojemu o\xc4\x8detu Vologazu I., je Vologaz umaknil svojo vojsko iz Armenije. Rim je takoj poskusil zapolniti politi\xc4\x8dno praznino, ki jo je za seboj pustil Vologaz, in izbruhnila je rimsko-partska vojna (58-63), v kateri je rimski poveljnik Gnej Domicij Korbulo dosegel nekaj voja\xc5\xa1kih uspehov proti Partom in na armenski prestol pripeljal rimskega vazalnega kralja Tigrana VI. Armenskega. Korbulovega naslednika Lucija Cezenija Peta so Parti prepri\xc4\x8dljivo premagali in ga pregnali v Armenijo. Po sklenitvi miru je Tiridat I. leta 63 odpotoval v Neapelj in Rim. Cesar Neron ga je v obeh mestih s kraljevskim diademom slavnostno kronal za kralja Armenije._NEWLINE_Vojni je sledilo dolgo obdobje miru, v katerem rimski zgodovinarji omenjajo samo vdor Alanov v vzhodno Partijo okoli leta 72. Cesarja Avgust in Neron sta vodila oprezno voja\xc5\xa1ko politiko do Partov, medtem ko so kasnej\xc5\xa1i rimski cesarji napadali in posku\xc5\xa1ali osvojiti Rodovitni polmesec, srce Partskega cesarstva ob Tigrisu in Evfratu. Pove\xc4\x8dano rimsko agresivnost bi se dalo delno pojasniti z rimskimi voja\xc5\xa1kimi reformami. Rimljani so imeli sprva manj kopjanikov in konjenikov kot Parti, zato so jih najemali pri svojih zaveznikih, predvem Nabatejcih. Kasneje so ustanovili svoje stalne pomo\xc5\xbene enote (auxilia), s katerimi so dopolnili svojo te\xc5\xbeko legionarsko pehoto. V svojih vzhodnih provincah so nazadnje ustanovili tudi polke konjeni\xc5\xa1kih lokostrelcev (sagittarii) in celo lahko oklepljene katafrakte. Ker niso imeli jasne strategije, so v vojnah s Parti osvojili zelo malo ozemlja. Osnovni motiv vojn je bil predvsem doseganje osebne slave in utrjevanje politi\xc4\x8dnega polo\xc5\xbeaja cesarjev in ohranjanje rimskega ugleda pred o\xc4\x8ditnimi partskimi poseganji v notranje zadeve rimskih vazalnih dr\xc5\xbeav._NEWLINE_Sovra\xc5\xbenosti med Rimom in Partijo so se obnovile, ko je Kosroj I. Partski (vladal 109-128) odstavil armenskega kralja Tiridata in ga brez posveta z Rimom zamenjal z Aksidarjem, sinom Pakorja II. Rimski cesar Trajan (vladal 98-117) je nameraval na armenski prestol posaditi svojega partskega kandidata Partamazirja, ki naj bi iz Armenije ponovno naredil rimsko provinco, vendar so ga leta 114 ubili. Trajanova vojska pod poveljstvom Lucija Kvijeta je zasedla Nisibis, ki je bil klju\xc4\x8dnega pomena za zavarovanje vseh glavnih trgovskih poti preko severne Mezopotamije, in naslednje leto napadla Mezopotamijo. Ker je bil Kosroj I. zaposlen z dr\xc5\xbeavljansko vojno proti Vologazu III. Partskemu na vzhodu dr\xc5\xbeave, se je Trajanu neznatno uprl samo Meharasp Adiabenski. Trajan je zimo 115-116 pre\xc5\xbeivel v Antiohiji, spomladi pa je pohod nadaljeval. Prodiral je vzdol\xc5\xbe Evfrata in osvojil Dora-Europos, prestolnico Ktezifon, Selevkijo in Harakeno, od koder so ladje preko Perzijskega zaliva plule v Indijo._NEWLINE_V zadnjih mesecih leta 116 je Trajan zasedel perzijsko mesto Susa. Ko je Sanatruk II. Partski v vzhodni Partiji zbral svojo vojsko, da bi se zoperstavil Rimljanom, ga je njegov bratranec Partamapast izdal in ubil. Trajan je nato Partamapasta kronal za novega partskega kralja. Rimsko cesarstvo ni zatem nikoli ve\xc4\x8d prodrlo tako dale\xc4\x8d proti vzhodu._NEWLINE_Po Trajanovem odhodu proti severu so se babilonska mesta uprla rimskim voja\xc5\xa1kim posadkam in ga leta 117 prisilila k umiku iz Mezopotamije. Med umikom je neuspe\xc5\xa1no oblegal Hatro. Umik naj bi bil samo za\xc4\x8dasen, ker je nameraval \xc5\xbee leta 118 ponovno napasti Partijo in \xc2\xbburesni\xc4\x8diti (dokon\xc4\x8dno) podjarmljenje Partov\xc2\xab. Njegovi na\xc4\x8drti so ostali neizpolnjeni, ker je avgusta 117 nenadoma umrl._NEWLINE_Rimski senat je Trajanu med njegovim pohodom podelil naslov Particus (Partski) in njegove zmage v Partiji ovekove\xc4\x8dil s prilo\xc5\xbenostnimi kovanci. Zgodovinarja Evtropij in Fest sta bila edina, ki sta \xc5\xa1ele v 4. stoletju priznala, da je Trajan v Spodnji Mezopotamiji samo posku\xc5\xa1al ustanoviti rimsko provinco._NEWLINE_Trajanov naslednik Hadrijan (vladal 117-138) je ponovno vzpostavil rimsko-partsko mejo na Evfratu in zaradi omejenih voja\xc5\xa1kih zmo\xc5\xbenosti ni vdrl v Mezopotamijo. Partamaspat je po partskem uporu proti njemu pobegnil k Rimljanom, ki so ga kronali za kralja Osroene. _NEWLINE_Kosroj I. je med spopadi z Vologasom III. umrl. Slednjega je nasledil Vologas IV. (vladal 147-191), s katerim se je za\xc4\x8delo obdobje miru in stabilnosti. Mir je leta 161 prekinil Vologasov napad na Armenijo in Sirijo in osvojitev Edese. Za\xc4\x8dela se je rimsko-partska vojna, ki je trajala do leta 166. Rimski cesar Mark Avrelij (vladal 161-180) je svojega sovladarja Lucija Vera (vladal 161-169) zadol\xc5\xbeil, naj brani Sirijo, Mark Stacij Prisk pa je medtem leta 163 napadel Armenijo. Leta 164 je sledila invazija na Mezopotamijo, ki jo je vodil general Avidij Kasij._NEWLINE_Rimljani so osvojili in do tal po\xc5\xbegali Selevkijo in Ktezifon, potem pa so se morali umakniti, ker je med vojaki izbruhnila epidemija, morda \xc4\x8drnih koz. Epidemija je kmalu zatem prizadela tudi ostali rimski svet. Kljub umiku je v rimskih rokah ostala Mezopotamija do mesta Dura-Europos. _NEWLINE_Ko je rimski cesar Septimij Sever (vladal 193-211) leta 197 med vladanjem Vologasa V. Partskega (vladal 191\xe2\x80\x93208) napadel Mezopotamijo, so Rimljani ponovno prodirali ob Evfratu ter ponovno osvojili Selevkijo in Ktezifon. Ko je Septimij Sever v rimskem senatu dobil \xc4\x8dastni naziv Parthicus Maximus, se je konec leta 198 med neuspe\xc5\xa1nim obleganjem Hatre umaknil._NEWLINE_Kmalu potem, ko je na partski prestol pri\xc5\xa1el Vologas VI. (vladal pribli\xc5\xbeno 208-222), se mu je okoli leta 212 uprl brat Artaban IV. in prevzel oblast nad ve\xc4\x8djim delom cesarstva. Rimski cesar Karakala (vladal 211-217) je medtem odstavil kralja Osroene in Armenije in kraljestvi ponovno pretvoril v rimski provinci. Pod pretvezo, da se bo poro\xc4\x8dil z eno od Artabanovih h\xc4\x8dera, je vkorakal v Mezopotamijo, ko mu poroke niso dovolili pa je spro\xc5\xbeil vojno in osvojil Arbil vzhodno od Tigrisa. _NEWLINE_Karakala so naslednje leto na poti v Karo umorili njegovi vojaki. Parti so po tem dogodku s cesarjem Makrinom (vladal 217-218) sklenili mirovni sporazum, po katerem so morali Rimljani poleg daril pla\xc4\x8dati Partom \xc5\xa1e ve\xc4\x8d kot dvesto milijonov denarijev. _NEWLINE_Partsko cesarstvo je zaradi notranjih razprtij in vojn z Rimom kljub temu oslabelo. Arda\xc5\xa1ir I., lokalni iranski vladar Perzije, sedanjega Farsa, je za\xc4\x8del osvajati sosednja ozemlja in izzivati arsakidsko oblast. 28. aprila 224 se je, verjetno blizu Isfahana, spopadel z Artabanom IV. in ga porazil. Po zmagi je ustanovil Sasanidsko sarstvo. Kralj Vologas VI. je kljub temu v Selevkiji koval svoje denar vse do leta 228._NEWLINE_Sasanidi niso samo prevzeli partske dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine, ampak so posku\xc5\xa1ali obnoviti tudi meje Ahemenidskega cesarstva. Med vladanjem Kozrava II. (vladal 590-628) so Vzhodnemu rimskemu cesarstvu za nekaj \xc4\x8dasa odvzeli Levant, Malo Azijo in Egipt, vendar so jih \xc5\xbee med Heraklijevo vladavino (vladal 610-641) izgubili.\n_START_SECTION_\nDoma\xc4\x8di in tuji zgodovinski viri\n_START_PARAGRAPH_\nZa rekonstruiranje partske zgodovine so bili uporabljeni doma\xc4\x8di in tuji pisni ter nepisni viri. Partski dvor je sicer vzdr\xc5\xbeeval svoj arhiv, uradnega zgodovinopisja pa ni imel. Najstarej\xc5\xa1a splo\xc5\xa1na zgodovina Irana Khwaday-Namag je bila zbrana \xc5\xa1ele med vladanjem zadnjega sasanidskega vladarja Jazdegerda III. (vladal 632-651). Doma\xc4\x8di viri partske zgodovine so bolj skromni kot za katerokoli drugo obdobje iranske zgodovine. Ve\xc4\x8dino pisnih dokumentov predstavljajo gr\xc5\xa1ki, pa tudi partski in aramejski napisi. Besedila v partskem jeziku so se pisala v posebni pisavi, ki se je razvila iz ahemenidske cesarske aramejske pisave, iz katere se je kasneje razvila pahlavijska pisava._NEWLINE_Najdragocenej\xc5\xa1i doma\xc4\x8di vir za rekonstruiranje natan\xc4\x8dne kronologije arsakidskih vladarjev so kovanci \xe2\x80\x93 drahme, ki so jih kovali posamezni vladarji, in spadajo v prehod med nepisnimi in pisnimi dokumenti. Drugi partski viri za rekonstruiranje kronologije so klinopisne astronomske tablice in kolofoni, ki so jih odkrili v Babiloniji. Med doma\xc4\x8de pisne vire spadajo tudi napisi na kamnu, pergamentu, papirusu in odlomkih lon\xc4\x8denine. Veliko lon\xc4\x8denine, v kateri so preva\xc5\xbeali in shranjevali na primer vino, so odkrili v Nisi v Turkmenistanu. Lon\xc4\x8denina in zapisi na pergamentu, ki so jih odkrili v Duri-Europos, dajejo pomembne podatke o partski dr\xc5\xbeavni upravi, na primer dav\xc4\x8dnem sistemu, voja\xc5\xa1kih nazivih in organizaciji provinc._NEWLINE_Gr\xc5\xa1ke in latinske Zgodovine, ki vsebujejo ve\xc4\x8dino gradiva za odkrivanje partske zgodovine, niso povsem zanesljive, ker so napisane s stali\xc5\xa1\xc4\x8da tekmecev in voja\xc5\xa1kih nasprotnikov. Tuji viri na splo\xc5\xa1no vsebujejo samo podatke o voja\xc5\xa1kih in politi\xc4\x8dnih dogodkih in pogosto zanemarjajo socialne in kulturne vidike partske zgodovine. Rimljani so Parte obi\xc4\x8dajno prikazovali kot okrutne voj\xc5\xa1\xc4\x8dake, po drugi strani pa tudi kot kulturno prefinjeno ljudstvo. Ob\xc4\x8dudovali so na primer njihovo kuhinjo, kar dokazujejo recepti za pripravo partskih jedi v rimski kuharski knjigi Apicius. Apolodor Artemidski in Arijan sta napisala zgodovini, ki se osredoto\xc4\x8data predvsem na Partijo. Njuni deli sta se ohranili samo v navedkih in povzetkih v drugih Zgodovinah. Izidor Hara\xc5\xa1ki, ki je \xc5\xbeivel v \xc4\x8dasu cesarja Avgusta, je napisal poro\xc4\x8dilo o partskih ozemljih, ki je morda nastalo iz partskih vladnih poro\xc4\x8dil. Manj obse\xc5\xbeni zapisi o prebivalcih in dogodkih v partski zgodovini so tudi v zgodovinah Justina, Strabona, Diodorja Sicilskega, Plutarha, Kasija Diona, Apijana, Jo\xc5\xbeefa Flavija, Plinija Starej\xc5\xa1ega in Herodijana._NEWLINE_Del partske zgodovine je mo\xc5\xbeno rekonstruirati tudi iz kitajskih zgodovinskih knjig. Zgodnje kitajske Zgodovine vsebujejo v primerjavi z gr\xc5\xa1kimi in rimskimi bolj objektivne opise Partije, \xc4\x8detudi so kitajski kronisti pogosto prepisovali iz starej\xc5\xa1ih virov in je zato te\xc5\xbeko ugotoviti \xc4\x8dasovni potek dogodkov. Kitajci so Partijo imenovali Anhsi (kitajsko \xe5\xae\x89\xe6\x81\xaf), morda po gr\xc5\xa1kem imenu partskega mesta Margianska Antiohija (gr\xc5\xa1ko \xce\x91\xce\xbd\xcf\x84\xce\xb9\xcf\x8c\xcf\x87\xce\xb5\xce\xb9\xce\xb1 \xcf\x84\xce\xb7\xcf\x82 \xce\x9c\xce\xb1\xcf\x81\xce\xb3\xce\xb9\xce\xb1\xce\xbd\xce\xaes) Ime bi lahko bilo tudi transliteracija imena ustanovitelja cesarstva Arsaka. Med kitajske zgodovinske knjige in avtorje spadajo Zapisi velikega zgodovinarja ali Zgodovinski zapisi (kitajsko \xe5\x8f\xb2\xe8\xa8\x98, pinjin Sh\xc7\x90j\xc3\xac), ki jo je leta 109-91 pr. n. \xc5\xa1t. napisal Sima Qian, Knjiga Hanov (kitajsko \xe6\xbc\xa2\xe6\x9b\xb8, pinjin Qi\xc3\xa1n H\xc3\xa0nsh\xc5\xab), ki so jo napisali Ban Biao, Ban Gu in Ban \xc5\xbdao, in Knjiga Poznih Hanov (kitajsko \xe5\xbe\x8c\xe6\xbc\xa2\xe6\x9b\xb8, pinjin H\xc3\xb2u H\xc3\xa0nsh\xc5\xab), ki jo je napisal Fan Je. V omenjenih delih so podatki o selitvah nomadov do prvih vpadov Sakov v Partijo in pomembni politi\xc4\x8dni in geografski podatki. V Zgodovinskih zapisih so v 123. poglavju na primer podatki o diplomatskih izmenjavah in dragocenih darilih Mitridata II. hanskemu dvoru, poljskih pridelkih v Partiji, proizvodnji vina iz grozdja, potujo\xc4\x8dih trgovcih in zna\xc4\x8dilnostih partskega ozemlja. Knjiga omenja tudi to, da Parti \xc2\xbbpi\xc5\xa1ejo vodoravno na usnjene trakove\xc2\xab, se pravi na pergament.\n_START_SECTION_\nCentralna oblast in polavtonomni kralji\n_START_PARAGRAPH_\nPartsko cesarstvo je bilo v primerjavi s prej\xc5\xa1njim Ahemenidskim cesarstvom mnogo bolj decentralizirano. Iz doma\xc4\x8dih zgodovinskih virov je razvidno, da je bilo ozemlje centralne vlade organizirano podobno kot v Selevkidskem cesarstvu. Obe cesarstvi sta imeli tri organizacijske ravni, v katerih so partske marzb\xc4\x81n, x\xc5\xa1atrap in dizpat ustrezale selevkidski satrapiji, eparhiji in hiparhiji. _NEWLINE_Partsko cesarstvo je imelo tudi ve\xc4\x8d podlo\xc5\xbenih polavtonomnih kraljestev, med katerimi so bile Kavka\xc5\xa1ka Iberija, Armenija, Atropatena, Gordijena, Adijabena, Edesa, Hatra, Mesena, Elam in Perzis. Vladarji odvisnih kraljestev so vladali na svojih ozemljih in kovali svoj denar, ki se je razlikoval od denarja iz cesarskih kovnic. Partija se je po tem razlikovala od zgodnjega Ahemenidskega cesarstva, v katerem je tudi bilo nekaj delno avtonomnih mestnih dr\xc5\xbeav in celo oddaljenih satrapij, vendar so vse priznavale vrhovno oblast kralja, pla\xc4\x8devale davke in mu zagotavljale voja\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d. Ob tem je treba poudariti, da so v partskem obdobju satrapi upravljali samo manj\xc5\xa1a ozemlja in verjetno imeli manj veljave in vpliva kot njihovi ahemenidski predhodniki. V selevkidskem obdobju je polavtonomna oblast lokalnih, pogosto uporni\xc5\xa1kih dinastij, postala samoumevna, kar se je odrazilo tudi v kasnej\xc5\xa1em partskem slogu vladanja.\n_START_SECTION_\nPlemstvo\n_START_PARAGRAPH_\nNa \xc4\x8delu partske vlade je bil kralj kraljev. Njegov zakon je bil poligamen, vendar ga je na prestolu obi\xc4\x8dajno nasledil njegov prvorojeni sin. Partski kralji so se, podobno kot Ptolemeji v Egiptu, poro\xc4\x8dali tudi s svojimi ne\xc4\x8dakinjami in morda celo s polsestrami. Kraljica Muza Partska je bila poro\xc4\x8dena kar s svojim sinom, kar pa je bil skrajen in osamljen primer. _NEWLINE_Brosius je objavil izvle\xc4\x8dek iz pisma, napisanega v gr\xc5\xa1\xc4\x8dini, ki ga je leta 21 n. \xc5\xa1t. napisal kralj Artaban II. guvernerju, katerega naslavlja z arhontom, in me\xc5\xa1\xc4\x8danom Suse. V pismu so omenjeni tudi nekateri najvi\xc5\xa1ji dr\xc5\xbeavni polo\xc5\xbeaji: \xc4\x8dastni prijatelj, telesni stra\xc5\xbear in zakladnik. Iz pisma je razvidno, da je kralj lahko nadziral lokalne sodne postopke in postopke za imenovanje visokih funkcionarjev ter interveniral v korist posameznika, \xc4\x8de se mu je zdelo potrebno._NEWLINE_Dedni plemi\xc5\xa1ki naslovi, dokumentirani med vladanjem prvega sasanidskega kralja Arda\xc5\xa1irja, so najverjetneje odraz stanja v partskem obdobju. Plemstvo je bilo rezdeljeno na tri ravni: na najvi\xc5\xa1ji ravni so bili regionalni kralji, neposredno podrejeni kralju kraljev, na drugi so bili plemi\xc4\x8di, ki so bili v sorodu s kraljem kraljev samo preko porok, in na tretji poglavarji lokalnih plemen ter vladarji majhnih ozemelj._NEWLINE_Do 1. stoletja n. \xc5\xa1t. je partsko plemstvo dobilo veliko mo\xc4\x8d in vpliv na imenovanje in odstavljanje arsakidskih kraljev. Nekaj plemi\xc4\x8dev je bilo kraljevih dvornih svetovalcev in visokih duhovnikov. Od velikih partskih plemi\xc5\xa1kih dru\xc5\xbein, omenjenih na za\xc4\x8detku sasanidskega obdobja, sta v zgodnjih partskih dokumentih izrecno omenjani samo dve: Sureni in Kareni. Zgodovinar Plutarh omenja, da so bili najvplivnej\xc5\xa1a plemi\xc5\xa1ka dru\xc5\xbeina Sureni, ki so imeli privilegij kronanja arsakidskih kraljev na slavnostnih kronanjih. _NEWLINE_Nekateri kasnej\xc5\xa1i arsakidski kralji so trdili, da so potomci Ahemenidov. Njihove trditve so pred kratkim podkrepile ugotovitve, da so v dru\xc5\xbeini morda imeli dedno bolezen nevrofibromatozo, ki je prepoznavna iz opisov njihovega videza in njihovih kovancev.\n_START_SECTION_\nVojska\n_START_PARAGRAPH_\nPartsko cesarstvo ni imelo stalne vojske, ker je bilo v kriznih trenutkih sposobno zelo hitro rekrutirati svoje vojake. Majhno stalno voja\xc5\xa1ko stra\xc5\xbeo, sestavljeno iz plemi\xc4\x8dev, podlo\xc5\xbenikov in najemnikov, je imel samo kralj. Stalne voja\xc5\xa1ke posadke so bile v obmejhih trdnjavah. Na partskih napisih so odkrili celo nekaj voja\xc5\xa1kih naslovov, ki so jih podelili poveljnikom teh trdnjav. Vojska se je uporabljala tudi v diplomatske namene: ko je v poznem 2. stoletju pr. n. \xc5\xa1t. Partijo obiskala kitajska diplomatska delegacija, jo je na vzhodni meji \xc4\x8dakalo spremstvo 20.000 konjenikov. Tako \xc5\xa1tevilno spremstvo bi lahko pomenilo tudi pretiravanje in razkazovanje mo\xc4\x8di._NEWLINE_Glavna udarna sila partske vojske so bili te\xc5\xbeko oklepljeni konjeniki katafrakti, ki so imeli oklepljene tudi konje. Oboro\xc5\xbeeni so bili s sulicami za prebijanje sovra\xc5\xbenikovih linij ter loki in pu\xc5\xa1\xc4\x8dicami. Zaradi visokih stro\xc5\xa1kov za opremo so bili katafrakti predvsem aristokrati, ki so v zameno za svoje voja\xc5\xa1ke storitve od partskih kraljev zahtevali dolo\xc4\x8deno avtonomijo na lokalni ravni. V lahki konjenici, oboro\xc5\xbeeni predvsem z loki, so bili ve\xc4\x8dinoma podlo\xc5\xbeniki. V bitki so bili oble\xc4\x8deni v preproste tunike in hla\xc4\x8de. Oboro\xc5\xbeeni so bili s sestavljenimi loki in bili sposobni streljati bo\xc4\x8dno tudi med je\xc5\xbeo. Tak\xc5\xa1na tehnika, imenovana partski strel, je bila zelo u\xc4\x8dinkovita. Te\xc5\xbeka in lahka konjenica sta odigrali klju\xc4\x8dno vlogo v partski zmagi proti mnogo ve\xc4\x8dji Krasovi vojski v bitki pri Kari. Po napadu konjenice je z razpr\xc5\xa1enimi rimskimi enotami obra\xc4\x8dunala pehota, sestavljena iz podlo\xc5\xbenikov in najemnikov. _NEWLINE_\xc5\xa0tevilo prebivalcev Partskega cesarstva in velikost njegove vojske nista poznana. Arheolo\xc5\xa1ka izkopavanja so odkrila naselja, ki bi lahko imela precej veliko \xc5\xa1tevilo prebivalcev in zato tudi veliko \xc5\xa1tevilo mo\xc5\xbenih vojakov. Gosto naseljena sredi\xc5\xa1\xc4\x8da, na primer tista v Babiloniji, so bila nedvomno privla\xc4\x8dna za Rimljane, ker bi se njihova vojska tam lahko pre\xc5\xbeivljala iz lokalnih virov.\n_START_SECTION_\nDenar\n_START_PARAGRAPH_\nPartski denar je bil ve\xc4\x8dinoma srebrn. Standardni denarni enoti sta bili drahma in tetradrahma, ki sta bili v obtoku po vsem cesarstvu. Arsakidi so imeli kraljeve kovnice v Hekatompilu, Selevkiji in Ekbatani, zelo verjetno tudi v Nisi. Partska drahma je od za\xc4\x8detka do propada cesarstva redkokdaj tehtala manj kot 3,5 g in ve\xc4\x8d kot 4,2 g. Prve partske tetradrahme so se pojavile potem, ko je Mitridat I. osvojil Mezopotamijo. Kovale so se izklju\xc4\x8dno v Selevkiji in tehtale praviloma okoli 16 g.\n_START_SECTION_\nHelenizem in o\xc5\xbeivitev iranstva\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cetudi so ljudstva na Srednjem vzhodu v helenisti\xc4\x8dnem obdobju na \xc5\xa1iroko privzela gr\xc5\xa1ko kulturo Selevkidov, je v partskem obdobju v veri, umetnosti in celo v na\xc4\x8dinu obla\xc4\x8denja ponovno o\xc5\xbeivela iranska kultura. Arsakidski vladarji so se zavedali tako helenisti\xc4\x8dnih kot perzijskih korenin svojega kraljestva, zato so se po perzijskem izro\xc4\x8dilu naslavljali s \xc2\xbbkralj kraljev\xc2\xab\xc2\xa0(\xc5\xa1ah) in obenem zatrjevali, da so prijatelji Grkov (\xcf\x86\xce\xb9\xce\xbb\xce\xb5\xce\xbb\xce\xbb\xce\xb7\xce\xbd\xce\xbf\xcf\x83 [filhellenos]). Beseda \xc2\xbbprijatelj Grkov\xc2\xab\xc2\xa0(\xce\xa6\xce\x99\xce\x9b\xce\x95\xce\x9b\xce\x9b\xce\x97\xce\x9d\xce\x9f\xce\xa3) je bila vse do Artabana II. (vladal 128-124 pr. n. \xc5\xa1t.) izpisana tudi na njihovih kovancih. Prvi partski vladar, ki je na svoje kovance vpeljal partsko pisavo in jezik skupaj s sedaj skoraj ne\xc4\x8ditljivo gr\xc5\xa1\xc4\x8dino, je bil Vologas I. (vladal 51-78 n. \xc5\xa1t.). Gr\xc5\xa1ki napisi na partskih kovancih so se kljub temu ohranili vse do propada Partskega cesarstva._NEWLINE_Gr\xc5\xa1ki kulturni vpliv kljub temu ni izginil, saj obstajajo dokazi, da so Arsakidi u\xc5\xbeivali v gr\xc5\xa1kem gledali\xc5\xa1\xc4\x8du. Ko so Orodu II. (vladal 57-38 pr. n. \xc5\xa1t.) prinesli glavo rimskega generala Marka Licinija Krasa, je skupaj z armenskim kraljem Artavazdom II. ravno gledal predstavo Evripidove tragedije Bakhe. Vodja predstave je Krasovo glavo uporabil kot odrski rekvizit namesto umetne Pentejeve glave._NEWLINE_Arsak I. je na svojih kovancih upodobljen podobno kot ahemenidski satrapi. Po mnenju A. Shahbazija se je Arsak \xc2\xbbnamerno razlikoval od portretov na selevkidskih kovancih, da bi poudaril svoje nacionalisti\xc4\x8dne in kraljevske te\xc5\xbenje\xc2\xab. Sam sebe je imenoval K\xc4\x81rni (avtokrat), kot so se imenovali najvi\xc5\xa1ji ahemenidski generali, na primer Kir Mlaj\xc5\xa1i. V skladu z ahemenidsko tradicijo je dal v steno gore Behistun, tako kot Darej I. Perzijski (vladal 522-486 pr. n. \xc5\xa1t.), izklesati kraljeve napise in podobe arsakidskih vladarjev. Arsak je poleg tega razglasil, da so Arsakidi potomci Artakserksa I. Perzijskega (vladal 404-358 pr.n. \xc5\xa1t.), s \xc4\x8dimer je \xc5\xbeelel podkrepiti zakonitost svoje oblasti nad nekdanjimi ahemenidskimi ozemlji. Artaban III. (vladal 36-38 n. \xc5\xa1t.) je enega od svojih sinov imenoval Darej in postavil zahtevo po Kirovi dedi\xc5\xa1\xc4\x8dini. _NEWLINE_Arsakidski kralji so zase izbirali zna\xc4\x8dilna zoroastrska imena in imena iz Aveste. Parti so namesto selevkidskega makedonskega koledarja privzeli babilonski koledar z imeni iz ahemenidskega iranskega koledarja.\n_START_SECTION_\nVera\n_START_PARAGRAPH_\nPartsko cesarstvo je bilo kulturno in politi\xc4\x8dno raznoliko. Imelo je ve\xc4\x8d verskih sistemov in verovanj, od katerih so bili najbolj raz\xc5\xa1irjeni gr\xc5\xa1ki in iranski kulti. \xc4\x8ce od\xc5\xa1tejemo manj\xc5\xa1inske Jude in zgodnje kristjane, je bila ve\xc4\x8dina Partov mnogobo\xc5\xbenih. Gr\xc5\xa1ka in iranska bo\xc5\xbeanstva so se pogosto zlila v eno. Zevs na primer se je pogosto ena\xc4\x8dil z Ahura Mazdo, Had z Angrom Mainjujem, Afrodita in Hera z Anahito, Apolon z Mitro in Hermes s \xc5\xa0ama\xc5\xa1em. Poleg glavnih bogov in boginj so vse etni\xc4\x8dne skupine in mesta imela \xc5\xa1e svoja lokalna bo\xc5\xbeanstva. Iz partske umetnosti je razvidno, da so partski vladarji, tako kot selevkidski, tudi sami nase gledali kot na bogove, zato je bil najbolj raz\xc5\xa1irjen verjetno prav kult vladarja._NEWLINE_Obseg arsakidskega podpiranja zaratustrstva je med sodobnimi znanstveniki predmet razprav. Privr\xc5\xbeenci zaratustrstva so v nekaterih obdobjih iranske zgodovine opravljali krvava \xc5\xbertvovanja, ki za nekatere iranske kulte v partskem obdobju niso bila sprejemljiva. Kljub temu obstajajo dokazi, da je Vologas I. vzpodbujal prisotnost zaratustrskih duhovnikov na dvoru in podpiral zbiranje zaratustrskih svetih besedil, iz katerih se je kasneje izoblikovala Avesta. Sasanidski dvor je zaratustrstvo sprejel za uradno dr\xc5\xbeavno vero._NEWLINE_Prerok Mani (216-276), ki je utemeljil manihejstvo, svojega verskega razodetja ni razglasil vse do leta 228/229. Bivar trdi, da je njegova nova vera vsebovala elemente mandeizma, iranske kozmogonije in celo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva in da nanjo lahko gledamo kot na zna\xc4\x8dilen odraz me\xc5\xa1anih verskih doktrin v poznem arsakidskem obdobju, ki jih je sasanidsko zaratustrstvo kmalu odpravilo. _NEWLINE_Redki arheolo\xc5\xa1ki dokazi ka\xc5\xbeejo tudi na \xc5\xa1irjenje budizma iz Ku\xc5\xa1anskega cesarstva. Iz kitajskih virov je razvidno, da je partski plemi\xc4\x8d in budisti\xc4\x8dni menih An \xc5\xa0igao v 2. stoletju n. \xc5\xa1t. kot budisti\xc4\x8dni misijonar odpotoval v Luojang v cesarstvu Han in tam prevedel ve\xc4\x8d budisti\xc4\x8dnih kanonov v kitaj\xc5\xa1\xc4\x8dino.\n_START_SECTION_\nUmetnost in arhitektura\n_START_PARAGRAPH_\nPartska umetnost se se deli na tri geografsko-zgodovinska obdobja: pravo partsko umetnost, umetnost Iranske planote in umetnost partske Mezopotamije. Izvirna partska umetnost, ki so jo odkrili v Mitridatkertu/Nisi, zdru\xc5\xbeuje elemente gr\xc5\xa1ke in iranske umetnosti, prilagojene ahemenidskemu in selevkidskemu izro\xc4\x8dilu. V drugi fazi je partska umetnost na\xc5\xa1la navdih v ahemenidski umetnosti, kar je opazno na primer na skalnem reliefu investiture Mitridata II. na Behistunu. Tretja faza se je razvila postopoma po partski osvojitvi Mezopotamije._NEWLINE_Obi\xc4\x8dajni motivi iz partskega obdobja so na primer prizori s kraljevih lovov in investiture arsakidskih kraljev. V te prizore so kasneje za\xc4\x8deli vklju\xc4\x8devati tudi portrete lokalnih vladarjev. Najpogostej\xc5\xa1i mediji so bili skalni reliefi, freske in celo grafiti. Na \xc5\xa1tukaturah in mav\xc4\x8dnih stenah se pojavljajo tudi geometrijski in stilizirani rastlinski vzorci. Pogost motiv iz sasanidskega obdobja, boj dveh konjenikov s sulicama, se je v partski umetnosti prvi\xc4\x8d pojavil na reliefih na Behistunu. _NEWLINE_Pri portretiranju so Parti v slikarstvu, kiparstvu in na reliefih dajali prednost portretu en f\xc3\xa1ce, medtem ko so vladarje na kovancih upodabljali v profilu. Portretiranje en f\xc3\xa1ce je bilo poznano \xc5\xbee pred tem, vendar so mu Parti dodali veliko svoje inovativnosti._NEWLINE_Partska umetnost s prepoznavnim slogom portretiranja se je med temeljitimi kulturnimi in politi\xc4\x8dnimi spremembami, ki jih je s seboj prineslo Sasanidsko cesarstvo, postopoma opustila in izgubila. Partski slog portretiranja se je kljub temu ohranil in tudi po rimski zasedbi cvetel v Dura-Europosu, kar je razvidno iz stenskih poslikav v mestni sinagogi iz sredine 3. stoletja, templju in lokalnem mitreju. _NEWLINE_Partska arhitektura je privzela elemente ahemenidske in gr\xc5\xa1ke arhitekture, vendar se je od njiju precej razlikovala. Zna\xc4\x8dilen partski slog se je najprej pojavil v Mithridatkertu/Nisi. Zna\xc4\x8dilen primer je Okrogla dvorana v Nisi, ki je podobna helenisti\xc4\x8dnim pala\xc4\x8dam, vendar se od njih razlikuje po tem, da znotraj kvadratnega prostora vsebuje krog in obok. Druge umetnine iz Nise, na primer kipi iz marmorja in prizori, izrezljani na ritonih iz slonove kosti, so nedvomno nastali pod vplivom gr\xc5\xa1ke umetnosti._NEWLINE_Zna\xc4\x8dilna oblika partske arhitekture je ivan, na eni strani odprta sprejemna dvorana, v kateri je helenisti\xc4\x8dne stebre, ki so nosili streho, zamenjal sod\xc4\x8dast obok. Ivan je bil poznan \xc5\xbee pred ahemenidskim obdobjem, vendar samo v manj\xc5\xa1ih in podzemskih zgradbah, Parti pa so ga dodelali do veli\xc4\x8dastnih razse\xc5\xbenosti. Najzgodnej\xc5\xa1i partski ivani so bili zgrajeni v Selevkiji v zgodnjem 1. stoletju n. \xc5\xa1t. Mogo\xc4\x8dni ivani v partskem slogu so pogosti tudi v strarodavnih templjih v Hatri, kjer ima najve\xc4\x8di obok razpon loka 15 metrov.\n_START_SECTION_\nObla\xc4\x8dila in obla\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nZna\xc4\x8dilno opravo partskega konjenika so sestavljali suknji\xc4\x8d, tunika z izrezom v obliki \xc4\x8drke V, speta s pasom, ohlapne zgubane hla\xc4\x8de s podvezami in trak za spenjanje las. Na\xc4\x8din obla\xc4\x8denja partskih vladarjev do sredine 1. stoletja pr. n. \xc5\xa1t. je pogosto razviden z njihovih kovancev. _NEWLINE_Partska obla\xc4\x8dila so prepoznavna tudi na kipih, ki so jih odkrili med izkopavanji v Hatri v severozahodnem Iranu. Mednje sodi zna\xc4\x8dilna srajca qamis v kombinaciji s hla\xc4\x8dami iz finih dekorativnih tkanin. Aristokratska elita v Hatri je nosila kratko pristri\xc5\xbeene pri\xc4\x8deske, pokrivala in s trakom prevezane tunike, kakr\xc5\xa1ne so nosili na arsakidskem dvoru. Dolge hla\xc4\x8de so nosili celo arsakidski kralji, kar je razvidno iz njihovih podob na kovancih. Partski hla\xc4\x8dni kostim in slog portretiranja so privzeli tudi Palmirci v Siriji._NEWLINE_Premo\xc5\xbene \xc5\xbeenske so preko oprijetih spodnjih obla\xc4\x8dil nosile ohlapna zgornja obla\xc4\x8dila z dolgimi rokavi, ogrlice, zapestnice in pokrivala, okra\xc5\xa1ena z dragulji. Ve\xc4\x8dkrat preganjena obla\xc4\x8dila so bila na rami speta z bro\xc5\xa1ko. Na glavi so nosile tudi zgubane in zadaj spete tan\xc4\x8dice._NEWLINE_S kovancev partskih kraljev je razvidno, da so se pri\xc4\x8deske s \xc4\x8dasom spreminjale. Na najstarej\xc5\xa1ih arsakidskih kovancih kralji nosijo mehke kape z do lic vise\xc4\x8dimi podalj\xc5\xa1ki, imenovane ba\xc5\xa1lik (gr\xc5\xa1ko kyrbasia). Kape so se verjetno zgledovale po satrapskih pokrivalih iz ahemenidskega obdobja in koni\xc4\x8dastih klobukih na ahemenidskih reliefih v Behistunu in Perzepolisu.Mitridat I. (vladal 171-138 pr. n. \xc5\xa1t.) na svojih prvih kovancih \xc5\xa1e nosi mehko kapo, na kovancih iz druge polovice svojega vladanja pa kot prvi partski vladar nosi helenisti\xc4\x8dni kraljevski diadem. Mitridat II. (vladal 123-88 pr. n. \xc5\xa1t.) je bil prvi vladar, ki je nosil partsko tiaro, okra\xc5\xa1eno z biseri in dragulji, in pri\xc4\x8desko, kakr\xc5\xa1ne so nosili pozni partski in sasanidski monarhi.\n_START_SECTION_\nPisava in knji\xc5\xbeevnost\n_START_PARAGRAPH_\nNa partskem dvoru so poezijo iz ljudskega izro\xc4\x8dila ob glasbeni spremljavi recitirali dvorni menestreli (g\xc5\x8ds\xc4\x81ni, bardi, gr\xc5\xa1ko \xce\xbc\xce\xb5\xce\xbd\xce\xb5\xcf\x83\xcf\x84\xcf\x81\xce\xad\xce\xbb\xce\xbf\xce\xb9 [menestreloi]). Njihove zgodbe v verzih so za\xc4\x8deli zapisovati \xc5\xa1ele v poznem sasanidskem obdobju. Med njimi ni nobene, ki bi bila napisana v partskem jeziku. Kljub temu obstaja domneva, da v partsko ustno izro\xc4\x8dilo spadata romanti\xc4\x8dna pripovedka Vis in Ramin in epski ciklus dinastije Kajanijan, ki sta bila zapisana mnogo kasneje._NEWLINE_Partski kralji so kljub temu, da svojega izro\xc4\x8dila na \xc5\xbealost niso zapisovali, dobro poznali in spo\xc5\xa1tovali gr\xc5\xa1ko knji\xc5\xbeevnost.'