b'\n_START_ARTICLE_\nDimnik\n_START_PARAGRAPH_\nD\xc3\xadmnik je naprava za odvajanje vro\xc4\x8dih dimnih plinov iz kotlov, pe\xc4\x8di, talilnih pe\xc4\x8di ali ognji\xc5\xa1\xc4\x8d v zunanjo atmosfero. Ve\xc4\x8dinoma so grajeni navpi\xc4\x8dno, ali kolikor je mo\xc5\xbeno navpi\xc4\x8dno, da imajo vro\xc4\x8di dimni plini neoviran in enakomeren tok, ter isto\xc4\x8dasno dovajajo zrak potreben za zgorevanje v kotlovnico in kuri\xc5\xa1\xc4\x8de, kar imenujemo tudi dimni\xc5\xa1ki efekt. Dimnike najdemo v zgradbah in parnih lokomotivah ali ladjah._NEWLINE_Vi\xc5\xa1ina dimnika igra pomembno vlogo pri ustvarjanju vleka in njegovi zmo\xc5\xbenosti za odvajanje dimnih plinov, razpr\xc5\xa1evanju \xc5\xa1kodljivih snovi v dimnih plinih v ve\xc4\x8dje vi\xc5\xa1ine, kar zmanj\xc5\xa1uje vplive na onesna\xc5\xbeevanje neposredne okolice. Razpr\xc5\xa1evanje \xc5\xa1kodljivih snovi na ve\xc4\x8dje podro\xc4\x8dje zmanj\xc5\xa1uje njihovo koncentracijo glede na dopustne meje.\n_START_SECTION_\nDelovanje dimnikov\n_START_PARAGRAPH_\nPri zgorevanju kurilnega olja, plina, lesa ali kateregakoli drugega goriva v kotlih, pe\xc4\x8deh, kaminih ali industrijskih napravah, se tvorijo produkti zgorevanja, ki jih imenujemo dimni plini. Ti plini se na splo\xc5\xa1no odvajajo v zunanje ozra\xc4\x8dje skozi dimnike. Dimni plini v dimnikih so precej bolj vro\xc4\x8di kot je zunanji zrak v okolju in imajo zaradi tega tudi precej manj\xc5\xa1o gostoto kot zunanji zrak. To povzro\xc4\x8di, da imajo vro\xc4\x8di dimni plini na dnu vertikalnega stolpca (dimnika) ni\xc5\xbeji zra\xc4\x8dni tlak kot je tlak na dnu odgovarjajo\xc4\x8dega stolpca zunanjega zraka. Ta vi\xc5\xa1ji tlak zunaj dimnika je pogonska sila, ki premika zgorevalni zrak v kurilno napravo in tudi premika dimne pline navzgor in ven iz dimnika. To gibanje ali tok zgorevalnega zraka in dimnih plinov imenujemo naravni vlek, vlek ali dimni\xc5\xa1ki efekt. Vi\xc5\xa1ji kot je dimnik, ve\xc4\x8dji je vlek. Pri tem lahko nastane tudi nasprotni efekt: \xc4\x8de je dimnik previsok glede na koli\xc4\x8dino toplote, ki se odvaja skozi njega, se lahk dimni plini ohladijo prej, preden dose\xc5\xbeejo vrh dimnika. To stanje lahko ima za posledico zelo slab vlek, v primeru kuri\xc5\xa1\xc4\x8d na trdna goriva (drva), pa lahko ohlajanje dimnih plinov povzro\xc4\x8di kondenzcijo in tvorbo smole, ki lahko zmanj\xc5\xa1a presek dimne cevi in pove\xc4\x8da nevarnost dimni\xc5\xa1kih po\xc5\xbearov. Na\xc4\x8drtovanje dimnikov, da zagotovijo zadosten vlek vklju\xc4\x8duje precej vhodnih parametrov, zaradi \xc4\x8desar se danes v ta namen uporabljajo izbirni diagrami in ra\xc4\x8dunalni\xc5\xa1ki programi.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8clovek je bivali\xc5\xa1\xc4\x8du uporabljal ogenj isto\xc4\x8dasno kot izvor za gretje, kuhanje in kot vir svetlobe, s tem pa je bivali\xc5\xa1\xc4\x8de zapolnjeval z dimom, ki si je moral pot na prosto utirati skozi odprtine v strehi. Te odprtine lahko smatramo kot predhodnike dimnikov. Opisani na\xc4\x8din odvoda dimnih plinov skozi streho se je obdr\xc5\xbeal skozi tiso\xc4\x8dletja in ga lahko ponekod najdemo \xc5\xa1e danes. Odprtina v strehi ni bila popolna re\xc5\xa1itev, saj je bilo dimljenje v prostoru stalen pojav, zaradi \xc4\x8desar so bili prostori in oprema \xc4\x8drni od saj. Glavni prostor rimskih zgradb Atrium ima od tu tudi ime, saj atrium pomeni sajast, temen prostor._NEWLINE_Rimljani so za odvajanje dima iz pekarn \xc5\xbee uporabljali cevi v stenah, toda pravi dimniki so se v Evropi pojavili \xc5\xa1ele v 12. stoletju. Mnoge ideje so bile usmerjene v izbolj\xc5\xa1anje ognji\xc5\xa1\xc4\x8da, s tem pa tudi odvoda dima. V 10. stoletju, se je pojavil odprti kamin, kasneje pa zaprta ognji\xc5\xa1\xc4\x8da in tudi "glinene pe\xc4\x8di". Od prvotnih enoprostornih bivali\xc5\xa1\xc4\x8d, se je s prehodom na ve\xc4\x8dprostorne in ve\xc4\x8dnadstropne zgradbe moral spremeniti tudi na\xc4\x8din zidave in lega, do takrat odprtih kuri\xc5\xa1\xc4\x8d. Da se dim ne bi valil \xc4\x8dez gornje prostore na prosto, ga je bilo potrebno speljati po posebnem kanalu na prosto. Tako so nastali prvi dimniki, ki so bili leseni in z notranje strani premazani z glino. Taki dimniki so imeli zaradi uporabljenih gorljivih materialov in s tem nevarnosti po\xc5\xbearov, zelo velike preseke. S tem je bilo dose\xc5\xbeeno, da so se stene dimnika samo malo segrevale, posledica tega, pa je bil slab vlek in delovanje ognji\xc5\xa1\xc4\x8d. V 15. stoletju so se pojavile prve \xc5\xbeelezne pe\xc4\x8di, pri katerih se je pokazala dosti bolj\xc5\xa1a izraba toplotne energije. Ker so bili dimni plini \xc5\xbee znatno bolj vro\xc4\x8di, so predstavljali veliko nevarnost po\xc5\xbearov, saj so bili dimniki v tem \xc4\x8dasu pogosto izdelani iz vnetljivih materialov. Bistveni preobrat je nastopil, ko so za\xc4\x8deli dimnike graditi iz opeke, ki so bili ognjeodporni. Tak\xc5\xa1ne dimnike so gradili predvsem v velikih zgradbah, kot so bili gradovi, dvorci in samostani._NEWLINE_Dimniki so bili tako v velikih zgradbah (gradovih, dvorcih), kot tudi v hi\xc5\xa1ah tradicionalno grajeni iz opeke. Kasneje so bili dimniki grajeni tako, da so v sredino ope\xc4\x8dno pozidane konstrukcije vgrajevali glinene (\xc5\xa1amotne) tuljave razli\xc4\x8dnih prerezov. Za prepre\xc4\x8devanje negativnih vplivov vleka, vetra in padavin, so se na vrhu dimnikov gradile konstrukcije razli\xc4\x8dnih oblik, imenovane dimni\xc5\xa1ke kape._NEWLINE_Prvi predpisi, ki so se nana\xc5\xa1ali na dimnike se v Nem\xc4\x8diji pojavijo v letih 1821 in 1822, ko sta bila d izdana dva kraljeva razglasa. Eno navodilo (iz januarja 1822) je predstavljalo izvr\xc5\xa1no dolo\xc4\x8dbo, po kateri je bil natan\xc4\x8dno predpisan najmanj\xc5\xa1i presek dimnika in \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje dimnika. V njem so bile deloma dolo\xc4\x8dene tudi zahteve po gradbeni trdnosti in po\xc5\xbearni varnosti.'