b'\n_START_ARTICLE_\nTablja\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nTablja le\xc5\xbei ob cesti in \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ki progi Trbi\xc5\xbe - Videm ter soto\xc4\x8dju glavne Bele (italijansko Fella) in pritoka Pontebbane. Bela nato zavije proti jugu v sotesko \xc5\xbdelezna dolina ter razmejuje Julijske od Karnijskih Alp._NEWLINE_Krajevne skupnosti, ki sestavljajo ob\xc4\x8dino so: Aupa (900 m), Pietratagliata (520 m), Pontebba (565 m), San Leopoldo (Leopoldskirchen, 603 m), Studena Alta (888 m) und Studena Bassa (630 m).\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo naselje je nastalo \xc5\xbee v antiki. V 7. in 8. stoletju pa so to obmo\xc4\x8dje poselili Slovani._NEWLINE_Sedanje naselje se v starih listinah prvi\xc4\x8d omenja 1184. Leta 1342 je oglejski patriarh Bertrand kraju podelil tr\xc5\xbene pravice do neobdav\xc4\x8denega sejma, ki jo je ohranil vse do danes. Do prve svetovne vojne so trgovali \xc5\xa1est dni, potem pa tri dni. Danes semanji dan praznujejo 8. septembra na dan Marijinega rojstva. _NEWLINE_Tablja je bila prva \xc5\xbeupnija v vzhodnem delu Furlanije. Od 16. stoletja se je kraj razvijal kot obmejno naselje med Avstrijo in Bene\xc5\xa1ko republiko. Po potoku Pontebbana je zatem potekala avstrijsko-italijanska meja do leta 1919 in delila naselje na dve skupnosti Pontebba (Veneto, Italija) in Pontafel (Avstro-Ogrska, Koro\xc5\xa1ka). \xc5\xa0e danes stoji ob potoku nekdanji obmejni kamen. Kot Pontebba Nuova je bila priklju\xc4\x8dena Kraljevini Italiji, s slovesnostjo 15. avgusta 1924 pa imenovana kot Pontebba. Od 20. septembra 1926 dalje je samostojna ob\xc4\x8dina._NEWLINE_Cesta med Beljakom in Vidmom je bila zgrajena 1820, \xc5\xbeeleznica pa 1879. Kraj je dobil vlogo mejne tovorne postaje in carinarnice. Tablja je bila med prvo prvo svetovno vojno ve\xc4\x8dkrat bombardirana in popolnoma uni\xc4\x8dena.\n_START_SECTION_\nPotres leta 1976\n_START_PARAGRAPH_\n6. maja 1976 je bil v Furlaniji (tudi v Poso\xc4\x8dju) ru\xc5\xa1ilni potres, ki mu je do konca leta sledilo \xc5\xa1e 365 popotresnih sunkov. Epicenter je bil v bli\xc5\xbeini gore San Sirmione v bli\xc5\xbeini italjnsko-slovenske meje v okolici Humina (Gemone). Premer obmo\xc4\x8dja z najve\xc4\x8d po\xc5\xa1kodbami je bil 90 km. Po\xc5\xa1kodovanih je bilo veliko objektov, saj je podro\xc4\x8dje precej naseljeno, naselja so se oblikovala na vr\xc5\xa1ajih, gradnja pa je bila slaba._NEWLINE_Prvi potres na tem obmo\xc4\x8dju naj bi bil \xc5\xbee leta 1000, sledili pa so kar pogosto: leta 1117, 24. aprila 1279, 1301, 1348, 6. septembra 1403, 22. februarja 1451 in 3. februarja 1455, 28. julija 1700, 10. julija 1776, 20. oktobra 1788, 6. januarja 1805, 25. oktobra 1812, 22. junija 1879, 9. julija 1908, 27. marca 1928, 18. oktobra 1936, \xc4\x8de na\xc5\xa1tejemo samo ru\xc5\xa1ilne. Posledice potresa leta 1976 so bile hude. V Furlaniji je bilo 987 mrtvih. Glavna potresna sunka sta nastala v maju in septembru, prvi 6. maja ob 20. uri z magnitudo 6,5 in drugi 15. septembra ob 9. uri in 21 minut z magnitudo 6,1. Potres je povzro\xc4\x8dil ve\xc4\x8djo materialno \xc5\xa1kodo na pribli\xc5\xbeno 600 km\xc2\xb2 in je segel tudi v Poso\xc4\x8dje.\n_START_SECTION_\nCestne povezave\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cez prelaz Cereschiatis preko naselja Aupa pelje utrjena in slikovita gorska cesta do Moggio Udinese._NEWLINE_Iz Tablje pelje na sever cesta proti prelazu Mokrine (Na\xc3\x9ffeld 1552 mnm), ki se je razvil v moderno avstrijsko smu\xc4\x8darsko sredi\xc5\xa1\xc4\x8de. Cesta je prevozna v vseh letnih \xc4\x8dasih._NEWLINE_\xc4\x8cez prelaz Cason di Lanza do Paulara na severozahodu prav tako pelje gorska cesta. Najprej se ob potoku Pontebbana dvigne do pa\xc5\xa1nih planin na vi\xc5\xa1ino 1552 m do prelaza, ki je izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za planinske poti na Trogkofel (2279 m), na Rosskofel (Monte Cavallo) (2229 m) in Monte Zermula (2143 m). Od tod se cesta spusti_NEWLINE_do vasi Paularo, v dolini potoka Chiarzo.\n_START_SECTION_\nKulturno-zgodovinski spomeniki\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi zgodovinskih delitev ima naselje \xc5\xa1e danes dve cerkvi, ki se med seboj razlikujeta tudi po druga\xc4\x8dnih zvonikih. Nekdanja koro\xc5\xa1ka cerkev, iz leta 1368, posve\xc4\x8dena sv. Janezu Krstniku, ima \xc4\x8debulasto streho zvonika.\n_START_SECTION_\nCerkev Santa Maria Maggiore\n_START_PARAGRAPH_\nNa furlanski strani, v \xc5\xbeupnijski cerkvi Santa Maria Maggiore, ki ima piramidasto streho zvonika, se nahaja \xc4\x8dudovit poznogotski krilni oltar iz leta 1517, delo belja\xc5\xa1kih delavnic, verjetno mojstra Henrika iz Beljaka. _NEWLINE_Na zunanjih stranicah oltarja so prizori Marijinega oznanjenja, Marijinega obiskanja pri Elizabeti, obisk iz Egipta in binko\xc5\xa1ti. Na notranjih stranicah (vidnih, ko je oltar odprt), so v reliefu prikazani Marijino rojstvo, poroka, smrt, vstajenje in \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje._NEWLINE_Na sliki, ki je delo  Palma il Giovane, je upodobljena Marija s svetim Rokom in Sebastijanom (1615). Stavba je bila v celoti obnovljena, saj je bila v potresu leta 1976 mo\xc4\x8dno po\xc5\xa1kodovana. Oltar je bil obnovljen leta 1985.'