b'\n_START_ARTICLE_\nDinko Bertoncelj\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1945 je od\xc5\xa1el v Avstrijo, do 1948 \xc5\xbeivel v tabori\xc5\xa1\xc4\x8du v kraju \xc5\xa0pital ob Dravi,  nato od\xc5\xa1el v Argentino in se naselil v San Carlos de Bariloche. Tam se je ukvarjal s \xc5\xa1portom, uspe\xc5\xa1no tekmoval v alpskem smu\xc4\x8danju, smu\xc4\x8darskih tekih ter se ukvarjal s plezanjem v Andih. V letih 1952\xe2\x88\x921960 je bil med najuspe\xc5\xa1nej\xc5\xa1imi argentinskimi plezalci. Opravil je \xc5\xa1tevilne prvenstvene vzpone v barilo\xc5\xa1kih gorah, prvega na Campanile Esloveno in Torre Tuma, bil \xc4\x8dlan ve\xc4\x8d odprav, in 1952 opravil prvi pristop na San Valentin, najvi\xc5\xa1ji vrh Patagonije. Leta 1954 je bil \xc4\x8dlan prve argentinske odprave v Centralno Himalajo na Dhaulagiri, dosegel vi\xc5\xa1ino 7500 mnm, kar je bil takrat slovenski vi\xc5\xa1inski rekord. V letih 1956\xe2\x88\x921959 je \xc5\xbeivel in delal v argentinski bazi na Antarktiki. Od 1961 je bil smu\xc4\x8darski u\xc4\x8ditelj; organiziral je in vodil prvo argentinsko smu\xc4\x8darsko \xc5\xa1olo Club Andino Bariloche.      _NEWLINE_Bil je sodelavec revije Gore, glasila Slovenskega planinskega dru\xc5\xa1tva Barilo\xc4\x8de v kateri je objavljal \xc4\x8dlanke in \xc4\x8drtice o svojih vzponih in pohodih in soavtor (skupaj z Vojkom Arkom) knjige Dhaulagari, ki je iz\xc5\xa1la 1956 v Buenos Airesu.'