b'\n_START_ARTICLE_\nSulejman I.\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nSulejman je bil rojen 6. novembra 1494 v Trabzonu na obali \xc4\x8crnega morja. Ko je imel sedem let, so ga poslali v Istanbul, kjer se je v pala\xc4\x8di Topkapi u\xc4\x8dil znanost, zgodovino, knji\xc5\xbeevnost, teologijo in voja\xc5\xa1ko taktiko. V \xc5\xa1oli se je spoprijeteljil s svojim gr\xc5\xa1kim su\xc5\xbenjem Ibrahimom, ki je kasneje postal njegov najbolj zanesljiv svetovalec in veliki vezir. Ko je imel sedemnajst let, je postal guverner Kaffe na polotoku Krimu,  kasneje pa je bil guverner Manise v zahodni Anatoliji in Odrina (Edirne) v Trakiji._NEWLINE_Po smrti o\xc4\x8deta Selima I. (1465-1520) je od\xc5\xa1el v Istanbul in kot deseti sultan zasedel osmanski prestol. Nekaj tednov po prevzemu oblasti ga je opisal bene\xc5\xa1ki odposlanec Bartolomeo Contarini: "Star je petindvajset let, visok, vendar \xc5\xbeilav in ne\xc5\xbene polti. Njegov vrat je nekoliko predolg, obraz ozek, nos orlovski. Ima br\xc4\x8dice in majhno brado in izgleda zelo prijetno. Pravijo, da je moder vodja, ljubitelj znanja in od njega vsi pri\xc4\x8dakujejo samo najbolj\xc5\xa1e". Nekateri zgodovinarji trdijo, da je zelo ob\xc4\x8dudoval Aleksandra Velikega. Bil je zaslepljen z idejo o cesarstvu, ki bo vez med  Vzhodom in Zahodom in verjetno je ravno zato vodil \xc5\xa1tevilne vojne na vzhodu in zahodu cesarstva.\n_START_SECTION_\nOsvajanja v Evropi\n_START_PARAGRAPH_\nSulejman je kmalu po prihodu na oblast za\xc4\x8del niz voja\xc5\xa1kih osvajanj. Najprej je leta 1521 zatrl upor osmanskega guvernerja Damaska in si zagotovil mir na vzhodu, potem pa se je za\xc4\x8del pripravljati na osvojitev Beograda, kar njegovemu staremu o\xc4\x8detu Mehmedu II. ni uspelo. Beograd je bil klju\xc4\x8d do osvojitve Ogrske, ki je po porazu Bolgarov, Srbov in Bizantincev ostala edina omembe vredna sila na poti v Evropo. Sulejmanova vojska je leta 1521 obkolila Beograd in ga za\xc4\x8dela obstreljevati s te\xc5\xbekim topni\xc5\xa1tvom. Posadka Beograda, ki je \xc5\xa1tela komaj 700 mo\xc5\xbe, se je brez pomo\xc4\x8di Ogrske po treh tednih obleganja vdala._NEWLINE_Novica o padcu ene najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1ih kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih trdnjav je \xc5\xa1irila strah pred Osmani po celi Evropi.  Ambasador Svetega Rimskega cesarstva v Istanbulu je takrat zapisal: "Padec Beograda je bil za\xc4\x8detek dramati\xc4\x8dnih dogodkov, ki so uni\xc4\x8dili Ogrsko, povzro\xc4\x8dili smrt kralja Ludvika II., osvojitev Budima, okupacijo Transilvanije in vzbudili strah sosednjih narodov, da bodo do\xc5\xbeiveli enako usodo"._NEWLINE_Po padcu Beograda je bila pot do Ogrske in [Srednje Evrope odprta, toda Sulejman je obrnil proti Rodosu, otoku v vzhodnem Sredozemlju, ki je zaradi bli\xc5\xbeine Male Azije in Levanta stalno ogro\xc5\xbeal osmanske interese. Poleti 1522 je izkoristil prednost vojne mornarice, ki jo je nasledil od svojega o\xc4\x8deta, in napadel Rodos. V Sulejmanovi vojski je bilo 400 ladij, Sulejman pa je na maloazijsko obalo nasproti otoka osebno pripeljal \xc5\xa1e kak\xc5\xa1nih 100.000 pe\xc5\xa1cev. Obleganje otoka je trajalo pet mesecev, potem pa so se rodo\xc5\xa1ki vitezi, kasnej\xc5\xa1i malte\xc5\xa1ki vitezi, vdali in se s sultanovim dovoljenjem umaknili v ju\xc5\xbeno Italijo, od tam pa leta 1530 na Malto._NEWLINE_Odnosi med Osmanskim cesarstvom in Ogrsko so se medtem poslab\xc5\xa1ali, zato se je Sulejman z vojsko odpravil v vzhodno Evropo in 29. avgusta 1526 v bitki pri Moha\xc4\x8du porazil ogrskega kralja Ludvika II. Ogrski odpor se je zru\xc5\xa1il in Osmansko cesarstvo je postalo prevladujo\xc4\x8da sila v jugovzhodni Evropi._NEWLINE_Cesar Svetega Rimskega cesarstva Karel V. Habsbur\xc5\xa1ki in njegov brat, avstrijski nadvojvoda Ferdinand I., sta kmalu ponovno zasedla Budim in Ogrsko, zato je Sulejman leta 1529 krenil na nov vojni pohod. Osvojil je Budim in za\xc4\x8del jeseni oblegati Dunaj, potem pa je avstrijska vojska dobila okrepitve in obleganje je spodletelo. Spodletel je tudi naslednji poskus osvojitve Dunaja leta 1532. Zaradi slabega vremena, ki je onemogo\xc4\x8dilo prevoz te\xc5\xbekih oblegovalnih strojev, in dolgih oskrbovalnih poti se je vojska umaknila \xc5\xa1e preden je pri\xc5\xa1la do mesta._NEWLINE_Po bitki pri Moha\xc4\x8du in smrti kralja Ludvika II. je pri\xc5\xa1lo na Ogrskem do nasledstvenih sporov, ki so trajali do leta 1540. Del ogrskega plemstva je za novega kralja izbral avstrijskega nadvojvodo Ferdinanda Habsbur\xc5\xa1kega, drugi del pa transilvanskega vojvodo Ivana Zapoljo, ki ga je priznal in podpiral tudi Sulejman. Po Zapoljevi smrti (1540) so Habsbur\xc5\xbeani leta 1541 zaostrili odnose s Sulejmanom in posku\xc5\xa1ali zasesti Budim, vendar jim poskus ni uspel. Sledili so Sulejmanovi povra\xc4\x8dilni ukrepi, v katerih so Habsbur\xc5\xbeani izgubili ve\xc4\x8dje \xc5\xa1tevilo utrdb in bili prisiljeni podpisati poni\xc5\xbeujo\xc4\x8d petletni mirovni sporazum. Ferdinand je sicer dobil protektorat nad Ogrsko, vendar je moral zato Sulejmanu pla\xc4\x8devati davek. \xc5\xa0e bolj poni\xc5\xbeujo\xc4\x8d je bil simboli\xc4\x8dni pomen pogodbe: Karel V. v pogodbi ni nastopal kot cesar, pa\xc4\x8d pa kot \xc5\xa1panski kralj, kar je pomenilo, da vlogo cesarja igra Sulejman._NEWLINE_S podpisom mirovnega sporazuma je Sulejman obrzdal evropske nasprotnike in si zagotovil mo\xc4\x8dno politi\xc4\x8dno vlogo v Evropi.\n_START_SECTION_\nOsvajanja v Aziji\n_START_PARAGRAPH_\nPo umiritvi meja v Evropi se je Sulejman obrnil proti \xc5\xa1iitski dinastiji Safavidov v Perziji, ki so stalno ogro\xc5\xbeali Osmansko cesarstvo z vzhoda. Neposreden povod za vojno sta bila dva dogodka: \xc5\xa1ah Tahmasp I. (1524-1576) je ubil bagdadskega guvernerja, ki je bil lojalen Osmanskemu cesarstvu in ga zamenjal s svojim \xc4\x8dlovekom, guverner Bitlisa pa je Sulejmana izdal in prestopil na stran Safavidov. Leta 1533 je zato Sulejman poslal na vzhod vojsko pod poveljstvom velikega vezirja Ibrahim Pa\xc5\xa1e, ki je zasedla Bitlis in brez odpora okupirala Tabriz. Leta 1534 se je Ibrahimovi vojski pridru\xc5\xbeil \xc5\xa1e Sulejman in prodrl globoko na perzijsko ozemlje. Perzijci niso tvegali neposrednega spopada in so se raje umaknili. _NEWLINE_Naslednje leto je Sulejman napadel Bagdad. Poveljnik mesta mu je mesto brez odpora predal in priznal Sulejmana za voditelja islamskega sveta - kalifa in zakonitega naslednika abasidskih kalifov. _NEWLINE_Leta 1548-1549 se je Sulejman odpravil na nov vojni pohod proti \xc5\xa1ahu Tahmaspu, v katerem ga je nameraval dokon\xc4\x8dno poraziti. \xc5\xa0ah se tudi tokrat ni hotel zaplesti v odlo\xc4\x8dilni spopad in se je raje umaknil. Sulejmanovo vojsko je nato v Azerbajd\xc5\xbeanu ujela ostra kavka\xc5\xa1ka zima in jo prisilila k umiku. _NEWLINE_Leta 1553 se je Sulejman odpravil na tretji vojni pohod proti Perzijcem. Osvojil je Erzurum, prekora\xc4\x8dil Gornji Evfrat in opusto\xc5\xa1il dele Perzije. \xc5\xa0ahova vojska je ponovno uporabila strategijo stalnega umikanja in vojni pohod se je zna\xc5\xa1el na mrtvi to\xc4\x8dki. Leta 1554 sta vladarja podpisala mirovno pogodbo in Sulejmanovi pohodi proti vzhodu so se kon\xc4\x8dali. Sulejman je \xc5\xa1ahu vrnil Tabriz, obdr\xc5\xbeal pa je Bagdad, spodnjo Mezopotamijo, delti Evfrata in Tigrisa in del Perzijskega zaliva.\n_START_SECTION_\nOsvajanja v Sredozemlju in severni Afriki\n_START_PARAGRAPH_\nMedtem, ko je Sulejman utrjeval meje na kopnem, je admiral Svetega Rimskega cesarstva Andrea Doria v imenu cesarja Karla V. zasedel trdnjavi Koroni in Patras na Peloponezu. Sulejman je imel prodiranje \xc5\xa0pancev proti vzhodu za ogro\xc5\xbeanje njegovih interesov v vzhodnem Sredozemlju, zato je za velikega admirala flote (Kaptan-\xc4\xb1 Derya) izbral Hajredin Pa\xc5\xa1o, ki je v Evropi bolj znan kot Barbarossa. Admiralova naloga je bila zgraditi osmansko vojno floto, da bi bila vsaj enaka vsem sredozemskim flotam skupaj. _NEWLINE_Karel V. je leta 1535 izvojeval pomembno pomorsko zmago proti Osmanom pri Tunisu, ki je Sulejmana prisilila, da je sprejel predlog francoskega kralja Franca I. za sklenitev zavezni\xc5\xa1tva proti Karlu V. 28. septembra 1538 je pri\xc5\xa1lo do bitke pri Prevezi, v kateri je Barbarossa prepri\xc4\x8dljivo porazil \xc5\xa1pansko floto in Osmansko cesarstvo je bilo naslednjih 33 let, do bitke pri Lepantu, nesporen vladar vzhodnega Sredozemlja._NEWLINE_V tem \xc4\x8dasu je Osmansko cesarstvo priklju\xc4\x8dilo velika ozemlja v severni Afriki. Berberske dr\xc5\xbeave Tripolitanija, ki je del dana\xc5\xa1nje Libije, Tunizija in Al\xc5\xbeirija so postale samostojne province. Poskus Karla V. leta 1541, da bi Osmane izrinil iz severne Afrike, ni uspel. V severni Afriki se je razvilo berbersko piratstvo, ki je postalo sestavni del pomorske vojne proti \xc5\xa0paniji. Osmanska vojna mornarica je do leta 1544, ko so jo porazili Portugalci, obvladovala tudi Rde\xc4\x8de morje in Perzijski zaliv. _NEWLINE_Leta 1542 je kralj Franc I. obnovil francosko-osmansko zavezni\xc5\xa1tvo proti skupnemu sovra\xc5\xbeniku \xe2\x80\x93 Habsbur\xc5\xbeanom. Sulejman je kot pomo\xc4\x8d Francozom poslal v zahodno Sredozemlje sto galej pod Barbarossovim poveljstvom. Barbarossa je leta 1543 na poti v Toulon, ki je postal sede\xc5\xbe osmanske admiralitete, mimogrede oplenil okolico Neaplja in Sicilijo in zavzel Nico. Leta 1544 sta Franc I. in Karel V. sklenila mirovni sporazum, ki je za nekaj \xc4\x8dasa prekinil francosko zavezni\xc5\xa1tvo z Osmanskim cesarstvom. _NEWLINE_Leta 1530 so vitezi hospitalci, bolj znani kot malte\xc5\xa1ki vitezi, dobili od Karla V. v zakup Malte\xc5\xa1ke otoke in del libijske obale. Njihove akcije proti Osmanom so kmalu spro\xc5\xbeile njihovo jezo in Sulejman je nadnje poslal veliko vojsko. Leta 1565 se je za\xc4\x8delo veliko obleganje Malte, ki je trajalo od 18. maja do 8. septembra. Sprva je kazalo, da se bo ponovila zgodovina Rodosa iz leta 1522, saj so Turki uni\xc4\x8dili ve\xc4\x8dino otoka in ubili ve\xc4\x8d kot polovico vitezov, potem pa je na Malto pri\xc5\xa1la pomo\xc4\x8d iz \xc5\xa0panije in Turki so se umaknili.\n_START_SECTION_\nUpravne reforme\n_START_PARAGRAPH_\nSulejman je na Zahodu znan predvsem kot osvajalec z vzdevkom \xe2\x80\xb3Veli\xc4\x8dastni\xe2\x80\xb3, v svoji domovini pa je znan kot Kanuni \xe2\x80\x93 \xe2\x80\xb3Zakonodajalec\xe2\x80\xb3. V Osmanskem cesarstvu je v 15. stoletju prevladovalo \xc5\xa1eriatsko pravo, ki temelji na koranu in ga sultan ni mogel niti smel spremeniti. Sulejman je zato uvedel novo zakonodajo - Kanun, ki je bila odvisna samo od njega in je pokrivala podro\xc4\x8dje kazenskega in zemlji\xc5\xa1kega prava in dav\xc4\x8dni sistem. Za pripravo novega zakonika je najprej zbral vse razsodbe, ki so jih izrekli njegovi predhodniki. Ko je izlo\xc4\x8dil podvajanja in sam presodil o kontradiktornih odlo\xc4\x8ditvah, je izdal enoten zakonik, ki seveda ni kr\xc5\xa1il osnovnih pravil islama. Kon\xc4\x8dna pre\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8dena izdaja zakonika je postala znana kot Kanun-i Osmani ali Osmanski zakonik in je bila v veljavi ve\xc4\x8d kot tristo let. _NEWLINE_Posebno pozornost je posvetil  mizeriji raje \xe2\x80\x93 najni\xc5\xbejega sloja prebivalstva, ki je obdelovala zemljo zemlji\xc5\xa1ke gospode. Njegov Kanune raja \xe2\x80\x93 Zakon o raji, je reformiral davke in takse, ki jih je pla\xc4\x8deval najni\xc5\xbeji sloj prebivalstva. Z novim zakonom je postal polo\xc5\xbeaj raje bolj\xc5\xa1i od polo\xc5\xbeaja tla\xc4\x8dana v fevdalni Evropi, kar je povzro\xc4\x8dilo selitev kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih tla\xc4\x8danov na osmanska ozemlja. Sulejman je za\xc5\xa1\xc4\x8ditil tudi svoje judovske podlo\xc5\xbenike. Leta 1553 ali 1554 je na pobudo svojega judovskega zdravnika in dentista Mojzesa Hamona izdal ferman, s katerim je uradno o\xc5\xbeigosal la\xc5\xbene obto\xc5\xbebe, da Judje med svojimi verskimi obredi uporabljajo \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko kri. Poleg tega je uvedel tudi novo kazensko in policijsko zakonodajo, predpisal kazni za posamezne prestopke in zmanj\xc5\xa1al \xc5\xa1tevilo kaznivih dejanj, ki so se kaznovala s smrtjo ali pohabljenjem. Uvedel je davke na razne dobrine in proizvode, promet z \xc5\xbeivalmi, rudnike, dobi\xc4\x8dek od trgovine ter uvoz in izvoz. Uradnikom, ki so kr\xc5\xa1ili zakonodajo, je zasegel zemljo in premo\xc5\xbeenje. _NEWLINE_Drugo zelo pomembno podro\xc4\x8dje, ki ga je reformiral, je bilo \xc5\xa1olstvo. \xc5\xa0ole so bile priklju\xc4\x8dene k mo\xc5\xa1ejam in so jih vzdr\xc5\xbeevali razni verski skladi. Bile so brezpla\xc4\x8dne in dostopne ve\xc4\x8dini muslimanskih fantov, kar je bila velika prednost v primerjavi s kr\xc5\xa1\xc4\x8danskimi dr\xc5\xbeavami tistega \xc4\x8dasa. \xc5\xa0olanje je potekalo na treh stopnjah. V osnovnih \xc5\xa1olah \xe2\x80\x93 mektebah - so se otroci do \xc5\xa1tirinajstega leta nau\xc4\x8dili pisanja in ra\xc4\x8dunanja in osnov islama. \xc5\xa0olanje so lahko nadaljevali na srednjih \xc5\xa1olah \xe2\x80\x93 medresah, v katerih so u\xc4\x8dili slovnico, metafiziko, filozofijo, astronomijo in astrologijo. Vi\xc5\xa1je medrese so omogo\xc4\x8dale \xc5\xa1tudij na univerzitetnem nivoju. Diplomanti teh \xc5\xa1ol so postali imami in u\xc4\x8ditelji.\n_START_SECTION_\nKultura\n_START_PARAGRAPH_\nOsmansko cesarstvo je med Sulejmanovim vladanjem vstopilo v zlato obdobje kulturnega razvoja. V pala\xc4\x8di Topkapi, v kateri je bil sede\xc5\xbe dr\xc5\xbeavne uprave in \xc5\xa1olstva, so imele sede\xc5\xbe tudi \xc5\xa1tevilne zadruge umetnikov in obrtnikov, ki so jih kot celoto imenovali Ehl-i Hiref \xe2\x80\x93 Skupnost nadarjenih. V skupnost so bili vklju\xc4\x8deni talenti iz vseh delov Osmanskega cesarstva, ki so se ukvarjali z vsem mogo\xc4\x8dim, od kaligrafije do \xc4\x8devljarstva. V skupnost so vstopili kot vajenci in se usposobili za mojstre, najbolj\xc5\xa1i mojstri pa so postali u\xc4\x8ditelji. Cene njihovih uslug po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1olanju so bile predpisane in odvisne od poklica. Od svojega zaslu\xc5\xbeka so pla\xc4\x8devali zmerne davke v \xc5\xa1tirih obrokih letno. Na najstarej\xc5\xa1em ohranjenem pla\xc4\x8dilnem seznamu iz leta 1526 je bilo \xc5\xa1tirideset zadrug z ve\xc4\x8d kot 600 \xc4\x8dlani. V 17. stoletju se je njihovo \xc5\xa1tevilo povzpelo na ve\xc4\x8d kot 2.000.  _NEWLINE_Sulejman sam je bil znan pesnik, ki je pisal v perzijskem in tur\xc5\xa1kem jeziku pod psevdonimom Muhibbi (Ljubimec). Nekatere njegove pesnitve so postale pregovorne. Bil je tudi pokrovitelj gradnje monumentalnih arhitekturnih biserov po celem cesarstvu: mostov, mo\xc5\xa1ej, pala\xc4\x8d ter dobrodelnih in socialnih ustanov. Najlep\xc5\xa1e zgradbe je zgradil Sulejmanov dvorni arhitekt Mimar Sinan, s katerim je osmanska arhitektura dosegla svoj vi\xc5\xa1ek. Njegove najve\xc4\x8dje mojstrovine so mo\xc5\xa1eja  Sulejmanije v Istanbulu, mo\xc5\xa1eja Selimije v Odrinu,  restavrirana mo\xc5\xa1eja Kupola na skali in obzidje Starega mesta v Jeruzalemu, restavrirana Kaba v Meki in sredi\xc5\xa1\xc4\x8de Damaska. _NEWLINE_Nam bli\xc5\xbeji mojstrovini sta Karad\xc5\xbeozbegova d\xc5\xbeamija v Mostarju in most Mehmed pa\xc5\xa1e Sokolovi\xc4\x87a v Vi\xc5\xa1egradu (Bosna in Hercegovina). Stari most v Mostarju je zgradil njegov u\xc4\x8denec Hajrudin Sinan leta 1566. D\xc5\xbeamija in oba mostova sta del svetovne kulturne dedi\xc5\xa1\xc4\x8dine.\n_START_SECTION_\nZasebno \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nNa Sulejmanovo osebnost in njegovo zasebno \xc5\xbeivljenje sta imeli izjemen vpliv predvsem dve osebi: njegova druga \xc5\xbeena H\xc3\xbcrrem Sultan in njegov su\xc5\xbeenj in prijatelj iz otro\xc5\xa1tva, kasnej\xc5\xa1i veliki vezir Ibrahim Pa\xc5\xa1a.\n_START_SECTION_\nH\xc3\xbcrrem Sultan\n_START_PARAGRAPH_\nSulejman je bil slepo zaljubljen v H\xc3\xbcrrem Sultan, haremsko dekle rusinskega porekla, ki je bila med diplomati z zahoda bolj znana kot Rusinka in Rokselana. Bila je h\xc4\x8derka ukrajinskega pravoslavnega popa, ki so jo ugrabili in prodali za su\xc5\xbenjo. Kupil jo je Sulejmanov prijatelj Ibrahim Pa\xc5\xa1a in jo podaril Sulejmanu. Sulejman je zaradi nje prelomil dvestoletno osmansko tradicijo, zanemaril svojo zakonito prvo \xc5\xbeeno G\xc3\xbclbehar, s katero je imel enega otroka, in vzel H\xc3\xbcrrem Sultan za zakonito \xc5\xbeeno. Dovolil ji je, da je ostala z njim na dvoru do njene smrti leta 1558, s \xc4\x8demer je prelomil \xc5\xa1e eno osmansko tradicijo. Do tedaj je bilo namre\xc4\x8d v navadi, da so sultanove potomce, ko so bili dovolj stari, skupaj z njihovimi materami - dvornimi konkubinami \xe2\x80\x93 imenovali za guvernerje kak\xc5\xa1ne oddaljene province, od koder se niso vrnili, razen \xc4\x8de so postali prestolonasledniki.\n_START_SECTION_\nIbrahim Pa\xc5\xa1a Pargali\n_START_PARAGRAPH_\nIbrahim Pa\xc5\xa1a Pargali je bil \xc5\xbee od otro\xc5\xa1tva Sulejmanov prijatelj. Po poreklu je bil Grk iz Parge v Epirju, ki so ga kot otroka prodali v su\xc5\xbeenjstvo in iz\xc5\xa1olali v sistemu dev\xc5\x9firme. Najprej je postal cesarski sokolar, kmalu zatem pa prvi komornik. Po mnenju njegovih sodobnikov je bil zelo nadarjen, o\xc4\x8darljiv, aroganten in energi\xc4\x8den, dobro je poznal zgodovino in umetnost vojskovanja, govoril je ve\xc4\x8d jezikov, igral violino in pisal poezijo. Leta 1523 je postal veliki vezir in vrhovni poveljnik armade. Sulejman ga je nato imenoval za beglerbega Rumelije, se pravi vseh evropskih provinc Osmanskega cesarstva. Kronist iz 17. stoletja je zapisal, da je Ibrahim prosil sultana, naj ga ne imenuje na ta polo\xc5\xbeaj, ker se je bal za svoje \xc5\xbeivljenje. Sulejman mu je na to odgovoril, da se mu med njegovim vladanjem nima kaj zgoditi. _NEWLINE_In vendar ni bilo tako. Ibrahim je bil veliki vezir trinajst let in v tem \xc4\x8dasu sta mo\xc4\x8dno zrasla njegova mo\xc4\x8d in premo\xc5\xbeenje, zato je imel na dvoru mnogo sovra\xc5\xbenikov. Med Sulejmanovim vojnim pohodom proti Safavidom v Perziji je precenil svojo mo\xc4\x8d in si privo\xc5\xa1\xc4\x8dil veliko napako: nadel si je naslov serasker sultan, ki je pomenil nekak\xc5\xa1nega sultanovega namestnika, kar je imel Sulejman za veliko predrznost. Sulejmanovo nezaupanje se je \xc5\xa1e pove\xc4\x8dalo po sporu med Ibrahimom in finan\xc4\x8dnim ministrom Iskenderjem \xc4\x8celebijem. Spor se je kon\xc4\x8dal tako, da je Ibrahim prepri\xc4\x8dal sultana, naj \xc4\x8celebija obsodi na smrt. \xc4\x8celebi je tik pred usmrtitvijo Ibrahima obto\xc5\xbeil, da kuje zaroto proti sultanu. Njegova izjava je bila o\xc4\x8ditno dovolj prepri\xc4\x8dljiva in Ibrahima so 15. marca 1536 na\xc5\xa1li mrtvega v pala\xc4\x8di Topkapi.\n_START_SECTION_\nNasledstvo\n_START_PARAGRAPH_\nSulejman je imel tri \xc5\xbeene od tega eno zakonito \xc5\xbeeno, s katerimi je imel pet sinov in dve h\xc4\x8deri. S prvo \xc5\xbeeno Gulbah ( Marhidevran) je imel enega sina Mustafa, z njegovo zakonito \xc5\xbeeno Hurem pa \xc5\xa1tiri sinove Mehmet, Selim, Bajazid in D\xc5\xbeiangirja ter h\xc4\x8derko Mihrima, z njegovo tretjo \xc5\xbeeno Nazenin pa h\xc4\x8derko Razijo. Leta 1550 so biliod princev \xc5\xbeivi samo \xc5\xa1e \xc5\xa1tirje: Mustafa, ki je bil sin Sulejmanove prve \xc5\xbeene Marhidervan, ter Selim, Bajazid in D\xc5\xbeiangir, ki so bili otroci  njegove zakonite \xc5\xbeene H\xc3\xbcrrem Sultan. Sulejmanov zakoniti naslednik je bil torej Mustafa, ki je bil poleg tega tudi najsposobnej\xc5\xa1i in je u\xc5\xbeival popolno podporo velikega vezirja Ibrahim Pa\xc5\xa1e. Po mnenju avstrijskega ambasadorja de Busbeqa je bil Mustafa pri 24 ali 25 letih neverjetno dobro izobra\xc5\xbeen in preudaren. K temu je \xc5\xa1e dodal, naj Bog ne dovoli, da bi se sultan s tak\xc5\xa1no mo\xc4\x8djo z vojsko odpravil v Evropo. _NEWLINE_H\xc3\xbcrrem Sultan se je zato bala za usodo svojih sinov, ki bi jih po Sulejmanovi smrti in Mustafovem ustoli\xc4\x8denju v skladu z osmansko tradicijo zadavili. Da bi prepre\xc4\x8dila njihovo usmrtitev, je uporabila ves svoj vpliv za odstranitev vseh, ki so podpirali Mustafo. V bojih za oblast, ki jih je o\xc4\x8ditno vzpodbujala prav ona, je Sulejman umoril tudi Ibrahim Pa\xc5\xa1o in ga zamenjal z njej vdanim zetom Rustem Pa\xc5\xa1o. Ko se je leta 1552 za\xc4\x8del vojni pohod proti Perziji, kateremu je poveljeval Rustem pa\xc5\xa1a, je za\xc4\x8dela spletkariti proti Mustafi: Rustem je poslal Sulejmanu enega od njegovih najbolj zanesljivih ljudi z novico, da posku\xc5\xa1a vojska, odkar ji ne poveljuje on osebno, na prestol postaviti sina Mustafo. Isto\xc4\x8dasno so se za\xc4\x8dele \xc5\xa1iriti govorice, da se Mustafa s tem strinja. Sulejman je za\xc4\x8del verjeti govoricam in je sina pozval, naj se pokesa za izdajo, \xc4\x8de jo je res zagre\xc5\xa1il, potem pa se nima kaj bati. _NEWLINE_Mustafa je bil pred te\xc5\xbeko odlo\xc4\x8ditvijo: ali naj gre k o\xc4\x8detu in tvega, da ga bodo ubili, ali naj ne gre in s tem prizna svojo krivdo. Nazadnje se je odlo\xc4\x8dil, da bo od\xc5\xa1el in se pri tem zana\xc5\xa1al na podporo vojske. Ko je vstopil v Sulejmanov \xc5\xa1otor, so ga napadli njegovi evnuhi, ga podrli na tla in ga zadavili s tetivo loka. _NEWLINE_Mustafov polbrat D\xc5\xbeiangir je umrl od \xc5\xbealosti nekaj mesecev kasneje. _NEWLINE_Ostala sta samo \xc5\xa1e Bajazid in Selim. Poslali so ju vsakega na svoj konec cesarstva, vendar je med njima \xc4\x8dez nekaj let kljub temu izbruhnila vojna. Selim je leta 1559 s pomo\xc4\x8djo o\xc4\x8detove armade pri Konyi premagal Bajazida, ki je nato s svojimi \xc5\xa1tirimi sinovi pobegnil k perzijskem \xc5\xa1ahu. Sulejman je po diplomatski poti od \xc5\xa1aha zahteval njegovo izro\xc4\x8ditev ali usmrtitev. \xc5\xa0ah je nazadnje popustil, saj mu je Selim izro\xc4\x8dil \xc5\xa1e ve\xc4\x8djo vsoto denarja kot mu je obljubil Sulejman. Tako je \xc5\xa0ah predal Selimo Bajazida in njegove sinove. Selim je dal zadaviti svojega brata in svoje ne\xc4\x8dake. Selimova pot na prestol je bila zdaj prosta. _NEWLINE_Sulejman je umrl 5. ali 6. septembra 1566, ko je med pohodom na Dunaj z ve\xc4\x8d kot 100.000 mo\xc5\xbemi in 300 topovi oblegal mad\xc5\xbearsko mesto Siget, ki ga je branil Nikolaj Zrinski z 2500 mo\xc5\xbemi.\n_START_SECTION_\nVeliki vezirji\n_START_PARAGRAPH_\nPiri Mehmed pa\xc5\xa1a (1518-1523)_NEWLINE_Ibrahim pa\xc5\xa1a Pargali (1523-1536)_NEWLINE_Ajaz Mehmed pa\xc5\xa1a (1536-1539)_NEWLINE_Lutfi pa\xc5\xa1a (1539-1541)_NEWLINE_Sulejman pa\xc5\xa1a (1541-1544)_NEWLINE_Rustem pa\xc5\xa1a (1544-1553)_NEWLINE_Kara Ahmed pa\xc5\xa1a (1553-1555)_NEWLINE_Rustem pa\xc5\xa1a (1555-1561)_NEWLINE_Semiz Ali pa\xc5\xa1a (1561-1565)_NEWLINE_Mehmed Pa\xc5\xa1a Sokolovi\xc4\x87 (1565-1579)\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu Sulejmanove smrti je bilo Osmansko cesarstvo zaradi svoje voja\xc5\xa1ke mo\xc4\x8di, bogastva in velikosti najve\xc4\x8dja svetovna velesila. Posedovalo je vsa pomembnej\xc5\xa1a muslimanska mesta (Meko, Medino, Jeruzalem, Damask in Bagdad), ve\xc4\x8dino Balkana (do dana\xc5\xa1nje meje s Hrva\xc5\xa1ko in Avstrijo) ter ve\xc4\x8dji del severne Afrike in je pomenilo stalno veliko gro\xc5\xbenjo zahodni Evropi. _NEWLINE_Sulejmanove mo\xc4\x8di seveda ne smemo meriti samo po njegovi voja\xc5\xa1ki mo\xc4\x8di. Francoski svetovni potnik Jean de Th\xc3\xa9venot je stoletje kasneje zapisal, da ima cesarstvo zelo razvito kmetijstvo, dobro stoje\xc4\x8de kmete, obilo hrane in odli\xc4\x8dno organizacijo, ki je posledica Sulejmanovih reform. Upravne in pravne reforme, po katerih je Sulejman dobil nadimek Kanuni - Zakonodajalec, so bile v veljavi \xc5\xa1e mnogo generacij po njegovi smrti, dokler jih niso njegovi neodgovorni nasledniki izni\xc4\x8dili._NEWLINE_Med Sulejmanovim vladanjem je Osmansko cesarstvo doseglo svoje zlato obdobje tudi na podro\xc4\x8dju arhitekture, literature, umetnosti, teologije in filozofije. Panoramo dana\xc5\xa1njega Bosporja in mnogih drugih tur\xc5\xa1kih mest ter mest po biv\xc5\xa1ih tur\xc5\xa1kih provincah \xc5\xa1e vedno  krasijo dela arhitekta Mimarja Sinana. Ena od njih je mo\xc5\xa1eja S\xc3\xbcleymaniye v Istanbulu, ob kateri v lo\xc4\x8denih mavzolejih po\xc4\x8divata Sulejman in H\xc3\xbcrrem Sultan.'