b'\n_START_ARTICLE_\nF. H. Bradley\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nBradley je bil rojen v Claphamu, takrat predmestju Londona, sedaj je to del obmo\xc4\x8dja osrednjega Londona). Bil je sin Charlesa Bradleyja, evangeli\xc4\x8danskega pastorja in Emme Linton, Charlesove druge \xc5\xbeene. Poznavalec Shakespearjevih del A. C. Bradley je bil njegov brat. V mladosti je obiskoval kolid\xc5\xbea Cheltenham in Marlborough, kot najstnik pa je \xc5\xbee za\xc4\x8del brati Kantovo delo Kritika \xc4\x8distega uma. Leta 1865 se je vpisal na University College Univerze Oxford. Leta 1870, pa je za\xc4\x8del pou\xc4\x8devati na kolid\xc5\xbeu Merton v okviru Univerze Oxford, kjer je ostal do smrti leta 1924. Bradley je pokopan na pokopali\xc5\xa1\xc4\x8du Holywell v Oxfordu._NEWLINE_Tekom njegovega \xc5\xbeivljenja je bil Bradley spo\xc5\xa1tovan filozof. Bij je prvi britanski filozof, ki je prejel Red za zasluge (Order of Merit), kar je izjemna \xc4\x8dast. Na Merton Collegu so mu pustili avtonomijo in ni imel nobenih pedago\xc5\xa1kih zadol\xc5\xbeitev, zato je lahko bil neobremenjen pri pisanju. Znan je predvsem po njegovem nepluralisti\xc4\x8dnem pristopu k filozofiji. Njegov pogled je videl monisti\xc4\x8dno enotnost, ki presega lo\xc4\x8dnice med logiko, metafiziko in etiko. Dosledno je njegov pogled kombiniral monoizem in absolutni idealizem. \xc4\x8ceprav se Bradley ni imel za heglijanca so pri njem o\xc4\x8ditni vplivi heglove dialektike.\n_START_SECTION_\nFilozofija\n_START_PARAGRAPH_\nKot ostali britanski idealisti je zavra\xc4\x8dal zavra\xc4\x8dal utilitarizem in empirizem, ki sta bila jedro prevladujo\xc4\x8de britanske filozofije. Kritike so letele na Johna Locka, Davida Huma in Johna Stuarta Milla. Namesto tega se je Bradley posredno navdihoval od nem\xc5\xa1kih idealistov: Kanta, Fichteja in Friedricha Schellinga ter seveda Hegla. 1909 je Bradley objavil esej z naslovom O koheren\xc4\x8dnosti resnice (On Truth and Coherence) v reviji Mind. Esej krizitira gotovost spoznanja v epistemologiji (infaliabilizem). Britanski poznavalec Hegla in heglijanstva Robert Stern trdi, da Bradley v prispevku ne zagovarja koheren\xc4\x8dne teorije resnice na ra\xc4\x8dun dokon\xc4\x8dnega upravi\xc4\x8denja spoznanja, ampak kot kriterij za preverljivost resnice.\n_START_SECTION_\nFilozofija morale\n_START_PARAGRAPH_\nBradleyjev pogled na moralo je kritika utilitaristi\xc4\x8dne etike in koristi kot vodila delovanja subjekta. Po njegovem je sredi\xc5\xa1\xc4\x8dno vpra\xc5\xa1anje etike\xc2\xa0\xc2\xbbWhy should I be moral?\xc2\xab\xc2\xa0(Zakaj bi moral biti moralen)._NEWLINE_Nasprotoval je radikalnemu individualizmu, kakr\xc5\xa1nega so predpostavljali utilitaristi. Morala je bila zanj predvsem dru\xc5\xbebeni pojav, prav tako ni mogo\xc4\x8de posameznika/subjekta odmisliti od dru\xc5\xbebe . Bradley je trdil da na\xc5\xa1a moralna dol\xc5\xbenost temelji na potrebi rasti za na\xc5\xa1e idealno\xc2\xa0\xc2\xbbdobrim jaz\xc2\xab\xc2\xa0(Good Self) v nasprotju z na\xc5\xa1im\xc2\xa0\xc2\xbbslabim jaz\xc2\xab\xc2\xa0(Bad Self). Kakorkoli, priznal je da na\xc5\xa1a dru\xc5\xbeba ne mora biti vir spoznanj za na\xc5\xa1e moralno delovanje, oziroma na\xc5\xa1e prizadevanje za uresni\xc4\x8ditev idealnega jaz-a. Na primer, dru\xc5\xbebe (societies) niso zaklju\xc4\x8dene celote in s tem popolni sistemi za vsako moralno delovanje. Spremembe v moralnih delovanjih zato izhajajo iz kriterijev zunaj in ne znotraj teh dru\xc5\xbeb. Glede moralnega delovanja in kultiviranja dobrega/socialnega jaza pripisuje velik pomen religiji._NEWLINE_Njegovi pogledi na socialni jaz se v njegovi teoriji morale ujemajo s stali\xc5\xa1\xc4\x8di Fichteja, G.H. Meada in pragmatistov. Prav tako so zdru\xc5\xbeljivi s sodobnimi pogledi, kot so pogledi Richarda Rortyja in ne-individualisti\xc4\x8dnih pristopov.\n_START_SECTION_\nZapu\xc5\xa1\xc4\x8dina in kritike\n_START_PARAGRAPH_\nBritanski idealizem je po smrti Bradleyja, ki je ostal en od zadnjih nosilcev te paradigme, popolnoma izginil iz univerzitetnih kateder. \xc5\xbde pred tem ga je na prelomu stoletij s\xc4\x8dasoma zamenjala ambicioznej\xc5\xa1a paradigma logi\xc4\x8dnega pozitivizma (tudi imenovanega logi\xc4\x8dni empirizem), katere voditelja prve generacije sta bila George Edward Moore in Bertrand Russell. Bradleyja je silovito kritiziral tudi \xc4\x8dlan druge generacije logi\xc4\x8dnega pozitivizma Alfred Ayer v delu Jezik, resnica in logika (Language, Truth and Logic, 1936). V zadnjih letih pa se je pojavil preporod zanimanja za Bradleyja in njegovo idealisti\xc4\x8dno filozofijo._NEWLINE_Leta 1914 je T. S. Eliot je napisal disertacijo za doktorsko nalogo iz oddelka za filozofijo na Univerzi v Harvardu o Bradleyu. Naslovljena je bila\xc2\xa0\xc2\xbbKnowledge and Experience in the Philosophy of F. H. Bradley\xc2\xab\xc2\xa0(Znanje in izkustvo v filozofiji F. H. Bradleya). Zaradi napetosti, ki so vodile do za\xc4\x8detka prve svetovne vojne, se Eliot ni moral vrniti na Harvard, da bi branil dizertacijo, zaradi \xc4\x8desar ni univerza nikoli potrdila njegovega doktorata.'