b'\n_START_ARTICLE_\nLimbarska gora\n_START_PARAGRAPH_\nLimbarska gora (nadmorska vi\xc5\xa1ina 773 m) je ena najbolj razglednih gora v \xc5\xa1ir\xc5\xa1i ljubljanski okolici;\xc2\xa0\xc2\xbbkraljuje\xc2\xab\xc2\xa0nad morav\xc5\xa1ko kotlino na jugu in nad dolino \xc4\x8crni graben ter je z ve\xc4\x8d strani zelo lahko dostopna; tudi z avtom, ne le pe\xc5\xa1. Z Limbarske gore, na kateri stoji arhitektonsko zanimiva cerkev, je lep razgled na Kamni\xc5\xa1ke planine, pa tudi na Julijce - vse do Triglava, sosednje zasavske in dolenjske hribe in na ljubljansko kotlino. Od Ljubljane je oddaljena 30 km._NEWLINE_Dostop na Limbarsko goro je urejen iz ve\xc4\x8d smeri npr.: iz Morav\xc4\x8d, lukovi\xc5\xa1ke strani, Blagovice, Zgornjih Lok, Spodnjih Lok, Kra\xc5\xa1nje, Mlin\xc5\xa1 in Trojan prek Gol\xc4\x8daja. Vse poti so lahke in dobro ozna\xc4\x8dene. Do vrha gore je pribli\xc5\xbeno 1 uro hoda, iz Trojan in Izlak pa 2-3 ure. Na Limbarski gori je tudi kontrolna to\xc4\x8dka Evropske pe\xc5\xa1poti E-6, Rokovnja\xc5\xa1ke planinske poti, Poti spominov NOB Dom\xc5\xbeale in Morav\xc5\xa1ke planinske poti.\n_START_SECTION_\nCerkev sv. Valentina na Limbarski gori\n_START_PARAGRAPH_\nCerkev sv. Valentina na vrhu so prvotno sezidali okoli leta 1667. Ker je kmalu zaslovela kot romarska cerkev in je postala premajhna, so jo \xc5\xbee v prvi polovici 18. stol. pove\xc4\x8dali. Gradnjo so zaupali tedaj najbolj znanemu baro\xc4\x8dnemu arhitektu Gregorju Ma\xc4\x8dku iz Ljubljane. Glavni oltar v cerkvi je bil izdelan leta 1735 v klasicisti\xc4\x8dnem slogu. Stranski oltarji so kamniti, iz \xc4\x8drnega marmorja, izdelovalca Cussove. Sliki v oltarjih Marijinega kronanja in Svetega Egidija- (Tilna) sta delo slikarja Valentina Metzingerja iz leta 1743. Freske v notranjosti cerkve je izdelal slikar Franc Jelov\xc5\xa1ek, preslikal- obnovil pa jih je leta 1867 slikar Matija Ko\xc5\xbeelj. Cerkev je posvetil \xc5\xa1kof Leopold Jo\xc5\xbeef Petazzi leta 1743 Sv. Valentinu, mu\xc4\x8dencu v \xc4\x8dasu zadnjega preganjanja kristjanov v rimskem cesarstvu. Njegov god je 14. februarja, takrat je vsako leto njemu posve\xc4\x8dena sv. ma\xc5\xa1a na gori.\n_START_SECTION_\nZapis v delu Janeza Vajkarda Valvazorja o Limbarski gori\n_START_PARAGRAPH_\nValvasor pi\xc5\xa1e, da so Limbarski gospodje in njihov grad dobili ime po lilijah, ki rastejo po sosednjih hribih in na Limbarski gori. Tujci so ime zapisovali razli\xc4\x8dno: Lilienberg, Lilienberch, Liligenberc, Liligenberch, Lilinberc, Lilinberch, Lindenberch, Leubrch, Limberg, Lilgenberch, v\xc4\x8dasih pa tudi Gilgeberg ali Lemberg. Limbarskega gradu ni ve\xc4\x8d, dale\xc4\x8d naokoli pa je znana Limbarska gora z bo\xc5\xbejepotno cerkvijo sv. Valentina, \xc5\xbee v Valvasorjevem \xc4\x8dasu zelo obiskana.'