b'\n_START_ARTICLE_\nBalduin Luksembur\xc5\xa1ki\n_START_SECTION_\nHitra pot do ugleda\n_START_PARAGRAPH_\nBalduin je bil drugi sin luksembur\xc5\xa1kega grofa Henrika VI. in Beatrice iz rodbine Avesnes. Od vsega za\xc4\x8detka je bil dolo\xc4\x8den za cerkveno kariero. Tako kot starej\xc5\xa1ega brata Henrika so ga vzgajali na prijateljskem francoskem dvoru, kjer se je nau\xc4\x8dil tudi vite\xc5\xa1kih spretnosti. Na pari\xc5\xa1ki univerzi je \xc5\xa1tudiral teologijo in kanonsko pravo. Bil je star \xc5\xa1ele dvaindvajset let, ko ga je leta 1307 stolni kapitelj v Trierju izvolil na izpraznjeno mesto trierskega nad\xc5\xa1kofa. Naslednje leto ga je v Poitiersu osebno posvetil pape\xc5\xbe Klemen V. Kmalu je postal eden najvplivnej\xc5\xa1ih cerkvenih knezov v zahodnem delu cesarstva._NEWLINE_Balduin je ob volitvah novega rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja leta 1308, skupaj z izku\xc5\xa1enim majn\xc5\xa1kim nad\xc5\xa1kofom Petrom von Aspeltom, uveljavil za kandidata svojega starej\xc5\xa1ega brata, ki je bil potem tudi izvoljen za kralja. Po izvolitvi je Henrika z vsemi mo\xc4\x8dmi podpiral pri njegovih prizadevanjih. Obenem je skrbel za presti\xc5\xbe nad\xc5\xa1kofije in obnavljal tiresko kne\xc5\xbeevino, ki jo je predhodnik zapustil v zelo slabem stanju.\n_START_SECTION_\nDelovanje v cesarstvu\n_START_PARAGRAPH_\nBalduin je v letih 1310-13 (tako kot tudi njegov mlaj\xc5\xa1i brat Warlam) spremljal Henrika VII. v Italijo na kronanje za cesarja. Tam mu je pomagal tako finan\xc4\x8dno kot s svojimi diplomatskimi in voja\xc5\xa1kimi sposobnostmi. Marca 1313 se je vrnil v Nem\xc4\x8dijo, da bi bratu v pomo\xc4\x8d zbral nove \xc4\x8dete in jih pripeljal v Italijo. Septembra je prejel novico o bratovi smrti. Ker je v Italiji umrl tudi mlaj\xc5\xa1i brat Warlam, je postal Balduin edini starosta luksembur\xc5\xa1ke dinastije._NEWLINE_Sledile so volitve novega rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja. Balduin je ocenil, da mladi Henrikov sin Ivan, ki je leta 1310 postal kralj \xc4\x8ce\xc5\xa1ke, na volitvah ne bi dobil zadostne podpore volilnih knezov; tudi Ivanov polo\xc5\xbeaj na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem \xc5\xa1e ni bil dovolj trden (ogro\xc5\xbeal ga je najresnej\xc5\xa1i kandidat za novega kralja, Habsbur\xc5\xbean vojvoda Friderik Lepi). Zato sta Balduin in Peter von Aspelt za novega kralja predlagala Wittelsbacha Ludvika IV. Bavarskega, ki si je malo pred tem pridobil ugled evropske javnosti. Toda volilni knezi se tudi ob njegovi kandidaturi niso poenotili in na dvojnih volitvah sta bila izvoljena dva protikralja: Ludvik VI. Bavarski in Friderik Lepi._NEWLINE_Balduin je \xc5\xa1e naprej podpiral Bavarca. \xc5\xa0estkrat se je boril na njegovi strani. Zavaroval je spodnje Porenje pred prista\xc5\xa1i Friderika Lepega, predvsem pred k\xc3\xb6lnskim nad\xc5\xa1kofom Heinrichom II. von Virnburgom. V zahvalo mu je Ludvik potrdil vse njegove in Ivanove posesti in fevde ter obnovil pravico do obrenskih cesarskih fevdov in z njimi povezanih re\xc4\x8dnih carin. Balduin pa je pomagal tudi ne\xc4\x8daku Ivanu ob njegovih ponavljajo\xc4\x8dih se sporih s \xc4\x8de\xc5\xa1kimi baroni._NEWLINE_Julija 1320 je umrl majn\xc5\xa1ki nad\xc5\xa1kof Peter von Aspelt. \xc4\x8ceprav je tamkaj\xc5\xa1nji kapitelj na izpraznjeno mesto postuliral Balduina, je pape\xc5\xbe Janez XXII. za novega nad\xc5\xa1kofa imenoval Mathiasa von Buchecka. Balduin se je uklonil pape\xc5\xbeevi volji. V odlo\xc4\x8dilni bitki med protikraljema pri M\xc3\xbchldorfu (28. septembra 1322) se je, tako kot ne\xc4\x8dak Ivan, boril na strani zmagovitega Ludvika. _NEWLINE_Balduin se ni vme\xc5\xa1aval v spor, ki se je po zmagi nad Friderikom Lepim vse bolj razra\xc5\xa1\xc4\x8dal med Bavarcem in pape\xc5\xbeem. Distanciral se je tudi od naglih in nepremi\xc5\xa1ljenih dejanj in sporov, v katere se je z rimsko-nem\xc5\xa1kim kraljem spu\xc5\xa1\xc4\x8dal Ivan.\n_START_SECTION_\nMajn\xc5\xa1ki cerkveni razkol\n_START_PARAGRAPH_\nBalduin pa se je vklju\xc4\x8dil v dogodke po smrti majn\xc5\xa1kega nad\xc5\xa1kofa Mathiasa von Buchecka (10. septembra 1328). Stolni kapitelj je za novega nad\xc5\xa1kofa ponovno izvolil Balduina, ki pa kot Ludvikov prista\xc5\xa1 za Janeza XXII. ni bil sprejemljiv, in je zato na izpraznjeno mesto imenoval Heinricha III. von Virnburga, ne\xc4\x8daka k\xc3\xb6lskega nad\xc5\xa1kofa z enakim imenom. Tak\xc5\xa1no imenovanje je pomenilo ve\xc4\x8dji vpliv avignonskega pape\xc5\xbea in preko njega Francije na ob\xc4\x8dutljivo obmejno obmo\xc4\x8dje cesarstva ob Renu. Balduin se zato (in ker je preko ozemlja majn\xc5\xa1ke kne\xc5\xbeevine ra\xc4\x8dunal na ozemeljsko povezavo med doma\xc4\x8dim Luksemburgom in Ivanovo \xc4\x8ce\xc5\xa1ko) to pot ni uklonil pape\xc5\xbeevi volji in je majn\xc5\xa1ke cerkvene posesti upravljal \xc5\xa1e naslednjih devet let._NEWLINE_Mesto je menilo, da bi imelo pod virnbur\xc5\xa1kim gospodarjem ve\xc4\x8djo svobodo upravljanja in se je Balduinu uprlo, ve\xc4\x8dina duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine pa mu je ostala zvesta. Balduin se je utrdil v Eltvillu in Fl\xc3\xb6rsheimu ter mestu Mainz ote\xc5\xbeil preskrbo; ni pa mogel prepre\xc4\x8diti, da ne bi me\xc5\xa1\xc4\x8dani ogro\xc5\xbeali duhov\xc5\xa1\xc4\x8dine in opusto\xc5\xa1ili samostana pred mestom. Bolj ko so se slab\xc5\xa1ali odnosi napram Janezu XXII., bolj se je Balduin s svojimi stali\xc5\xa1\xc4\x8di pribli\xc5\xbeeval Bavarcu, ki se je dal leta 1328 v Rimu kronati za cesarja. Balduin je decembra 1331 s cesarjem sklenil zvezo in junija 1332 po pravnem postopku pred cesarjem strl odpor majn\xc5\xa1kih me\xc5\xa1\xc4\x8danov._NEWLINE_Balduin je med tem na pro\xc5\xa1njo velden\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa Warlama prevzel urejanje spodkopanih odnosov v \xc5\xa1kofiji Speyer (1331-37) in dvakrat (1331, 1335-37) nastopil kot za\xc5\xa1\xc4\x8ditnik \xc5\xa1kofije Worms. Poleg tega se je bojeval v doma\xc4\x8dih sporih proti vitezom iz gradu Eltz in tovari\xc5\xa1em (1331-37) ter proti roparskim vitezom iz Dauna, kot tudi v bojih za ohranitev majn\xc5\xa1ke oblasti v Turingiji. \xc5\xa0ele ko je po smrti Janeza XXII. (decembra 1334) tudi novi pape\xc5\xbe Benedikt XII. vztrajal, da mora odstopiti, in ga, ker tega ni storil, oktobra 1336 izob\xc4\x8dil, je Balduin popustil in se leta 1338 odpovedal upravljanju Mainza in kmalu nato tudi Speyerja in Wormsa. Stopil je na \xc4\x8delo gibanja, v katerem so sodelovali tako cerkveni kot posvetni knezi in ki naj bi spodbudilo Benedikta XII. k popu\xc5\xa1\xc4\x8danju v sporu med cerkveno in posvetno oblastjo, ki je \xc5\xbee petnajst let hromil cesarstvo.\n_START_SECTION_\nSre\xc4\x8danje volilnih knezov v Rhensu\n_START_PARAGRAPH_\nBalduin je vplival na izdelavo kanoni\xc4\x8dno-pravnih argumentov, na osnovi katerih so volilni knezi na sre\xc4\x8danjih v Oberlahnsteinu in Rhensu (julija 1338) jasno izrazili svojo pravico, da sami, brez vme\xc5\xa1avanja pape\xc5\xbea, izvolijo rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja (kar je bila osnova za kasnej\xc5\xa1o zlato bulo). Udele\xc5\xbeil se je dvornega zbora v Koblenzu (septembra 1338) in sre\xc4\x8danja z angle\xc5\xa1kim kraljem Edvardom III., se kot cerkveni dostojanstvenik poklonil cesarju in tako kot cesar sklenil z Edvardom zavezni\xc5\xa1tvo proti francoskemu kralju Filipu VI. Kot jamstvo za pla\xc4\x8dilo sodelovanja s 500 oklepljenimi konjeniki mu je Edvard zastavil angle\xc5\xa1ko krono. (Obljubljenega denarja ni bilo, pa tudi pri\xc4\x8dakovanih voja\xc5\xa1kih operacij ne in Edvard je \xc4\x8dez dve leti dobil krono nazaj.) Ko je nestanovitni cesar leta 1341 sklenil zavezni\xc5\xa1ko pogodbo s francoskim kraljem, mu je sledil tudi Balduin.\n_START_SECTION_\nRazhod s cesarjem\n_START_PARAGRAPH_\nSpor med Luksembur\xc5\xbeani in Wittelsbachi glede Tirolske, izgon Ivanovega sina Ivana Henrika in poroka najstarej\xc5\xa1ega Ludvikovega sina Ludvika V. z Margareto Tirolsko (ki cerkveno \xc5\xa1e ni bila lo\xc4\x8dena od Ivana Henrika) leta 1342, so bili povodi za dokon\xc4\x8dno sovra\xc5\xa1tvo med rodbinama. Potem ko so \xc5\xa1e knezi, zbrani septembra 1344 na sre\xc4\x8danju v Rhensu, cesarju o\xc4\x8ditali vse polno prekr\xc5\xa1kov, se je tudi Balduin odvrnil od cesarja. Novi pape\xc5\xbe Klemen VI. in Luksembur\xc5\xbeani so za\xc4\x8deli pripravljati volitve, na katerih naj bi najstarej\xc5\xa1ega sina kralja Ivana, Karla IV., tedaj moravskega mejnega grofa, izvolili za protikralja. Karel IV. je trireski kne\xc5\xbeevini obljubil velike koncesije in s tem pridobil Balduina, s katerim dotlej nista imela dobrih odnosov, da je v lobiranje zanj vlo\xc5\xbeil ves svoj presti\xc5\xbe. 11. julija 1346 je pet volilnih knezov v Rhensu Karla izvolilo za novega rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja._NEWLINE_Karel IV. je Balduinu po Ivanovi smrti (avgusta 1346) in svojem kronanju v Bonnu (novembra 1346) prepustil upravljanje grofije Luksemburg in ga na obmo\xc4\x8dju spodnjega Rena imenoval za svojega namestnika, kar je temu prineslo tudi bojevanje proti prista\xc5\xa1em Ludvika IV. Vendar do velikega spopada med protikraljema ni pri\xc5\xa1lo, ker je Bavarec 11. oktobra 1347 nenadoma umrl._NEWLINE_Balduin, ki je vedno deloval v prid cesarstva, je novemu kralju zavzeto in po\xc5\xbertvovalno pomagal. Tudi njegovi delavnosti gre zahvala, da so bile umaknjene sovra\xc5\xbenosti med nasprotnima stranema in da so novega kralja kmalu priznali tudi njegovi nekdanji sovra\xc5\xbeniki. Balduinu je pripadla \xc4\x8dast, da je opravil ponovno kronanje Karla, 25. julija 1349 v Aachnu. Karel mu je ob svojih odsotnostih trikrat prepustil upravljanje cesarstva z neomejenimi pooblastili. Zadnji\xc4\x8d sta se sre\xc4\x8dala v Mainzu tri dni pred Balduinovo smrtjo.\n_START_SECTION_\nDelovanje v kne\xc5\xbeevini Trier\n_START_PARAGRAPH_\nBalduin je prevzel volilno kne\xc5\xbeevino po svojem predhodniku (Diether von Nassau) v zelo slabem stanju. Bila je gospodarsko iz\xc4\x8drpana, zadol\xc5\xbeena, plemi\xc4\x8di so si z medsebojnimi spopadi sami krojili pravico. Balduin se je takoj lotil urejanja zadev. Organiziral je moderno upravo na osnovi pisnih dokumentov po francoskem zgledu. Brat, rimsko-nem\xc5\xa1ki kralj, mu je prepustil cesarski mesti Boppard in Oberwesel in s tem dohodke od carin na Renu in Mozeli (kar mu je kasneje potrdil tudi Ludvik IV.). Pomagal si je z judovskimi krediti. S pogajanji je urejal odnose s sosedi pa tudi z oro\xc5\xbejem pridobival nove posesti z namenom, da pove\xc5\xbee ozemlja med Trierom in Koblenzom. Pri tem mu je veliko te\xc5\xbeav povzro\xc4\x8dala rodbina Sponheimov, ki je imela svoje posesti na obmo\xc4\x8dju Eifla. Leta 1328 ga je dala Loretta von Sponheim v \xc4\x8dasu premirja celo prijeti in ga zadr\xc5\xbeevala zaprtega v svojem gradu Starkenburg ob Mozeli, dokler ni pla\xc4\x8dal odkupnine in obljubil, da ne bo ve\xc4\x8d posegal v njene posesti._NEWLINE_Balduin je izoblikoval volilno kne\xc5\xbeevino Trier in njeno dr\xc5\xbeavnost skoraj v obsegu, kakr\xc5\xa1nega je imela do konca svojega obstoja. Dal ji je pravno in politi\xc4\x8dno varnost. Nad\xc5\xa1kofiji je priskrbel pomembne privilegije. Duhovno \xc5\xbeivljenje je po\xc5\xbeivil z organiziranjem pokrajinskih sinod in vzpodbujanjem dobrih navad. Preoblikoval je nekatere cerkve in samostane, zlasti so mu bili pri srcu kartuzijani._NEWLINE_Njegov dvor je bil eden najbolj bleste\xc4\x8dih. Spodbujal in podpiral je gradnjo utrdb za varovanje de\xc5\xbeele in javnih zgradb, dal je popraviti stari rimski most v Trierju in zgraditi novega preko Mozele v Koblenzu (Baldvinov most). Veliko pozornosti je posve\xc4\x8dal dokumentaciji, va\xc5\xbene dokumente je dal po ve\xc4\x8dkrat prepisati; ohranili so se v narodni knji\xc5\xbenici v Koblenzu. _NEWLINE_Balduin je pokopan v trierski stolnici.'