b'\n_START_ARTICLE_\nPolglasnik\n_START_PARAGRAPH_\nPolglasnik je samoglasnik, ki v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini nima svoje posebne \xc4\x8drke. Foneti\xc4\x8dni simbol zanj je [\xc9\x99]. Zapisujemo ga po ve\xc4\x8dini s \xc4\x8drko e (npr. pes), lahko pa je tudi pisno odsoten (npr. prt, grm). Polglasnik lahko pri pregibanju besede izgine (pes - psa) ali pa se vrinja (pasma - pasem). Polglasnik je nujen ob vsakem r, ki ni ob samoglasniku: npr. \xc4\x8drv, nedrje, rde\xc4\x8d, vendar se zapisuje z e le pred kon\xc4\x8dnim r: npr. veter (izjema: \xc5\xbeanr). Izgovori se z jezikom v nevtralnem polo\xc5\xbeaju in pri pregibanju izgine._NEWLINE_V slovenskih neseverovzhodnih nare\xc4\x8djih se polglasnik pojavlja kot o\xc5\xa1ibitev visokih samoglasnikov i in u (sit > s\xc9\x99t, kruh > kr\xc9\x99h) in kratkega a (zlat > zl\xc9\x99t)._NEWLINE_V \xc5\xa1tevilnih indoevropskih jezikih nastopa polglasnik le kot nenagla\xc5\xa1en samoglasnik, vendar je lahko v sloven\xc5\xa1\xc4\x8dini, bolgar\xc5\xa1\xc4\x8dini, alban\xc5\xa1\xc4\x8dini in afrikan\xc5\xa1\xc4\x8dini tudi nagla\xc5\xa1en.'