b'\n_START_ARTICLE_\nKred\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nKred je bil z okolico naseljen \xc5\xbee v prazgodovini, kar izpri\xc4\x8dujejo najdbe iz Pelerin\xc4\x8deve jame, v La\xc5\xa1\xc4\x8dah in na Deru in okrog cerkve sv. Volarja. _NEWLINE_Posestniki vasi so bili v srednjem veku koro\xc5\xa1ki fevdalci, \xc5\xa1kofija iz Bamberga na Nem\xc5\xa1kem (l. 1290 in 1312), Gori\xc5\xa1ki grofje in samostan v Ro\xc5\xbeacu, ki je po prepisu vira iz 16. stoletja prejel leta 1086 posest v vasi od Henrika, brata oglejskega patriarha. Ro\xc5\xbea\xc5\xa1ki samostan je l. 1323 prejel od viteza Henrika iz Gorice tudi dvajset kmetij, dvor in ribi\xc4\x8de v Kredu. Dvor se je takrat imenovalo sredi\xc5\xa1\xc4\x8de manj\xc5\xa1ih gospodarskih enot, h kateremu je spadalo dolo\xc4\x8deno \xc5\xa1tevilo kmetij._NEWLINE_V 13. in 14. stoletju je imel v vasi fevdno posest tudi oglejski patriah. Po urbarju iz l. 1624 je bilo v vasi 11 kmetij in en kaj\xc5\xbear podlo\xc5\xbenih samostanu v Ro\xc5\xbeacu, cerkvi sv. Nikolaja in dru\xc5\xbeini Zucco iz Kobarida. V urbar tolminskega gospostva so bili dol\xc5\xbeni dajatev za se\xc4\x8dnjo in pa\xc5\xa1o na Miji, v bli\xc5\xbeini bene\xc5\xa1ke meje (2 renska goldinarja in 9 krajcarjev). Duhovno oblast in pravico do desetine je imel \xc4\x8dedajski kapitel (vsaka kmetija po tri tr\xc5\xbene mere p\xc5\xa1enice, je\xc4\x8dmena in ovsa letno in 2 solda za lan)._NEWLINE_Leta 1420 je ozemlje Oglejskega patriarhata pripadlo Bene\xc5\xa1ki republiki, po smrti zadnjega gori\xc5\xa1kega grofa l. 1500 in habsbur\xc5\xa1ko-bene\xc5\xa1kih vojnah pa Habsbur\xc5\xbeanom. Vojna, potres leta 1511, meja, ki je prekinila trgovino in tudi onemogo\xc4\x8dila stike s prebivalci bene\xc5\xa1kih vasi ter onemogo\xc4\x8dila tradicionalna romanja na Staro goro, in vi\xc5\xa1je dajatve (prim\xc5\xa1\xc4\x8dina ob spremembi lastni\xc5\xa1tva, ki je zna\xc5\xa1ala desetino vrednosti kmetije, pod Bene\xc4\x8dani pa le ko\xc5\xa1truna in nekaj soldov) so povzro\xc4\x8dili, da so kmetje za\xc4\x8deli odpovedovati pokor\xc5\xa1\xc4\x8dino svojemu gospodu in zahtevali od njega, da se dr\xc5\xbei stare pravde.\n_START_SECTION_\nKme\xc4\x8dki upor sredi 16. stoletja\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1513 so kmetje iz vasi Kred, Su\xc5\xbeid in Potoki sklenili kme\xc4\x8dko zvezo in javno razglasili, da ne priznajo nad seboj nobene oblasti, najsi bo bene\xc5\xa1ka ali avstrijska. Oboro\xc5\xbeeni hlapci zastavnega imetnika tolminskega gospostva Mihaela Neuhauserja so hotelu va\xc5\xa1kemu \xc5\xbeupanu odvzeti par volov, vendar so se jim va\xc5\xa1\xc4\x8dani postavili v bran z oro\xc5\xbejem in jih nagnali. Neuhauser je nato okrepil voja\xc5\xa1ko posadko na gradu in upor zatrl. Voditelj Mavro Sprudnik je bil ujet in obe\xc4\x8den v vasi Su\xc5\xbeid, posledi\xc4\x8dno pa so zaradi upora morali kmetje pla\xc4\x8dati visoke denarne kazni (po 4 dukate na kmetijo). Posebna de\xc5\xbeelnokne\xc5\xbeja komisija, ki je l. 1524 preiskovala upor, je za glavnega krivca razglasila Neuhauserja, kmete pa pohvalila, ker so kljub hudi preizku\xc5\xa1nji ostali zvesti cesarju.\n_START_SECTION_\nPravda z Bene\xc4\x8dani zaradi posestev na Miji\n_START_PARAGRAPH_\nTakoj po spremembi oblasti je pri\xc5\xa1lo tudi do mejnih sporov z Bene\xc4\x8dani zaradi pa\xc5\xa1e in drvarjenja na Miji. Krejci so skupaj s Sejani in Borjanci za\xc4\x8deli \xc5\xbee l. 1506 veliko pravdo z Bene\xc4\x8dani, vendar je sodnija v Vidmu l. 1508 salomonsko odlo\xc4\x8dila, da imajo oboji pravico do skupne pa\xc5\xa1e in sekanja drv po vsej Miji. Vlo\xc5\xbeek o tem sporu je ostal zabele\xc5\xbeen tudi v sklenitvi wormskega miru l. 1521. Kljub temu so se mejni spori vlekli skozi 16. in 17. stoletje, vrh pa so dosegli l. 1749, ko so Bene\xc4\x8dani zaplenili Krejcem 120 glav \xc5\xbeivine, in je cesarica Marija Terezija poslala tolminskemu grofu ukaz, naj sku\xc5\xa1a zaplenjeno \xc5\xbeivino dobiti nazaj po mirni poti. \xc4\x8ce to ne bi bilo mogo\xc4\x8de, naj poro\xc4\x8da o tem vladi, ki bo poslala na bene\xc5\xa1ko mejo vojake. K sre\xc4\x8di je tolminskemu grofu Johanu Ignacu Coroniniju uspelo spor re\xc5\xa1iti po mirni poti, njeno cesarsko veli\xc4\x8danstvo pa se je le osebno seznanilo z vasjo (dorf Creda). Meja, ki jo je Napoleon l. 1807 dolo\xc4\x8dil kot mejo med Avstrijskim cesarstvom in Kraljevino Italijo se ni ozirala na hi\xc5\xa1ne \xc5\xa1tevilke v Kredu, saj je vas Robi\xc4\x8d dodelila Avstrijcem.\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nMed prvo svetovno vojno je bil Kred pod italijansko zasedbo \xc5\xbee od prvega dne izbruha sovra\xc5\xbenosti, 24. 5. 1915, do preboja fronte 25. 10. 1917. \xc5\xbdupnik se je moral izseliti iz \xc5\xbeupni\xc5\xa1\xc4\x8da, kjer se je nastanil general\xc5\xa1tab IV. korpusa pod poveljstvom gen. Cavaciocchija. Korpus je operiral na delu so\xc5\xa1ke fronte, od Rombona \xc4\x8dez Polovnik in Krn do Mrzlega vrha. V vasi in okolici je bila nastanjena 34. italijanska divizija. Dan pred prebojem fronte, 24. 10. 1917, je Kred obiskal vrhovni komandant italijanske vojske kralj Viktor Emanuel III (Vittorio Emanuele III). Kar je videl in zvedel, je bil le lep\xc5\xa1i del poraznega polo\xc5\xbeaja in razo\xc4\x8daran se je obrnil in se odpeljal proti \xc4\x8cedadu. Naslednji dan so enote 12. nem\xc5\xa1ke divizije \xc5\xbee korakale mimo Kobarida proti doline reke Nadi\xc5\xbee.\n_START_SECTION_\nKrajevne bajke in legende\n_START_PARAGRAPH_\nMed ljudstvom se je ohranila pripoved o tur\xc5\xa1kem napadu in o hudi bitki na krejskem polju (verjetno ok. l. 1478). Va\xc5\xa1\xc4\x8dani so Turke nagnali na poplavljeni in zaledeneli Lapo\xc4\x8d (barje), kjer je tur\xc5\xa1kim konjem in Turkom v opankah drselo, na\xc5\xa1i ljudje pa so se z derezami na nogah hitro premikali in prebadali sovra\xc5\xbenika z vilami ter s kosami kosili njihove glave kot seno. Tisti, ki so se re\xc5\xa1ili so se zakleli: \xc2\xbbNikoli ve\xc4\x8d ne pridemo v ta kraj, imajo \xc5\xbeelezne roke in noge!\xc2\xab\n_START_SECTION_\nLokalna uprava in \xc5\xa1olstvo\n_START_PARAGRAPH_\nOd leta 1850 do 1866 je bil v Kredu urad dav\xc4\x8dne uprave v okviru ob\xc4\x8dine Kobarid, od leta 1866 do 1928 pa sede\xc5\xbe ob\xc4\x8dine Kred. Leta 1853 je bila ustanovljena ljudska \xc5\xa1ola, ki je delovala do ukinitve osnovne \xc5\xa1ole l. 1973. Stavba \xc5\xa1ole, ki je bila sezidana l. 1893, je bila poru\xc5\xa1ena po potresu l. 1976.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje v vasi\n_START_PARAGRAPH_\nPred prvo svetovno vojno je bilo v vasi razgibano prosvetno \xc5\xbeivljenje. Prirejali so balete (plese) v baraki pri kraju vasi. V Kredu je delovalo \xc2\xbbKatoli\xc5\xa1ko izobra\xc5\xbeevalno dru\xc5\xa1tvo, ki ga je vodil Vinko Aljan\xc4\x8di\xc4\x8d. S prostovoljnim delom so uredili dvorano, nastopali s pevskim zborom, tambura\xc5\xa1kim orkestrom in gledali\xc5\xa1kimi igrami. Opremili so tudi knji\xc5\xbenico. Poleg dru\xc5\xa1tva, ki je bilo razpu\xc5\xa1\xc4\x8deno l. 1927, je v Kredu delovala \xc5\xa1e podru\xc5\xbenica Ciril Metodove dru\xc5\xbebe. V\xc4\x8dasih je bilo posebno \xc5\xbeivahno v vasi ob pustu. Za\xc4\x8deli so ga praznovati strici, ki so tulili z rogovi, igrali kolo in uganjali razne burke (stricov pust). Stricem se je nato pridru\xc5\xbeila vsa vas in pust je trajal tri dni, dokler ga niso pokopali._NEWLINE_V vasi je RTV Ljubljana posnela televizijsko dramo o kaplanu Martinu \xc4\x8cedermacu. Tako se je na filmskem traku ohranila zunanja podoba vasi z zna\xc4\x8dilnimi ograjami na gankih, vinsko trto \xe2\x80\x93 beniko, ozkimi prehodi med hi\xc5\xa1ami - landronami in stre\xc5\xa1niki \xe2\x80\x93 korci. Ru\xc5\xa1ilni potresi v letih 1976, 1998 in 2004 so vas popolnoma spremenili.\n_START_SECTION_\nCerkev sv. Nikolaja\n_START_PARAGRAPH_\nPo izro\xc4\x8dilu naj bi prvo kapelico na tem mestu zgradil neomo\xc5\xbeeni stric iz hi\xc5\xa1e \xc5\xa1t. 35. Cerkev je zanesljivo stala \xc5\xbee v 15. stoletju, l. 1486 jo v popotnih dnevnikih omenja Paolo Pietro Santonino. Stari gotski prezbiterij je trostrano zaklju\xc4\x8den, opremljen s \xc5\xa1ivanimi robovi in opasan s talnim zidcem. Po eno \xc5\xa1iljasto okno se nahaja v severovzhodni in jugovzhodni stranici prezbiterija. Cerkev je bila ve\xc4\x8dkrat prenovljena. Ob obnovi cerkve po zadnjih potresih so pod ometom odkrili freske. Dana\xc5\xa1nja cerkvena ladja je znatno \xc5\xa1ir\xc5\xa1a od prvotne in je bila zgrajena l. 1927. V notranjosti je prezbiterij baro\xc4\x8dno prezentiran in ima v centru lep kamnit inkrustriran oltar. Sohi slovanskih cerkvenih apostolov Cirila in Metoda ter kip Boga O\xc4\x8deta na vrhu oltarja je izdelal l. 1891 Matev\xc5\xbe Kokelj iz Cerknega. Prvi stalno naseljeni duhovnik v vikariatu Kred je bil Fran\xc4\x8di\xc5\xa1ek Gori l. 1809.\n_START_SECTION_\nSveti Volar in cerkev sv. Volarja\n_START_PARAGRAPH_\nV bli\xc5\xbeini vasi stoji na istoimenskem gri\xc4\x8du tudi cerkev svetega Volarja. Sledovi naselitve gri\xc4\x8da segajo v bronasto dobo (ok. 1300 pr. Kr.), ohranjeno je gradi\xc5\xa1\xc4\x8de z dvojnim obzidjem. Italijanski arheolog dr. Carlo Marchesetti je leta 1892 ob cerkvi odkril bronastodobno keramiko. Gradi\xc5\xa1\xc4\x8de na hribu Sv. Volarja je s sosednjim gradi\xc5\xa1\xc4\x8dem na Deru (na levem bregu Nadi\xc5\xbee) predstavlja dobro utrjeno voja\xc5\xa1ko zaporo, ki je varovala prometnico po dolini Nadi\xc5\xbee. Ljudem z gradi\xc5\xa1\xc4\x8da je dodatno zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de zagotavljala Pelerin\xc4\x8deva jama ob vzno\xc5\xbeju hriba. Arheologi domnevajo, da je bila vzpetina stalno naseljena od bronaste dobe do srednjega veka_NEWLINE_Po ljudskem izro\xc4\x8dilu naj bi neko\xc4\x8d tu prebivali Gejdi, ki so bili po veri pogani. Domi\xc5\xa1ljija jim je pripisala izredno velikost, saj naj bi sedeli na skali za ogromno skalnato mizo in noge med obedom umivali v Nadi\xc5\xbei, z velikimi koraki pa so se prestopali z Matajurja na Mijo in z Mije na Stol. Prepri\xc4\x8dani so bili, da jih nih\xc4\x8de ne more pregnati iz teh krajev, razen tistega, ki bi jim razbil \xc5\xbeelezno skledo, ki so jo \xc4\x8dastili kot malika. To naj bi uspelo oglejskemu \xc5\xa1kofu in mu\xc4\x8dencu sv. Hilariju (umrl verjetno l. 283 v \xc4\x8dasu cesarja Numerijana). Gejdi so se odselili, sv. Hilarija pa so kaznovali tako, da so ga zvezanega vrgli v Nadi\xc5\xbeo. Zaradi tega je ta svetnik postal pripro\xc5\xa1njik za de\xc5\xbe in cerkev, posve\xc4\x8dena njemu, je bila \xc5\xbee v srednjem veku cilj romarskih procesij v su\xc5\xa1nih mesecih. Cerkev je posvetil l. 1486 \xc5\xa1kof iz Caorle Pietro Carli. Cerkev so popravili in raz\xc5\xa1irili ter ob zahodno mejo prizidali zvonik l. 1895. Z opu\xc5\xa1\xc4\x8danjem romarske funkcije je cerkev propadala, leta 1975 je bila zasilno obnovljena, potrebna pa je bila celovitej\xc5\xa1a obnova, ki jo je vodil krejski \xc5\xbeupnik Stanislav Ur\xc5\xa1i\xc4\x8d. Od leta 1987 se v cerkvi spet opravlja sakralna slu\xc5\xbeba. Cerkev je bila ponovno obnovljena po potresih po letu 1998.\n_START_SECTION_\nPelerin\xc4\x8deva jama\n_START_PARAGRAPH_\nPod strmimi stenami Mije se nahaja tudi Pelerin\xc4\x8deva jama, ki je v literaturi poznana tudi pod imeni Kova\xc4\x8deva, Turjeva ali Obernejzova jama. V starej\xc5\xa1i literaturi se omenja kot Grotta di S. Ilario di Robic. Jama je v notranjosti sajasta, kar pomeni, da so v njej kurili, v jami so na\xc5\xa1li tudi oglodane kosti takratne divjadi med njimi jamskega medveda. Pri manj\xc5\xa1ih sondiranjih l. 1890 je itaalijanski arheolog dr. Carlo Marchesetti naletel na kerami\xc4\x8dne najdbe iz bronaste dobe (14. \xe2\x80\x93 13. st. pr. Kr.), ki so le\xc5\xbeale v kulturni plasti pod povr\xc5\xa1jem. Hkrati so na\xc5\xa1li tudi bronasto iglo z u\xc5\xa1escem. Te prazgodovinske najdbe hrani muzej v Vidmu. Dve leti kasneje (1892) je Marchesetti odkril bronastodobno keramiko tudi pri cerkvi sv. Volarja (Hilarija) na gri\xc4\x8du nad jamo. V bronasti dobi ljudje jame niso ve\xc4\x8d uporabljali kot prebivali\xc5\xa1\xc4\x8de, ampak je verjetno slu\xc5\xbeila prebivalcem gradi\xc5\xa1\xc4\x8da na gri\xc4\x8du sv. Volarja (317 m) kot zato\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8de v stiski. Kot pribe\xc5\xbeali\xc5\xa1\xc4\x8de pa je verjetno slu\xc5\xbeila \xc5\xa1e kasneje. V ustnem izro\xc4\x8dilu \xc5\xa1e danes velja, da je jama dalj\xc5\xa1a in povezana z Landarsko jamo v Bene\xc5\xa1ki Sloveniji._NEWLINE_Kdo je prvi naselil gradi\xc5\xa1\xc4\x8de z dvojnim obzidjem, v katerega so vodila dvojna vrata, gri\xc4\x8d sam pa je bil \xc5\xa1e dodatno zavarovan s strmim skalnatim prepadom, danes ni jasno. Verjetno je bila naloga teh naseljencev varovati poti skozi sotesko, ki jo je Nadi\xc5\xbea vklesala med Mijo in Matajurjem, po kateri je vodila pot v Furlansko ni\xc5\xbeino. Obramba je bila okrepljena s postojanko na gradi\xc5\xa1\xc4\x8du Der na levem bregu Nadi\xc5\xbee. Prastari mojstri lon\xc4\x8darstva so morda s svojimi izdelki tudi trgovali, v glavnem pa so se pre\xc5\xbeivljali s kmetijstvom, lovom in ribolovom. Francesco Musoni, ki je opisal prazgodovinske ostanke prvih prebivalcev Nadi\xc5\xa1ke doline, jih je imenoval \xc2\xbblovci na medvede\xc2\xab. Po ostankih, najdenih v jamah, je sklepal, da so tod \xc5\xbeiveli \xc2\xbbpol divji ljudje\xc2\xab, ki so uporabljali grobo kamnito orodje oziroma orodje, izdelano iz kosti, \xc5\xa1ele v zadnjem obdobju pa tudi bronasto.'