b'\n_START_ARTICLE_\nAlbin \xc5\xa0majd\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nPravo je \xc5\xa1tudiral na ljubljanski PF, kjer je 1929 tudi doktoriral in nato postal odvetnik v Radovljici. Politi\xc4\x8dno je deloval v SLS, bil med drugim glavni tajnik Delavske zveze, tajnik glavnega odbora Jugoslovanske radikalne zajednice (JRZ) in od 1938 poslanec JRZ. Po okupaciji Gorenjske 1941 je bil nekaj \xc4\x8dasa zaprt, nato se je umaknil v Ljubljano in tu postal gonilna sila protirevolucionarnega tabora. V vodstvu Slovenske legije je odgovarjal za obve\xc5\xa1\xc4\x8devalno slu\xc5\xbebo in isto\xc4\x8dasno vzdr\xc5\xbeeval zvezo s \xc4\x8detni\xc5\xa1kim komandantom Karlom Novakom. Sodeloval je pri organizaciji va\xc5\xa1kih stra\xc5\xbe ter decembra 1942 pri t. i. bo\xc5\xbei\xc4\x8dnih racijah v Ljubljani. Poleti 1943 je s posredovanjem Lojzeta Udeta posku\xc5\xa1al dose\xc4\x8di sporazum z OF,  Po kapitulaciji Italije 1943 je bil med organizatorji Slovenskega domobranstva. Pozneje je deloval v ilegali ter 1944 sku\xc5\xa1al organizirati nove \xc4\x8detni\xc5\xa1ke odrede; aprila 1944 ga je aretiral gestapo in poslal v konfinacijo v Avstrijo. Po vrnitvi v Ljubljano je bil med glavnimi organizatorji Narodnega odbora za Slovenijo. Ob koncu vojne je od\xc5\xa1el na Koro\xc5\xa1ko in nato v Italijo; februarja 1946 so ga v Trstu ugrabili pripadniki slovenske tajne slu\xc5\xbebe, ga prepeljali v Ljubljano in usmrtili.'