b'\n_START_ARTICLE_\nStanko Bre\xc5\xa1\xc4\x8dak\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nBil je enajsti otrok v dru\xc5\xbeini \xc5\xa1tirinajstih bratov in sester. Ljudsko \xc5\xa1olo je obiskoval v rojstnem kraju (1917-1924). Za nadarjenega fanta so se zavzeli \xc5\xbeupnik Ivan Rejec in kapucini iz samostana Vipavski kri\xc5\xbe in tako je od\xc5\xa1el \xc5\xa1tudirat franco\xc5\xa1\xc4\x8dino v semeni\xc5\xa1\xc4\x8de v Piacenzo. Ker pa je zbolel in \xc5\xa1olanje opustil. Jeseni 1926 je bil sprejet v 3. razred malega semeni\xc5\xa1\xc4\x8da v Gorici. Tu je ostal do 1928, ko je kon\xc4\x8dal \xc5\xa1olanje in se zaposlil pri gori\xc5\xa1ki zavarovalnici La Fondiara. Po nekaj mesecih je resno zbolel na plju\xc4\x8dih. Zdravil se je po raznih bolni\xc5\xa1nicah, od 1938-1942 je \xc5\xbeivel pri star\xc5\xa1ih, od leta 1942 v Milanu, po osvoboditvi pa se je vrnil domov._NEWLINE_Bre\xc5\xa1\xc4\x8dak je literarno za\xc4\x8del delovati okoli leta 1934. Pisal je pesmi in prozo ter likovno kritiko. Ker pa ga je njegovo dolgotrajno bolezensko stanje postavljalo v te\xc5\xbeke konfliktne situacije, je marsikaj od napisanega uni\xc4\x8dil sam, marsikaj pa se je zaradi neurejenih razmer porazgubilo. Najve\xc4\x8d pa je bilo uni\xc4\x8denega, ko so okupatorji leta 1943 po\xc5\xbegali doma\xc4\x8do hi\xc5\xa1o, kjer so z ostalim vred zgoreli tudi njegovi rokopisi. Prva leta po osvoboditvi je bil kulturni delavec ter se je z ogromno energijo vrgel na delo za obnovo domovine. V tem \xc4\x8dasu je tudi pisal poezijo. Uspelo pa mu je objaviti le malo pesmi. Nekaj jih je bilo objavljenih v Slovenskem Jadranu, ki je izhajal kot priloga Primorskih novic in koledarju Mohorjeve dru\xc5\xbebe v Celju. Od pesmi, ki so se ohranile v rokopisu je tudi epska pesnitev Na\xc5\xa1a pravda.'