b'\n_START_ARTICLE_\nMezija\n_START_PARAGRAPH_\nMezija (latinsko: Moesia, gr\xc5\xa1ko: \xce\x9c\xce\xbf\xce\xb9\xcf\x83\xce\xaf\xce\xb1 [Mois\xc3\xada]) anti\xc4\x8dna regija in kasneje rimska provinca na Balkanu ju\xc5\xbeno od Donave. Vanjo so spadale sedanja ju\xc5\xbena Srbija (Moesia Superior, Gornja Mezija), severna Makedonija (ozemlje okoli Skopja in Kumanova),  severna Bolgarija, romunska Dobrud\xc5\xbea, ju\xc5\xbena Moldova in Bud\xc5\xbeak (Moesia Inferior, Spodnja Mezija).\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPo anti\xc4\x8dnih geografskih virih je Mezija na jugu mejila na Haemus (Balkan) in Scardus (\xc5\xa0ar planina), na zahodu na reko Drinus (Drina), na severu na reko Donaris (Donava) in na vzhodu na Euxine (\xc4\x8crno morje). _NEWLINE_Naseljena je bila ve\xc4\x8dinoma s Tra\xc4\x8dani, Da\xc4\x8dani, Iliri in  Trako-Iliri.  Ime je dobila po Mezih, tra\xc4\x8dansko-ilirskem plemenu, ki je na tem ozemlju \xc5\xbeivelo pred rimsko zasedbo leta 75. pr. n. \xc5\xa1t.. Leta 6 je uradno postala rimska provinca._NEWLINE_Deli Mezije so spadali v dr\xc5\xbeavo getskega kralja Burebista, ki je v letih 88 do 44 pr n. \xc5\xa1t vladal ve\xc4\x8djemu delu severnega Balkana. Kralj je vodil roparske in osvajalske pohode v osrednjo in jugovzhodno Evropo in podjarmil ve\xc4\x8dino sosednjih plemen. Po njegovem uboju v zaroti je bilo njegovo kraljestvo razdeljeno na ve\xc4\x8d manj\xc5\xa1ih dr\xc5\xbeav._NEWLINE_Leta 75 pr. n. \xc5\xa1t. je prokonzul rimske province Makedonije Gaj Skribonij Kurio s svojo vojsko prodrl vse do Donave in premagal doma\xc4\x8de prebivalstvo. Prebivalce je dokon\xc4\x8dno podjarmil  makedonski prokonzul Mark Licinij Kras leta 29 pr. n. \xc5\xa1t.. Regija je bila kot provinca organizirana \xc5\xa1ele v zadnjih letih vladanja cesarja Avgusta. Leta 6  je kot njen guverner omenjen Avl Kekina Sever Mezija je bila pod oblastjo cesarskega konzularnega legata, ki je bil morda pristojen tudi za Ahajo in Makedonijo._NEWLINE_Leta 86 je da\xc4\x8danski kralj Duras ukazal svoji vojski, naj napade Mezijo. Po njegovem napadu je rimski cesar Domicijan osebno pri\xc5\xa1el v Mezijo in jo leta 87 razdelil v provinci Moesia Superior (Gornja Mezija) zahodno od reke Cebrus (Ciabrus) in Moesia Inferior (Spodnja Mezija), ki se je imenovala tudi Ripa Thracia. V vsaki provinci sta vladala cesarski konzularni legat in prokurator._NEWLINE_Domicijan je po delitvi Mezije za\xc4\x8del na\xc4\x8drtovati vojne pohode v Dakijo in leta 87 spro\xc5\xbeil obse\xc5\xbeen napad, kateremu je poveljeval general Kornelij Fusk. Fusk je spomladi leta 87 s \xc5\xa1estimi legijami pre\xc4\x8dkal Donavo, vendar ni dosegel dokon\xc4\x8dne zmage. _NEWLINE_V Mezijo je zatem pri\xc5\xa1el cesar Trajan in se odpravil na prvi voja\xc5\xa1ki pohod proti da\xc4\x8danskemu kraljestvu. Marca-maja leta 101 je pre\xc5\xa1el na severno obalo Donave in pri Tapeji, gorskem prelazu v Karpatih,  porazil da\xc4\x8dansko vojsko. Trajanova vojska bila kljub zmagi mo\xc4\x8dno zdelana in je ustavila nadaljnje prodiranje, da bi si opomogla, okrepila in reorganizirala. _NEWLINE_Naslednjo zimo je da\xc4\x8danski kralj Decebal spro\xc5\xbeil protinapad preko Donave, vendar je bil odbit. Trajanova vojska je zatem \xc5\xa1e bolj prodrla na da\xc4\x8dansko ozemlje in naslednje leto prisilila kralja Decebala, da se je vdal. Trajan se je triumfalno vrnil v Rim, kjer so mu podelili naslov Dacicus Maximus. _NEWLINE_Decebal je leta 105 ponovno napadel  Rimljane in posku\xc5\xa1al proti njim  na\xc5\xa1\xc4\x8duvati tudi nekaj plemen s severne obale Donave. Trajan se je vrnil na boji\xc5\xa1\xc4\x8de, po na\xc4\x8drtih Apolodorja iz Damaska zgradil masiven most preko Donave in leta 106 osvojil del Dakije (druga da\xc4\x8danska vojna)._NEWLINE_Cesar Avrelijan (vladal 270-275) je rimsko Dakijo prepustil Getom in rimske dr\xc5\xbeavljane biv\xc5\xa1e province preselil na ju\xc5\xbeno stran Donave. Osrednja Mezija se je preimenovala v Dacio Aureliana in bila kasneje razdeljena na Dacio Ripensis in Dacio Mediterranea. Na ozemlju Dardanije (v Gornji Meziji) je bila med Dioklecijanovo vladavino ustanovljena posebna provinca z glavnim mestom Nissa (Ni\xc5\xa1). V Ni\xc5\xa1u je bil leta 272 rojen cesar Konstantin I.._NEWLINE_Cesar Dioklecijan je Gornjo Mezijo (brez Dakije Avrelijane) preimenoval v Prvo Mezijo (Moesia Prima), Spodnjo Mezijo brez zahodnega dela pa razdelil na Drugo Mezijo (Moesia Secunda) in Malo Skitijo  (Scythia Minor)._NEWLINE_Mezija je bila mejna provinca, zato je bila na ju\xc5\xbenem bregu Donave utrjena s stra\xc5\xbenimi postajami in trdnjavami in zidom od  Axiopolisa (\xc4\x8cerna voda) do Tomisa (Konstanca),  ki naj bi jo branil pred Skiti in Sarmati. V Drugi Meziji  sta bili poleg neodvisnih pehotnih enot, konjenice in re\xc4\x8dne mornarice tudi I. legija Italika in XI. legija Klavdija. Notitia Dignitatum vsebuje sezname njenih voja\xc5\xa1kih enot in njihovih baz vse do 390. let n. \xc5\xa1t.. V Mali Skitiji sta bili poleg rednih enot tudi I. legija Jovija in II. legija Herkulija._NEWLINE_Po letu 238 so Mezijo pogosto napadali da\xc4\x8danski Karpi. Leta 250 so jo napadli vzhodnogermanski Goti. Goti so pod velikim pritiskom Hunov ponovno pre\xc4\x8dkali Donavo leta 376 med vladanjem cesarja Valensa in se z njegovim dovoljenjem naselili v Meziji. Kmalu po naselitvi so se za\xc4\x8deli spori, in Goti pod Fritigernovim poveljstvom so v veliki bitki pri Adrianoplu (Plovdiv) porazili Valensa. Omenjeni Goti so poznani kot Mezogoti, za katere je njihov \xc5\xa1kof in misijonar Ulfilas (Wulfila) prevedel  Sveto pismo._NEWLINE_V 6. stoletju so v Mezijo vdrli tur\xc5\xa1ki Prabolgari iz Osrednje Azije, poznani tudi kot Onoguri, Kutiguri ali Honogonduri. V 7. stoletju je Bizantinsko cesarstvo izgubilo oblast na ozemlju Mezije in Prabolgari so ustanovili svoje Prvo bolgarsko carstvo.\n_START_SECTION_\nNajve\xc4\x8dja mesta\n_START_PARAGRAPH_\nV obdobju principata so bila najve\xc4\x8dja mesta v Gornji Meziji Singidunum (Beograd), Viminacium (v\xc4\x8dasih tudi municipij Aelium, sedanji Kostolac), Remesiana (Bela Palanka), Bononia (Vidin), Ratiaria (Ar\xc4\x8dar) in Skupi (Skopje). Najpomembnej\xc5\xa1a mesta v Spodnji  Meziji so bila  Oescus (kolonija Ulpia, Gigen), Novae (naselje pri \xc5\xa0vistovu, glavni sede\xc5\xbe Teodorika Velikega), Nicopolis ad Istrum (Nikup, v resnici ob reki Jantri), Marcianopolis (Devnja), Odessus (Varna) in Tomi (Konstanca), kamor je bil pregnan Ovid. Mesti Odesa in Konstanca sta bili gr\xc5\xa1ki in sta skupaj s Histrio, Mesembrijo (Nesebar) in Apolonijo (Sozopol) tvorili pentapolis.'