b'\n_START_ARTICLE_\nRogier van der Weyden\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje in vajeni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nZaradi izgube arhivov leta 1695 in spet leta 1940 je nekaj nejasnih dejstev o \xc5\xbeivljenju van der Weydna. Rogelet de le Pasture je bil rojen v Tournai (v dana\xc5\xa1nji Belgiji) leta 1399 ali 1400. Njegovi star\xc5\xa1i sta bili Henri de le Pasture in Agnes de Watr\xc3\xa9los. Dru\xc5\xbeina Pasture se je v mestu Tournai naselila, kjer je Rogerjev o\xc4\x8de delal kot glavni izdelovalec no\xc5\xbeev._NEWLINE_Leta 1426 se je Rogier poro\xc4\x8dil z Elisabeth, h\xc4\x8dero bruseljskega \xc4\x8devljarja Jana Goffaerta in njegove \xc5\xbeene Cathelyne van Stockem. Rogier in Elisabeth sta imela \xc5\xa1tiri otroke: Cornelius (1427) je postal kartuzijski menih; h\xc4\x8di, Margaretha, se je rodila leta 1432. Pred 21. oktobrom 1435 se je dru\xc5\xbeina naselila v Bruselj, kjer sta se rodila mlaj\xc5\xa1a otroka: Pieter 1437 in Jan 1438, ki sta postala slikar in zlatar. _NEWLINE_Od 2. marca 1436 naprej je imel naziv "slikar v mestu Bruselj" (stadsschilder), zelo presti\xc5\xbeno mesto, ker je bil Bruselj v tistem \xc4\x8dasu najpomembnej\xc5\xa1a rezidenca \xc4\x8dudovitega dvora Burgundskih vojvod. Ko se je preselil v Bruselj, je Rogier za\xc4\x8del uporabljati flamsko razli\xc4\x8dico svojega imena: Rogier van der Weyden._NEWLINE_Malo je znanega o Rogierjevem u\xc4\x8denju slikarstva. Arhivski viri iz Tournaija so bili popolnoma uni\xc4\x8deni med drugo svetovno vojno, vendar so bili delno prepisani v 19. in za\xc4\x8detku 20. stoletja. Viri njegovega zgodnjega \xc5\xbeivljenja so zmedeni in so povzro\xc4\x8dili razli\xc4\x8dne interpretacije znanstvenikov. Znano je, da je mestni svet Tournai 17. novembra 1426 ponujal osem vr\xc4\x8dev vina v \xc4\x8dast dolo\xc4\x8denega "Maistre Rogier de le Pasture". _NEWLINE_Vendar pa so 5. marca naslednjega leta zapisi slikarskega ceha ka\xc5\xbeejo, da je "Rogelet de le Pasture" vstopil v delavnico Roberta Campina skupaj z Jacquesom Daretom. Evidence ka\xc5\xbeejo, da je de le Pasture \xc5\xbee imel status slikarja. Le pet let kasneje, prvega avgusta 1432, je de le Pasture dobil naziv "Master" (Maistre) slikar. _NEWLINE_Njegov poznej\xc5\xa1i vstop v vajeni\xc5\xa1tvo je mogo\xc4\x8de razlo\xc5\xbeiti z dejstvom, da je mesto Tournai v 14. stoletju v krizi in zaradi tega cehi niso delali normalno. Pozno vajeni\xc5\xa1tvo je lahko bila pravna formalnost. Jacques Daret je bil takrat v dvajsetih letih in je vsaj desetletje \xc5\xbeivel in delal v Campinovem gospodinjstvu. Mo\xc5\xbeno je, da je Rogier pridobil akademski naslov (mojster), preden je postal slikar in da mu je ob diplomi dodeljen \xc4\x8dastni naziv. Izrazite in nau\xc4\x8dene ikonografske in kompozicijske lastnosti slik, ki so mu pripisane, se v\xc4\x8dasih uporabljajo kot argument v prid tej domnevi._NEWLINE_Dru\xc5\xbebeni in intelektualni status Rogierja v njegovem poznej\xc5\xa1em \xc5\xbeivljenju je presegel zgolj obrtni\xc5\xa1kega v tistem \xc4\x8dasu. Na splo\xc5\xa1no je tesno povezana slogovna povezava med dokumentiranimi deli Jacquesa Dareta in slikami, pripisanimi Robertu Campinu ter van der Weydnu kot Campinovemu u\xc4\x8dencu.\n_START_SECTION_\nPriznanje v Bruslju\n_START_PARAGRAPH_\nKon\xc4\x8dna omemba Rogier de la Pasture v finan\xc4\x8dni evidenci Tournaija 21. oktobra 1435 navaja kot demeurrant \xc3\xa0 Brouxielles (\'\xc5\xbeivi v Bruslju\'). Hkrati je to prva omemba Rogierja de Weydena, ki ga je postavila za uradnega slikarja v Bruslju. To dejstvo potrjuje, da sta de la Pasture in van der Weyden en in isti slikar. Mesto mestnega slikarja je bilo ustvarjeno posebej za van der Weydna in bi moralo prenehati z njegovo smrtjo. Povezano je bila z ogromnim naro\xc4\x8dilom za slikanje \xc5\xa1tirih pravni\xc5\xa1kih prizorov za "Zlato dvorano" mestne hi\xc5\xa1e v Bruslju. Razli\xc4\x8dne lastnosti in nalo\xc5\xbebe so dokumentirane in pri\xc4\x8da njegovi materialni blaginji. Portreti, ki jih je slikal o Burgundskih vojvodah, njihovih sorodnikih in dvorih, ka\xc5\xbeejo tesne odnose z nizozemsko elito. \xc4\x8ceprav je postal Rogier van der Weyden vedno bolj bogat, je tudi bogato dajal milost za revne.  Nadaljnje pri\xc4\x8devanje njegove filantropije je polo\xc5\xbeaj van der Weydna kot upravnika bolni\xc5\xa1nice in dobrodelne ustanove Ter Kisten Beguine samostana v Bruslju med letoma 1455 in 1457. _NEWLINE_Oltar Miraflores je verjetno naro\xc4\x8dil kralj Janez II. Kastiljski, saj ga je le-ta poklonil v samostan Miraflores leta 1445. V svetem letu 1450 je Rogier romal v Rim, ki ga je pripeljal v stik z italijanskimi umetniki in pokrovitelji. Rodbina Este in dru\xc5\xbeina Medici so mu naro\xc4\x8dali slike. Po intervenciji obeh grofov iz Burgundije in francoskega daufina, bodo\xc4\x8dega Ludvika XI., je bil Rogier van der Weyden prepri\xc4\x8dan, da sprejme zahtevo Biance Marie Visconti, vojvodinje iz Milana, da njen dvorni slikar Zanetto Bugatto odide v Bruselj, da bi postal vajenec v njegovi delavnici.  Rogierjev mednarodni ugled se je postopoma pove\xc4\x8deval. V 1450-ih in 1460-ih so humanisti\xc4\x8dni znanstveniki, kot so Nicolas Cusanus, Filarete in Bartolomeo Facio, omenili v superlativih: "najve\xc4\x8dji", "najbolj plemeniti" slikarji._NEWLINE_Van der Weyden je umrl 18. junija 1464 v Bruslju in je bil pokopan v kapeli sv. Katarine v sostolnici sv. Mihaela in sv. Gudula.\n_START_SECTION_\nPripisano avtorstvo\n_START_PARAGRAPH_\nNobenega dela ni mogo\xc4\x8de z gotovostjo pripisati van der Weydnu na osnovi samo dokumentarnih dokazov iz 15. stoletja. Vendar je Lorne Campbell izjavila, da so znane tri dobro potrjene slike, vendar je vsaka dvomljiva ali podcenjena . Najbolj\xc5\xa1e je dokumentirano Snemanje s kri\xc5\xbea v Muzeju Prado v Madridu. Campbell opozarja, da se poreklo slikarstva te slike podrobneje izsledi iz 16. stoletja. Prvotno je visela v cerkvi Notre-Dame-hors-des-Murs v Leuvenu, Snemanje s kri\xc5\xbea pa je bil poslan \xc5\xa1panskemu kralju. Medtem ko se je ladja, na kateri je potovala slika potopila, je skrbno pakiranje pomenilo, da je bila komajda po\xc5\xa1kodovana. Kopija mojstrovine Michela Coxcieja je bila donirana ljudem iz Leuvna, da bi nadomestili izvirnik, poslan v \xc5\xa0panijo.  Marijin triptih ali Oltar Miraflores, od leta 1850 v Gem\xc3\xa4ldegalerie v Berlinu, je bil leta 1445 podan v kartuzijo Miraflores v bli\xc5\xbeini Burgosa, kupil jo je Janez II. Kastiljski; opisano je v darilnem pismu kot delo velikega in slavnega Flandresca Rogela. Kri\xc5\xbeanje, ki je zdaj v pala\xc4\x8di El Escorial, je Rogier poklonil Kartuzijanom v Scheutu izven Bruslja. Belgijski umetnostni zgodovinar Dirk de Vos v svojem catalogue raisonn\xc3\xa9 sogla\xc5\xa1a s Campbellom o pristnosti teh treh slik._NEWLINE_Rogierjevo vajeni\xc5\xa1tvo pod Campinom je vzbudilo \xc5\xa1tevilne skrbi, najbolj opazen je njegov pristop k \xc5\xbeenski lepoti, ki je bila pogosto izra\xc5\xbeena tako po elegantni obliki modela kot tudi njeni obleki. Oba slikarja sta postavila svoje modele v mo\xc4\x8dne diagonalne linije, ki so bile narejene bodisi skozi naglavna pokrivala ali gube okoli\xc5\xa1kih draperij ali tkanin. Oba sta poudarila \xc5\xbeivahnost zna\xc4\x8daja svojega modela, ki je nasprotovala temnim ravnim ozadjem in metala mo\xc4\x8dno svetlobo iz bli\xc5\xbenje leve strani. Campbell primerja Campinov Thief z Rogierjevim Snemanjem s kri\xc5\xbea v Pradu v njihovih \xc4\x8dustvenih prikazih trpljenja. Podobnost je velika - primerjati Campinov Portrait \xc5\xbeenske in podobnost Rogierjevega berlinskega portreta - da so bila Campinov dela v obdobju, pripisana Rogierjevi zgodnji karieri.  _NEWLINE_Ch\xc3\xa2telet ponazarja, kako so se naslednje generacije umetnostnih zgodovinarjev zdru\xc5\xbeile in zmedle identiteto Rogierja van der Weydena, in napa\xc4\x8dno pripisali umetni\xc5\xa1ka dela. Odkrita je lahko geografska napaka v Vasarijevem Vite de \'pi\xc3\xb9 eccellenti pittori, scultori e architettori, kjer pravi, da je v Bruggeju \xc5\xbeivel umetnik \'Rugiero da Brugia\'. Van Mander, ki je vedel, da je Rogier van der Weyden prebival v Bruslju, je prebral Vasarijeva besedila in verjel, da sta obstajala dva razli\xc4\x8dna umetnika z istim imenom, ki sta oba lo\xc4\x8dena v njegovem Schilder-boeku leta 1604. Ch\xc3\xa2telet pojasnjuje, kako je bruseljski arhivist Alphonse Walters leta 1846 odkril, da je bil Roger van der Weyden, ki je \xc5\xbeivel v Bruslju, vendar je umrl prej, kot je bilo navedeno v Schilder-Boeck; to je pripeljalo do trditve Alfreda Michielsa, da sta obstajala dva slikarja Rogierja van der Weydna, o\xc4\x8de in sin. Dodatna zapletenost je nastala konec 19. stoletja, ko sta William Bode in Hugo von Tschudi pripeljala skupino umetni\xc5\xa1kih del na "Ma\xc3\xaetre de Fl\xc3\xa9malle"; kljub neskladju so ta dela podobna tistim Van der Weydna, zato so verjeli, da so bila ta dela pravzaprav der Waydnova in da je bil on "Ma\xc3\xaetre de Fl\xc3\xa9malle". \xc5\xa0ele leta 1913 je Hulin de Loo pokazal, da je ta dela dejansko naslikali Rogierjev u\xc4\x8ditelj Robert Campin. \xc5\xa0e vedno je bilo kriti\xc4\x8dno mnenje o tem ali je bil eden Rogier van der Weyden ali dva umetnika, drugi pa Rogier de la Pasture iz Tournaija, dokler Erwin Panofsky ni napisal svojega dokon\xc4\x8dnega dela leta 1953 Early Netherlandish Painting in ugotovil, da je obstajal le en slikar z dvema imenoma.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nRelativno malo del se pripisuje relativno dolgi karieri van der Weydna, vendar to ne pomeni, da je bil neploden, bolj verjetno, da so bila mnoga izgubljena. Kljub temu je imel zelo dobro definiran slog in ve\xc4\x8dina pripisov je splo\xc5\xa1no sprejeta. Van der Weyden ni pustil avtoportretov. Vendar pa je bilo predlagano, da je na enega od pravosodnih panelov naslikal avtoportret, ki je bil nato kopiran v Bernsko tapiserijo. Risba z napisom Recueil d\'Arras naj bi prikazala tudi Van der Weydna ._NEWLINE_\xc5\xa0tevilna njegova najpomembnej\xc5\xa1a dela so bila uni\xc4\x8dena konec 17. stoletja. Prvi\xc4\x8d se omenja v zgodovinskih zapisih leta 1427, ko je relativno pozno v \xc5\xbeivljenju \xc5\xa1tudiral slikarstvo pod Campinom leta 1427-32, kmalu pa ga je presegel in kasneje celo vplival nanj. Po vajeni\xc5\xa1tvu je postal mojster Turnejskega ceha sv. Luke. V Bruselj se je preselil leta 1435, kjer je hitro uveljavil svoje tehni\xc4\x8dno znanje in \xc4\x8dustveno uporabo linije in barve. Leta 1435 je zaklju\xc4\x8dil svoje Snemanje s kri\xc5\xbea, ki ga je ustoli\xc4\x8dil kot enega najbolj iskanih in vplivnih umetnikov v severni Evropi in se \xc5\xa1e vedno \xc5\xa1teje za njegovo mojstrovino._NEWLINE_Delo iz londonske nacionalne galerije Magdalena bere je Campbell opisal kot\xc2\xa0\xc2\xbbeno od velikih mojstrovin umetnosti iz petnajstega stoletja in med najpomembnej\xc5\xa1imi zgodnjimi Rogierjevimi deli\xc2\xab. Od sedemdesetih let je bila ta slika povezana z dvema majhnima glavama v zbirki muzeja Calouste Gulbenkian (Lizbona), svete Katarine in sv. Jo\xc5\xbeefa. Zdaj velja splo\xc5\xa1no prepri\xc4\x8danje, da so ti trije fragmenti izhajali iz istega velikega oltarja, ki prikazuje Devico in otroka s svetniki, delno zabele\xc5\xbeeno v poznej\xc5\xa1em risbah zdaj v Stockholmu. Na nekem neznanem datumu pred letom 1811 je bil ta oltar vrezan v te tri fragmente. _NEWLINE_Izgubljeno delo Trajanova pravi\xc4\x8dnost in Herkinbald, ki je pre\xc5\xbeivelo do konca 17. stoletja, je bilo sestavljeno iz \xc5\xa1tirih velikih plo\xc5\xa1\xc4\x8d, ki predstavljajo pravi\xc4\x8dnega Trajana in pravi\xc4\x8dnega Herkenbalda. Te jih je naro\xc4\x8dilo mesto Bruselj za Gulden Camere v bruseljski mestni hi\xc5\xa1i. Prvi in tretji panel sta bila podpisana, prvi datira v leto 1439. Vsi \xc5\xa1tirje so bili kon\xc4\x8dani pred 1450. Uni\xc4\x8deni so bili v francoskem bombardiranju Bruslja leta 1695, vendar so znani iz \xc5\xa1tevilnih pre\xc5\xbeivelih opisov, iz delne kopije v tapiseriji (Bern, Zgodovinski muzej) in iz drugih prostih in delnih kopij risb in slik. Slike so verjetno merile pribli\xc5\xbeno 4,5 m, kar je bilo ogromno za slikanje na plo\xc5\xa1\xc4\x8de v tistem \xc4\x8dasu. Slu\xc5\xbeile so kot "primer pravi\xc4\x8dnosti" za voditelje mesta, ki so morali v tem prostoru govoriti pravi\xc4\x8dno. Slike so bile hvaljene ali opisane od \xc5\xa1tevilnih komentatorjev, med njimi D\xc3\xbcrerja (1520), Vasarija (1568), Molanusa (1570-1580) in Baldinuccija (1688).  _NEWLINE_Van der Weyden je v svojih naro\xc4\x8denih portretih obi\xc4\x8dajno obudil svoje modele. Pogosto je idealiziral ali meh\xc4\x8dal njihove obrazne lastnosti, kar jim je omogo\xc4\x8dilo lepoto ali zanimanje ali inteligenco, s katero morda niso bili blagoslovljeni. Pogosto je pove\xc4\x8dal o\xc4\x8di, bolje opredelil konture obraza in naslikal dalj\xc5\xa1o mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1o \xc4\x8deljust, kot jo je imela oseba v resnici. Med njegovimi najbolj slavnimi portreti so bili Filip Dobri, njegova tretja \xc5\xbeena Isabella Portugalska in njihov sin Karel Drzni.\n_START_SECTION_\nVpliv\n_START_PARAGRAPH_\nNjegova \xc5\xbeivahna, subtilna, ekspresivna slika in popularni verski koncepti sta imela velik vpliv na evropsko slikarstvo, ne le v Franciji in Nem\xc4\x8diji, temve\xc4\x8d tudi v Italiji in \xc5\xa0paniji. Panofsky pi\xc5\xa1e, kako je Rogier van der Weyden v svoji sliki uvedel novo versko ikonografijo; prikazal je pokrovitelje, ki so sodelovali v svetih dogodkih in kombinirane polportrete Marije s portreti ljudi v molitvi za oblikovanje diptihov. Prav tako je preoblikoval in populariziral temo sv. Hieronima, ki je odstranil trn iz levje tace.  Hans Memling je bil njegov najve\xc4\x8dji privr\xc5\xbeenec, \xc4\x8deprav ni dokazano, da je \xc5\xa1tudiral pod Rogierjem. Van der Weyden je imel tudi velik vpliv na nem\xc5\xa1kega slikarja in graverja Martina Schongauerja, katerega tiski so bili razporejeni po vsej Evropi iz zadnjih desetletij 15. stoletja. Schongauerjevi tiski so posredno pripomogli k raz\xc5\xa1irjanju sloga van der Weydna. Delenda pi\xc5\xa1e, da so sledovi umetnosti Rogierja van der Weydna, razen Petrusa Kristusa, ki je bil u\xc4\x8denec Jan van Eycka, v razli\xc4\x8dnih umetnikih iz petnajstega stoletja v razli\xc4\x8dnih stopnjah.'