b'\n_START_ARTICLE_\nKraljevi\xc4\x8d Marko\n_START_SECTION_\nDo leta 1371\n_START_PARAGRAPH_\nMarko je bil rojen okoli leta 1335 kot sin Vuka\xc5\xa1ina Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87a in njegove \xc5\xbeene Alene (Jelene), sestre bolgarskega vojvode Mom\xc4\x8dila. Priimek Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87 izhaja od Mrnjave, ki ga  je dubrovni\xc5\xa1ki zgodovinar Mavro Orbin v 17. stoletju opisal kot manj\xc5\xa1ega  plemi\xc4\x8da iz Zahumja v sedanji Hercegovini in ju\xc5\xbeni Dalmaciji. Po Orbinu so bili Mrnjavovi sinovi rojeni v Livnu v zahodni Bosni, kamor se je o\xc4\x8de preselil morda zato, ker je bilo srbsko Zahumje leta 1326 priklju\xc4\x8deno k Bosni. Dru\xc5\xbeinsko ime Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87 ali kak\xc5\xa1en drug priimek, povezan s to dru\xc5\xbeino, ni omenjen v nobenem primarnem viru. Najstarej\xc5\xa1i znani vir, ki omenja priimek Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87, je Ruvar\xc4\x8dev rodoslov, napisan med letoma 1563 in 1584. Za priimek ni znano ali je bil prepisan iz kak\xc5\xa1nega starej\xc5\xa1ega rodoslovja ali vzet iz ljudskega izro\xc4\x8dila in ljudskih pesmi. _NEWLINE_Dru\xc5\xbeina Mrjav\xc4\x8devi\xc4\x87  je kasneje morda podprla srbskega carja Stefana Du\xc5\xa1ana v njegovih pripravah na pohod na Bosno. Enako so naredili tudi zahumski plemi\xc4\x8di in zaradi strahu pred ma\xc5\xa1\xc4\x8devanjem \xc5\xbee pred za\xc4\x8detkom vojne pobegnili v Srbsko cesarstvo. Priprave so se za\xc4\x8dele verjetno dve leti pred pohodom, ki se je za\xc4\x8del leta 1350. V tem letu je bil prvi\xc4\x8d omenjen Markov o\xc4\x8de Vuka\xc5\xa1in kot od carja Du\xc5\xa1na imenovan \xc5\xbeupan (guverner) Prilepa, ki so ga Srbi leta 1334 skupaj z drugimi deli Makedonije odvzeli Bizantinskemu cesarstvu. Leta 1355 je car Stefan Du\xc5\xa1an nepri\xc4\x8dakovano umrl zaradi kapi. _NEWLINE_Du\xc5\xa1ana je nasledil devetnajstletni sin Uro\xc5\xa1, ki je imel Marka Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87a o\xc4\x8ditno za mo\xc5\xbea, vrednega zaupanja. Imenoval ga je za vodjo delegacije, ki jo je konec julija 1361  poslal v Raguso (Dubrovnik), da bi se pogajala za mir po sovra\xc5\xbenostih med Srbskim cesarstvom in Dubrovni\xc5\xa1ko republiko in Srbskim cesarstvom na za\xc4\x8detku tistega leta.  Miru mu ni uspelo skleniti,  dosegel pa je izpustitev prizrenskih trgovcev iz dubrovni\xc5\xa1ke je\xc4\x8de in vrnitev depozita srebra v lasti njegove dru\xc5\xbeine. V dubrovni\xc5\xa1kem zapisu o obisku srbske delegacije je najstarej\xc5\xa1a znana nesporna omemba Marka Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87a. Napis iz leta 1356 na zidu cerkve v Tikve\xc5\xa1ki krajini omenja Nikolo in Marka kot guvernerja krajine. Identiteta tega Marka je sporna._NEWLINE_Du\xc5\xa1anovi smrti je sledilo nemirno obdobje separatisti\xc4\x8dnih dogajanj v Srbskem kraljestvu. Jugozahodna ozemlja, vklju\xc4\x8dno z Epirjem, Tesalijo in ju\xc5\xbeno Albanijo so se leta 1351 odcepila. Jedro dr\xc5\xbeave (zahodna ozemlja, vklju\xc4\x8dno z Zeto, Travunijo in gornjo dolino Drine, osrednja Srbija in Makedonija je ostalo zvesto carju Uro\xc5\xa1u. Lokalno plemstvo je tudi v tem delu dr\xc5\xbeave zahtevalo vedno ve\xc4\x8djo neodvisnost od Uro\xc5\xa1eve oblasti. Uro\xc5\xa1 je bil \xc5\xa1ibak vladar, nesposoben upreti se tem separatisti\xc4\x8dnim te\xc5\xbenjam. V podrejenem polo\xc5\xbeaju je bil celo na svojih domenah.  Srbski mogotci so se vojskovali tudi med seboj za ozemlje in vpliv._NEWLINE_Vuka\xc5\xa1in Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87 je bil izku\xc5\xa1en politik in je postopoma prevzel glavno vlogo v cesarstvu. Avgusta ali septembra 1365 ga je Uro\xc5\xa1 kronal za kralja, s \xc4\x8dimer je postal njegov sovladar. Do leta 1370 je Vuka\xc5\xa1in raz\xc5\xa1iril svoje osebne posesti iz Prilepa v Makedonijo, Kosovo in Metohijo z mesti  Prizren, Pri\xc5\xa1tina, Novo Brdo, Skopje in Ohrid. V listini, izdani 5. aprila 1370, Vuka\xc5\xa1in omenja svojo \xc5\xbeeno, kraljico Aleno, in sinova Marka in Andrija\xc5\xa1a. Sebe podpisuje z "gospod srbskih in gr\xc5\xa1kih de\xc5\xbeel in zahodnih provinc" (\xd0\xb3\xd0\xbe\xd1\x81\xd0\xbf\xd0\xbe\xd0\xb4\xd0\xb8\xd0\xbd\xd1\x8c \xd0\xb7\xd1\x94\xd0\xbc\xd0\xbb\xd0\xb8 \xd1\x81\xd1\x80\xd1\x8c\xd0\xb1\xd1\x8c\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xbe\xd0\xb8 \xd0\xb8 \xd0\xb3\xd1\x80\xd1\x8c\xd0\xba\xd1\xa1\xd0\xbc\xd1\x8c \xd0\xb8 \xd0\xb7\xd0\xb0\xd0\xbf\xd0\xb0\xd0\xb4\xd0\xbd\xd0\xb8\xd0\xbc\xd1\x8c \xd1\x81\xd1\x82\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xbd\xd0\xb0\xd0\xbc\xd1\x8c). Konec leta je sina Marka kronal za   "mladega kralja". Srbski kralji so ta naslov podeljevali svojim verjetnim naslednikom, da bi jim zagotovili dedovanje prestola. Ker car Uro\xc5\xa1 ni imel otrok, bi Marko lahko postal njegov naslednik in ustanovitelj vladarske dinastije Vuka\xc5\xa1inovi\xc4\x87, s \xc4\x8dimer bi se kon\xc4\x8dala dvestoletna vladavina dinastije Nemanji\xc4\x87. Za ve\xc4\x8dino srbske gospode tak\xc5\xa1en izid ni bil sprejemljiv, ker je \xc5\xbeelela utrditi svojo neodvisost od centralne oblasti. _NEWLINE_Vuka\xc5\xa1in je za svojega sina iskal soprogo z dobrimi zvezami. Princeso iz hrva\xc5\xa1ke dalmatinske rodbine \xc5\xa0ubi\xc4\x87 je o\xc4\x8de Grgur poslal na dvor svojega sorodnika, bosanskega bana  Tvrtka I. Kotromani\xc4\x87a. Pinceso naj bi vzgajala in poro\xc4\x8dila Tvrtkova mati Jelena, h\xc4\x8derka Juraja II. \xc5\xa0ubi\xc4\x87a, po materini strani pa vnukinja srbskega kralja Dragutina Nemanji\xc4\x87a. Ban in njegova mati sta sprejela Vuka\xc5\xa1inovo ponudbo, da bi se princesa poro\xc4\x8dila z njegovim sinom Markom. \xc5\xbde dogovorjeno poroko je prepovedal pape\xc5\xbe Urban V., ker se "katoli\xc5\xa1ka princesa ne sme poro\xc4\x8diti s sinom shizmati\xc4\x8dnega srbskega kralja" (filio magnifici viri Regis Rascie scismatico). Pape\xc5\xbe je hkrati za mogo\xc4\x8dega \xc5\xbeenina predlagal kralja Ludvika I. Ogrskega, banovega uradnega gospoda. Marko se je kasneje poro\xc4\x8dil z Jeleno, h\xc4\x8derko Radoslava Hlapena, gospoda Verije in Odrina in glavnega srbskega plemi\xc4\x8da v ju\xc5\xbeni Makedoniji. _NEWLINE_Spomladi 1371 se je Marko udele\xc5\xbeil priprav na pohod proti Nikoli Altomanovi\xc4\x87u, najve\xc4\x8djemu mogotcu zahodno od Srbskega cesarstva. Pohod sta skupaj na\xc4\x8drtovala kralj Vuka\xc5\xa1in in zetski vladar  \xc4\x90ura\xc4\x91 I. Bal\xc5\xa1i\xc4\x87. Julija tistega leta sta Vuka\xc5\xa1in in  Marko taborila z vojsko pred Skutarijem, ki je bil na Bal\xc5\xa1i\xc4\x87evem ozemlju, pripravljena na prodor proti Ongo\xc5\xa1tu na  Altomanovi\xc4\x87evem ozemlju. Napad je bil ustavljen, ker so Osmani ogrozili ozemlje Vuka\xc5\xa1inovega mlaj\xc5\xa1ega brata Uglje\xc5\xa1e, vladarja vzhodne Makedonije. Vuka\xc5\xa1in je s svojo vojsko takoj krenil proti vzhodu in po poti zbiral svoje zaveznike. Srbska in osmanska vojska sta se spopadli 17. septembra 1371 v bitki na Marici, v kateri so Turki uni\xc4\x8dili srbsko vojsko. Vuka\xc5\xa1in in Jovan Uglje\xc5\xa1a sta v bitki padla. Njunih trupel niso nikoli na\xc5\xa1li. Boji\xc5\xa1\xc4\x8de v bli\xc5\xbeini sedanje vasi Ormenio v Gr\xc4\x8diji se je po bitki po tur\xc5\xa1ko imenovalo S\xc4\xb1rp S\xc4\xb1nd\xc4\xb1\xc4\x9f\xc4\xb1 (Srbski poraz ali Srbski brezglavi beg). Bitka na Marici je imela  daljnose\xc5\xbene posledice za celo regijo, ker je odprla pot osmanskemu prodiranju na Balkan.\n_START_SECTION_\nOmembe v primarnih virih\n_START_PARAGRAPH_\nPrva omemba Kraljevi\xc4\x8da Marka je verjetno napis nad ju\xc5\xbenimi vrati drenovske cerkve, zgrajene v bli\xc5\xbeini Tikve\xc5\xa1kega jezera pri Velesu v dana\xc5\xa1nji Severni Makedoniji. Napis pravi, da je bila cerkev posve\xc4\x8dena leta 1356 "pri dr\xc5\xbeave Nikole z Marka, a po smrti svetorodnago cara Stefana". Tega Marka zgodovinarji istovetijo z Vuka\xc5\xa1inovim sinom. _NEWLINE_Prva omemba v zgodovinskih dokumentih, ki se nesporno nana\xc5\xa1a na Kraljevi\xc4\x8da Marka, je iz leta 1361. V dokumentih Dubrovni\xc5\xa1ke republike pi\xc5\xa1e, da je tega leta Marko pri\xc5\xa1el v Dubrovnik kot vodja srbske delegacije, ki se je pri\xc5\xa1la pogajat za prekinitev sovra\xc5\xbenosti, ki so se za\xc4\x8dele leta 1359. Delegacija v mirovnih pogajanjih ni bila prav uspe\xc5\xa1na, Marko sam pa je v Dubrovniku prevzel srebro, ki ga je tam deponirala njegova dru\xc5\xbeina. Pri dubrovni\xc5\xa1kih oblasteh je tudi uspe\xc5\xa1no interveniral v korist nekih prizrenskih trgovcev. Markovo vodstvo srbske mirovne delegacije ka\xc5\xbee na to, da je bil Uro\xc5\xa1ev zaupnik in da ljudski pevci niso kar tako proglasili Uro\xc5\xa1a za Markovega za\xc5\xa1\xc4\x8ditnika. To na nek na\xc4\x8din potrjuje tudi napis na cerkvi Svete nedelje v Prizrenu, ki so ga odkrili oziroma odkopali septembra leta 1966. Napis pravi, da gre za cerkev Brezmade\xc5\xbene Matere Bo\xc5\xbeje, ki je bila posve\xc4\x8dena Vavedenju (Marijinemu vstopu v tempelj). Napis pravi, da je bila cerkev sezidana in poslikana "povelenijem i otkupom gospodina mladago kralja Marka" 6879. leta od stvaritve sveta. Omenjeno leto ustreza obdobju od 1. septembra 1370 do 31. avgusta leta 1371.\n_START_SECTION_\nSrbsko epsko pesni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nKraljevi\xc4\x8d Marko je \xc5\xbeivel v \xc4\x8dasu malo pred in malo po bitki na Kosovskem polju. Vladal je v letih 1371-1395 in je najve\xc4\x8dja uganka srbskega narodnega epskega pesni\xc5\xa1tva. V Marku so se zdru\xc5\xbeile stoletne izku\xc5\xa1nje srbskega ljudstva ter vloge in usode mnogih drugih epskih junakov, ki so jih opevali pred njim in tistih, ki so jih opevali kasneje. _NEWLINE_Srbsko epsko pesni\xc5\xa1tvo je soglasno, da je bil Markov o\xc4\x8de kralj Vuka\xc5\xa1in. Markova mati Jevrosima je bila sestra bolgarskega vojvode Mom\xc4\x8dila, ki je opisan kot \xc4\x8dlovek neizmerne velikosti in mo\xc4\x8di z magi\xc4\x8dnimi atributi: krilatim konjem in okato sabljo. Jevrosima je prikazana kot simbol pravi\xc4\x8dnosti, moralnosti in kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih vrednot. Markov o\xc4\x8de Vuka\xc5\xa1in se je najprej zagledal v Mom\xc4\x8dilovo \xc5\xbeeno Vidosavo in Vidosava mu je pomagala ubiti Mom\xc4\x8dila. Jevrosima je posku\xc5\xa1ala prepre\xc4\x8diti bratov uboj, vendar ji to ni uspelo in Vidosava ji je za kazen ostrigla dolge lase, simbol srednjeve\xc5\xa1ke \xc5\xbeenske lepote. Ko si je Vuka\xc5\xa1in ogledoval mrtvo Mom\xc4\x8dilovo telo, je spoznal, da je bil Mom\xc4\x8dilo spo\xc5\xa1tovanja vreden mo\xc5\xbe in rekel: "\xc4\x8ce je (Mom\xc4\x8dilova \xc5\xbeena) izdala tak\xc5\xa1nega junaka, Bog ve kaj bo storila meni!" Vuka\xc5\xa1in se je zato odlo\xc4\x8dil za Jevrosimo, izdajalko Vidosavo pa je dal v skladu s takratnimi navadami raz\xc4\x8detveriti s \xc5\xa1tirimi konji. _NEWLINE_Jevrosima mu je rodila dva sinova, Marka in Andrija\xc5\xa1a. Marko naj bi bil bolj podoben stricu Mom\xc4\x8dilu kot svojemu o\xc4\x8detu.  Epski lik Mom\xc4\x8dila ustreza zgodovinskemu razbojniku in najemniku Mom\xc4\x8dilu, ki je bil v slu\xc5\xbebi srbskega carja Stefana Du\xc5\xa1ana. Kasneje je postal despot in umrl leta 1345 v bitki pri Periteorionu. Po drugi razli\xc4\x8dici je bila Markova in Andrija\xc5\xa1eva mati gorska vila, ki jo je Vuka\xc5\xa1in ujel ob jezeru, ji odstranil krila, da ne bi mogla pobegniti, in se z njo poro\xc4\x8dil._NEWLINE_Srbske epske pesmi Marku pripisujejo nadnaravno mo\xc4\x8d: iz drenovega lesa, ki se je su\xc5\xa1il devet let, je lahko iztisnil vodo, njegovo oro\xc5\xbeje - buzdovan - je tehtalo 66 ok \xe2\x80\x93 85 kilogramov, njegovega konja \xc5\xa0arca pa je lahko jezdil samo on, ker ga nih\xc4\x8de drug ni mogel ukrotiti._NEWLINE_Pesmi govorijo tudi o njegovih vite\xc5\xa1kem obna\xc5\xa1anju: kljub ob\xc4\x8dasnim izbruhom je ostal za\xc5\xa1\xc4\x8ditnik revnih in nemo\xc4\x8dnih, varuh zakona in reda, v\xc4\x8dasih tudi v svojo \xc5\xa1kodo. V eni od pesmi objokuje smrt albanskega roparja Muse, ki ga je sam ubil. V drugi pesnitvi je stopil na stran pravi\xc4\x8dnega srbskega vladarja Uro\xc5\xa1a, \xc4\x8deprav je bila odlo\xc4\x8ditev v nasprotju s koristmi njegovega o\xc4\x8deta. Pravijo, da se je po izumu strelnega oro\xc5\xbeja odlo\xc4\x8dil umreti, ker "zdaj lahko vsak strahopetec (od dale\xc4\x8d) ubije junaka". Po smrti naj bi samo zaspal in \xc4\x8dakal na \xc4\x8dase, ko ga bodo spet potrebovali, kar je pogost motiv v slovanski mitologiji in zelo spominja na na\xc5\xa1ega kralja Matja\xc5\xbea. Markov konj \xc5\xa0arac je bil neukrotljiv in zelo podoben svojemu gospodarju, s katerim sta si delila celo vino. Markova \xc5\xbeena-za\xc5\xa1\xc4\x8ditnica je bila gozdna vila Ravijojla.\n_START_SECTION_\nBolgarsko in makedonsko epsko pesni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nKraljevi\xc4\x8d Marko je \xc5\xbee ve\xc4\x8d stoletij ena od najbolj priljubljenih oseb tudi v bolgarskem ljudskem pesni\xc5\xa1tvu. Zgleda, da bolgarske epske pripovedke, zlasti tiste o kraljevi\xc4\x8du Marku, izvirajo iz sedanje Severne Makedonije in so hkrati del makedonskega ljudskega izro\xc4\x8dila._NEWLINE_Po lokalni legendi je bila Markova mati Evrosija sestra bolgarskega vojvode Mom\xc4\x8dila, ki je vladal v Rodopih. Ob Markovem rojstvu so se prikazale tri dobre sojenice in mu prerokovale, da bo postal junak in o\xc4\x8detov naslednik (kralj Vuka\xc5\xa1in). Ko je za to izvedel kralj, ga je dal v ko\xc5\xa1aro in jo spustil po reki. Marka je na\xc5\xa1la gozdna vila in postala njegova kru\xc5\xa1na mati. Z vilinim mlekom je dobil tudi nadnaravno mo\xc4\x8d in postal bolgarski borec proti Turkom.  Imel je krilatega konja \xc5\xa0arca in polsestro, gozdno vilo Gjuro. V bolgarske legende so vklju\xc4\x8deni tudi elementi iz poganske mitologije in verovanja, \xc4\x8deprav so legande o Marku nastajale od poznega 14. do 18. stoletja.  Med bolgarskimi epskimi pesmimi so pesmi o Kraljevi\xc4\x8du Marku pogoste in klju\xc4\x8dne. Med bolgarskimi zbiralci zbiralci zgodb o Kraljevi\xc4\x8du Marku sta tudi Trajko Kitan\xc4\x8dev iz Resenske regije v zahodni Makedoniji in Marko Cepenkov iz Prilepa.\n_START_SECTION_\nV legendah\n_START_PARAGRAPH_\nJu\xc5\xbenoslovanske legende o Kraljevi\xc4\x8du Marku temeljijo predvsem na mitih, mnogo starj\xc5\xa1ih od zgodovinskega Marka Mrnjav\xc4\x8devi\xc4\x87a. V legendah se razlikuje od Marka v ljudskih pesmih. V nekaterih pokrajinah ga prikazujejo kot velikana, ki hodi po vrhovih hribov, njegova glava pa se dotika oblakov. Marko naj bi Bogu pomagal oblikovati svet. Z udarcem sablje je ustvaril na primer sotesko Demir Kapija (\xc5\xbdelezna vrata) v Makedoniji. Po soteski je odteklo morje, ki je pokrivalo pokrajino okoli Bitole, Mariova in Tikve\xc5\xa1a in omogo\xc4\x8dilo naselitev ljudi. Ko je bila zemlja oblikovana, je bahavo razkazoval svojo mo\xc4\x8d. Bog mu je zato na cesti nastavil vre\xc4\x8do, te\xc5\xbeko kot Zemlja. Ko jo je Marko poskusil dvigniti, je izgubil mo\xc4\x8d in postal navaden \xc4\x8dlovek._NEWLINE_Ena od legend pravi, da je Marko dobil mo\xc4\x8d, ker ga je dojila vila.  Kralj Vuka\xc5\xa1in ga je vrgel v reko, ker ni bil podoben njemu. Fanta je na\xc5\xa1el pastir in ga posvojil, dojila pa ga je vila. V drugih pripovedih je bil Marko pastir, ki je na\xc5\xa1el otroke vile, ki so se izgubili v gori, jih zakril pred soncem (ali jim dali vode). Za nagrado ga je vila trikrat podojila. Dobil je tolik\xc5\xa1no mo\xc4\x8d, da je lahko dvignil in vrgel veliko skalo. V istrski razli\xc4\x8dici je Marko naredil senco dvema ka\xc4\x8dama in ne otrokom. V bolgarski razli\xc4\x8dici je iz vsakega po\xc5\xbeirka posesanega vilinega mleka nastala ka\xc4\x8da._NEWLINE_Marka so povezovali z velikimi osamljenimi balvani in vdolbinami v skalah. Za balvane so pravili, da jih je vrgel z gore, za vdolbine pa da so odtisi njegovih stopal ali kopit njegovega konja. Povezovali so ga tudi z geografskimi zna\xc4\x8dilnostmi, kot so hribi, globeli, pe\xc4\x8dine, jame, reke, potoki in nasadi, ki jih je ustvaril ali na njih naredil nekaj nepozabnega. Pogosto so jih poimenovali po njem. Iz njegovega imena izhaja veliko toponimov od Istre na zahodu do Bolgarije na vzhodu. V bolgarskih in makedonskih zgodbah je imel Marko enako mo\xc4\x8dno sestro, ki je tekmovala z njim pri metanju balvanov._NEWLINE_V nekaterih legendah je bil Markov \xc4\x8dude\xc5\xbeni konj vilino darilo. Srbska zgodba pravi, da je iskal konja, ki bi ga lahko nosil. Konja je preskusil tako, da ga je  zgrabil za rep in ga vrgel \xc4\x8dez ramo. Ko je videl bolno \xc5\xberebe nekega voznika, ga je zagrabil za rep, vendar ga ni mogel premakniti. \xc5\xbdrebe je kupil (in ozdravil) in ga imenoval \xc5\xa0arec. \xc5\xbdrebe je postalo izredno mo\xc4\x8dan konj in Markov nelo\xc4\x8dljiv spremljevalec. Po makedonski legendi je Marko po vilinem nasvetu ujel na gori bolnega konja in ga ozdravil. Na krastah na konjevi ko\xc5\xbei je zrasla bela dlaka in postal je \xc5\xa1arec._NEWLINE_V ljudskem izro\xc4\x8dilu ni nikoli umrl. \xc5\xa0e vedno \xc5\xbeivi v jami, v z mahom pora\xc5\xa1\xc4\x8deni votlini ali neznani de\xc5\xbeeli.  Srbska legenda pripoveduje, da je Marko neko\xc4\x8d vodil bitko, v kateri je bilo ubitih toliko mo\xc5\xbe, da so vojaki (in njihovi konji) plavali v krvi. Dvignil je roke proti nebu in rekel: "O, Bog, kaj naj storim?" Bog se ga je usmilil in ga skupaj s \xc5\xa0arcem odpeljal v jamo, kjer je Marko zasadil sabljo v skalo in zaspal. V jami raste mah. Ko bo \xc5\xa0arac pojedel ves mah, bo sablja po\xc4\x8dasi pri\xc5\xa1la iz skale. Padla bo na tla in zbudila Marka, on pa bo vstal in ponovno pri\xc5\xa1el na svet. Nekateri naj bi ga videli po spustu v globoko jamo, kjer je \xc5\xbeivel v veliki hi\xc5\xa1i, pred katero je bil \xc5\xa0arec. Drugi so ga videli v oddaljeni de\xc5\xbeeli, kjer je \xc5\xbeivel v jami. Po makedonskem izro\xc4\x8dilu je Marko pil "orlovo vodo", zaradi \xc4\x8desar je postal nesmrten in je zdaj z Elijo v nebesih.\n_START_SECTION_\nMarko v sodobni kulturi\n_START_PARAGRAPH_\nV 19. stoletju je bil Marko predmet \xc5\xa1tevilnih dramatizacij. Leta 1831 je bila v Budimu uprizorjena mad\xc5\xbearska drama Kraljevi\xc4\x8d Marko, ki jo je napisal morda Istv\xc3\xa1n Balog, leta 1838 pa je bila v Aradu uprizorjena mad\xc5\xbearska drama Kraljevi\xc4\x8d Marko - Veliki srbski junak Celesztina Perg\xc5\x91ja. Leta 1848 je Jovan Sterija Popovi\xc4\x87 napisal tragedijo Sanje Kraljevi\xc4\x8da Marka (San Marka Kraljevi\xc4\x87a), katere osrednji motiv je spe\xc4\x8di Marko. Petar Preradovi\xc4\x87 je napisal dramo Kraljevi\xc4\x8d Marko, ki poveli\xc4\x8duje mo\xc4\x8d Ju\xc5\xbenih Slovanov. Leta 1863 je Francesco Dall\'Ongaro uprizoril dramo Vstajenja Kraljevi\xc4\x8da Marka. _NEWLINE_Radoje Domanovi\xc4\x87 je napisal satiri\xc4\x8dno zgodbo Kraljevi\xc4\x8d Marko drugi\xc4\x8d med Srbi (Kraljevi\xc4\x87 Marko po drugi put me\xc4\x91u Srbima), v kateri je Bog izpolnil Markovo \xc5\xbeeljo in ga obudil v \xc5\xbeivljenje, da bi pomagal Srbom, ki so ga stoletja klicali na pomo\xc4\x8d. Zgodba prikazuje Srbe kot nevredne svojih prednikov in junakov._NEWLINE_Marko je naslovni junak kratke zgodbe Markov konec (La Fin de Marko krali\xc3\xa9itch), ki jo je leta 1978 objavila Marguerite Yourcenar v zbirki  Orientalne povesti (Nouvelles Orientales). Marko je v njeni zgodbi nenavadno pogumen in vztrajen in hkrati sebi\xc4\x8den in neusmiljen in se ne bori za nikakr\xc5\xa1ne ideale._NEWLINE_Boris Stare\xc5\xa1ina je leta 2006 napisal knjigo Kraljevi\xc4\x8d Marko \xe2\x80\x93 Nadnaravni ciklus (Marko Kraljevi\xc4\x87 \xe2\x80\x94 Natprirodni ciklus), ki je parodija na srbsko epsko poezijo. V Stare\xc5\xa1inovih pesnitvah se Marko bojuje z izvenzemeljskimi bitji, samuraji, kanibali, pra-prednikom Supermana in drugimi sovra\xc5\xbeniki._NEWLINE_Od vseh srbskih epskih ali zgodovinskih osebnosti je bil ravno Marko tisti, ki je najbolj nadvihoval vizualne umetnike. Upodobilo ga je kar  87 avtorjev. Njegovi najstarej\xc5\xa1i upodobitvi sta na freskah iz 14. stoletja v Markovem samostanu in v Prilepu. Njegovo risbo so odkrili v \xc4\x8cajni\xc5\xa1kem evangeliju, pergamentu iz 18. stoletja, ki je v lasti Srbske pravoslavne cerkve v \xc4\x8cajni\xc4\x8dah v vzhodni Bosni. Risba je enostavna in edinstvena, ker ga prikazuje kot svetnika in  spominja na reliefe na ste\xc4\x8dkih.  Vuk Karad\xc5\xbei\xc4\x87 omenja, da je v svojem otro\xc5\xa1tvu v poznem 18. stoletju videl sliko, na kateri Marko na hrbtu nosi vola._NEWLINE_V 19. stoletju so Markove litografije izdelali Anastas Jovanovi\xc4\x87, Ferdo Kikerecin drugi. Med slikarji so bili tudi Mina Karad\xc5\xbei\xc4\x87, Novak Radoni\xc4\x87 in \xc4\x90ura Jak\xc5\xa1i\xc4\x87. Med slikarji v 20. stoletju so bili Nade\xc5\xbeda Petrovi\xc4\x87, Mirko Ra\xc4\x8dki, Uro\xc5\xa1 Predi\xc4\x87 in Paja Jovanovi\xc4\x87. Me\xc5\xa1trovi\xc4\x87ev kip Marko na \xc5\xa0arcu je bil reproduciran na jugoslovanskem bankovcu in po\xc5\xa1tni znamki. Med sodobne Markove ilustratorje spadajo Alexander Key, Aleksandar Klas, Zuko D\xc5\xbeumhur, Vasa Pomori\xc5\xa1ac in  Bane Kerac._NEWLINE_Kraljevi\xc4\x8d Marko in njegova sablja sta bila inspiracija za aktualno srbsko dr\xc5\xbeavno himno Bo\xc5\xbee Pravde. Pesem je vzeta iz gledali\xc5\xa1kega dela Markova sablja, zelo priljubljenega med Srbi leta 1872._NEWLINE_Marko je upodobljen tudi v drugih delih, na primer Marko in Ravijojla, Marko in njegova mati, Marko in \xc5\xa0arec, Marko strelja z lokom, Marko orje ceste, Borba med Markom in Muso, in Markova smrt. Ve\xc4\x8d umetnikov je posku\xc5\xa1alo ustvariti realisti\xc4\x8den Markov portret na osnovi njegovih fresk. Leta 1924 je Prilepska pivivarna celo proizvajala svetlo pivo Krali Marko.'