b'\n_START_ARTICLE_\nAleksander Petrovi\xc4\x8d Urusov\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nSprva se je \xc5\xa1olal v Nem\xc4\x8diji, nato pa je leta 1874 kon\xc4\x8dal Nikolajevsko konjeni\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo v Tveru; istega leta je bil kot \xc4\x8dastnik dodeljen 13. narvskem huzarskemu polku. Pozneje je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v Pavlogradski huzarski polk. Med rusko-tur\xc5\xa1ko vojno (1877-78) je bil adjutant poveljnika 2. pehotnega korpusa ter poveljnik zaledja celotne armade. Leta 1881 se je kot stotnik upokojil. Vrnil se je na doma\xc4\x8de posestvo in se ukvarjal s kmetijstvom. Leta 1890 se je preselil na posestvo \xc5\xbeene v Tulo, kjer je zasedal ve\xc4\x8d pomembnih polo\xc5\xbeajev v dru\xc5\xbebi (sodnik, \xc4\x8dlan komisije za upravljanje zemlje, predsednik \xc4\x8cernske kmetijske dru\xc5\xbebe,...).'