b'\n_START_ARTICLE_\nFriedrich Wilhelm Joseph Schelling\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdIVLJENJE\n_START_PARAGRAPH_\nFriedrich Wilhelm Joseph von Schelling se je rodil 27. januarja 1775 kot sin \xc5\xbeupnika Josepha Friedricha Schellinga in njegove \xc5\xbeene Marie Gottliebin v Leonbergu, v pokrajini W\xc3\xbcrttemberg. \xc5\xbde pri \xc5\xa1estnajstih letih je skupaj s svojima starej\xc5\xa1ima prijateljema Heglom in H\xc3\xb6lderlinom \xc5\xa1tudiral teologijo v t\xc3\xbcbingen\xc5\xa1kem samostanu, leta 1792 pa je s filozofsko dizertacijo o gre\xc5\xa1nem padcu dosegel stopnjo magistra, nato pa \xc4\x8dital Kanta, Spinozo in Fichteja. \xc4\x8ceprav je bila njegova narava pristno \xc5\xa1vabska, je \xc5\xa1el v letih 1796-97 za doma\xc4\x8dega u\xc4\x8ditelja dvema mladima plemi\xc4\x8dema v Leipzig, da bi, kot je pisal Heglu, pri\xc5\xa1el iz \xc2\xbbde\xc5\xbeele popov in piscev\xc2\xab. Tam se je posvetil \xc5\xa1tudiju naravoslovja in objavil svoje \xc2\xbbIdeje k filozofiji narave\xc2\xab\xc2\xa0(1797), ki jih je na za\xc4\x8detku jemal \xc5\xa1e kot naturfilozofsko nadaljevanje Fichtejevega sistema. 1798 je sledil spis \xc2\xbbO svetovni du\xc5\xa1i\xc2\xab, ki ga je ozna\xc4\x8dil kot \xc2\xbbhipotezo vi\xc5\xa1je fizike za pojasnitev ob\xc4\x8dega organizma\xc2\xab. S Fichtejevim in Goethejevim posredovanjem so ga istega leta poklicali za profesorja v Jeno. Tukaj se je iz ob\xc4\x8devanja kroga bistroumnih ljudi razvila tista \xc2\xbbrepublika despotov\xc2\xab, ki jo po navadi ozna\xc4\x8dujemo kot romanti\xc4\x8dno \xc5\xa1olo. Bolj in bolj se je oddaljeval od Fichteja. V njegovem \xc2\xbbPrvem zasnutku sistema naravne filozofije\xc2\xab\xc2\xa0(1779) in \xc2\xbbSistemu transcendentalnega idealizma\xc2\xab\xc2\xa0(1800) je nauk o znanosti \xc5\xbee zgolj eden od dveh delov sistema filozofije, poleg naravne filozofije. V tem \xc4\x8dasu je mladi Schelling razlagal svoj na novo najdeni \xc2\xbbsistem istovetnosti\xc2\xab\xc2\xa0v vedno novih poskusih, ki pa so vselej ostali goli zasnutki. _NEWLINE_Z letom 1803, v katerem je sprejel poziv v W\xc3\xbcrzburg, nastopi v njegovem doslej nezadr\xc5\xbenem pisateljskem ustvarjanju dolo\xc4\x8den zastoj, med katerim pride do obrata v njegovem na\xc4\x8dinu mi\xc5\xa1ljenja. Prve sledi nadvlade starega stali\xc5\xa1\xc4\x8da poka\xc5\xbee v spisu \xc2\xbbFilozofija in religija\xc2\xab\xc2\xa0(1804).  Leta 1806 sledi razdra\xc5\xbeen polemi\xc4\x8dni spis proti Fichteju. Istega leta so ga poklicali v M\xc3\xbcnchen za generalnega tajnika Akademije likovnih umetnosti. Umetnosti je priznal najvi\xc5\xa1jo zemeljsko tvorbo. Hkrati je bil \xc4\x8dlan tamkaj\xc5\xa1nje Akademije znanosti. V \xc2\xbbFilozofskih raziskovanjih o bistvu \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke svobode\xc2\xab\xc2\xa0\xc5\xbee jasno izstopa iracionalni in teozofski moment njegovega filozofiranja._NEWLINE_Kot profesor v Erlangnu (1820-27) se je v ostrem nasprotju z obilico spisov iz svojih mladih let omejil na predavanja iz ob\xc4\x8de filozofije, uvoda v filozofijo in filozofijo razodetja. Za neko\xc4\x8d tako slavljenega filozofa je bil zelo mol\xc4\x8de\xc4\x8d. \xc5\xa0ele po Heglovi smrti so spet postali pozorni na skoraj pozabljenega Schellinga, in ko je takrat tako imenovana \xc2\xbblevica\xc2\xab\xc2\xa0Heglove \xc5\xa1ole iz mojstrovega sistema izpeljala zelo radikalne zaklju\xc4\x8dke, kar se ti\xc4\x8de religije, je romanti\xc4\x8dno-verni Friedrich-Wilhelm IV. kmalu po tem, ko je stopil na prestol, poklical sivega filozofa v prusko glavno mesto, da bi deloval zoper \xc2\xbbzmajevo seme Heglovega panteizma, plehke vsevednosti in zakonskega razkroja hi\xc5\xa1ne vzgoje\xc2\xab. Toda to se ni posre\xc4\x8dilo. Razo\xc4\x8darani so bili predvsem tisti, ki so v njem videli neko vrsto filozofskega Mesije in pri\xc4\x8dakovali, da bo kon\xc4\x8dno objavil novo \xc2\xbbfilozofijo razodetja\xc2\xab. Po tem, ko je mo\xc4\x8dno padlo zanimanje javnosti, in po neprijetnem sporu zaradi nedovoljene objave zapiskov iz njegovih predavanj, se je povsem odpovedal univerzitetnim predavanjem. Smrt ga je presenetila 20. avgusta 1854 v Bade Ragazu, medtem ko je urejal svoje zgodnje spise in dokon\xc4\x8deval svoj zadnji sistem.\n_START_SECTION_\nSCHELLINGOVI PRIVR\xc5\xbdENCI\n_START_PARAGRAPH_\nSchellingovi filozofiji narave se je pridru\xc5\xbeila vrsta pomembnih medicincev in naravoslovcev, ki so v svojih razmi\xc5\xa1ljanjih deloma upo\xc5\xa1tevali tudi okultne pojave. Karl Adolf Eschenmeyer (1770-1852) je \xc5\xbee leta 1803 zahteval kot konsekvenco Schellingovega nauka o istovetnosti prehod od filozofije k \xc2\xbbnefilozofiji\xc2\xab, verovanju. Kon\xc4\x8dal je z verovanjem v duhove in hudi\xc4\x8da. Norve\xc5\xbean Henrik Steffens (1773-1845), po poklicu geolog, ki pa se je vzgajal ob Lessingu, Goetheju in Spionzi, je sku\xc5\xa1al dati strokovno-znanstveno podlago Schellingovim idejam s svojimi \xc2\xbbPrispevki k notranji prirodni zgodovini zemlje\xc2\xab. Njegova vodilna ideja je veli\xc4\x8dastna razvojna zgodovina narave od son\xc4\x8dnega sistema do njenega glavnega cilja, razvoja individualnosti v \xc4\x8dloveku, ki mu je neto posve\xc4\x8den fiziolo\xc5\xa1ki in psiholo\xc5\xa1ki del. Njemu dolgujemo zanimive vpoglede v osebna razmerja takratnih filozofov, ki jih je podal v svoji avtobiografiji. Lorenz Oken (1779-1851), ki je tudi sam mo\xc4\x8dno vplival na Schellinga, je deloval posebno s svojim u\xc4\x8dbenikom filozofije narave v treh knjigah, s svojo naravno zgodovino v 13 knjigah in kot popularizator znanosti z enciklopedi\xc4\x8dnim \xc4\x8dasopisom Isis (1817-1843), ki ga je izdajal in ki danes v spremenjeni podobi naprej \xc5\xbeivi v ZDA. Botanik Christian Gottfried Ness von Esenbeck (1776-1858) je napisal \xc2\xbbOb\xc4\x8di nauk o oblikah narave\xc2\xab, Ignaz Paul Vitalis Troxler (1780-1866) pa si je prizadeval za \xc2\xbbbiozofijo\xc2\xab. Misel, da so telesna podoba in somati\xc4\x8dni pojavi izraz du\xc5\xa1evnosti, je izpeljal predvsem Karl Gustav Carus (1789-1869) v svojem slavnem delu \xc2\xbbSimbolika \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke podobe\xc2\xab\xc2\xa0iz leta 1853. S to zamislijo pripada k utemeljiteljem moderne psihosomati\xc4\x8dne medicine. Danec Hans Christian Oersted (1777-1851) je znan po tem, da je odkril elektromagnetizem. Na Schellingovih pravno- in zgodovinskofilozofskih nastavkih so gradili spisi \xc2\xbbpoliti\xc4\x8dne romantike\xc2\xab\xc2\xa0kakega Adama M\xc3\xbcllerja (1779-1829) ali Friedricha Juliusa Stahla (1802-1861), pa tudi Friedricha Schlegla (1772-1829), ki so artikulirali ideolo\xc5\xa1ko bazo takratne konzervativne reakcije.\n_START_SECTION_\nPERIODIZACIJA\n_START_PARAGRAPH_\nPo Schellingu se njegova filozofija deli na tri faze. Te so bile:_NEWLINE_prehod iz Fichtejeve metode v bolj objektivno pojmovanje narave, tj. napredovanje do Naturphilosophie _NEWLINE_definitivna formulacija misli o enakem, ravnodu\xc5\xa1nem, absolutnem substratu narave in duha, napredek Identit\xc3\xa4tsphilosophie _NEWLINE_opozicijo negativne in pozitivne filozofije._NEWLINE_NATURPHILOSOPHIE:_NEWLINE_Funkcija Schellingove tako imenovane Naturphilosophie je pokazati ideal, ki izhaja iz resni\xc4\x8dnega. Sprememba, ki nam prina\xc5\xa1a izku\xc5\xa1nje, pripelje do pojmovanja dvojnosti, polarne opozicije, skozi katero se narava izra\xc5\xbea. Dinami\xc4\x8dna serija stopenj v naravi je kot ravnote\xc5\xbeje temeljnih ekspanzivnih sil;  svetloba s svojimi podrejenimi procesi (magnetizem, elektrika in kemi\xc4\x8dno delovanje); organizem, s svojimi komponentami, fazami razmno\xc5\xbeevanja, razdra\xc5\xbeljivosti in ob\xc4\x8dutljivosti.\n_START_SECTION_\nCITATI\n_START_PARAGRAPH_\n"Narava je viden Duh, Duh je nevidna Narava." (Ideen, "Uvod")_NEWLINE_"Zgodovina kot celota je progresivno, postopoma samorazkrivajo\xc4\x8de razodetje Absoluta." (Sistem transcendentalnega idealizma, 1800)_NEWLINE_"Ali ima ustvarjanje kon\xc4\x8dni cilj? In \xc4\x8de je tako, zakaj ga ni bilo mogo\xc4\x8de dose\xc4\x8di takoj? Zakaj se od za\xc4\x8detka ne uresni\xc4\x8di? Na to vpra\xc5\xa1anja je mogo\xc4\x8d le en odgovor: ker je Bog \xc5\xbeivljenje in ne samo bitje. (Filozofske poizvedbe o naravi \xc4\x8dlovekove svobode, 1809)_NEWLINE_"Samo tisti, ki so okusili svobodo, lahko \xc4\x8dutijo \xc5\xbeeljo, da bi naredili vse, da ga raz\xc5\xa1irijo po celotnem vesolju." (Filozofske poizvedbe o naravi \xc4\x8dlovekove svobode, 1809)_NEWLINE_\xc2\xbbBog nima za\xc4\x8detka le v kolikor ni za\xc4\x8detka njegovega za\xc4\x8detka. Za\xc4\x8detek v Bogu je ve\xc4\x8dni za\xc4\x8detek, torej tak\xc5\xa1en, ki se je za\xc4\x8del iz vse ve\xc4\x8dnosti in je \xc5\xa1e vedno in tudi nikoli ne preneha za\xc4\x8denjati. " (Citirano v Hartshornu in Reese, Filozofi govorijo o Bogu, Chicago: U Chicago P, 1953, str 237.)'