b'\n_START_ARTICLE_\nKarlov relikviarij\n_START_PARAGRAPH_\nKarlov relikviarij v korni dvorani aachenske stolnice je dal narediti kralj Friderik II. Naro\xc4\x8den in kon\xc4\x8dan je bil leta 1215, izdelal ga je aachenski zlatar, ko je ded Friderika II. Friderik I. Barbarossa leta 1165 uredil grobnico za ostanke Karla Velikega v dvorni kapeli._NEWLINE_Friderik II. je ob prvi obletnici bitke pri Bouvinesu, ki je prinesla odlo\xc4\x8ditev ob nem\xc5\xa1kem sporu za prestol, 27. julija 1215 osebno poskrbel za prenos kosti in zaprtje skrinje. Dva dni prej so ga znova in kon\xc4\x8dno kronali v Aachnu za rimsko-nem\xc5\xa1kega kralja.\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nRelikviarij je narejen v tradiciji poznega 12. stoletja. Ima obliko enoladijske cerkve brez pre\xc4\x8dnih ladij. Ve\xc4\x8d kot dva metra dolga hrastova skrinja je prekrita s pozla\xc4\x8denim srebrom, pozla\xc4\x8denim bakrom, filigranom, dragimi kamni, emajlom in rjavo lakiranimi plo\xc5\xa1\xc4\x8dami. Dvojni profil podstavka krasijo emajlirane plo\xc5\xa1\xc4\x8de, gravure, filigransko srebro s cvetli\xc4\x8dnim okrasjem. Dve dalj\xc5\xa1i stranici prikazujeta osem emajliranih dvojnih arkad, pod katerimi so na prestolu cesarji in kralji._NEWLINE_Sprednji zatrep prikazuje kronanega Karla  Velikega, na njegovi desni strani stoji pape\xc5\xbe Leon III., na levi nad\xc5\xa1kof Turpin. Karl je postavljen v medaljon, pod doprsjem Kristusa._NEWLINE_Na zadnjem zatrepu je Marija na prestolu s Kristusom med nadangeloma Mihaelom in Gabrijelom. Tri polfigure so personifikacije vere, upanja in ljubezni._NEWLINE_Stre\xc5\xa1ni povr\xc5\xa1ini ka\xc5\xbeeta \xc5\xa1tiri reliefe s prizori iz Karlove legende, legendarna zgodovina o cesarju, ki ga je v njegovem \xc5\xbeivljenju vodil Bog. Literarni vir teh reliefov je kronika Psevdo-Turpin ali Zgodovina Karla Velikega in Rolanda, rokopis iz 12. stoletja. Sodobno kopijo je mogo\xc4\x8de najti v arhivu aachenske stolnice, izvirna pa je tretja knjiga Codex Calixtinus v Santiagu de Compostela.  Stilizirani glavniki iz pozla\xc4\x8denega bakra in pet krogel krasijo sleme strehe in zatrepov._NEWLINE_Na obeh stranicah je osem cesarjev. Na Karlovi desni strani vzdol\xc5\xbene stranice so od leve proti desni: Henrik II., Oton III., Oton I., Oton II., Karel Debeli, neimenovan cesar, Henrik VI. in Friderik II. Na drugi dalj\xc5\xa1i stranici so Henrik III., Lambert II. Spoletski, Henrik V., Henrik IV., Oton IV., Henrik I., Lotar I. in Ludvik Pobo\xc5\xbeni.\n_START_SECTION_\nIkonografska zasnova\n_START_PARAGRAPH_\nV programski shemi prevladuje staufovska cesarska miselnost. Karel Veliki sedi na \xc4\x8delni strani med predstavniki Cerkve, kjer je v vseh drugih sveti\xc5\xa1\xc4\x8dih prostor za Kristusa. On sam, cesar Karel Veliki, je Kristusov namestnik, nad pape\xc5\xbeem in nad\xc5\xa1kofom. Na obeh dalj\xc5\xa1ih stranicah relikviarija so sicer preroki in apostoli, 16 ustoli\xc4\x8denih nem\xc5\xa1kih cesarjev in kraljev, stre\xc5\xa1ni reliefi nadaljujejo s cesarskim zna\xc4\x8dajem programske sheme. Ka\xc5\xbeejo legendarno Karlovo \xc5\xbeivljenje, ki temelji na Historia Karoli Magni et Rothalandi (Zgodovini \xc5\xbeivljenja Karla Velikega in Rolanda), ki naj bi jo napisal nad\xc5\xa1kof Turpin (okoli 748\xe2\x80\x93749), vendar pa je nedavna raziskava pokazala, da je verjetno nastala okoli 1130\xe2\x80\x931140 v Franciji.\n_START_SECTION_\nRazvrstitev\n_START_PARAGRAPH_\nRelikviarij je narejen v mozanskem slogu (regionalna umetnost in arhitekturni slog v pore\xc4\x8dju reke Moze v Belgiji, na Nizozemskem in v Nem\xc4\x8diji; slog je dosegel vrhunec v mozanskih cerkvah in kamnitih skulpturah, zlatarski in umetnosti v emajlu in iluminiranih rokopisih iz 11. do 13. stoletja) in je razen predanosti reliefov na strehi slogovno enovit. Mojstrovina je verjetno iz maastrichtske delavnice, medtem ko se je drugi mojster posvetilnih reliefov za\xc4\x8del ukvarjati z Marijinim relikviarijem leta 1220. Oba relikviarija, ki sta v gotski korni dvorani, sta med najpomembnej\xc5\xa1imi in znanimi srednjeve\xc5\xa1kimi zlatarskimi predmeti.\n_START_SECTION_\nAntropolo\xc5\xa1ka raziskava\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1874 je aachenski stolni kapitelj naro\xc4\x8dil znanstveno \xc5\xa1tudijo o ostankih Karla Velikega, ki jo je izvedel bonski antropolog Hermann Schaaffhausen (1816\xe2\x80\x931893). Opredelil je kosti \xc4\x8dloveka, visokega 2,04 metra. Nedavne \xc5\xa1tudije iz leta 2010 so glede na te informacije potrdile velikost 184 centimetrov, kar je za Karlovo obdobje \xc5\xa1e vedno nadpovpre\xc4\x8dno.  \xc5\xbde Einhard je o Karlu napisal: "ker je bila njegova dol\xc5\xbeina, saj vemo, sedem \xc4\x8devljev" (nam septem suorum pedum proceritatem ejus constat habuisse mensuram). Glede na preiskave iz leta 1874 je bila njegova desna klju\xc4\x8dnica po\xc5\xa1kodovana in zaceljena. O tej po\xc5\xa1kodbi zgodovinarji niso poro\xc4\x8dali. Lobanja ima obliko dolgoglavosti (dolihokefalija), \xc5\xa1pranje so zaprte brez sledu, kar je znak visoke starosti. Ugotovitve dokazujejo pristnost ostankov.\n_START_SECTION_\nZa\xc5\xa1\xc4\x8dita 1983\xe2\x80\x9388\n_START_PARAGRAPH_\n30. januarja 1983 je bil relikviarij z ostanki Karla Velikega odprt. Zve\xc4\x8der istega dne so vsebino ponovno zape\xc4\x8datili v zasilno leseno skrinjo in jo polo\xc5\xbeili na podlago. Karlov relikviarij je bil \xc5\xa1e isto no\xc4\x8d prenesen v zlatarsko delavnico, pripravljeno v kupoli. Zlatarja Gerhard Thewis in Peter Bolg sta se z ohranjanjem umetnine ukvarjala pet let pod znanstvenim vodstvom Herte Lepie. Srednjeve\xc5\xa1ka pozlata je bila nato ponovno razstavljena. Datiranje hrasta je pokazalo, da je iz leta 1182.'