b"\n_START_ARTICLE_\nMarcel Mauss\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nMauss se je rodil Epinalu, mestu v regiji Lorena na severovzhodu Francije. Rojen je bil v ortodoksni judovski dru\xc5\xbeini, njegov \xc5\xa1tirinajst let starej\xc5\xa1i stric ga je \xc5\xbee zelo zgodaj spodbudil v \xc5\xa1tudij in kasneje mo\xc4\x8dno vplival na njegovo poklicno pot. Najprej je \xc5\xa1tudiral filozofijo v Bordeauxju, kjer je ta \xc4\x8das pou\xc4\x8deval Durkheim. \xc5\xa0tudij je nadaljeval v Parizu, kjer so ga pritegnila dela dveh britanskih antropologov Jamesa Frazerja in Edwarda Tylorja. Pod vplivom del teh dveh avtorjev je za\xc4\x8del \xc5\xa1tudirati sanskrt, primerjalno indoevropsko jezikoslovje in zgodovino religij, vendar kljub vztrajnemu priganjanju njegovega strica ni nikoli uspel promovirati z doktorsko tezo o molitvi, ki je zaobjemala znanje iz teh ved._NEWLINE_Za\xc4\x8del je intelektualno ustvarjati ravno v turbolentnem politi\xc4\x8dnem obdobju Dreyfusove afere, ki je bila mo\xc4\x8dan dejavnik antisemitizma v Franciji. Aktivno je podprl pisatelja Zolaja v tej aferi in se pridru\xc5\xbeil socialisti\xc4\x8dni stranki ter urejal nekatere levi\xc4\x8darske \xc4\x8dasopise, enega od njih tudi v sodelovanju s francoskim filozofom in anarhistom Georgesom Sorelom._NEWLINE_Leta 1901 je na podiplomski fakulteti v okviru pari\xc5\xa1ke univerze zasedel katedro za zgodovino religij neciviliziranih ljudstev in skupaj z Durkheimom ter njegovimi \xc5\xa1tudenti za\xc4\x8del sodelovati pri izdajanju sociolo\xc5\xa1kih prispevkov za revijo\xc2\xa0\xc2\xbbL'Ann\xc3\xa9e Sociologique\xc2\xab. Prva svetova vojna je na Maussu pustila globoke du\xc5\xa1evne rane. Ne samo, da je bil vpoklican na fronto, kjer se je bojeval, v vojni je namre\xc4\x8d padla ve\xc4\x8dina predvojnih kolegov in Durkheimovih \xc5\xa1tudentov. Malo pred koncem vojne je umrl tudi Durkheim. Maussu je \xc5\xa1ele leta 1924, ko ga je \xc5\xbee uveljavljeni antropolog Lucien L\xc3\xa9vi-Bruhl imenoval za sekretarja Sociolo\xc5\xa1kega in\xc5\xa1tituta uspelo ponovno obuditi projekt\xc2\xa0\xc2\xbbL'Ann\xc3\xa9e Sociologique\xc2\xab. V naslednjih letih je objavljal dela svojih padlih kolegov ter svojega u\xc4\x8ditelja in strica. Leto kasneje so Mauss, L\xc3\xa9vi-Bruhl in etnolog Paul Rivet ustanovili Etnolo\xc5\xa1ki in\xc5\xa1titut, kjer je v naslednjih letih Mauss predaval etnologijo, vse do prevzema katedre za sociologijo leta 1931 na Coll\xc3\xa8ge de France, najpresti\xc5\xbenej\xc5\xa1i francoski izobra\xc5\xbeevalni instituciji v okviru pari\xc5\xa1ke univerze._NEWLINE_Med drugo svetovno se je zaradi svojega judovskega porekla umaknil iz javnega \xc5\xbeivljenja. Poleg stalnega strahu pred internacijo v koncentracijsko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de ga je prizadelo tudi to, da so ga zaradi njegovega rodu zapustili \xc5\xa1tevilni sodelavci in znanci.\n_START_SECTION_\nVplivi\n_START_PARAGRAPH_\nPoleg ohranitve Durkheimovega imperativa, da je dru\xc5\xbebena dejstva potrebno spoznavati kot stvari, preden lahko razumemo njihovo funkcijo v razmerju do celote, je na nadaljnjo antropolo\xc5\xa1ko vedo in \xc5\xa1ir\xc5\xa1o humanistiko pomembna teorija vzajemnega obdarovanja, ki jo je kasneje prevzel in nadgradil Claude L\xc3\xa9vi-Strauss. Njegove analize obdarovanja so postale izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za ovrednotenje praks obdarovanja v sodobnem potro\xc5\xa1ni\xc5\xa1kem svetu."