b"\n_START_ARTICLE_\nTalmud\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPou\xc4\x8devanje Judov je bilo sprva ustno. Rabini so razlagali in razpravljali o Tori, zapisani v hebrejski Bibliji, in Tanaku brez pisnih pripomo\xc4\x8dkov, razen Tore same. Nekateri so morda zapisovali svoje pripombe  (megillot setarim), na primer na sodne odlo\xc4\x8dbe. Razmere so se kasneje drasti\xc4\x8dno spremenile predvsem po uni\xc4\x8denju judovske skupnosti in Drugega templja leta 70 in posledi\xc4\x8dnega preobrata judovskih dru\xc5\xbebenih in pravnih norm. Rabini so se morali soo\xc4\x8diti z novo stvarnostjo, predvsem z judovstvom brez Templja, ki je bil sredi\xc5\xa1\xc4\x8de pou\xc4\x8devanja in u\xc4\x8denosti, in Judeje brez vsaj delne avtonomije. Nagle dru\xc5\xbebene spremembe so povzro\xc4\x8dile, da se starega sistema ustnega pou\xc4\x8devanja ni dalo ohraniti. V tem obdobju so se rabinska predavanja in razprave za\xc4\x8dele zapisovati._NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1a zapisana ustna Tora je imela morda midra\xc5\xa1ko obliko, v kateri je bila hala\xc5\xa1ka razprava strukturirana kot eksegetski komentar na Pentatevh (prvih pet knjig Tanaka). Druga oblika je bila strukturirana po predmetih in ne po vrsticah v Bibliji. Slednja je za\xc4\x8dela prevladovati okoli leta 200, ko je rabin Juda Hanasi uredil Mi\xc5\xa1no (\xd7\x9e\xd7\xa9\xd7\xa0\xd7\x94)._NEWLINE_Ustna Tora sploh ni bila enotna, ampak je bila v razli\xc4\x8dnih \xc5\xa1olah razli\xc4\x8dna. Najpomembnej\xc5\xa1i sta bili \xc5\xa0amajeva \xc5\xa1ola (1. stoletje n. \xc5\xa1t.) in Halilova \xc5\xa1ola (110 pr. n. \xc5\xa1t.-10 n. \xc5\xa1t.). Na splo\xc5\xa1no so v Talmudu zapisana vsa dobro utemeljena, tudi nenormativna mnenja. _NEWLINE_Najstarej\xc5\xa1i popoln rokopis Talmuda je M\xc3\xbcnchenski talmud (Cod. hebr. 95) iz leta 1342, ki je dostopen na spletu.\n_START_SECTION_\nStruktura\n_START_PARAGRAPH_\nStruktura Talmuda sledi sistemu v Mi\xc5\xa1ni, ki je razdeljena na \xc5\xa1est glavnih delov (sedarim, edn. sedar) s 60 ali 63 razpravami (masektot, edn. maseket) z bolj konkretno vsebino. Nekatere razprave nimajo gemare (razlage). Vsaka razprava je razdeljena na poglavja (perakim, edn. perek). Talmud vsebuje 517 poglavij, ki so o\xc5\xa1tevil\xc4\x8dena po hebrejskem alfabetu  in imajo svoje naslove. Naslovi so praviloma prvi dve besedi iz prve mi\xc5\xa1ne. Perek je lahko dolg ve\xc4\x8d strani, vendar praviloma najve\xc4\x8d deset. Vsak perek lahko vsebuje ve\xc4\x8d mi\xc5\xa1najot (trditev, izjava) s spremljajo\xc4\x8dimi spremembami, oblikovanih v bloke gemare. Odlomek gemare je sugja (\xd7\xa1\xd7\x95\xd7\x92\xd7\x99\xd7\x90, mn. sugjot). Tipi\xc4\x8dna sugja, vklju\xc4\x8dno z baraito in tosefto, vsebuje podrobno, z dokazi podprto in strokovno obdelano hala\xc5\xa1ko ali agadsko trditev. Sugja se lahko, in pogosto se, zelo raz\xc5\xa1iri in odmakne od predmeta v mi\xc5\xa1ni. Sugja ne vsebuje lo\xc4\x8dil, kot smo jih vajeni, ampak uporablja specifi\xc4\x8dne izraze, ki jo pomagajo razdeliti na posamezne komponente. Ti izrazi so lahko na primer trditve, vpra\xc5\xa1anja, ki se nana\xc5\xa1ajo na trditve, odgovori na ta vpra\xc5\xa1anja ter dokazi ali zavra\xc4\x8danje dokazov z lastnimi dokazi. _NEWLINE_V posamezni sugji, svetopisemski, tanaitski ali amorajski, so lahko citati, ki podpirajo razli\xc4\x8dna mnenja. V tak\xc5\xa1nih primerih se gemara osredoto\xc4\x8da predvsem na najzanimivej\xc5\xa1a nesoglasja med tanaisko in amorajsko razlago, se sklicuje na starej\xc5\xa1e avtoritete in njihove odgovore na tak\xc5\xa1na in podobna vpra\xc5\xa1anja in primerja poglede iz Mi\xc5\xa1ne z odlomki iz Baraite, judovskega ustnega prava, vklju\xc4\x8denega v Mi\xc5\xa1no. Debate so redkokdaj uradno zaklju\xc4\x8dene. V nekaterih primerih imajo zadnjo besedo prakti\xc4\x8dni zakoni, v mnogo primerih pa ostajajo zadeve nere\xc5\xa1ene. Za sporne primere obstaja obse\xc5\xbena literatura, kako jih prenesti v prakti\xc4\x8dno zakonodajo.\n_START_SECTION_\nBarajta\n_START_PARAGRAPH_\nVzporedno z Mi\xc5\xa1no ali kmalu zatem so nastala tudi druga tanaitska u\xc4\x8denja. Gemara se pogosto sklicuje na te tanitske izjave, da bi jih primerjala s tistimi iz Mi\xc5\xa1ne in podprla ali ovrgla predloge amorajev. Vsi tak\xc5\xa1ni viri izven Mi\xc5\xa1ne se imenujejo baraitot (edn. \xd7\x91\xd7\xa8\xd7\x99\xd7\x99\xd7\xaa\xd7\x90, barajta, dobesedno  dela izven Mi\xc5\xa1ne). _NEWLINE_Baraitot, citirani v Gemari, so pogosto navedki iz Tosefte (tanaitski u\xc4\x8dbenik halahe, vzporeden z Mi\xc5\xa1no)  in Midra\xc5\xa1 halahe. Nekaj baraitot je kljub temu znanih samo preko (ustnih) izro\xc4\x8dil, citiranih v Gemari, in niso del nobene druge zbirke.\n_START_SECTION_\nGemara\n_START_PARAGRAPH_\nV treh stoletjih, ki so sledila redakciji Mi\xc5\xa1ne, so rabini v Izraelu in Babiloniji dabatirali, razpravljali in analizirali njeno vsebino. Te razprave tvorijo Gemaro. Gemara pomeni  \xc2\xbbdokon\xc4\x8danje\xc2\xab (iz hebrejskega \xd7\x92\xd7\x9e\xd7\xa8, gamar, dokon\xc4\x8dati) ali \xc2\xbbu\xc4\x8denje\xc2\xab\xc2\xa0(iz aramejskega: \xc5\xa1tudij). Gemara se osredoto\xc4\x8da predvsem na razlago in izdelavo mnenj u\xc4\x8diteljev (tannaim). Rabini, razpravljalci v Gemari, se imenujejo amoraim (edn. \xd7\x90\xd7\x9e\xd7\x95\xd7\xa8\xd7\x90, amora)._NEWLINE_Velik del Gemare sestavljajo pravne analize. Izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za analizo je ponavadi pravna izjava iz Mi\xc5\xa1ne. Izjava se nato analizira in primerja z drugimi izjavami, ki se uporabljajo pri razli\xc4\x8dnih pristopih k biblijski eksegezi v rabinskem judovstvu (ali, preprosto, interpretacija besedila v \xc5\xa1tudiji Tore). Izmenjavajo se mnenja med dvema (pogosto anonimnima in v\xc4\x8dasih metafori\xc4\x8dnima) razpravljalcema: spra\xc5\xa1evalcem (mak\xc5\xa1an) in tistim, ki mu odgovarja (tarcan). Druga pomembna funkcija Gemare je ugotoviti pravilno biblijsko podlago za dolo\xc4\x8den zakon, predstavljen v Mi\xc5\xa1ni, in logi\xc4\x8dni proces, ki povezuje prvo z drugim. Ta dejavnost je bila znana kot talmud \xc5\xbee dolgo pred obstojem Talmuda kot besedila.\n_START_SECTION_\nHalaha in hagada\n_START_PARAGRAPH_\nTalmud je obse\xc5\xbeen dokument, ki obravnava veliko razli\xc4\x8dnih predmetov. Tradicionalne talmudske razprave so razvr\xc5\xa1\xc4\x8dene v dve glavni kategoriji: hala\xc5\xa1ke in hagadske. Hala\xc5\xa1ke se nana\xc5\xa1ajo neposredno na vpra\xc5\xa1anja judovskega prava in sodne prakse (halaha). Hagadske razprave niso povezane s pravom, ampak so razlagalne, retori\xc4\x8dne, eti\xc4\x8dne ali zgodovinske narave.\n_START_SECTION_\nKratke razprave\n_START_PARAGRAPH_\nRazen \xc5\xa1estih glavnih delov vsebuje Talmud \xc5\xa1e niz kratkih razprav, ki so v tiskanih Talmudih obi\xc4\x8dajno na koncu Seder Nekizim. Te razprave niso razdeljene na mi\xc5\xa1no in gemaro.\n_START_SECTION_\nBabilonski in Jeruzalemski Talmud\n_START_PARAGRAPH_\nGemara se je razvijala v dveh glavnih sredi\xc5\xa1\xc4\x8dih judovske u\xc4\x8denosti: Galileji in Babiloniji. Temu primerno sta se razvili dve jedri u\xc4\x8denjakov in dva Talmuda. Starej\xc5\xa1i je Jeruzalemski Talmud (Talmud Jeru\xc5\xa1almi), ki je nastal v 4. stoletju v Galileji. Babilonski talmud (Talmud Bavli) je bil sestavljen okoli leta 500 in kasneje dopolnjen. Izraz Talmud brez dodatne kvalifikacije se obi\xc4\x8dajno nana\xc5\xa1a na Babilonski talmud. Talmuda sta nastala v razli\xc4\x8dnih skupnostih, zato je ve\xc4\x8dina znanstvenikov prepri\xc4\x8dana, da sta bila napisana neodvisno eden od drugega.\n_START_SECTION_\nTalmud Jeru\xc5\xa1almi\n_START_PARAGRAPH_\nJeruzalemski talmud, znan tudi kot Palestinski talmud, ali  Talmuda de-Eretz Yisrael (Talmud de\xc5\xbeele Izrael), je bil prva zbirka judovskih verskih u\xc4\x8denj in komentarjev, ki so jih pred tem ve\xc4\x8d stoletij ustno prena\xc5\xa1ali judovski u\xc4\x8denjaki v Izraelu. Jeruzalemski talmud je zbirka u\xc4\x8denj \xc5\xa1ol v Tiberiji, Seforisu in Cezareji. Pisan je ve\xc4\x8dinoma v judovski palestinski aramej\xc5\xa1\xc4\x8dini, zahodnem aramejskem jeziku, ki se je razlikoval od babilonske aramej\xc5\xa1\xc4\x8dine. _NEWLINE_Ta Talmud je povzetek analize mi\xc5\xa1en, ki so jih v skoraj 200 letih razvile akademije v Galileji, predvsem v Tiberiji in Cezareji. Modreci so zaradi okolja, v katerem so se ukvarjali predvsem s kmetijstvom, precej\xc5\xa1njo pozornost posvetili predvsem analizi kmetijskih zakonov v Izraelu. Izro\xc4\x8dilo pravi, da sta ga okoli leta 350 uredila Rav Muna in Rav Josi. Z zgodovinskega stali\xc5\xa1\xc4\x8da je uveljavljeni naslov Jeruzalemski talmud napa\xc4\x8den, ker ni nastal v Jeruzalemu. Bolj pravilen naslov je Talmud iz de\xc5\xbeele Izrael. Judje v Babiloniji so ga imenovali Talmud div\xe2\x80\x99n\xc4\x93 maarav\xc4\x81 \xe2\x80\x93 Talmud sinov Zahoda. _NEWLINE_Njegova zadnja urejanja, po katerih je dobil sedanjo obliko, so s konca 4. stoletja, vendar se tega ne da povsem potrditi. V tem \xc4\x8dasu je uradna religija Rimskega cesarstva postalo kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, Jeruzalem pa kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko sveto mesto. Konstantin Veliki, prvi kr\xc5\xa1\xc4\x8danski cesar, je na Veliko no\xc4\x8d okoli leta 330 dejal: \xc2\xbb\xe2\x80\xa6 zato ne imejmo ni\xc4\x8d skupnega z odvratno judovsko mno\xc5\xbeico.\xc2\xab Ta politika je iz Judov naredila izob\xc4\x8dence in bera\xc4\x8de. Uredniki Jeruzalemskega talmuda zato niso imeli dovolj \xc4\x8dasa za tako kakovostno ureditev gradiva, kot bi \xc5\xbeeleli. Besedilo je dokazano nepopolno in te\xc5\xbeko sledljivo. _NEWLINE_O\xc4\x8ditno prenehanje dela na Jeruzalemskem talmudu v 5. stoletju je povezano z odlo\xc4\x8ditvijo cesarja Teodozija II. leta 425, da bo za zatrl Jeruzalemski patriarhat in ukinil smiho (\xd7\xa1\xd7\x9e\xd7\x99\xd7\x9b\xd7\x94  smiha, dobesedno  polaganje [rok]), imenovanje rabina ali kantorja v post talmudskem rabinskem judovstvu. Nekateri sodobni znanstveniki imajo to povezavo za vpra\xc5\xa1ljivo. Za podrobnosti glej Jeruzalemski talmud: Kraj in datum nastanka. _NEWLINE_Jeruzalemski talmud kljub nepopolnosti ostaja nepogre\xc5\xa1ljiv vir za preu\xc4\x8devanje razvoja judovskega prava v Izraelu. Bil je tudi pomemben vir za \xc5\xa1tudij Babilonskega talmuda v \xc5\xa1oli Hanaela Ben Hu\xc5\xa1iela in Nisima Ben Jakoba v Kairouanu. Njuni izsledki in mnenja so pustili sled tudi v  Majmonidovih delih  Tosafot (komentarji Talmuda) in Mi\xc5\xa1na Tora. _NEWLINE_Po ustanovotvi sodobne dr\xc5\xbeave Izrael se je pojavilo nekaj te\xc5\xbeenj po obnovitvi izro\xc4\x8dil Eretz Jisraela. Rabin David Bar-Hajim z in\xc5\xa1tituta Makhon Shilo, na primer, je izdal siddur (molitvenik), ki odra\xc5\xbea prakso Eretz Jisraela, kakr\xc5\xa1no najdemo v Jeruzalemslem talmudu in drugih virih.\n_START_SECTION_\nTalmud Bavli\n_START_PARAGRAPH_\nBabilonski talmud je zbirka dokumentov, zbranih v poznem starem veku od 3. do 5. stoletja n. \xc5\xa1t. V tistem \xc4\x8dasu so bila najpomembnej\xc5\xa1a judovska sredi\xc5\xa1\xc4\x8da v Babiloniji Nehardea, Nisibis (sodobni Nusaybin), Mahoza (sodobni al-Mada'in malo ju\xc5\xbeno od Bagdada), Pumbedita (v sodobni ira\xc5\xa1ki provinci al Anbar) in Akademija Sura, verjetno pribli\xc5\xbeno 60 km ju\xc5\xbeno od Bagdada._NEWLINE_Babilonski talmud je sestavljen iz Mi\xc5\xa1ne in babilonske Gemare in predstavlja vi\xc5\xa1ek ve\xc4\x8d kot tristo let analiz Mi\xc5\xa1ne v talmudskih akademijah v Babiloniji. Temelje procesa analiziranja je postavil Abba Arika (175\xe2\x80\x93247), u\xc4\x8denec Jude Kneza. Izro\xc4\x8dilo pripisuje Babilonski talmud v sedanji obliki babilonskima modrecema Rav A\xc5\xa1iju in Ravini II. Rav A\xc5\xa1i je bil od leta 375 do 427 predsednik Surske akademije. Delo, ki ga je za\xc4\x8del Rav A\xc5\xa1i, je dokon\xc4\x8dal Ravina, katerega se tradicionalno \xc5\xa1teje za zadnjega amorajskega razlagalca. Tradicionalisti v skladu s tem trdijo, da je Ravinova smrt leta 475   zadnji mo\xc5\xbeni datum dokon\xc4\x8dne redakcije Talmuda. Nekaj tradicionalistov kljub temu priznava, da so po amorajskem obdobju nekaj odlomkov napisali tako imenovani savoraim ali rabbanan savora'e (razumniki ali presojevalci)._NEWLINE_Mnenja o tem, kdaj je bila napisana Gemara v sedanji obliki, so med sodobnimi znanstveniki \xc5\xa1e vedno deljena. Nekateri, na primer Louis Jacobs, trdijo, da glavno telo Gemare ni preprosta reporta\xc5\xbea o pogovorih, kakr\xc5\xa1na naj bi bila, ampak izjemno dodelana struktura, ki jo je uredila skupina vodilnih u\xc4\x8denjakov (savoraim) v letih 500-650. Za resni\xc4\x8dne avtorje Gemare bi zato morali \xc5\xa1teti prav savoraim. S tega stali\xc5\xa1\xc4\x8da je besedilo dobilo dokon\xc4\x8dno obliko \xc5\xa1ele okoli leta 700. Nekateri sodobni znanstveniki uporabljajo za avtorje izjav v Gemari, katerih imena niso znana, naziv stammaim (iz hebrejskega stam \xe2\x80\x93 zaprt, nejasen).\n_START_SECTION_\nPrimerjava sloga in vsebine\n_START_PARAGRAPH_\nMed Jeruzalemskim in Babilonskim talmudom so velike razlike. Jeruzalemski je pisan v zahodnoaramejskem nare\xc4\x8dju, ki se razlikuje od aramej\xc5\xa1\xc4\x8dine v Babilonskem talmudu. Jeruzalemski je razdrobljen in pogosto te\xc5\xbeko berljiv tudi za izku\xc5\xa1ene talmudiste. Babilonski je bolj skrbno urejen in bolj natan\xc4\x8den, zakoni pa so v obeh razli\xc4\x8dicah v bistvu podobni. Razlikujejo se samo v nekaterih poudarkih in nekaj podrobnostih. Jeruzalemski talmud ni pritegnil toliko pozornosti komentatorjev kot Babilonski. Obstoje\xc4\x8di tradicionalni komentarji se ukvarjajo predvsem s primerjanjem naukov v Jeruzalemskem talmudu s tistimi v Babilonskem._NEWLINE_Niti Jeruzalemski niti Babilonski talmud ne pokrivata celotne Mi\xc5\xa1ne. Babilonska Gemara pokriva samo 37 od 63 razprav v Mi\xc5\xa1ni. _NEWLINE_Jeruzalemski talmud pokriva vse razprave Zeraima, medtem ko Babilonski pokriva samo Berahot. Vzrok za razliko je morda ta, da se ve\xc4\x8dina zakonov v Zeraimu nana\xc5\xa1a na kmetijske zakone Izraela, ki niso imeli v Babiloniji nobenega prakti\xc4\x8dnega pomena in zato niso bili predmet razprav. Jeruzalemski talmud se osredoto\xc4\x8da predvsem na De\xc5\xbeelo Izrael in zakone v Tori, povezane z zemljo. Ne vsebuje petega dela Mi\xc5\xa1ne (Kodo\xc5\xa1im, Svetinje), ki se ukvarja z obredi \xc5\xbertvovanja in zakoni, ki se nana\xc5\xa1ajo na Tempelj, medtem ko ga Babilonski talmud pokriva. Zakaj je temu tako, ni jasno, ker po uni\xc4\x8denju Templja leta 70 omenjeni zakoni niso neposredno veljali v nobeni od obeh de\xc5\xbeel._NEWLINE_V obeh Talmudih je obdelana samo ena od razprav v Taharotu (zakoni o obredni \xc4\x8distosti) \xe2\x80\x93 Nida, ki obravnava menstrualne zakone._NEWLINE_V Babilonskem talmudu so dokumentirana mnenja rabinov Ma'arave (zahoda, se pravi Izraela in Palestine) in Babilonije, medtem ko so v Jeruzalemskem talmudu mnenja babilonskih rabinov citirana samo na nekaj mestih. Babilonski talmud vsebuje tudi mnenja ve\xc4\x8d generacij mislecev, ker je bil zaklju\xc4\x8den kasneje. Kot tak je po mnenju znanstvenikov bolj vsestranski kot Jeruzalemski talmud, po drugi strani pa bi bila zaradi ve\xc4\x8d stoletne razlike med obema redakcijama zgodnja amorajska mnenja bli\xc5\xbeja njihovi prvotni obliki v Jeruzalemskem talmudu._NEWLINE_Vpliv Babilonskega talmuda na judovske skupnosti je bil mnogo ve\xc4\x8dji od vpliva Jeruzalemskega. Glavni vzrok za razliko je ta, da sta vpliv in ugled judovske skupnosti v Izraelu stalno padala v primerjavi z babilonsko. Vpliv slednje se je obdr\xc5\xbeal tudi po objavi Talmuda vse do geonskega obdobja (589-1038) v Abasidskem kalifatu. Razen tega je bil Babilonski talmud superioren od Jeruzalemskega, bolj dostopen in bolj uporaben. Po Maimonidu, ki je bil rojen ve\xc4\x8d kot stoletje po koncu geonskega obdobja, so v geonskem obdobju vse judovske skupnosti uradno sprejele Babilonski talmud. Temu na vseh spornih podro\xc4\x8djih sledi tudi sodobna judovska praksa.\n_START_SECTION_\nJezik\n_START_PARAGRAPH_\nV Gemari so citati iz Mi\xc5\xa1ne in Baraite ter verzi iz Tanake zapisani v narekovajih in pisani ali v mi\xc5\xa1enski ali svetopisemski hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dini. Za preostali del Gemare, vklju\xc4\x8dno z baraitot in amorajskimi razpravami, je zna\xc4\x8dilno nare\xc4\x8dje judovske babilonske aramej\xc5\xa1\xc4\x8dine. Citati iz starej\xc5\xa1ih del, na primer Megilat taanit, so napisani tudi v drugih aramejskih nare\xc4\x8djih. V hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dini je napisanega malo manj kot polovica Talmuda._NEWLINE_Razlike v jeziku so posledica dolgih \xc4\x8dasovnih razlik med zapisi besedil. V obdobju, v katerem je nastajal Tanaim, se je v Judeji ob gr\xc5\xa1\xc4\x8dini in aramej\xc5\xa1\xc4\x8dini \xc5\xa1e vedno govorila pozna oblika hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dine, znana kot rabinska ali mi\xc5\xa1enska hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dina. V amorajskem obdobju, ki se je za\xc4\x8delo okoli leta 200, se je govorila skoraj izklju\xc4\x8dno aramej\xc5\xa1\xc4\x8dina. Hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dina se je \xc5\xa1e naprej uporabljala za pisanje verskih besedil, poezije in drugo.\n_START_SECTION_\nBombergov Talmud (1523)\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo popolno izdajo Babilonskega talmuda je s podporo pape\xc5\xbea Leona X. natisnil Daniel Bomberg v Benetkah leta 1520-1523. Bombergova izdaja je razen Mi\xc5\xa1ne in Gemare vsebovala tudi komentarje Salomona Ben Izaka (Ra\xc5\xa1ija) in Tosafot. Skoraj vse kasnej\xc5\xa1e izdaje Talmuda so urejene po zgledu Bombergovega. Njegova izdaja se \xc5\xa1teje za relativno necenzurirano.\n_START_SECTION_\nBenvenistov Talmud (1645)\n_START_PARAGRAPH_\nPo izdaji skoraj celotnega Talmuda Ambrosiusa Frobeniusa v Baslu je Immanuel Benveniste leta 1644-1648 v Amsterdamu izdal celoten Talmud. Njegova izdaja je po mnenju Raphaela Rabbinovicza morda temeljila na Lublinskem Talmudu, ki je vseboval veliko cenzorskih napak.\n_START_SECTION_\nSlavutski (1795) in Vilnski Talmud (1835)\n_START_PARAGRAPH_\nTalmud, ki sta ga leta  1795 izdali brata Szapira v Slavuti, Ukrajina, takrat Poljska, so \xc5\xa1e posebej cenili zlasti \xc5\xa1tevilni rebeji (u\xc4\x8ditelji, mentorji) ha\xc5\xa1idskega judovstva. Menahem Romm iz Vilne je po ostrem sporu z dru\xc5\xbeino Szapira leta 1835 natisnil novo izdajo Talmuda. Njegova izdaja in izdaja, ki sta jo kasneje natisnila njegova vdova in sin, je znana kot vilnska izdaja \xc5\xa0asa. Slednja je bila osnova za vse kasnej\xc5\xa1e izdaje Babilonskega talmuda. Vilnska izdaja Talmuda je imela 5894 strani.\n_START_SECTION_\nGoldschmidtov Talmud (1897\xe2\x80\x931909) in nem\xc5\xa1ki prevod\n_START_PARAGRAPH_\nLazarus Goldschmidt je v letih 1897-1909 v Leipzigu izdal \xc2\xbbnecenzurirano besedilo\xc2\xab\xc2\xa0Babilonskega Talmuda v devetih delih z nem\xc5\xa1kim prevodom. Delo je dokon\xc4\x8dal v letih 1933 do 1936 po emigraciji v Anglijo.\n_START_SECTION_\nVloga Talmuda v judovstvu\n_START_PARAGRAPH_\nTalmud je pisno dokumentirano ustno izro\xc4\x8dilo. Postal je osnova za \xc5\xa1tevilne rabinske zakonike in obi\xc4\x8daje, predvsem za zakonika Mi\xc5\xa1ne Tora (Mojzes Majmonid, 1170-1180) in \xc5\xa0ulhan Aruh (Josef Karo, 1563). Ortodoksno judovstvo in do neke mere tudi konzervativno judovstvo sprejemajo Talmud kot veljaven dokument, samaritansko, karaitsko, rekonstrukcionisti\xc4\x8dno in reformisti\xc4\x8dno judovstvo pa ne.\n_START_SECTION_\nSaduceji\n_START_PARAGRAPH_\nJudovska sekta saducejev (hebrejsko \xd7\xa6\xd6\xb0\xd7\x93\xd7\x95\xd6\xbc\xd7\xa7\xd6\xb4\xd7\x99\xd7\x9d) je cvetela v obdobju Drugega templja (pribli\xc5\xbeno 150 pr. n. \xc5\xa1t. do 70 n. \xc5\xa1t.). Glavna razlika med njimi in farizeji  (2. stoletje pr. n. \xc5\xa1t. do konca 1. stoletja n. \xc5\xa1t.) je bilo njihovo zavra\xc4\x8danje ustne Tore in zanikanje vstajenja po smrti.\n_START_SECTION_\nKaraiti\n_START_PARAGRAPH_\nUstno Toro je zavra\xc4\x8dalo tudi karaitsko judovstvo. Karaizem je nastal dve stoletji po zaklju\xc4\x8dku Talmuda kot reakcija proti talmudskemu judovstvu v Babiloniji. Osrednji koncept karaizma je zavra\xc4\x8danje ustne Tore, ki je utele\xc5\xa1ena v Talmudu, in strogo spo\xc5\xa1tovanje samo pisne Tore. Njihov koncept je v nasprotju s temeljnim rabinskim konceptom, da je bila ustna Tora skupaj s pisno Toro dana Mojzesu na gori Sinaj. Nekateri kasnej\xc5\xa1i karaiti so imeli bolj zmerno stali\xc5\xa1\xc4\x8de, ki je pri tolma\xc4\x8denju Tore dopu\xc5\xa1\xc4\x8dalo nekatere elemente izro\xc4\x8dila, tako imenovane sevel ha-jeru\xc5\xa1ah (breme dedovanja). Ti elementi niso mogli nikoli nadomestiti pisne Tore.\n_START_SECTION_\nHumanisti\xc4\x8dno judovstvo\n_START_PARAGRAPH_\nV humanisti\xc4\x8dnem judovstvu se Talmud preu\xc4\x8duje kot zgodovinsko besedilo. Njegov glavni cilj je odkriti, kak\xc5\xa1en vpliv ima v sedanjem vsakdanjem \xc5\xbeivljenju.\n_START_SECTION_\nSedanje stanje\n_START_PARAGRAPH_\nOrtodoksno judovstvo \xc5\xa1e vedno poudarja pomembnost \xc5\xa1tudija Talmuda kot osrednje komponente kurikuluma je\xc5\xa1ive, zlasti za tiste, ki nameravajo postati rabini. To velja kljub temu, da se halaha na splo\xc5\xa1no \xc5\xa1tudira iz srednjeve\xc5\xa1kih in sodobnih virov in ne neposredno iz Talmuda. \xc5\xa0tudij Talmuda med laiki je najbolj raz\xc5\xa1irjen prav v ortodoksnem judovstvu. Dnevni in tedenski Talmud se \xc5\xa1tudirata predvsem v haredi judovstvu. Talmud je osrednji del kurikuluma tudi v je\xc5\xa1ivah in dnevnih \xc5\xa1olah. \xc5\xa0tudij Talmuda med laiki je populariziral Daf Jomi, vsakodnevni te\xc4\x8daj Talmuda, ki ga je za\xc4\x8del rabi Meir \xc5\xa0apiro leta 1923. 13. krog \xc5\xa1tudija se je za\xc4\x8del avgusta 2012. Rohr Jewish Learning Institute je populariziral  \xc2\xbbMyShiur \xe2\x80\x93 raziskave Talmuda\xc2\xab, da bi pokazal, kako pomemben je za \xc5\xa1irok krog ljudi._NEWLINE_Na podoben na\xc4\x8din poudarja \xc5\xa1tudij Talmuda v verskem in rabinskem izobra\xc5\xbeevanju tudi konzervativno judovstvo. Njihov pristop je nekoliko druga\xc4\x8den, ker ga preu\xc4\x8dujejo kot zgodovinski vir za halaho. Tak\xc5\xa1en pristop je omogo\xc4\x8dil ve\xc4\x8djo fleksibilnost kot ordodoksni. _NEWLINE_Reformisti\xc4\x8dno judovstvo v svojih \xc5\xa1olah ne poudarja \xc5\xa1tudija Talmuda do tak\xc5\xa1ne mere kot ortodoksno in konzervativno judovstvo, kljub temu pa ga pou\xc4\x8duje na svojih rabinskih seminarjih. _NEWLINE_Liberalno judovstvo zavra\xc4\x8da idejo o obveznem \xc5\xa1tudiju Talmuda in a uporablja samo kot vir navdiha in moralnih navodil. Posedovanje in branje Talmuda med reformisti\xc4\x8dnimi in rekonstrukcionisti\xc4\x8dnimi Judi ni zelo raz\xc5\xa1irjeno. Oboji bolj poudarjajo \xc5\xa1tudij Hebrejske Biblije ali Tanake.\n_START_SECTION_\nSlike Carla Schleicherja\n_START_PARAGRAPH_\nNiz slik rabinov in talmudistov med preu\xc4\x8devanjen in razpravah o Talmudu je naslikal avstrijski slikar Carl Schleicher (1825-1903). Ustarjal je na Dunaju, zlasti v letih 1859 do 1871.\n_START_SECTION_\nDruga okolja\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tudij Talmuda ni omejen samo na judovske vernike, ampak je zanimiv tudi za druge kulture. _NEWLINE_Kr\xc5\xa1\xc4\x8danski u\xc4\x8denjaki so se dolgo zanimali za Talmud, ker jim je pomagal razsvetliti lastne spise. Talmud vsebuje svetopisemska tolma\xc4\x8denja in komentarje Tanake, ki pogosto pojasnijo elipti\xc4\x8dne in ezoter\xc4\x8dne odlomke. Vsebuje tudi morebitne sklice na Jezusa Kristusa in njegove u\xc4\x8dence, medtem ko kr\xc5\xa1\xc4\x8danski kanon povzema talmudske vzorce in vsebuje u\xc4\x8denja, ki so lahko vzporedna s tistimi v Talmudu in Midra\xc5\xa1u. Talmud daje tudi vpogled v kulturno in zgodovinsko okolje, v katerim so nastali evangeliji in apostolski spisi._NEWLINE_Ju\xc5\xbeni Korejci posku\xc5\xa1ajo posnemati judovske visoke akademske standarde s preu\xc4\x8devanjem judovske knji\xc5\xbeevnosti. Skoraj vsako gospodinjstvo ima preveden izvod knjige z naslovom Talmud, ki jo star\xc5\xa1i vsak dan berejo svojim otrokom in je del osnovno\xc5\xa1olskega u\xc4\x8dnega programa. Korejski Talmud vsebuje obi\xc4\x8dajno enega od ve\xc4\x8d delov Talmuda, ki je bil v korej\xc5\xa1\xc4\x8dino preveden iz japon\xc5\xa1\xc4\x8dine. Izvirnik je napisal japonski pisatelj Hideaki Kase s pomo\xc4\x8djo ameri\xc5\xa1kega ortodoksnega rabina Marvina Tokayerja, ki je v 60. in 70. letih 20. stoletija slu\xc5\xbeboval na Japonskem. Prvo knjigo z naslovom 5000 let judovske modrosti: Skrivnosti talmudskih spisov sta napisala leta 1968 in izdala leta 1971. Knjiga vsebuje zgodbe iz Talmuda, pregovore, etiko, judovsko pravno gradivo, biografije talmudskih rabinov in osebno zgodbo Tokayerja in njegove dru\xc5\xbeine. Tokayer in Kase sta objavila \xc5\xa1e ve\xc4\x8d drugih knjig z judovsko vsebino. Vsa besedila so bila napisana v japon\xc5\xa1\xc4\x8dini._NEWLINE_Korejski prevod 5000 let judovske modrosti je bil prvi\xc4\x8d objavljen leta 1974. Sledilo je ve\xc4\x8d ponatisov v Ju\xc5\xbeni Koreji in Kitajski. Nekateri so bili tiskani tudi na \xc4\x8drno. Od leta 2007 do 2009 je bil objavljen korejski Talmud v \xc5\xa1estih delih, ki je vseboval tudi gradivo iz ve\xc4\x8d starej\xc5\xa1ih Tokayerjevih knjig. Na osnovi Tokayerjevih del je bilo izdanih ve\xc4\x8d priljubljenih Talmudov za odrasle in otroke, ki prav za prav niso pravi Talmud.\n_START_SECTION_\nSrednji vek\n_START_PARAGRAPH_\nBizantinski cesar Justinijan je tik pred tem, ko je babilonski savoraim dobil dokon\xc4\x8dno obliko, izdal odlok proti deuterozi \xe2\x80\x93 podvajanju hebrejske Biblije. Za deuterozo \xc5\xa1e vedno ni jasno, ali se je nana\xc5\xa1ala na Mi\xc5\xa1no ali na Targum, ker se je v knji\xc5\xbeevnosti svetih o\xc4\x8detov beseda nana\xc5\xa1ala na obe deli._NEWLINE_Totalni napadi na Talmud so se za\xc4\x8deli v 13. stoletju v Franciji, kjer so sicer cveteli talmudski \xc5\xa1tudiiji. V 30. letih 13. stoletja je Nicholas Donin, judovski spreobrnjenec v kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo, poslal pape\xc5\xbeu Gregorju IX.  35 obto\xc5\xbeb proti Talmudu, v katerih je citiral bogoskrunske odlomke proti Jezusu, Mariji in kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu. Citiral je na primer odlomek, v katerem je bil Jezus iz Nazareta poslan v pekel, kjer naj bi se ve\xc4\x8dno kuhal v iztrebkih (coah rotahat). Navedel je tudi sodni nalog iz Talmuda, ki dovoljuje Judom, da ubijajo Nejude. Obto\xc5\xbebe so privedle do Pari\xc5\xa1kega disputa leta 1240 na dvoru kralja Ludvika IX.  Talmud so pred obto\xc5\xbebami Nikolaja Donina branili \xc5\xa1tirje rabini, med njimi Jahiel iz Pariza in Mojzes Ben Jakob iz Coucyja. Prevodi Talmuda iz hebrej\xc5\xa1\xc4\x8dine v nejudovske jezike so mu odvzeli judovski diskurz, pogosto do te mere, da so ga imeli Judje za nedoumljivo kr\xc5\xa1itev. Pari\xc5\xa1ki disput je privedel do obsodbe in prvega se\xc5\xbeiganja kopij Talmuda leta 1242 v Parizu. Se\xc5\xbeiganje Talmuda se je nadaljevalo._NEWLINE_Podobno vsebino je imel Barcelonski disput leta 1263 med rabinom Mojzesom Ben Nahmanom in kr\xc5\xa1\xc4\x8danskim spreobrnjencem Pablom Christianijem. Christianijev napad na Talmud je imel za posledico pape\xc5\xa1ko bulo proti Talmudu in prvo cenzuriranje, ki so ga v Barceloni opravili dominikanci leta 1264. Cenzorji so iz Talmuda izbrisali vse odlomke, ki so bili s kr\xc5\xa1\xc4\x8danskega stali\xc5\xa1\xc4\x8da nesprejemljivi._NEWLINE_V Disputaciji v Tortosi leta 1413 je Geronimo de Santa F\xc3\xa9 navedel \xc5\xa1tevilne obto\xc5\xbebe, med njimi tudi to, da se obto\xc5\xbebe proti poganom, barbarom in odpadnikom v Talmudu v resnici nana\xc5\xa1ajo na kristjane. Judovske skupnosti in njihovi u\xc4\x8denjaki so trditve zavrnili s trditvijo, da se v judovstvu jasno lo\xc4\x8dujejo barbari in pogani, ki verujejo v ve\xc4\x8d bogov, od tistih, ki verujejo v enega samega, \xc4\x8deprav drugega pravega boga, kakr\xc5\xa1ni so kristjani. Judje so imeli kristjane za zavedene, vendar ne za barbare in pogane._NEWLINE_Tako Pablo Christiani kot Geronimo de Santa F\xc3\xa9 sta razen kritiziranja imela Talmud tudi za vir avtenti\xc4\x8dnih izro\xc4\x8dil, v katerem gre nekaj argumentov tudi v prid kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu. Med tak\xc5\xa1ni izro\xc4\x8dili spadata na primer trditvi, da se je mesija rodil pribli\xc5\xbeno v \xc4\x8dasu uni\xc4\x8denja Templja in da je sedel desno od boga._NEWLINE_Leta 1415 je antipape\xc5\xbe Benedikt XIII., sklicatelj Torto\xc5\xa1ke disputacije, izdal pape\xc5\xa1ko bulo, ki je Judom prepovedovala \xc4\x8ditanje Talmuda in ukazal, da se vse njegove kopije uni\xc4\x8dijo. \xc5\xa0e pomembnej\xc5\xa1e so bile obto\xc5\xbebe spreobrnjenca in dominikanskega agenta Johannesa Pfefferkorna na za\xc4\x8detku 16. stoletja. Rezultat njegovih obto\xc5\xbeb je bil spor, v katerem sta vlogo sodnika igrala cesar in pape\xc5\xbe, zagovornik Judov pa je bil Johann Reuchlin, ki je obto\xc5\xbebe zavra\xc4\x8dal. Polemika, ki je potekala ve\xc4\x8dinoma z izmenjavanjem pamfletov, je po mnenju nekaterih zgodovinarjev postala prvi zametek reformacije._NEWLINE_Nepri\xc4\x8dakovan rezultat sporov je bila prva popolna tiskana izdaja Talmuda. Leta 1520 jo je pod za\xc5\xa1\xc4\x8dito pape\xc5\xbeevih privilegijev v Benetkah izdal Daniel Bomberg. Tri leta kasneje je Bobmerg natisnil tudi prvo izdajo Jeruzalemskega Talmuda. Trideset ket kasneje je Vatikan, ki je tiskanje odobril, spro\xc5\xbeil kampanjo za njegovo uni\xc4\x8denje. Na judovsko Novo leto (Ro\xc5\xa1 ha\xc5\xa1ana) 9. septembra 1553 je inkvizicija zaplenila vse kopije Talmuda, do katerih se je dokopala, in jih na  auto de f\xc3\xa9  na Campo dei Fiori v Rimu za\xc5\xbegala. Talmud so se\xc5\xbeigali tudi v drugih italijanskih mestih. Se\xc5\xbeiganje v Cremoni leta 1559 je organiziral Joshua dei Cantori. Cenzuriranje Talmuda in drugih judovskih verskih knjig je uvedla pape\xc5\xa1ka bula iz leta 1554. Pet let kasneje je bil Talmud uvr\xc5\xa1\xc4\x8den na Indeks prepovedanih knjig (Index Expurgatorius). Pape\xc5\xbe Pij IV. je leta 1565 ukazal, da se Talmudu odvzame celo njegovo ime. Naslov Talmud so takrat spremenili v \xc5\xa0as (za\xc4\x8detne \xc4\x8drke \xc5\xa1ii\xc5\xa1ah sidre Mi\xc5\xa1nah)._NEWLINE_V Baslu se je v letih 1578-1581 natisnila prva izdaja pre\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denega Talmuda, na kateri je temeljila ve\xc4\x8dina naslednjih izdaj. Iz Talmuda je bila izpu\xc5\xa1\xc4\x8dena celotna razprava 'Abodah Zarah in vsi protikr\xc5\xa1\xc4\x8danski odlomki. Nekateri stavki so bili spremenjeni. Nov napad na Talmud je spro\xc5\xbeil pape\xc5\xbe Gregor XIII. (1575-1585), pape\xc5\xbe Klemen VIII. pa je leta 1593 obnovil staro prepoved posedovanja in branja Talmuda. Nara\xc5\xa1\xc4\x8dajo\xc4\x8de zanimanje za preu\xc4\x8devanje Talmuda na Poljskem je privedlo do izdaje celotnega Talmuda v Krakovu v letih 1602-1605. V njem je bilo restavrirano izvirno besedilo. Kot je do zdaj znano, sta bil v tej izdaji samo dve razpravi, ki sta bili pred tem objavljeni v Lublinu (1559\xe2\x80\x931576). Leta 1707 so v Brandenburgu zaplenili nekaj izvodov Talmuda, vendar so jih na ukaz prvega pruskega kralja Friderika vrnili lastnikom. Naslednji napad na Talmud se je zgodil leta 1757 na Poljskem na ozemlju sedanje Ukrajine, ko je \xc5\xa1kof Dembowski na pobudo frankistov, zbranih na javnem zborovanju v Kamianec-Podolskem, ukazal zaplembo in se\xc5\xbeig vseh kopij Talmuda v njegovi \xc5\xa1kofiji._NEWLINE_Napadi kr\xc5\xa1\xc4\x8danskih teologov na Talmud so se nadaljevali tudi po reformaciji. Vodilno protitalmudsko knji\xc5\xbeno delo je bila Eisenmengerjeva knjiga Entdecktes Judenthum (Razkrinkano judovstvo) iz leta 1700.ref> Susan R. Boettcher: Entdecktes Judenthum, Levy, str. 210.</ref> V renesansi in kasneje so postali \xc5\xa1tevilni teologi, pravniki in orientalisti bolj naklonjeni Talmudu. Mednje so spadali tudi nem\xc5\xa1ki humanist Johann Reuchlin, angle\xc5\xa1ki pravnik John Selden, nizozemski teolog Petrus Cunaeus, angle\xc5\xa1ki rabinski u\xc4\x8denjak John Lightfoot in orientalista Johannes Buxtorf starej\xc5\xa1i in mlaj\xc5\xa1i.\n_START_SECTION_\n19. stoletje in kasneje\n_START_PARAGRAPH_\nVilnsko izdajo Talmuda je cenzurirala ruska vlada ali avtorji sami v okviru pri\xc4\x8dakovanj ruske vlade. Cenzura je bila vsekakor manj stroga kot prej\xc5\xa1nje: v malem Talmudu je bila objavljena celotna razprava Avodah Zarah. Ve\xc4\x8dina sodobnih izdaj Talmuda je ali kopija ali zelo tesno povezana z Vilnskim Talmudom, zato v njih \xc5\xa1e vedno manjka ve\xc4\x8dina spornih delov. \xc4\x8ceprav cenzorsko odstranjeni deli Talmuda, Ra\xc5\xa1ija, Tosafota in Mahar\xc5\xa1e ve\xc4\x8d generacij niso bili dostopni bralcem, so se ohranili na redkih tiskanih seznamih  errat, znanih kot Hesronos Ha\xc5\xa1as  (Opustitve Talmuda). Veliko cenzuriranih delov Talmuda se je restavriralo s pomo\xc4\x8djo necenzuriranih rokopisov v Vatikanski knji\xc5\xbenici. Nekatere sodobne izdaje vsebujejo na koncu, na marginah ali na izvirni lokaciji del ali celotno cenzurirano gradivo._NEWLINE_Leta 1830 je v francoski Zbornici perov v debati o dr\xc5\xbeavnem priznanju judovske vere admiral Verhuell izjavil, da ne more odpustiti Judom, s katerimi se je sre\xc4\x8deval na potovanjih po celem svetu, ker niso priznavali Jezusa Kristusa kot mesije ali so posedovali Talmud. Istega leta je Abb\xc3\xa9 Chiarini objavil ob\xc5\xa1irno delo z naslovom Th\xc3\xa9orie du Juda\xc3\xafsme (Teorija judovstva), v kateri je najavil prevod Talmuda in zagovarjal splo\xc5\xa1no dostopno razli\xc4\x8dico, ki bi slu\xc5\xbeila za napade na judovstvo. Objavljena sta bila samo dva od \xc5\xa1estih na\xc4\x8drtovanih delov Talmuda. V podobnem duhu so antisemitski agitatorji 19. stoletja pogosto pozivali, naj se objavijo \xc5\xa1e zadnji \xc5\xa1tirje deli. Njihova zahteva je na Dunaju pri\xc5\xa1la celo do zakonodajnih teles. Talmud in talmudski Jud sta postala predmet antisemitskih napadov na primer v knjigi  Der Talmudjude \xe2\x80\x93 Talmudski Jud  Augusta Rohlinga iz leta 1871. Na drugi strani so Talmud branili \xc5\xa1tevilni kr\xc5\xa1\xc4\x8danski \xc5\xa1tudentje, zlasti Hermann Strack._NEWLINE_Med kasnej\xc5\xa1e napade na Talmud iz antisemitskih krogov spadata med drugim knjigi Razkrinkani Talmud: Tajna rabinska u\xc4\x8denja, ki zadevajo kristjane  Justinasa Pranaitisa (1892) in Zarota proti kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvu Elizabeth Dilling (1964). Kritike Talmuda v \xc5\xa1tevilnih pamfletih in na spletnih straneh je mo\xc4\x8d prepoznati tudi po citatih iz ene ali obeh omenjenih knjig.\n_START_SECTION_\nSodobne obto\xc5\xbebe\n_START_PARAGRAPH_\nKritiziranje Talmuda je \xc5\xa1e vedno zelo raz\xc5\xa1rjeno, ve\xc4\x8dinoma preko medmre\xc5\xbeja. Poro\xc4\x8dilo Lizbonske lige navaja, da antisemitski kritiki Talmuda pogosto uporabljajo napa\xc4\x8dne prevode ali selektivne citate, da bi izkrivili pomen besedila Talmuda. Nekatera besedile so tudi izmi\xc5\xa1ljena. Poleg tega kritiki le redko navajajo popoln kontekst citatov in ne dajejo kontekstualnih informacij o kulturi, ki je pred skoraj 2000 leti ustvarila Talmud._NEWLINE_Primer izmi\xc5\xa1ljenega navedka je: \xc2\xbb\xc4\x8ce bi bil Jud pozvan, naj pojasni kateri koli del rabinskih knjig, bi moral dati la\xc5\xbeno razlago. Kr\xc5\xa1itelj tega ukaza bo usmr\xc4\x8den\xc2\xab. Navedek naj bi bil iz knjige z naslovom Libbre David (ali Livore David, Davidova knjiga). Omenjena knjiga ne obstaja niti v Talmudu niti kje drugje. Za naslov se domneva, da je popa\xc4\x8den naslov knjige Dibre David, objavljene leta 1671. Omenjeni navedek je v zgodnji knjigi zanikanja holokavsta The Six Million Reconsidered, v kateri avtor  William Grimstad ponovno preverja, ali je bilo \xc5\xbertev holokavsta resni\xc4\x8dno \xc5\xa1est milijonov. _NEWLINE_Gil Student, eden od avtorjev na medmre\xc5\xbeju, trdi, da so \xc5\xa1tevilni napadi na Talmud reciklirana gradiva disputov iz 13. stoletja, zlasti Raymonda Martija in Nicholasa Donina, in da kritike temeljijo na navedkih, iztrganih iz konteksta. Navedki so v\xc4\x8dasih so tudi povsem izmi\xc5\xa1ljeni."