b'\n_START_ARTICLE_\nU-177\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPodmornica U-177 je delovala, tako kot ve\xc4\x8dina pripadnic njenega razreda (type IX D) na najdalj\xc5\xa1ih patruljah. Te so je vodile preko celega atlantskega oceana vse do ju\xc5\xbene Afrike in \xc5\xa1e dlje v vode indijskega oceana. Z njo in njej podobnimi velikimi podmornicami so Nemci raz\xc5\xa1irili vojno na nova, do tedaj oddaljena podro\xc4\x8dja in zahodnim zaveznikom sprva povzro\xc4\x8dili nove te\xc5\xbeave.\n_START_SECTION_\nPrva patrulja\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde njena prva pot je veljala za takrat med dalj\xc5\xa1e: iz Kiela se je odpravila 17. septembra 1942, preplula severno pot okoli Velike Britanije, nato \xc4\x8dez celotni Atlantik od severa proti jugu, in nato skoraj dva meseca pre\xc5\xbeala na plen v obmo\xc4\x8dju voda ju\xc5\xbene Afrike in Madagaskarja. Tam je potopila 8 ladij in se vrnila 22. januarja v Bordeaux, Francija po 128-ih dneh plovbe. Tedaj je bila to ena dalj\xc5\xa1ih patrulj, sledile pa so \xc5\xa1e dalj\xc5\xa1e. Med njenimi \xc5\xbertvami velja omeniti 10.000 tonsko potni\xc5\xa1ko ladjo Llandaff Castle, ki so jo Britanci uporabljali za prevoz vojakov in je ob potopitvi preva\xc5\xbeala le 150 potnikov in podobno \xc5\xa1tevilo \xc4\x8dlanov posadke. U-177 jo je uspe\xc5\xa1no napadla pred obalo ju\xc5\xbenega Mozambika. Na britansko sre\xc4\x8do pri njeni potopitvi ni pri\xc5\xa1lo do ve\xc4\x8djih \xc4\x8dlove\xc5\xa1kih \xc5\xbertev, le trije so umrli pri tem, ostali so se uspeli re\xc5\xa1iti.\n_START_SECTION_\nDruga patrulja\n_START_PARAGRAPH_\nTako kot na prvi, ji je tudi na drugi patrulji poveljeval podmorni\xc5\xa1ki veteran Robert Gysae, ki pa je tokrat U-177 vodil na eni do tedaj najdalj\xc5\xa1ih plovb: iz Bordeauxa in nazaj od 1. aprila do 1. oktobra leta 1943, kar je zneslo 184 dni, pri tem pa potopil 6 ladij._NEWLINE_Druga patrulja U-177 pa je zanimiva \xc5\xa1e po ne\xc4\x8dem. S seboj je namre\xc4\x8d imela enega prvih primerkov helikopterja, v bistvu je bil nekak\xc5\xa1en avto\xc5\xbeiro, Focke-Achgelis FA-330 Bachstelze. Ta preprosti zrakoplov je bil ravno prav\xc5\xa1nje velikosti, da ga je podmornica nosila pritrjenega na svojem trupu med plovbo pod vodo. Stroj so uporabljali med plovbo na povr\xc5\xa1ju tako, da so privezanega na dolgi kabel, dvignili v zrak kakih 100- 150 metrov visoko in od tam oprezali za morebitnim \xc5\xbertvam, tovornim ladjam. V FA-330 sta bila dva \xc4\x8dlana posadke, pilot in opazovalec, ki sta pri svojem delu imela eno zelo veliko skrb: \xc4\x8de bi se medtem, ko sta v zraku, pribli\xc5\xbealo kako sovra\xc5\xbeno letalo bi se najverjetneje morala podmornica potopiti brez njiju, da bi lahko u\xc5\xa1la napadu in pri tem ne bi imela \xc4\x8dasa \xc4\x8dakati na oddaljena nesre\xc4\x8dnika. Na njuno sre\xc4\x8do se to ni nikoli zgodilo.\n_START_SECTION_\nTretja, zadnja patrulja\n_START_PARAGRAPH_\nTretja patrulja je bila prva pod novim poveljnikom, vodil jo je kapitan korvete Heinz Bucholz, toda hkrati tudi njena zadnja, 6. februarja 1944 jo je na povr\xc5\xa1ju presenetil bombnik B-24 Liberator in potopil s podvodnimi naboji, pri tem se je ubilo 50 njenih \xc4\x8dlanov posadke vklju\xc4\x8dno s kapitanom. Uspelo je pre\xc5\xbeiveti le 15-im, ki pa so postali vojni ujetniki.'