b"\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Inocenc VIII.\n_START_SECTION_\nMladost in cerkvena kariera\n_START_PARAGRAPH_\nJanez Krstnik Cibo (Giovanni Battista Cibo, Cib\xc3\xb2 ali Cybo) izhaja iz genovske dru\xc5\xbeine gr\xc5\xa1kega porekla. Njegov o\xc4\x8de Arano ali Aronne Cibo je bil sredi XV. stoletja rimski senator in namestnik neapeljskega kralja. Mati je bila Teodorina de' Mari. Janez Cibo se je rodil v Genovi 1432, ko sta bila star\xc5\xa1a \xc5\xbee v letih. Mladost je pre\xc5\xbeivljal na neapeljskem dvoru. _NEWLINE__NEWLINE_Ko je kon\xc4\x8dal pravne \xc5\xa1tudije po o\xc4\x8detovem zgledu, je vstopil v slu\xc5\xbebo prav tam kot uradnik in sodnik. Deloval je na raznih dvorih po Italiji. Po lahkomiselni renesan\xc4\x8dni mladosti sta se mu rodila dva otroka, Teodorina in Franceschetto, za katera je lepo poskrbel. Ali je bil poro\xc4\x8den ali ne, se viri ne strinjajo, kakor tudi ne glede \xc5\xa1tevila otrok. _NEWLINE_  _NEWLINE_\xc5\xa0tudiral je na Padovanski in Rimski univerzi; 1457 mu je o\xc4\x8de Aron umrl. Morebiti ga je to nagnilo, da je vpisal bogoslovje ter po duhovni\xc5\xa1kem posve\xc4\x8denju vstopil v slu\xc5\xbebo k bolonjskemu kardinalu Calandriniju, polbratu pokojnega Nikolaja V.. Mo\xc5\xbeno je, da je za\xc4\x8del cerkveno kariero s podporo Kalista III., ki je bil naklonjen \xc5\xbee njegovemu o\xc4\x8detu Aronu, kateremu je 1455 podelil rimsko senatorstvo. _NEWLINE__NEWLINE_Pridobil si je razne nadarbine: kanonikat v Capui , priorat pri S. Maria di Albaro v Genovi, zlasti pa mesto genovskega stolnega pro\xc5\xa1ta. S svojim pohlevnim in prilagodljivim zna\xc4\x8dajem si je pridobil zaupanje Pavla II. , da ga je povzdignil 5. novembra 1466 za \xc5\xa1kofa Savone, a njegov naslednik Sikst IV. \xe2\x80\x93 najbr\xc5\xbe na zahtevo milanskega vojvoda, 16. septembra 1472 za manj uglednega molfettskega \xc5\xa1kofa v Apuliji. _NEWLINE_7. maja 1473 je bil imenovan za kardinala-duhovnika pri Santa Balbina, a naslednje leto za kardinala-duhovnika pri Santa Cecilia ter je postal dekan kardinalskega zbora. Kot \xc5\xa1krlatnik se je odlikoval po svoji neomejeni zvestobi do svojega zavetnika, Sikstovega ne\xc4\x8daka, kardinala Giuliana, pa najsi ko je bil rimski manestnik poleti 1476, ko se je pape\xc5\xbe Sikst IV. umaknil iz mesta iz strahu pred kugo\xc2\xa0; najsi kot odposlanec v Toskani, da bi dosegel mir med Florenco in Sieno po Pazzijevski zaroti. V podobni vlogi naj bi odpotoval tudi v Nem\xc4\x8dijo, da bi dosegel mir med cesarjem Friderikom III. in ogrskim kraljem Matijem Korvinom, vendar je bila misija odpovedana.\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nPo Sikstovi smrti 12. avgusta 1484 so nastali v Rimu hudi nemiri in sovra\xc5\xa1tvo med rodbinama Orsinijevih in Colonnovih je izbruhnilo na dan z vso silo, podivjano ljudstvo pa je kot po navadi oropalo kardinalska bivali\xc5\xa1\xc4\x8da. Tako so lahko opravili pogreb \xc5\xa1ele po \xc5\xa1estih dneh; nato so se kardinali \xe2\x80\x93 od katerih je bilo od 25-ih kar 21 Italijanov \xe2\x80\x93 zbrali na konklave po trinajstih dneh. Preden so se zbrali kardinali na volitve, so podpisali obljube, ki se naj bi jih prihodnji pape\xc5\xbe strogo dr\xc5\xbeal. Po tem dogovoru bodo dohodki kardinalov pove\xc4\x8dani: kdor nima letnih dohodkov vsaj \xc5\xa1tiri tiso\xc4\x8d zlatnikov, bo dobil iz cerkvene blagajne mese\xc4\x8dno podporo stotih zlatnikov; nobenega kardinala ne more zadeti cerkvena kazen brez dvetretjinske privolitve kardinalskega zbora; \xc5\xa1tevilo kardinalov ne sme biti ve\xc4\x8dje od 26; \xc5\xa1krlatnik lahko postane le kdor je dopolnil trideset let in ima doktorat iz bogoslovja razen sinov ali ne\xc4\x8dakov kraljev, \xc4\x8de so izvedenci; pontifik ne more imenovati izmed svojih ne\xc4\x8dakov ve\xc4\x8d kot enega \xc4\x8dlana; kon\xc4\x8dno pape\xc5\xbe ne more vladati sam, ampak mora imeti pri pomembnej\xc5\xa1ih odlo\xc4\x8ditev soglasje 17 kardinalov. Ko so se zavezali, da bodo te \xc2\xbbcapitulationes\xc2\xab\xc2\xa0sprejeli, so za\xc4\x8deli volitve. Po \xc5\xa1irokih obljubah glede nadarbin \xe2\x80\x93 baje tudi s podkupovanjem vplivnega Sikstovega ne\xc4\x8daka \xe2\x80\x93 poznej\xc5\xa1ega Julija II. \xe2\x80\x93 je bil z veliko ve\xc4\x8dino glasov izvoljen 29. avgusta 1484 za pape\xc5\xbea Giovanni Cibo; ustoli\xc4\x8dil in kronal pa ga je 12. septembra istega leta kot pape\xc5\xbea Inocenca VIII. kardinal Piccolomini. Za svoje geslo si je izbral besede iz svetega pisma: \xc2\xbbEgo in innocentia mea ingressus sum\xc2\xab.  Vsekakor pa je bil Inocenc u\xc4\x8den, izku\xc5\xa1en, lepe zunanjosti, uglajenega vedenja in velikodu\xc5\xa1en_NEWLINE__NEWLINE_Trudil se je zediniti evropske vladarje, najprej pa med seboj skregane italijanske dr\xc5\xbeavice, da bi skupno krenili na kri\xc5\xbearsko vojno proti Turkom. To se mu je posre\xc4\x8dilo le deloma, a medtem se je sam zapletel v boje z Neapeljskim kraljestvom. Posre\xc4\x8dilo se mu je med seboj pomiriti ve\xc4\x8dna rivala Orsinijeve in Colonnove, z Medi\xc4\x8dejci pa je utrdil prijateljstvo celo z zakonskimi zvezami. _NEWLINE__NEWLINE_Med najpomembnej\xc5\xa1e dogodke so \xc5\xa1teli zedinjenje \xc5\xa1panskih de\xc5\xbeel po padcu muslimansko-morskega kraljestva Granade 2. januarja 1492, kar so proslavljali z velikimi slovesnostmi. Kardinal Rodrigo Borgia je priredil prave \xc5\xa1panske bikoborbe.\n_START_SECTION_\nSultan D\xc5\xbeem i\xc5\xa1\xc4\x8de za\xc5\xa1\xc4\x8dito pri kristjanih\n_START_PARAGRAPH_\nPo izro\xc4\x8dilu Mehmed II. ni bil ravno vesel, da je postal o\xc4\x8de treh sinov. V Osmanskem muslimanskem cesarstvu so bile krvave nasledstveno-dr\xc5\xbeavljanske vojne namre\xc4\x8d na dnevnem redu. Med nje spada tudi nasledstvena vojna za Bajazidom I.. Tudi D\xc5\xbeemov o\xc4\x8de Mohamed je svojega polbrata K\xc3\xbc\xc3\xa7\xc3\xbck Ahmeda neposredno po smrti svojega o\xc4\x8deta Murata II. dal okrutno umoriti. V svojem \xe1\xb8\xb2\xc4\x81n\xc5\xabn-n\xc4\x81me je zapovedal Mohamed II. pozneje, da naj tudi njegov naslednik umori svojega polbrata, \xc4\x8de\xc5\xa1 da bo na ta na\xc4\x8din obvaroval svetovni red._NEWLINE_3. maja 1481. je umrl sultan Mehmed II. \xe2\x80\x93 ki je med drugim osvojil tudi Otranto in poklal skoraj polovico prebivalstva - za posledicami gihta ali zastrupitve, star 49 let. To je pomagalo kristjanom, da so zopet osvobodili mesto in okolico za vedno. Prvi je za o\xc4\x8detovo smrt zvedel mlaj\xc5\xa1i sin D\xc5\xbeem, ki je postal za nekaj \xc4\x8dasa sultan Anadolije. Ko je za o\xc4\x8detovo smrt zvedel starej\xc5\xa1i sin Bajazid, je s pomo\xc4\x8djo jani\xc4\x8darjev napovedal kruto vojno, v kateri je premagal brata in ga strmoglavil s prestola. D\xc5\xbeem je pobegnil k ivanovcem, ki so ga potem izro\xc4\x8dili pape\xc5\xbeu Inocencu. _NEWLINE_13. marca 1489 je D\xc5\xbeem prispel v Rim ob spremstvu velikanske radovedne mno\xc5\xbeice. Tur\xc5\xa1kemu sultanu so izkazovali vse vladarske \xc4\x8dasti, na katere je odgovarjal ravnodu\xc5\xa1no, pa tudi o\xc5\xa1abno in ostro, oto\xc5\xbeen zaradi jetni\xc5\xa1tva. Gostili so ga v Apostolski pala\xc4\x8di v oddelku prihranjenem za vladarje, kjer mu je pape\xc5\xbe zagotovil o prostem \xc4\x8dasu razne zabave ter je uporabil 15.000 dukatov za njegovo vzdr\xc5\xbeevanje. \xc4\x8cuvanje je zaupal oddelku malte\xc5\xa1kih vitezev z Rodosa, ki so morali biti stalno v pripravljenosti. \xc5\xbde leto dni po njegovem prihodu je bila pripravljena zarota, ki jo je ukazal Bajazid II, a po kateri bi zastrupili vatikanske vodnjake in tako z enim udarcem umorili tako Inocenca kot D\xc5\xbeema. _NEWLINE__NEWLINE_Sultan Bajazid, hvale\xc5\xbeen za \xc2\xbbgostoljubje\xc2\xab, ki ga je njegovemu tekmecu nudil pape\xc5\xbe, mu je poslal 1489 v dar \xc2\xbbSacra Lancia\xc2\xab\xc2\xa0- sulico, s katero je sv. Longin po izro\xc4\x8dilu prebodel Jezusovo stran na kri\xc5\xbeu \xe2\x80\x93 in je bila sprejeta v Rimu z velikimi slovesnostmi. Pape\xc5\xbe je dragoceno relikvijo imel za svojo zasebno pobo\xc5\xbenost. _NEWLINE_Sultan je pape\xc5\xbeu za njegovo uslugo pla\xc4\x8deval visoko letno odkupnino 40.000 zlatnikov. _NEWLINE_Zajetje tur\xc5\xa1kega konkurenta je bila ena od najsijajnej\xc5\xa1ih zmag inocen\xc5\xa1kega pape\xc5\xbeevanja; sedaj se je lahko dal na pripravo kri\xc5\xbearske vojne. 8. maja 1489 je napovedal shod v Rimu, ki se je za\xc4\x8del 3. junija 1490. Pape\xc5\xbe je zbranim predstavnikom razlo\xc5\xbeil ugodno prilo\xc5\xbenost, ki bi jo lahko izkoristili z D\xc5\xbeemovo osvoboditvijo ter napadom egiptovskega sultana zoper Bajazida. Za morebitno kri\xc5\xbearsko vojno bi uporabili 15.000 konjenikov in 80.000 pe\xc5\xa1cev, ter ustrezno ladjevje. Zdi se, da so poslanci ugodno sprejeli velikopotezen na\xc4\x8drt, vendar je bilo treba \xc4\x8dakati odziv vladarjev, ki pa je izostal. Da bi se sultan zavaroval, je poslal 30. novembra 1490 v Rim odposlanstvo, ki je prineslo letni prispevek za D\xc5\xbeemovo vzdr\xc5\xbeevanje. Bajazid II. je zagotovil pape\xc5\xbeu mir na jadranskih obalah v zameno za obljubo, da brata ne bo osvobodil. Pape\xc5\xbeu ta predlog ni ugajal, ni se pa upal spustiti v odprt spopad s sultanom, saj se je zavedal, da bi ga v tem podjetju evropski vladarji pustili na cedilu. _NEWLINE__NEWLINE_D\xc5\xbeem je umrl 25. februarja 1495, ko je napolnil komaj 35 let: verjetno so ga pod njegovim naslednikom Aleksandrom zastrupili vohuni po zapovedi brata Bajazida.\n_START_SECTION_\n\xc2\xbbLov na \xc4\x8darovnice\xc2\xab\n_START_PARAGRAPH_\n5. decembra 1484, kot odogovor na prigovarjenje nem\xc5\xa1kega inkvizitorja Kramerja, znanega kot Institor, je pape\xc5\xbe Inocenc VIII. izdal glasovito bulo Summis desiderantes. Naslovljena je na inkvizitorja dominikanca Heinricha Kramerja in Sprengerja in potrjuje pooblastila za ukrepanje na nem\xc5\xa1kem ozemlju zoper osebe, ki so bile osumljene stikov s hudi\xc4\x8dem, ki so izvajale \xc4\x8darovni\xc5\xa1tvo ali povzro\xc4\x8dale uroke osebam kot tudi stvarem. Na njegovem temelju so izvajali procese po kr\xc5\xa1\xc4\x8danski Evropi. _NEWLINE__NEWLINE_V nasprotju s pomenom, ki ga buli pripisujejo nekateri zgodovinarji, ona ni spro\xc5\xbeila nikakr\xc5\xa1nega lova na \xc4\x8daravonice. Njena vsebina se v bistvu ne razlikuje od desetine podobnih listin, ki so jih redno izdajali pape\xc5\xbei v zadnjih 250 letih. Bula nima dogmati\xc4\x8dnega pomena in ne govori o mu\xc4\x8denju ali o se\xc5\xbeiganju \xc4\x8darovnic na grmadi. Nasprotno: zahteva od dveh inkvizitorjev ali raziskovalcev, da krivce \xc2\xbbzapro in jim zaplenijo premo\xc5\xbeenje\xc2\xab. Pomem te bule je zlasti v tem, da je bila tiskana in se je na ta na\xc4\x8din zelo raz\xc5\xa1irila. _NEWLINE__NEWLINE_Omeniti je treba, da je 1490 pri\xc5\xa1el sam inkvizitor v nemilost pri cerkveni oblasti, \xc4\x8de\xc5\xa1 da slabo opravlja svoj posel._NEWLINE_Bulo je Kramer dodal svojemu delu Malleus Maleficarum (slovensko: Kladivo \xc4\x8darovnic ), ki ga je 9. maja 1487 odobrila bogoslovna univerza v K\xc3\xb6lnu \xe2\x80\x93 ter je bila dodana tudi poznej\xc5\xa1im izdajam. _NEWLINE_Kljub tem na\xc5\xa1im \xc2\xbbsodobnim\xc2\xab\xc2\xa0pomislekom pa dr\xc5\xbei, da je Malleus Maleficarum najbolj temeljito in najbolj pomembno delo v celotnem leposlovju o \xc4\x8darovni\xc5\xa1tvu. Malleus je dobil posebno te\xc5\xbeo z glasovito bulo pape\xc5\xbea Inocenca VIII.  Summis desiderantes affectibus  z 9. decembra 1484. V njej se pape\xc5\xbe prito\xc5\xbeuje nad mo\xc4\x8djo in prevlado \xc4\x8darovni\xc5\xa1ke organizacije ter poobla\xc5\xa1\xc4\x8da Heinricha Kramerja in Jakoba Sprengerja kot izpra\xc5\xa1evalca teh prestopkov po Severni Nem\xc4\x8diji. Obema jam\xc4\x8di posebno za\xc5\xa1\xc4\x8dito in varstvo; po potrebi naro\xc4\x8da strasbur\xc5\xa1kemu \xc5\xa1kofu Albrehtu Bavarskemu, naj ju podpira, \xc4\x8de treba, tudi s pomo\xc4\x8djo svetne oblasti. _NEWLINE__NEWLINE_Ta bula, ki je bila natisnjena kot predgovor k Malleusu, se je raz\xc5\xa1irila po celotni Evropi. Pravzaprav je spodbujala evropsko pravni\xc5\xa1tvo skoraj skozi tri stoletja k dol\xc5\xbenosti boja zoper dru\xc5\xbebo \xc4\x8darovnic. Malleus je le\xc5\xbeal na mizi vsakega magistrata. Bil je najvi\xc5\xa1ja, nezametljiva in neopozivna avtoriteta. Sprejemala ga je ne le katoli\xc5\xa1ka, ampak tudi protestantovska zakonodaja. Ta knjiga je ena od najpomembnej\xc5\xa1ih, najpametnej\xc5\xa1ih in najtehtnej\xc5\xa1ih svetovnih knjig. _NEWLINE__NEWLINE_Brez razlike nekatoli\xc5\xa1ki zgodovinarji pretirano objokujejo ali z \xc5\xbealostjo omenjajo bulo Inocenca VIII. kot najbolj \xc5\xa1kodljiv in najbolj nesre\xc4\x8den document, ve\xc4\x8den in nepreklicen izraz nespremeljivega in nespremenjenega pape\xc5\xa1kega mnenja. Glede tega imajo popolnoma prav in njihovo sklepanje je nedvomno logi\xc4\x8dno in pravilno. \xe2\x80\x98\xe2\x80\x99Summis desideranted\xe2\x80\x99\xe2\x80\x99 ni niti dogmati\xc4\x8dno u\xc4\x8denje Kristusovega namestnika na zemlji niti to ne \xc5\xbeeli biti. Pape\xc5\xbe pa je v tej listini vendarle razlo\xc5\xbeil dogmati\xc4\x8dna dejstva, \xc4\x8deprav je to treba razlikovati od pravih dogem. Tu pravzprav ne gre za versko razodetje, ampak za u\xc4\x8denje, ki je z njim tesno povezano. Ni te\xc5\xbeko pokazati na to, da bi zanikanje nauka v tem dokumentu nasprotovalo evangeljskemu u\xc4\x8denje o obsedenosti, Jezusovemu izganjanju hudi\xc4\x8dev ter njegovih besedah o dejavnosti hudih duhov.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nJulija 1492 je Inocenc dobil visoko vro\xc4\x8dino. Pravijo,da mu je dal prvo transfuzijo krvi njegov judovski zdravnik Giacomo di San Genesio, ki mu je dal baje piti kri treh desetletnih de\xc4\x8dkov, ki naj bi potem umrli; tej o\xc4\x8ditno izmi\xc5\xa1ljeni zgodbi je botroval antisemitizem. _NEWLINE_Pape\xc5\xbe je umrl 25. julija 1492.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeina in nepotizem\n_START_PARAGRAPH_\nViri se med seboj razlikujejo glede vpra\xc5\xa1anja, koliko otrok je imel pape\xc5\xbe Inocenc VIII., kakor tudi glede tega, ali je bil poro\xc4\x8den in ali so torej njegovi potomci bili zakonski. Gotovo je vsekakor, da je imel dva otroka, ki sta se mu rodila v \xc4\x8dasu, preden je postal klerik. Za svoja otroka je prav po kne\xc5\xbeje poskrbel.   1487 je poro\xc4\x8dil svojega starej\xc5\xa1ega sina Franceschetta (\xe2\x80\xa01519) z Magdaleno de' Medici (1473-1528), h\xc4\x8derko Lorenza Medici; v zameno je podelil kardinalski klobuk njegovemu 13-letnemu sinu Giovanniju, poznej\xc5\xa1emu Leonu X.. Svojo h\xc4\x8derko Teodorino pa je poro\xc4\x8dil z Gerardom Usodimarem , in je imela h\xc4\x8derko. _NEWLINE_Izgleda, da se njegovi sodobniki nad pape\xc5\xbeem niso spotikali toliko zaradi morebitnih nezakonskih otrok, kolikor zaradi njegovega nepotizma in privilegijev, s katerimi jih je obsipaval \xe2\x80\x93 \xc4\x8deprav menda \xc5\xa1ele obotavljaje se in po nasvetih svojih svetovalcev. Glede tega ga je \xc5\xbeigosal zlasti Savonarola.   Nad tem pa se spotikajo tudi moderni zgodovinarji: \xc2\xbbAli je potrebno veliko besed za pojasnilo, kako zme\xc5\xa1ane nravnostne pojme je imel pape\xc5\xbe, ki je prvi\xc4\x8d pozakonil svojega sina, nato pa se ni sramoval, da je svojemu otroku pripravil ohcet v pape\xc5\xa1ki pala\xc4\x8di! Ali se je potrebno \xc5\xa1e \xc4\x8duditi, da se pod tem pape\xc5\xbeem ni zgodilo ni\xc4\x8desar, kar bi lahko pobolj\xc5\xa1alo kr\xc5\xa1\xc4\x8dansko \xc5\xbeivljenje, ampak so se splo\xc5\xa1ne versko-nravne razmere \xe2\x80\x93 tudi v kuriji \xe2\x80\x93 le \xc5\xa1e poslab\xc5\xa1ale?\n_START_SECTION_\nOcena\n_START_PARAGRAPH_\nResnici na ljubo pa moramo dodati, da sta se sodobna letopisca ali bolje \xc5\xa1kandalopisca Burckardt (1450-1503) in Infessura (1435-1500) po svojih najbolj\xc5\xa1ih mo\xc4\x8deh potrudila, da bi orisala Inocen\xc4\x8dev zna\xc4\x8daj v \xc4\x8dim bolj \xc4\x8drnih in sramotnih barvah. \xc5\xbdal ve\xc4\x8d kot en zgodovinopisec ne samo da je sprejel kot \xc4\x8disto resnico njuna nagnusna namigavanja in podtikanja, ampak je \xc5\xa1e dopopolnil zgodbo s svojo burno domi\xc5\xa1ljijo. Dana\xc5\xa1nji zgodovinarji ta poro\xc4\x8dila o Inocencu VIII., zlasti pa o Aleksandru VI., sprejemajo bolj kriti\xc4\x8dno. V svojih mladih letih je bil Giovanni Battista Cibo sicer res zaljubljen v neko neapeljsko damo, ki mu je rodila dva otroka, Franceschetta in Teodorino, za katara je primerno poskrbel na najbolj\xc5\xa1i mo\xc5\xbeen na\xc4\x8din. 1488 je sina Fran\xc4\x8desketa (Franceschetto) poro\xc4\x8dil z Magdaleno (Maddalena), h\xc4\x8derko Lorenca Medi\xc4\x8dejca, h\xc4\x8derka Teodorina pa je postala nevesta izredno bogatega genovskega trgovca Gerarda, ki je bil tudi pape\xc5\xa1ki zakladni\xc4\x8dar. Malo je verjetno, da je tako bogastvo pri\xc5\xa1lo skupaj brez nravnih spodrsljajev, kar je postalo povod za najbolj neverjetna sumni\xc4\x8denja o vsakovrstnih razbrdanostih. _NEWLINE__NEWLINE_Kljub tem napakam je Inocenc VIII. vendarle pape\xc5\xbe, ki je v najte\xc5\xbejih trenutkih zvesto izpolnil svoje apostolsko poslanstvo. V svojih javnih zadevah je neprestano spodbujal k miru; neutrudno si je prizadeval zdru\xc5\xbeiti kr\xc5\xa1\xc4\x8danstvo proti skupnemu sovra\xc5\xbeniku, Turku; njegovo nasprotovanje prevratnim husitom na \xc4\x8ce\xc5\xa1kem in anarhisti\xc4\x8dnim valdencem na Francoskem \xe2\x80\x93 vira dveh najhuj\xc5\xa1ih nevarnosti za urejeno dru\xc5\xbebeno \xc5\xbeivljenje \xe2\x80\x93 mora biti dele\xc5\xbeno vsakr\xc5\xa1ne pohvale; \xc4\x8de bi se njegovo delovanje za zedinjenje Evrope posre\xc4\x8dilo, bi ji bilo v prihodnosti prihranjeno mnogo sporov in katastrof. _NEWLINE_Angle\xc5\xa1ki zgodovinar Roscoe (1753-1831) glede Inocenca pripominja. \xc2\xbbUglajenost in blagost njegovega vedenja je oblikovala pravo nasprotje glede na neprilagodljiv zna\xc4\x8daj njegovih prednikov.\xc2\xab\xc2\xa0In zopet: \xc2\xbb\xc4\x8ce bi lahko Inocen\xc4\x8dev zna\xc4\x8daj primerjali s tehtanjem, bi se ravnovesje nagnilo, \xc4\x8deprav ne v zelo hitrem gibanju, na ugodno stran. Zdi se, da so bila njegova naravna nagnjenja blaga in ustre\xc5\xbeljiva; vendar sporne terjatve Rimskega sede\xc5\xbea, ki jih je zasnoval in za katere je mislil, da jih mora uveljaviti, so ga vodile v zadrego, iz katere se je bilo te\xc5\xbeko izvle\xc4\x8di in ki so, ne da bi mu pove\xc4\x8dale ugled, uni\xc4\x8dile njegov po\xc4\x8ditek.\xc2\xab\xc2\xa0Tukaj se sre\xc4\x8dujemo s sodbo zgodovinarja, ki raje obsoja kot opravi\xc4\x8duje, in ki gotovo ni priznal, ker je bil nesposoben oceniti, neverjetnih razse\xc5\xbenosti te\xc5\xbeav, s katerimi se je Inocenc moral spopadati, kot v vesti zavezan, da je deloval kot glavni pastir kr\xc5\xa1\xc4\x8danstva. Na\xc5\xa1el se je v usodnem polo\xc5\xbeaju, s katerim se je moral soo\xc4\x8dati in ga nadzirati, \xc4\x8deprav se je dobro zavedal, da po \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko govore\xc4\x8d njegovi napori nimajo mo\xc5\xbenosti za uspeh. To ga je stalo zdravja in po\xc4\x8ditka ter mu nakopalo nasprotovanja in nesporazume."