b'\n_START_ARTICLE_\nTrojni alfa proces\n_START_PARAGRAPH_\nTrojni alfa proces je niz jedrskih fuzijskih reakcij, pri katerih se tri jedra helija-4 (delci \xce\xb1) pretvorijo v ogljik.\n_START_SECTION_\nPrimarni ogljik\n_START_PARAGRAPH_\nKer je trojni alfa proces redek, je obi\xc4\x8dajno potrebno veliko \xc4\x8dasa, da se proizvede dosti ogljika. Posledica tega je, da v \xc4\x8dasu velikega poka ni nastala znatna koli\xc4\x8dina ogljika, ker se je temperatura v nekaj minutah po njem spustila pod kriti\xc4\x8dno to\xc4\x8dko za pri\xc4\x8detek jedrske fuzije.\n_START_SECTION_\nResonance\n_START_PARAGRAPH_\nObi\xc4\x8dajno je verjetnost nastanka trojnega alfa procesa zelo majhna. Toda osnovno stanje berilija-8 ima skoraj enako energijo vsote dveh alfa delcev. V drugem koraku ima \xe2\x81\xb8Be + \xe2\x81\xb4He skoraj to\xc4\x8dno energijo vzbujenega stanja \xc2\xb9\xc2\xb2C. Te povezave mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8dajo verjetnost, da se bo prihajajo\xc4\x8di alfa delec zdru\xc5\xbeil z berilijem-8 in da se nadalje tvori ogljik. Obstoj tega je napovedal \xc5\xbee Fred Hoyle pred dejanskim opazovanjem, ki je temeljil na fizi\xc4\x8dni potrebi obstoja, da bi se ogljik oblikoval v zvezde. Napoved in odkritje te energetske povezave in procesa sta dala zelo pomembno podporo Hoyleovi domnevi o zvezdni nukleozintezi, ki je pokazala, da so bili vsi kemijski elementi prvotno oblikovani iz vodika, prave prvotne snovi. Antropi\xc4\x8dno na\xc4\x8delo je te povezave pojasnjevalo s tem, da je bilo nujno potrebno, da se ustvarijo velike koli\xc4\x8dine ogljika in kisika v vesolju, saj ju \xc4\x8dlovek potrebuje za obstoj.\n_START_SECTION_\nNukleosinteza te\xc5\xbejih elementov\n_START_PARAGRAPH_\nZ nadaljnjim nara\xc5\xa1\xc4\x8danjem temperature in gostote fuzijski procesi tvorijo nuklide samo do niklja-56 (ki kasneje razpade v \xc5\xbeelezo); te\xc5\xbeji elementi (tisti, ki presegajo masno \xc5\xa1tevilo Ni) nastajajo predvsem z zajetjem nevtronov. Po\xc4\x8dasen zajem nevtronov, s-proces, proizvede pribli\xc5\xbeno polovico elementov poleg \xc5\xbeeleza. Druga polovica se proizvaja s hitrim zajetjem nevtronov, r-procesom, ki se verjetno pojavi pri supernovah in zdru\xc5\xbeitvah nevtronskih zvezd.\n_START_SECTION_\nHitrost reakcije in evolucija zvezd\n_START_PARAGRAPH_\nKoraki trojnega alfa procesa so mo\xc4\x8dno odvisni od temperature in gostote materiala v zvezdah. Mo\xc4\x8d, ki jo sprosti reakcija, je pribli\xc5\xbeno sorazmerna s temperaturo na 40. potenco in z gostoto na kvadrat.  V nasprotju s tem proton-protonska veri\xc5\xbena reakcija proizvaja energijo, linearno sorazmerno s \xc4\x8detrto potenco temperature z gostoto, cikel CNO pa pri pribli\xc5\xbeno 17. potenci temperature. Ta mo\xc4\x8dna temperaturna odvisnost ima posledice za pozno stopnjo evolucije zvezde, stopnjo rde\xc4\x8de orjakinje. _NEWLINE_Pri zvezdah z manj\xc5\xa1o maso nakopi\xc4\x8deni helij v jedru prepre\xc4\x8di nadaljnji propad le s pritiskom degeneracije elektronov. Ko se temperatura dvigne, povi\xc5\xa1an tlak v jedru obi\xc4\x8dajno povzro\xc4\x8di raztezanje, zmanj\xc5\xa1anje gostote in s tem zmanj\xc5\xa1anje hitrosti reakcije. Vendar se zaradi visokega tlaka v sredi\xc5\xa1\xc4\x8du zvezde to ne zgodi in proizvodnja energije se ne spreminja. Posledi\xc4\x8dno se temperatura pove\xc4\x8da, kar povzro\xc4\x8di pove\xc4\x8dano hitrost reakcije v ciklu pozitivne povratne zveze, ki postane nenadzorovana reakcija. Ta proces, znan kot helijev izbruh, traja nekaj sekund, vendar spoji v jedru 60\xe2\x80\x9380% helija. V \xc4\x8dasu izbruha lahko proizvodnja energije zvezde dose\xc5\xbee pribli\xc5\xbeno 10\xc2\xb9\xc2\xb9 son\xc4\x8deve energije, ki je primerljiva s svetlostjo celotne galaksije,  \xc4\x8deprav se na povr\xc5\xa1ini ne bo ni\xc4\x8desar opazilo, ker reakcijo skrivajo vrhnje plasti zvezde. _NEWLINE_Za zvezde z ve\xc4\x8djo maso se v jedru zbira ogljik, ki helij premakne v drugo lupino, kjer se helij se\xc5\xbege. V tej helijevi lupini so pritiski ni\xc5\xbeji. Tako se lupina v nasprotju s sredi\xc5\xa1\xc4\x8dem zvezde lahko pove\xc4\x8da zaradi pove\xc4\x8danega toplotnega tlaka. Raz\xc5\xa1iritev ohlaja to plast in upo\xc4\x8dasni reakcijo, zaradi \xc4\x8desar se zvezda zopet skr\xc4\x8di. Ta proces se cikli\xc4\x8dno nadaljuje in zvezde, ki so v tem procesu, bodo imeli redno spremenljiv polmer in proizvodnjo energije. Te zvezde bodo tudi izgubile material iz svojih zunanjih plasti, ko se bodo raz\xc5\xa1irile in zo\xc5\xbeile.\n_START_SECTION_\nOdkritje\n_START_PARAGRAPH_\nTrojni alfa proces je mo\xc4\x8dno odvisen od ogljika-12 in berilija-8, ki imata resonanco z malo ve\xc4\x8djo energijo kot helij-4, pred letom 1952 pa to \xc5\xa1e ni bilo znano. Astrofizik Fred Hoyle je uporabil dejstvo, da je pogost ogljik-12 v vesolju kot dokaz za obstoj resonance le-tega. Edini proces, ki bi lahko ustvaril obilo ogljika in kisika, je trojni alfa proces, ki vklju\xc4\x8duje ogljikovo-12 resonanco blizu 7,68 MeV.  _NEWLINE_Hoyle je od\xc5\xa1el v laboratorij nuklearnega fizika Williama Alfreda Fowlerja v Caltech in dejal, da mora biti v jedru ogljika-12 resonanca 7,68 MeV. (Energija v vzbujenem stanju je bila takrat dolo\xc4\x8dena na okoli 7,5 MeV.  ) Fredova Hoyleova drznost pri tem je izjemna in sprva so bili jedrski fiziki v laboratoriju skepti\xc4\x8dni. Kon\xc4\x8dno se je mlaj\xc5\xa1i fizik Ward Whaling, ki je bil novinec z Univerze Rice (iskal je projekt), odlo\xc4\x8dil iskati resonanco. Fowler je dal Whalingu dovoljenje za uporabo starega generatorja Van de Graaffa, ki ga niso uporabljali. Hoyle se je vrnil v Cambridge, ko je nekaj mesecev kasneje preveril njegovo napoved. Dolgo in plodno sodelovanje med Hoyleom in Fowlerjem se je nadaljevalo, Fowler je celo pri\xc5\xa1el v Cambridge.  Leta 1952 je Fowler opazil resonanco berilija-8 in Edwin Salpeter je izra\xc4\x8dunal hitrost reakcije ob upo\xc5\xa1tevanju te resonance.   _NEWLINE_To je pomagalo razlo\xc5\xbeiti hitrost procesa, vendar se je hitrost, ki jo je izra\xc4\x8dunal Salpeter, zdela prenizka pri temperaturah, ki so se pri\xc4\x8dakovale v supernovah.  Ko je Fowlerjev laboratorij odkril resonanco ogljika-12 v bli\xc5\xbeini 7,65 MeV, je odpravil neskladje med jedrsko teorijo in teorijo evolucije zvezd. _NEWLINE_Kon\xc4\x8dni produkt reakcije le\xc5\xbei v stanju 0\xe2\x81\xba (spin 0 in pozitivna pariteta). Ker je bilo predvideno, da je Hoylevo stanje bodisi 0\xe2\x81\xba ali 2\xe2\x81\xba, se je pri\xc4\x8dakovalo, da bodo vidni elektronski pozitronski pari ali gama \xc5\xbearki. Vendar, ko so bili eksperimenti izvedeni, ni bil opa\xc5\xbeen kanal za emisijo gama in to je pomenilo, da mora biti stanje 0\xe2\x81\xba. To stanje popolnoma zavira posamezno emisijo gama, ker mora emisija z enim samim gama izsevom nositi vsaj 1 enoto vrtilne koli\xc4\x8dine. Nastanek parov iz vzbujenega stanja 0\xe2\x81\xba je mogo\xc4\x8da, ker lahko njihove kombinirane vrtljaje (0) pove\xc5\xbeemo z reakcijo, ki ima spremembo momenta 0.'