b'\n_START_ARTICLE_\nAra Pacis\n_START_PARAGRAPH_\nAra Pacis Augustae ali Avgustov oltar miru, obi\xc4\x8dajno skraj\xc5\xa1ano Ara Pacis je oltar v Rimu, posve\xc4\x8den Paks, rimski boginji miru. Spomenik je rimski senat naro\xc4\x8dil 4. julija 13 pr. n. \xc5\xa1t. v \xc4\x8dast vrnitvi Avgusta v Rim po treh letih v Hispaniji in Galiji , in posve\xc4\x8den 30. januarja leta 9 pr. n. \xc5\xa1t.  Prvotno je stal na severnem obrobju Rima, rimsko miljo od meje pomeriuma na zahodni strani Via Flaminia  in na severovzhodnem vogalu Campusa Martiusa, nekdanje poplavne ravnice reke Tibere, ki ga je postopoma zakopala pod 4 metra naplvin. Leta 1938 je bil na svoji sedanji lokaciji, zdaj muzeju Ara Pacis, ponovno sestavljen.\n_START_SECTION_\nPomen\n_START_PARAGRAPH_\nOltar odra\xc5\xbea Avgustovo vizijo starorimske religije. Spodnji register njegovega friza prikazuje rastlinsko okrasje, namenjeno sporo\xc4\x8danju \xc5\xa1tevil\xc4\x8dnosti in blaginje rimskega miru (lat. Pax Augusta), medtem ko je spomenik kot celota slu\xc5\xbeil dr\xc5\xbeavljanski obredni funkciji, hkrati pa deloval kot propaganda za Augusta in njegov re\xc5\xbeim, olaj\xc5\xa1evanje ideje avtokracije in dinasti\xc4\x8dnega nasledstva, ki bi sicer lahko bilo neprimerno za tradicionalno rimsko kulturo.\n_START_SECTION_\nZgradba\n_START_PARAGRAPH_\nSpomenik je sestavljen iz tradicionalnega odprtega oltarja, ki ga obdajajo zidovi, ki so na vzhodnem in zahodnem koncu (tako imenovani danes zaradi sodobne razporeditve) prebodeni z odprtinami in v celoti izdelani v carrarskega marmorja iz Lunija v provinci La Spezia.\n_START_SECTION_\nOltar\n_START_PARAGRAPH_\nObdan z zidovi je oltar sam izrezljan s podobami, ki ponazarjajo lex aria, zakon, ki ureja obred, ki se izvaja na oltarju. \xc5\xbdrtvena procesija prikazuje \xc5\xbeivali, ki so jih \xc5\xbertvovali s figurami izklesanimi v republikanskem slogu, podobnem tako imenovanemu Oltarju Domicija Ahenobarba, v ostrem nasprotju s slogom na zunanji strani zidov. Ostanek oltarja je sicer fragmentaren, vendar se zdi, da je bil v veliki meri funkcionalen z manj poudarka na umetnosti in dekoraciji._NEWLINE_Notranjost sten je okra\xc5\xa1ena z bucranija, volovske lobanje, iz katerih visijo izklesane girlande. Girlande nosijo sadove razli\xc4\x8dnih vrst rastlin, vse na enem samem vencu kot alegori\xc4\x8dne predstavitve izobilja. Bukranija pa spet spominja na \xc5\xbertveno pobo\xc5\xbenost, primerne motive za notranjost oltarja . Spodnji register notranjih zidov posnema izgled tradicionalno lesenih oltarnih prostorov, ki naj bi spominjali na druge tak\xc5\xa1ne oltarje v Rimu in na tradicijo gradnje oltarjev na meji mestnega pomeriuma .\n_START_SECTION_\nZunanji okras\n_START_PARAGRAPH_\nZunanji zidovi Ara Pacisa so razdeljeni na alegori\xc4\x8dne in psevdo-zgodovinske reliefne plo\xc5\xa1\xc4\x8de na zgornjem registru, spodnji register pa na prizore narave: harmoni\xc4\x8dne, prepletene vinske trte, ki vsebujejo divje \xc5\xbeivali in zaznavajo naravo pod nadzorom. V zgornjem registru severnega in ju\xc5\xbenega zidu so upodobljeni prizori cesarja, njegove dru\xc5\xbeine in pripadnikov re\xc5\xbeima v procesiji ali pri \xc5\xbertvovanju. Razli\xc4\x8dne figure v togah so prikazane s pokritimi glavami (capite velato), kar pomeni njihovo vlogo duhovnikov in \xc5\xbertvovalec. Druge figure nosijo lovorove krone, tradicionalne rimske simbole zmage. \xc4\x8clani posameznih duhovnih kolegijev so upodobljeni v tradicionalni obleki, ki je primerna za njihovo pripadnost , medtem ko se liktorji lahko identificirajo po ikonografskih simbolih (fasces). Med procesijo so vklju\xc4\x8dene tudi \xc5\xbeenske in otroci; upodobitev otrok v rimskem kiparstvu bi bila nova v \xc4\x8dasu gradnje oltarja, in bi vzbujala teme moralne in dru\xc5\xbeinske pobo\xc5\xbenosti, pa tudi oslabila zaskrbljenost nad dinasti\xc4\x8dnimi nameni ob hkratnem uvajanju potencialnih dedi\xc4\x8dev v o\xc4\x8di javnosti._NEWLINE_Zahodni in vzhodni zid sta prebodena z vhodom v oltarni prostor, \xc4\x8deprav bi se do notranjosti pri\xc5\xa1lo le po stopni\xc5\xa1\xc4\x8du na zahodni strani. Vhodne odprtine so spremljale plo\xc5\xa1\xc4\x8de, ki prikazujejo alegori\xc4\x8dne ali mitolo\xc5\xa1ke prizore, ki spominjajo na mir, pobo\xc5\xbenost in tradicijo. Na vzhodnem zidu so bile plo\xc5\xa1\xc4\x8de s sede\xc4\x8dima figurama Rome (personifikacija Rima) in Paks, na zahodni strani pa so odkrili dvoj\xc4\x8dka in volkuiljo in \xc5\xbertvovanje figure, ki je bila tradicionalno ozna\xc4\x8dena kot Enej, vendar se je vedno bolj verjelo, da je to drugi kralj Rima, Numa Pompilij. Identiteta teh razli\xc4\x8dnih figur je bila v preteklih letih dele\xc5\xbena nekaj polemik, ki so se mo\xc4\x8dno opirale na razlago fragmentarnih ostankov, o katerih bomo razpravljali v nadaljevanju._NEWLINE_Skulptura Ara Pacisa je bolj simboli\xc4\x8dna kot dekorativna, njena ikonografija pa ima ve\xc4\x8d stopenj pomena . \xc5\xa0tudije o Ara Pacisu in podobnih javnih rimskih spomenikih tradicionalno obravnavajo mo\xc4\x8dno politi\xc4\x8dno simboliko njihovih dekorativnih programov ter njihov poudarek in \xc5\xa1irjenje dinasti\xc4\x8dnih in drugih imperialnih politik; po navadi se jih prou\xc4\x8duje kot obliko imperialne propagande. Ara Pacis brez zavestnega truda predstavlja utele\xc5\xa1ene ideolo\xc5\xa1ke povezave med kozmi\xc4\x8dno suverenostjo, voja\xc5\xa1ko silo in plodnostjo, ki jih je prvi opisal Georges Dum\xc3\xa9zil , povezave, ki so potrjene v zgodnji rimski kulturi in \xc5\xa1ir\xc5\xa1e v podstrukturi indoevropske kulture na splo\xc5\xa1no. Peter Holliday je predlagal, da so oltarni posnetki zlate dobe, ki se obi\xc4\x8dajno obravnavajo kot samo poeti\xc4\x8dna aluzija, pritegnili pomemben del rimskega prebivalstva. Program Ara Pacisa je obravnaval zelo resni\xc4\x8dne strahove skupine pred cikli\xc4\x8dno zgodovino in obljubil, da bo Avgustova vladavina prepre\xc4\x8dila kataklizmi\xc4\x8dno uni\xc4\x8denje sveta, ki so ga napovedovali sodobni modeli zgodovinske misli.\n_START_SECTION_\nVzhodna in zahodna stena\n_START_PARAGRAPH_\nVzhodni in zahodni zid imata po dve plo\xc5\xa1\xc4\x8di, eno dobro ohranjeno in eno v fragmentih._NEWLINE_Vzhodni zid vsebuje slabo ohranjen prizor \xc5\xbeenske bojevnice (bellatrix), verjetno Roma, ki o\xc4\x8ditno sedi na kupu oro\xc5\xbeja, ki ga je zasegla sovra\xc5\xbeniku in jih s tem prisilila v mir, po tem ko je  onemogo\xc4\x8dila vojno. Ta prizor je bil rekonstruiran na podlagi kovancev, ki prikazujejo tako sede\xc4\x8do Romo. Ko je bil spomenik rekonstruiran na sedanji lokaciji, so Edmund Buchner in drugi znanstveniki skicirali, kako je izgledal panel. To razlago, \xc4\x8deprav je splo\xc5\xa1no sprejeta, ni mogo\xc4\x8de dokazati kot pravilno, saj je ohranjeno zelo malo izvirnega panela._NEWLINE_Druga plo\xc5\xa1\xc4\x8da je bolj sporna v temi, vendar je bolje ohranjena. Boginja sedi na prizori\xc5\xa1\xc4\x8du plodnosti in blaginje z dvoj\xc4\x8dkoma v naro\xc4\x8dju. Znanstveniki so razli\xc4\x8dno predlagali, da je boginja Italia, Tel (Zemlja), Venera in Mir, \xc4\x8deprav kro\xc5\xbeijo tudi drugi pogledi. Zaradi raz\xc5\xa1irjenega upodobitve kiparstva mirnih prizorov in zato, ker je oltar imenovan "mir", je naklonjenost k zaklju\xc4\x8dku, da je boginja Paks. _NEWLINE_Zahodni zid tudi vsebuje dve plo\xc5\xa1\xc4\x8di. Razdrobljeno "Luperkalije" o\xc4\x8ditno ohranja trenutek, ko je Romula in Rema odkril pastir Faustul, medtem ko ga Mars gleda . Tudi ta plo\xc5\xa1\xc4\x8da je moderna risba brez veliko dokazov. Marmorni fragmenti drevesa in glave in rame Marsa (\xc4\x8de je to Mars) in del drugega posameznika (ki naj bi bil Faustul) so ohranjeni, vendar je dodajanje volkulje, Romula in Rema povsem \xc5\xa1pekulativno._NEWLINE_Bolj ohranjen prizor prikazuje \xc5\xbertvovanje pra\xc5\xa1i\xc4\x8da (standardno \xc5\xbertvovanje, ko so Rimljani sklenili mirovni sporazum) starega duhovnika in dveh spremljevalcev. Leta 1907 je Johannes Sieveking to sceno ozna\xc4\x8dil kot trenutek, ko je Enej prispel v Italijo, \xc5\xbertvoval svinjo in svojih 30 pujskov Junoni, kot je zapisal Virgilij in drugi, \xc4\x8deprav se prizor razlikuje od Vergilijevega opisa. V 1960-ih je Stephan Weinstock izpodbijal to identifikacijo (in samo identiteto celotnega spomenika), pri \xc4\x8demer je navedel \xc5\xa1tevilna neskladja, ki jih Sieveking in njegovi privr\xc5\xbeenci niso opazili med Vergilovo razli\xc4\x8dico in panelom . Pozneje je bil podan predlog, da prizor prikazuje Numa Pompilija, rimskega kralja, ki je povezan z mirom in Janusovim templjem . Paul Rehak je kasneje objavil \xc4\x8dlanek s tem predlogom, ki je bil potrjen v poglavju njegove posmrtne knjige. Ta teorija je kljub precej\xc5\xa1njemu za\xc4\x8detnemu uporu pridobila veliko u\xc4\x8denjakov.\n_START_SECTION_\nLiki\n_START_PARAGRAPH_\nDolgi frizi Ara Pacisa (severna in ju\xc5\xbena stena) vsebujejo figure, ki napredujejo proti Zahodu in ka\xc5\xbeejo hvale\xc5\xbenost za praznovanje miru, ki ga je ustvaril Avgust. Te figure spadajo v \xc5\xa1tiri kategorije: liktorji (mo\xc5\xa1ki, ki nosijo fascije, telesni stra\xc5\xbearji magistrov); duhovniki (tri od \xc5\xa1tirih glavnih collegia \xe2\x80\x93 Pontifices, Septemviri in Quindecimviri): \xc5\xbeenske in otroci (obi\xc4\x8dajno iz cesarske dru\xc5\xbeine, kot portreti); (nekaj anonimnih figur, potrebnih za verske namene)._NEWLINE_Poleg tega sta dva ali trije ne-rimski otroci, ki so lahko gostje (ali talci) v Rimu. Njihova identifikacija z ne-rimskimi no\xc5\xa1ami in njihova udele\xc5\xbeba na slovesnosti pripoveduje, da je Rim sredi\xc5\xa1\xc4\x8de sveta in da drugi narodi po\xc5\xa1iljajo svoje mlade v Rim, da bi se nau\xc4\x8dili rimske poti, tako dober je ugled Rima. Slovesnost je potekala poleti leta 13 pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, vendar ne nujno 4. julija, ko je senat glasoval za gradnjo Ara Pacisa.\n_START_SECTION_\nSeverna stena\n_START_PARAGRAPH_\nSeverna stena ima pribli\xc5\xbeno 46 celih ali delnih figur. Prvi dve figuri v ospredju sta liktorja, ki nosita fascije (snopi palic, ki simbolizirajo rimsko oblast). Naslednji niz figur je sestavljen iz duhovnikov iz kolegija septemvirijskih epulonov, ki so ozna\xc4\x8deni s kadilnimi \xc5\xa1katlicami, ki jih nosijo s posebnimi simboli. En \xc4\x8dlan tega kolegija manjka v vrzeli._NEWLINE_Za njimi sledi petnajst \xc4\x8dlanski kolegij quindecimviri sacris faciundis, ki ga tudi ozna\xc4\x8duje kadilo, ki ga je med njimi nosi javni su\xc5\xbeenj. \xc4\x8ceprav ime nakazuje, da ima ta kolegij natanko petnajst \xc4\x8dlanov, je velikost kolegija narasla na 23, vklju\xc4\x8dno z Avgustom in Agripo, ki se pojavljata na ju\xc5\xbenem frizu. Tu je prisotnih \xc5\xa1e enaindvajset \xc4\x8dlanov. Dve zelo po\xc5\xa1kodovani figuri na sredini sta razcepljeni. Iz fotografij se zdi, da vrzel vpliva na eno samo sliko, vendar so Koeppel, Conlin in Stern dokazali, da pregled na kraju samem ka\xc5\xbee, da je eden v ospredju, drugi pa v ozadju ._NEWLINE_Zadnji del severnega friza sestavljajo \xc4\x8dlani cesarske dru\xc5\xbeine. Mnogi znanstveniki so identificirali zastrto, vodilno osebo kot Julijo, Avgustovo h\xc4\x8derko, a ker se Julija pojavlja na ju\xc5\xbenem frizu, je bolj verjetno, da je ta figura Oktavija mlaj\xc5\xa1a . Druge osebe v spremstvu so lahko Marcella (Oktavijina h\xc4\x8di), Iullus Antonius (sin Marka Antonija) in dva fanta in deklica cesarske dru\xc5\xbeine._NEWLINE_Leta 1894 in ponovno leta 1902 in 1903 je Eugen Petersen predlagal, da se z Agripo pojavi Lucij Cezar, oble\xc4\x8den v "trojanski" kostum za Trojansko igro, ki so jo igrali leta 13 pr. n. \xc5\xa1t..  Mnogi znanstveniki, ki so do leta 1935 spoznali, da je Lucij premlad, da bi bil de\xc4\x8dek poleg Agripe, so ga raje prepoznali kot Gaja Cezarja. Najmanj\xc5\xa1ega otroka na severnem frizu so poimenovali "Lucius", \xc4\x8deprav je zgolj mal\xc4\x8dek (Lucius je imel 4 leta 13 let pr. n. \xc5\xa1t.). Nekateri znanstveniki so domnevali, da je bil ta fant tudi udele\xc5\xbeenec Trojanskih iger, \xc4\x8deprav je gotovo premlad (\xc5\xa1est ali sedem let je bila najni\xc5\xbeja starost). \xc4\x8ce bi bil ta mal\xc4\x8dek Lucij, bi bil premlad in v napa\xc4\x8dnem kostumu za igre. Najbolje je, da je germanski plemenski princ, vendar zagotovo ni oble\xc4\x8den kot Trojanec. Kot je zapisal Charles Brian Rose, \xc2\xbblahko spremenljiva vrednost vzhodne no\xc5\xa1e in neugodna interakcija trojanske in partske ikonografije ote\xc5\xbeita ugotavljanje ali gledamo na ustanovitelje Rimljanov ali njihove najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e nasprotnike\xc2\xab. _NEWLINE_Mladina, ki je nosila helenisti\xc4\x8dna gr\xc5\xa1ka obla\xc4\x8dila in je bila primerna za helenisti\xc4\x8dnega princa, je bila ozna\xc4\x8dena kot Gaj v obliki camillus , mladoletnega spremljevalca Flamen Dialisa . Gajovo identifikacijo najbolje podpira njegova velikost, vendar je \xc5\xa1e en fant v rimski obleki, ki ima bullo \xe2\x80\x93 amulet - (vendar je izgubil glavo!) je prave velikosti in zato bolj\xc5\xa1a izbira. Da bi se Gaj pojavil v javnosti brez svoje bulle, bi priklical zlobno oko. Ta ista figura v helenisti\xc4\x8dni obleki je bila interpretirana kot Ptolemaj iz Mavretanije, ki predstavlja Afriko, skupaj z nem\xc5\xa1kim fantom (Evropa) in partskim princem (Azija). Tuji princ ne bi nosil bulle.\n_START_SECTION_\nJu\xc5\xbena stena\n_START_PARAGRAPH_\nJu\xc5\xbena stena je do\xc5\xbeivela ve\xc4\x8d preu\xc4\x8devanja in najve\xc4\x8d akademskih razprav. Za razliko od severnega zidu, kjer je ve\xc4\x8dina glav novih (ne verodostojne starodavne glave, ampak moderne kreacije), so glave figur na ju\xc5\xbenem zidu ve\xc4\x8dinoma izvirne. Pribli\xc5\xbeno pol ducata figur je razpoznanih po ogledu drugih ohranjenih kipov \xc4\x8dlanov cesarske dru\xc5\xbeine. Kljub temu se je veliko razpravljalo o mnogih od teh osebnosti, med drugim o Avgustu, Agripi, Tiberiju, Juliji in Antoniju._NEWLINE_Avgustova figura ni bila odkrita do izkopavanja leta 1903, njegova glava pa je bila po\xc5\xa1kodovana zaradi temelja renesan\xc4\x8dne pala\xc4\x8de, zgrajene na prvotnem mestu Ara Pacis. \xc4\x8ceprav je bil pravilno identificiran leta 1903, sta Petersen, Strong in Stuart-Jones sprva videla lik kot rex sacrorum. Danes je Avgust bolje prepoznan po laseh kot obrazu._NEWLINE_V odsotnosti Avgusta iz panela so se zgodnji znanstveniki pogovarjali o tem ali je ta figura Avgust, Agripa ali Lepid. Leta 1907 je Sieveking predlagal, da je ta figura Lepid, takratni Pontifex Maximus. Sieveking je pozneje obrnil svoje stali\xc5\xa1\xc4\x8de z vrsto posebnih predlogov. Leta 1926 je Loewy primerjal Agripo iz Louvra z Agripo v K\xc3\xb8benhavnu (in drugje) in z Ara Pacisom, da bi dokazal ikonografsko podobnost . Rybergov \xc4\x8dlanek iz leta 1949 je dal \xc5\xa1e ve\xc4\x8dji pomen tej ugotovitvi._NEWLINE_Mnogi znanstveniki \xc5\xa1e vedno vidijo lik Julije kot Livije, ker menijo, da mora biti Livia na Ara Pacisu. Dejansko se Livia pojavlja nekje (njena izklju\xc4\x8ditev je malo verjetna), toda do 13. pr. n. \xc5\xa1t. je Julija politi\xc4\x8dno zasen\xc4\x8dila Livijo, kot so razumeli in razlo\xc5\xbeili mnogi znanstveniki. Identifikacija sega v Milani leta 1891. Poleg tega Livia ni vezana na Agripo, medtem ko je bila Julia njegova \xc5\xbeena in je pri\xc4\x8dakovala, da bo neuradna rimska cesarica desetletja, med in po Avgustovem \xc5\xbeivljenju. Julia je tudi bolje poosebila Avgustov nov pro-natalisti\xc4\x8dni program, saj je \xc5\xbee rodila \xc5\xa1tiri pre\xc5\xbeivele otroke. Kljub temu je ve\xc4\x8dina znanstvenikov leta 2000 raje videla to podobo kot Livijo._NEWLINE_Podatek o Tiberiju je kot tak opredelil Milani, identifikacija, ki je bila redko vpra\xc5\xa1ljiva do 1940-ih. Moretti, ko je izdeloval muzejska stekla za Ara Pacis po Mussolinijevem ukazu, je ugibal, da sta dva konzula (Tiberij in Var) iz trinajste plo\xc5\xa1\xc4\x8de Avgust, zato je to sliko videl kot M. Valerij Mesala. V. H. von Poulsen in Toynbee sta predlagala Julija Antonija. Toda, kot je bilo dobro uveljavljeno, so Avgusta spremljali duhovniki, ta figura pa je Tiberij. Boschung in Bonanno sta oba menila da je obraz iz zgodnjega obdobja Tiberija.\n_START_SECTION_\nPrva za\xc5\xa1\xc4\x8ditna stavba arhitekta Morpurga\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1938 je bila kon\xc4\x8dno rekonstruirana Ara postavljena blizu Avgustovega mavzoleja, okoli njega pa je bil zgrajen velik paviljon arhitekta Vittoria Ballia Morpurga kot del Musolinijevega poskusa, da ustvari anti\xc4\x8dni rimski "tematski park" za \xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x8denje fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne Italije. Ve\xc4\x8d deset stavb, ki so obkro\xc5\xbeale mavzolej, so poru\xc5\xa1ili, da bi se sprostil prostor okoli spomenika. Posledica je bila veliko \xc5\xa1tevilo prito\xc5\xbeb doma\xc4\x8dinov, kar je spro\xc5\xbeilo dolg niz argumentov in kritik projekta Ara Pacis. Ti argumenti so v teku, \xc4\x8deprav je bil prvotni paviljon leta 2006 nadome\xc5\xa1\xc4\x8den z novim, znan kot muzej Ara Pacis.\n_START_SECTION_\nNova za\xc5\xa1\xc4\x8ditna stavba arhitekta Meierja\n_START_PARAGRAPH_\nZgodovinska stavba fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnega sloga okrog oltarja, lokalno znana kot teca del Morpurgo, je bila poru\xc5\xa1ena leta 2006 in zamenjana s stekleno in jekleno konstrukcijo v sodobnem slogu, ki jo je zasnoval arhitekt Richard Meier. Nova zgradba, ki je dobila ime muzej Ara Pacis, je zdaj na istem mestu kot Mussolinijeva struktura. Ta nova struktura je precej ve\xc4\x8dja od prej\xc5\xa1nje in je poleg glavnega, ki vsebuje oltar, razdeljena na ve\xc4\x8d prostorov in odsekov._NEWLINE_Meierjeve stavbne konstrukcije so povzro\xc4\x8dile nove argumente in kritike, po tistih, ki so spremljale prvo stavbno konstrukcijo, tako od rimskih prebivalcev kot tujih opazovalcev, verjetno zaradi politi\xc4\x8dnega spomina, povezanega z obstoje\xc4\x8dim paviljonom in vizualnega vpliva novega paviljona, ki je po mnenju mnogih v ostrem nasprotju z okoli\xc5\xa1kimi zgodovinskimi stavbami.'