b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xa0ahovski zapis\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0ahovski zapis (tudi \xc5\xa1ahovska notacija) je zapis, ki se uporablja za zapisovanje in tolma\xc4\x8denje \xc5\xa1ahovskih partij.\n_START_SECTION_\nKratka zgodovina\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0ahovski zapis se je v zgodovini razvijal po\xc4\x8dasi. V zgodnjem devetnajstem stoletju so \xc5\xa1ahovske partije \xc5\xa1e vedno zapisovali kar v celih stavkih! Zato so zapisane le redke partije pred letom 1800. Postavitev dame na polje g3 v tretji potezi (3.Dg3) so opisovali pribli\xc5\xbeno tako:\xc2\xa0\xc2\xbbPotem je njegova visokost v tretjem premiku pripeljala kraljico v tretjo hi\xc5\xa1o pred konjskega kmeta.\xc2\xab\xc2\xa0Lahko si predstavljamo kako prijetno je bilo takrat brati in pisati \xc5\xa1ahovske knjige._NEWLINE_Leta 1737 je \xc5\xa1ahovski problemist, \xc5\xa1ahist in pisec \xc5\xa1ahovskih knjig Philip Stamma v svoji knjigi komponiranih \xc5\xa1ahovskih problemov predstavil \xc5\xa1ahovski zapis, ki ga danes imenujemo algebrski. Njegov na\xc4\x8din zapisovanja potez je bil skoraj enak dana\xc5\xa1njemu s poimenovanjem vrst od 1-8 in linij a-h. Edina razlika je v poimenovanju razli\xc4\x8dnih figur, ki jih je poimenoval glede na njihovo za\xc4\x8detno postavitev. Tako je npr. trdnjavo ozna\xc4\x8dil kot H (ker na za\xc4\x8detku stoji na polju h1). Njegov na\xc4\x8din zapisa so lahko brali in zapisovali enako vsi pismeni, ne glede na jezik, ki so ga uporabljali, kar pa se je kasneje na \xc5\xbealost spremenilo. Vendar pa se s sodobnej\xc5\xa1im grafi\xc4\x8dnim prikazom figur njegova mednarodna zamisel vra\xc4\x8da.'