b'\n_START_ARTICLE_\nBrandenburg (volilna kne\xc5\xbeevina)\n_START_PARAGRAPH_\nBrandenburg, volilna kne\xc5\xbeevina z mati\xc4\x8dnim ozemljem v mejni grofiji Brandenburg med Labo in Odro; kasneje se je mo\xc4\x8dno raz\xc5\xa1irila, predvsem proti vzhodu._NEWLINE_Mejna grofija (marka) Brandenburg je bila v stalni nem\xc5\xa1ki posesti od sredine 12. stoletja, ko jo je za cesarja Svetega rimskega cesarstva Otona I. osvojil mejni grof Albert Medved iz rodbine Askanijcev. Njegovi nasledniki so grofijo povzdignili v volilno kne\xc5\xbeevino in jo mo\xc4\x8dno raz\xc5\xa1irili, zlasti proti vzhodu. Po izumrtju Askanijcev je volilna kne\xc5\xbeevina pod vladanjem Wittelsbachov in Luksembur\xc5\xbeanov do\xc5\xbeivela nazadovanje. Razmere so se popravile, ko je leta 1415 Sigismund Luksembur\xc5\xa1ki mejno grofijo podelil v fevd dru\xc5\xbeini Hohenzollerjev. Odtlej je stalno napredovala. Leta 1539 se je knez opredelil za protestantizem. Leta 1618 je prevzel v upravljanje Prusijo kot fevd poljske krone. Med tridesetletno vojno je utrpela veliko opusto\xc5\xa1enje in razred\xc4\x8denje prebivalstva. Friderik Viljem, Veliki volilni knez, je vpeljal napredno, centralizirano gospodarstvo in leta 1660 uveljavil suverenost nad Prusijo. Potem ko se je njegov sin leta 1701 okronal za "kralja v Prusiji" Friderika I., je tudi zgodovina Brandenburga pre\xc5\xa1la v zgodovino Prusije.\n_START_SECTION_\nPrva nem\xc5\xa1ka osvajanja preko Labe\n_START_PARAGRAPH_\nNa ozemlju med spodnjo Labo in Odro so se od 1.stoletja pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem izmenjavala razli\xc4\x8dna germanska plemena. Ob selitvi narodov v 6. in 7. stoletju so ozemlje naselili Slovani. V \xc4\x8dasu Karla Velikega so morali Frankom pla\xc4\x8devati tribut, ki pa so se ga v sredini 9. stoletja otresli._NEWLINE_Nem\xc5\xa1ki osvajalci so za\xc4\x8deli ponovno prodirati preko Labe v \xc4\x8dasu sa\xc5\xa1kih cesarjev Henrika I. in Otona I. Velikega. Ta se je (tako kot njegovi nasledniki) bolj zanimal za bogato Italijo in je dogajanja na severovzhodu cesarstva prepu\xc5\xa1\xc4\x8dal mejnim grofom. Mejni grof Gero je okrog leta 940 zavzel ozemlje vse do Odre; nastala je Severna marka (kasneje imenovana marka Brandenburg). Z osvajanjem de\xc5\xbeele se je \xc5\xa1irilo tudi pokristjanjevanje. Leta 948 sta bili ustanovljeni \xc5\xa1kofiji Brandenburg in Havelberg, obe ob reki Havel, ki sta vztrajali do leta 983, ko so se Slovani (Lu\xc5\xbeijci) uprli in za stoletje in pol izrinili Nemce z ozemelj vzhodno od Labe. Nemcem je ostala le Stara marka (Altmark) zahodno od Labe.\n_START_SECTION_\nAskanijci (1150-1320)\n_START_PARAGRAPH_\nAltmark je bila izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de nem\xc5\xa1kih osvajalnih pohodov 150 let kasneje. Leta 1134 je nem\xc5\xa1ki kralj in cesar Lotar III. Supplinbur\xc5\xa1ki postavil Alberta Medveda, iz rodbine Askanijcev, za mejnega grofa v marki. Albert je od Slovanov pridobil Havelland, grad Brandenburg in naselje, ki je zraslo okrog njega, ter prodrl dalje v Prignitz in Mittelmark. Obnovil je \xc5\xa1kofiji Brandenburg in Havelberg. Na osvojenih podro\xc4\x8djih je naseljeval Nemce, prete\xc5\xbeno iz askanskega Harza in spodnjerenskih predelov (od tod prevlada spodnjenem\xc5\xa1kega jezika). Leta 1157 si je v naselju Brandenburg postavil rezidenco in se poimenoval "mejni grof Brandenburga" (Albert I. Brandenbur\xc5\xa1ki). To je bil za\xc4\x8detek nove kne\xc5\xbeevine v cesarstvu. Dokumenti pri\xc4\x8dajo, da so bili leta 1177 brandenbur\xc5\xa1ki grofje \xc5\xbee dr\xc5\xbeavni komorniki in so si v za\xc4\x8detku 13. stoletja postali volilni knezi._NEWLINE_Nasledniki Alberta Meveda so ozemlje \xc5\xa1irili proti vzhodu, severovzhodu in v Zgornjo Lu\xc5\xbeico. Vabili so nove priseljence, ki so se naseljevali poleg slovanskih naselij in gradili nova. Slovani so se vklju\xc4\x8devali v vse sloje prebivalstva in se ve\xc4\x8dinoma asimilirali, ponekod pa so \xc5\xa1e dolgo ostala povsem slovanska naselja kot npr. v pore\xc4\x8dju reke Spree jugovzhodno od Berlina in v Havellandu. Vzporedno so rasla mesta, med njimi Stendal, Brandenburg na Havlu , Spandau, mesti dvoj\xc4\x8dka C\xc3\xb6lln in Berlin (lokacije zadnjih treh prekriva dana\xc5\xa1nji Berlin), Frankfurt na Odri in druga. Poleg obstoje\xc4\x8dih \xc5\xa1kofij Brandenburg in Havelberg, so cistercijani ustanovili samostane Zinna, Lehnin, Chorin, na Odri so od Poljakov prevzeli \xc5\xa1kofijo Lebus. Leta 1231 je cesar Friderik II. prenesel na Brandenburg fevdno gospostvo Pomorjansko. Leta 1250 so osvojili Uckermark._NEWLINE_V za\xc4\x8detku 14. stoletja je posest Brandenbur\xc5\xbeanov segala na vzhodu z Neumark \xc5\xbee dale\xc4\x8d preko Odre in Warte, na severu v Uckermark in skoraj do Stettina (danes Szczecin). in na jugu dale\xc4\x8d v Lu\xc5\xbeico. Leta 1320 je s smrtjo grofa Henrika II. rodbina Askanijcev izumrla.\n_START_SECTION_\nWittelsbachi (1320-1373)\n_START_PARAGRAPH_\nPo nekaj letih brezvladja, ko so si sosednje \xc5\xbee za\xc4\x8deli prisvajati dele marke, je nem\xc5\xa1ki kralj-cesar Ludvik IV. iz rodbine Wittelsbachov (ki je bil tudi stric Henrika II. Askanijskega), potem ko je premagal habsbur\xc5\xa1kega protikralja (Friderika III. Lepega), marko Brandenburg (kot izpraznjeni fevd) prenesel na svojega sina Ludvika I. Starej\xc5\xa1ega (vladal 1323-51). Zaradi oddaljenosti marke od mati\xc4\x8dne Bavarske, ta ni imel interesa, da bi jo razvijal, in jo je imel le za vir dohodkov. Upravljanje z marko so si prilastili posvetni in cerkveni plemi\xc4\x8di in mestni sveti. Mnogo zmede je povzro\xc4\x8dil tudi la\xc5\xbeni Valdemar, ki se je v letih od 1346 do 1350 (ko je bil kon\xc4\x8dno razkrit) izdajal za zakonitega naslednika Askanijcev._NEWLINE_Ludvik I. je leta 1351 prepustil brandenbur\xc5\xa1ko marko svojemu polbratu Ludviku II., ki je bil z zlato bulo leta 1356 potrjen za volilnega kneza. Po njegovi smrti ga je leta 1365 nasledil ne\xc4\x8dak Oton V., ki je leta 1367 prodal Spodnjo Lu\xc5\xbeico (prej jo je \xc5\xbee zastavil Wettincem) \xc4\x8de\xc5\xa1kemu kralju Karlu IV. Leta 1373 je Karel IV. kupil \xc5\xa1e marko Brandenburg in s tem pri\xc5\xa1el do \xc5\xa1e drugega glasu v kolegiju volilnih knezov (prvi glas je imel kot \xc4\x8de\xc5\xa1ki kralj). S tem se je vladanje Wittelsbachov v marki Brandenburg kon\xc4\x8dalo.\n_START_SECTION_\nLuksembur\xc5\xbeani (1373-1415)\n_START_PARAGRAPH_\nKarel IV. je dal v mestu Tangerm\xc3\xbcnde zgraditi grad za rezidenco brandenbur\xc5\xa1kega volilnega kneza. Vpeljal je upravne reforme (zemlji\xc5\xa1ka knjiga), a je po njegovi smrti leta 1378 avtoriteta mejnih grofov spet padla, ker so imeli interese drugje. Nasledstvo je prevzel desetletni drugi Karlov sin Sigismund, ki je bil zaro\xc4\x8den z Marijo, h\xc4\x8derko in dedinjo mad\xc5\xbearskega in poljskega kralja Ludvika I., kar mu je obetalo nasledstvo obeh kron. Potem ko je bil kronan za ogrskega kralja, je leta 1388 za popla\xc4\x8dilo svojih velikih dolgov zastavil marko bratrancu Jo\xc5\xa1tu Moravskemu, ki pa se tudi ni zanimal zanjo. Sigismund je leta 1402 prodal Neumark Nem\xc5\xa1kemu vite\xc5\xa1kemu redu. Po Jo\xc5\xa1tovi smrti leta 1411, ko je Brandenburg spet pri\xc5\xa1el v posest Sigismunda (ki je bil tedaj tudi \xc5\xbee rimsko-nem\xc5\xa1ki kralj), so bile razmere v marki \xc5\xbee anarhi\xc4\x8dne. Vladalo je visoko plemstvo. Po de\xc5\xbeeli so ropale oboro\xc5\xbeene tolpe, ki so najbolj ogro\xc5\xbeale pode\xc5\xbeelsko prebivalstvo. Mesta so si varnost iskala v de\xc5\xbeelnih mirovnih zvezah. Velika mesta, med njimi Berlin, C\xc3\xb6lln, Frankfurt, Stendal, so se priklju\xc4\x8dila Hansi.\n_START_SECTION_\nHohenzollerji (od 1415 naprej)\n_START_PARAGRAPH_\nRazmere so se za\xc4\x8dele spreminjati na bolje, potem ko je Sigismund Luksembur\xc5\xa1ki leta 1415 postavil za dednega kraljevega namestnika v mejni grofiji Brandenburg gradi\xc5\xa1\xc4\x8dana (mestnega grofa) Friderika VI. N\xc3\xbcrnber\xc5\xa1kega iz rodbine Hohenzollerjev, ki je obenem postal tudi volilni knez Friderik I. Brandenbur\xc5\xa1ki (1415-40)._NEWLINE_Friderikov sin Friderik II. \xc5\xbdelezni (1440-70) je precej omejil mo\xc4\x8d de\xc5\xbeelnih stanov in si podredil dotlej samostojna mesta. Leta 1455 je spet pridobil Neumark in z nakupom gospostev Cottbus in Pertz raz\xc5\xa1iril svojo posest proti \xc5\xa0leziji. Uredil si je.rezidenco v Berlinu._NEWLINE_Njegov brat in naslednik Albert III. Ahil (1470-86) je z rodbinskim zakonom o nedeljivosti grofije (Disposito Achillea) poskrbel za trajno enotnost brandenbur\xc5\xa1kih posesti in pripravil njihovo lo\xc4\x8ditev od ostalih frankovskih posesti Hohenzollerjev (Ansbach, Bayreuth). Z zgledno organizacijo finan\xc4\x8dne uprave je dal gospodarstvu nove mo\xc5\xbenosti gospodarskega razvoja._NEWLINE_Ivan Cicero (1486-99), sin Alberta Ahila, je prvi vladal izklju\xc4\x8dni iz rezidence v Berlinu._NEWLINE_Joahim I. Nestor (1499-1535), sin Ivana Cicera, je leta 1506 ustanovil univerzo v Frankfurtu na Odri. Leta 1516 je ustanovil komorno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de v Berlinu in s Cosntitutio Joachimica vpeljal enotno sodstvo. Leta 1524 je prevzel izpraznjeni fevd-grofijo Rippen in leta 1529 s pogodbo v Grimmitzu zagotovil svoji dru\xc5\xbeini pravico nasledstva na Pomorjanskem. Leta 1513 je podprl svojega brata Alberta II. pri izvolitvi za nad\xc5\xa1kofa v Magdeburgu in za \xc5\xa1kofa v Halberstadtu in leto kasneje za nad\xc5\xa1kofa v Mainzu. Odtlej so brandenbur\xc5\xa1ki Hohenzollerji ve\xc4\x8dinoma obvladovali stolna kapitlja v Magdeburgu in Halberstadtu._NEWLINE_Kot volilni knez mu je sledil sin Joahim II. Hektor (1535-71), njegov brat Ivan I. pa je dobil mejno grofijo Neumark. Potem ko je velik del prebivalstva \xc5\xbee sprejel luteranstvo, je leta 1539 uvedel protestantsko cerkveno ureditev in omogo\xc4\x8dil priseljevanje judov. Po sa\xc5\xa1kem zgledu je izpeljal sekularizacijo nekaterih samostanov in \xc5\xa1kofij, katerih ozemlja je vklju\xc4\x8dil v dr\xc5\xbeavno posest, s \xc4\x8dimer se je pove\xc4\x8dal tudi politi\xc4\x8dni vpliv kneza napram de\xc5\xbeelnemu plemstvu in mestom._NEWLINE_Po skoraj isto\xc4\x8dasni smrti obeh bratov, Joahima in Ivana, je Joahimov sin Ivan Jurij (1571-98) spet zdru\xc5\xbeil brandebur\xc5\xa1ko posest in ji priklju\xc4\x8dil \xc5\xa1e \xc5\xa1kofije Brandenburg, Havelberg in Lebus._NEWLINE_Volilni knez Joahim Friderik (1598-1608) je leta 1603 prepustil frankovske kne\xc5\xbeevine Ansbach in Bayreuth svojim bratom in naslednje leto z ustanovitvijo tajnega posvetovalnega sveta napravil prvi korak k centralizirani upravi._NEWLINE_Ivan Sigismund (1608-19) je leta 1613 prestopil v kalvinizem; naslednje leto je podedoval (po smrti zadnjega gospodarja vojvodine Kleve leta 1609) vojvodino Kleve ter grofiji Mark in Ravensberg. Leta 1618 je prevzel v upravljanje vojvodino Prusijo (kot fevd poljskega kralja)._NEWLINE_Volilni knez Jurij Viljem (1619-40), sin Ivana Sigismunda, se je v tridesetletni vojni prilagajal mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i strani. Leta 1627 se je povezal s cesarjem Ferdinandom II., prestopil leta 1631 na nasprotno stran k \xc5\xa1vedskemu kralju Gustavu II. Adolfu in se po pra\xc5\xa1kem miru leta 1635 spet priklju\xc4\x8di cesarju in vojvodini Sa\xc5\xa1ki. Vendar to ni obvarovalo njegove de\xc5\xbeele, po kateri so ropale tako zavezni\xc5\xa1ke kot sovra\xc5\xbene vojske in jo popolnoma opusto\xc5\xa1ile; \xc5\xa1tevilo prebivalstva se je zmanj\xc5\xa1alo na polovico, ponekod celo na tretjino._NEWLINE_Njegov naslednik Friderik Viljem, Veliki volilni knez (1640-88) je z vestfalskim mirom leta 1648 dobil del Pomorjanskega (Hinterpommern), \xc5\xa1kofije Cammin, Hlaberstadt in Minden ter razpolagalno pravico do \xc4\x8dakanja na nad\xc5\xa1kofijo Magdeburg (ki je Brandenburgu pripadla leta 1680). V letih 1657-60 (dokon\xc4\x8dno z mirom v Olivi) je uveljavil suverenost nad vojvodino Prusijo. Leta 1651 je vzpostavil centralno vodenje dr\xc5\xbeave s tajnim svetom na \xc4\x8delu in razvejano strukturo uprave po regijah in resorjih. Vpeljal je stalne davke in stalno vojsko. Odvzel je oblast plemstvu a mu isto\xc4\x8dasno omogo\xc4\x8dil, da je zavzelo vodilne polo\xc5\xbeaje v vojski. Vzpodbujal je priseljevanje, po vzoru Nizozemske je vpeljal moderno kmetijstvo, izbolj\xc5\xa1al prometne povezave s kanali, ki so povezovali reke. S potsdamskim ediktom je leta 1685 omogo\xc4\x8dil organizirano priseljevanje francoskih hugenotov in drugih verskih pribe\xc5\xbenikov._NEWLINE_Njegov sin Friderik III. (1688-1713) si je pri cesarju Leopoldu I. s pogodbo o kronanju zagotovil dovoljenje, da se sme kronati za "kralja v Prusiji" (in ne kralja Prusije), kar se je zgodilo januarja 1701 v K\xc3\xb6nigsbergu (danes Kaliningrad). V pruski zgodovini ga poznamo kot Friderika I. Pruskega._NEWLINE_Njegov sin kralj Friderik Viljem I. Pruski (1713-40) je mo\xc4\x8dno pove\xc4\x8dal voja\xc5\xa1ko mo\xc4\x8d dr\xc5\xbeave. Brandenburg je postal del absolutisti\xc4\x8dno vodene, centralizirano in uradni\xc5\xa1ko upravljane brandenbur\xc5\xa1ko-pruske monarhije in tudi njene zgodovine..'