b'\n_START_ARTICLE_\nDisprozij\n_START_SECTION_\nPomembne lastnosti\n_START_PARAGRAPH_\nDisprozij je redkozemeljski element s kovinskim, svetlo srebrnim leskom. Na zraku je pri sobni temperaturi relativno stabilen, a se hitro raztopi v raztopinah ali koncentriranih mineralnih kislinah, kjer odda vodik. Je dovolj mehak, da ga lahko re\xc5\xbeemo z no\xc5\xbeem, obdelujemo ga lahko brez iskrenja, \xc4\x8de se izognemo pregrevanja. Lastnosti disprozija se lahko zelo spremenijo celo pri malih koli\xc4\x8dinah ne\xc4\x8disto\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nDisprozij je leta 1886 v Parizu kot prvi prepoznal francoski kemik Paul-\xc3\x89mile Lecoq de Boisbaudran; samega elementa pa niso izolirali v relativno \xc4\x8disti obliki, dokler v 50. letih 20. stoletja niso izpopolnili tehnike izmenjave ionov in metalografske redukcije. Ime disprozij izhaja iz starogr\xc5\xa1ke besede dysprositos, kar pomeni nedostopen.\n_START_SECTION_\nNajdi\xc5\xa1\xc4\x8da\n_START_PARAGRAPH_\nDisprozija nikoli ne najdemo kot prosti element, vendar ga najdemo v \xc5\xa1tevilnih mineralih, vklju\xc4\x8dno s ksenotimom, fergusonitom, gadolinitom, euksenitom, polikrazom, blomstrandinom, monazitom in bastnazitom, pogosto z erbijem in holmijem ali drugimi redkozemeljskimi elementi.'