b'\n_START_ARTICLE_\nArthur Schopenhauer\n_START_SECTION_\nZgodnje \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nArthur Schopenhauer se je rodil 22. februarja leta 1788 v Gdansku (nem. Danzig), ki je bil tedaj \xc5\xbeivahno trgovsko pristani\xc5\xa1\xc4\x8de in je del Prusije postal leta 1793, zato se je Arthur Schopenhauer  tedaj preselil v Hamburg. Danes je to mesto del Poljske. V otro\xc5\xa1tvu je tudi igral flavto. Njegov o\xc4\x8de Henrich Floris Schopenhauer je bil trgovec, njegovi materi pa je bilo ime Johanna, ki je bila priznana novelistka in \xc4\x8dlanica nem\xc5\xa1kega romanti\xc4\x8dnega literarnega gibanja. Dru\xc5\xbeina se je preselila v Hamburg, ko je bil Arthur Schopenhauer star 5 let, saj je bil njegov o\xc4\x8de privr\xc5\xbeenec razsvetljenskih idej, Gdansk pa ni bilo primerno mesto za tak\xc5\xa1ne ideje, ko se je priklju\xc4\x8dila Prusija._NEWLINE_Njegov o\xc4\x8de je zanj \xc5\xbeelel, da bi postal trgovec, kot je bil on, zato je v Schopenhauerjevi mladosti z njim veliko potoval. Omogo\xc4\x8dil mu je, da se je pri devetih letih preselil k francoski dru\xc5\xbeini, kjer se je teko\xc4\x8de nau\xc4\x8dil govoriti francosko. Kljub \xc5\xbeeljam o\xc4\x8deta, da bi Arthur Schopenhauer postal trgovec, si je Arthur \xc5\xbee od mladih let \xc5\xbeelel biti u\xc4\x8denjak. O\xc4\x8de mu je zato ponudil dve mo\xc5\xbenosti, lahko bi se odpravil skupaj s star\xc5\xa1i na potovanje po Evropi in zatem postal pripravnik pri nekemu trgovcu, ali pa bi se vpisal na gimnazijo in se tako pripravil na obiskovanje univerze. Arthur Schopenhauer se je odlo\xc4\x8dil za potovanje, izku\xc5\xa1nje s tega potovanja, predvsem opazovanje trpljenja ni\xc5\xbejega sloja, pa so pripomogle izoblikovati pesimisti\xc4\x8den pogled na svet v njegovi filozofiji._NEWLINE_Ko se je vrnil s potovanja, je Schopenhauer  za\xc4\x8del s pripravni\xc5\xa1tvom za trgovca. Velika sprememba \xc5\xbeivljenja pa se mu je zgodila pri 17-ih letih, ko mu je umrl o\xc4\x8de, najverjetneje je storil samomor. Po o\xc4\x8detovi smrti je tako Schopenhauer, skupaj s sestro Adele in njuno mati, podedoval zajetno dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino. Dve leti po o\xc4\x8detovi smrti se je Schopenhauer z materino podporo odlo\xc4\x8dil, da ne bo nadaljeval poti trgovca, saj si je to \xc5\xbeelel le zaradi o\xc4\x8detovih pri\xc4\x8dakovanj.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0olanje\n_START_PARAGRAPH_\nOdlo\xc4\x8dil se je za nadaljevanje \xc5\xa1tudija in se vpisal na gimnazijo v Gothi. V gimnaziji je bil nadpovpre\xc4\x8den. V \xc4\x8dasu obiskovanja se je nau\xc4\x8dil teko\xc4\x8de govoriti gr\xc5\xa1\xc4\x8dino in latin\xc5\xa1\xc4\x8dino, vendar pa je bil izklju\xc4\x8den zaradi pisanja satiri\xc4\x8dnih pesmi o u\xc4\x8ditelju._NEWLINE_Medtem ko je Schopenhauer obiskoval gimnazijo, je njegova mati izkoristila svoj status vdove in s tem pridobljene svobode od mo\xc5\xbeeve oblasti ter se preselila v Weimar. Udejstvovala se je v socialnem in intelektualnem  \xc5\xbeivljenja mesta, in je bila zelo uspe\xc5\xa1na kot pisateljica ter kot hostesa v salonu. Med rednimi gosti njenega salona v tem \xc4\x8dasu najdemo tako Johanna Wolfganga von Goetheja, brata Karla Friedricha Schlegla in Augusta Wilhelma Schlegla, predstavnika nem\xc5\xa1ke romantike in nem\xc5\xa1kega pesnika Christopha Martina Wielanda. Uspeh salona pa je mo\xc4\x8dno vplival tudi na Schopenhauerjevo prihodnost, saj ga je tam njegova mati predstavila Goetheju, to sre\xc4\x8danje pa je kasneje vodilo k sodelovanju Schopenhauerja pri Goethejevi teoriji o barvah. Na enem izmed sre\xc4\x8danj, ki ga je organizirala njegova mati, pa je Schopenhauer spoznal orientalista Friedericha Majerja, ki je v njem vzbudil zanimanje za vzhodnja\xc5\xa1ko filozofijo. Vendar pa se Schopenhauer in Johanna, njegova mati, v tem \xc4\x8dasu nista dobro razumela. Johanna je namre\xc4\x8d njega imela za preve\xc4\x8d kriti\xc4\x8dnega in \xc4\x8drnogledega, medtem ko je on sam menil, da je njegova mati zgolj nekdo, ki se \xc5\xbeeli na vsak na\xc4\x8din dvigniti po dru\xc5\xbebeni lestvici.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0tudij\n_START_PARAGRAPH_\nPred prekinitvijo stikov z materjo se je leta 1809 vpisal na \xc5\xa1tudij medicine na Univerzi v G\xc3\xb6ttingenu. V tretjem semestru \xc5\xa1tudija si je premislil in se raje usmeril v filozofijo, in sicer, odlo\xc4\x8dil se je svoje \xc5\xbeivljenje posvetiti prikazovanju tega, da je bilo \xc5\xbeivljenje po njegovem mnenju neprijetna zadeva. Filozofijo je \xc5\xa1tudiral pod okriljem Gottloba Ernsta Schulza, \xc4\x8digar najpomembnej\xc5\xa1e delo je bilo kriti\xc4\x8den komentar Kantovega sistema transcendentalnega idealizma. Schopenhauer je svoj \xc5\xa1tudij filozofije pri\xc4\x8del z branjem del Kanta in Platona, v kar ga je usmeril Schultz, tako Kant kot Platon pa sta mo\xc4\x8dno vplivala na razvoj njegove filozofije, kot je imelo mo\xc4\x8dan vpliv tudi zgodnje \xc5\xa1tudiranje del nem\xc5\xa1kega filozofa Friedricha Wilhelma Josepha von Schellinga, katerega je v svojih delih kasneje mo\xc4\x8dno kritiziral._NEWLINE_Svoje \xc5\xa1olanje je leta 1811 nadaljeval na Univerzi v Berlinu, kamor se je prepisal z namenom poslu\xc5\xa1anja predavanj Johanna Gottlieba Fichteja, ki je veljal za takrat najpomembnej\xc5\xa1ega nem\xc5\xa1kega filozofa, ter Friedricha Schleirmacherja, ki je veljal za dobrega prevajalca in komentatorja del Platona. Kmalu pa je postal razo\xc4\x8daran nad mislecema, kot tudi nad intelektualnim \xc5\xbeivljenjem univerze nasploh, katerega je dojemal kot brez potrebe te\xc5\xbeko razumljivega, odmaknjenega od pravih filozofskih problemov in pre\xc5\xbeetega s teolo\xc5\xa1kimi agendami._NEWLINE_Napoleon je leta 1813 s svojo vojsko vkorakal v Berlin, kmalu zatem pa se je Schopenhauer preselil v Rudolstadt, majhno mesto blizu Weimarja, in se tako izognil politi\xc4\x8dnim nemirom. Tam je napisal svojo doktorsko dezertacijo z naslovom \xc2\xbbO \xc5\xa1tirikratnem izvoru principa zadostnega razloga\xc2\xab, v katerem je sistemati\xc4\x8dno raziskal princip zadostnega razloga in ga je razumel kot kriti\xc4\x8dni odgovor na dela Immanuela Kanta. Istega leta pa je tudi ubranil doktorsko dizertacijo \xc2\xbbO na\xc4\x8delu razloga\xc2\xab. Njegova mati je menila, da je knjiga nerazumljiva in da je po vsej verjetnosti nih\xc4\x8de nikoli ne bo kupil. Ker je Schopenhauerjeva mati podcenjevala njegova filozofska prizadevanja in se imela za pomembno v literarnem oziru, se je z njo sprl. _NEWLINE_Leta 1814 se je \xc4\x8dutil intelektualno dovolj mo\xc4\x8dnega, da je za\xc4\x8del pisati delo\xc2\xa0\xc2\xbbSvet kot volja in predstava\xc2\xab. S pisanjem je kon\xc4\x8dal leta 1818, takrat je bilo njegovo delo tudi objavljeno, vendar ni bilo zanimanja zanj. V tem delu je trdil, da na\xc5\xa1 svet in na\xc5\xa1e bivanje vodi vedno nepote\xc5\xa1ena \xc5\xbeelja po zadovoljstvu. Kritiziral je logi\xc4\x8dni optimizem Kanta in Hegla in ni verjel, da je morala posameznika dolo\xc4\x8dena z dru\xc5\xbebo. Verjel je, da so ljudje motivirani samo s svojimi lastnimi \xc5\xbeeljami. Je ustanovitelj nekaterih znanih in pomembnih filozofskih smeri. V delu \xc2\xbbSvet kot volja in predstava\xc2\xab\xc2\xa0je napisal enega najpomembnej\xc5\xa1ih citatov: \xc2\xbbSvet je moja predstava\xc2\xab. Volja je za Schopenhauerja to, kar je za Kanta stvar po sebi (nem. Ding an Sich). Ideja o volji je mo\xc4\x8dno vplivala tudi na Nietzscheja, ki je to idejo razvijal v druga\xc4\x8dni smeri.\n_START_SECTION_\nDela in poklici\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1815 se je ustalil v Dresdnu, kjer je upal, da mu bo tiha ruralna okolica z mo\xc4\x8dnim intelektualnim zaledjem pomagala pri razvoju sistema filozofske misli. Hkrati je tudi pri\xc4\x8del s preu\xc4\x8devanjem Barucha Spinoze ter njegovo misel o ustvarajo\xc4\x8di naravi (natura naturans). Spinoza je naravo karaktiziral kot samostojno aktivnost, ta pa je postala klju\xc4\x8dna pri Schopenhauerjevi misli o volji. Med svojim bivanjem v Dresdnu je napisal delo \xc2\xbbO vizijah in barvah\xc2\xab, ki je bil rezultat njegovega sodelovanja z Goethejem. V delu je kot osnovo vzel Goethejevo teorijo z namenom nadomestitve slednje s svojo lastno, katera bi presegla mentorjevo, kar pa je privedlo do poslab\xc5\xa1anja odnosov z Goethejem._NEWLINE_Leta 1816 je napisal delo \xc2\xbbO vidu in barvah\xc2\xab, ki se navezuje na Goethejeve znanstvene teorije._NEWLINE_Schopenhauer pa je v Dresdnu tudi  dokon\xc4\x8dal svoj sistem filozofske misli, ki je bila kombinacija Kantovega idealizma ter Schopenhauerjevega originalnega pogleda na voljo kot samostojen objekt. Delo, kjer je opisal svoj sistem, je naslovil \xc2\xbbSvet kot volja in predstava\xc2\xab\xc2\xa0in ga izdal decembra 1818, vendar pa delo ni naredilo vtisa na publiko, kar je mo\xc4\x8dno ujezilo Schopenhauerja._NEWLINE_Leta 1820 je bilo Schopenhauerju podeljeno dovoljenje za pou\xc4\x8devanje na Univerzi v Berlinu. Na\xc4\x8drtno je imel svoja predavanja isto\xc4\x8dasno kot Georg Hegel, ki je bil takrat najbolj eminenten \xc4\x8dlan oddelka za filozofijo, katerega je v tistem \xc4\x8dasu tudi vodil. Tekmo za pozornost je izgubil, njegova predavanja je namre\xc4\x8d obiskovala zgolj pe\xc5\xa1\xc4\x8dica \xc5\xa1tudentov, medtem ko jih je bilo na Heglovih preko 200. Kljub temu, da je vrsto let predaval na univerzi, se je njegovih predavanj vedno udele\xc5\xbeevala zgolj pe\xc5\xa1\xc4\x8dica, kar je zgolj poglobilo njegov prezir za akademsko filozofijo._NEWLINE_V letu 1821, se je zaljubil v 19. letno operno pevko Caroline Richter in bil nekaj let z njo v zvezi. V letih 1833-1860 je \xc5\xbeivel sam z dvema pudljema Atmanom in Butzem, v tistem \xc4\x8dasu pa je naredil tudi nekaj zapiskov, ki so bili objavljeni posmrtno pod psevdonimom Senilia.\n_START_SECTION_\nPozna leta \xc5\xbeivljenja in smrt\n_START_PARAGRAPH_\n20. leta 19. stoletja so bila tako verjetno najbolj tema\xc4\x8dna in najmanj produktivna za Schopenhauerja. Poleg tega, da nih\xc4\x8de ni posve\xc4\x8dal prevelike pozornosti njegovi filozofski misli, je tudi bolehal za vrsto razli\xc4\x8dnih bolezni. Poskusil je ustvariti kariero kot prevajalec francoske in angle\xc5\xa1ke proze, vendar pa tudi ti poskusi niso dobili veliko pozornosti. Njegovo finan\xc4\x8dno stanje pa se je \xc5\xa1e poslab\xc5\xa1alo, ko je leta 1826 izgubil 5 let trajajo\xc4\x8do to\xc5\xbebo proti Karolini Luizi Marguet, ki ga je obto\xc5\xbeila, da jo je pretepel in zbrcal, ko ni hotela zapustiti preddverja njegovega stanovanja. Kot kazen ji je moral letno pla\xc4\x8devati 60 talerjev do konca njenega \xc5\xbeivljenja._NEWLINE_Leta 1831 je v Berlinu izbruhnila epidemija kolere (ki je bila med drugim kriva tudi za smrt Hegla), Schopenhauer pa je pred njo pobegnil in se leta 1831 preselil v Frankfurt na Majni, kjer je ostal do konca svojega \xc5\xbeivljenja. Tam je postal zopet produktiven, izdal je namre\xc4\x8d vrsto del in raz\xc5\xa1iril svoj filozofski sistem. Leta 1836 je tako objavil \xc2\xbbO volji in naravi\xc2\xab, kjer je razlo\xc5\xbeil, kako razvoj znanosti v fiziki slu\xc5\xbei kot potrdilo njegove teorije o volji. Leta 1839 je dobil prvo priznanje javnosti za njegovo delo, Norve\xc5\xa1ka akademija mu je namre\xc4\x8d podelila nagrado za njegov esej \xc2\xbbO svobodi \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke volje\xc2\xab. Leto kasneje pa mu Danska akademija ni \xc5\xbeelela podeliti nagrade za esej \xc2\xbbO osnovi moralnosti\xc2\xab, \xc4\x8deprav je le to delo kandidiralo za nagrado. Leta 1841 je oba eseja izdal skupaj pod naslovom \xc2\xbbOsnovni problem moralnosti\xc2\xab\xc2\xa0in jima dodal uvod, kjer je Dansko akademijo obto\xc5\xbeil nezmo\xc5\xbenosti prepoznavanja prave vrednosti njegove misli._NEWLINE_Leta 1843 je ponovno izdal \xc2\xbbO \xc5\xa1tirikratnem izvoru principa zadostnega razloga\xc2\xab. Delo se je v drugi izdaji ve\xc4\x8d kot podvojilo v obsegu, vendar pa ni zanj dobil Schopenhauer ni\xc4\x8d ve\xc4\x8d priznanja kot za prvo izdajo. \xc5\xa0iroko priznanje in slavo je dosegel \xc5\xa1ele leta 1851, ko je izdal zbirko filozofskih esejev in aforizmov pod naslovom\xc2\xa0\xc2\xbbParerga in Paralipomena\xc2\xab\xc2\xa0(Sekundarna dela in pozna opazovanja). Vendar pa prvotno priznanje dela ni pri\xc5\xa1lo iz Nem\xc4\x8dije, ampak iz Anglije, kjer je angle\xc5\xa1ki u\xc4\x8denjak John Oxenford napisal recenzijo, delo z naslovom \xc2\xbbIkonklazem in nem\xc5\xa1ka filozofija\xc2\xab, katera pa je bila kasneje prevedena v nem\xc5\xa1\xc4\x8dino. Recenzija je vzbudila zanimanje med bralci v Nem\xc4\x8diji in Schopenhauer je postal slaven prakti\xc4\x8dno \xc4\x8dez no\xc4\x8d. Preostanek svojega \xc5\xbeivljenja je tako pre\xc5\xbeivel v u\xc5\xbeivanju svoje pozno pridobljene slave, dokler ni 21. septembra 1860 umrl doma v Frankfurtu, najverjetneje zaradi sr\xc4\x8dnega napada.\n_START_SECTION_\nFilozofija\n_START_PARAGRAPH_\nSchopenhauer se je v svoji filozofiji mo\xc4\x8dno razlikoval od preostalih nem\xc5\xa1kih idealistov, pri \xc4\x8demer je morda najve\xc4\x8dja razlika jasnost in eleganca njegovega stila pisanja v primerjavi z drugimi. Jasnost in eleganca pisanja je bila odraz tega, da je bil Schopenhauer strasten bralec piscev iz Anglije in Francije in jih je \xc5\xbeelel v svojem pisanju posnemati. Hkrati je tudi pogosto obto\xc5\xbeil bolj nejasne pisce, kot sta bila npr. Hegel in Fichte, namernega zakrivanja misli, Hegla pa je celo opisoval kot pisca nesmislov v drugi izdaji \xc2\xbbO \xc5\xa1tirikratnem izvoru principa zadostnega razloga\xc2\xab.\n_START_SECTION_\nFilozofija volje in motivacije\n_START_PARAGRAPH_\nGlavni fokus Schopenhauerjevega filozofskega razmi\xc5\xa1ljanja je bilo njegovo raziskovanje posameznikove motivacije. Pred njim je Hegel populiziral koncept Zeitgeista, Duha \xc4\x8dasa, kjer je predstavil idejo, da skupnost sestavlja kolektivna zavest, ki se premika v dolo\xc4\x8deni smeri in diktira dejanja svojih \xc4\x8dlanov. Schopenhauer, bralec tako Kanta kot Hegla, pa je kritiziral njun logi\xc4\x8dni optimizem in vero v to, da je posameznikovo moralo mo\xc5\xbeno dolo\xc4\x8diti s pomo\xc4\x8djo dru\xc5\xbebe in razloga. Schopenhauer je verjel, da so ljudje motivirani zgolj s strani njihovih osnovnih potreb ali druga\xc4\x8de povedano, \xc5\xbeelje po \xc5\xbeivljenju, ki usmerja celotno \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo. Po njegovem mnenju so bile \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke \xc5\xbeelje brezupne, nelogi\xc4\x8dne in brez smeri, posledi\xc4\x8dno pa je bilo tako tudi \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko obna\xc5\xa1anje po celotnem planetu. Menil je, da je volja nekaj \xc5\xa1kodljivega, ki metafizi\xc4\x8dno obstaja in nadzoruje ne le dejanja posameznega, inteligentnega subjekta, ampak vse kar lahko opazimo. Volja je torej zlo. Njegova filozofska misel o volji je imela mo\xc4\x8dan vpliv predvsem na Nietzscheja, ki pa jo je razvil v drugi, bolj zaneseni in optimisti\xc4\x8dni smeri.\n_START_SECTION_\nKantova dedi\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nSchopenhauer je bil prepri\xc4\x8dan, da je Kant ustvaril ali mo\xc4\x8dno okrepil nekaj najpomembnej\xc5\xa1ih prebojev v \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki misli. Med drugim je vso resni\xc4\x8dnost razdelil na tisto, ki jo lahko zavzamemo, in na tisto, ki je ne moremo; vztrajal je, da so forme in okviri mo\xc5\xbenega izkustva odvisni od naklju\xc4\x8dne narave na\xc5\xa1ega spoznavnega aparata in da so pa\xc4\x8d taki, kakr\xc5\xa1en je ta aparat; iz tega je sklepal, da si ne moremo predstavljati ni\xc4\x8desar, kar je neodvisno od izkustva, in da mora potemtakem narava neodvisne resni\xc4\x8dnosti za nas za vselej ostati zaprta knjiga, saj se popolnoma razlikuje od vsega, kar lahko doumemo kot pojem in predstavo; sklepal je, da \xc4\x8das, prostor in vzro\xc4\x8dno povezani materialni predmeti sodijo le v ta svet izkustva, v empiri\xc4\x8dni svet, in ne morejo biti zunaj njega; in da je klju\xc4\x8d do razumevanja tega sveta znanost, da pa tudi znanost zunaj tega sveta ne more biti. Za Schopenhauerja so bili Kantovi nauki pravilni in tako temeljni. _NEWLINE_Po Schopenhauerju lahko le ljudje, ki se v vseh teh stvareh strinjajo s Kantom, razumejo njegovo lastno filozofijo. Nesmiselno se mu je zdelo, da bi o njih vnovi\xc4\x8d razpravljal, saj bi to pomenilo da ho\xc4\x8de vnovi\xc4\x8d izumiti kolo, temve\xc4\x8d jih je vzel za svoje izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de. Nikakor pa ni bil prepri\xc4\x8dan, da ima Kant prav \xc4\x8disto v vsem, tako da je pri dopolnjevanju Kantovih argumentov in z njihovo raz\xc5\xa1iritvijo na nova podro\xc4\x8dja popravil tisto, kar so bile po njegovem Kantove napake, nekatere celo zelo velike. Logi\xc4\x8dno izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de Schopenhauerjeve filozofije je torej njegova kritika Kanta.\n_START_SECTION_\nNeosebna resni\xc4\x8dnost\n_START_PARAGRAPH_\nSchopenhauer je bil prepri\xc4\x8dan, da je Kant ravnal prav, ko je vso resni\xc4\x8dnost razdelil na fenomenalno in noumenalno, da pa noumenalna resni\xc4\x8dnost ne more obstajati iz stvari na sebi (v mno\xc5\xbeini). Da bi namre\xc4\x8d lahko obstajale razli\xc4\x8dne stvari, mora biti mogo\xc4\x8da diferenciacija, ta pa je mogo\xc4\x8da le na podro\xc4\x8dju, kjer sta tudi \xc4\x8das in prostor. Da bi se predmeta lahko razlikovala med seboj, se morata razlikovati tudi v \xc4\x8dasu in prostoru, sicer sta isti predmet. Da bi se celo tako abstraktni predmeti, kakor so naravna \xc5\xa1tevila ali \xc4\x8drke, razlikovali med seboj, mora pojem zapovrstja imeti nekak\xc5\xa1en pomen, to pa je spet mogo\xc4\x8de le v \xc4\x8dasu in prostoru. Torej, pravi Schopenhauer, da zunaj podro\xc4\x8dja, v katerem sta prostor in \xc4\x8das, ne more biti nobenega razlikovanja: vse mora biti eno in nerazlikovano.  _NEWLINE_Prav tako, pravi Schopenhauer, noumenalno ne more biti vzrok fenomenalnega, saj je \xc5\xbee Kant pokazal, da vzro\xc4\x8dne povezave, na primer prostor in \xc4\x8das, lahko obstajajo le na fenomenalnem podro\xc4\x8dju: vzro\xc4\x8dnost potemtakem tega podro\xc4\x8dja ne more povezovati s tistim, kar je zunaj njega. Kant je denimo mislil, da so dejanja volje, ki jih je najti na noumenalnem podro\xc4\x8dju, vzroki \xc2\xbbsvobodnega\xc2\xab\xc2\xa0telesnega gibanja; za Schopenhauerja pa to ni mogo\xc4\x8de. Pravi namre\xc4\x8d, da sta dejanje volje in telesno gibanje, ki je z njim povezano, v resnici en in isti dogodek, ki se ka\xc5\xbee na dva razli\xc4\x8dna na\xc4\x8dina, enkrat ga do\xc5\xbeivljamo od znotraj, drugi\xc4\x8d opazujemo od zunaj. Fenomenalna resni\xc4\x8dnost se ne razlikuje od noumenalne, temve\xc4\x8d je ista resni\xc4\x8dnost, ki jo spoznavamo druga\xc4\x8de.  _NEWLINE_Za Schopenhauerja ima vse noumenalno podro\xc4\x8dje zna\xc4\x8daj volje, \xc4\x8deprav ne v vsakdanjem pomenu te besede. Vesolje pre\xc5\xbeema tolik\xc5\xa1na energija, da presega vsakr\xc5\xa1no domi\xc5\xa1ljijo. Vsa ta silna energija, ki se poganja naprej in je tako neizmerna, da si je sploh ne moremo zamisliti, nima ni\xc4\x8desar opraviti z duhom ali zavestjo. Je popolnoma neduhovni fenomen, ki je slep in nima ne osebnosti, ne razuma in potemtakem tudi ne smotra ali cilja, je popolnoma neosebna sila. Ta sila je v fenomenalnem svetu manifestacija vsega tistega, kar je noumenalno; sprva jo je imenoval \xc2\xbbsila\xc2\xab, a je po premisleku ugotovil, da je ta beseda na \xc4\x8disto poseben na\xc4\x8din povezana z znanostjo, znanost pa je mogo\xc4\x8da zgolj v svetu fenomenov, zato se je odlo\xc4\x8dil, da jo bo imenoval\xc2\xa0\xc2\xbbvolja\xc2\xab\xc2\xa0(der Wille), saj so na\xc5\xa1a dejanja volje najneposrednej\xc5\xa1a mo\xc5\xbena izku\xc5\xa1nja ene od njenih manifestacij, v kateri od znotraj do\xc5\xbeivljamo to, kar je sicer nerazlo\xc5\xbeljiv gon, sila ali energija, ki se ka\xc5\xbee v telesnem gibanju. _NEWLINE_Ta raba besede volja je pripeljala do marsikaterega nesporazuma, saj si ljudje le s te\xc5\xbeavo zami\xc5\xa1ljajo nepersonalisti\xc4\x8dno voljo, ki nima ne osebnosti ne duha ali razuma, pa tudi nobenega cilja in smotra; toda Schopenhauer izrecno pravi, da volja pomeni prav to. Fizika je v 20. stoletju odkrila, da je vse vsebine empiri\xc4\x8dnega sveta, vklju\xc4\x8dno z materialnimi predmeti, mogo\xc4\x8de reducirati na energijo in na polja sil, ki delujejo v prostorsko-\xc4\x8dasovnem okviru; Schopenhauer bi to odkritje imel za nekaj, kar se popolnoma ujema z njegovo filozofijo.\n_START_SECTION_\nEtika so\xc4\x8dutja\n_START_PARAGRAPH_\nKot fizi\xc4\x8dni predmeti v prostoru in \xc4\x8dasu so na\xc5\xa1a \xc4\x8dlove\xc5\xa1ka telesa manifestacije nediferenciranega Enega, ki je noumenalno. To dejstvo, \xc4\x8de sploh je dejstvo, je za Schopenhauerja osnova morale - izrazit primer metafizike, ki postane osnova etike. Le v svetu fenomenov, pravi Schopenhauer, se zdi, da smo lo\xc4\x8deni posamezniki. V zadnjem temelju na\xc5\xa1e biti, ki je noumenalna, pa smo eno in nediferencirano. To pojasnjuje so\xc4\x8dutje, zmo\xc5\xbenost ljudi, da se poistovetijo z drugimi in \xc4\x8dutijo z drugimi, si z drugimi delijo trpljenje in veselje. \xc4\x8ce te prizadenem, delam \xc5\xa1kodo lastni biti. Prav to so\xc4\x8dutje, pravi Schopenhauer - in ne, kakor je bil napa\xc4\x8dno prepri\xc4\x8dan Kant, racionalnost - je temelj etike. Hkrati je temelj medsebojnih odnosov in stikov, kajti sporo\xc4\x8dila, ki jih med na\xc5\xa1imi materialnimi telesi posredujejo o\xc4\x8di in u\xc5\xa1esa, so pri tem manj pomembna. So\xc4\x8dutje je pravi temelj etike kakor ljubezni.\n_START_SECTION_\nZahod se sre\xc4\x8da z Vzhodom\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0ele ko se je Schopenhauer dokopal do teh idej, je odkril vzhodno filozofijo. Klasi\xc4\x8dna besedila hinduizma in budizma so bila pred tem v Evropi znana zgolj povr\xc5\xa1no preko jezuitskega posredni\xc5\xa1tva, tako da se je zahodna filozofija do tedaj razvijala popolnoma neodvisno od njih. \xc5\xa0ele v 19. stoletju so jih za\xc4\x8deli nekoliko bolj prevajati v evropske jezike. Za\xc4\x8detnik tega razvoja, vsaj na nem\xc5\xa1kem jezikovnem podro\xc4\x8dju, je bil orientalist Friedrich Majer, s katerim se je Schopenhauer seznanil v svojih dvajsetih letih. Tedaj je Schopenhauer \xc5\xbee objavil prvo knjigo in je bil zavzet s pisanjem svoje mojstrovine. Prav Majer je v drugem desetletju 19. stoletja Schopenhauerja seznanil s hinduizmom in budizmom. Schopenhauer je bil zelo presene\xc4\x8den, ko je odkril, da se nekaj osrednjih naukov teh religij ujema s sklepi, do katerih sta pri\xc5\xa1la Kant in on sam po \xc4\x8disto drugi poti. _NEWLINE_Kant in Schopenhauer sta obravnavala osrednjo tradicijo zahodne filozofije in segla vse do Starih Grkov. Zlasti ju je zanimala tista smer filozofije, ki jo je za\xc4\x8dela angle\xc5\xa1ka filozofa John Locke in David Hume, namre\xc4\x8d raziskovanje meja \xc4\x8dlovekovega spoznavanja in razumevanja samega sebe. Ve\xc4\x8dina pomembnih filozofov od Platona naprej je bila prepri\xc4\x8dana, da je matemati\xc4\x8dno zasnovana fizika klju\xc4\x8d do razumevanja empiri\xc4\x8dnega sveta, ni pa bila prepri\xc4\x8dana, da je empiri\xc4\x8dni svet vse, kar obstaja. Filozofi so svojo religijo, \xc4\x8de so seveda bili religiozni, lo\xc4\x8devali od filozofije, filozofske raziskave so si prizadevali utemeljevati zgolj z racionalnimi argumenti. Schopenhauer pa je odkril, da je pri vzhodni filozofiji \xc4\x8disto druga\xc4\x8de. Ni temeljila na znanosti, temve\xc4\x8d na religiji, tako zelo, da je religija obvladovala filozofijo. V tem popolnoma druga\xc4\x8dnem intelektualnem kontekstu in v dru\xc5\xbebah, ki so bile \xc4\x8disto druga\xc4\x8dne od evropskih, s popolnima druga\xc4\x8dnimi jeziki in kulturami in v razli\xc4\x8dnih zgodovinskih obdobjih, v\xc4\x8dasih tiso\xc4\x8de let narazen, so pomembni misleci pri\xc5\xa1li do marsikaterega enakega sklepa kakor najbolj\xc5\xa1i sodobni zahodni filozofi.\n_START_SECTION_\nOsamljeni orientalist\n_START_PARAGRAPH_\nSchopenhauer je za\xc4\x8del nemudoma brati prevedena hindujska in budisti\xc4\x8dna besedila, se nanje sklicevati v svojih spisih in opozarjati na podobnosti med lastnimi argumenti in njihovimi. Zato po splo\xc5\xa1nem mnenju velja, da je v njih na\xc5\xa1el marsikatero svojih idej, a temu ni tako. Po njegovem je bilo najpomembnej\xc5\xa1e, da sta zahodna in vzhodna filozofija neodvisno druga od druge hodili po popolnoma razli\xc4\x8dnih poteh, a sta vendarle pri\xc5\xa1li do bistveno enakih sklepov o odlo\xc4\x8dilnih stvareh. \xc4\x8ceprav njegovih idej nista oblikovala hinduizem in budizem, pa je postal prvi znani evropski pisec, ki je svojim bralcem posredoval zavest o resni intelektualni vsebini teh religij._NEWLINE_Schopenhauer je eden prvih zahodnih filozofov, ki je povezal zahodno in vzhodno misel. Hkrati je poleg novoheglijanskih sodobnikov (Feuerbach, Marx, Stirner) odkrit ateist, a se z njimi razhaja v teoriji Thomas Hobbes in David Hume sta nemara res bila ateista, toda \xc5\xbeivela sta v \xc4\x8dasu, ko je veljalo za hudodelstvo, kadar je kdo objavil spis o zanikanju bo\xc5\xbejega bivanja; zato so se filozofi temu vpra\xc5\xa1anju izogibali. Za Schopenhauerja je bila ideja osebnega Boga pojmovna zmeda, prav tako pa je tudi z idejo du\xc5\xa1e. Schopenhauer je mislil, da spoznanja ne more biti brez mo\xc5\xbeganov, videnja ne brez o\xc4\x8di in prebave ne brez \xc5\xbeelodca.\n_START_SECTION_\nNi\xc4\x8dnost sveta\n_START_PARAGRAPH_\nSchopenhauer je bil prepri\xc4\x8dan, da je empiri\xc4\x8dni svet brez pomena ali namena in da ga navsezadnje, v sebi, sploh ni. Ker je popolnoma odvisen od subjekta in ker nam je hkrati lastno prizadevanje, da mislimo o njem kot o ne\xc4\x8dem, kar obstaja neodvisno od nas, je ves njegov smisel iluzija. Po Schopenhauerju se nas ne bi smel polastiti, ne bi smel biti na\xc5\xa1a skrb in ne bi se smeli prepustiti njegovim potem - morali bi se mu odpovedati. Rekel je, da se \xc4\x8dlove\xc5\xa1ka volja s tem odvrne od sveta, to pa je hkrati tudi kon\xc4\x8dni cilj filozofiranja. Tudi to je presenetljivo podobno nekaterim budisti\xc4\x8dnim naukom, vendar je do teh idej pri\xc5\xa1el popolnoma neodvisno od budizma.\n_START_SECTION_\nGroza bivanja\n_START_PARAGRAPH_\nV Schopenhauerjevi filozofiji gre za dejavni odpor do sveta. Nasilje in nepravi\xc4\x8dnost povsod prevladujeta. Posameznikovo \xc5\xbeivljenje je nesmiselna tragedija, ki se kon\xc4\x8da z neizogibno smrtjo. Dokler \xc5\xbeivimo, smo su\xc5\xbenji svojih po\xc5\xbeelenj, in \xc5\xa1e preden zadovoljimo eno, \xc5\xbee na njegovo mesto stopi drugo, tako da smo nenehno nezadovoljni in \xc5\xbee s\xc3\xa1mo \xc5\xbeivljenje je vir na\xc5\xa1ega trpljenja. Schopenhauer velja za najve\xc4\x8djega pesimista med filozofi, podobno kot Spinoza velja za najve\xc4\x8djega panteista, Locke pa za najve\xc4\x8djega liberalca. Njegovo stali\xc5\xa1\xc4\x8de o na\xc5\xa1em bivanju je najbolj \xc4\x8drnogledo, kar ga \xc4\x8dlovek lahko ima, in vendar pri tem \xc5\xa1e ohrani du\xc5\xa1evno zdravje.\n_START_SECTION_\nPomen umetnosti\n_START_PARAGRAPH_\nSchopenhauer je bil prepri\xc4\x8dan, da nas lahko le umetnost vsaj za nekaj trenutkov odre\xc5\xa1i zapora v temni je\xc4\x8di sveta. Za trenutek se pove\xc5\xbeemo z ne\xc4\x8dim, kar je zunaj empiri\xc4\x8dnega sveta, z nekak\xc5\xa1nim druga\xc4\x8dnim redom biti: dobesedno izku\xc5\xa1amo, da smo zunaj \xc4\x8dasa in prostora, pa tudi zunaj nas samih, celo zunaj materialnega predmeta, ki je na\xc5\xa1e telo. Schopenhauer nadrobno pojasnjuje, kako se to dogaja in zakaj je tako. Posamezne umetnosti obravnava ob\xc5\xa1irneje in temeljiteje kot katerikoli drug znan filozof. V primerjavi z drugimi velikimi filozofi tudi na splo\xc5\xa1no pripisuje umetnostim pomembnej\xc5\xa1e mesto v celotnem redu stvari. Zanj je glasba nekak\xc5\xa1na nadumetnost, ki po metafizi\xc4\x8dnem pomenu presega vse druge umetnosti. Po mnenju nekaterih najve\xc4\x8djih takratnih skladateljev, denimo Wagnerja in Mahlerja, so njegovi spisi o glasbi izmed vseh najpomembnej\xc5\xa1i._NEWLINE_Schopenhauer je imel ve\xc4\x8dji vpliv na umetnike kot katerikoli drug filozof zadnjih stoletij- vklju\xc4\x8dno z Marxom. Vplival je zlasti na pisatelje: Tolstoja in Turgenjeva, Maupassanta, Zolaja, Prousta, Hardyja, Conrada in Thomasa Manna - njegovo delo so sprejeli v svoje. Izmed vseh ljudi, ki sami niso bili glasbeniki, je imel najve\xc4\x8dji vpliv na Wagnerja. Hkrati pa je mo\xc4\x8dno vplival na nekatere poznej\xc5\xa1e pomembne filozofe, predvsem na Nietzscheja, Wittgensteina in Popperja - Nietzsche je celo napisal drobno knji\xc5\xbeico z naslovom \xc2\xbbSchopenhauer kot vzgojitelj\xc2\xab\xc2\xa0(1874). Freud je priznal, da je pred njim \xc5\xbee Schopenhauer popolnoma pojasnil mehanizem potla\xc4\x8ditve, ki je, kakor je temu sam rekel, jedro psihoanaliti\xc4\x8dne teorije, a je poudaril, da ga je sam odkril popolnoma neodvisno. Vsekakor je bil Schopenhauerjev vpliv na kulturo nekaj izjemnega.\n_START_SECTION_\nMojster sloga\n_START_PARAGRAPH_\nSchopenhauer je eden od \xc4\x8dlanov male dru\xc5\xbebe velikih filozofov, ki so bili tudi veliki literarni umetniki, dru\xc5\xbebe, v katero sodijo Platon, sveti Avgu\xc5\xa1tin, Descartes, Rousseau in Nietzsche, a le \xc5\xa1e malokdo. Njegovi stavki so pogosto tako sijajni, da so \xc5\xa1tevilne iztrgali iz konteksta in jih kot njegove epigrame objavili v majhnih zbirkah. Tako je nastala popolnoma napa\xc4\x8dna podoba o njem, saj je ob Kantu eden najve\xc4\x8djih sistematikov med filozofi.\n_START_SECTION_\nSchopenhauerjeva dedi\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_PARAGRAPH_\nPri Schopenhauerju je prav presenetljivo, kako zelo je vplival na ljudi, ki so bili slavni ali ki so postajali slavni, a v glavnem zunaj podro\xc4\x8dja filozofije. Skladatelj Richard Wagner je dejal, da je za opero Tristan in Izolda, ki je po mnenju \xc5\xa1tevilnih njegovo najve\xc4\x8dje delo, napisal delno kot odgovor na branje Schopenhauerja. Partitura je bila objavljena \xc5\xbee leta 1859, torej \xc5\xbee pred Schopenhauerjevo smrtjo leta 1860, \xc4\x8deprav je filozof skoraj zanesljivo ni poznal. Sigmund Freud je priznal, da je analizo potla\xc4\x8ditve pred njim obravnaval \xc5\xbee Schopenhauer, pozneje pa se je na Schopenhauerja pogosto skliceval najbolj znani Freudov u\xc4\x8denec Carl Gustav Jung. _NEWLINE_Schopenhauerjev vpliv pa je morda najizrazitej\xc5\xa1i na podro\xc4\x8dju romana. Med njegovimi ob\xc4\x8dudovalci sta velika ruska romanopisca Tolstoj in Turgenjev, znamenita francoska pisatelja Proust in Zola, nemara najve\xc4\x8dji nem\xc5\xa1ki pisatlej Thomas Mann, v Angliji pa pisatelja Hardy in Conrad; vsi priznavajo, da so v svojih knjigah zajemali iz branja Schopenhauerja. V nekaterih romanih je filozof omenjen z imenom, na primer v Tolstojevi Ani Karenini (1877) ali v Hardyjevi \xc4\x8cisti \xc5\xbeenski (1891), br\xc5\xbekone najbolj\xc5\xa1i pisci kratkih zgodb - Maupassant, \xc4\x8cehov, Maugham in Borges - ka\xc5\xbeejo podoben vpliv. Izjemni Schopenhauerjev vpliv se je nadaljeval tudi v 20. stoletju. Ve\xc4\x8dkrat ga v svojih igrah poimensko omenja \xc4\x8cehov, po \xc4\x8cehovu pa je njegov vpliv \xc4\x8dutiti v igrah Bernarda Shawa,  Luigija Pirandella in Samuela Becketta. Dotaknil pa se je tudi dveh najve\xc4\x8djih pesnikov 20. stoletja, R. M. Rilkeja in T. S. Eliota._NEWLINE_Vsaj po Locku ni nobenega filozofa, o katerem bi lahko rekli kaj podobnega. Celo Marx, \xc4\x8digar vpliv na umetnost in umetnike je bil zelo velik, ne more navesti tolikerih zvezd tak\xc5\xa1ne veli\xc4\x8dine, na katerih delo je vplival. Seveda pa je bilo ta vpliv \xc4\x8dutiti tudi pri filozofih. Nietzsche, pomemben filozof 19. stoletja po Schopenhauerjevi smrti, je dejal, da ga je prav branje njegovih del spremenilo v filozofa. In tudi Wittgenstein je v prvi polovici 20. stoletja za\xc4\x8del filozofirati prav iz Schopenhauerjevega izhodi\xc5\xa1\xc4\x8da. _NEWLINE_Razlogi za Schopenhauerjev vpliv so \xc5\xa1tevilni in zapleteni, glavni pa utegne biti njegova povezava neprimerljivo globokega uvida v \xc4\x8dlovekovo usodo z izjemnim literarnim slogom.'