b'\n_START_ARTICLE_\nFeynmanov diagram\n_START_PARAGRAPH_\nFeynmanovi diagr\xc3\xa1mi ali tudi Feynm\xc3\xa1novi grafi [fejnm\xc3\xa1novi ~] so ra\xc4\x8dunski pripomo\xc4\x8dek v kvantni teoriji polja, s katerimi ra\xc4\x8dunamo sipalne preseke za interakcije med delci. Sestavljeni so iz 1-razse\xc5\xbenih \xc4\x8drt, ki se stikajo v ogli\xc5\xa1\xc4\x8dih. V njih so singularne to\xc4\x8dke, katere pridelajo ena\xc4\x8dbe. Z renormalizacijo se pozitivne in negativne neskon\xc4\x8dnosti pri mo\xc4\x8dni, elektromagnetni in \xc5\xa1ibki interakciji od\xc5\xa1tejejo druge od drugih._NEWLINE_Vpeljal jih je ameri\xc5\xa1ki fizik in matematik Richard Phillips Feynman leta 1948. Feynmanov sodelavec Gell-Mann je imenoval Feynmanove diagrame St\xc3\xbcckelbergovi diagrami, po \xc5\xa1vicarskem fiziku Ernestu St\xc3\xbcckelbergu, ki je tudi razvil podoben zapis. Zgodovinsko so Feynmanove diagrame imenovali tudi Feynman-Dysonovi diagrami ali Dysonovi grafi. Dyson je krenil po poti starej\xc5\xa1e teorije motenj, saj tedaj funkcionalni integrali \xc5\xa1e niso bili obi\xc4\x8dajni, tako da je bilo fizikom la\xc5\xbeje slediti njegovi poti._NEWLINE_Angle\xc5\xa1ki fizik John Ellis je raziskoval dolo\xc4\x8den razred Feynmanovih diagramov in jih poimenoval pingv\xc3\xadnski diagrami, deloma po njihovi obliki, ki spominja na pingvina, deloma pa po stavi harvardske fizi\xc4\x8darke Melisse Franklin, po kateri je menda moral pora\xc5\xbeenec v svojem naslednjem znanstvenem \xc4\x8dlanku uporabiti besedo\xc2\xa0\xc2\xbbpingvin\xc2\xab._NEWLINE_Feynman je s Feynmanovimi pravili pokazal, kako se ra\xc4\x8dunajo amplitude diagramov na podlagi Lagrangeevih funkcij sistema. Feynmanovi diagrami priskrbijo globok fizikalni vpogled v naravo interakcij delcev. Delci vzajemno delujejo na vse razpolo\xc5\xbeljive na\xc4\x8dine. Virtualni delci se lahko gibljejo hitreje od hitrosti svetlobe, to pa vseeno ohranja vzro\xc4\x8dnost v relativisti\xc4\x8dnem prostor-\xc4\x8dasu. Verjetnost vsake poti se se\xc5\xa1teje preko vseh verjetnosti mo\xc5\xbenih poti. To je v tesni zvezi z opisom kvantne mehanike s pomo\xc4\x8djo funkcionalnega integrala, ki ga je tudi izna\xc5\xa1el Feynman._NEWLINE_S Feynmanovimi diagrami ne moremo obravnavati gravitacije in gravitacijskih singularnosti. V teoriji strun k trem interakcijam lahko pridamo \xc5\xa1e gravitacijo, ker singularnosti izginejo. Feynmanove diagrame tukaj nadomestijo topolo\xc5\xa1ke predstave._NEWLINE_Feynmanove diagrame in Feynmanove integrale uporabljajo tudi v statisti\xc4\x8dni mehaniki.'