b'\n_START_ARTICLE_\nDevon (otok)\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nPovr\xc5\xa1je je sestavljeno iz treh glavnih regij: na severozahodu je gorat Grinnellov polotok, na vzhodu se razprostira vi\xc5\xa1avje, v celoti prekrito z ve\xc4\x8dnim ledom, med njima pa je osrednja planota, ki se na severu spusti v nizek obalni predel. Ju\xc5\xbene obale so iz strmih pe\xc4\x8din, med katerimi so fjordi. Vzhodno gorovje, ki ga tvori \xc5\xa1\xc4\x8dit iz predkambrijskih kamnin, zaradi zaobljene ledene kape do nadmorske vi\xc5\xa1ine 1700 m ne spominja na gorovje, saj iz ledu molijo le najvi\xc5\xa1ji vrhovi. Z njih se proti morju spu\xc5\xa1\xc4\x8dajo \xc5\xa1tevilni ledeniki. Najvi\xc5\xa1ji vrh sega 1920 m nad morsko gladino._NEWLINE_Med opaznej\xc5\xa1imi zna\xc4\x8dilnostmi je \xc5\xa1e plitev udarni krater Haughton premera pribli\xc5\xbeno 23 km v notranjosti na zahodnem delu otoka, ki je nastal ob padcu ve\xc4\x8djega meteorita v poznem eocenu pred 39 milijoni let. Krater je zanimiv za geologe \xc5\xbee od odkritja leta 1955, raziskave so razkrile mo\xc4\x8dno raztre\xc5\xa1\xc4\x8deno skalnato podlago z zaporedjem evaporitov. Je edini znani krater v polarni pu\xc5\xa1\xc4\x8davi in zato zanimiv tudi kot dober pribli\xc5\xbeek razmeram na povr\xc5\xa1ju drugih nebesnih teles, predvsem Marsu, na katerega spominja tudi geolo\xc5\xa1ko. Od leta 1996 stoji v bli\xc5\xbeini raziskovalna postaja mednarodnega projekta Haughton Mars, kjer v poletnih mesecih raziskujejo pojave na povr\xc5\xa1ju in \xc5\xbeivljenje v ostrih pogojih. Druga, zdaj manj aktivna raziskovalna postaja pod okriljem Severnoameri\xc5\xa1kega arkti\xc4\x8dnega in\xc5\xa1tituta stoji v ni\xc5\xbeavju Truelove, namenjena je zlasti oceanografskim in glaciolo\xc5\xa1kim raziskavam.\n_START_SECTION_\nPodnebje\n_START_PARAGRAPH_\nNajgostoljubnej\xc5\xa1i del otoka je ni\xc5\xbeavje Truelove ob severni obali, kjer se poletne temperature povzpnejo do 8 \xc2\xbaC in prejme tudi ve\xc4\x8d padavin, zato tam uspeva razmeroma raznolika \xc5\xbeivalska in rastlinska skupnost. Preostanek so gole odprte planjave, izpostavljene severnim vetrovom, kjer je povpre\xc4\x8dna letna temperatura okrog -16 \xc2\xb0C.\n_START_SECTION_\nRastlinstvo in \xc5\xbeivalstvo\n_START_PARAGRAPH_\nV ni\xc5\xbeavju Truelove se razprostira tundra, kjer zastaja voda, zato uspevajo mahovi in ostri\xc4\x8devke, ki podpirajo zdru\xc5\xbebo talnih nevreten\xc4\x8darjev, pa tudi nekaterih sesalcev, kot so lemingi in nekaj deset glav mo\xc5\xa1katnega goveda. Rastna sezona traja manj kot dva meseca, preostali del leta pa povr\xc5\xa1je tudi tu prekriva sneg, zato je razvoj ob\xc4\x8dutno upo\xc4\x8dasnjen. Na preostanku otoka ne uspeva skoraj noben organizem._NEWLINE_Na rtih Liddon in Vera ob zahodnih obalah gnezdijo pomembne populacije lednih viharnikov in \xc4\x8drnih njork, ki se hranijo v z ribami bogatih vodah okoli otoka, zato sta prepoznana kot mednarodno pomembni obmo\xc4\x8dji za ptice.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi Evropejec, ki je ugledal Devon, je bil britanski raziskovalec William Baffin leta 1616. Pomor\xc5\xa1\xc4\x8dak William Parry, ki je v letih 1819\xe2\x80\x931820 kartiral dele obale, ga je poimenoval Severni Devon, po pokrajini Devon v Angliji. Leta 1934 so na Devonu naselili nekaj deset inuitskih dru\xc5\xbein, ki pa so zaradi preostrega podnebja otok \xc5\xbee nekaj let kasneje zapustile. V poznih 1940. letih je bil tu nastanjen oddelek kanadske policije, a so ga leta 1951 iz istega razloga premestili na Ellesmere. Za prebivalci je ostalo le nekaj skromnih ostankov domovanj.'