b'\n_START_ARTICLE_\nIndoevropski prajezik\n_START_SECTION_\nJezikovni odnosi\n_START_PARAGRAPH_\nPrva ovira pri preu\xc4\x8devanju tujih jezikov je u\xc4\x8denje novega besedi\xc5\xa1\xc4\x8da. Nove besede je nato treba primerjati z besedami drugih jezikov in poiskati podobnosti. Te podobnosti med jeziki pa lahko razlo\xc5\xbeimo na dva na\xc4\x8dina. Prvi je ta, da lahko nekatere besede razlo\xc5\xbeimo z razpr\xc5\xa1itvijo izposojenk (npr. od latin\xc5\xa1\xc4\x8dine k drugim jezikov Evrope). Druga pa ta, da so besede lahko razlo\xc5\xbeene z njihovo skupno genetsko dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino (npr. neko\xc4\x8d je bil prvoten jezik, iz katerega se je dolo\xc4\x8den jezik odcepil). _NEWLINE_Indoevropeistika se je za\xc4\x8dela razvijati v 16. stoletju, ko je Francoz Joseph Scalinger na osnovi besede za boga v razli\xc4\x8dnih jezikih le-te razdelil v \xc5\xa1tiri skupine (danaj\xc5\xa1njo romansko, germansko, slovansko in gr\xc5\xa1ko). V poznem 16. stoletju so za\xc4\x8deli jezuitski misionarji delovati v Indiji in sveti Francis Xavier je seznanil Evropo s prvim primerom sanskrta (klasi\xc4\x8den jezik anti\xc4\x8dne Indije), v pismu, napisanem leta 1544. William Jones je domneval, da so stara indij\xc5\xa1\xc4\x8dina, gr\xc5\xa1\xc4\x8dina, latin\xc5\xa1\xc4\x8dina, perzij\xc5\xa1\xc4\x8dina, got\xc5\xa1\xc4\x8dina in kelt\xc5\xa1\xc4\x8dina izpeljane iz skupnega prednika. Do leta 1800 je bil sestavljen za\xc4\x8detni model razmerij med mnogimi jeziki Evrope in nekaterimi iz Azije. Jezikovna skupina je bila znana kot indogermanska. Ker so bila razmerja skozi jezikovne skupine odnosno o\xc4\x8ditna, je bil razvoj hiter. Indoevropski jeziki si delijo notranje in zunanje odnose. Notranji odnosi so izra\xc5\xbeeni kot nare\xc4\x8dni odnosi med razli\xc4\x8dnimi jeziki. Zunanji odnosi se primarno ukvarjajo z indoevropsko jezikovno skupino in v kak\xc5\xa1nem sorodu je z drugimi skupinami.\n_START_SECTION_\nUmestitev pradomovine v prostor in \xc4\x8das\n_START_PARAGRAPH_\nPri \xc4\x8dasovni umestitvi praindoevrop\xc5\xa1\xc4\x8dine si raziskovalci pomagajo z leksikalno-arheolo\xc5\xa1ko analizo. To pomeni, da morajo jezikovna dejstva povezati z izsledki arheologije in jih umestiti v \xc4\x8das. Jezikoslovci so ugotovili, da se ni mogel govoriti pred mlaj\xc5\xa1o kameno dobo, ker ka\xc5\xbeejo rekonstruirane besede in arheolo\xc5\xa1ki izsledki na stalno poselitev, poljedelstvo, gojenje doma\xc4\x8dih \xc5\xbeivali (rekonstituirali so na primer poimenovanja za ovco, pra\xc5\xa1i\xc4\x8da, psa)._NEWLINE_Podatki ka\xc5\xbeejo na 4. tiso\xc4\x8dletje pr. n. \xc5\xa1. (najdemo \xc5\xbee udoma\xc4\x8denega konja in poljedelstvo). Ob upo\xc5\xa1tevanju vsega besedi\xc5\xa1\xc4\x8da pa se lahko domovina postavi v \xc4\x8dasovno obdobje med 4500 in 2500 pr. n. \xc5\xa1t. (konec mlaj\xc5\xa1e kamene dobe in za\xc4\x8detek bronaste). Po nekaterih domnevah je praindoevrop\xc5\xa1\xc4\x8dina mlaj\xc5\xa1a, vendar so razlike med jeziki \xc5\xbee verjetno prevelike, da bi lahko podprle to teorijo._NEWLINE_Glede kraja govora prajezika uporabljajo leksikalno-geografsko analizo. Prvi raziskovalci so razlagali pradomovino s pomo\xc4\x8djo Biblije, ki je predvidevala skupen za\xc4\x8detek za \xc4\x8dlove\xc5\xa1tvo. V\xc4\x8dasih so govorili o jafetskih jezikih. Nemci so za\xc4\x8deli poudarjati, da je pradomovina na severu Evrope (zaradi besede za lososa). V \xc4\x8dasu nacionalizma so za\xc4\x8deli govoriti o Arijcih (pripadniki indijske rase). \xc5\xa0lo je za zlorabo znanosti; trdili so, da so Nemci prvi pravi Indoevropejci in za\xc4\x8del se je uporabljati izraz indogermanski jezik._NEWLINE_Leksikalno-geografska analiza se upira na besede za floro in favno. Pri besedi za lososa gre morda tudi za katero drugo ribo, npr. postrv. Pradomovina je morala biti podro\xc4\x8dje z gozdovi in vodnimi povr\xc5\xa1inami. Pradomovina prednikov, ki so govorili praindoevrop\xc5\xa1\xc4\x8dino, verjetno ni bila ob morju, indoevropski prajezik nima pomorske terminologije (stara beseda *mori, ki v nekaterih jezikih pomeni morje, v angle\xc5\xa1\xc4\x8dini moors) na primer pomeni barje).\n_START_SECTION_\nDejavniki dolo\xc4\x8danja pradomovine in hipoteze\n_START_PARAGRAPH_\nPri dolo\xc4\x8danju pradomovine si primerjalni jezikoslovci pomagajo z razli\xc4\x8dnimi dejavniki. Najprej izlo\xc4\x8dijo obmo\xc4\x8dja, kjer se v za\xc4\x8detku histori\xc4\x8dnega \xc4\x8dasa glede na dokaze ni govoril indoevropski prajezik, ter obmo\xc4\x8dja, kjer so bili staroselci najverjetneje naseljeni pred Indoevropejci. Nato predvidijo, kje so se jeziki nahajali v histori\xc4\x8dnem \xc4\x8dasu, ob tem pa upo\xc5\xa1tevajo mo\xc5\xbene predhistori\xc4\x8dne selitve, ki pa seveda niso natan\xc4\x8dno poznane. Pri tem se pojavlja vpra\xc5\xa1anje, kako veliko podro\xc4\x8dje lahko naseljuje neki jezik, ne da bi razpadel. Velikost je odvisna od konfiguracije terena (v hribih je jezik bolj raz\xc4\x8dlenjen kot na ravnini), povezanost posameznih podro\xc4\x8djih med seboj ter na\xc4\x8din premikanja (\xc4\x8de so se premikali s konjem, so obvladovali ve\xc4\x8dje podro\xc4\x8dje). Mallory in Adams pravita, da je bilo ozemlje veliko od 250.000 do milijona km\xc2\xb2. V pomo\xc4\x8d dolo\xc4\x8danja pradomovine je tudi leksikalno-geografska analiza. Pomembna so tudi druga dejstva, na primer, jeziki, ki so zemljepisno bolj oddaljeni od ostalih, so se verjetno selili od jedra. Pomemembna sta tudi \xc5\xa1tevilo populacije in gostota jezikov (kje je center gravitacije). Jezik, ki ka\xc5\xbee na najve\xc4\x8d arhai\xc4\x8dnih potez, je verjetno ostal na mestu pradomovine. Obstaja veliko hipotez, ki postavljajo pradomovino na razli\xc4\x8dne konce Evrazije. Razlike nastajajo, ker vsaka poudarja kak\xc5\xa1en drug princip oz. kombinacijo principa dolo\xc4\x8danja lokacije.\n_START_SECTION_\nKurganska hipoteza\n_START_PARAGRAPH_\nPradomovina naj bi bila v stepah dana\xc5\xa1nje Ukrajine ali ju\xc5\xbene Rusije v \xc4\x8dasu med 4500 in 2500 pr. n. \xc5\xa1t. Njena zagovornica je Marija Gimbutas, ki povezuje Indoevropejce s kulturo kurganov, podpira pa jo tudi James Patrick Mallory.\n_START_SECTION_\nAnatolska hipoteza\n_START_PARAGRAPH_\nNjen zagovornik je arheolog Renfrew, ki je prepri\xc4\x8dan, da so se ide. jeziki selili iz Anatolije skupaj s kmetijstvom. Selili so se torej zaradi nuje po obdelovalnih povr\xc5\xa1inah. Prehajati naj bi za\xc4\x8deli v 7. tiso\xc4\x8dletju pr. n. \xc5\xa1., kar pa je z vidika jezikoslovja postavljeno prezgodaj (glede na podatke iz ide. besedi\xc5\xa1\xc4\x8da). Jeziskoslovca, ki sta vendarle zagovarjala to teorijo, sta Tomas Gamkrelidze in Vja\xc4\x8deslav Ivanov, ki pradomovino postavljata v dana\xc5\xa1njo Armenijo v 4. tiso\xc4\x8dletje pr. n. \xc5\xa1.\n_START_SECTION_\nSrednja Evropa in del Balkana\n_START_PARAGRAPH_\nTo je center gravitacije ide. jezikov. Ena od hipotez povezuje Indoevropejce s podr\xc4\x8djem kulture linearne keramike (Nizozemska,  Francija na zahodu; Romunija, Ukrajina na vzhodu). Druga pa povezuje Indoevropejce s podro\xc4\x8djem kulture vrvi\xc4\x8daste keramike med 3200 in 2300 pr. n. \xc5\xa1t. in je obsegala velik del Nem\xc4\x8dije, do Nizozemske, \xc5\xa0vice in ju\xc5\xbene Skandinavije ter del Rusije in Ukrajine.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeinska debla\n_START_PARAGRAPH_\nAnatolski jeziki nedvomno veljajo za prvo skupino, ki se je lo\xc4\x8dila od ostale praindoevropske skupnosti, saj ne delijo inovacij z drugimi indoevropskimi jeziki. Indoiranski jeziki skupaj z balto-slovanskimi jeziki delijo satemizacijo in pravilo ruki. Obstajajo tesne povezave med gr\xc5\xa1\xc4\x8dino in armen\xc5\xa1\xc4\x8dino, zato je utemeljena domneva, da so bili njuni predniki neko\xc4\x8d tesno povezani na Balkanu. Obenem obstajajo tesne povezave med gr\xc5\xa1ko-armensko skupino in indoiranskimi jeziki, predvsem v morfolo\xc5\xa1kih inovacijah. Prav tako obstajajo povezave med anti\xc4\x8dnimi italskimi in keltskimi jeziki. Severozahodni evropski jeziki imajo skupno vrsto izposojenk, verjetno iz substratnih staroevropskih jezikov. Polo\xc5\xbeaj tohar\xc5\xa1\xc4\x8dine je problemati\xc4\x8den, ker gre za kentumski jezik na skrajnem vzhodu, poleg tega je morfolo\xc5\xa1ko tesneje povezana z indoevropskimi skupinami severozahodne Evrope.\n_START_SECTION_\nMetode\n_START_PARAGRAPH_\nPoznamo primerjalno metodo ter primerjalno rekonstrukcijo.\n_START_SECTION_\nSamostalnik\n_START_PARAGRAPH_\nIde. deli Evropo \xc5\xa1e z uralsko jezikovno skupino (sem spadajo mad\xc5\xbear\xc5\xa1\xc4\x8dina, fin\xc5\xa1\xc4\x8dina, eston\xc5\xa1\xc4\x8dina in \xc5\xa1tevilni drugi jeziki med Z in V Uralom)._NEWLINE_Manj znana pa je povezava med ide. in semitsko skupino.\n_START_SECTION_\nKoren\n_START_PARAGRAPH_\nKoren je imel strukturo (C)CeC(C)- Na koren se je lahko dodal sufiks in tako je bilo tvorjeno deblo. Na to deblo dodamo \xc5\xa1e kon\xc4\x8dnico, ki je odvisna od \xc5\xa1tevila in recimo tudi spola. V t. i. korenskih samostalnik nimamo sufiksa pred kon\xc4\x8dnico. Formula za pide. besedo bi tako bila R-(S)-E (R je koren, S je sufiks in E je kon\xc4\x8dnica).\n_START_SECTION_\nPridevniki\n_START_PARAGRAPH_\nRekonstruirani so podobno kot samostalniki: koren, deblo in kon\xc4\x8dnica z mo\xc5\xa1kimi ali srednjimi kon\xc4\x8dicami, ki ustrezajo o-deblu  in \xc5\xbeenskimi kon\xc4\x8dnicami, ki uporabljajo h\xe2\x82\x82- kon\xc4\x8dnice.\n_START_SECTION_\nZaimki\n_START_PARAGRAPH_\nDokazi za zaimke v ide. so bogati in vklju\xc4\x8dujejo osebne zaimke, povratne zaimke, vpra\xc5\xa1alne, oziralne in kazalne. Pide. ima posebne osebno zaimke za prvo in drugo osebo, za tretjo pa se uporabljajo kazalni zaimki._NEWLINE_tabela.'