b'\n_START_ARTICLE_\nLudvik I. Ogrski\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nLudvik je imel liberalno vzgojo svojega \xc4\x8dasa. U\xc4\x8dil se je francosko, nem\xc5\xa1ko in latinsko. Posebno zanimanje je kazal za zgodovino in astrologijo. Mati mu je vcepila vnemo za katolicizem. O\xc4\x8de je \xc5\xbee desetletnega jemal s seboj na dr\xc5\xbeavni\xc5\xa1ke posle._NEWLINE_O\xc4\x8de ga je \xc5\xbee v mladosti vklju\xc4\x8dil tudi v dinasti\xc4\x8dne povezave. Zaro\xc4\x8dil ga je s h\xc4\x8derko moravskega mejnega grofa Karla, kasnej\xc5\xa1ega \xc4\x8de\xc5\xa1kega kralja in cesarja Karla IV., Margareto, ki je po tem \xc5\xbeivela na ogrskem dvoru. \xc5\xbde leta 1339 ga je poljski kralj Kazimir III. dolo\xc4\x8dil za svojega naslednika na poljskem prestolu; Ludvik pa je moral stricu obljubiti, da mu bo pomagal boriti se proti Nem\xc5\xa1kemu vite\xc5\xa1kemu redu in vse mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i Litvi, ki sta ogro\xc5\xbeala Poljsko, ter ponovno zavzeti nekdanje poljsko ozemlje ob Baltskem morju (Pomorjansko)._NEWLINE_Ludvik je zrasel v velikega, mo\xc4\x8dnega, neustra\xc5\xa1enega in izobra\xc5\xbeenega mladeni\xc4\x8da, pravega srednjeve\xc5\xa1kega viteza. .\n_START_SECTION_\nPrva leta vladanja (1342-46)\n_START_PARAGRAPH_\nLudvik je bil ob o\xc4\x8detovi smrti star 16 let. \xc4\x8ceprav je bi po takratnih merilih \xc5\xbee polnoleten, je mati, ki je imela nanj velik vpliv, \xc5\xa1e desetletja delovala kot nekak\xc5\xa1en sovladar. Ludvik je po o\xc4\x8detu podedoval trdno, urejeno vladavino, ki plemstvu ni dovoljevala vme\xc5\xa1avanja, in bogato zakladnico. Takoj je odstavil nekaj pomembnih osebnosti iz \xc4\x8dasa o\xc4\x8detovega vladanja, \xc4\x8deprav se mati s tem ni strinjala, in se naslonil predvsem na hrva\xc5\xa1ko plemi\xc5\xa1ko rodbino Lackovi\xc4\x87ev, ki so vladali na Sedmogra\xc5\xa1kem; v njegovi slu\xc5\xbebi je bilo osem \xc4\x8dlanov te dru\xc5\xbeina._NEWLINE_Ludvik je kar takoj za\xc4\x8del z voja\xc5\xa1kimi aktivnostmi._NEWLINE_V Srbijo je poslal vojsko pod poveljstvom Andreja Lackovi\xc4\x87a, ki je v letih 1342-43 zavzela Ma\xc4\x8dvo, ki jo je ob koncu svojega vladanja izgubil Ludvikov o\xc4\x8de._NEWLINE_Poleti 1344 je Ludvik prvi\xc4\x8d sam popeljali vojsko proti sedmogra\xc5\xa1kim Sasom , ki so odklonili pla\xc4\x8devanje davkov, in jih pokoril. Med njegovim bivanjem na Sedmogra\xc5\xa1kem mu je Nikolaj Aleksander, sin Besaraba I., ki je vladal na sosednjem Vla\xc5\xa1kem, v imenu o\xc4\x8deta prisegel lojalnost (ki jo je prej Karlu I. odklanjal). Pokroviteljstvo nad Vla\xc5\xa1ko je bilo tako vsaj formalno obnovljeno._NEWLINE_Decembra 1344 se je Ludvik s svojo vojsko pridru\xc5\xbeil kri\xc5\xbearskemu pohodu proti poganskim Litovcem, v katerem so sodelovali tudi Ivan \xc4\x8ce\xc5\xa1ki, Karel Moravski, Peter Burbonski in Viljem Hainautski; oblegali so Vilno, a so morali zaradi napada Litovcev obleganje opustiti._NEWLINE_Februarja 1345 je Ludvik poslal Andreja Lackovi\xc4\x87a na povra\xc4\x8dilni pohod proti Tatarom Zlate horde, ki so pred tem ropali po Sedmogra\xc5\xa1kem in po Spi\xc5\xa1u. Andrejeva vojska je porazila veliko tatarsko vojsko. Po tem porazu je oblast Zlate horde na ozemlju med vzhodnimi Karpati in \xc4\x8crnim morjem oslabela. --- Istega leta sta se sprla Ludvikov stric in tast in Ludvikove \xc4\x8dete, so, skladno s sporazumom iz leta 1339, sodelovale na stri\xc4\x8devi strani._NEWLINE_Ludvik je junija 1345 osebno popeljal vojsko na Hrva\xc5\xa1ko in zavzel Knin, sede\xc5\xbe ravnokar umrlega plemi\xc4\x8da Nelipca Nelipi\xc4\x8di\xc4\x87a, ki se je uspe\xc5\xa1no upiral Ludvikovemu o\xc4\x8detu. Hrva\xc5\xa1ki plemi\xc4\x8di so se pri\xc5\xa1li Ludviku poklonit, me\xc5\xa1\xc4\x8dani Zadra, ki so pri\xc4\x8dakovali njegovo pomo\xc4\x8d, pa so Bene\xc4\x8danom odrekli pokor\xc5\xa1\xc4\x8dino in zaprosili za Ludvikovo pokroviteljstvo. Toda Ludvik se je z vojsko vrnil v Visegr\xc3\xa1d in naro\xc4\x8dil bosanskemu banu Stjepanu II. Kotromani\xc4\x87u, da s svojo vojsko pomaga Zadr\xc4\x8danom. Bene\xc4\x8dani so uporni Zadar takoj obkolili in Stjepan je ocenil, da so premo\xc4\x8dni, da bi lahko posredoval. Tudi Ludvik drugo leto s svojo vojsko Zadra ni mogel ve\xc4\x8d re\xc5\xa1iti in decembra 1346 so ga Bene\xc4\x8dani ponovno zavzeli. Zadr\xc4\x8dani so bili prepri\xc4\x8dani, da jih je Ludvik pustil na cedilu. --- Bene\xc4\x8dani so Ludviku ponujali 320.000 zlatih florintov, \xc4\x8de se odpove Dalmaciji. Ludvik na to ni pristal in je osvajanje Dalmacije odlo\xc5\xbeil na kasneje. Tedaj so ga bolj skrbeli dogodki v Italiji.\n_START_SECTION_\nPohodi nad Neapelj. Obdobje 1346-50\n_START_PARAGRAPH_\nLudvikov stari stric Robet Modri, kralj Neapeljskega kraljestva, je umrl januarja 1343. V oporoki je za svojo edino dedinjo dolo\xc4\x8dil vnukinjo Ivano I. in izklju\xc4\x8dil iz sovladarstva njenega mo\xc5\xbea, Ludvikovega mlaj\xc5\xa1ega brata Andreja. Ludvik in njegova mati sta imela to za kr\xc5\xa1itev dogovora med Karlom I. in Robertom iz leta 1333. Preko pape\xc5\xbea Klemena VI. in neapeljskih sorodnikov sta sku\xc5\xa1ala zavarovati Andrejeve interese. Mati Elizabeta je poleti 1343 odpotovala v Neapelj in vzela s seboj velik del kraljeve zakladnice, ve\xc4\x8d kot 6.600 kg srebra in 5.150 kg zlata. Toda med sedemmese\xc4\x8dnim bivanjem v Italiji je uspela snaho in pape\xc5\xbea prepri\xc4\x8dati le v to, da bo Andrej kronan kot Ivanin soprog._NEWLINE_Septembra 1345 so Andreja v Aversi ubili. Ludvik in mati sta obto\xc5\xbeila kraljico Ivano I., njena strica Roberta II., kneza Tarantskega, in Karla, vojvodo Dra\xc5\xa1kega, ter druge \xc4\x8dlane neapeljske kraljeve hi\xc5\xa1e zarote proti Andreju. Ludvik je v pismu pape\xc5\xbeu Klemenu VI. s 15. januarja 1346 zahteval, da pape\xc5\xbe "morilki mo\xc5\xbea" odvzame prestol in ga dodeli Andrejevemu in Ivaninemu posthumnemu sinu Karlu Martelu. Zahteval je regentstvo v \xc4\x8dasu ne\xc4\x8dakove mladoletnosti in se pri tem skliceval na pravico zaporedja prvorojencev, naslednikov po Karlu II. Neapeljskem. Pape\xc5\xbeu je obljubil, da bo pove\xc4\x8dal letni prispevek Neapeljskega kraljestva Svetemu sede\xc5\xbeu. Potem ko pape\xc5\xbe ni odredil popolne preiskave Andrejevega umora, se je Ludvik odlo\xc4\x8dil za napad na Italijo. V pripravah nanj je poslal v Ancono in druga italijanska mesta svoje odposlance._NEWLINE_Prve ogrske odprave so prispele v Italijo aprila 1347 pod vodstvom Nikolaja Vasarija, \xc5\xa1kofa v Nitri (danes na Slova\xc5\xa1kem). Ludvik je najel tudi nem\xc5\xa1ke najemnike. Sam je odpotoval iz Vi\xc5\xa1egrada novembra 1347. Po pohodu skozi Udine, Verono, Modeno, Bologno, Urbino in Perugio, je 24. decembra blizu L\'Aquile vstopil na ozemlje Neapeljskega kraljestva, ki ga ni nih\xc4\x8de branil. Kraljica Ivana, ki se je na novo poro\xc4\x8dila s sorodnikom Ludvikom II. Tarantskim, je z mo\xc5\xbeem januarja 1348 zbe\xc5\xbeala v Avignon, kjer je tudi imela posesti. Robert II. Tarantski in Karel Dra\xc5\xa1ki sta obiskala Ludvika v Aversi in se mu poklonila. Ludvik ju je prijateljsko sprejel in ju prepri\xc4\x8dal, da sta pregovorila svoja brata, Filipa II. Tarantskega in Ludvika Dra\xc5\xa1kega, da sta se jim pridru\xc5\xbeila (glej rodbinsko drevo). Po pri\xc4\x8devanju sodobnika Domenica da Gravina je tedaj Ludvik zamenjal prijaznost s strogostjo in pokazal pravo razpolo\xc5\xbeenje. Obdol\xc5\xbeil jih je uboja Andreja in jih dal zapreti. Naslednjega dne (23. januarja 1348) je dal Karla Dra\xc5\xa1kega, ki je bil poro\xc4\x8den z Ivanino sestro Marijo, obglaviti. Ostale kneze je kot ujetnike odpeljal na Ogrsko, kamor je vzel s seboj tudi ne\xc4\x8daka, Karla Martela. _NEWLINE_Ludvik je februarja vkorakal v Neapelj. Nadel si je tradicionalne nazive neapeljskih kraljev (kralj Sicilije in Jeruzalema, vojvoda Apulije in knez Capue). Po gradovih je naselil ogrske viteze in nem\xc5\xa1ke pla\xc4\x8dance ter svojim italijanskim prista\xc5\xa1em pustil glavne slu\xc5\xbebe. Kot poro\xc4\x8da sodobnik Domenico Gravina, je po neobi\xc4\x8dajno grobih preiskavah dal pozapreti vse, ki so bili domnevno vpleteni v Andrejevo smrt. Ve\xc4\x8dina krajevnih plemi\xc5\xa1kih dru\xc5\xbein z njim ni hotela sodelovati. Pape\xc5\xbe je odklonil, da bi potrdil Ludvikovo oblast v Neaplju. Na uradnem sre\xc4\x8danju kolegija kardinalov so pape\xc5\xbe in kardinali razglasili kraljico Ivano za nekrivo umora svojega mo\xc5\xbea._NEWLINE_Epidemija kuge je Ludvika prisilila, da je maja 1348 zapustil Italijo. Za upravnika Neaplja je imenoval poveljnika nem\xc5\xa1kih najemnikov Ulricha Wolfhardta. Toda ob odsotnosti Ludvika je Neapelj \xc5\xbee junija ponovno pri\xc5\xa1el v italijanske roke. Ivana se je ob podpori pape\xc5\xbea, ki ni ni\xc4\x8d navdu\xc5\xa1eno sprejel dejstva, da so si ogrski An\xc5\xbeujci ustvarili opori\xc5\xa1\xc4\x8de \xc5\xa1e na italijanski strani Jadrana, jeseni vrnila v Neapelj._NEWLINE_Ludvik, ki je z Bene\xc4\x8dani sklenil osemletni mir, je pozno leta 1349 poslal v Neapelj novo vojsko pod vodstvom \xc5\xa0tefana Lackovi\xc4\x87a. Ta je ponovno zavzel Capuo, Averso in druge trdnjave, toda upor nem\xc5\xa1kih najemnikov ga je prisilil k vrnitvi na Ogrsko. Med tem je kuga dosegla tudi Ogrsko. \xc5\xbdrtev njenega drugega vala, v septembru 1349, je bila tudi Ludvikova \xc5\xbeena Margareta, medtem ko je Ludvik bolezen prebolel. V redko naseljeni Ogrski je bila epidemija manj pogubna kot v gosto naseljenih evropskih de\xc5\xbeelah._NEWLINE_Ludvik je bil pripravljen odpovedati se Neapeljskemu kraljestvu, \xc4\x8de bi pape\xc5\xbe Klemen VI. Ivani odvzel prestol. Ko pa je pape\xc5\xbe to odklonil, se je Ludvik aprila 1350 osebno odpravil na drugi pohod v Italijo. Ker so se me\xc5\xa1\xc4\x8dani spominjali krutosti vojakov \xc5\xa0tefana Lackovi\xc4\x87a, se je Ludviku na pohodu proti Neaplju postavilo po robu mnogo mest. Ludvik je osebno vodil napade, plezal preko mestnih obzidij skupaj s svojimi vojaki in pri tem izpostavljal svoje \xc5\xbeivljenje. Pri obleganju Canose di Puglie je padel z lestve, ko ga je eden od braniteljev zadel s kamnom. Brez oklevanja je sko\xc4\x8dil v reko, da je re\xc5\xa1il mladega vojaka, ki ga je voda odnesla, ko je po kraljevem ukazu raziskoval mo\xc5\xbenost prehoda preko reke. Med obleganjem Averse mu je pu\xc5\xa1\xc4\x8dica predrla levo nogo. Po padcu Averse (3. avgusta) sta kraljica Ivana in njen mo\xc5\xbe ponovno zbe\xc5\xbeala iz Neaplja. Vendar Ludvik to pot ni vztrajal in se je vrnil na Ogrsko, potem ko je porabil denar in se prepri\xc4\x8dal, kako sovra\xc5\xbeno mu je lokalno prebivalstvo._NEWLINE_Na povratku domov se je Ludvik ustavil v Rimu in po\xc4\x8dastil sveto leto 1350. V Budim se je vrnil oktobra 1350. S posredovanjem Svetega sede\xc5\xbea so odposlanci Ludvika in Ivaninega mo\xc5\xbea, Ludvika II. Tarantskega, podpisali \xc5\xa1estmese\xc4\x8dno premirje. Pape\xc5\xbe je Ludviku obljubil, da bodo ponovno raziskali vlogo kraljice pri uboju njenega soproga in je odredil, da mora Ivana pla\xc4\x8dati 300.000 zlatih florintov kot odkupnino za izpustitev neapeljskih knezov. V kon\xc4\x8dnem sporazumu naslednje leto pa se je Ludvik odpovedal odkupnini, \xc4\x8de\xc5\xa1 da ni za\xc4\x8del vojne zaradi denarja, ampak da ma\xc5\xa1\xc4\x8duje smrt svojega brata. \xc5\xa0e naprej pa je uporabljal naslove svojega deda, Karla Martela (prvorojenega sina Karla II. Neapeljskeg) in se naslavljal knez Salerna in gospod mesta Monte Sant\'Angelo.\n_START_SECTION_\nObdobje 1351-1355. Pomo\xc4\x8d Kazimirju III.\n_START_PARAGRAPH_\nMed tem je Litva zavzela poljski Brest, Vladimir-Volinski in druga pomembna mesta v Gali\xc5\xa1ko-volinski kne\xc5\xbeevini. Ludvik je junija 1351 na pro\xc5\xa1njo strica povedel svojo vojsko v Krakov in napadel ozemlje litovskega kneza K\xc4\x99stutisa. Ta je navidezno sprejel Ludvikovo nadoblast in, skupaj z brati, pristal na pokristjanjenje v Budimu. Ko pa se je poljsko-ogrska vojska umaknila, K\xc4\x99stutis ni storil ni\xc4\x8desar za izpolnitev teh obljub. Ludvik se je vrnil, da bi K\xc4\x99stutisa zajel, toda Litovcev ni mogel premagati, nasprotno, v bitki je celo izgubil enega od svojih zaveznikov, Boleslava III. Polockega._NEWLINE_Ludvik se je z vojsko ponovno pridru\xc5\xbeil Kazimirju III., ko je ta v marcu 1352 za\xc4\x8del oblegati Belz v Voliniji. Med obleganjem, ki se ni kon\xc4\x8dalo s predajo trdnjave, je bil Ludvik te\xc5\xbeko ranjen v glavo. --- Med tem je Algirdas, veliki knez Litve, najel Tatare, da so vdrli v Podolijo (med Dnjestrom in Karpati) in Ludvik se je vrnil na Ogrsko, ker se je bal tatarske invazije na Sedmogra\xc5\xa1ko. --- Boje proti Litovcem in Tatarom je spodbujal tudi pape\xc5\xbe Klemen VI., ki je v maju 1352 razglasil proti njim kri\xc5\xbearsko vojno. Ludvika je pooblastil, da zavzame poganska in "krivoverska" ozemlja, ki so mejila na Ogrsko._NEWLINE_Ludvik se je leta 1353 poro\xc4\x8dil z Elizabeto, h\xc4\x8derko bosanskega bana \xc5\xa0tefana II. Kotromani\xc4\x87a. --- Ko je v poznem novembru 1353 lovil v Z\xc3\xb3lyomski pokrajini (danes Zvolensk\xc3\xbd komit\xc3\xa1t na Slova\xc5\xa1kem), ga je napadel rjavi medved in mu zadal na nogah 24 ran._NEWLINE_Leta 1354 je ogrska vojska vdrla v Srbijo in prisilila Du\xc5\xa1ana Silnega, da se je umaknil iz obmo\xc4\x8dij ob Savi. \xc5\xbde prej (1351) je pape\xc5\xa1ki legat spodbujal Ludvika k vojni proti srbskemu carju, \xc4\x8de\xc5\xa1 da ta na svojem ozemlju silil katoli\xc4\x8dane v pravoslavje. Sedaj je Du\xc5\xa1an pod pritiskom za\xc4\x8del pogajanja s Svetim sede\xc5\xbeem. _NEWLINE_Ludvik je svoje \xc4\x8dete ponovno poslal stricu na pomo\xc4\x8d leta 1355; istega leta je poslal pomo\xc5\xbene \xc4\x8dete tudi avstrijskemu vojvodi Albertu II. za boj proti Z\xc3\xbcrichu.\n_START_SECTION_\nObdobje 1355-1358. Zavzetje Dalmacije\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1355 so Bene\xc4\x8dani Ludviku ponudili 6 do 7 tiso\xc4\x8d zlatih dukatov, \xc4\x8de se odpove Dalmaciji. Ludvik je ponudbo odklonil. Proti Bene\xc5\xa1ki republiki se je povezal z avstrijskim vojvodo Albertom II. in oglejskim patriarhom Nikolajem Luksembur\xc5\xa1kim ter ukazal hrva\xc5\xa1kim plemi\xc4\x8dem, da so oblegali in zavzeli dalmatinsko trdnjavo Klis, ki jo je sestra srbskega carja Du\xc5\xa1ana Silnega, Jelena, podedovala po svojem mo\xc5\xbeu Mladenu III. \xc5\xa0ubi\xc4\x87u._NEWLINE_Poleti 1356 je Ludvik, ne da bi prej Bene\xc4\x8danom napovedal vojno, za\xc4\x8del oblegati Treviso. A pape\xc5\xbe Inocenc VII. je vojskujo\xc4\x8di se strani prisilil v mir. Ludviku je ponudil triletno cerkveno desetino, \xc4\x8de mu pomaga v boju proti neposlu\xc5\xa1nim plemi\xc4\x8dem v pape\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavi. Ludvik je v Italijo poslal pomo\xc5\xbene \xc4\x8dete pod poveljstvom Nikolaja Lackovi\xc4\x87a._NEWLINE_Julija 1357 je Ludvik pripeljal vojsko v Dalmacijo. Mesta Split, Trogir in \xc5\xa0ibenik so se hitro znebila bene\xc5\xa1kih upravnikov in se podredila Ludviku. Po kratkem obleganju je Ludvikova vojska s pomo\xc4\x8djo me\xc5\xa1\xc4\x8danov zavzela tudi Zadar. Isto\xc4\x8dasno se je Tvrtko I. Kotromani\xc4\x87, ki je leta 1353 nasledil Ludvikovega tasta in svojega strica, odpovedal zahodnemu Humu, ki ga je Ludvik zahteval kot doto svoje \xc5\xbeene. V zadrskem sporazumu (18. februar1358) so se Bene\xc4\x8dani v korist Ogrske odpovedali vsem dalmatinskim mestom in otokom med Kvarnerskim zalivom in Dra\xc4\x8dem. Tudi Dubrovni\xc5\xa1ka republika je sprejela Ludvikovo suverenost. Dalmatinska mesta so ostala samoupravne komune, ki so ogrski kroni pla\xc4\x8devale letni davek in ji nudile ladijsko oskrbo. Ludvik je odpravil vse trgovinske omejitve, ki so jih vpeljali Bene\xc4\x8dani. Dubrovni\xc5\xa1ki trgovci so dobili izrecno dovoljenje za svobodno trgovanje s Srbijo, celo med ogrsko-srbsko vojno.\n_START_SECTION_\nObdobje 1358-1369. Vojne na Balkanu\n_START_PARAGRAPH_\nLudvik je isto\xc4\x8dasno izvajal politiko \xc5\xa1irjenja na Balkan. Opravi\xc4\x8deval jo je s \xc5\xa1irjenjem vere med "razkolnike" (to je pravoslavce), hkrati pa hotel zatreti "bosenske heretike". Osebno je vodil nekatere izmed dvanajstih voja\xc5\xa1kih pohodov v Srbijo, Bosno in Vla\xc5\xa1ko. Po smrti srbskega carja Du\xc5\xa1ana Silnega (1355) se je mo\xc4\x8d srbske dr\xc5\xbeave, ki jo je ta utrdil, hitro razblinila in Ludvik je po vrsti vojnih pohodov med letoma 1359 in 1361 od njegovih naslednikov brez te\xc5\xbeav izsilil prisego zvestobe. Podobno tudi v Bosni, kjer so notranji spori prisilili bosanskega bana Tvrtka I., da se je leta 1367 uklonil Ludvikovim zahtevam._NEWLINE_Ludvik je bil manj uspe\xc5\xa1en v Podonavju, kjer mladi vla\xc5\xa1ki vazal Vlajku (1364-77) ni hotel priznati njegove suverenosti. Leta 1365 se je Vlajku povezal z upornim sinom bolgarskega carja Ivana Aleksandra, Ivanom Sracimirjem, ki je vladal v Vidinski pokrajini bolgarskega carstva. Ludvik je zavzel Vidinsko pokrajino in tam ustanovil ogrsko obmejno pokrajino (banat) pod upravo ogrskega upravitelja. Vendar je ta trajala le do leta 1369, ko jo je bolgarski car zavzel nazaj in je moral Ludvik Vlajkuja ponovno z vojsko prisiliti v vazalstvo._NEWLINE_V tem obdobju je Ludvik sodeloval na nekaterih pomembnih sre\xc4\x8danjih med evropskimi monarhi:_NEWLINE_Po izbruhu spora med cesarjem Karlom IV. in avstrijskim nadvojvodo Rudolfom IV. ju je Ludvik leta 1360 na skupnem sre\xc4\x8danju v Nagyszombatu prepri\xc4\x8dal, da sta oba popustila pri svojih zahtevah._NEWLINE_Pape\xc5\xbe Urban V. je na prigovarjanje ciprskega cesarja (ki so ga ogro\xc5\xbeali Turki) \xc5\xbee od marca 1363 spodbujal h kri\xc5\xbearski vojni proti muslimanom v Sredozemlju. Septembra 1364 je Peter I. Ciprski na kongresu v Krakovu sku\xc5\xa1al prepri\xc4\x8dati ducat evropskih monarhov, naj se priklju\xc4\x8dijo pohodu. Ludvik je bi edini monarh, ki je obljubil pomo\xc4\x8d. Na kongresu je Kazimir III. potrdil Ludvikovo pravico, da ga nasledi na poljskem prestolu, \xc4\x8de umre brez mo\xc5\xa1kega potomca. Ludvik, ki tudi ni imel sina, je naslednje leto (1365) povabil svojega oddaljenega sorodnika Karla Dra\xc5\xa1kega na ogrski dvor, vendar ga ni imenoval za svojega uradnega dedi\xc4\x8da._NEWLINE_Zgodaj leta 1366 je Ludvik v Budimu sprejel obisk bizantinskega cesarja. Ivan V. Paleolog je pri\xc5\xa1el iskat pomo\xc4\x8d proti Turkom, ki so \xc5\xbee stopili na evropsko celino. Zgodilo se je prvi\xc4\x8d, da je bizantinski cesar zapustil svoje cesarstvo in prosil za tujo pomo\xc4\x8d. Na sre\xc4\x8danju je bil tako vzvi\xc5\xa1en, da mu je Ludvik njegovo vedenje (po pri\xc4\x8devanju Ludvikovega zdravnika) zameril. Cesar je obljubljal, da bo za\xc4\x8del s postopkom zdru\xc5\xbeevanja bizantinske Cerkve s pape\xc5\xa1ko, Ludvik pa je obljubil, da mu bo poslal pomo\xc4\x8d; toda nobeden od njiju ni dr\xc5\xbeal obljube. Pape\xc5\xbe Urban V. je Ludvika svaril, naj ne po\xc5\xa1ilja pomo\xc4\x8di, dokler cesar ne bo zajam\xc4\x8dil zdru\xc5\xbeitve cerkva.\n_START_SECTION_\nPersonalna unija s Poljsko. Obdobje 1370-1377\n_START_PARAGRAPH_\nNovembra 1370 je umrl poljski kralj Kazimir III. Kazimir je v oporoki zapustil posest svojega o\xc4\x8deta (pokrajine Sieradz, \xc5\x81\xc4\x99czyca in Dobrzy\xc5\x84) svojemu vnuku Kazimirju IV., ki je bil knez na Pomorjanskem. Toda poljski veljaki so nasprotovali delitvi Poljske in razglasili Kazimirjevo oporoko za neveljavno. Ludvik je obiskal Gniezno in postavil za regentko svojo mater Elizabeto, preden se je decembra vrnil na Ogrsko. S seboj je vzel Kazimirjevi h\xc4\x8deri Ano in Hedviko ter poljske kronske dragulje, kar je spro\xc5\xbeilo nemalo nezadovoljstva med njegovimi novimi podaniki._NEWLINE_Poljsko plemstvo (\xc5\xa1lahta) je posku\xc5\xa1alo od vsakega novega vladarja izsiliti zase \xc4\x8dim ve\xc4\x8d koristi. Ludvikova nastopna pogajanja so trajala od jeseni 1373 do septembra 1374, ko je Ludvik izdal t. i. Privilegije iz Ko\xc5\xa1ic; v njih je poljskim plemi\xc4\x8dem zni\xc5\xbeal davek in jim zmanj\xc5\xa1al obveze v voja\xc5\xa1kih pohodih na tuje. V zameno je za svoji h\xc4\x8deri, Marijo in Hedviko, dobil pravico do nasledstva poljskega prestola._NEWLINE_Toda unija s Poljsko je Ludviku prinesla same te\xc5\xbeave. Poljaki so te\xc5\xbeko prena\xc5\xa1ali dejstvo, da so obravnavani kot depandansa Ogrske. Sovra\xc5\xbeili so ostarelo Elizabeto, ki je na poljski dvor vabila ogrske plemi\xc4\x8de. Kriza je nastopila novembra 1376, ko so Litvanci napadli Halicz in skoraj dosegli Krakov. Decembra je v Krakovu izbruhnil upor proti Elizabeti. Uporniki so poklali okrog 160 kralji\xc4\x8dinih slu\xc5\xbeabnikov in regentko prisilili, da je zbe\xc5\xbeala na Ogrsko. Vladislav Beli, vojvoda Gniewkowa iz kraljeve dinastije Pjastov, je postavil zahtevo po poljski kroni. Ludvikovi prista\xc5\xa1i so premagali vsiljivca in Ludvik ga je imenoval za nadopata nadopatije Pannonhalma na Ogrskem. Na Poljskem je postavil za kraljevega namestnika svojega zvestega prista\xc5\xa1a, nekdanjega ogrskega palatina Vladislava II. Opolskega._NEWLINE_Poleti 1377 je Ludvik napadel ozemlja, ki jih je v Voliniji obvladoval litovski knez Jurij. Ludvikove poljske \xc4\x8dete so hitro zavzele Che\xc5\x82m, Ludvik pa je z ogrsko vojsko po sedmih tednih obleganja zavzel Jurijevo prestolnico Belz. Okupirana ozemlja v Voliniji je skupaj z Galicijo vklju\xc4\x8dil v Ogrsko kraljestvo. Trije litovski knezi so priznali Ludvikovo suverenost._NEWLINE_Va\xc5\xbeni dogodki iz tega obdobja, ki niso povezani s Poljsko:_NEWLINE_Leta 1371 so Turki v bitki ob Marici blizu Odrina premagali srbsko in bolgarsko vojsko. Kmalu po bitki je s smrtjo carja Stefana Uro\xc5\xa1a V. izumrla dinastija Nemanji\xc4\x87ev in srbski knez Lazar Hrebeljanovi\xc4\x87, ki se je po boju za oblast med srbskimi knezi pokazal kot najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1i, je priznal Ludvikovo suverenost._NEWLINE_Leta 1372 je izbruhnila vojna med Bene\xc5\xa1ko republiko in Padovo. Njen gospod, Francesco I. da Carrara, je bil star Ludvikov zaveznik in Ludvik mu je poslal na pomo\xc4\x8d svojo vojsko pod poveljstvom Nikolaja Lackovi\xc4\x87a. Bene\xc4\x8dani so Nikolaja pri Trevisu premagali in ujeli. Ludvik je bil prisiljen v podpis miru._NEWLINE_Leta 1375 se je ogrska vojska ponovno bojevala na Vla\xc5\xa1kem. Ponovila se je stara zgodba, ko novi vla\xc5\xa1ki vladar, to pot Radu I., ni hotel priznati suverenosti ogrskega kralja. Povezal se je z bolgarskim carjem in to pot tudi tur\xc5\xa1kim sultanom Muratom I. in se za\xc4\x8del upirati. Ludvik ga je sicer premagal a konflikti so se nadaljevali. Turki so se vse bolj pribli\xc5\xbeevali Ogrski.\n_START_SECTION_\nUpravne spremembe\n_START_PARAGRAPH_\nV sredi 1370-tih, ko so se Ludvikove voja\xc5\xa1ke aktivnosti nekoliko umirile, je uvedel tudi nekatere upravne spremembe._NEWLINE_Ob "tajnem pe\xc4\x8datniku", ki ga je, kot \xc5\xbee njegov o\xc4\x8de, nosil stalno s seboj in z njim potrjeval svoje odloke, se je pojavil \xc5\xa1e "veliki pe\xc4\x8datnik", ki sta si ga delila kralj in njegov novi visoki uradnik ("tajni kancler"). Prvi je ta polo\xc5\xbeaj zasedel zagreb\xc5\xa1ki \xc5\xa1kof Demetrius (izhajal je iz ni\xc5\xbejega plemstva, na katerega se je kralj vse bolj opiral). Kraljevi dokumenti ve\xc4\x8dkrat omenjajo posvetovanje z veljaki, torej z nekak\xc5\xa1nim kraljevim svetom. Ob bogatih plemi\xc4\x8dih so bili na dvoru, ki se je za\xc4\x8del imenovati aula regia, predstavniki ni\xc5\xbejega plemstva, ki so bili v mirnem \xc4\x8dasu kraljevi telesni stra\xc5\xbearji in prena\xc5\xa1alci ukazov kralja in njegovega sveta v pokrajine in \xc5\xbeupnije, v vojni pa poveljniki kraljeve vojske. Dvorno plemstvo se je s svojimi nazori, na\xc4\x8dinom \xc5\xbeivljenja in komunikacije izredno oddaljilo od zape\xc4\x8dkarskega \xc5\xbeivljenja pode\xc5\xbeelskega plemstva._NEWLINE_Na Ogrskem se je med srednje in ni\xc5\xbeje plemstvo uvr\xc5\xa1\xc4\x8dalo 3-5\xc2\xa0% prebivalstva, kar je bilo po merilih Zahoda zelo veliko Za vse te so veljali zakoni, sprejeti na edini v Ludvikovem \xc4\x8dasu sklicani skup\xc5\xa1\xc4\x8dini (sklical jo je v \xc4\x8dasu krize po neuspehu v Neaplju in kugi), ki pa so bili le bolj simboli\xc4\x8dnega pomena. Poudarjali so, da ima vsak "pravi" plemi\xc4\x8d, ki \xc5\xbeivi v de\xc5\xbeeli, pravico do enake svobode, in potrdili vse dolo\xc4\x8dbe iz Zlate bule iz leta 1222, razen tistih od dedovanju. Oporo\xc4\x8dnik ni mogel ve\xc4\x8d prosto razpolagati z zapu\xc5\xa1\xc4\x8dino, temve\xc4\x8d je prevladalo na\xc4\x8delo neodtujljivosti (po latinsko aviticitas): plemi\xc5\xa1ka last je bila last za\xc4\x8detnika dru\xc5\xbeinske veje in njegovih mo\xc5\xa1kih potomcev. Ta odlo\xc4\x8dba je ostala v veljavi do leta 1848. Neodtujljivost plemi\xc5\xa1ke posesti je varovala ni\xc5\xbeje plemstvo pred drobitvijo premo\xc5\xbeenja, hkrati pa je povsem ustrezala kroni, ki je tako ostala pralastnica posesti in jo je ob izumrtju mo\xc5\xa1ke linije dobila nazaj. Seveda pa je kralj ve\xc4\x8dkrat kr\xc5\xa1il te zakone tako, da je npr. pri dedovanju dal prednost h\xc4\x8deri pred sinom ali pa podelil dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino vdovi svojega ljubljenca._NEWLINE_Ludvik je poenotil tudi sodstvo: pod "ispanom dvorne kapele" so ustanovili osrednjo audientio, ki je sprejemala prito\xc5\xbebe, imenovala sodnike in s tem omogo\xc4\x8dala kralju, da je nadzoroval razli\xc4\x8dna sodi\xc5\xa1\xc4\x8da. Vloga laikov je na sodi\xc5\xa1\xc4\x8dih in v kraljevih pisarnah pridobivala na veljavi; \xc4\x8deprav ne vsi formalno izobra\xc5\xbeeni, so poznali lokalne navade, kar je bilo tedaj \xc5\xa1e pomembnej\xc5\xa1e. Laiki so se za\xc4\x8deli pojavljati tudi kot porotniki._NEWLINE_Glede verskih vpra\xc5\xa1anj je bil katoli\xc5\xa1ko vzgojeni Ludvik dokaj nestrpen. Okrog leta 1360 se je odlo\xc4\x8dil, da bo spreobrnil ogrske jude v katolicizem. Ko so se mu uprli, jih je izgnal iz dr\xc5\xbeave, zaplenil njihove nepremi\xc4\x8dnine, lahko pa so vzeli s seboj premi\xc4\x8dno premo\xc5\xbeenje. Za tisti \xc4\x8das je bilo nenavadno, da je potekalo vse brez pogromov. \xc5\xbde \xc4\x8dez \xc5\xa1tiri leta pa je judom spet dovolil vrnitev. A zakoniti postopki med judi in tistimi, ki so si prisvojili njihovo imetje, so trajali \xc5\xa1e dolgo \xc4\x8dasa._NEWLINE_Ludvik je tudi posku\xc5\xa1al spreobra\xc4\x8dati svoje poganske in krivoverske podlo\xc5\xbenike v katolicizem. Po poro\xc4\x8danju ogrskega meniha K\xc3\xbck\xc3\xbcll\xc5\x91 J\xc3\xa1nosa je bilo spreobra\xc4\x8danje poganskih Kumanov, ki so se na Ogrskem naselili stoletje prej, ravno pod njegovo vlado. Ko je leta 1365 ustanovil Vidinski banat, je poslal tja fran\xc4\x8di\xc5\xa1kanske menihe, da bi spreobra\xc4\x8dali lokalno pravoslavno prebivalstvo, kar je povzro\xc4\x8dilo vsesplo\xc5\xa1no nezadovoljstvo med Bolgari. Leta 1366 je ukazal, da se morajo vsi srbski sve\xc4\x8deniki spreobrniti in prekrstiti._NEWLINE_Ludvik in njegova mati sta podpirala meni\xc5\xa1ke redove, predvsem fran\xc4\x8di\xc5\xa1kane in pavlince, katerim sta ustanovila ducate novih samostanov._NEWLINE_Ludvik je v poznih 1360-ih zbolel za ko\xc5\xbeno boleznijo s simptomi, ki so bili podobni gobavosti. Postal je \xc5\xa1e bolj versko vnet in je posve\xc4\x8dal ve\xc4\x8d \xc4\x8dasa molitvi in verskim obredom.\n_START_SECTION_\nZadnja leta (1377-1382)\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1377 si je bosanski ban Tvrtko nadel naziv "kralj Srbije, Bosne, Pomorja in Zapadnih de\xc5\xbeel\xc3\xa1". Ni jasno, ali je Ludvik odobril to kronanje._NEWLINE_Leta 1378 je izbruhnila vojna med Benetkami in Genovo. Ludvik je podprl Genov\xc4\x8dane in jim omogo\xc4\x8dil, da so imeli v Trogirju redno bazo svojega ladjevja. Dalmacija je postala boji\xc5\xa1\xc4\x8de. Ludvik je ponovno poslal svoje \xc4\x8dete v pomo\xc4\x8d Francescu I. da Carrara, ki se je tudi bojeval proti Bene\xc4\x8danom._NEWLINE_Leto 1378 pa je bilo tudi za\xc4\x8detek zahodnega razkola v katoli\xc5\xa1ki Cerkvi. Kardinali so izvolili najprej pape\xc5\xbea Urbana VI., ki je ostal v Rimu, in nato \xc5\xa1e francoskega pape\xc5\xbea Klemena VII. Ludvik je priznal Urbana VI. in mu nudil voja\xc5\xa1ko pomo\xc4\x8d za boj proti oponentom v Italiji. Ker se je Ivana I. vklju\xc4\x8dila v tabor Klemena VII., jo je Urban izob\xc4\x8dil in ji odvzel prestol (junij 1380); za legitimnega kralja Neapeljskega kraljestva je priznal Karla Dra\xc5\xa1kega, ki je \xc5\xbeivel na ogrskem dvoru. Potem ko je ta obljubil, da ne bo postavljal zahtev po ogrskem prestolu napram Ludvikovima h\xc4\x8derama, ga je Ludvik poslal na \xc4\x8delu velike vojske zavzet ju\xc5\xbeno Italijo. Karel Dra\xc5\xa1ki je junija 1381 prekora\xc4\x8dil mejo Neapeljskega kraljestva in avgusta prisilil Ivano I., da se je predala._NEWLINE_Med tem so se odposlanci Ludvika in Bene\xc4\x8danov pogajali in avgusta 1381 sklenili mirovni sporazum. Bene\xc4\x8dani so priznali sporazum iz leta 1358 in obljubili, da bodo Ogrski pla\xc4\x8devali 7.000 zlatih florintov letnega davka. Ludvik se je tudi dogovoril, da morajo Bene\xc4\x8dani prenesti relikvije Svetega Pavla iz Teb v novoustanovljeni pavlinski samostan v Budaszentl\xc5\x91rincu._NEWLINE_Ludviku se je zdravje hitro slab\xc5\xa1alo. V juliju 1382 je povabil predstavnike poljskih plemi\xc4\x8dev in prelatov v z\xc3\xb3lyomski grad, kjer so na njegovo zahtevo prisegli lojalnost Ludvikovi h\xc4\x8deri Mariji in njenemu zaro\xc4\x8dencu Sigismundu Luskembur\xc5\xa1kemu. Septembra 1382 je Ludvik umrl. Pokopan je bil v sz\xc3\xa9kesfeh\xc3\xa9rv\xc3\xa1rski katedrali, v kapeli, ki so jo zgradili na njegov ukaz.'