b'\n_START_ARTICLE_\nBernard Montgomery\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nMontgomery se je rodil v Kenningtonu, London leta 1887 kot \xc4\x8detrti otrok od devetih, o\xc4\x8detu Henryu Hutchinsonu Montgomeryu, anglikanskemu duhovniku in mami Maud Montgomery. Montgomery je bil kot otrok velikokrat pretepen s strani njegove mame. O\xc4\x8de je bil odsoten, ker je bil \xc5\xa1kof na Tasmaniji. Njegova mati se ni zanimala za izobrazbo svojih otrok in je najemala u\xc4\x8ditelje da bi otroke nau\xc4\x8dila nekaj osnovnih stvari. Leta 1897 je nadaljeval \xc5\xa1olanje v kraljevi \xc5\xa1oli v Canterburyu, leta 1901 pa se je vpisal na \xc5\xa1olo sv. Pavla v Londonu, nato pa istega leta na kraljevo voja\xc5\xa1ko akademijo Sandhurst. Iz voja\xc5\xa1ke akademije bi bil kmalu izklju\xc4\x8den saj je podtaknil po\xc5\xbear. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1olanju, leta 1908 je bil dodeljen kraljevemu Warwickshirskemu polku. Skupaj s polkom je bil poslan v Indijo, kjer je ostal do leta 1913.\n_START_SECTION_\nPrva svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nTakoj po za\xc4\x8detku prve svetovne vojne v avgustu, leta 1914, so Montgomeryja in njegov polk premestili v Francijo. Med umikom iz mesta Mons, je bilo pol njegovega polka uni\xc4\x8denega. Boj je nadaljeval 13. oktobra, v mestu Bailleul, v bli\xc5\xbeini belgijske meje kjer je potekala zavezni\xc5\xa1ka ofenziva na nem\xc5\xa1ke polo\xc5\xbeaje. Med bojem je bil ustreljen v prsa ter koleno. Ranil ga je nem\xc5\xa1ki ostrostrelec. Montgomeryju je na pomo\xc4\x8d prisko\xc4\x8dil narednik voda, a je bil pri tem ubit._NEWLINE_Po okrevanju se je Bernard Montgomery spomladi leta 1915 vrnil kot brigadni major, zadol\xc5\xbeen za urjenje kadetov ki so bili vpoklicani v vojsko med mobilizacijo. Spomladi, leta 1916 je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den na zahodno fronto kjer je sodeloval v bitki na Somi, v bitki za Arras in v tretji bitki za mesto Ypers. Medtem so ga premestili v 9. korpus ki je spadal pod poveljstvo generala Sira Herberta Plumerja, poveljnika 2. armade._NEWLINE_Do konca vojne je Montgomery sodeloval \xc5\xa1e v dveh bitkah: v \xc4\x8detrti bitki za Ypers in v tretji bitki za Aisne. Vojno je kon\xc4\x8dal kot za\xc4\x8dasni podpolkovnik 47. divizije.\n_START_SECTION_\nMedvojna leta\n_START_PARAGRAPH_\nPo kon\xc4\x8dani prvi svetovni vojni je Montgomery postal poveljnik bataljona okupacijskih sil ki so ostale v Nem\xc4\x8diji po kon\xc4\x8dani vojni. Novembra 1919 so mu odvzeli vojne \xc4\x8dine, zaradi \xc4\x8desar je spet postal stotnik. Napisal je vrsto voja\xc5\xa1kih priro\xc4\x8dnikov ki so temeljili na njegovih osebnih voja\xc5\xa1kih izku\xc5\xa1njah. Leta 1920 je nato redno napredoval v brigadnega majorja in bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v 17. pehotno brigado, ki je bila v \xc4\x8dasu trajanja irske vojne za neodvisnost name\xc5\xa1\xc4\x8dena v Irskem mestu Cork._NEWLINE_Leta 1923 je bil prem\xc5\xa1\xc4\x8den v 49. teritorialno divizijo, dve leti kasneje pa v 1. Kraljevi Warwickshireski polk nato pa bil povi\xc5\xa1an v majorja in ponovno preme\xc5\xa1\xc4\x8den kot in\xc5\xa1truktor v voja\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo Camberley. Leta 1927 je spoznal svojo \xc5\xbeeno Elizabeth Carver in se \xc5\xa1e istega leta z njo tudi poro\xc4\x8dil. Naslednje leto se mu je rodil sin David._NEWLINE_Leta 1931 je Montgomery postal podpolkovnik 1. bataljona kraljevega Warwickshirskega polka in bil skupaj s polkom poslan v Palestino, Egipt in Indijo. Napredoval je in postal polkovnik ter hkrati postal voja\xc5\xa1ki in\xc5\xa1truktor v indijski voja\xc5\xa1ki \xc5\xa1oli v mestu Quetta._NEWLINE_Leta 1937 je postal poveljnik 9. pehotne brigade s \xc4\x8dinom brigadirja. Istega leta mu je umrla \xc5\xbeena. Za Montgomerya je bila to huda izguba. Takoj po pogrebu je za\xc4\x8del z organizacijo vaje amfibijskega desanta. S to vajo je Montgomery navdu\xc5\xa1il generala Wavella in tako napredoval v generalmajorja in prevzel poveljstvo nad 8. pehotno divizijo ki je bila stacionirana v Palestini. Leta 1939 je hitro zatrl Arabski upor. Po zadu\xc5\xa1itvi upora je bil poklican domov, da bi prevzel 3. pehotno divizijo (imenovana tudi Iron Division). Na poti domov je resno zbolel zato je moral za dva meseca prelo\xc5\xbeiti za\xc4\x8detek poveljevanja 3. pehotni diviziji.\n_START_SECTION_\nDruga svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nPo britanski vojni napovedi Nem\xc4\x8diji, 3. septembra 1939 je bila 3. pehotna divizija preme\xc5\xa1\xc4\x8dena v Belgijo kot del Britanskih ekspedicijskih sil (British Expeditionary Force). Montgomery je predvidel, da proti nem\xc5\xa1ki vojski nimajo mo\xc5\xbenosti, zato je svojo divizijo uril tako, da bi v primeru umika imela \xc4\x8dim manj\xc5\xa1e izgube. To se mu je pozneje obrestovalo. Ko je nem\xc5\xa1ka vojska 10. maja 1940 spro\xc5\xbeila napad na Belgijo se je njegova 3. divizija umaknila brez ve\xc4\x8djih izgub. Med operacijo Dinamo (evakuacijo 330.000 britanskih in francoskih vojakov v Veliko Britanijo), je prevzel poveljstvo nad 2. korpusom. Po vrnitvi v domovino je napredoval v generalporo\xc4\x8dnika, prevzel poveljstvo nad 5. korpusom in pri\xc5\xa1el v dolgotrajni spor s poveljnikom ju\xc5\xbenega poveljstva Claudom Auchinleckom. Aprila 1941 je prevzel poveljstvo nad 12. korpusom, v mesecu decembru istega leta pa je postal poveljnik jugovzhodne armade, da bi jim poveljstvo dviginilo moralo. V \xc4\x8dasu Montgomeryevega poveljevanja armadi je razvil nekaj novih taktik in jih s pomo\xc4\x8djo vaj preizkusil v praksi.\n_START_SECTION_\nBoji v Severni Afriki in Italiji\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1942 se je pokazala potreba po novem poveljniku kopenskih sil. Auchinleck je bil hkrati poveljnik 8. armade in poveljnik sil na Bli\xc5\xbenjem vzhodu. Ko je Winston Churchill obiskal Bli\xc5\xbenji vzhod je bil odlo\xc4\x8den, da bo to spremenil in tako je za poveljnika 8. armade postavil Williama Gotta. Gott na tem mestu ni bil dolgo, saj je njegovo letalo strmoglavilo ko je letel v Kairo. Tako je bil Churchill prisiljen za poveljnika postaviti Montgomeryja, ki je bil ravno imenovan za poveljnika vseh britanskih kopenskih sil v zavezni\xc5\xa1ki operaciji Bakla._NEWLINE_Poveljstvo je prevzel 13. avgusta 1942 in takoj ukazal ustanovitev Britanskega oklepnega korpusa (po vzoru nem\xc5\xa1kega tankovskega korpusa). S tem korpusom je okrepil 48\xc2\xa0km dolg odsek obrambne \xc4\x8drte pri El Alameinu. Nato je zaprosil generala Alexandra naj mu po\xc5\xa1lje dve sve\xc5\xbei britanski diviziji. Montgomery je zaprosil za 51. in 44. divizijo ki ju je tudi dobil in ju namestil za obrambo Nilove delte v primeru da bi bilo to potrebno. Naslednji ukrep je bil premestitev njegovega kopenskega poveljstva v blji\xc5\xbeino poveljstva zra\xc4\x8dnih sil, saj je menil da mora letalstvo in kopenska vojska sodelovati in skupaj koordinirati svoje akcije. Ukazal je okrepiti vi\xc5\xa1avje Alam el Halfa, ki se je nahajalo za njegovimi prvimi bojnimi \xc4\x8drtami. Predvideval je da bo Rommel najprej napadel tam, in kot se je kasneje izkazalo je imel Montgomery prav._NEWLINE_Montgomery se je zelo posvetil dvigovanju morale svojih mo\xc5\xbe in se tako ve\xc4\x8dkrat pojavil med njimi, jim delil cigarete in se pogovarjal z njimi. Takrat je tudi dobil svojo \xc4\x8drno baretko, po kateri je bil tako znan med svojimi mo\xc5\xbemi. Ko sta 19. avgusta na pregled mo\xc5\xbe pri\xc5\xa1la poveljnik Brooke in general Alexander sta bila navdu\xc5\xa1ena nad razpolo\xc5\xbeenjem ki je takrat vladalo v 8. armadi.\n_START_SECTION_\nPrvi boji v Severni Afriki\n_START_PARAGRAPH_\n31. avgusta 1942 je Rommel spro\xc5\xbeil prvi napad na polo\xc5\xbeaje 8. armade. Rommel je hotel obkoliti polo\xc5\xbeaje 8. armade stacionirane na vi\xc5\xa1avju Alam el Halfa. Napad je izvedla nem\xc5\xa1ko/italijanska pehota, ki je bila zaustavljena po dolgi bitki. Rommlove enote so se morale umakniti, druga\xc4\x8de bi tvegale obkolitev svojih polo\xc5\xbeajev. Montgomery je bil dele\xc5\xbeen velikih kritik na ra\xc4\x8dun tega, da ni spro\xc5\xbeil protinapada na umikajo\xc4\x8de se Rommlove enote. Ponovno zavzetje Severne Afrike je bilo klju\xc4\x8dnega pomena za oskrbovanje Malte, ki je bila pomembna strate\xc5\xa1ka to\xc4\x8dka za preskrbo in uspeh operacije Bakla. Montgomery je vztrajno zavra\xc4\x8dal zahteve Churchilla in Britanskega vojnega kabineta, za takoj\xc5\xa1en pri\xc4\x8detek ofenzive, katere glavni cilj je ponovno zavzetje Severne Afrike. Montgomery se je odlo\xc4\x8dil za skrbne priprave nove ofenzive. Odlo\xc4\x8dil se je, da ofenzive ne bo za\xc4\x8del dokler ne bo imel dovolj mo\xc5\xbe in potrebnega materiala za prepri\xc4\x8dljivo zmago nad Rommlovimi enotami. Priprave na ofenzivo so trajale 2 meseca. V tem \xc4\x8dasu je uril svoje enote predvsem v no\xc4\x8dnem bojevanju, zbiral potreben voja\xc5\xa1ki material (dobil je 300 novih ameri\xc5\xa1kih tankov M4 Sherman in 90 ameri\xc5\xa1kih havbic M7 Priest) in dvigoval moralo svojim vojakom. Osebno je obiskal vse enote ki so sodelovale v ofenzivi in se tako prepri\xc4\x8dal, da je vse tako kot mora biti. Proti koncu oktobra je imel na razpolago 200.000 vojakov iz razli\xc4\x8dnih dr\xc5\xbeav (ZDA, Zdru\xc5\xbeeno kraljestvo, Indija...) in dovolj materiala da je lahko za\xc4\x8del z ofenzivo.\n_START_SECTION_\nBitka pri El Alameinu\n_START_PARAGRAPH_\nBitka pri El Alameinu se je za\xc4\x8dela 23. oktobra 1942 in kon\xc4\x8dala 12 dni kasneje. To je bila prva ve\xc4\x8dja zmaga zaveznikov na kopnem. Montgomery je pravilno napovedal trajanje bitke in \xc5\xbertve na zavezni\xc5\xa1ki strani (ubitih je bilo 13.500 zavezni\xc5\xa1kih vojakov). Takoj po prebitju nem\xc5\xa1kih in italijanskih linij se je za\xc4\x8delo zasledovanje be\xc5\xbee\xc4\x8dih enot. Zasledovanje se je ustavilo zaradi mo\xc4\x8dnih nalivov ki so pu\xc5\xa1\xc4\x8davski pesek spremenili v blato in tako je moral Montgomery preklicati zasledovanje be\xc5\xbee\xc4\x8dih enot. Kljub temu je bila bitka velik uspeh. V ujetni\xc5\xa1tvo je padlo 30.000 vojakov, nem\xc5\xa1ki general von Thoma, ki je poveljeval enotam (Rommel je bil takrat odsoten ) in \xc5\xa1e 8 drugih generalov.\n_START_SECTION_\nBoji v Tuniziji\n_START_PARAGRAPH_\nMontgomery je napredoval v generala, njegova 8. armada pa je zasledoval Nemce, ki so se umaknili v svoja opori\xc5\xa1\xc4\x8da v Tuniziji. Med umikanjem so se izogibali nepotrebnim napadom, saj so zavedali britanske bojne mo\xc4\x8di in logisti\xc4\x8dne podpore. To je bil jasen znak zaveznikom da se vojna v Severni Afriki obra\xc4\x8da v njihovo korist. Montgomery je obdr\xc5\xbeal pobudo in prisilil Rommla da se je umikal iz svojih obrambnih polo\xc5\xbeajev, ker preprosto ni imel \xc4\x8dasa da bi jih reorganiziral. 6. marca 1943 je Rommel spro\xc5\xbeil napad na 8. armado pri mestu Medenine (operacija Capri), z najve\xc4\x8d razpolo\xc5\xbeljivimi nem\xc5\xa1kimi silami katerim je kdaj koli poveljeval v Severni Afriki. Napad je bil uspe\xc5\xa1no odbit in Rommel se je bil prisiljen umakniti._NEWLINE_Z Rommlom se je zopet sre\xc4\x8dal 20. marca v bitki za Marethovo linijo. V tej bitki je zamenjal svojo taktiko in namesto frontalnega napada, namenil glavnino sil napadanju nem\xc5\xa1kih polo\xc5\xbeajev po bokih in tako po\xc4\x8dasi okoli njih stiskal kle\xc5\xa1\xc4\x8de. Napade je podkrepil \xc5\xa1e z nizko lete\xc4\x8dimi lovskimi bombniki RAF. V tej ofenzivi se je pokazalo odli\xc4\x8dno sodelovanje med vsemi rodovi vojske (letalske sile, logisti\xc4\x8dna podpora in sodelovanje s posebnimi silami). Po tej bitki je bil odlikovan z redom Legije za zasluge, ki ga podeljuje ameri\xc5\xa1ka vlada in hkrati napredoval v poveljnika vseh sil.\n_START_SECTION_\nBoj za Sicilijo\n_START_PARAGRAPH_\nBitka za Sicilijo (operacija Husky) se je za\xc4\x8dela 9. julija in kon\xc4\x8dala 17. avgusta, leta 1943. V pripravah na ofenzivo so se za\xc4\x8dele napetosti med Montgomeryem in ostalimi ameri\xc5\xa1kimi generali. Jabolko spora je bil Montgomeryev na\xc4\x8drt, da bi se Pattonova 7. armada izkrcala v zalivu Gela (tako bi postala levo krilo Montgomeryevi 8. armadi, ki naj bi se izkrcala v okolici Sirakuz na jugovzhodu Sicilije), Patton pa je \xc5\xbeelel da se 8. armada izkrca v Palermu na zahodu Sicilije. Napetost med Montgomeryem in generalom Pattnom ter generalom Bradlyem je bila na vrhuncu. Razre\xc5\xa1ila sta ga sodelovanja pri pripravi na\xc4\x8drtov za ofenzivo, obdr\xc5\xbeala pa sta ga kot generala 8. armade.\n_START_SECTION_\nItalija\n_START_PARAGRAPH_\nJeseni, leta 1943 je Montgomery poveljeval 8. armadi med zavezni\xc5\xa1ko ofenzivo v Italiji. Skupaj z Anglo-Ameri\xc5\xa1kimi enotami so se izkrcali v Salernu (okolica Neaplja). Skupaj z njegovo 8. armado se je izkrcala tudi ameri\xc5\xa1ka 5. armada, ki ji je poveljeval general Mark Clark. Isto\xc4\x8dasno so izsko\xc4\x8dili tudi britanski padalci, ki so zavzeli pomembno italijansko pristani\xc5\xa1\xc4\x8de Taranto brez kakr\xc5\xa1nega koli voja\xc5\xa1kega odpora. 8. armada je bila zadol\xc5\xbeena za vzhodni del zavezni\xc5\xa1ke fronte, ki se je raztezala od centralnega Apeninskega gorovja do Jadranske obale. Montgomery je bil kritiziran zaradi po\xc4\x8dasnega napredovanja, kar je bila posledica zelo dobro organizirane nem\xc5\xa1ke obrambe. Novembra je 8. armada prebila Gustavovo linijo - mo\xc4\x8dno utrjene nem\xc5\xa1ke pozicije. Nadaljnji preboj je onemogo\xc4\x8dil za\xc4\x8detek zime in s tem posledi\xc4\x8dno slabo vreme. Montgomery je bil vesel, ko so ga poklicali nazaj v Veliko Britanijo, saj je imel dovolj Italije. Italijo je zapustil 23. decembra 1943.\n_START_SECTION_\nIzkrcanje v Normandiji\n_START_PARAGRAPH_\nPo vrnitvi v Veliko Britanijo je Montgomery prevzel poveljstvo nad 21. armadno skupino, ki je predstavljala vse zavezni\xc5\xa1ke kopenske sile, ki naj bi sodelovale v operaciji Overlord. Na\xc4\x8drte za operacijo Overlord so naredili v COSSAC (Chief of Staff the Supreme Allied Commander). Ko je Montgomery pregledal na\xc4\x8drte je kritiziral COSSAC saj so bili preve\xc4\x8d omejeni. Predlagal je da se namesto treh divizij izkrca pet divizij. To je bila le ena od njegovih domislic. Potoval je od enote do enote, jim dvigoval moralo in bil prisoten pri urjenju vojakov, ki naj bi sodelovali v izkrcanju. Med 7. aprilom in 15. majem je predstavil svoje na\xc4\x8drte za ofenzivo. Montgomery je predvideval 19-dnevno bitko, s koncem ko bi vse \xc4\x8dete dosegle reko Sieno in ko bi zavezni\xc5\xa1ke \xc4\x8dete osvojile mesto Caen._NEWLINE_Bitka za Normandijo je trajala dva meseca in pol, kar je bila posledica zelo slabega vremena in je zaveznikom onemogo\xc4\x8dala izkrcavanje voja\xc5\xa1kega materiala, vojakov in zalog hrane. Montgomery je bil zelo nezadovoljen ker ni mogel slediti bojnemu na\xc4\x8drtu, ki si ga je zastavil pred za\xc4\x8detkom izkrcanja. Zaradi tega je bil kritiziran s strani ameri\xc5\xa1kih generalov Bradleya in Pattona._NEWLINE_Montgomeryev na\xc4\x8drt je bil takoj\xc5\xa1ni preboj in osvojitev mesta Caen, a to ni bilo mogo\xc4\x8de, saj britanska vojska ni imela dovolj enot, ki bi bile sposobne izvesti tak preboj. Tako se je Montgomery odlo\xc4\x8dil da bo zamotil nemce v njegovem sektorju in s tem omogo\xc4\x8dil la\xc5\xbeje napredovanje ameri\xc5\xa1ki vojski, ki bi s tem la\xc5\xbeje prebila polo\xc5\xbeaje nemcev na zahodu (operacija Kobra). Po vrsti bitk, ki so sledile so zavezni\xc5\xa1ke sile ujele in porazile nem\xc5\xa1ko 7. armado v bitki pri Falaise-Argentanu. Montgomery je v sredini julija s svojimi enotami odrezal nem\xc5\xa1ko vojsko, ki se je nahajala na polotoku Bretanija._NEWLINE_Po uspe\xc5\xa1nem zavzetju Normandije je sledil preboj do reke Ren. Ameri\xc4\x8dani so zelo pove\xc4\x8dali svojo prisotnost na Evropskem boji\xc5\xa1\xc4\x8du, saj so poleg 10 divizij, ki so bile prvotno na boji\xc5\xa1\xc4\x8du, izkrcali \xc5\xa1e 85 divizij. Tako je postalo politi\xc4\x8dno nemogo\xc4\x8de, da bi poveljnik kopenski sil ostal Britanec. Montgomerya je tako zamenjal general Dwight Eisenhower, Montgomery pa je \xc5\xa1e vedno ostal poveljnik 21. armadne skupine, sedaj sestavljene predvsem iz Britanskih in Kanadskih enot. Montgomery je bil povi\xc5\xa1an v feldmar\xc5\xa1ala kopenskih sil za svoje zasluge pri izkrcanju v Normandiji.\n_START_SECTION_\nPre\xc4\x8dkanje Rena\n_START_PARAGRAPH_\nMontgomery je prepri\xc4\x8dal Eisenhowerja da opusti taktiko direktnega preboja do Rena, saj je obstajala nevarnost, da bi Nemci razstrelili mostove ki vodijo \xc4\x8dez reko Ren. Montgomery je predlagal operacijo Market Garden katere glavni namen je bil zavarovanje glavnih mostov \xc4\x8dez Ren in tako omogo\xc4\x8diti hiter prodor zavezni\xc5\xa1kih oklepnih divizij. Ta operacija je bila zelo nezna\xc4\x8dilna za Montgomerya. Bila je zelo slabo pripravljena, kar je v nasprotju z Montgomeryem, ki je vedno do potankosti na\xc4\x8drtoval svoje ofenzive. Pri pripravi na\xc4\x8drtov za ofenzivo je celo ignoriral sporo\xc4\x8dila obve\xc5\xa1\xc4\x8devalne slu\xc5\xbebe, ki so govorila o prisotnosti nem\xc5\xa1kih oklepnih divizij na obmo\xc4\x8dju napada. Operacija Market Garden je bila prava katastrofa, saj je bila britanska 1. zra\xc4\x8dnoprevozna divizija popolnoma uni\xc4\x8dena med izvajanjem naloge. Pri tem polomu je imela veliko opraviti tudi Montgomeryeva prezaposlenost, saj je hkrati vodil zavzemanje pomembnega pristani\xc5\xa1\xc4\x8da Antwerpen._NEWLINE_16. decembra 1944 se je pri\xc4\x8dela ardenska ofenziva, ki so jo spro\xc5\xbeili Nemci in, ki je zelo presenetila zavezni\xc5\xa1ke sile. Nemci so za\xc4\x8deli z bitko za Bastogne, s katero so nem\xc5\xa1ke enote razdelile 12. armadno skupino in glavnino 1. armade Kopenske vojske ZDA od ostalih enot. Ker je bil poveljnik 12. armadne skupine Omar Bradley stacioniran v Luksemburgu, je bilo ote\xc5\xbeeno komuniciranje z 12. armadno skupino in tako se je Eisenhower odlo\xc4\x8dil premestiti 1. in 9. armado pod poveljstvo 21. armadne skupine, ki ji je poveljeval Montgomery. Ta je hitro izkoristil nastalo situacijo in takoj osebno obiskal vsa divizijska in armadna poveljstva in se hkrati posvetoval z generali o situaciji. Ustanovil je britanski 30. korpus kot strate\xc5\xa1ko rezervo in hitro reorganiziral obrambo na severnem krilu in ukazal evakuacijo mesta St. Vith. Skupaj s prebivalci se je umaknila tudi vojska._NEWLINE_Eisenhower je od Montgomerya za 1. januar 1945 zahteval za\xc4\x8detek ofenzive, ki naj bi britanske enote zdru\xc5\xbeila s Pattonovimi silami, ki so prodirale proti severu \xc5\xbee od 19. decembra. Tako bi Nemce ulovili v past in imeli mo\xc5\xbenost popolnega uni\xc4\x8denja nem\xc5\xa1ke vojske. Montgomery je zavrnil to zahtevo, saj ni bil dovolj pripravljen, hkrati pa se mu ni zdelo vredno boriti se za strate\xc5\xa1ko nepomembno obmo\xc4\x8dje. Napad je spro\xc5\xbeil \xc5\xa1ele 3. januarja, ko so se nem\xc5\xa1ke enote \xc5\xbee umaknile. Velik del ameri\xc5\xa1ke vojske je menil da se Montgomery ne bi smel obotavljati pri ofenzivi. Po koncu ofenzive je bila 1. armada dodeljena nazaj pod 12. armadno skupino, 9. armada pa je ostala pod poveljstvom 21. armadne skupine dokler ni pre\xc4\x8dkala Rena._NEWLINE_Montgomeryeva 21. armadna skupina je napredoval proti Renu, februarja leta 1945. Ren so pre\xc4\x8dkali 24. marca in po skrbno na\xc4\x8drtovani ofenzivi obkolili Nem\xc5\xa1ko armadno skupino B, ki se je nahajala v Porurju. Montgomeryeva glavna naloga je bila zavarovati krilo ameri\xc5\xa1ke fronte. Montgomery je bil opozorjen, da bi Rde\xc4\x8da armada lahko zavzela Dansko zato je sklenil zavzeti nem\xc5\xa1ki mesti Hamburg in Rostock in tako odrezati danski polotok. 4. maja, 1945 je sprejel predajo nem\xc5\xa1kih sil v severni Nem\xc4\x8diji, Danski in Nizozemski.\n_START_SECTION_\nPoznej\xc5\xa1e \xc5\xbeivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1946 je Montgomery dobil svoj plemi\xc5\xa1ki naslov. Postal je 1st Viscount Montgomery of Alamein. Istega leta je postal poveljnik Britanske vojske. To funkcijo je opravljal do leta 1948, ko mu je potekal mandat. Ministrski predsednik mu ni podalj\xc5\xa1al mandata. Na njegovo mesto je postavil generala Williama Slima. Bil je predsednik Zahodne Evropske Unije (to je varnostna organizacija, ki nima nobene povezave z EU) in poveljnik vseh njenih sil. Leta 1951 je postal namestnik generala Eisenhowerja, pri ustanavljanju zveze NATO. Montgomery je bil zelo predan vojak, ki je od svojih mo\xc5\xbe pri\xc4\x8dakoval veliko discipline in u\xc4\x8dinkovitosti. Kot Eisenhowerjev namestnik je opravljal in\xc5\xa1pekcije vojakov in pripravljal skupne vaje zveze NATO. Kot namestnik je slu\xc5\xbeil tudi pod Eisenhowerjevima naslednikoma Matthewom Ridgwajem in Alom Gruentherjem. Upokojil se je leta 1958, pri starosti 71 let.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nBernard Montgomery je umrl leta 1976, v starosti 88 let. Umrl je na svojem domu v mestu Alton.'