b'\n_START_ARTICLE_\nNizozemska osamosvojitvena vojna (prvi del)\n_START_PARAGRAPH_\nNizozemska osamosvojitvena vojna (prvi del) je bojevanje nizozemskih provinc za osvoboditev izpod \xc5\xa1panske nadoblasti v letih 1568-1609. Med vojno si je sedem severnih provinc ustvarilo samostojno vojsko in upravo ter se dejansko lo\xc4\x8dilo od \xc5\xa0panije. Bojevanje je bilo za\xc4\x8dasno prekinjeno z dvanajstletnim premirjem (1609-1621). S sklenitvijo premirja je \xc5\xa0panija posredno priznala obstoj Republike Nizozemske._NEWLINE_Samostojnost Republike Nizozemske je \xc5\xa0panija formalno priznala \xc5\xa1ele leta 1648, ob koncu drugega dela vojne. Za oba dela vojne skupaj se uporablja naziv osemdesetletna vojna (1568 - 1648).\n_START_SECTION_\nUvod\n_START_PARAGRAPH_\nNizozemska je bila sredi 16. stoletja pod habsbur\xc5\xa1ko oblastjo. Ju\xc5\xbene de\xc5\xbeele (pribli\xc5\xbeno sedanjo Belgijo) je pri\xc5\xbeenil Maksimilijan I., ko se je leta 1477 poro\xc4\x8dil z Marijo Burgundsko, dedinjo Karla Drznega in jih, po bojevanju s Francijo, obdr\xc5\xbeal z mirom v Senlisu (1493). Maksimilijanov vnuk, cesar Karel V., je temu ozemlju priklju\xc4\x8dil \xc5\xa1e severne de\xc5\xbeele, ki jih je pridobil v letih 1524-43, tudi zaradi medsebojnih sporov lokalnih plemi\xc4\x8dev. Tako je nastal kompleks sedemnajstih provinc, stikajo\xc4\x8dih se de\xc5\xbeel, ki jih je Karel V. leta 1543 s pragmati\xc4\x8dno sankcijo proglasil za upravno enoto pod habsbur\xc5\xa1ko oblastjo, ki se z dedovanjem ne sme deliti. Edino ve\xc4\x8dje ozemlje, ki je le\xc5\xbealo med njimi in ni bilo pod habsbur\xc5\xa1ko upravo, je bila kne\xc5\xbeja \xc5\xa1kofija Liege, ki pa je bila tudi fevd Svetega rimskega cesarstva._NEWLINE_Province so bile zelo razli\xc4\x8dno razvite in njihove samouprave so bile prilagojene tej raznolikosti. Na vrhu njihovih samouprav so bili ve\xc4\x8dinoma stadhoulderji (kraljevi namestniki) in zbori de\xc5\xbeelnih stanov. Habsbur\xc5\xbeani so pospe\xc5\xa1eno nadaljevali v Burgundiji za\xc4\x8deto centralizacijo upravljanja. Uprave provinc so podredili guvernerju (glavnemu kraljevemu namestniku) v Bruslju, kateremu so svetovali centralni uradi: dr\xc5\xbeavni svet, tajni svet in finan\xc4\x8dni svet. Najvi\xc5\xa1ja sodna avtoriteta je bil veliki svet v Michelnu. V Bruslju se je sestajal tudi dr\xc5\xbeavni zbor, v katerem so bile zastopane vse province. Skliceval ga je lahko le kralj ali njegov namestnik, kadar se mu je to zdelo potrebno, ko je npr. \xc5\xbeelel dobiti pristanek na v naprej pripravljeni sklep. Do sklicev je prihajalo redko in neredno._NEWLINE_Karel je bil rojen v Delftu, po\xc4\x8dutil se je Nizozemca. S tradicionalnimi upravnimi strukturami nizozemske se je pogajal, pridobival njihove denarne prispevke dr\xc5\xbeavi v zameno za privilegije. Ko je za\xc4\x8del na Nizozemsko prodirati protestantizem, se je Karel kot veren katoli\xc4\x8dan temu upiral, vendar z razumno mero.\n_START_SECTION_\nPritiski \xc5\xa0panije, prvi nemiri in spopadi (1556 - 1567)\n_START_PARAGRAPH_\nOktobra 1555 je Karel, \xc5\xa1e vedno cesar, imenoval za vladarja Nizozemske svojega sina Filipa, ki pa je bil v marsi\xc4\x8dem njegovo popolno nasprotje. Vzgojen je bil v \xc5\xa0paniji v strogo katoli\xc5\xa1kem okolju in je govoril samo \xc5\xa1pansko. Na Nizozemsko je gledal kot na \xc5\xa1pansko provinco, ki se mora pokoravati vladi v Madridu. Za eno svojih najpomembnej\xc5\xa1ih dol\xc5\xbenosti si je zadal, da ohrani v de\xc5\xbeeli katoli\xc5\xa1tvo kot edino vero. Za\xc4\x8dela so se preganjanja protestantov, zve\xc4\x8dal se je politi\xc4\x8dni in finan\xc4\x8dni pritisk na prebivalstvo, zlasti na tradicionalno mo\xc4\x8dni srednji obrtni\xc5\xa1ko-trgovski sloj._NEWLINE_Filip je za guvernerko postavil svojo polsestro Margareto Parmsko. V dr\xc5\xbeavni svet v Bruslju je imenoval predstavnike visokega plemstva, med njimi kneza Viljema I. Oranskega, grofa Horna , grofa Egmonta; med najvplivnje\xc5\xa1imi sta bila \xc5\xa1kof Antoine Perrenot de Granvelle (kraljev zaupnik) in frizijski pravnik Viglius (predsednik), ki sta bila predlagatelja upravnih reform. Zlasti zahtevam za vi\xc5\xa1anje davkov so se kmalu za\xc4\x8deli upirati de\xc5\xbeelni zbori in dr\xc5\xbeavni zbor. Visoki plemi\xc4\x8di so kralju za\xc4\x8deli po\xc5\xa1iljate proteste. Sporna je bila tudi prisotnost \xc5\xa1panske vojske, ki jo je kralj pustil na ju\xc5\xbeni meji za obrambo pred Francijo in ki je bila sedaj gro\xc5\xbenja nizozemski samostojnosti. Zaradi te\xc5\xbeav pri uveljavljanju reform je kralj leta 1561 poskusil okrepiti svoj polo\xc5\xbeaj z reorganizacijo cerkve, tako da je lahko sam dolo\xc4\x8dal \xc5\xa1tevilo \xc5\xa1kofij, njihove meje in postavljal \xc5\xa1kofe._NEWLINE_Razmere so se zelo zaostrile, ko je pape\xc5\xbe Filipu II. dovolil, da je ustanovil \xc5\xa1tirinajst novih \xc5\xa1kofij, Granvello pa postavil za prvega nad\xc5\xa1kofa Mechelna in prvaka nizozemske cerkve. Granvelle je s spremembami pridobil velik del posvetne mo\xc4\x8di na ra\xc4\x8dun plemstva. Visoko plemstvo seveda s tem ni bilo zadovoljno in je po\xc5\xa1iljalo kralju predloge, da omili spremembe in preneha s preganjanjem protestantov. Kralj se je odzval z umikom Granvelle iz dr\xc5\xbeavnega sveta, ni pa umaknil ukrepov._NEWLINE_Ko je v oktobru 1565 kralj predloge plemstva zavrnil in nadaljeval z zastavljeno politiko, je plemstvo sklenilo vzeti stvari v svoje roke. Ustanovilo je ligo kompromisa, kje so se zdru\xc5\xbeili protestanti in prista\xc5\xa1i so\xc5\xbeitja med verami in aprila 1566 predlo\xc5\xbeili kralju peticijo, ki jo je podpisalo kakih 200 plemi\xc4\x8dev, v kateri niso obsojali kralja, obsodili pa so inkvizicijo in jo prikazali kot \xc5\xa1kodljivo siroma\xc5\xa1enje dru\xc5\xbebe, so\xc5\xbeitja, pridobitev de\xc5\xbeele, svobode in uveljavljenih privilegijev. Eden od nasprotnikov lige je peticijo imenoval peticija bera\xc4\x8dev (nizozemsko geuzen) in naziv geze se odtlej uporablja (\xc4\x8dastno) za prista\xc5\xa1e nizozemskega osamosvojitvenega gibanja_NEWLINE_Vzdu\xc5\xa1je upora sta okrepili \xc5\xa1e slaba letina 1565 in vojna na Baltiku. Protikatoli\xc5\xa1ka propaganda protestantov je v Flandriji spro\xc5\xbeila prve napade na cerkve. Avgusta 1566 se je uni\xc4\x8devanje in ropanje cerkvenega imetja raz\xc5\xa1irilo po vsej Nizozemski. Razbijanja svetih podob kot simbolov pape\xc5\xa1tva (ikonoklazem) sicer ni bilo prav veliko, a jih oblast ni znala obvladati. Plemstvo se je razdelilo v one, ki so divjanje obsojali, in druge, ki so ga podpirali, vmes pa je bilo najve\xc4\x8d tistih, ki so iskali pot strpnosti. Vendar te niso na\xc5\xa1li in pri\xc5\xa1lo je do oboro\xc5\xbeenih spopadov. Ko je v marcu 1567 po grozljivem obleganju padla utrdba kalvinizma na Valonskem, mesto Valencienne, so postali uporniki malodu\xc5\xa1ni, nehali so pridigati protestantizem, zelo veliko se jih je izselilo v tujino, Anglijo, vzhodno Frizijo in Nem\xc4\x8dijo, kjer so ustanovili svoje skupnosti.\n_START_SECTION_\nTeror vojvode Albe (1567 - 1568)\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1567 je prispel na Nizozemsko vojvoda Alba z vojsko 10.000 mo\xc5\xbe, in nalogo, da na hitro uredi razmere, kajti \xc5\xa0paniji je v Sredozemlju grozila tur\xc5\xa1ka nevarnost. Deloval je brezobzirno. Ni upo\xc5\xa1teval guvernerke Margarete Parmske. Ustanovil je posebno sodi\xc5\xa1\xc4\x8de (ki so ga kmalu poimenovali krvavi svet), pred katerim nih\xc4\x8de ni bil varen in je obsodilo ve\xc4\x8d kot 1000 ljudi na smrt, med njimi grofa Egmonta in Horna. \xc4\x8ceprav sta bila do kraja zvesta kralju, sta bila leto kasneje javno obglavljena na glavnem trgu v Bruslju, ker je Alba menil, da sta preve\xc4\x8d popustljiva do protestantov. Imetje obsojenih je bilo zaplenjeno, med njimi tudi posesti Oranskih. Trinajstletnega Viljemovega sina Filipa Viljema (1554-1618) so odpeljali v \xc5\xa0panijo, kjer so ga vzgojili v katoli\xc5\xa1kem duhu, o\xc4\x8de ga ni nikdar ve\xc4\x8d videl. Margareta Parmska je iz protesta odstopila, guverner je postal vojvoda Alba. De\xc5\xbeelo je zajel nemir. Ocenjuje se, da se je tedaj odselilo okrog 60.000 ljudi, ki so se umaknili v Nem\xc4\x8dijo in Anglijo, kjer so iskali somi\xc5\xa1ljenike in podpornike. Med njimi je bil najimenitnej\xc5\xa1i Viljem I. Oranski._NEWLINE_Vijem Oranski je bil stadhoulder v Holandiji, Zelandiji, Utrechtu in mejni grofiji Antwerpen in najuglednej\xc5\xa1i plemi\xc4\x8d v dr\xc5\xbeavnem svetu, ki je podpisal peticijo gezov. Vedno je bil do kralja lojalen. Potek dogodkov pa ga je s\xc4\x8dasoma preobrazil iz zagovornika plemi\xc5\xa1kih privilegijev, ki je \xc5\xbeelel kralja opozoriti na Albin teror, v borca za osamosvojitev Nizozemske. Ker je bil od vseh plemi\xc4\x8dev najvi\xc5\xa1ji po polo\xc5\xbeaju, sam knez in v tem enakovreden kralju Filipu II., je postal v o\xc4\x8deh naroda upanje, o\xc4\x8de naroda, voditelj, o katerem so napisali pesnitev Wilhelm, ki je postala glavna med voja\xc5\xa1kimi baladami gezov, pesmimi, ki so se v francoski in nem\xc5\xa1ki verziji \xc5\xa1irile po letu 1572 tudi na Valonsko in v Porenje.\n_START_SECTION_\nZa\xc4\x8detek upora (1568 - 1572)\n_START_PARAGRAPH_\nV letu 1568 so geze od \xc4\x8dasa do \xc4\x8dasa organizirale vdore manj\xc5\xa1ih voja\xc5\xa1kih skupin z morja in iz Nem\xc4\x8dije in Francije. Eden od prvih uspe\xc5\xa1nih vdorov iz Nem\xc4\x8dije, ki ga je vodil Viljemov brat Ludvik Nassavski, bitka pri Heiligerlee 23. maja 1568, velja za za\xc4\x8detek osemdesetletne vojne za osvoboditev Nizozemske izpod \xc5\xa1panske oblasti. Bitko so uporniki sicer dobili, a Viljemu je zmanjkalo denarja in njegova vojska je razpadla._NEWLINE_\xc5\xa0panija je zaradi vojne s Tur\xc4\x8dijo in konfliktov s Francijo in Anglijo pri\xc5\xa1la v finan\xc4\x8dne te\xc5\xbeave in kralj je od Albe zahteval, da pokrije stro\xc5\xa1ke vzdr\xc5\xbeevanja vojske iz davkov na Nizozenskem. Po za\xc4\x8detnih neuspelih pogajanjih z dr\xc5\xbeavnim zborom je leta 1571 na silo uvedel 10 odstotni davek na promet (alcabala). Zlasti na\xc4\x8din, kako je davek uveljavil, je povzro\xc4\x8dil po vsej Nizozemski val ogor\xc4\x8denja, tudi med dotlej lojalnimi katoli\xc5\xa1kimi krogi.\n_START_SECTION_\nSplo\xc5\xa1en upor in prvi samostojni sklic skup\xc5\xa1\xc4\x8dine v Dordrechtu (1572)\n_START_PARAGRAPH_\nDa bi ustregla \xc5\xa1panskemu kralju, je angle\xc5\xa1ka kraljica Elizabeta I. v marcu 1572 izgnala geze, ki so se ob umiku iz domovine zatekli v angle\xc5\xa1ka pristani\xc5\xa1\xc4\x8da. Ti so 1. aprila zavzeli skoraj nevarovano mesto Brill v ustju reke Ems. Prebivalci so jih prijateljsko sprejeli. Novica o uspehu se je hitro raz\xc5\xa1irila. Prilo\xc5\xbenost za splo\xc5\xa1en upor je bila ugodna, kajti Alba je v pri\xc4\x8dakovanju vdora hugenotov z juga ve\xc4\x8dino svoje vojske razporedil ob meji s Francijo. V naslednjih mesecih so protestanti v mestu za mestom prevzemali oblast. Pomorski geze so zavzeli Vlissingen in blokirali ustje reke \xc5\xa0elde in za\xc4\x8deli z obleganjem Middelburga. Na vzhodu je iz Nem\xc4\x8dije grof Van den Bergh (svak Viljema Oranskega) zavzel ve\xc4\x8dino Gelderlanda in Overijssela. Na jugu je Ludvik Nassavski (brat Viljema Oranskega) s pomo\xc4\x8djo hugenotov zavzel klju\xc4\x8dno postojanko, utrjeno mesto Mons. V juliju 1572, ko so uporniki v Dordrechtu sklicali prvo skup\xc5\xa1\xc4\x8dino brez pooblastila kralja, so bila v severnem delu Nizozemske kralju lojalna le \xc5\xa1e velika mesta Amsterdam, Rotterdam, Haag in Delft. Viljema Oranskega so tedaj proglasili za stadhoulderja v Holandiji, Zelandiji in Utrechtu in ("ob odsotnosti Njegovega Veli\xc4\x8danstva") za pokrovitelja Nizozemske. Obravnavali so pere\xc4\x8de finan\xc4\x8dne, verske in voja\xc5\xa1ke zadeve in bili soglasni, da nadaljujejo upor.\n_START_SECTION_\nOfenziva vojvode Albe in kr\xc4\x8devita obramba upornikov (1572 - 1575)\n_START_PARAGRAPH_\nS \xc5\xa1entjernejsko no\xc4\x8djo v Parizu (24. avgusta 1572) pa so se razmere spremenile. Francozi so nehali podpirati upornike, kar je Albi omogo\xc4\x8dilo protiofenzivo. Nazaj je zavzel Mons, se neusmijeno ma\xc5\xa1\xc4\x8deval mestu Michelen, ker je prej, v maju, samo odprlo vrata upornikom. Masaker v Michelenu je prestra\xc5\xa1il druga uporna mesta v Flandriji, Brabantu. V novembru je ob zavzetju Zutphena na vzhodu umrlo na stotine ljudi, kar je povzro\xc4\x8dilo predajo mest v Gelderlandu in v Overijssel. Uporniki so se umaknili tudi iz Frizije. Upornikom sta ostali le \xc5\xa1e Holandija i Zelandija, brez Amsterdama, kjer ni bilo upora, in Middelburga, kjer se je \xc5\xa1panska posadka \xc5\xa1e vedno upirala obleganju upornikov._NEWLINE_V Holandiji in Zelandiji so gro\xc5\xbenje z masakri delovale nasprotno kot na jugu. Sever je bil zgodovinsko bolj navezan na samostojnost, veliko bolj protestantski in ljudje so videli edini izhod v voja\xc5\xa1ki obrambi samostojnosti. Alba upornikom ni \xc5\xbeelel dopustiti, da bi se opomogli v prihajajo\xc4\x8di zimi, in je nadaljeval s pohodom proti severu._NEWLINE_Na poti je naletel na nepomembno mestece Naarden, kjer je ukazal ubiti vse "mo\xc5\xa1ke, \xc5\xbeenske in otroke". Pre\xc5\xbeivelo je le nekaj ljudi, ki so se umaknili v temo zasne\xc5\xbeene pokrajine. (Ta podoba je ostala v narodovem spominu kot sinonim krutosti in zlobe.) Potem je za\xc4\x8del oblegati Haarlem. Prebivalci so se kr\xc4\x8devito upirali do 13. julija 1573, ko so se bili prisiljeni vdati zaradi lakote. Alkmaar so uporniki uspeli obraniti. Z zmago v pomorski bitki na Zuiderzee v oktobru 1573 so dobili nadzor nad morjem. Odlo\xc4\x8dilna za usodo upora pa sta bila izida obleganj Middelburga in Leidna. V Middelburgu se je mo\xc4\x8dna \xc5\xa1panska posadka, ki so jo sku\xc5\xa1ali re\xc5\xa1evati tudi z morja, vdala upornikom po dvajsetmese\xc4\x8dnem obleganju v februarju 1574. V Leidnu so se branili uporniki. Albina vojska je oblegala Leiden od novembra 1573 do marca 1574, ko sta branilcem z vzhoda sku\xc5\xa1ala pomagati Ludvik in Henrik Nassavski (brata Viljema Oranskega) , ki pa sta bitko s \xc5\xa0panci pri Mooku zgubila in tudi oba padla v boju. Obleganje se je nadaljevalo v maju. Do avgusta so branilcem po\xc5\xa1le vse zaloge hrane. Tedaj so uporniki predrli nasipe (starega) Rena, a vodostaj je bil prenizek in voda ne dovolj globoka, da bi pregnala \xc5\xa0pance in omogo\xc4\x8dila ladjam upornikov dostop do mesta. A bli\xc5\xbeina re\xc5\xa1itve je omogo\xc4\x8dila branilcem, da so iztisnili iz sebe zadnje mo\xc4\x8di. Tedaj pa je za\xc4\x8delo mo\xc4\x8dno de\xc5\xbeevati, voda se je dvignila in mesto je bilo re\xc5\xa1eno. \xc4\x8ce bi padel Leiden, bi bila \xc5\xa0pancem odprta pot do Delfa in Haaga in naprej proti severu. Med tem je v novembru 1573 kralj zamenjal Albo. Novi guverner je postal Luis de Requesens y Z\xc3\xba\xc3\xb1iga. .\n_START_SECTION_\nBankrot \xc5\xa0panije in gentska pacifikacija (1575 - 1578)\n_START_PARAGRAPH_\nJeseni 1575 genovski bankirji Filipu II., ki se je med tem zapletel tudi v vojno s Turki v Sredozemlju, niso hoteli ve\xc4\x8d posojati denarja. Requesens je po zvezah dobil v Antwerpnu osebni kredit, a je v marcu 1576 umrl. \xc4\x8ceprav nepla\xc4\x8dani, so vojaki oblegali Zierekzee, ko pa je ta 2. julija padel, so se uprli in raz\xc5\xa1li. Tri tedne kasneje so izropali Aalast pri Bruslju in za\xc4\x8detkom novembra nekaj dni pusto\xc5\xa1ili po Antwerpnu. Verjetno je bilo v resnici tedaj pobitih nekaj sto ljudi, a proti\xc5\xa1panska propaganda je dogodek poimenovala \xc5\xa1pansko besnenje in poro\xc4\x8dala o 18.000 ubitih me\xc5\xa1\xc4\x8danih, kar je spet strnilo vrste sedemnajstih provinc. Nekaj dni kasneje so se ju\xc5\xbene province in Utrecht v gentski pacifikaciji dogovorile, da se pridru\xc5\xbeijo Holandiji in Zelandiji z namenom, da iz\xc5\xbeenejo \xc5\xa0pance. Skupaj so ustanovile skup\xc5\xa1\xc4\x8dino, ki je zasedala v Bruslju. Skup\xc5\xa1\xc4\x8dina je bila pripravljena priznati novega kraljevega namestnika Don Juana Avstrijskega, zmagovalca pri Lepantu, \xc4\x8de odstrani \xc5\xa1pansko vojsko, prizna dolo\xc4\x8dila genske pacifikacije in se strinja, da bo oblast delil s skup\xc5\xa1\xc4\x8dino v Bruslju. Juan, popolnoma brez denarja, ni mogel drugega kot pristati s podpisom ve\xc4\x8dnega edikta. V aprilu je, skladno z ediktom, \xc5\xa1panska vojska od\xc5\xa1la. V nadaljevanju pogajanj pa se je kmalu pokazalo, da se Holandija in Zelandija nikdar ne bosta odrekli kalvinizmu in svoji vladi. V juliju je Juan zapustil pogajanja in se umaknil v Namur. Vijem Oranski je v septembru 1577 zmagoslavno prenesel svojo rezidenco v Bruselj in kasneje v Antwerpen, kjer je ostal do poletja 1583._NEWLINE_Velika nasprotja v stali\xc5\xa1\xc4\x8dih in zahtevah juga in severa so razvnela razprave in konflikte, ki sta jih netili manj\xc5\xa1ini s skrajnimi politi\xc4\x8dnimi stali\xc5\xa1\xc4\x8di. Militantni kalvinisti so se \xc5\xbeeleli bojevati proti katolikom, dokler ne bi vseh Nizozemcev spremenili v protestante. Na drugi strani so radikalni katoli\xc4\x8dani \xc5\xbeeleli ostati lojalni kralju, vmes pa je bila ve\xc4\x8dina, ki se je zavzemala za versko strpnost, izgon \xc5\xa1panske vojske in povrnitev starih privilegijev. Viljem Oranski se je zavzemal za strpno pot, a se je s \xc4\x8dasom vse bolj nagibal na stran kalvinistov, ker so bili ti edini dovolj zavzeti za bojevanje s \xc5\xa0panci._NEWLINE_Katoli\xc5\xa1ki Utrecht je sprejel Viljema Oranskega za stadhoderja, s tem da prevladujo\xc4\x8da vera ostane katoli\xc5\xa1ka. V Friziji in Gelderlandu so prevladali kalvinisti. Amsterdam je jeseni 1578 dobil protestantsko mestno oblast.\n_START_SECTION_\nPovrnitev \xc5\xa1panske nevarnosti, razdelitev na dve Nizozemski (1578 - 1579)\n_START_PARAGRAPH_\nKralj Filip II. je koncem 1577 uspel urediti finan\xc4\x8dne te\xc5\xbeave, kar mu je omogo\xc4\x8dilo, da je iz Italije poslal novo vojsko, ki ji je poveljeval Alessandro Farnese, vojvoda Parmski (sin Margarete). Pri\xc5\xa1el je ravno prav, da je januarja 1578 dobil bitko proti vojski bruseljske skup\xc5\xa1\xc4\x8dine pri Gemblouxu in napredoval proti Leuvnu. Skup\xc5\xa1\xc4\x8dina se je umaknila v Antwerpen. Tedaj je nizozemskim upornikom prisko\xc4\x8dila na pomo\xc4\x8d angle\xc5\xa1ka kraljica Elizabeta I. in skupaj so premagali \xc5\xa0pance pri Rijmenamu. Po smrti Don Juana je Farnese postal novi guverner in za\xc4\x8del oblegati Maastricht._NEWLINE_Dogodki so do skrajnosti razgibali politi\xc4\x8dno vrenje na ju\xc5\xbenem Nizozemskem. Kalvinisti so v notranjih nemirih prevzeli Gent in raz\xc5\xa1irili oblast na okoli\xc5\xa1ka mesta. Spet je pri\xc5\xa1lo do ikonoklazma. Na vsem ju\xc5\xbenem Nizozemskem je pri\xc5\xa1lo do brezupnega razkola med zmernimi katoliki in radikalnimi kalvinisti. Viljem Oranski je pozival k religioznemu miru. Protikatoli\xc5\xa1ki pogromi v Antwerpnu so izzvali napad katolikov na kalviniste v Michelnu, od koder so izgnali protestante in bili spet pripravljeni pogovarjati se s \xc5\xa0panci o miru. Nasprotno se je v Gentu, Bruslju in drugih mestih Flandrije in Brabanta pove\xc4\x8dala navezanost na uporni sever in odlo\xc4\x8denost, da se znebijo \xc5\xa0pancev._NEWLINE_Sever je bil \xc5\xbee od nekdaj veliko bolj homogen. Ve\xc4\x8dina njegove mo\xc4\x8di je bila skoncentrirana v Holandiji. Holandija in Zelandija sta imeli od junija 1575 poenoteno upravljanje. V univerzi v Leidnu sta imeli kreatorja nove dr\xc5\xbeavne vere. Do leta 1580 sta uspeli pritegniti v svoj krog Gelderland, Frizijo, Drenthe in mesto Gent. Overijssel je bil v svoji navezanosti razklan. Na severu je tako \xc5\xbee nekaj \xc4\x8dasa nastajal zametek nove dr\xc5\xbeave._NEWLINE_Na jugu, kjer je bila \xc5\xa1panska nevarnost ve\xc4\x8dja in katoli\xc5\xa1tvo mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e, je nazadnje prevladalo previdnej\xc5\xa1e stali\xc5\xa1\xc4\x8de. Ju\xc5\xbene province so se januarja 1579 zdru\xc5\xbeile v arra\xc5\xa1ko zvezo, izrazile lojalnost \xc5\xa1panskemu kralju, potrdile stare plemi\xc5\xa1ke in de\xc5\xbeelne privilegije in priznale katoli\xc5\xa1ko vero kot edino. V odgovor so se \xc5\xa1e isti mesec severne province povezale v utrechtsko zvezo in kot edino vero priznale kalvinizem. Viljem Oranski se je iz Antwerpna \xc5\xa1e vedno prizadeval za enotno Nizozemsko in toleranco med verama, a ko so k arra\xc5\xa1ki uniji pristopile tudi dotlej uporu privr\xc5\xbeene valonske province z namenom, da bi se pomirile s \xc5\xa0panijo, je 3. maja 1579 tudi on podpisal utrechtsko zvezo. V maju so se Holandiji, Zelandiji in Utrechtu v zvezi pridru\xc5\xbeila \xc5\xa1e mesta Antwerpen, Breda, \'s-Hertogenbosch in nekaj manj\xc5\xa1ih mest. S tem so propadla prizadevanja za enotno Nizozemsko.\n_START_SECTION_\nPonovno \xc5\xa1pansko osvajanje, lo\xc4\x8ditev od \xc5\xa1panske krone (1579 - 1585)\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0panci so junija 1579, po \xc5\xa1tirimese\xc4\x8dnem obleganju, zavzeli Maastrich in Farnese tedaj ni mogel prepre\xc4\x8diti masakra. Februarja so zavzeli zahodno-flandrijsko mesto Kortrijk, od koder so napredovali v treh smereh: proti severovzhodu, jugovzhodu in jugozahodu. \xc4\x8cete antwerpenske skup\xc5\xa1\xc4\x8dine so s pomo\xc4\x8djo Angle\xc5\xbeev v aprilu spet osvojile Mechelen._NEWLINE_Viljem Oranski je \xc5\xa1e vedno iskal re\xc5\xa1itev za Nizozemsko kot celoto, to pot v navezavi na Francoze. Pokroviteljstvo za dr\xc5\xbeavo je iskal v bratu francoskega kralja vojvodi An\xc5\xbeujskem. V juliju 1581 se je skup\xc5\xa1\xc4\x8dina v Antwerpnu z aktom odpovedi odrekla Filipu II. in na njegovo mesto je s prisego stopil vojvoda An\xc5\xbeujski (Hercul Fran\xc3\xa7ois), ki je pripeljal s seboj francoske \xc4\x8dete._NEWLINE_Med tem se je Filip II. re\xc5\xa1il tur\xc5\xa1kega pritiska, dobil je po\xc5\xa1iljko srebra iz Amerike in s tem denar za novo vojsko. Septembra 1580 je imel Farnese \xc5\xbee 45.000 vojakov in oktobra 1582 61.000 vojakov. Junija 1581 so katoli\xc4\x8dani v Bredi sami odprli vrata \xc5\xa0pancem. Naslednje leto je Farnese vdrl v Gelderland, novembra je zavzel Steenwijk, pomembno utrjeno mesto na kri\xc5\xbei\xc5\xa1\xc4\x8du med Overijssel in Frizijo. Morala na uporni\xc5\xa1ki strani je padla, komandanti so sklepali skrivne dogovore s Farnesejem. U\xc5\xbealjen zaradi neupo\xc5\xa1tevanja njegove avtoritete, je hotel vojvoda An\xc5\xbeujski v januarju 1583 z voja\xc5\xa1kim udarom vzeti oblast v svoje roke. Zavzel je Dunkirk, Aalast in nekaj krajev v Flandriji, v Antwerpnu pa so me\xc5\xa1\xc4\x8dani prijeli za oro\xc5\xbeje in pobili na stotine Francozov. Polo\xc5\xbeaj je postal za An\xc5\xbeujskega nemogo\xc4\x8d in v juniju je zapustil Nizozemsko._NEWLINE_Poleti 1583 so \xc5\xa0panci zavzeli Dunkirk in Nieuwport. V juliju 1583 je Viljem Oranski prenesel svojo rezidenco v Delft. Bil je \xc5\xa1e vedno vodja upora, vendar z manj\xc5\xa1im presti\xc5\xbeem kot ob za\xc4\x8detku upora. Holandija je med tem ustvarila zametek vlade. Postala je edini center mo\xc4\x8di. Skup\xc5\xa1\xc4\x8dina se je sestajala odslej v Middelburgu, Delftu in kon\xc4\x8dno v Haagu._NEWLINE_V aprilu 1584 so \xc5\xa0panci zavzeli Ieper, v maju Brugge in v septembru Ghent, trdnjavo kalvinizma. Vijem Oranski je \xc5\xa1e vedno videl v morebitni navezavi na Francijo manj\xc5\xa1e zlo od \xc5\xa1panskega . Debato med holandskimi politiki, ali naj Viljemu Oranskemu podelijo naslov grofa Holandije in Zelandije ali ne, je kon\xc4\x8dal strel katoli\xc5\xa1kega skrajne\xc5\xbea, ki ga je julija 1584 umoril na ulici Delfta._NEWLINE_Po Viljemovi smrti je izvr\xc5\xa1no oblast prevzel dr\xc5\xbeavni svet, raad van state ( prej je imel le posvetovalno funkcijo), ki je prevzel skrb za vojsko in mornarico in vodenje vojne. V obdobju 1576-83 sta bili dve vojni \xc5\xbeari\xc5\xa1\xc4\x8di in dve voja\xc5\xa1ki poveljstvi. Od leta 1583, zlasti pa po Viljemovi smrti, je Holandija sama prevzela vodstvo in skrb za vire, potrebne za upor._NEWLINE_Ko so \xc5\xa0panci zavzeli \xc5\xbee ve\xc4\x8dino Brabanta in Flandrije, je utrechtska zveza, kljub \xc5\xa1tevilnim pomislekom in nasprotnim mnenjem, v februarju 1585 \xc5\xa1e enkrat ponudila francoskemu kralju, da prevzame pokroviteljstvo nad njo. Henrik III., sam v dr\xc5\xbeavljanski vojni, je ponudbo odklonil._NEWLINE_\xc5\xa0panci so v marcu zavzeli Bruselj, v avgustu je padel Antwerpen, tedaj dale\xc4\x8d najve\xc4\x8dje in najbogatej\xc5\xa1e nizozemsko mesto. (\xc5\xa0panci so ga oblegali od julija 1584; obkolili so ga tako, da so pod mestom zgradili preko reke \xc5\xa0elde ve\xc4\x8d kot 700 m dolg pontonski most.) Farnese se je dr\xc5\xbeal obljube, ki jo je dal me\xc5\xa1\xc4\x8danom; po zavzetju ni bilo nobenega ropanja, v mestu je bila spet dovoljena samo katoli\xc5\xa1ka vera, kdor pa je \xc5\xbeelel, se je lahko z imetjem izselil. V naslednjih 4 letih je Antwerpen zapustila polovica prebivalcev (38.000 od 80.000). Ve\xc4\x8dinoma so se preselili v Amsterdam, ki je, tudi s tem prilivom prebivalstva, prevzel dotedanjo vlogo Antwerpna v trgovini in gospodarstvu tega dela Evrope.\n_START_SECTION_\nPod angle\xc5\xa1kim pokroviteljstvom (1585 -1587)\n_START_PARAGRAPH_\nV stiski je maja 1585 skup\xc5\xa1\xc4\x8dina utrechtske zveze ponudila angle\xc5\xa1ki kraljici Elizabeti I., da prevzame suverenost nad zvezo provinc. Kraljica je ponudbo sprva odklonila, ker ni hotela posegati v vladarske pravice \xc5\xa1panskega kralja. Potem pa je prevladala bojazen, da bi propad provinc preve\xc4\x8d oslabil protestantizem v Evropi in vzbudil katoli\xc5\xa1kim silam skomine po Angliji in Irski. Avgusta 1585 je bila tako v Nonsuchu podpisana pogodba, po kateri je Anglija poslala v Holandijo 6350 pe\xc5\xa1cev in 1000 konjenikov, za katere so si stro\xc5\xa1ke delili. Robert Dudley, lord Leicesterski, je bil imenovan za namestnika angle\xc5\xa1ke kraljice (guvernerja) na Nizozemskem. Politi\xc4\x8dno in voja\xc5\xa1ko naj bi vodil province s pomo\xc4\x8djo spremenjenega dr\xc5\xbeavnega sveta (raad van state), v katerem je imela Anglija dva glasova._NEWLINE_Najve\xc4\x8dja avtoriteta na holandski strani je bil tedaj Johan van Oldenbarnevelt , ki sicer ni imel visokega formalnega polo\xc5\xbeaja, bil je raadspensionaris, najpomembnej\xc5\xa1i uradnik in govornik v paralmentu, ki si je ustvaril ugled kot sodelavec Viljema Oranskega. Prehitel je Angle\xc5\xbee in \xc5\xbee pred prihodom Dudleya postavil za stadhoulderja Holandije in Zelandije in poveljnika vojske Mavricija, grofa Nassauskega, sedemnajstletnega drugega sina Viljema Oranskega (\xc4\x8deprav naj bi to bila pristojnost novega raad van state)._NEWLINE_Dudley si je izbral rezidenco v Utrechtu in si sku\xc5\xa1al s spremembami upravljanja pridobiti \xc4\x8dim ve\xc4\x8d oblasti. Po svoje je oblikoval centralno finan\xc4\x8dno komoro. Vpeljal je embargo na trgovino s podro\xc4\x8dji pod \xc5\xa1pansko upravo, ki se je sicer izkazal kot koristen, a je tudi doma\xc4\x8dim trgovcem odnesel velik del dohodka, zaradi \xc4\x8desar so mu nasprotovali. Pomanjkljivo oskrbovana in slabo pla\xc4\x8dana angle\xc5\xa1ka vojska je z neprimernim obna\xc5\xa1anjem vznemirjala prebivalce, ki so imeli te\xc5\xbeave tudi s \xc5\xa1tevilnimi priseljenci z juga._NEWLINE_S prihodom Angle\xc5\xbeev so pridobili na mo\xc4\x8di radikalni kalvinisti, ki so \xc4\x8dutili podporo v angle\xc5\xa1ki reformirani cerkvi in ki so poleg plemstva, ki mu je me\xc5\xa1\xc4\x8danstvo pobralo politi\xc4\x8den vpliv, tvorili Angle\xc5\xbeem naklonjeno stranko. V Utrechtu so avgusta 1586 osvojili oblast in postali jedro Dudleyevih politi\xc4\x8dnih prista\xc5\xa1ev._NEWLINE_Oldenbarnevelt je v decembru 1586 izkoristil trenutno Dudleyevo odsotnost in v skup\xc5\xa1\xc4\x8dini dosegel omilitev trgovskega embarga in sprejem zakonov, po katerih je oficirje, ki jih je pla\xc4\x8devala Holandija, nastavljal stadhoulder, ki je moral tudi predhodno odobriti vsak premik \xc4\x8det._NEWLINE_Ko se je Dudley vrnil, je na\xc5\xa1el svojo politi\xc4\x8dno stran oslabljeno. Re\xc5\xa1itev je iskal v pu\xc4\x8du. V septembru je pripeljal v Holandijo nove \xc4\x8dete, zavzel Goudo, Schoonhoven in nekaj manj\xc5\xa1ih mest. V Haagu je sku\xc5\xa1al prijeti Mavricija in Oldenbarnevelta, kar pa mu ni uspelo. Tudi v Leidnu, mestu z zelo velikim \xc5\xa1tevilom priseljencev, radikalnim kalvinistom, ki so imeli podporo na teolo\xc5\xa1ki fakulteti, ni uspel prevzem mestne oblasti. Dudly je osebno poskusil \xc5\xa1e v Amsterdamu. Ko tudi tam ni uspel, se je decembra 1587 vrnil v Anglijo. Angle\xc5\xa1ki predstavniki v raad van state so ostali \xc5\xa1e mnogo let, dokler province niso vrnile Angliji vsega denarja, ki ga je vlo\xc5\xbeila njim v pomo\xc4\x8d.\n_START_SECTION_\nKonsolidacija Republike (1588 - 1589)\n_START_PARAGRAPH_\nPo odhodu Dudleya province niso iskale novega pokrovitelja in so delovale kot republika. Ta je bila notranjepoliti\xc4\x8dno spet dodobra razburkana. K umiritvi razmer so v naslednjih mesecih odlo\xc4\x8dilno prispevale zunanjepoliti\xc4\x8dne razmere._NEWLINE_Leta 1588 je \xc5\xa1panski kralj Filip II. pripravljal napad na Anglijo z namenom vrnitve katoli\xc5\xa1tva v Anglijo. Angle\xc5\xa1ka kraljica, ki je potrebovala pomo\xc4\x8d nizozemske mornarice, je odtegnila pomo\xc4\x8d Angliji naklonjenim politi\xc4\x8dnim strankam v Republiki in ukazala poveljnikom angle\xc5\xa1ke vojske, da sodelujejo z Mavricijem kot vrhovnim poveljnikom._NEWLINE_Mavricij je v oktobru 1589 postal stadhoulder \xc5\xa1e v provincah Gelderland, Utrecht in Overijjsel (prej\xc5\xa1nji stadhoulder je umrl) in s tem dobil neposredni nadzor nad mejnimi utrdbami na vzhodu. Glavni dose\xc5\xbeek Oldenbarneveltove politike je bil, da je prenesel, navzlic protestom angle\xc5\xa1kih \xc4\x8dlanov, voja\xc5\xa1ke in strate\xc5\xa1ke odlo\xc4\x8ditve z raad van state na zvezno skup\xc5\xa1\xc4\x8dino, v kateri je imela vso mo\xc4\x8d odlo\xc4\x8danja Holandija. Dr\xc5\xbeavni svet je dobil ve\xc4\x8djo vlogo pri vodenju gospodarstva, postal je upravni organ zvezne skup\xc5\xa1\xc4\x8dine, kar je neko\xc4\x8d \xc5\xbee bil. Dejanski snovalec in glavni vodja politike je bil Oldenbarnevelt, formalno pa zvezna skup\xc5\xa1\xc4\x8dina v Haagu. Napetosti v Republiki so bile nevtralizirane. Bila je pripravljena, da izkoristi strate\xc5\xa1ke okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine, ki so nastale leta 1590.\n_START_SECTION_\nOzemeljska \xc5\xa1iritev in zavarovanje meja (1590 - 1609)\n_START_PARAGRAPH_\nOzemlje Republike je bilo leta 1590 zelo omejeno. Po izgubi Zutphena in Deventra v poznih osemdesetih je bil ves vzhodni del, od Nijmegena do ustja reke Ems, pod \xc5\xa1pansko oblastjo. Vojska Republike se je umaknila zahodno od reke IJssel, trdnjave na reki so obvladovali \xc5\xa0panci. Na jugu je bila meja na Renu in Waalu. A notranje se je vojska utrdila, ekonomsko in organizacijsko. Najve\xc4\x8d pa je k spremembi voja\xc5\xa1kega polo\xc5\xbeaja prispevala odlo\xc4\x8ditev Filipa II., da bo podprl katoli\xc5\xa1ko stran v francoski dr\xc5\xbeavljanski vojni, kamor je prestavil velik del \xc5\xa1panske flandrijske vojske._NEWLINE_Mavricij je 1590 s presene\xc4\x8denjem zavzel Bredo. V letu 1591, ko je njegova vojska \xc5\xa1tela \xc5\xbee 26.000 vojakov, je zavzel trdnjave na reki IJssel vse do Nijmegena. Odslej je lahko nadzoroval ladijski promet na rekah Ren, Waal in IJssel, kar je omogo\xc4\x8dalo trgovino z Nem\xc4\x8dijo in premike enot ob meji z ladjami. Izumil je nove taktike obleganja mest (gibljive topove na platojih, da se dr\xc5\xbeali vrh mo\xc4\x8dvirja, kopanje jarkov, spodkopavanje obzidij, miniranje), ki so skraj\xc5\xa1ali prej izredno dolgotrajna obleganja trdnjav. Steenwijk je tako padel v 44 dneh, Coevorden, ki je omogo\xc4\x8dal kontrolo nad reko Drenthe, v 6 tednih. Najbolj odmevno je bilo zavzetje Geertruidenberga na reki Maas v juniju 1593 po 4 mese\xc4\x8dnem obleganju, ki so si ga kot turisti pri\xc5\xa1li ogledat mnogi evropski bogata\xc5\xa1i. Poleti 1594 je padlo mesto Groningen in de\xc5\xbeela je postala 7. provinca Republike._NEWLINE_Ker so se province, zlasti tiste na severovzhodu, ki so imele zgodovinsko najbolj razdrobljeno oblast, med seboj prepirale, kako si bodo razdelile osvojena ozemlja in obmejne trdnjave, je Oldenbarnevelt kon\xc4\x8dno spor re\xc5\xa1il tako, da jih je podredil direktno zvezni upravi kot de\xc5\xbeele zveze (generaliteitslanden), ustanovil za njihovo upravljanje posebno administracijo in postavil za stadhoulderja Willema Lodewijka, grofa van Nassau-Dillenburg, Mauricijevega svaka, ki je \xc5\xbee bil stadhoulder v Friziji in Groningenu._NEWLINE_Druga velika ofenziva se je za\xc4\x8dela 1597. Mavricij je najprej zavzel glavno mosti\xc5\xa1\xc4\x8de preko Rena Rheinberg, s tem odrezal od zaledja vse \xc5\xa1panske trdnjave severno od nje: Grol, Oldenzaal, Ensched\xc3\xa9, Bredevoort, Ootmarsum, Lingen, ki jih je Mavricij postopno zavzel. (Lingen je zavzel s topni\xc5\xa1tvom, ki ga je pripeljal po morju mimo Emdena.) Vdrl je v nem\xc5\xa1ki pokrajini Lingen in Moers in raz\xc5\xa1iril oblast v dolino Emsa. Zavzetje Grola, ki je padel v 14 dneh, je odpravilo \xc5\xa1pansko prisotnost na vzhodu, tako da je vojsko in oro\xc5\xbeje odslej lahko preva\xc5\xbeal po re\xc4\x8dnih poteh. Tedaj je imel \xc5\xbee tehni\xc4\x8dno najbolj profesionalno in po mno\xc5\xbei\xc4\x8dnosti drugo najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1o vojsko v Evropi (leta 1595 32.000, 1599 35.000, 1607 51.000 mo\xc5\xbe). Zelo se je pove\xc4\x8dala mo\xc4\x8d mornarice, ki je zaprla ustji rek Ems in \xc5\xa0elda in blokirala flandrijska pristani\xc5\xa1\xc4\x8da._NEWLINE_Goldenbarnevelt je v maju 1598 z nezaupanjem gledal sklepanje miru med \xc5\xa0panijo in Francijo. V \xc5\xa0paniji je ostareli Filip II. formalno predal oblast h\xc4\x8deri Izabeli in njenemu mo\xc5\xbeu nadvojvodi Albertu Avstrijskemu, ki je bil 1599 pripravljena priznati Republiki neodvisnost, \xc4\x8de Republika formalno prizna suverenost \xc5\xa0panije nad njo in dovoli katoli\xc5\xa1ko bogoslu\xc5\xbeje na svojem ozemlju. Ponudba je spet spro\xc5\xbeila mesece javnih razprav, med drugim tudi o nezanesljivosti politi\xc4\x8dnega in voja\xc5\xa1kega polo\xc5\xbeaja na vzhodu in ogromnih stro\xc5\xa1kih armade. Oldenbarnevelt ponudbe seveda ni mogel sprejeti, odlo\xc4\x8dil pa se je, na pobudo Zelandije, pred javnostjo opravi\xc4\x8diti za vojsko porabljeni denar. Vojsko je poslal nad oddaljeni Dunkirk, od koder so od \xc5\xa0pancev najeti gusarji napadali ladje Republike. Zaradi zastoja pri prevozu je vojsko na poti ujel vojvoda Albert z 10.000 vojaki. Mavricijeva vojska je bila prisiljena spopasti se na odprtem pri Nieuwpoortu z veliko ve\xc4\x8djo silo. Mavricij je s premi\xc5\xa1ljeno taktiko bitko sicer dobil, a zmaga je bila nekoristna, ker se je zaradi oddaljenosti od doma moral umakniti. Tisto leto so \xc5\xa1panske ladje, ki so se v avgustu izmuznile iz Dunkirka, v Severnem morju uni\xc4\x8dile 36 ladij (preko 10%) nizozemske ribi\xc5\xa1ke flote._NEWLINE_V naslednjih letih sta se nasprotni strani ujeli v pat pozicijo. Nizozemci so dr\xc5\xbeali v \xc5\xa1ahu \xc5\xa0pance, a so morali stalno ve\xc4\x8dati vojsko in graditi nove utrdbe, kar je bilo velika obremenitev za finance. Novi poveljnik flandrijske vojske Ambrozio Spinola je za\xc4\x8del oblegati Ostende. Dolgotrajno obleganje je postalo presti\xc5\xbenega pomena. Obe strani sta pove\xc4\x8devali vojsko, plemi\xc4\x8di iz vse Evrope so si prihajali ogledovat nove oblegovalne tehnike._NEWLINE_Med tem je Mavricij zavzel Grave na Maasu. Poskus zavzetja \'s-Hertogenboscha (na zahtevo Holandije) je leta 1603 propadel. A naslednje leto je Mavricij dosegel velik uspeh z zavzetjem trdnjav Sluis, IJzendijk in Aardenburg ob ustju reke \xc5\xa0elde._NEWLINE_Septembra 1604 so, po treh letih in osemdesetih dneh obleganja, padle Ostende ob velikem slavju na \xc5\xa1panski strani in hvali \xc5\xbertvovanja za ostale zasedbe na nizozemski strani. S tem je padlo zadnje protestantsko opori\xc5\xa1\xc4\x8de v Flandriji. Spinola je za\xc4\x8del oblegati Sluis, a je v juliju 1605 obleganje prekinil, po hitrem pohodu z vojsko prekora\xc4\x8dil Ren in presenetil z zavzetjem Oldenzaala in Lingena in prisilil vojsko Republike, da se je umaknila na IJssel. Na ranljivost vzhodne meje je Spinola ponovno opozoril v juliju 1606, ko je z novimi \xc4\x8detami zavzel Grol, Beedevoort in Lochem ter ogrozil Zutphen. Potem se je bojevanje prenehalo._NEWLINE_Za\xc4\x8dela so se mirovna pogajanja. Diplomatski zapleti pri pogajanjih in velik poraz, ki ga je nizozemski admiral Jacob van Heemskerk zadal \xc5\xa1panskemu ladjevju v bitki pri Gibraltarju v aprilu 1607, so onemogo\xc4\x8dili sklenitev trajnega miru. Kon\xc4\x8dno je bilo 1. aprila 1609 sklenjeno dvanajstletno premirje in meja iz leta 1606 je bila zamrznjena do leta 1621, ko se je bojevanje nadaljevalo.'