b'\n_START_ARTICLE_\nOtroka reke\n_START_SECTION_\nVsebina\n_START_PARAGRAPH_\nPesnik pripoveduje \xc5\xbdenski zgodbo Matere Reke: imela je sina in h\xc4\x8der, Dana in Reko. Oba sta bila v njenem naro\xc4\x8dju povsem predana drug drugemu, vsak je izgubljal sebe v drugem. Nato sta umrla in od\xc5\xa1la med ljudi, izgubila drug drugega, se dolgo iskala in se kon\xc4\x8dno na\xc5\xa1la. Toda Danu ni bilo dovolj, da je na\xc5\xa1el ljubezen, napotil se je iskat ptico, ki mu je bila obljubljena, Reka pa ga je \xc4\x8dakala z lu\xc4\x8djo v prsih, ki naj bi mu svetila na pot vrnitve. A dnevi so tekli, izvotlili pri\xc4\x8dakovanje, upihnili lu\xc4\x8d; reka je zbe\xc5\xbeala iz svoje samote s Tujcem v njegovo de\xc5\xbeelo ur. Zaman, Tujec ji je ostal tujec in tudi ona zanj ni bila re\xc5\xa1itev, kakor je upal. Reka najde \xc2\xabrde\xc4\x8do krpico otro\xc5\xa1tva\xc2\xbb in se spomni na Dana in tudi Dan, ki je bil medtem na\xc5\xa1el ptico, se spomni na Reko in za\xc4\x8dne ubijati ure, ki ju lo\xc4\x8dujejo. A ko se spet sre\xc4\x8data, sta tako utrujena, da njuna lu\xc4\x8d le \xc5\xa1e brli, svet okrog njiju pa je prhko \xc5\xbeaganje. Bojita se novih porazov in izgub, zato pokli\xc4\x8deta Mater in jo prosita, naju ju pelje od tod. Mati se pojavi v podobi Kamnite ptice in Dan ji to\xc5\xbei o trpljenju, ki ga je moral prestati na poti, o tem, da je \xc5\xbeivljenje praznina, kjer ure govorijo o tiso\xc4\x8derih smrtih, ki pre\xc5\xbee ne vsako rojstvo. Kamnita ptica odgovori, da je \xc5\xbeivljenje praznina za tistega, ki ni nikomur maral dati mesa svojih stegen \xe2\x80\x93 zmeraj je hotel le dobivati, zato mu je vse razpadlo v rokah. Tudi Reki, ki jo prosi, naj jima pomaga ohraniti ljubezen, ne more ni\xc4\x8desar dati, kot Materi ji je ukazano roditi, njima kot Otrokoma je ukazano \xc5\xbeiveti. Ni drugega sveta razen tega, ki ga imata, ostati morata, kjer sta, tu bosta na\xc5\xa1la svoje meje, izjokala svojo \xc5\xbealost, omahnila od utrujenosti begov. \xc4\x8cloveku ni ni\xc4\x8d obljubljeno, vse zmage se spremenijo v poraze, kajti za \xc5\xbeivljenje je treba pla\xc4\x8dati z vsem, kar ima\xc5\xa1! \xe2\x80\x93 Kamnita ptica izgine, stra\xc5\xbea zapre Danu in Reki pot za njo, Otroka ostaneta sama med podrtijami stvari, kjer bosta morala vse izgubiti in umreti vsak v svoji samoti; kajti odre\xc5\xa1itve za \xc4\x8dloveka ni, v sebi nima vrednosti, s katero bi pla\xc4\x8dal, in sam je pla\xc4\x8dilo za vse! \xe2\x80\x93 Otroka po\xc4\x8dasi usihata, prhnita, se su\xc5\xa1ita, dokler ju Stra\xc5\xbearja naveli\xc4\x8dano ne odneseta: vsak dan jih morata odna\xc5\xa1ati, vsak dan se kdo posu\xc5\xa1i. Pesnik je kon\xc4\x8dal svojo zgodbo. \xc5\xbdenski prizna, da je na oknu beznice jokal zato, ker je spoznal, da se bo neizbe\xc5\xbeno posu\xc5\xa1il. Na\xc5\xa1a dejanja nas podijo po svetu, be\xc5\xbeimo pred njimi, ker so podoba tistega, kar no\xc4\x8demo ve\xc4\x8d biti. In bolj ko be\xc5\xbeimo, bolj dale\xc4\x8d smo od de\xc5\xbeele, ki jo i\xc5\xa1\xc4\x8demo. Ali je to \xc5\xbeivljenje? \xc4\x8ce je, nima o njem ni\xc4\x8d povedati.'