b"\n_START_ARTICLE_\nDaniel Bovet\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nVzgajan je bil v strogem kalvinisti\xc4\x8dnem duhu. Njegov o\xc4\x8de Pierre Bovet je bil profesor pedagogike na Univerzi v \xc5\xbdenevi, kjer je Daniel Bovet leta 1927 diplomiral iz naravoslovja, mati Amy Babot pa u\xc4\x8diteljica. Kasneje je v intervjujih povedal, da je o\xc4\x8de njega in njegove sorojence (imel je \xc5\xa1e tri starej\xc5\xa1e brate in sestro) uporabljal kot\xc2\xa0\xc2\xbbposkusne zaj\xc4\x8dke\xc2\xab\xc2\xa0za svoje pedago\xc5\xa1ke teorije: na njem je denimo preizku\xc5\xa1al vzgojno metodo Montessori in ga nau\xc4\x8dil esperanto kot prvi jezik._NEWLINE_Po diplomi je postal asistent na in\xc5\xa1titutu za fiziologijo in dve leti kasneje \xc5\xa1e doktoriral s tezo s podro\xc4\x8dja primerjalne anatomije.\n_START_SECTION_\nPasteurjev in\xc5\xa1titut\n_START_PARAGRAPH_\nPo doktoratu se je na povabilo Ernesta Fourneauja direktorja laboratorija za farmacevtsko kemijo, pridru\xc5\xbeil Pasteurjevem in\xc5\xa1titutu v Parizu in vzpostavil oddelek za farmakologijo. Tu je pri\xc4\x8del z obse\xc5\xbenim programom raziskav antibiotikov in biolo\xc5\xa1ko aktivnih spojin, ki vplivajo na homeostazo organizma. Sprva se je posvetil reakcijam pod nadzorom avtonomnega \xc5\xbeiv\xc4\x8devja, kasneje pa se je lotil tudi medsebojnih vplivov notranjega okolja, osrednjega \xc5\xbeiv\xc4\x8devja in vedenja. V znanstvenem smislu so nanji vplivali predvsem Claude Bernard, Louis Pasteur in Paul Ehrlich, pionirji razumevanja delovanja kemi\xc4\x8dnih snovi na organizem. V zgodnjih letih je bistveno raz\xc5\xa1iril Ehrlichov program raziskav sulfonamidov. S sodelavci je ugotovil, da antibiotik prontosil, ki ga je odkril Gerhard Domagk, ni u\xc4\x8dinkovit in vitro zato, ker se v telesu razcepi na aktivno spojino p-aminofenilsulfamid ter ostanek, ki sicer blokira delovanje. S tem so ovrgli takrat uveljavljeno teorijo, da je sposobnost spojin obarvati bakterijske celice nelo\xc4\x8dljivo povezana z njihovim antibakterijskim u\xc4\x8dinkom. Leta 1936 so ugotovili tudi, da sulfonamidi ne ubijajo bakterijskih celic neposredno, temve\xc4\x8d delujejo nanje kot citostatiki._NEWLINE_Bovetova skupina je poleg tega preu\xc4\x8devala mehanizme delovanja vrste spojin, ki bi utegnile delovati kot vazodilatatorji, s spremljanjem njihove prisotnosti in oblike na poti skozi telo. Odkritje simpatoliti\xc4\x8dne spojine, ki deluje kot antagonist adrenalina, ga je spodbudilo k razmi\xc5\xa1ljanju o antihistaminikih. Histamin je pred tem odkril Henry Hallett Dale, Bovet pa je z demonstracijo delovanja njegovega antagonista timoksietildietilamina (piperoksana) prvi nedvoumno dokazal, da je histamin odgovoren za alergijske reakcije. Timoksietildietilamin se je v praksi izkazal za preve\xc4\x8d toksi\xc4\x8dnega, so pa prakti\xc4\x8dno vsi antihistaminiki, ki so danes v klini\xc4\x8dni uporabi, njegovi derivativi._NEWLINE_Na Pasteurjevem in\xc5\xa1titutu je spoznal svojo kasnej\xc5\xa1o \xc5\xbeeno Filomeno Nitti, sestro kolega Federica Nittija (njen o\xc4\x8de je bil predvojni italijanski premier Francesco Nitti). Kasneje je sodelovala pri njegovih raziskavah, saj je bila tudi sama farmakologinja \xe2\x80\x93 Fourneau namre\xc4\x8d ni imel zadr\xc5\xbekov pred vklju\xc4\x8devanjem \xc5\xbeensk v raziskovalno delo, za razliko od velike ve\xc4\x8dine akademskih ustanov tega \xc4\x8dasa. Med drugo svetovno vojno je \xc5\xa1vicarsko dr\xc5\xbeavljanstvo Boveta obvarovalo pred nadlegovanjem, ko so Nemci okupirali Pariz, aretiran in odstavljen pa je bil njegov nadrejeni in mentor Fourneau, zato je tudi Bovet kmalu od\xc5\xa1el.\n_START_SECTION_\nSelitev v Italijo\n_START_PARAGRAPH_\nPred tem se je lotil delovanja strupa kurare na osrednje \xc5\xbeiv\xc4\x8devje in se leta 1947 na povabilo Domenica Marotte pridru\xc5\xbeil ustanovi Istituto Superiore di Sanit\xc3\xa0 v Rimu. Leta 1948 je prevzel italijansko dr\xc5\xbeavljanstvo. S sodelavci so sintetizirali stotine derivativov z razli\xc4\x8dnimi deli kemi\xc4\x8dne strukture izvirne spojine, ki so izkazovali razli\xc4\x8dne stopnje farmakolo\xc5\xa1ke aktivnosti v primerjavi s \xc4\x8distim kurarejem. Med drugim je uspe\xc5\xa1no preskusil potencial sukcinilholina in sinteti\xc4\x8dnega galamina kot mi\xc5\xa1i\xc4\x8dnih relaksantov in anestetikov, ki sta pri\xc5\xa1la v vsesplo\xc5\xa1no uporabo v anesteziologiji._NEWLINE_V tistih letih je bil njegov in\xc5\xa1titut ena osrednjih raziskovalnih ustanov v Italiji, kjer so delali \xc5\xa1tevilni vrhunski znanstveniki, kot sta nobelovca Ernst Boris Chain in Enrico Fermi ter kasnej\xc5\xa1a nobelovka Rita Levi-Montalcini, tudi Bovet je bil v tem \xc4\x8dasu na vrhuncu svoje produktivnosti. Vendar pa je in\xc5\xa1titut kmalu prizadela serija hudih politi\xc4\x8dnih \xc5\xa1kandalov, zaradi \xc4\x8desar je \xc5\xbeelel najti akademski polo\xc5\xbeaj drugje. Pri kandidaturi za profesorja farmakologije je imel kljub Nobelovi nagradi ter \xc5\xa1tevilnih drugih priznanjih velike te\xc5\xbeave in \xc5\xa1ele leta 1964 je dobil polo\xc5\xbeaj na Univerzi v Sassariju na Sardiniji. Nekaj let je vzporedno deloval tudi kot gostujo\xc4\x8di profesor na Univerzi Kalifornije v Los Angelesu (ZDA) in raziskoval vpliv parasimpatomimetikov ter adrenergikov na vedenje. Z vidika dana\xc5\xa1njega znanja je kontroverznej\xc5\xa1e njegovo zanimanje za vpliv nikotinskih receptorjev pri stimulaciji osrednjega \xc5\xbeiv\xc4\x8devja; zagovarjal je namre\xc4\x8d stali\xc5\xa1\xc4\x8de, da lahko kajenje tobaka spodbudi intelektualni razvoj kadilcev._NEWLINE_Leta 1969 so njegove raziskave na podro\xc4\x8dju biopsihologije, takrat v Italiji \xc5\xa1e nepoznane vede, vodile k ustanovitvi Laboratorija za psihobiologijo in psihofarmakologijo pri Narodnem raziskovalnem svetu v Rimu. Vpliv u\xc4\x8dinkovin je Bovet uporabljal za preu\xc4\x8devanje \xc5\xbeiv\xc4\x8devja in variabilnosti njegove zgradbe ter povezanega vedenja. Bil je eden prvih, ki je raziskoval genetsko ozadje u\xc4\x8denja in spomina pri \xc5\xbeivalih in z uporabo izoliranih linij laboratorijskih mi\xc5\xa1i dokazal, da imajo biolo\xc5\xa1ke strukture pomemben vpliv na vedenjske vzorce._NEWLINE_Upokojil se je leta 1982 kot profesor psihobiologije na Rimski univerzi La Sapienza, ki mu je takrat podelila naziv zaslu\xc5\xbenega profesorja. O njegovem zasebnem \xc5\xbeivljenju je sicer razmeroma malo znanega; tudi avtobiografija, ki jo je oddal ob prejemu Nobelove nagrade, je v tem pogledu nenavadno skopa. Med sodelavci je veljal za skromnega in zadr\xc5\xbeanega \xc4\x8dloveka. Nobenega svojih odkritij ni patentiral ali si zagotovil kak\xc5\xa1ne druge neposredne finan\xc4\x8dne koristi od njih. Umrl je za rakom v 86. letu starosti.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nZa svoje delo je prejel \xc5\xa1tevilna dr\xc5\xbeavna in strokovna priznanja. \xc5\xbde leta 1946 ga je francoska vlada odlikovala z nazivom viteza reda legije \xc4\x8dasti (Chevalier de la L\xc3\xa9gion d'honneur), leta 1957 pa je postal edini prejemnik Nobelove nagrade za fiziologijo ali medicino. Nominirala sta ga flamski farmakolog Corneille Heymans in njegov nadrejeni, Domenico Marotta._NEWLINE_Za \xc4\x8dlana so ga sprejele razli\xc4\x8dne akademske ustanove: Accademia Nazionale delle Scienze detta dei XL, Accademia Medica di Roma, Francoska akademija znanosti in britanska Kraljeva dru\xc5\xbeba (slednji dve kot tujega \xc4\x8dlana). Poleg tega je prejel \xc4\x8dastne doktorate osmih univerz, med njimi njegove mati\xc4\x8dne Univerze v \xc5\xbdenevi._NEWLINE_Po njem so poimenovali ulico v francoskem kraju Buc, upodobljen je bil tudi na dveh znamkah. Evropska akademija za alergijo in klini\xc4\x8dno imunologijo (EAACI) podeljuje v njegovo \xc4\x8dast medaljo Daniela Boveta za izbolj\xc5\xa1ave pri zdravljenju in prepre\xc4\x8devanju alergijskih bolezni."