b'\n_START_ARTICLE_\nAntoine \xc3\x89mile Henry Labeyrie\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nLabeyrie je diplomiral na \xc3\x89cole sup\xc3\xa9rieure d\'optique (ESO 65). Leta 1970 je pokazal, da bi iz razmazanih slik s pomo\xc4\x8djo Fourierjeve analize lahko dobili ostre slike. Osredoto\xc4\x8dil se je \xc5\xa1e posebej na uporabo kombinacije \xc5\xbearkov\xc2\xa0\xc2\xbboslabljene optike\xc2\xab\xc2\xa0oziroma na\xc2\xa0\xc2\xbbzgo\xc5\xa1\xc4\x8dene re\xc5\xbee\xc2\xab\xc2\xa0istega tipa, vendar v ve\xc4\x8djem merilu kot jih je uporabljal Michelson pri merjenju premerov zvezd v 1920. Drugi raziskovalci so s pomo\xc4\x8djo astronomskih interferometrov v tedanjem \xc4\x8dasu v splo\xc5\xa1nem uporabljali \xc5\xbearke v ravnini re\xc5\xbee._NEWLINE_Poleti 1974 je Labeyrie prvi naredil poskus z dvema lo\xc4\x8denima daljnogledoma in prvi\xc4\x8d zagledal zvezdne interferen\xc4\x8dne vzorce. V bli\xc5\xbeini ju\xc5\xbenofrancoskega mesta Grasse, kjer je prostran in raven gorski vrh Plateau de Calern, kjer je zrak suh, nebo pa pogosto jasno, je na obeh straneh majhne lope postavil dva majhna daljnogleda razmaknjena za 12 m. Ko ju je usmeril na Vego in zme\xc5\xa1al svetlobo z obeh daljnogledov, je videl vrhove, ki so kazali velik kontrast nerazlo\xc4\x8dljivega to\xc4\x8dkastega vira. To je dokazovalo, da je Vegin navidezni kotni premer manj\xc5\xa1i od 0,005". Hkrati je bil to prvi uspe\xc5\xa1ni prikaz zvezdne interferometrije z lo\xc4\x8denima daljnogledoma, ki je uspela v vidni svetlobi. V naslednih desetletjih je sledilo ve\xc4\x8d plodovitih projektov z dvema daljnogledoma. Univerza v Sidneyju je v Narrabiju zgradila opti\xc4\x8dni interferometer SUSI s posebno dolgo razdaljo med daljnogledoma, ki je zna\xc5\xa1ala kar 640 m. Na Mt. Wilsonu je pod okriljem Pomorskega observatorija ZDA (U. S. Naval Observatory) od leta 1986 do 1992 deloval najbolj produktiven zvezdni interferometer Mark III z najve\xc4\x8djo oddaljenostjo 31,5 m. Ti sistemi so dajali obilico podatkov o osnovnih lastnostih zvezd, niso pa dajali najpomembnej\xc5\xa1ega, dejanske slike opazovanega telesa. To je uspelo angle\xc5\xa1kemu astronomu Johnu Baldwinu leta 1985 s sliko Betelgezine povr\xc5\xa1ine._NEWLINE_Labeyrie dela na posebni vrsti astronomskega interferometra,\xc2\xa0\xc2\xbbhiperteleskopu\xc2\xab, kot mu pravi. To je zelo velika naprava s sferno geometrijo, ki bo sposobna teoreti\xc4\x8dno prikazovati podrobnosti na planetih podobnih Zemlji, okoli drugih zvezd. Njegov projekt\xc2\xa0\xc2\xbbhiperteleskopa\xc2\xab\xc2\xa0bo bolj zapleten in tudi dra\xc5\xbeji od interferometri\xc4\x8dnih odprav kot sta Esina predlagana odprava Darwin ali opu\xc5\xa1\xc4\x8dena Nasina TPF. Pri Labeyriejevem projektu bodo uporabili tudi ve\xc4\x8d razli\xc4\x8dnih vesoljskih plovil.'