b"\n_START_ARTICLE_\nPape\xc5\xbe Hadrijan III.\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nAgapit je bil sin Benedikta, ki je bil Benedetto - magnus tusculanus dux et comes (veliki tuskulanski vojvoda in grof), ki je stanoval na Via Lata v Rimu. Bil je vnuk Alberika - Albericho - marchio et consul tusculanus princeps potentissimus  (grof in tuskulanski konzul, mo\xc4\x8dan vladar), ki je bil brat Hadrijana I. (772-795) in praded tuskulanskih grofov. Poleg tega naj bi bil starej\xc5\xa1i brat Sergija \xe2\x80\x93  Sergio dei Conti di Tuscolo, oziroma Sergija III. (904-911).\n_START_SECTION_\nPape\xc5\xbe\n_START_PARAGRAPH_\nBenediktinskega meniha Hadrijana iz rimske rodbine Colonna so za pape\xc5\xbea izvolili 17. maja 884. S trdimi kaznimi je sku\xc5\xa1al zaustaviti nered in zlo\xc4\x8dine, ki so se v Rimu vse pogosteje dogajali in vse bolj razlo\xc4\x8dno kazali na mra\xc4\x8dno stoletje. Najbr\xc5\xbe je bil naklonjen frankoljubi stranki, podobno kot njegov predhodnik Janez VIII., ki je bil umorjen 16. decembra 882; za vzpostavo miru je dal oslepiti voja\xc5\xa1kega poveljnika Jurija voditelja germanoljube stranke; le-ta je bil zet Gregorja (Gregorio), upravnika pape\xc5\xa1ke pala\xc4\x8de pod Marinom I., ki so ga pred tem prav tako umorili v sumljivih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah.\n_START_SECTION_\nTvegano potovanje\n_START_PARAGRAPH_\nFrankovski cesar Karel Debeli  ga je povabil \xe2\x80\x93 po smrti akvitanskega kralja Karlmana \xe2\x80\x93 na Wormski dr\xc5\xbeavni zbor, da bi uredil pere\xc4\x8de vpra\xc5\xa1anje nasledstva glede njegovega nezakonskega sina, petnajstletnega Bernarda. Poleg tega je bilo potrebno razpravljati o rasto\xc4\x8di mo\xc4\x8di muslimanskih Saracenov, ki so ogro\xc5\xbeali s svojimi napadi tudi Italijo.\n_START_SECTION_\nSmrt in spomin\n_START_PARAGRAPH_\nPape\xc5\xbe Hadrijan je zaupal vodstvo rimske \xc5\xa1kofije cesarskemu zastopniku, ki se je ravno tedaj mudil v Rimu, pavijskemu \xc5\xa1kofu Giovanniju, in se poleti 885 odpravil na nevarno pot. V za\xc4\x8detku septembra 885 je pri\xc5\xa1el do soteske blizu Modene, kjer mu je postalo hudo slabo - a so ga po drugih virih napadli razbojniki, ter je kmalu nato umrl na gradu San Cesario sul Panaro. _NEWLINE_Ta gozdnata soteska se je tedaj imenovala Wilzacara in ji danes ustreza  Via Viazza  v kraju San Cesario sul Panaro. Prenesli so ga v ospizio di Sant'Alberga (dana\xc5\xa1nji San Bernardino  v kraju San Cesario sul Panaro, kjer je po izro\xc4\x8dilu umrl 8. julija 885, a po drugih virih se je to zgodilo v za\xc4\x8deku septembra. _NEWLINE__NEWLINE_Pokopali so ga v kripto bli\xc5\xbenje Opatije Nonantola. Tamkaj\xc5\xa1nji menihi so baje oplenili njegove dragocenosti, a rimsko ljudstvo je po njegovi smrti oropalo Lateran, kjer je stoloval."