b'\n_START_ARTICLE_\nMarija Berneti\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1918 se je vklju\xc4\x8dila v delavsko-sindikalno gibanje ter se udele\xc5\xbeila ve\xc4\x8d stavk. \xc5\xbde 1919 je sodelovala pri protifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnem gibanju, ko so fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne skupine v Trstu in okolici napadle Delavsko zbornico, delavske knji\xc5\xbenice, kro\xc5\xbeke in slovenske ustanove. Leta 1921 je postala \xc4\x8dlanica Komunisti\xc4\x8dne partije Italije (KPI), sodelovala v \xc5\xbeenskem protifa\xc5\xa1isti\xc4\x8dnem gibanju, dobila nalogo za vspostavljanje konspirativnih zvez in vodila strankino korespondenco. Po ukinitvi \xc4\x8dasopisov Il Lavortore in Delo, ki sta bili glasili KPI, se je z drugimi tovari\xc5\xa1i bavila s tiskom propagandnih plakatov in letakov. Ve\xc4\x8dkrat je bila aretirana in obsojena. Leta 1932 je postala \xc4\x8dlanica de\xc5\xbeelnega komiteja KPI, 1933 od\xc5\xa1la v Francijo, se ilegalno vra\xc4\x8dala, bila ujeta in 1940 obsojena na 16 let zapora. Po kapitulaciji Italije se je jeseni 1943 vrnila v Trst, od koder je maja 1944 od\xc5\xa1la v partizane. Pri Glavnem \xc5\xa1tabu Narodnoosvobodilne vojske in partizanskih odredov Slovenije je bila odgovorna za politi\xc4\x8dne zveze z italijanskimi partizanskimi enotami, v italijanski brigadi Fontanot pa je vodila politi\xc4\x8dni oddelek. Po koncu vojne je bila od 1945-1948 \xc4\x8dlanica regionalnega odbora KPI za Julijsko krajino. Po letu 1954 je bila v vodstvu avtonomne federacije KPI. Leta 1955 je bila izvoljena v ob\xc4\x8dinski svet Trsta, 1963 pa na listi KPI v Poslansko zbornico Italije. Kot poslanka si je prizadevala re\xc5\xa1iti odprta vpra\xc5\xa1anja slovenske narodnostne skupnosti v Italiji. Bila je tudi odgovorna urednica Dela, glasila KPI za slovensko narodno manj\xc5\xa1ino.'