b'\n_START_ARTICLE_\nParabola (literatura)\n_START_PARAGRAPH_\nParabola je v najo\xc5\xbejem pomenu besede kratka pripovedna zgodba v prozi ali verzih, ki ob fiktivnem, a obi\xc4\x8dajno realnem primeru iz vsakdanjega \xc5\xbeivljenja podaja nek moralni nauk. Nauk najve\xc4\x8dkrat ni izra\xc5\xbeen z besedami, je prikrit, vendar je obi\xc4\x8dajno zelo o\xc4\x8diten in se ga z lahkoto da razbrati. Tako se razlikuje od prispodobe, kjer je nauk obi\xc4\x8dajno izra\xc5\xbeen z besedami. Od basni pa se razlikuje po tem, da v njej nastopajo osebe in ne poosebljene \xc5\xbeivali, rastline, narave sile in ne\xc5\xbeivi predmeti kot v basni. Funkcija parabola je vplivanjska, njen namen pa predvsem pou\xc4\x8den._NEWLINE_Izraz parabola izhaja iz gr\xc5\xa1ke besede parabol\xc4\x93 (\xcf\x80\xce\xb1\xcf\x81\xce\xb1\xce\xb2\xce\xbf\xce\xbb\xce\xb7), kar pomeni primerjava, ilustracija, analogija. Mark Turner izraz parabola uporablja o\xc5\xbeje od Grkov, a \xc5\xa1e vedno \xc5\xa1ir\xc5\xa1e od dana\xc5\xa1nje obi\xc4\x8dajne rabe tega izraza, opisanega v prej\xc5\xa1njem odstavku. Slovenska sopomenka za pomensko najo\xc5\xbejo parabolo je prilika._NEWLINE_Intuitivno se marsikomu zdi, da prilika ne sodi med prave literarne zvrsti in oblike, zato jo Janko Kos v svojem delu Literatura uvr\xc5\xa1\xc4\x8da na prehod od polliterarnih v prave literarne zvrsti in oblike.\n_START_SECTION_\nZgradba in funkcioniranje prilike\n_START_PARAGRAPH_\nPrilika je ena izmed najpreprostej\xc5\xa1ih oblik pripovedi. Obi\xc4\x8dajno najprej prika\xc5\xbee okvir dogajanja, kjer so predstavljene osebe in okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine, sledi en preprost dogodek brez nebistvenih podrobnosti ali okoli\xc5\xa1\xc4\x8din, ki vsebuje moralno dilemo, nazadnje pa so predstavljene posledice dogajanja.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0ir\xc5\xa1i pomen parabole\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8clove\xc5\xa1ki um je v osnovi paraboli\xc4\x8den. Najmanj\xc5\xa1i gradniki smisla niso stavki, ampak prilike. Prilika s svojim naukom \xc4\x8dloveku daje zgled, kako naj se v podobnih okoli\xc5\xa1\xc4\x8dinah, kot jih predstavlja zgodba, vede. Predstavlja mu izku\xc5\xa1njo. Ta nauk, to izku\xc5\xa1njo \xc4\x8dlovek iz zgodbe ponotranji oz. projicira na svoje \xc5\xbeivljenje. Izoblikuje mnenje, kako bi on reagiral v tak\xc5\xa1nih situacijah. Mi\xc5\xa1ljenje torej poteka tako, da dolo\xc4\x8deno zgodbo, dolo\xc4\x8deno izku\xc5\xa1njo vsaki\xc4\x8d, ko je situacija podobna, projeciramo na to podobno situacijo in se v skladu s preteklo izku\xc5\xa1njo v novi, a podobni situaciji tudi vedemo._NEWLINE_Mark Turner je torej mnenja, da literarno mi\xc5\xa1ljenje omogo\xc4\x8da vsakodnevno mi\xc5\xa1ljenje in zavra\xc4\x8da pojmovanje literarnega mi\xc5\xa1ljenja kot dejavnosti specifi\xc4\x8dnih ljudi, npr. literatov. Zavra\xc4\x8da mnenja ljudi, da so zgodbe in prilike npr. iz Ezopovih basni ali Tiso\xc4\x8d in ene no\xc4\x8di le eksoti\xc4\x8dne zgodbe iz nenavadnih de\xc5\xbeel, ki vsebujejo spektakularne podobe, ki nam dajejo vpogled v druge kulture in nam slu\xc5\xbeijo zgolj za zabavo.\n_START_SECTION_\nInterpretacija prilik\n_START_PARAGRAPH_\nC. L. Blomberg se v delu Interpreting the parables spra\xc5\xa1uje, kako ve\xc4\x8dina u\xc4\x8denjakov pristopa k prilikam._NEWLINE_Ve\xc4\x8dina kristjanov, kr\xc5\xa1\xc4\x8danski preu\xc4\x8devalci in razni hermenevti\xc4\x8dni u\xc4\x8dbeniki prilike interpretirajo kot alegorije, torej da ve\xc4\x8dina objektov in subjektov v priliki predstavlja nekaj drugega kot sebe, nekaj spiritualnega, zato se prilika lahko bere na dveh nivojih, dobesedno in preneseno, metafori\xc4\x8dno._NEWLINE_Npr. prilika O izgubljenem sinu tako ne govori le brezpogojnem o\xc4\x8detovskem odpu\xc5\xa1\xc4\x8danju do svojega svojeglavega sina, ampak o brezpogojnem bo\xc5\xbejem odpu\xc5\xa1\xc4\x8danju do od boga stran begajo\xc4\x8dih gre\xc5\xa1nikov. Takih prenesenih pomenov je v prilikah obi\xc4\x8dajno kar veliko. Npr. prstan, ki ga je o\xc4\x8de dal izgubljenemu sinu lahko predstavlja krst, ogrinjalo, ki si ga je nadel izgubljeni sin, ko se je vrnil, nesmrtnost itd. Tako so ena za drugo razlo\xc5\xbeene skoraj vse podrobnosti._NEWLINE_Na ta na\xc4\x8din sta Barton in Hudson v svojem delu A contemporary guide to literary terms interpretirala tudi priliko Franza Kafke Der K\xc3\xbcbelreiter (v slovenskem prevodu Jezdec na vedru, v angle\xc5\xa1kem prevodu The bucket rider) iz leta 1921, ki je nastala na podlagi resni\xc4\x8dnega dogajanja, in sicer primanjkovanja premoga pozimi leta 1916. Tako interpretirata, da je tudi ta prilika sestavljena iz dveh delov. Prvi del govori o vsakdanjem iskanju materiala za kurjavo. Protagonist gre k trgovcu premoga po premog. \xc5\xbdena trgovca pa je gluha in ne sli\xc5\xa1i njegovih pro\xc5\xa1enj. To lahko interpretiramo na dva na\xc4\x8dina, dobesedno, da je res gluha, ali alegori\xc4\x8dno, da ne so\xc4\x8dustvuje z njegovim pomanjkanjem in mu no\xc4\x8de prisko\xc4\x8diti na pomo\xc4\x8d v njegovi stiski. Alegori\xc4\x8dni vidik je Kafka izpostavil tudi v zaklju\xc4\x8dku. Zima v za\xc4\x8detku zgodbe je povezana s trdosr\xc4\x8dnostjo trgov\xc4\x8deve \xc5\xbeene, ki v zgodbi predstavlja pohlep, zlobo in brezbri\xc5\xbenost ljudi dana\xc5\xa1njega sveta._NEWLINE_Obstajata le dve Jezusovi priliki, v katerih je Jezus sam podal njuno interpretacijo, torej je interpretacija sestavni del prilike. Ena od njiju je Prilika o sejalcu in semenu, ki je sestavljena iz dveh delov. Prvi del sestavlja zgodba iz vsakdanjega \xc5\xbeivljenja, kako je \xc4\x8dlovek sejal dobro seme na svojem polju, ki jo lahko razumemo dobesedno. To obi\xc4\x8dajno \xc5\xbeivljenje prvega dela je nato Jezus v drugem delu primerjal z bo\xc5\xbejim kraljestvom. Za skoraj vsako podrobnost prilike je razlo\xc5\xbeil, kaj naj bi pomenila v prenesenem pomenu. Polje je svet, dobra semena so bo\xc5\xbeji otroci, \xc5\xbeetev je sodni dan itd._NEWLINE_Skoraj vsi razlagalci Jezusovih prilik se strinjajo, da interpretacija teh dveh prilik ni avtenti\xc4\x8dna, ni Jezusova, ampak je dodana kasneje. Dodala naj bi jo zgodnja kr\xc5\xa1\xc4\x8danska Cerkev, morda tudi pisci Svetega pisma sami. Pravi nauk prilike O sejalcu in semenu lahko povzamemo z besedami: Na koncu pride sodba za vse; dobri bodo popla\xc4\x8dani z dobrim, slabi pa bodo kaznovani._NEWLINE_Moderni u\xc4\x8denjaki so alegori\xc4\x8dne interpretacije zavrnili. Oni v vsaki posamezni priliki vidijo le po eno glavno poanto, en glavni nauk, saj se je izkazalo, da se razlagalci prilik, ki prilike interpretirajo kot alegorije, pogosto niso strinjali med seboj, kaj predstavlja dolo\xc4\x8dena podrobnost iz dolo\xc4\x8dene prilike. V priliki O Izgubljenem sinu naj bi ogrinjalo lahko predstavljalo tudi boj za \xc4\x8distost, duhovna darila, svetost du\xc5\xa1e... Ogrinjalo je o\xc4\x8ditno predstavljalo vnovi\xc4\x8dno sprejetje izgubljenega sina v dru\xc5\xbeino, kaj natan\xc4\x8dno naj bi predstavljalo, pa se u\xc4\x8denjaki niso mogli zediniti. Iz tega primera so mnogi u\xc4\x8denjaki zaklju\xc4\x8dili, da namen ogrinjala (in drugih podrobnosti) ni bila njegova alegorizacija. Nauk, ki ga prilika O izgubljenem sinu po mnenju modernih u\xc4\x8denjakov podaja, je brezmejno bo\xc5\xbeje odpu\xc5\xa1\xc4\x8danje._NEWLINE_Biblija sicer vsebuje nekaj alegori\xc4\x8dnih prilik, vendar so te prilike prej izjema kot pravilo. Prilika\xc2\xa0\xc2\xbbO zlobnih podnajemnikih\xc2\xab\xc2\xa0na primer govori o podnajemnikih, ki ubijejo stanodajal\xc4\x8deve slu\xc5\xbeabnike in njegovega sina, da bi tako pridobili popolno oblast nad vinogradom, se tako natan\xc4\x8dno ujema z zgodovino izraelskih voditeljev in njihovega sovra\xc5\xa1tva do bo\xc5\xbejih prerokov ter nazadnje tudi do Jezusa, da ve\xc4\x8dina razlagalcev priznava, da je to alegori\xc4\x8dna prilika. Zaradi tega pa je kar nekaj u\xc4\x8denjakov mnenja, da Jezus te prilike ni nikoli pripovedoval oz. vsaj ne v danes znani obliki, saj Jezus po njihovem mnenju ni imel nobene potrebe, da bi uporabljal alegorijo. \xc5\xa0e vedno torej obstaja predpostavka, da sta prilika in alegorija dve izrazito razli\xc4\x8dni obliki, kjer alegorija velja za bolj estetsko. Kljub temu pa nekateri u\xc4\x8denjaki niso tako prepri\xc4\x8dani, da sta si tako zelo razli\xc4\x8dni, in menijo, da je mo\xc5\xbeno, da bi se Jezus kdaj poslu\xc5\xbeeval alegorije. Kljub temu alegori\xc4\x8dna prilika ostaja izjema in ne pravilo.'