b'\n_START_ARTICLE_\nVasilij Sergejevi\xc4\x8d Kalinnikov\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nKalinnikov je \xc5\xa1tudiral na semeni\xc5\xa1\xc4\x8du v mestu Orjol, s 14-imi leti pa je postal vodja pevskega zbora. Lasneje je od\xc5\xa1el na Moskovski konservatorij, vendar si ni mogel privo\xc5\xa1\xc4\x8diti \xc5\xa1olnine. Ko je dobil \xc5\xa1tipendijo, se je \xc5\xa1olal na glasbeni \xc5\xa1oli Moskovske filharmoni\xc4\x8dne dru\xc5\xbebe (fagot in kompozicija). V tem \xc4\x8dasu se je pre\xc5\xbeivljal z igranjem (na timpane, violino in fagot) v gledali\xc5\xa1kih orkestrih in s prepisovanjem notnega materiala._NEWLINE_Leta 1892 ga je \xc4\x8cajkovski predlagal za direktorja gledali\xc5\xa1\xc4\x8da Mal\xc3\xafy in za direktorja Italijanskega teatra v Moskvi. Zaradi slabega zdravja in posledic tuberkuloze pa je moral Kalinnikov v toplej\xc5\xa1e kraje, do konca \xc5\xbeivljenja je bival v Jalti na polotoku Krim. Tu je napisal svoji dve simfoniji in prilo\xc5\xbenostno glasbo za gledali\xc5\xa1ko predstavo Car Boris (na predlogo Alekseja Tolstoja, 1870). S pomo\xc4\x8djo Sergeja Rahmaninova je zalo\xc5\xbenik Jurgensen odkupil nekaj njegovih pesmi in Simfonijo \xc5\xa1t. 2 (A dur), po njegovi smrti pa \xc5\xa1e prvo simfonijo (denar je nakazal vdovi)._NEWLINE_Leta 2000 je bila nepri\xc4\x8dakovano izvedena manj znana Kalinnikova skladba, uvertura Bylina (verjetno skomponirana okoli leta 1892), pri kateri je razvidno, da je izjemno podobna Sovjetski himni Aleksandra Aleksandrova (skomponirani med letoma 1936 in 1946). O tej podobnosti so razpravljali tudi v ruski Dumi in istega leta so sprejeli skladbo Aleksandrova, vendar z novim besedilom, za uradno rusko himno. Zaklju\xc4\x8dili so, da je povezava med skladbama lahko naklju\xc4\x8dje._NEWLINE_Vasilijev brat Viktor Kalinnikov je bil tudi skladatelj, komponiral je predvsem zborovsko glasbo in pou\xc4\x8deval na moskovski Filharmoni\xc4\x8dni \xc5\xa1oli.'