b'\n_START_ARTICLE_\nSigismund III. Poljski\n_START_SECTION_\nVladar Poljske-Litve\n_START_PARAGRAPH_\nSigismund III. je bil sin \xc5\xa1vedskega kralja Ivana III. iz rodbine Vasa in njegove prve \xc5\xbeene Katarine Jagelonske, h\xc4\x8derke poljskega kralja Sigismunda I. \xc4\x8ceprav je rasel v protestantskem okolju, je njegovo vzgojo katoli\xc5\xa1ka mati zaupala jezuitom, ki so ga vzgojili v vnetega katolika._NEWLINE_Po smrti \xc5\xa0tefana B\xc3\xa1thoryja je bi Sigismund kandidat za vladarja poljsko-litavske unije. Podpirala ga je kraljica-vdova Ana Jagelonska in del Habsbur\xc5\xbeanom nenaklonjenega plemstva s kanclerjem Janom Zamoyskim na \xc4\x8delu. Potem ko je sejm (poljski parlament) zasedal \xc5\xbee ves julij, ga je 19. avgusta 1587 poljski primat in interrex Stanis\xc5\x82aw Karnkowski imenoval za poljsko-litvanskega monarha. Habsbur\xc5\xbeanom naklonjeni plemi\xc4\x8di se s tem niso strinjali in so tri dni za tem za poljskega kralja proglasili avstrijskega nadvojvodo Maksimiljana III. (sina cesarja Maksimilijana II.). Maksimilijan je z vojsko prodrl proti Krakovu in za\xc4\x8del  poljsko nasledstveno vojno. Sigismundove interese je branil Jan Zamoyski, ki ga je denarno izdatno podprla Sigismundova teta Ana Jagelonska. Januarja 1588 je Zamoyski v bitki pri Byczyni premagal Maksimilijana, ga ujel in ga spustil \xc5\xa1ele po posredovanju pape\xc5\xbea Siksta V._NEWLINE_Zamoyski je pri\xc4\x8dakoval, da bo vladal namesto mladega kralja, a se je u\xc5\xa1tel. Sigismund se je za\xc4\x8del povezovati s Habsbur\xc5\xbeani. Oprl se je na jezuite, ki jim je pot na Poljsko odprl \xc5\xbee \xc5\xa0tefan B\xc3\xa1thory in so se s pri\xc5\xbenic zavzemali za absolutisti\xc4\x8dno, od cerkve podprto dr\xc5\xbeavo po vzoru evropskih monarhij. V svojih kolegijih so vzgajali poljsko plemi\xc5\xa1ko mladino in izvajali rekatolizacijo dru\xc5\xbebe._NEWLINE_Tak\xc5\xa1na politika ni bila v\xc5\xa1e\xc4\x8d velikemu delu Poljakov in tudi ne Janu Zamoyskemu, ki je na sejmu marca 1589 v Var\xc5\xa1avi celo predlagal politi\xc4\x8dno povezavo Poljske z Moskvo in Prago, naperjeno proti Habsbur\xc5\xbeanom. Vendar ni uspel. Sejm je, nasprotno, Sigismundu dovolil poroko z nadvojvodino Ano Avstrijsko. \xc5\xbde pred tem je cesar Rudolf II. obljubil (na pogajanjih v Bytomu in B\xc4\x99dzinu, ob posredovanju pape\xc5\xa1kega nuncija Ippolita, kasnej\xc5\xa1ega pape\xc5\xbea Klemena VIII.), da proti Poljakom ne bo sklepal zavezni\xc5\xa1tev s \xc5\xa0vedi in Rusi. Do poroke je pri\xc5\xa1lo maja 1592. \xc5\xa0ele tedaj se je Maksimilijan III. dokon\xc4\x8dno odpovedal zahtevi po poljskem prestolu.\n_START_SECTION_\nPridobitev in izguba \xc5\xa1vedske krone\n_START_PARAGRAPH_\nNovembra 1592 je Sigismundu umrl o\xc4\x8de, \xc5\xa1vedski kralj Ivan III., in poljski sejm je dovolil, da se poteguje za njegovo nasledstvo, do katerega je bil upravi\xc4\x8den. Tudi \xc5\xa1vedski parlament je bil pripravljen Sigismunda imenovati za novega \xc5\xa1vedskega kralja pod pogojem, da bo spo\xc5\xa1toval njihovo luteransko vero. Leta 1594 je bil tako Sigismund kronan \xc5\xa1e za \xc5\xa1vedskega kralja. Imenoval je strica Karla za svojega namestnika na \xc5\xa0vedskem in se vrnil na Poljsko. Leta 1596 je prestavil glavno mesto Poljske iz Krakova v Var\xc5\xa1avo, zaradi bolj\xc5\xa1e geografske lege Var\xc5\xa1ave v takratni Poljsko-Litvanski Uniji._NEWLINE_Ve\xc4\x8dji del \xc5\xa1vedske javnosti pa je vznemirjala Sigismundova navezanost na Habsbur\xc5\xbeane in njegova izrazita katoli\xc5\xa1ka naravnanost. Njegov glavni svetovalec je bil jezuit Piotr Skarga. Sigismund je podpiral prizadevanja pape\xc5\xa1ke kurije, da pridobi za katoli\xc5\xa1tvo tudi pravoslavne vernike. V letih 1595/96 je cerkvena sinoda v Brestu postavila temelje ukrajinski uniatski cerkvi, ki je pravoslavne vernike na ozemlju Poljske-Litve podredila Rimu._NEWLINE_Vsi ti dogodki so ve\xc4\x8dali strah \xc5\xa0vedov, da bo Sigismund tudi na \xc5\xa0vedskem neko\xc4\x8d \xc5\xbeelel obnoviti katolicizem. Prvotno negodovanje se je do leta 1598 razvilo v odkrit upor proti kralju pod vodstvom strica Karla. Sigismundu se je zdelo, da mora posredovati. Z ladjami je prepeljal na \xc5\xa0vedsko 5.000 predvsem ogrskih in nem\xc5\xa1kih najemnikov. Po prvih uspehih se je pokazalo, da podpora njegovih \xc5\xa1vedskih prista\xc5\xa1ev ni tolik\xc5\xa1na, kot je pri\xc4\x8dakoval. Septembra 1598 je izgubil odlo\xc4\x8dilno bitko pri St\xc3\xa5ngebru. Po bitki je Karl zahteval, da Sigismund po\xc5\xa1lje svojo vojsko domov in sam nastopi pred \xc5\xa1vedskim parlamentom, pri \xc4\x8demer je dal vse Sigismundove prista\xc5\xa1e v kraljevem svetu zapreti. Vedo\xc4\x8d, da tako ne more uspeti, se je Sigismund vrnil na Poljsko. Leta 1599 se je nameraval \xc5\xa1e enkrat z vojsko vrniti na \xc5\xa0vedsko, vendar do tega ni pri\xc5\xa1lo. \xc5\xa0vedski parlament ga je leta 1599 odstavil in leta 1600 izvolil njegovega strica za \xc5\xa1vedskega kralja Karla IX. (kronan je bil leta 1604)._NEWLINE_Ko je bil \xc5\xa1e \xc5\xa1vedski kralj, je Sigismund, tako kot ga je zavezovala pogodba s poljskim sejmom (pacta conventa), \xc5\xa1vedsko Estonijo priklju\xc4\x8dil Poljski, kar je bil sedaj povod za novo poljsko-\xc5\xa1vedsko vojno. Poljski vojskovodja, magnat Jan Chodkiewicz, je leta 1605 pri Kirchholmu izbojeval nad \xc5\xa0vedi sijajno zmago, vendar so ga vojaki, ki \xc5\xbee dolgo niso dobili pla\xc4\x8dila, po zmagi zapustili. Vojno je nadaljeval z manj\xc5\xa1o enoto, ki jo je sam pla\xc4\x8deval. K sre\xc4\x8di tudi \xc5\xa1vedski poveljniki niso bili aktivni. Po smrti Karla IX. (1611) je bilo bojevanje do leta 1617 prekinjeno, potem pa se je vojna v presledkih nadaljevala vse do leta 1629._NEWLINE_Vsa nadaljnja zunanja politika Sigismunda III. (in njegovega sina) je bila usmerjena v ponovno osvojitev \xc5\xa1vedskega prestola, vendar do tega nikdar ni pri\xc5\xa1lo. Pozornost poljskega plemstva so leta 1604 pritegnili dogodki v Rusiji.\n_START_SECTION_\nUpor Zebrzydowskega (1606-08)\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1604 se je samozvani La\xc5\xbeni Dimitrij s podporo nekaterih magnatov iz Poljske odpravil nad Moskvo, jo junija 1605 osvoji in ji do maja 1606 tudi vladal. Tedaj so se bojarji in rusko ljudstvo naveli\xc4\x8dali njegove predstave, ga vrgli s prestola in lin\xc4\x8dali. Zajeli in deloma pobili so tudi posadko poljskih plemi\xc4\x8dev v moskovskem kremlju. Del moskovskih bojarjev je postavil na ruski prestol bojarja Vasilija \xc5\xa0ujskega._NEWLINE_Ti dogodki so, \xc4\x8deprav Sigismund v njih ni sodeloval, \xc5\xa1e pove\xc4\x8dali srd do nepriljubljenega kralja in spro\xc5\xbeili neprestano triletno politi\xc4\x8dno prepiranje. Politi\xc4\x8dni boj, ki je potekal znotraj in zunaj sejma in ga po imenu voditelja poznamo kot rokosz_NEWLINE_Zebrzydowskega, se je kon\xc4\x8dal z oboro\xc5\xbeenim spopadom._NEWLINE_Opozicija je Sigismumdu o\xc4\x8ditala marsikaj (skrivno dogovarjanje s Habsbur\xc5\xbeani, zbiranje tujcev okrog sebe, "krvoskrunsko" \xc5\xbeenitev s sestro umrle \xc5\xbeene), predvsem pa prizadevanje za ve\xc4\x8danje kraljeve oblasti, te\xc5\xbenjo po absolutizmu, ki so jo podpirali v dvorni stranki zbrani magnati in nekateri \xc5\xa1kofje. Zahtevala je \xc5\xa1e ve\xc4\x8djo utesnitev kralja in omejitev njegovih posebnih pravic; "nepriljubljenemu mol\xc4\x8de\xc4\x8dne\xc5\xbeu" je hotela odvzeti pravico podeljevanja naslovov, uvesti volilnost pokrajinskih uradnikov, zavezati poslance z navodili pokrajinskih sejmov, katere naj bi brezpogojno ubogali, in kon\xc4\x8dno izgnati tujce-jezuite, kot netilce verske nestrpnosti in podpornike absolutizma._NEWLINE_Po mnogih neuspelih pogajanjih in zborovanjih, na katerih se je veliko vpilo in omenjalo skrb za blaginjo naroda, je naposled pri\xc5\xa1lo do oboro\xc5\xbeenega spopada. Julija 1607 je kraljeva vojska pri Guzowu razbila glavne zarotni\xc5\xa1ke sile, njihovi poveljniki z Zebrzydowskim na \xc4\x8delu pa so se naslednje leto v sejmu uklonili kralju. Kljub temu je te\xc5\xbeko govoriti o zmagi Sigismunda._NEWLINE_Kralj ni nikdar ve\xc4\x8d posku\xc5\xa1al uveljavljati zakonov, ki bi krepili njegov polo\xc5\xbeaj, \xc5\xa1lahta pa tudi ni izpeljala svojih na\xc4\x8drtov. Blokada sprememb v dr\xc5\xbeavnem ustroju je \xc5\xa1la v prid magnatov, ki so pod krinko gesla o "zlati svobodi" krmilo dr\xc5\xbeave vse bolj prevzemali v svoje roke.\n_START_SECTION_\nPoskus osvojitve Rusije\n_START_PARAGRAPH_\nV Rusiji se je med tem razplamtela dr\xc5\xbeavljanska vojna in Sigismundu se je zdelo primerno sprostiti napetosti v dr\xc5\xbeavi na zunanjem boji\xc5\xa1\xc4\x8du. Ko je Vasilij \xc5\xa0ujski sklenil obrambno zvezo s \xc5\xa0vedsko, se je tudi Sigismund lotil akcije (1610), h kateri so ga spodbujale lastne dinasti\xc4\x8dne ambicije in nagovarjali pape\xc5\xbe in jezuiti, ki so sanjarili o spreobrnitvi Rusije. Z vojsko je prodrl do smolenske trdnjave. Njegov vojskovodja, hetman Stanis\xc5\x82aw \xc5\xbd\xc3\xb3\xc5\x82kiewski je 4. julija 1610 pri Klu\xc5\xa1inu pogumno napadel petkrat mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e ruske \xc4\x8dete, okrepljene s \xc5\xa1vedskimi pomo\xc5\xbenimi \xc4\x8detami (razmerje 7.000\xc2\xa0: 35.000), in jim zadal uni\xc4\x8dujo\xc4\x8d poraz. Zmaga je Poljakom odprla pot v Moskvo. Bojarji so s prestola vrgli Vasilija \xc5\xa0ujskega, ki so ga krivili za poraz, in se za\xc4\x8deli pogajati s Sigismundom; njegovemu sinu petnajstletnemu kraljevi\xc4\x8du Vladislavu so ponudili carsko krono pod pogojem, da prestopi v pravoslavje. Tega Sigismund, ki je imel v mislih priklju\xc4\x8ditev in katolizacijo Rusije, ni sprejel in je sam \xc5\xbeelel postati ruski car, o \xc4\x8demer pa seveda Rusi niso hoteli niti sli\xc5\xa1ati._NEWLINE_Tedaj pa se je prebudilo rusko ljudstvo. Leta 1612 sta dotlej v javnosti nepoznana Dimitrij Po\xc5\xbearski, izku\xc5\xa1en vojak, in Kuzma Minjin, trgovec, organizirala ljudsko vojsko, ki je na pohodu proti Moskvi nara\xc5\xa1\xc4\x8dala in zavzela Moskvo. Bojarji so marca 1613 za carja soglasno izvolili Mihaela Romanova. Poljska se je morala \xc5\xa1e zagrizeno bojevati, da je obdr\xc5\xbeala svojo posest, vklju\xc4\x8dno s Smolenskom._NEWLINE_Vendar Sigismund ni odnehal. Leta 1617 je poslal sina Vladislava z vojsko nad Moskvo. Ta se je, sklicujo\xc4\x8d se na ponudbo bojarjev iz leta 1610, proglasil za zakonitega carja. Napad ni uspel, pa tudi njegovi bodo\xc4\x8di podlo\xc5\xbeniki niso bili navdu\xc5\xa1eni nad zamenjavo carja. Poljska je s premirjem v Deulinu (1618), sklenjenim za \xc5\xa1tirinajst let, pridobila nekatera ozemlja okrog Severskega in \xc4\x8cernihova. Obe strani sta se premirja zvesto dr\xc5\xbeali. \xc5\xa0ele leta 1632, \xc5\xbee po Sigismundovi smrti, je Moskva posku\xc5\xa1ala dobiti nazaj izgubljeno ozemlje, \xc4\x8desar pa tedaj pravkar izvoljeni novi kralj Vladislav IV. ni dopustil. Z mirom v Polanowu (ob reki Poljanowki med Vjazmo in Dorogobu\xc5\xbeem) (1634) je Poljska za stalno obdr\xc5\xbeala pridobitve, ki so ji bile priznane v deulinskem premirju, Vladislav pa se je odrekel vsem zahtevam po carskem naslovu in Rusom vrnil carske insignije, ki so bile v poljski posesti iz \xc4\x8dasov La\xc5\xbenega Dimitrija.\n_START_SECTION_\nVojna s Tur\xc4\x8dijo\n_START_PARAGRAPH_\nRazmere na ju\xc5\xbeni meji Poljske-Litve so bile \xc5\xbee od jagelonskih \xc4\x8dasov neprestano na robu vojne. Tam so \xc5\xbeiveli kozaki, potomci revnih kmetov in me\xc5\xa1\xc4\x8danov, ki so pribe\xc5\xbeali tja pred bremeni tlake in bede, se tam naselili in se voja\xc5\xa1ko organizirali. Napadali so enkrat Poljake, drugi\xc4\x8d, preko meje, Turke. Poljaki so jih sku\xc5\xa1ali vklju\xc4\x8devati v obrambo svoje ju\xc5\xbene meje, nekatere med njimi so popisali (registrirani kozaki) in jih vzeli v voja\xc5\xa1ko slu\xc5\xbebo._NEWLINE_Z leti se je Osmansko cesarstvo vse bolj \xc5\xa1irilo proti severu. Odkar se je Poljska leta 1613 voja\xc5\xa1ko povezala s Habsbur\xc5\xbeani, so bili Turki proti njej sovra\xc5\xbeneje razpolo\xc5\xbeeni. Ob izbruhu sovra\xc5\xbenosti med Habsbur\xc5\xbeani in \xc4\x8cehi, ki so vodila v tridesetletno vojno, se Sigismund ni vme\xc5\xa1al, ker mu sejm tega ni dovoli. So pa t. i. lisov\xc4\x8diki, osebna vojska magnata Aleksandra Lisowskega, zadali udarce vojski sedmogra\xc5\xa1kega kneza Bethlena Gaborja, tur\xc5\xa1kega vazala, ki je leta 1620 oblegal Dunaj. Kozaki so oplenili Varno. Zato je Tur\xc4\x8dija, ki ji je vladal novi sultan, bojeviti Osman II., Poljski napovedala vojno._NEWLINE_Leta 1620 je bil \xc5\xbee ostareli hetman Stanis\xc5\x82aw \xc5\xbd\xc3\xb3\xc5\x82kiewski pri Cecori (danes v pokrajini Ia\xc5\x9fi v Romuniji) pora\xc5\xbeen in je raje umrl, kot da bi se re\xc5\xa1il z begom. V iskanju zaveznikov se je Sigismund obrnil na kozake in njihov hetman Piotr Kona\xc5\xa1evi\xc4\x8d-Suhajda\xc4\x8dny je v tabor pri Hotinu pripelja 40.000 mo\xc5\xbe. V zameno za pomo\xc4\x8d je moral kralj dovoliti (sicer nezakonito) obnovitev hierarhije pravoslavne cerkve na Poljskem (po o\xc4\x8detovi smrti jo je legaliziral Vladislav IV.)_NEWLINE_Turki so leta 1621 v dolini Dnjestra pri Hotinu vkopane Poljake brez uspeha napadali, nazadnje pa sprejeli premirje, s katerim je bila obnovljeno ozemeljsko stanje iz jagelonskih \xc4\x8dasov. Meja je potekala po Dnjepru, Hotin je bil na tur\xc5\xa1ki strani.\n_START_SECTION_\nBojevanje s \xc5\xa0vedi v Livoniji in Prusiji\n_START_PARAGRAPH_\nNovi \xc5\xa1vedski kralj Gustav II. Adolf (ki mu Sigismund \xc5\xa1vedske krone ni priznaval) je februarja 1617 sklenil z Rusi mir v Stolbovu_NEWLINE_ _NEWLINE_in \xc5\xa1tiri mesece kasneje okupiral skoraj vso livonijsko obalo razen Rige. Potem ko je litovski hetman Krzysztof Radziwi\xc5\x82\xc5\x82 ve\xc4\x8dino mest in utrdb ponovno zavzel, je do leta 1620 vladal mir._NEWLINE_Leta 1621 je Gustav Adolf ponovno napadel z ve\xc4\x8djo vojsko in to pot zavzel tudi Rigo. Naslednje leto je hetman Radziwi\xc5\x82\xc5\x82 spet osvajal trdnjave nazaj, dokler pri mestu Jelgava (Mitau) ni vojskovanje zamrlo. Avgusta 1622 je bil sklenjen mir, ki je zdr\xc5\xbeal do leta 1625, Sigismund se je v tem \xc4\x8dasu ukvarjal z mislijo na invazijo na \xc5\xa0vedsko; v pristani\xc5\xa1\xc4\x8du Puck so v ta namen zgradili sedem srednje velikih ladij._NEWLINE_Ob naslednji invaziji \xc5\xa1vedskega kralja (1625-26) je pri\xc5\xa1lo do prvih bitk med nasprotnikoma na odprtem terenu. Januarja 1626 so \xc5\xa0vedi zmagali pri mestecu Walmojz\xc4\x85 in ponovno decembra 1626 blizu Kokneze. Poljsko-litvanska vojska se je umaknila za Dvino (na njen ju\xc5\xbeni breg)._NEWLINE_Maja 1626 je Gustav Adolf prenesel ofenzivo v Prusijo. Pristanek njegovega ladjevja blizu Baltijska (Pillau) je bil za Poljake popolno presene\xc4\x8denje, ki mu je omogo\xc4\x8dilo, da je 16 (v glavnem protestantskih) mest zavzel prakti\xc4\x8dno brez odpora, ni pa uspel zasesti Gdanska. V naslednjih letih se je s \xc5\xa0vedi zelo spretno bojeval hetman Stanis\xc5\x82aw Koniecpolski in junija 1629 dosegel nad njimi veliko zmago pri Trzcianu (Honigfelde)._NEWLINE_Kljub temu pa so slabi pogajalci na pogajanjih v Altmarku (Stary Targ, oktober 1629) sprejeli za Poljsko-Litvo sramotne pogoje premirja. Poljska je \xc5\xa0vedom prepustila Livonijo do Dvine in ve\xc4\x8dino balti\xc5\xa1kih pristani\xc5\xa1\xc4\x8d, poljski so ostali le Gdansk, Puck, Kr\xc3\xb3lewiec (dana\xc5\xa1nji Kaliningrad) in Liep\xc4\x81ja. \xc5\xa0vedska si je s pravico pobiranja takse od poljske balti\xc5\xa1ke trgovine zagotovila velike dohodke. Na Balti\xc5\xa1kem morju je postala popolni gospodar, kar je bilo dobro izhodi\xc5\xa1\xc4\x8de za poseg v tridesetletno vojno._NEWLINE_\xc5\xbde leta 1605 je Sigismund prepustil upravljanje Kne\xc5\xbeje (Vojvodske) Prusije brandebur\xc5\xa1kemu volilnemu knezu Joahimu Frideriku Hohenzollerju in potem spet njegovemu sinu, Ivanu Sigismundu, ki je leta 1618 postal tudi vojvoda Prusije. To se je kasneje pokazalo kot velika napaka. Ivanov vnuk, Veliki volilni knez Brandenburga Friderik Viljem, jo je namre\xc4\x8d vklju\xc4\x8dil v Brandenbur\xc5\xa1ko veliko kne\xc5\xbeevino, iz katere je kasneje zraslo Nem\xc5\xa1ko cesarstvo.\n_START_SECTION_\nSigismundova osebnost\n_START_PARAGRAPH_\nSigismund je bil vsestransko nadarjen \xc4\x8dlovek, ki pa se ni znal omejiti v svojih ambicijah. Hraber, predan katoli\xc5\xa1ki veri in pobornik rekatolizacije, je vpletel Poljsko v vrsto konfliktov, ki so dosegli svoj vi\xc5\xa1ek v \xc4\x8dasu vladanja njegovega drugega sina. 15. novembra 1620 je pre\xc5\xbeivel poskus atentata, ko ga atentator v Var\xc5\xa1avi na poti iz kraljeve rezidence v katedralo ni uspel smrtno zabosti._NEWLINE_Bil je tudi umetni\xc5\xa1ko nadarjen, renesan\xc4\x8dni \xc4\x8dlovek. Ohranjene so tri njegove slike, eno od njih so dolgo pripisovali Tintorettu. Iz njegove zlatarske delavnice izhaja velik del slavne srebrne krste svetega Vojteha, ki se danes nahaja v gniezenski katedrali._NEWLINE_Po smrti druge \xc5\xbeene so ga mu\xc4\x8dile psiholo\xc5\xa1ke te\xc5\xbeave. Umaknil se je iz politike in se posvetil dru\xc5\xbeini. Umrl je zadet od kapi. Pokopali so ga v vavelski katerdrali._NEWLINE_Sigismunda III. je nasledil njegov prvi sin Vladislav IV.'