b'\n_START_ARTICLE_\nFranc Rozman - Stane\n_START_SECTION_\nOtro\xc5\xa1tvo in mladost\n_START_PARAGRAPH_\nFranc Rozman Stane se je rodil materi Marjani, rojeni Stare, in o\xc4\x8detu Francu Rozmanu. Med \xc5\xa1tirimi otroki je bil Franc tretji. Njegovi starej\xc5\xa1i sestri sta bili Marjeta in Terezija._NEWLINE_Med 1. svetovno vojno je pri treh letih izgubil o\xc4\x8deta, \xc5\xbeelezni\xc5\xa1kega delavca, ki je umrl na vzhodni fronti v Rusiji. Franc je imel revno in te\xc5\xbeko otro\xc5\xa1tvo. Njegovi sestri Marjeta in Terezija sta morali iti v siroti\xc5\xa1nico, Franc in njegov mlaj\xc5\xa1i brat Martin pa sta ostala v Pirni\xc4\x8dah. Pri petnajstih letih je postal hlapec v gostilni in se nato izu\xc4\x8dil za pekovskega pomo\xc4\x8dnika. _NEWLINE_Sestri sta se poro\xc4\x8dili, Francu in Martinu pa so dodelili skrbnike. Eden od njegovih skrbnikov je bil Tine Ro\xc5\xbeanc, komunist in kasnej\xc5\xa1i narodni heroj, ki je vplival na Franca, da je postal somi\xc5\xa1ljenik komunizma. \xc5\xbde kot mlad fant se je navdu\xc5\xa1eval za vojsko, vendar so ga pri pro\xc5\xa1nji za vpis v voja\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo zavrnili. Poleti 1932 je moral slu\xc5\xbeiti voja\xc5\xa1ki rok. Na nabor se je javil prostovoljno, saj je \xc5\xbeelel da bi ga sprejeli v kak\xc5\xa1no pod\xc4\x8dastni\xc5\xa1ko pilotsko \xc5\xa1olo. Rok je odslu\xc5\xbeil v pekovski \xc4\x8deti, Petrovaradinu. Dobil je \xc4\x8din kaplarja (desetnika). Po odslu\xc5\xbeitvi voja\xc5\xa1kega roka je v Medvodah posku\xc5\xa1al odpreti svojo pekarno in gostilno, vendar je bankrotiral. Leta 1935, ko so Italijani za\xc4\x8deli nova\xc4\x8diti slovenske mladeni\xc4\x8de za 2. italijansko-abesinsko vojno, se je Franc odlo\xc4\x8dil pridru\xc5\xbeiti etiopskim silam. To mu ni uspelo in se je vrnil iz Italije.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0panska dr\xc5\xbeavljanska vojna\n_START_PARAGRAPH_\nKmalu po izbruhu \xc5\xa1panske dr\xc5\xbeavljanske vojne, se je odlo\xc4\x8dil oditi v \xc5\xa0panijo. Bil je med prvimi jugoslovanskimi prostovoljci v \xc5\xa0paniji, kjer se je 1. oktobra 1936 pridru\xc5\xbeil \xc5\xa1panski republikanski vojski. V Jarmi je kon\xc4\x8dal pod\xc4\x8dastni\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo, postal poro\xc4\x8dnik in poveljnik \xc4\x8dete bataljona Dimitrov v 15. mednarodni brigadi. Nato je postal stotnik in poveljnik bataljona. Njegovi tovari\xc5\xa1i v boju so se ga spominjali kot \xc5\xbeivega, resnega in odlo\xc4\x8dnega borca. Nau\xc4\x8dil se je ru\xc5\xa1\xc4\x8dine in \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dine. Nekaj \xc4\x8dasa je delal kot prevajalec sovjetskih in\xc5\xa1truktorjev. Za \xc4\x8dasa umika v Francijo februarja 1939 je bil spet poveljnik bataljona in ga je spretno izvlekel iz obkolitve. Leta 1936 je postal \xc4\x8dlan KP \xc5\xa0panije, leta 1939 pa \xc4\x8dlan KP Jugoslavije. _NEWLINE_Po vojni v \xc5\xa0paniji je pre\xc5\xbeivel nekaj \xc4\x8dasa v francoskih tabori\xc5\xa1\xc4\x8dih.\n_START_SECTION_\n2. svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nAprila 1941 je od\xc5\xa1el v Meissen v Nem\xc4\x8diji, julija istega leta pa se je kon\xc4\x8dno prek Nem\xc4\x8dije vrnil v domovino. V Leipzigu je delal kot pek. Najprej je pri\xc5\xa1el v Zagreb. Nekaj \xc4\x8dasa je \xc5\xbeivel pri aktivistki OF. Zgodaj decembra je obiskal svojega brata Martina, nato pa se je pridru\xc5\xbeil slovenskim partizanom. Kmalu je postal voja\xc5\xa1ki in\xc5\xa1truktor pri Glavnem poveljstvu slovenskih partizanskih \xc4\x8det. Moral je postaviti na noge \xc5\xa0tajerski partizanski bataljon (Druga grupa odredov, IV. operativna cona). Zdru\xc5\xbeili bi ga iz partizanskih \xc4\x8det (Revirske in Savinjske \xc4\x8dete), ki so delovale na \xc5\xa0tajerskem \xc5\xbee jeseni 1941. 20. septembra je pri\xc5\xa1el v tabor Radomeljske in Mokri\xc5\xa1ke \xc4\x8dete v gozdu pri Sostrem pri Ljubljani. V za\xc4\x8detku oktobra je pri\xc5\xa1el v tabor Savinjske in Revirske \xc4\x8dete na Dobrovljah nad Braslov\xc4\x8dami. S \xc4\x8detama je \xc5\xa1el preko Savinje na Grmado nad \xc5\xa0o\xc5\xa1tanjem, kamor je pri\xc5\xa1la tudi Pohorska \xc4\x8deta. Tu je formiral I. \xc5\xa0tajerski bataljon. Med 7. in 8. oktobrom je vodil I. \xc5\xa0tajerski bataljon pri napadu na \xc5\xa0o\xc5\xa1tanj in kasneje 25. oktobra v bitki na \xc4\x8creti. Nemci so se ga neprestano \xc5\xbeeleli znebiti in so mu postavili ve\xc4\x8d zased. 28. oktobra je vodil I. \xc5\xa0tajerski bataljon iz Gri\xc5\xbe pri Celju na Kozjansko na \xc2\xbbbre\xc5\xbei\xc5\xa1ki pohod\xc2\xab, ki naj bi prepre\xc4\x8dil Nemcem izseljevanje Slovencev v Posavju. Zaradi snega in nem\xc5\xa1kega pritiska se je bataljon 7. novembra zjutraj vrnil v Gri\xc5\xbee. Tu je bataljon razdelil na ve\xc4\x8d skupin za prezimovanje, sam pa od\xc5\xa1el v Ljubljano, kjer je Glavno poveljsko slovenskih partizanskih \xc4\x8det odobrilo njegovo delo in ga poslalo na Dolenjsko, da tam organizira II. \xc5\xa0tajerski bataljon, ki naj bi okrepil partizansko vojsko na \xc5\xa0tajerskem._NEWLINE_Spomladi 1942 je Franc Rozman postal poveljnik slovenske 1. \xc5\xa1tajerske partizanske brigade, ustanovljene 5. aprila 1942 na Kremenjaku na Dolenjskem, in je \xc5\xa1tela ve\xc4\x8d kot 300 borcev. Po svoji organizacijski sestavi, sposobnosti borcev in bojni mo\xc4\x8di je bila tedaj najmo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a slovenska partizanska enota. Pozneje je bila brigade reorganizirana v Drugo grupo odredov, kateri je poveljeval Rozman. Pozneje je bil \xc5\xa1e poveljnik 4. operativne cone. Nem\xc5\xa1ki okupator je 15. junija 1943 na Tolstem vrhu na Dobroveljski planoti napadel tabor \xc5\xa1taba 4. operativne cone. Pri tem sta padla namestnik politi\xc4\x8dnega komisarja cone narodni heroj Du\xc5\xa1an Kraigher - Jug in sekretarka SKOJa za \xc5\xa0tajersko Vera \xc5\xa0lander, Franc Rozman pa je bil ranjen.  _NEWLINE_13. julija 1943 je postal poveljnik Glavnega \xc5\xa1taba NOV in POS s \xc4\x8dinom generallajtnanta (generalpodpolkovnika), katerega je vodil vse do svoje smrti. Na mestu poveljnika ga je nasledil Du\xc5\xa1an Kveder - Toma\xc5\xbe.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nFranc Rozman je tragi\xc4\x8dno umrl za posledicami hude rane, ki jo je dobil med presku\xc5\xa1anjem novega oro\xc5\xbeja \xe2\x80\x93 minometa, ki so jih poslali partizanom britanski zavezniki. Mina je v cevi eksplodirala in ga smrtno ranila. \xc5\xa0e istega dne je umrl v Bolni\xc5\xa1nici OF Kani\xc5\xbearica pri \xc4\x8crnomlju. Tu so se zdravili tudi drugi \xc4\x8dastniki, ki so se ob eksploziji hudo ranili. Da bi jih prepeljali v postojanko v Ko\xc4\x8devski Rog, je bilo zaradi njihovega zdravstvenega stanja prenevarno. Nekaj dni po smrti so ga 11. novembra proglasili za narodnega heroja Jugoslavije. Pokopali so ga v Grobnici narodnih herojev v Ljubljani.\n_START_SECTION_\nPriznanja\n_START_PARAGRAPH_\nKomandant Stane, kakor so ga imenovali partizanski borci, velja za enega najpomembnej\xc5\xa1ih likov iz \xc4\x8dasov NOB. Zelo znana partizanska pesem Komandant Stane je posve\xc4\x8dena njemu. Veliko osnovnih \xc5\xa1ol v Sloveniji je poimenovanih po njem. Po njem so poimenovali \xc5\xa1e: Voja\xc5\xa1nico Franca Rozmana-Staneta (Moste), ki se sedaj imenuje Voja\xc5\xa1nica Edvarda Peperka, Voja\xc5\xa1nico Franca Rozmana - Staneta v Celju, ve\xc4\x8d cest po Sloveniji, medaljo generala Franca Rozmana Staneta,..._NEWLINE_Televizija Medvode je od leta 1999 do 2005 pripravljala dokumentarno pripoved o Komandantu Stanetu in jo premierno predvajala 6. novembra 2005 v njegovem rojstnem kraju, Pirni\xc4\x8dah. Avtor filma, scenarist in re\xc5\xbeiser, je Peter Militarov._NEWLINE_Ob stoletnici njegovega rojstva (2011) je Banka Slovenije izdala spominski kovanec v vrednosti dveh evrov.'