b'\n_START_ARTICLE_\nFerdinand Ferjan\xc4\x8di\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbde kot otrok je pri\xc5\xa1el v Trst, tu obiskoval ljudsko \xc5\xa1olo in se izu\xc4\x8dil za tapetnika. Po izbruhu oktobrske revolucije so ga poslali s 97. tr\xc5\xbea\xc5\xa1kim pehotnim polkom v Ukrajino; ko je dobil septembra 1918 dopust, je ostal v Trstu in se udele\xc5\xbeeval protivojnih demonstracij. Ob po\xc5\xbeigu Narodnega doma je pomagal gasilcem pri re\xc5\xa1evanju tistih, ki so skakali iz gore\xc4\x8de stavbe; pri tem so ga fa\xc5\xa1isti ranili. Leta 1923 je odprl lastno tapetni\xc5\xa1ko delavnico. \xc5\xbde zgodaj se je vklju\xc4\x8dil v politi\xc4\x8dno delo, sprva v Jugoslovansko socialnodemokratsko stranko, potem v Komunisti\xc4\x8dno partijo Italije in 1926 postal \xc4\x8dlan njenega pokrajinskega odbora za Julijsko krajino. Fa\xc5\xa1isti\xc4\x8dne oblasti so ga dvakrat zaprle in internirale na Tremitsko oto\xc4\x8dje. Po italijanski kapitulaciji je pri\xc5\xa1el v tabori\xc5\xa1\xc4\x8de pri kraju Carbonara di Bari, kjer je bil predsednik Narodnoosvobodilnega odbora Jugoslavije in nato upravnik tabori\xc5\xa1\xc4\x8da v Gravini in Puglia; sodeloval je pri organiziranju Prekomorskih brigad in italijanskega bataljona Gramsci. Po zavzetju Trsta je bil do odhoda jugoslovanske vojske komisar Delavskih zadrug za Trst, Istro in Furlanijo. Ko je jugoslovanska vojska od\xc5\xa1la iz Trsta, se je vrnil v svojo tapetni\xc5\xa1ko delavnico.'