b'\n_START_ARTICLE_\nAldo Moro\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dno delovanje\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0e pred doktoratom (1936) je Moro postal \xc4\x8dlan Univerzitetne Katoli\xc5\xa1ke Federacije FUCI (Federazione Universitaria Cattolica Italiana), ki se je zavzemala za katoli\xc5\xa1ko alternativo vlade, ko se je za\xc4\x8del razvijati Mussolinijev socializem. Fa\xc5\xa1izem je sprejemal to organizacijo kot gibanje izobra\xc5\xbeencev in filozofov, \xc4\x8digar opozicija naj bi dovolila raznolikost v politi\xc4\x8dnih vpra\xc5\xa1anjih in potrdila demokrati\xc4\x8dno podlago diktature. Dejansko so bili pripadniki Federacije izobra\xc5\xbeeni in sposobni teoretiki, ki so \xc5\xbeeleli prav s sodelovanjem odpraviti negativne skrajnosti re\xc5\xbeima. \xc4\x8ceprav jim to ni uspelo, je vendar prav iz njihovih vrst iz\xc5\xa1lo najve\xc4\x8d poznej\xc5\xa1ih udele\xc5\xbeencev ustavodajne skup\xc5\xa1\xc4\x8dine (1946-1948), med katerimi tudi sam Moro._NEWLINE_Zaradi neomajnega verskega prepri\xc4\x8danja je bil Moro med ustanovitelji stranke Democrazia Cristiana (= Kr\xc5\xa1\xc4\x8danska Demokracija) leta 1942 in eden od njenih najvidnej\xc5\xa1ih \xc4\x8dlanov vse do smrti. V povojni Italijanski republiki je bil vseskozi na najpomembnej\xc5\xa1ih politi\xc4\x8dnih mestih. \xc5\xbde v okviru ustavodajne skup\xc5\xa1\xc4\x8dine je bil \xc4\x8dlan komisije za obdelavo teksta. Leta 1948 je bil izvoljen v parlament in imenovan za podsekretarja za zunanje zadeve. Leta 1953 je bil izvoljen v poslansko zbornico kot predsednik Kr\xc5\xa1\xc4\x8danske Demokracije. Od leta 1955 dalje je bil minister za pravosodje, za javno \xc5\xa1olstvo, trikrat ministrski predsednik, minister za zunanje zadeve in minister za notranje zadeve. Omembe vredno je, da je bilo tretje Morovo predsedstvo (23.2.1966 - 5.5.1968) eno najdalj\xc5\xa1ih v zgodovini republike.\n_START_SECTION_\nUgrabitev in umor\n_START_PARAGRAPH_\nDne 16. marca 1978 je komandos teroristi\xc4\x8dne organizacije Brigate Rosse (Rde\xc4\x8de brigade) napadel avtomobil, v katerem se je Moro peljal proti poslanski zbornici. Vseh pet \xc4\x8dlanov spremstva je bilo na mestu ubitih, Moro pa ugrabljen. Po 55 dneh je bilo njegovo truplo zapu\xc5\xa1\xc4\x8deno v prtlja\xc5\xbeniku parkiranega avtomobila._NEWLINE_V naslednjih letih so italijanske oblasti obto\xc5\xbeile skupino ljudi, s \xc4\x8dimer naj bi bila uni\xc4\x8dena celotna organizacija Rde\xc4\x8dih brigad. Od leta 1978 do leta 2004 je bilo obsojenih deset oseb. Od teh sta dve ube\xc5\xbeali, sedem jih je nekaj let presedelo in le ena, Rita Algranati, \xc5\xa1e prestaja zaporno kazen._NEWLINE_Dejansko vse do danes nekatere okoli\xc5\xa1\xc4\x8dine ugrabitve in umora Alda Mora niso povsem jasne, kakor tudi niso bili dovolj pojasnjeni vzroki zlo\xc4\x8dina. Obstaja celo sum, da so ostali prikriti (vsaj nekateri) organizatorji in pobudniki. Po razli\xc4\x8dnih verzijah naj bi za dejanjem stali nasprotniki zgodovinskega kompromisa, med drugim organizacija Gladio, Osebna prelatura svetega kri\xc5\xbea Opus Dei in/ali tajne slu\xc5\xbebe ZDA .\n_START_SECTION_\nZgodovinski kompromis\n_START_PARAGRAPH_\nGlavna zna\xc4\x8dilnost Morove politike je bila prepri\xc4\x8danje, da je brezpogojno nasprotovanje med desni\xc4\x8darskimi in levi\xc4\x8darskimi strankami \xc5\xa1kodljivo za dr\xc5\xbeavo. Po njegovem mnenju bi morala ve\xc4\x8dinska stranka toliko "popustiti", da bi si pridobila zaveznike iz nasprotnega tabora, s \xc4\x8dimer bi postala ve\xc4\x8dina mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1a in bi predstavljala \xc5\xa1ir\xc5\xa1i krog volivcev, manj\xc5\xa1ina pa bi imela manj besede. Prepri\xc4\x8dan je bil, kakor \xc5\xbee pred leti vodstvo Federacije FUCI, da bo s \xc4\x8dasom moralna mo\xc4\x8d desnice prevladala nad vsemi, ki so bili pripravljeni sodelovati._NEWLINE_\xc5\xbde leta 1962 je prepri\xc4\x8dal voditelje svoje stranke, da je potreben "sporazum" s socialisti, in s tem je prakti\xc4\x8dno ustvaril pojem "leve sredine". Pozneje (1973), ko so dr\xc5\xbeavo pretresali teroristi\xc4\x8dni napadi (med letoma 1969 in 1984), je komunisti\xc4\x8dni predstavnik Enrico Berlinguer predlagal, naj politi\xc4\x8dne sile vsaj toliko "pozabijo" obstoje\xc4\x8da nasprotja, da lahko skupno nastopijo proti notranjemu sovra\xc5\xbeniku. Berlinguer je dobil pravega sogovornika v Aldu Moru in skupaj sta osnovala tako imenovani "zgodovinski kompromis" (compromesso storico). Po mnenju nekaterih zgodovinarjev, je bila morda prav ta poteza eden od vzrokov Morove smrti, saj so ji nasprotovale vse najve\xc4\x8dje politi\xc4\x8dne sile, od ZDA do Sovjetske Zveze, od mafije do prostozidarjev._NEWLINE_V teku let je Moro umrl in Berlinguer je odpovedal podporo desnici, a posledice "zgodovinskega kompromisa" so se ukoreninile. Nastala in ostala je koalicija leve sredine in skrajne veje, bodisi desne kot leve, so se zaostrile v ideologiji in mo\xc4\x8dno skr\xc4\x8dile v \xc5\xa1tevilu.\n_START_SECTION_\nMorova pisma iz ujetni\xc5\xa1tva\n_START_PARAGRAPH_\nV 55 dneh ujetni\xc5\xa1tva je Moro napisal 86 pisem predvsem sorodnikom in voditeljem svoje stranke. Ni \xc5\xa1e dognano, \xc4\x8de je pisal prosto ali pod narekom oziroma pritiskom. Nekatera so bila poslana po po\xc5\xa1ti do naslovnikov, a ve\xc4\x8dina je ostala v zaporu, kjer so jih policisti na\xc5\xa1li po Morovi usmrtitvi. Del teh pisem, 38 po \xc5\xa1tevilu, je bilo objavljenih, druga so zapadla pod dr\xc5\xbeavne skrivnosti skupaj z gradivom, ki ga je Moro hranil v svoji pisarni. Med to\xc5\xbebo proti Morovim ugrabiteljem so slednji potrdili, da so ve\xc4\x8dino pisem uni\xc4\x8dili, "ker niso bila uporabna". Zanimivo je tudi dejstvo, da je general Carlo Alberto Dalla Chiesa (ki ga je mafija ubila leta 1982) na\xc5\xa1el kopije nekaterih \xc5\xa1e nepoznanih Morovih pisem v Milanu, a javnost za to ni izvedela vse do leta 1991, ker jih je bil izro\xc4\x8dil naravnost takratnemu (1978) vladnemu predsedniku Andreottiju. Eno od teh pisem si je pa baje pridr\xc5\xbeal, ker ga je hotel izro\xc4\x8diti novinarju Minu Pecorelliju. Toda Pecorelli je bil nekaj dni po sestanku z Dalla Chieso ubit v atentatu (1979). Za ta zlo\xc4\x8din je bil leta 2002 Andreotti obsojen na 24 let zapora, a leta 2003 je Kasacijsko sodi\xc5\xa1\xc4\x8de (najvi\xc5\xa1ji italijanski sodni organ, proti kateremu ni priziva) obsodbo preklicalo in razveljavilo.'