b'\n_START_ARTICLE_\nKarmelo Budihna\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je v dru\xc5\xbeini policijskega stra\xc5\xbenika. Po koncu vojne se je dru\xc5\xbeina pred Italijani umaknila v Maribor, kjer je obiskoval ljudsko \xc5\xa1olo in gimnazijo ter 1934 maturiral. \xc5\xa0tudij je nadaljeval v Zagrebu, kjer je 1940 diplomiral na Gozdarski fakulteti. Prvo slu\xc5\xbebo je nastopil v Ljubljani pri za\xc4\x8dasni dr\xc5\xbeavni upravi razla\xc5\xa1\xc4\x8denih gozdov. Leta 1942 se je pridru\xc5\xbeil partizanom in 1944 postal \xc5\xa1lan Komunisti\xc4\x8dne partije Slovenije. Med narodnoosvobodilno borbo je deloval v upravnih organih; od aprila 1944 je bil \xc4\x8dlan komisije za\xc2\xa0\xc2\xbbupravo narodne imovine\xc2\xab\xc2\xa0pri Slovenskem narodnoosvobodilnem svetu. Od novembra 1944 do maja 1945 je slu\xc5\xbeboval v Beogradu pri gozdarskih organih. Po vrnitvi v Slovenijo je delal v ministrstvu za gozdarstvo in kmetijstvo. Od junija 1947 je bil upravitelj gozdne uprave v Slovenski Bistrici, nato je v Mariboru vodil dravsko gozdno gospodarstvo. Od maja 1950 je bil generalni direktor lesne industrije Slovenije, nato od junija 1952 podpredsednik Okrajnega ljudskega odbora Maribor in od avgusta 1955 predsednik Okrajnega ljudskega odbora v Novi Gorici. Tu je ostal do 1961, ko se je v Ljubljani zaposlil v Gospodarski banki. Junija 1963 je bil izvoljen za republi\xc5\xa1kega poslanca. Od 1. septembra 1967 do 15. oktobra 1971 je bil jugoslovanski generalni konzul v Celovcu. Po vrnitvi v Ljubljano pa je postal namestnik ministra za gozdarstvo in kmetijstvo Socialisti\xc4\x8dne republike Slovenije.'