b'\n_START_ARTICLE_\nMarie Sk\xc5\x82odowska-Curie\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nMarie Curie je bila pionirka na podro\xc4\x8dju raziskovanja sevanja, skupaj z Becquerelom in mo\xc5\xbeem kot prva \xc5\xbeenska Nobelova nagrajenka za fiziko in osem let kasneje tudi Nobelova nagrajenka za kemijo._NEWLINE_Rodila se je v Var\xc5\xa1avi in se preselila v Pariz, kjer je na Sorbonni \xc5\xa1tudirala kemijo in fiziko, ter postala prva \xc5\xbeenska, ki je tam pou\xc4\x8devala. Na Sorbonni je sre\xc4\x8dala svojega bodo\xc4\x8dega mo\xc5\xbea Pierra Curieja, s katerim sta skupaj prou\xc4\x8devala radioaktivne snovi in leta 1898 odkrila, da uranova ruda (uranova svetlica) vsebuje neznano snov, ki je bolj radioaktivna od urana, pridobljenega iz nje. Do leta 1898 sta na\xc5\xa1la edino mo\xc5\xbeno logi\xc4\x8dno razlago za njuno opa\xc5\xbeanje. Uranova svetlica mora vsebovati neko neznano sestavino in tako je 26. decembra napovedala obstoj nove snovi. Leta 1902 sta po dolgem neprestanem delu in \xc5\xa1e posebej pri pre\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8devanju radijevega klorida odkrila dva nova kemijska elementa; prvega sta po Mariejini rodni Poljski poimenovala polonij, drugega pa zaradi njegove mo\xc4\x8dne radioaktivnosti radij. Za to odkritje in za nadaljnje preu\xc4\x8devanje radija je leta 1911 prejela Nobelovo nagrado za kemijo. Curiejeva je poleg Paulinga edina, ki je prejela Nobelovo nagrado za dve razli\xc4\x8dni znanstveni podro\xc4\x8dji. Tudi Bardeen je na primer prejel nagrado dvakrat, vendar obakrat za fiziko._NEWLINE_Od leta 1900 do 1908 je bila Curiejeva profesorica na dekli\xc5\xa1ki normalki v Sevresu. Leta 1903 so jo kot doktorico znanosti pripustili na znanstveno fakulteto v  Parizu, kjer je pozneje postala voditeljica vseh del na institutu, ki ga je vodil njen mo\xc5\xbe. Po njegovi smrti je zasedla njegovo mesto. Predavala je o radioaktivnosti in sorodnih vedah, pozneje pa je veliko dela opravila v svojem laboratoriju, kjer je izdelala \xc5\xa1tudije o radioaktivnih organizmih. Poleg znanstvenega dela je vzgajala tudi svoji h\xc4\x8derki, Ireno in Evo. Med 1. svetovno vojno je organizirala 20 mobilnih sanitetnih avtomobilov z radioaktivnimi preparati, ki so jih zdravniki uporabljali za pomo\xc4\x8d ranjenim vojakom na fronti. Obiskovala je lazarete, delila nasvete, postavljala aparate in pou\xc4\x8devala stre\xc5\xbeno osebje. Ve\xc4\x8dkrat je tudi sama preiskovala ranjence. Uredila je posebno slu\xc5\xbebo za stre\xc5\xbeno osebje in teoreti\xc4\x8dno ter prakti\xc4\x8dno izobrazila mnogo bolni\xc4\x8darjev, ki so pomagali zdravnikom na boji\xc5\xa1\xc4\x8dih. To \xc5\xa1olanje je delovalo kot podru\xc5\xbenica radiolo\xc5\xa1kega instituta v Parizu. Po vojni so radiolo\xc5\xa1ki institut v Parizu popolnoma modernizirali in je deloval skupaj z laboratorijem za biologijo v tesni povezavi s Pasteurjevim zavodom.  _NEWLINE_Po mo\xc5\xbeevi smrti je imela afero s fizikom Paulom Langevinom, ki je bil poro\xc4\x8den. To je v tisku izzvalo \xc5\xa1kandal, ki je bil bolj podoben ksenofobi\xc4\x8dnemu izpadu._NEWLINE_Njeno znanstveno delo z radioaktivnimi elementi pa ji je uni\xc4\x8dilo zdravje, tako da je zbolela za levkemijo in leta 1934 v bli\xc5\xbeini francoskega kraja Sallanches tudi umrla in tako ni do\xc4\x8dakala Nobelove nagrade svoje h\xc4\x8derke Ir\xc3\xa8ne Joliot-Curie, ki jo je ta prejela leto kasneje.\n_START_SECTION_\nPoimenovanja\n_START_PARAGRAPH_\nPo njej se imenuje asteroid 7000 Curie, ki ga je odkril Rigaux 6. novembra 1939 na Belgijskem kraljevem observatoriju v Uccleu.'