b'\n_START_ARTICLE_\nVinko Kopa\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nOdra\xc5\xa1\xc4\x8dal je s tremi sestrami v delovni dru\xc5\xbeini s tenko\xc4\x8dutnim odnosom do so\xc4\x8dloveka in se \xc5\xbee v ranem otro\xc5\xa1tvu preselil v Ljubljano. Kot otrok je gojil razli\xc4\x8dne \xc5\xa1porte, ki so se v najstni\xc5\xa1kih letih zreducirali na plavalne discipline, predvsem na daljinsko plavanje. Talent za skoke v vodo s stolpa je okronal z naslovom dr\xc5\xbeavnega prvaka. Tekom \xc5\xa1tudija se je pokazala njegova humanisti\xc4\x8dna nrav in izjemen posluh za jezike, ki so bila rde\xc4\x8da nit njegovega \xc5\xbeivljenja. Diplomiral je na romanistiki iz francoskega jezika, kasneje pa \xc5\xa1e na germanistiki iz angle\xc5\xa1kega in nem\xc5\xa1kega jezika.\n_START_SECTION_\nPrva leta\n_START_PARAGRAPH_\nKot \xc5\xa1tipendist francoske vlade je eno leto pre\xc5\xbeivel v Parizu, kjer je \xc4\x8drpal tudi znanje likovne in glasbene umetnosti ter se s povsem novim pogledom na slikarstvo vrnil v domovino, kjer sta s prijateljem, akademskim slikarjem Lojzetom Perkom, pogosto izmenjevala mnenja in poglede v dolgih debatah, v katerih je ob\xc4\x8dasno sodelovala tudi Ksenija Prunk, slikarka in profesorica francoskega jezika na Gimnaziji Vi\xc4\x8d v Ljubljani. Zaljubljen v francoski jezik, kulturo in umetnost, je od tega obdobja naprej iskal sprostitev v poslu\xc5\xa1anju Ravelovih koncertov in v milem glasu francoskega slav\xc4\x8dka Edith Piaf. Mo\xc4\x8dno se ga je dotaknil tudi pevec, pianist in komponist Gilbert Becaud.\n_START_SECTION_\nPrva slu\xc5\xbeba in obdobje druge svetovne vojne\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo slu\xc5\xbebo je na\xc5\xa1el v Podgorici, kjer je pou\xc4\x8deval do leta 1940, od tam pa ga je pot pripeljala nazaj v Ljubljano. Ljubezen do jezikov in nenasitna \xc5\xbeelja po znanju ga je spodbujala k nenehnemu izpopolnjevanju in intenzivnemu u\xc4\x8denju novih jezikov ter ga s pedantno natan\xc4\x8dnostjo pripeljala do aktivnega znanja desetih jezikov. Po drugi svetovni vojni se je udele\xc5\xbeil ve\xc4\x8d mladinskih delovnih brigad, kjer je s \xc5\xa1tevilnimi prostovoljci sodeloval pri obnovi domovine. Leta 1946 je sodeloval na delovni akciji pri gradnji \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ke proge Br\xc4\x8dko-Banovi\xc4\x87i v severovzhodni Bosni, v za\xc4\x8detku leta 1947 v Sti\xc4\x8dni, kasneje leta 1947 pa pri gradnji proge \xc5\xa0amac-Sarajevo v severni Bosni.\n_START_SECTION_\nJeseni\xc5\xa1ko obdobje\n_START_PARAGRAPH_\nHumanist z visokimi moralnimi vrednotami, izrazitim in nezmotljivim \xc4\x8dutom za socialo ter neupogljivo hrbtenico, hkrati pa z bogatim interdisciplinarnim znanjem, se je kmalu zna\xc5\xa1el na seznamu\xc2\xa0\xc2\xbb\xc4\x8drnega kadra\xc2\xab\xc2\xa0takratne enoumne rde\xc4\x8de oblasti, ki ga je, da bi se ga znebila, z dekretom poslala slu\xc5\xbebovat na Gimnazijo Jesenice, skupaj s \xc5\xa1e drugimi izvrstnimi pedagogi, ki so mislili s svojo glavo. Zavoljo kvalitetnih profesorjev, kot so bili na primer slavistka Bo\xc5\xbeena An\xc5\xbei\xc4\x8d, jezikoslovec Du\xc5\xa1an \xc4\x8cop, matematika Marjan A\xc5\xbebe in Silvo Breskvar, so imeli tamkaj\xc5\xa1nji dijaki izjemne koristi. Na gimnaziji je profesor Kopa\xc4\x8d pou\xc4\x8deval ru\xc5\xa1\xc4\x8dino in bil od 1950-1951 tudi ravnatelj. Imeli so ga za ortodoksnega komunista, ki je osmo\xc5\xa1olce silil v delovne brigade. V prostem \xc4\x8dasu je vodil interesne dejavnosti, pou\xc4\x8deval v kro\xc5\xbekih izven Jesenic, na te\xc4\x8dajih \xc5\xa1irom Slovenije (leta 1955 je vodil te\xc4\x8daje angle\xc5\xa1kega jezika v Portoro\xc5\xbeu) in v na novo ustanovljenih \xc5\xa1olah, kot sta bili Oficirska gimnazija in Ve\xc4\x8derna delavska gimnazija, predmeti, ki jih je pou\xc4\x8deval pa so bili poleg jezikov tudi samoupravljanje s temelji marksizma, etika, psihologija in filozofija.\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1e obdobje in upokojitev\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 1956 je dobil slu\xc5\xbebo na Prvi gimnaziji v Ljubljani, biv\xc5\xa1i Realki. Le-ta se je leta 1959 preimenovala v Tehni\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo za elektrotehni\xc5\xa1ko stroko, kjer je pou\xc4\x8deval angle\xc5\xa1ki jezik. Kratko obdobje je slu\xc5\xbeboval tudi na \xc5\xa0ubi\xc4\x8devi gimnaziji v Ljubljani, kjer je predaval francoski jezik, a se je ponovno vrnil na Tehni\xc5\xa1ko \xc5\xa1olo, kjer je tudi do\xc4\x8dakal upokojitev. \xc5\xa0portnik po du\xc5\xa1i in ve\xc4\x8dni ljubitelj narave in umetnosti je na samotnih pohodih v hribe premleval poglede gr\xc5\xa1kih filozofov na bistvo \xc5\xbeivljenja, katerih dela je prebiral znova in znova in so se zrcalili tudi skozi njegov subtilni posluh za okolico.\n_START_SECTION_\nEtimolo\xc5\xa1ki slovar slovenskega jezika\n_START_PARAGRAPH_\nLjubezen do slovenskega jezika je ve\xc4\x8dnega jezikoslovca pripeljala do sodelovanja v skupini profesorja Bezlaja na in\xc5\xa1titutu za slovenski jezik v okviru SAZU, kjer je sodeloval pri nastajanju Etimolo\xc5\xa1kega slovarja slovenskega jezika in se \xc5\xa1e posebej ukvarjal z nare\xc4\x8dnimi izrazi in izvorom besed.\n_START_SECTION_\nPrevajanje\n_START_PARAGRAPH_\nV svoji bogati karieri je prevedel dve knjigi: Spe\xc4\x8da Sfinga (The Sleeping Sphinx), ki jo je napisal John Dickson Carr leta 1947 in je iz\xc5\xa1la v Ljubljani: Dr\xc5\xbeavna zalo\xc5\xbeba Slovenije leta 1962. Prevedel je tudi \xc5\xbeivljenjepis Georgesa Simenona Spominjam se (Je me souviens), ki jo je napisal leta 1945 in je iz\xc5\xa1la v Ljubljani\xc2\xa0: Dr\xc5\xbeavna zalo\xc5\xbeba Slovenije leta 1979, kjer se je zopet posvetil francoskemu jeziku, h kateremu se je vse \xc5\xbeivljenje vra\xc4\x8dal.'