b'\n_START_ARTICLE_\nIonski polmer\n_START_SECTION_\nZaklju\xc4\x8dek\n_START_PARAGRAPH_\nPojem ionskega polmera temelji na predpostavki, da ima ion obliko kroglice. S stali\xc5\xa1\xc4\x8da teorije grup je ta predpostavka upravi\xc4\x8dena samo za ione, ki so ume\xc5\xa1\xc4\x8deni v kristalni mre\xc5\xbei z visoko simetrijo, na primer za Na in Cl v halitu (NaCl, kamena sol) in Zn in S v sfaleritu ((Zn,Fe)S). Pri ionih na mestih z manj\xc5\xa1o simetrijo lahko pride do velikih odstopanj od oblike kroglice. To \xc5\xa1e posebno velja za ione na mre\xc5\xbenih polo\xc5\xbeajih polarne simetrije v kristalografskih to\xc4\x8dkovnih skupinah C\xe2\x82\x81, C\xe2\x82\x81\xe2\x82\x95, C\xe2\x82\x99 ali C\xe2\x82\x99\xe1\xb5\xa5, pri \xc4\x8demer je n = 2, 3, 4 ali 6. Nedavna temeljita analiza geometrije vezi disulfidov piritnega tipa, v katerih je monovalentno \xc5\xbeveplo vezano na mre\xc5\xbenih polo\xc5\xbeajih C, je pokazala, da je treba \xc5\xbeveplove ione modelirati kot elipsoide z razli\xc4\x8dnimi polmeri v smeri osi simetrije in v smeri pravokotni nanjo.  Analiza je v tem primeru pokazala tudi to, da so ionski volumni in ne ionski polmeri tisti, ki v razli\xc4\x8dnih kristalnih strukturah ostanejo konstantni.'