b"\n_START_ARTICLE_\nAlban\xc5\xa1\xc4\x8dina\n_START_SECTION_\nAbeceda\n_START_PARAGRAPH_\nAlbanska abeceda ima 36 \xc4\x8drk:_NEWLINE_a, b, c, \xc3\xa7, d, dh, e, \xc3\xab, f, g, gj, h, i, j, k, l, ll, m, n, nj, o, p, q, r, rr, s, sh, t, th, u, v, x, xh, y, z, zh._NEWLINE_Izgovarjava \xc4\x8drk, ki jih v slovenski abecedi ni:_NEWLINE_\xc3\xa7 - identi\xc4\x8den slovenskemu \xc4\x8d_NEWLINE_\xc3\xab - izgovarja se kot polglasnik e_NEWLINE_gj - izgovarjava kot \xc4\x91_NEWLINE_l - hkratni izgovor lj_NEWLINE_ll - enak slovenskemu l_NEWLINE_nj - hkratna izgovarjava nj_NEWLINE_q - kot \xc4\x87_NEWLINE_rr - oja\xc4\x8dan r_NEWLINE_sh - ustreza slovenskemu \xc5\xa1_NEWLINE_th - izgovarjava kot v angle\xc5\xa1ki besedi thank (ni zvo\xc4\x8den)_NEWLINE_dh - izgovarjava kot th, vendar je zvo\xc4\x8den_NEWLINE_x - hkratna izgovarjava dz_NEWLINE_xh - izgovarjava kot d\xc5\xbe_NEWLINE_y - kot \xc3\xbc_NEWLINE_zh - ustreza slovenskemu \xc5\xbe\n_START_SECTION_\nIzvor alban\xc5\xa1\xc4\x8dine\n_START_PARAGRAPH_\nAlban\xc5\xa1\xc4\x8dina je samostojen jezik v okviru indoevropske dru\xc5\xbeine. Indoevropski izvor alban\xc5\xa1\xc4\x8dine je leta 1854 utemeljil nem\xc5\xa1ki jezikoslovec Franz Bopp._NEWLINE_To\xc4\x8den izvor alban\xc5\xa1\xc4\x8dine v okviru indoevropskih jezikov ni dokon\xc4\x8dno pojasnjen. Razlog za to je vsaj delno treba pripisati dejstvu, da so prvi pisni viri v alban\xc5\xa1\xc4\x8dini nastali pozno, \xc5\xa1ele v 15. stoletju, do tedaj pa je alban\xc5\xa1\xc4\x8dina sprejela veliko latinskih, tur\xc5\xa1kih in slovanskih leksikalnih vplivov._NEWLINE_V preteklosti se je pogosto pojavljala razlaga, da je alban\xc5\xa1\xc4\x8dina potomka ilirskega jezika. Ker pa je o jeziku anti\xc4\x8dnih Ilirov znanega zelo malo, je treba razlago o ilirskem izvoru alban\xc5\xa1\xc4\x8dine razumeti kot zgolj hipoteti\xc4\x8dno, saj so trdni jezikoslovni dokazi zanjo minimalni._NEWLINE_Jezikoslovec Vladimir Orel meni, da pradomovina alban\xc5\xa1\xc4\x8dine zagotovo ni dana\xc5\xa1nja Albanija in tudi ne podro\xc4\x8dje starodavnega Ilirika, temve\xc4\x8d je njen izvor treba iskati bolj severno, v notranjosti balkanskega polotoka. Najpogosteje navajan dokaz v prid tej razlagi je balkansko substratno besedi\xc5\xa1\xc4\x8de, ki je skupno albanskemu in romunskemu jeziku. Tudi latinske besede v alban\xc5\xa1\xc4\x8dini ka\xc5\xbeejo podoben foneti\xc4\x8dni razvoj kot v romun\xc5\xa1\xc4\x8dini, kar ka\xc5\xbee, da je bila alban\xc5\xa1\xc4\x8dina romanizirana pod vplivom ju\xc5\xbenobalkanske latin\xc5\xa1\xc4\x8dine, ki se je govorila v nekdanji rimski provinci Dakiji in bila obenem podlaga za nastanek romun\xc5\xa1\xc4\x8dine. Alban\xc5\xa1\xc4\x8dina je tako rezultat delne (prekinjene) romanizacije, romun\xc5\xa1\xc4\x8dina pa rezultat popolne romanizacije. Da pradomovina Albancev ni mogla biti ob Jadranu, dokazuje tudi dejstvo, da alban\xc5\xa1\xc4\x8dina nima lastnega besedja, povezanega z morjem in pomorstvom, temve\xc4\x8d je ustrezne izraze prevzela iz latin\xc5\xa1\xc4\x8dine (npr. peshk 'riba' < lat. piscis, ishull 'otok' < lat. insula) ali pa uporablja metafori\xc4\x8dna poimenovanja (npr. det 'morje' < praalbansko *deubeta, prvotno 'globina', prim. gotsko diupi\xc3\xbea, angle\xc5\xa1ko depth). Po mnenju Orla je najverjetnej\xc5\xa1a pradomovina alban\xc5\xa1\xc4\x8dine obsegala podro\xc4\x8dje rimske province Dacie Ripensis, kar pomeni dana\xc5\xa1njo severozahodno Bolgarijo in skrajni vzhod Srbije, lahko pa je segala \xc5\xa1e severneje do Karpatov in Beskidov. \xc4\x8ce hipoteza dr\xc5\xbei, predniki Albancev niso bili sorodni z Iliri, temve\xc4\x8d z Da\xc4\x8dani."