b'\n_START_ARTICLE_\nBitka v Tevtobur\xc5\xa1kem gozdu\n_START_SECTION_\nOzadje\n_START_PARAGRAPH_\nRimski vojski je poveljeval Publij Kvintilij Var, aristokrat iz patricijske dru\xc5\xbeine, ki je bila v sorodu s cesarjevo. Bil je izku\xc5\xa1en dr\xc5\xbeavni funkcionar, ki je v jeseni leta 6 dobil nalogo, da konsolidira novo rimsko provinco Germanijo. Na za\xc4\x8detku leta 6 sta na Renu poveljevala legat Gaj Sentij Saturnin in konzul Mark Emilij Lepid. Oba generala sta bila podrejena Tiberiju, ki je poveljeval armadi 65.000 te\xc5\xbeko oboro\xc5\xbeenih legijonarjev, 10.000\xe2\x80\x9320.000 konjenikov in lokostrelcev ter 10.000\xe2\x80\x9320.000 civilistov, skupno okoli 100.000 mo\xc5\xbe. Tiberij je na\xc4\x8drtoval velik napad na markomanskega kralja Maroboda, ki je pred napadom Nerona Klavdija Druza leta 9 pr. n. \xc5\xa1t. pobegnil na ozemlje Bojev in tam organiziral mo\xc4\x8dno plemensko zvezo s Hermunduri, Kvadi, Semnoni, Lugijci, Zumi, Butoni, Mugiloni, Sibini in Langobardi._NEWLINE_Tiberij je leta Leta 4 n. \xc5\xa1t. vdrl v Germanijo in podjarmil Kananefate v Spodnji Germaniji, Hate ob gornjem toku reke Weser ter Bruktere ju\xc5\xbeno od Tevtobur\xc5\xa1kega gozda in povedel svojo vojsko preko reke Weser. Leta 6 n. \xc5\xa1t. je v Iliriku izbruhnila velika ilirska vstaja (Bellum Batonianum), ki so jo vodili Baton I. Dezitijatski, Baton Brev\xc5\xa1ki, in Pinej Panonski, in je trajala skoraj \xc5\xa1tiri leta. Tiberij je bil prisiljen prekiniti svoj pohod proti Marobodu in ga priznati za kralja ter poslati VII., XV., XX., XXI., XIII., XIV., XVI. legijo in neko neznano enoto na jug, da bi zatrle vstajo na Balkanu. _NEWLINE_Vstajo v Iliriku, ki je pritegnila skoraj polovico rimskih legij, je spro\xc5\xbeilo zatiranje, kroni\xc4\x8dno pomanjkanje hrane po politi\xc4\x8dni krizi leta 23 pr. n. \xc5\xa1t. ter uporih leta 22, 21 in 19 pr. n. \xc5\xa1t., ki so se kon\xc4\x8dali \xc5\xa1ele po letu 8 n. \xc5\xa1t., visoki davki in nasilno obna\xc5\xa1anje pobiralcev davkov. Na za\xc4\x8detku vstaje je bil za legata Augusti pro praetore imenovan Var, ki je imel na razpolago samo tri legije.  _NEWLINE_Varovo ime in njegova dejanja so bila zaradi neusmiljenosti in kri\xc5\xbeanja upornikov v Siriji dobro poznana tudi izven meja Cesarstva. Medtem ko so se ga ljudje bali, ga je rimski senat zelo visoko cenil. Poveljstvo XVII., XVIII. in XIX. legije, kateri je pred njim poveljeval general Gaj Sentij Saturnin, je bilo na Renu, morda v kastru Vetera pri Xantenu ali kastru Novaesium pri Neussu. Saturnina so odpoklicali v Rim, da bi mu izro\xc4\x8dili ornamenta triumphalia. I. in V. legiji, ki sta zimovali v kastru Moguntiacum (Mainz), je poveljeval Varov ne\xc4\x8dak, drugi konzul Lucij Nonij Aspren in morda drugi konzul Lucij Aruncij._NEWLINE_Varovega nasprotnika Arminija in njegovega brata Flava je moral njun o\xc4\x8de Segimer Osvajalec, poglavar najuglednej\xc5\xa1e dru\xc5\xbeine v plemenu Heruskov, zaradi Druzovih napadov leta 11-9 pr. n. \xc5\xa1t. izro\xc4\x8diti Rimljanom za talca. Arminij je v Rimu dobil voja\xc5\xa1ko izobrazbo in bil celo povi\xc5\xa1an v viteza (ordo equester).  _NEWLINE_Med Arminijevo odsotnostjo so drugi germanski poglavarji Segimerja razglasili za strahopetca, ker se je uklonil rimski oblasti, za kar je bila po germanskih zakonih zagro\xc5\xbeena smrtna kazen. Med letom 11 in 4 pr. n. \xc5\xa1t. se je sovra\xc5\xbenost in sumni\xc4\x8davost med germanskimi plemeni \xc5\xa1e poglobila, trgovanje in politi\xc4\x8dno sodelovanje pa je povsem zamrlo. Tacit omenja, da so bili Hati sovra\xc5\xbeni do Heruskov in so jih podjarmili, vendar so jih (Rimljani) od leta 4 do 6 pomirili. O nemirih v Germaniji (immensum bellum, velika vojna) v letih 1-4 poro\xc4\x8da tudi Velej Paterkul._NEWLINE_Arminij je po vrnitvi iz Rima postal zaupen Varov svetovalec, v tajnosti pa je koval zvezo germanskih plemen, ki so si bila tradicionalno sovra\xc5\xbena. Heruske, Hate, Brukterje, Havke, Sikambre in ostanke Svebov, ki jih je porazil Cezar v bitki v Vogezih, je lahko povezal samo zaradi Varovega tiranstva in njegovega brezobzirnega obna\xc5\xa1anja po pora\xc5\xbeencev, ki je spro\xc5\xbeilo kljubovalno sovra\xc5\xa1tvo do rimskih oblastnikov. _NEWLINE_Var je na poti iz svojega poletnega tabora nekje zahodno od reke Weser proti svojemu zimskemu poveljni\xc5\xa1kemu polo\xc5\xbeaju ob Renu dobil la\xc5\xbeno Arminijevo poro\xc4\x8dilo o lokalnem uporu. Odlo\xc4\x8dil se je, da bo upor zatrl v kali in krenil na pohod preko nepoznanega ozemlja. Arminij ga je spremljal in ga verjetno spretno vodil proti germanski zasedi. Heru\xc5\xa1ki plemi\xc4\x8d Segest, Segimerjev brat in o\xc4\x8de Arminijeve \xc5\xbeene, ki je nasprotoval njeni poroki, je no\xc4\x8d pred odhodom rimske vojske Vara opozoril na zasedo. Var je njegovo opozorilo iz kljubovanja zavrnil. Arminij je pod pretvezo, da gre sklicat germanske sile za podporo rimski vojski, zapustil glavnino rimske vojske in s svojimi vojaki, ki so ga \xc4\x8dakali nekje v bli\xc5\xbeini, napadel bli\xc5\xbenje rimske garnizije. _NEWLINE_Arheologi so na osnovi svojih nedavnih najdb prizori\xc5\xa1\xc4\x8de bitke umestili na hrib Kalkriese v okro\xc5\xbeju Osnabr\xc3\xbcck v Spodnji Sa\xc5\xa1ki. Iz rimskih zapisov je razvidno, da so se Rimljani pomikali proti severozahodu iz okolice sedanjega Detmolda in po vzhodni strani ob\xc5\xa1li Osnabr\xc3\xbcck. Pred napadom so se nekje na tem obmo\xc4\x8dju utaboriti.\n_START_SECTION_\nBitke\n_START_PARAGRAPH_\nVarova vojska je imela tri legije ( XVII., XVIII. in XIX.), \xc5\xa1est kohort pomo\xc5\xbenih enot in tri oddelke konjenice (alae). Ve\xc4\x8dina enot ni imela voja\xc5\xa1kih izku\xc5\xa1enj v boju z Germani v lokalnih pogojih. Rimske enote niso korakale v bojni formaciji, poleg tega pa je bilo med njimi veliko \xc5\xa1tevilo neoboro\xc5\xbeenih civilistov. Pri prihodu v gozd so naleteli na ozko in blatno pot. Kasij Dion omenja, da je ravno takrat nastala silovita nevihta in da se Varu ni zdelo potrebno poslati izvidnice._NEWLINE_Kolona se je v gozdu nevarno raztegnila.Ko so jo napadli germanski vojaki (prvi so jo napadli Brukteri) , je bila po nekaterih ocenah dolga ve\xc4\x8d kot 15, morda celo 20 km. Germani, oboro\xc5\xbeeni s kratkimi me\xc4\x8di, dolgimi sulicami in kratkimi kopji z ozkimi konicami (fremae), so obkolili celo rimsko vojsko. Arminij, ki je odra\xc5\xa1\xc4\x8dal v Rimu in bil rimski vojak, je dobro poznal rimsko taktiko in je zato zelo u\xc4\x8dinkovito vodil svojo vojsko proti razpr\xc5\xa1enim rimskim legijam. Rimljanom je uspelo postaviti utrjen no\xc4\x8dni tabor in se naslednje jutro prebiti na odprt teren severno od Wiehena blizu sedanjega Ostercappla. Med prebojem in poskusom bega skozi gozdnato obmo\xc4\x8dje, v katerem je \xc5\xa1e vedno mo\xc4\x8dno de\xc5\xbeevalo, so utrpeli velike izgube. De\xc5\xbe je onemogo\xc4\x8dil uporabo lokov, ker so mokre tetive postale ohlapne in neuporabne. Z vodo so se prepojili tudi zlepljeni leseni \xc5\xa1\xc4\x8diti in vojaki so ostali skoraj brez obrambe._NEWLINE_Rimljani so posku\xc5\xa1ali pobegniti z no\xc4\x8dnim pohodom, vendar so padli v novo past, ki jo je nastavil Arminij ob vzno\xc5\xbeju hriba Kalkriese. Lahko prehoden odprt pe\xc5\xa1\xc4\x8den pas je bil na eni strani naslonjen na hrib, na drugi strani pa je bilo mo\xc4\x8dvirje, tako da je bil prehod \xc5\xa1irok samo kak\xc5\xa1nih sto metrov. Poleg tega je bila cesta blokirana z jarkom, na gozdni strani pa je bil ob cesti zgrajen zemljen okop, ki je Germanom omogo\xc4\x8dil napad iz kritja. Rimljani so posku\xc5\xa1ali prebiti okop, vendar jim to ni uspelo in drugi najvi\xc5\xa1ji \xc4\x8dastnik za Varom, legat Numonij Vala, je s svojo konjenico zapustil boji\xc5\xa1\xc4\x8de. Velej Paterkul omenja, da so ga germanski konjeniki dohiteli in ubili. Germanski voj\xc5\xa1\xc4\x8daki so nato navalili na prehod in poklali neorganizirane rimske vojake. Var je naredil samomor. Velej poro\xc4\x8da, da se je eden od poveljnikov, prefekt Kejonij, sramotno vdal in si kasneje vzel \xc5\xbeivljenje, medtem ko je njegov sobojevnik prefekt Egij juna\xc5\xa1ko padel na \xc4\x8delu svojih na smrt obsojenih vojakov. _NEWLINE_Umrlo je 15.000\xe2\x80\x9320.000 rimskih vojakov. Samomora ni naredil samo Var, ampak tudi mnogi drugi \xc4\x8dastniki. Tacit pi\xc5\xa1e, da so Germani mnogo \xc4\x8dastnikov \xc5\xbertvovali, jih skuhali in njihove kosti uporabljali v verskih obredih. Nekatere \xc4\x8dastnike so kasneje odkupili, nekaj obi\xc4\x8dajnih vojakov pa so zasu\xc5\xbenjili._NEWLINE_Vsi rimski viri pi\xc5\xa1ejo, da je bil poraz popoln. Iz najdb na Kalriesu, med katerimi je bilo 6.000 delov ve\xc4\x8dinoma rimske voja\xc5\xa1ke opreme in samo en del germanske ostroge, bi lahko sklepali, da so bile germanske izgube minimalne. Sklep je verjetno napa\xc4\x8den. Upo\xc5\xa1tevati je treba, da so Germani trupla svojih padlih vojakov odnesli in jih skupaj z njihovo opremo pokopali, da je nekaj tiso\xc4\x8d Germanov dezertiralo iz rimske vojske in se zaradi rimske voja\xc5\xa1ke opreme pri\xc5\xa1tevajo k rimskim \xc5\xbertvam ter da je bila ve\xc4\x8dina germanske voja\xc5\xa1ke opreme izdelana iz organskih gradiv, ki so mnogo manj obstojna kot kovine._NEWLINE_Zmagi nad rimskimi legijami je sledilo popolno \xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8denje vseh rimskih utrdb, garnizij in mest, od katerih sta bili najmanj dve vzhodno od Rena. Preostali dve rimski legiji pod poveljstvom Varovega ne\xc4\x8daka Lucija Nonija Asprena sta posku\xc5\xa1ali obdr\xc5\xbeati polo\xc5\xbeaje na Renu. Trdnjava (ali morda mesto) Aliso je ve\xc4\x8d tednov, morda celo mesecev, odbijala napade Germanov, potem pa je branilcem, med katerimi so bili tudi pre\xc5\xbeiveli iz Tevtobur\xc5\xa1kega gozda, pod poveljstvom Lucija Cedicija uspelo prebiti blokado in priti do Rena.\n_START_SECTION_\nGermanikovi pohodi proti Germanom\n_START_PARAGRAPH_\nRimljani so zaradi pokola do\xc5\xbeiveli neizmeren \xc5\xa1ok, vendar so se takoj za\xc4\x8deli po\xc4\x8dasi in sistemati\xc4\x8dno pripravljati na ponovno osvojitev izgubljenega ozemlja. Ko je leta 14 po Avgustovi smrti rimski prestol zasedel njegov posinovljenec Tiberij, je Tiberijev ne\xc4\x8dak Germanik izvedel obse\xc5\xbeen vojni pohod proti Germanom in s hitrim napadom presenetil Marse. Napad je razdra\xc5\xbeil Bruktere, Tubante in Uzipete, da so iz zasede napadli Germanika, ki se je vra\xc4\x8dal na zimovanje. Napadalci so bili pora\xc5\xbeeni in so utrpeli te\xc5\xbeke izgube._NEWLINE_Naslednje leto so Rimljani izvedli dva velika vojna pohoda in ve\xc4\x8d manj\xc5\xa1ih bitk z veliko armado, ki je \xc5\xa1tela 55.000\xe2\x80\x9370.000 mo\xc5\xbe in je imela podporo mornarice. Spomladi leta 15 je legat Kekina Sever s 25.000\xe2\x80\x9330.000 vojaki drugi\xc4\x8d napadel Marse in povzro\xc4\x8dil veliko opusto\xc5\xa1enje. Germanikove enote so medtem zgradile trdnjavo na hribovju Taunus, iz katere se je nato s 30.000\xe2\x80\x9335.000 vojaki odpravil na pohod proti Hatom. Mnogo mo\xc5\xbe je pobegnilo preko reke in se razpr\xc5\xa1ilo po gozdovih. Germanik je zatem napadel hatsko prestolnico Mattium in jo do tal po\xc5\xbegal. Po za\xc4\x8detnih uspe\xc5\xa1nih spopadih poleti 15, v katerih so ujeli Arminijevo \xc5\xbeeno Tunzeldo, je rimska armada obiskala prizori\xc5\xa1\xc4\x8de bitke v Tevtobur\xc5\xa1kem gozdu. Po Tacitovem pri\xc4\x8devanju je tam na\xc5\xa1la kupe obeljenih kosti in lobanje, pribite na drevesa, ter jih pokopala._NEWLINE_Pod Germanikovim poveljstvom so Rimljani leta 16 z drugo armado in germanskimi pomo\xc5\xbenimi enotami ponovno udarili v Germanijo. Armada je blizu sedanjega Mindena pre\xc4\x8dkala reko Weser. V bojih z germanskimi napadalci je utrpela nekaj izgub in zatem prisilila Arminija, da se je ustavil in sprejel odprto bitko v Idistavisu ob reki Weser. Germanikove legije so zdru\xc5\xbeeni germanski vojski zadale \xc5\xa1tevilne \xc5\xbertve in pri tem utrpele samo manj\xc5\xa1e izgube. Odlo\xc4\x8dilna bitka se je bojevala ob Angrivarskem zidu zahodno od sedanjega Hannovra. Germani so ponovno utrpeli velike izgube in so se morali umakniti. Poleti 16 je Gaj Silij ponovno odkorakal proti Hatom z vojsko 33.000 mo\xc5\xbe, Germanik pa je \xc5\xa1e tretji\xc4\x8d napadel Marse in opusto\xc5\xa1il njihovo ozemlje. _NEWLINE_Germanik je s tem dosegel svoje cilje in ukazal vojski umik v zimovali\xc5\xa1\xc4\x8da skupaj z ladjevjem, ki je v neurju v Severnem morju utrpelo nekaj nepopravljivo \xc5\xa1kodo. Po \xc5\xa1e nekaj pohodih preko Rena je Rimljanom uspelo dobiti nazaj dva legijska praporja od treh, ki so jih izgubili v bitki leta 9. Prvega so dobili od Marsov leta 14, orla XIX. legije pa so leta 15 od Brukterov dobili vojaki Lucija Stertinija. Cesar Tiberij je nato ukazal rimski vojski naj se ustavi in umakne preko Rena. Germanika je odpoklical v Rim, kjer so mu priredili triumf in ga nato poslali poveljevat v Azijo._NEWLINE_Germanikovi in Severovi pohodi v letih 14-16 n. \xc5\xa1t._NEWLINE_Glavni vzrok za Germanikove vojne pohode je bilo predvsem ma\xc5\xa1\xc4\x8devanje za pokol v Tevtobur\xc5\xa1kem gozdu, delno pa tudi reakcija na znake uporni\xc5\xa1tva med njegovimi vojaki. Rimski vojski je poleg tega uspelo poraziti Arminija, ki je zagre\xc5\xa1il tevtobur\xc5\xa1ki pokol in bil zelo resna gro\xc5\xbeja stabilnosti Rima. Ko je Arminijeva zavezni\xc5\xa1ka koalicija razpadla in je bila rimska \xc4\x8dast ma\xc5\xa1\xc4\x8devana, se ogromni stro\xc5\xa1ki vzdr\xc5\xbeevanja rimske vojske in tveganje na drugem bregu Rena preprosto niso ve\xc4\x8d spla\xc4\x8dali v primerjevi s skromnimi koristmi, ki so jih prina\xc5\xa1ali.\n_START_SECTION_\nKasnej\xc5\xa1i pohodi\n_START_PARAGRAPH_\nTretji izgubljeni rimski prapor je dobil nazaj Publij Gabinij leta 41 od Havkov med vladanjem Germanijevega brata Klavdija. Prapor so verjetno postavili v Marsov tempelj, katerega ru\xc5\xa1evine so na Avgustovem forumu na Via dei Fori Imperiali v Rimu._NEWLINE_Zadnje poglavje tevtobur\xc5\xa1ke zgodbe je povedal zgodovinar Tacit. Okoli leta 50 so skupine Hatov vdrle v rimsko provinco Gornjo Germanijo, morda pokrajino Hessen vzhodno od Rena, ki je verjetno \xc5\xa1e bila v rimskih rokah, in jo za\xc4\x8dele pleniti. Rimski poveljnik Publij Pomponij Drugi je s svojimi legijami ob podpori konjenice in pomo\xc5\xbenih \xc4\x8det Vangijonov in Nemetov napadel Hate ter jih porazil. Na veliko veselje je na\xc5\xa1el in osvobodil rimske ujetnike, med katerimi je bilo tudi nekaj Varovih legionarjev, ki so bili v ujetni\xc5\xa1tvu celih \xc5\xa1tirideset let.\n_START_SECTION_\nVpliv bitke na \xc5\xa1irjenje Rimskega cesarstva\n_START_PARAGRAPH_\nNa bitko v Tevtobur\xc5\xa1kem gozdu se je od ponovnega odkritja rimskih virov v 15. stoletju gledalo kot na klju\xc4\x8dno bitko, s katero se je kon\xc4\x8dalo rimsko prodiranje v severno Evropo. Tak\xc5\xa1no gledanje je \xc5\xa1e posebno prevladovalo v 19. stoletju, ko je postalo integralni del mitologije germanskega nacionalizma._NEWLINE_V zadnjem \xc4\x8dasu so nekateri znanstveniki za\xc4\x8deli dvomiti v to razlago in poudarjati, da je bila meja na Renu za Rimsko cesarstvo mnogo bolj prakti\xc4\x8dna od meje na kateri koli drugi germanski reki. Armade na Renu so lahko oskrbovali iz Sredozemlja po rekah Roni, Saoni in Mozeli ter od tam do Rena po kratkih kopenskih poteh. Okrbovanje vojske na Labi bi zahtevalo mnogo dalj\xc5\xa1e kopenske poti ali oskrbovanje preko nevarnega Severnega morja. Poleg tega je bilo po galskih vojnah ob Renu zgrajenih veliko mest in velikih vasi. Severna Germanija je bila mnogo manj razvita, imela manj vasi in malo prese\xc5\xbekov hrane. Ren je bil torej iz Rima bistveno dostopnej\xc5\xa1i in bolje opremljen za oskrbovanje velikih garnizij kot ozemlje na njegovem vzhodnem bregu. Za Avgustov umik iz Germanije je bilo torej veliko prakti\xc4\x8dnih razlogov. _NEWLINE_Po dokon\xc4\x8dnem Arminijevem porazu in smrti leta 21 je Rim ozemlje vzhodno od Rena in severno od Donave obvladoval posredno z imenovanjem vazalnih kraljev: za kralja Heruskov je bil imenovan Arminijev ne\xc4\x8dak Italik, Vangijo in Sido sta postala vazalna kneza mo\xc4\x8dnih Svebov itd.\n_START_SECTION_\nPrizori\xc5\xa1\xc4\x8de bitke\n_START_PARAGRAPH_\nPrizori\xc5\xa1\xc4\x8de bitke je skoraj 2000 let ostalo neznano. Glavna opora za iskanje njegove lokacje je bil namig v Tacitovih Analih, da je saltus Teutoburgiensis nedale\xc4\x8d od soto\xc4\x8dja rek Lippe in Ems v osrednji Vestfaliji. V 19. stoletju so Tacitov namig opustili kot napa\xc4\x8den. _NEWLINE_Zagovorniki ene od teorij so za\xc4\x8deli trditi, da so se bitke dogajale ob dolgem gozdnatem grebenu Osning v okolici Bielefelda, katerega so zatem preimenovali v Tevtobur\xc5\xa1ki gozd. Mesto je kot mo\xc5\xbeno prizori\xc5\xa1\xc4\x8de tevtobur\xc5\xa1ke bitke prvi razglasil zgodovinar Theodor Mommsen v 19. stoletju.  _NEWLINE_Raziskave in izkopavanja so konec 20. stoletja spro\xc5\xbeila odkritja amaterskega britanskega arheologa Tonyja Clunna, ki je z detektorjem kovin ob\xc4\x8dasno raziskoval hrib Kalkriese v upanju, da bo na\xc5\xa1el kak\xc5\xa1en star rimski kovanec. Clunn je na\xc5\xa1el kovance iz Avgustovega obdobja in nobenega mlaj\xc5\xa1ega ter nekaj jaj\xc4\x8dastih kamnov rimskih pra\xc4\x8darjev.  _NEWLINE_Za\xc4\x8detna sistemati\xc4\x8dna izkopavanja je opravila skupina arheologov Kulturnozgodovinskega muzeja Osnabr\xc3\xbcck, ki jo je od leta 1987 vodil profesor Wolfgang Schl\xc3\xbcter. Po letu 1990 je izkopavanja vodila Susanne Wilbers-Rost._NEWLINE_Arheologi so odkrili sledove bitke na prostoru, dolgem ve\xc4\x8d kot dvajset kilometrov in \xc5\xa1irokem ve\xc4\x8d kot kilometer in pol. Cikcakast zid iz rezane \xc5\xa1ote in zbitega peska je bil o\xc4\x8ditno zgrajen \xc5\xbee prej. Obilje ostankov bitke pred zidom in njihovo pomanjkanje za njim dokazuje, da Rimljanom ni uspelo prebiti trdne germanske obrambe. Odkriti \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki ostanki potrjujejo Tacitovo trditev, da so jih kasneje pokopali. Kovanci z napisom VAR, ki jih je delil Var, dodatno pove\xc4\x8dujejo verjetnost, da se je tevtobur\xc5\xa1ka bitka zgodila prav tam. Dokon\xc4\x8dna potrditev je verjetno v zaklju\xc4\x8dni fazi._NEWLINE_Muzej in spominski park Kalkriese vklju\xc4\x8duje obse\xc5\xbeno ozemlje s potmi, ki vodijo v do rekonstruiranega okopa in drugih eksponatov. Lep pregled nad boji\xc5\xa1\xc4\x8dem omogo\xc4\x8da razgledni stolp. V muzeju je razstavljeno veliko na boji\xc5\xa1\xc4\x8du najdenih predmetov, med katerimi so deli voja\xc5\xa1kih sandalov, konice kopij in posrebrena ceremonijalna maska rimskega \xc4\x8dastnika.\n_START_SECTION_\nDruge teorije o prizori\xc5\xa1\xc4\x8du bitke\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x8cetudi ve\xc4\x8dina dokazov ka\xc5\xbee, da se je trodnevna bitka dogajala na ozemlju vzhodno in severno od Osnabr\xc3\xbccka in se kon\xc4\x8dala pod hribom Kalkriese, se nekateri strokovnjaki \xc5\xa1e vedno nagibajo k stari teoriji. \xc5\xa0e ve\xc4\x8d - v nekaterih podrobnostih se razhajajo tudi privr\xc5\xbeenci kalkrie\xc5\xa1ke teorije. _NEWLINE_Nem\xc5\xa1ka zgodovinarja Peter Kehne in Reinhard Wolters sta prepri\xc4\x8dana, da je bila bitka najbr\xc5\xbe na obmo\xc4\x8dju Detmolda in da je bil Kalkriese samo prizori\xc5\xa1\xc4\x8de ene od bitk leta 15 n. \xc5\xa1t. Njuna trditev je seveda v nasprotju s Tacitovim pisanjem._NEWLINE_Veliko \xc5\xa1tevilo strokovnjakov, med njimi tudi znanstveniki iz muzeja Kalkriese (Susanne Wilbers-Rost, G\xc3\xbcnther Moosbauer, zgodovinar Ralf Jahn in britanski avtor Adrian Murdoch), je prepri\xc4\x8danih, da se rimska vojska Kalkrieseju ni pribli\xc5\xbeala z ju\xc5\xbene strani hribovja Wiehen, se pravi iz Detmolda, ampak pribli\xc5\xbeno z vzhoda, se pravi iz Mindena v Vestfaliji. To bi pomenilo, da je pohod potekal ob severnem robu pogorja Wiehen in preko ravne odprte pokrajine brez gostih gozdov in grap, ki jih opisuje Kasij Dion. Zgodovinarji, med njimi tudi Gustav-Adolf Lehmann in Boris Dreyer, trdijo, da je opis preve\xc4\x8d podroben in diferenciran, da bi se lahko kar tako zavrnil._NEWLINE_Tony Clunn, odkritelj boji\xc5\xa1\xc4\x8da in zagovornik ju\xc5\xbenega pristopa je prepri\xc4\x8dan, da se je izmu\xc4\x8dena rimska vojska severno od Ostercappelna, kjer je Var naredil samomor, pregrupirala in da so bili njeni ostanki dokon\xc4\x8dno pora\xc5\xbeeni v kalkrie\xc5\xa1ki vrzeli. _NEWLINE_Peter Oppitz dokazuje, da je bilo boji\xc5\xa1\xc4\x8de v Paderbornu. Njegovi dokazi temeljijo na ponovni razlagi Tacitovih, Paterkulovih in Florovih besedil skupaj z novo analizo zapisov Kasija Diona. Oppitz predpostavlja, da se je napad iz zasede zgodil v Varovem poletnem taboru na miroljubnem sre\xc4\x8danju rimskih poveljnikov z Germani.'