b"\n_START_ARTICLE_\nLouis-Alexandre de Launay, comte d'Antraigues\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nPotem, ko se je naveli\xc4\x8dal voja\xc5\xa1ke kariere, se je seznanil z razsvetljenstvom in postal prijatelj Rousseauja. Posledi\xc4\x8dno je zapustil vojsko in se posvetil diplomatski slu\xc5\xbebi (Otomanski imperij, Egipt, Poljska, Dunaj)._NEWLINE_Kot plemi\xc4\x8d je bil izvoljen v Narodno skup\xc5\xa1\xc4\x8dino Francije leta 1789, kjer je podprl teni\xc5\xa1ko prisego. Toda potem, ko so revolucionarji napadli Versailles 5. oktobra in skoraj ubili Marijo Antonieto, se je priklju\xc4\x8dil rojalisti\xc4\x8dni strani. Kraljevi dru\xc5\xbeini je pomagal pri pobegu, nakar je februarja 1790 pobegnil v tujino._NEWLINE_V Benetkah je postal ata\xc5\xa1e pri \xc5\xa1panskemu, nato pa ruskem veleposlani\xc5\xa1tvu. Leta 1793 je pri\xc4\x8del vohuniti za bodo\xc4\x8dega kralja Ludvika XVIII.._NEWLINE_Leta 1802 je postal ata\xc5\xa1e Rusije pri Sa\xc5\xa1ki kraljevini._NEWLINE_Leta 1812 sta bila z \xc5\xbeeno ubita s strani italijanskega slu\xc5\xbeabnika, ki sta ga odpustila."