b'\n_START_ARTICLE_\nShizofrenija\n_START_SECTION_\nSimptomi\n_START_PARAGRAPH_\nOsebe s shizofrenijo lahko do\xc5\xbeivljajo halucinacije (najve\xc4\x8d poro\xc4\x8dajo o prisluhih), imajo blodnje (pogosto so bizarne ali  preganjalne narave) in motnje govora. Slednje se lahko ka\xc5\xbeejo kot popolna izguba zmo\xc5\xbenosti pogovora, kot tvorba ohlapno povezanih stavkov in v hudih primerih kot shizofazija (\xc2\xbbbesedna solata\xc2\xab). Umik iz dru\xc5\xbebe, zapu\xc5\xa1\xc4\x8denost v obla\xc4\x8denju in osebni higieni ter izguba motivacije in razsodnosti so ravno tako pogosti znaki shizofrenije. Pogosto je opaziti vzorec \xc4\x8dustvenih te\xc5\xbeav, na primer pomanjkanje odzivnosti. Okrnjena dru\xc5\xbebena kognitivnost in znaki paranoidnosti sta spremljajo\xc4\x8da pojava shizofrenije; obi\xc4\x8dajno pride do socialne izolacije. Prav tako pogosto pride do te\xc5\xbeav v delovnem in dolgoro\xc4\x8dnem spominu, v izvr\xc5\xa1ilnih funkcijah in v hitrosti obdelave podatkov. V enem od neobi\xc4\x8dajnih tipov motnje lahko oseba ka\xc5\xbee znake katatonije: je nema, ostaja negibna v nenavadnih polo\xc5\xbeajih ali pa je brez razloga vznemirjena. Pribli\xc5\xbeno 30 do 50\xc2\xa0% oseb s shizofrenijo se motnje ne zaveda \xe2\x88\x92 svojega stanja ali zdravljenja zanj ne sprejemajo. Zdravljenje lahko do neke mere vpliva na to, ali se oseba stanja zave. Osebe s shizofrenijo pogosto te\xc5\xbeko dojemajo \xc4\x8dustva, kot jih izra\xc5\xbea \xc4\x8dlove\xc5\xa1ki obraz.\n_START_SECTION_\nPozitivni in negativni simptomi\n_START_PARAGRAPH_\nShizofrenija se pogosto opisuje na osnovi pozitivnih in negativnih (ali deficitarnih) simptomov. Med pozitivne simptome \xc5\xa1tejemo znake, ki jih osebe brez motnje obi\xc4\x8dajno ne ka\xc5\xbeejo, so pa prisotni pri osebah s shizofrenijo. Mednje spadajo blodnje, neurejene misli in govor, halucinacije tipa, sluha, pa tudi voha in okusa, ki se obi\xc4\x8dajno obravnavajo kot manifestacije psihoze. Halucinacije so tipi\xc4\x8dno povezane z vsebino blodnje. Pozitivni simptomi se obi\xc4\x8dajno dobro odzivajo na zdravila._NEWLINE_Negativni simptomi so primanjkljaji normalnih \xc4\x8dustvenih odzivov ali drugih miselnih procesov; na zdravila se slab\xc5\xa1e odzivajo. Pogosti negativni simptomi so ravnodu\xc5\xa1ni izrazi ali zadu\xc5\xa1eno \xc4\x8dustvovanje, revnost govora, nezmo\xc5\xbenost do\xc5\xbeivljanja veselja, pomanjkanje \xc5\xbeelje po stiku z ljudmi in pomanjkanje motivacije. Negativni simptomi bolj kot pozitivni slab\xc5\xa1ajo kakovost \xc5\xbeivljenja, funkcionalno sposobnost in pove\xc4\x8dujejo obremenjenost bli\xc5\xbenjih. Osebe z bolj izra\xc5\xbeenimi negativnimi simptomi so bile pred pojavom motnje pogosto slabo prilagodljive in njihov odziv na zdravila je pogosto omejen.\n_START_SECTION_\nNastop motnje\n_START_PARAGRAPH_\nPozna adolescenca in zgodnja odraslost sta najpogostej\xc5\xa1i obdobji, ko se shizofrenija pojavi, saj gre za kriti\xc4\x8dna leta v socialnem in poklicnem razvoju ravnokar odraslega \xc4\x8dloveka. Pri 40\xc2\xa0% mo\xc5\xa1kih in 23\xc2\xa0% \xc5\xbeensk z diagnozo shizofrenije se motnja pojavi pred starostjo 19 let. Da bi se zmanj\xc5\xa1ale s shizofrenijo povezane razvojne motnje, so se zadnje \xc4\x8dase \xc5\xa1tevilne raziskave ukvarjale z odkrivanjem in zdravljenjem motnje v njeni prodromalni fazi, t. j. pred njenim nastopom. Motnjo so uspeli napovedati tudi do 30 mesecev pred pojavom simptomov. Pri osebah, pri katerih pride do razvoja shizofrenije, se lahko v prodromalni fazi pojavijo prehodni ali samoomejujo\xc4\x8di psihoti\xc4\x8dni in nespecifi\xc4\x8dni simptomi, kot so umikanje iz dru\xc5\xbebe, razdra\xc5\xbeljivost, disforija in nerodnost.\n_START_SECTION_\nVzroki\n_START_PARAGRAPH_\nPri razvoju shizofrenije so pomembni genetski in okoljski dejavniki. Osebe z dru\xc5\xbeinsko anamnezo shizofrenije, ki imajo prehodno psihozo, imajo 20\xe2\x88\x9240\xc2\xa0% mo\xc5\xbenosti, da se jim motnjo diagnosticira eno leto kasneje.\n_START_SECTION_\nGenetski vplivi\n_START_PARAGRAPH_\nOcene dedljivosti se med seboj razlikujejo, ker je te\xc5\xbeko lo\xc4\x8diti u\xc4\x8dinke genetike in okolja; navaja se povpre\xc4\x8dje 0,80. Najve\xc4\x8dje tveganje za razvoj shizofrenije predstavlja sorodstvo z osebo s shizofrenijo v prvem kolenu (tveganje je 6,5\xc2\xa0%), ve\xc4\x8d kot 40\xc2\xa0% enojaj\xc4\x8dnih dvoj\xc4\x8dkov z bratom ali sestro, ki ima shizofrenijo, je prizadetih. \xc4\x8ce je prizadet eden od star\xc5\xa1ev, je tveganje pribli\xc5\xbeno 13\xc2\xa0%, \xc4\x8de sta prizadeta oba, je tveganje skoraj 50\xc2\xa0%._NEWLINE_Verjetno so vpleteni \xc5\xa1tevilni geni, vsak od njih vpliva le malo in njihova pot prenosa in na\xc4\x8din izra\xc5\xbeanja sta neznana. Predlagali so \xc5\xa1tevilne kandidatne gene, dolo\xc4\x8dene variacije v \xc5\xa1tevilu kopij, gen NOTCH4 in lokacije histonskih beljakovin. Z motnjo povezujejo tudi \xc5\xa1tevilne asociacije na nivoju genoma, kot je cinkov prst 804A. Zdi se, da se genetski vzroki za shizofrenijo in bipolarno motnjo prekrivajo. Vse jasneje postaja, da genetska arhitektura shizofrenije vklju\xc4\x8duje tako pogoste kot tudi neobi\xc4\x8dajne variacije._NEWLINE_Ob predpostavki dednosti se evolucijska psihologija spra\xc5\xa1uje, kako je pri\xc5\xa1lo do razvoja genov, ki pove\xc4\x8dujejo verjetnost za psihozo, saj je motnja z evolucijskega vidika maladaptivna. Ena od idej je, da so geni vpleteni v razvoj jezika in \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke narave; za zdaj pa gre pri tej in pri podobnih idejah le za hipoteze.\n_START_SECTION_\nVplivi okolja\n_START_PARAGRAPH_\nOkoljski dejavniki, ki se povezujejo z razvojem shizofrenije, so med drugim bivalno okolje, uporaba drog in predporodni stresni dejavniki. Zdi se, da slog star\xc5\xa1evstva ni zelo vpliven, \xc4\x8deprav gre osebam, ki so jih star\xc5\xa1i podpirali, bolje kot tistim, katerih star\xc5\xa1i so bili kriti\xc4\x8dni ali sovra\xc5\xbeni. \xc5\xbdivljenje v urbanem okolju, tako med otro\xc5\xa1tvom kot v odrasli dobi, podvaja tveganje za shizofrenijo, \xc4\x8detudi se upo\xc5\xa1teva uporabo drog, etni\xc4\x8dno skupino in velikost dru\xc5\xbebene plasti. Med pomembne dejavnike spadata tudi dru\xc5\xbebena osamitev in priseljevanje v zvezi s socialno stisko, rasno diskriminacijo, dru\xc5\xbeinsko disfunkcijo, brezposelnostjo in slabimi stanovanjskimi razmerami.\n_START_SECTION_\nUporaba drog\n_START_PARAGRAPH_\nPribli\xc5\xbeno polovica obolelih za shizofrenijo u\xc5\xbeiva droge ali pretirava s pitjem alkohola. Amfetamin, kokain in v manj\xc5\xa1i meri alkohol lahko povzro\xc4\x8dijo psihoze, ki ka\xc5\xbeejo shizofreniji zelo podobno sliko. \xc4\x8ceprav na splo\xc5\xa1no nikotina ne pri\xc5\xa1tevajo med vzroke motnje, ga osebe s shizofrenijo u\xc5\xbeivajo (kadijo) v veliko ve\xc4\x8dji meri kot splo\xc5\xa1na populacija._NEWLINE_Zloraba alkohola lahko ob\xc4\x8dasno povzro\xc4\x8di razvoj kroni\xc4\x8dne psihoti\xc4\x8dne motnje zaradi ponavljajo\xc4\x8de se odtegnitve snovi. U\xc5\xbeivanje alkohola z zgodnej\xc5\xa1im pojavom psihoze ni povezano._NEWLINE_Pomemben dele\xc5\xbe oseb s shizofrenijo u\xc5\xbeiva marihuano za bla\xc5\xbeenje simptomov motnje. Marihuana lahko prispeva k shizofreniji, sama po sebi pa je ne more povzro\xc4\x8diti; raba marihuane ni ne nujen, ne zadosten razlog za razvoj nobene od oblik psihoze. Zgodnja izpostavljenost kanabisu mo\xc5\xbeganov, ki se \xc5\xa1e razvijajo, pove\xc4\x8duje tveganje za shizofrenijo, pri \xc4\x8demer pa je te\xc5\xbeko kvantificirati, kolik\xc5\xa1no je pove\xc4\x8danje tveganja. Le majhen dele\xc5\xbe oseb, ki zgodaj za\xc4\x8denjajo z u\xc5\xbeivanjem marihuane za zabavo, razvije v odraslem obdobju shizoafektivno motnjo. Prisotnost dolo\xc4\x8denih genov ali \xc5\xbee obstoje\xc4\x8de psihopatolo\xc5\xa1ko stanje pri prizadeti osebi lahko pove\xc4\x8data tveganje. Vi\xc5\xa1ji odmerki in ve\xc4\x8dja pogostost uporabe so kazalniki za pove\xc4\x8dano tveganje kroni\xc4\x8dnih psihoz. Tetrahidrokanabinol (THC) in kanabidiol (CBD) imata nasprotujo\xc4\x8de si u\xc4\x8dinke; CBD je antipsihotik z za\xc5\xa1\xc4\x8ditnimi lastnostmi za \xc5\xbeivce in prepre\xc4\x8duje negativne u\xc4\x8dinke THC-ja._NEWLINE_Druga mamila lahko osebe s shizofrenijo uporabljajo kot sredstvo za spopadanje z depresijo, tesnobo, dolgo\xc4\x8dasjem in osamljenostjo.\n_START_SECTION_\nRazvojni dejavniki\n_START_PARAGRAPH_\nDejavniki, kot so hipoksija in oku\xc5\xbebe, stres in nedohranjenost matere med nose\xc4\x8dnostjo, lahko povzro\xc4\x8dijo rahlo pove\xc4\x8danje tveganja za shizofrenijo kasneje v \xc5\xbeivljenju. Za osebe z diagnozo shizofrenije je bolj verjetno, da so se rodili pozimi ali spomladi (vsaj na severni polobli), kar je lahko posledica pove\xc4\x8dane izpostavljenosti virusom in utero. Pove\xc4\x8danje tveganja zna\xc5\xa1a okoli 5 do 8\xc2\xa0%.\n_START_SECTION_\nMehanizmi\n_START_PARAGRAPH_\nMnogokrat so \xc5\xbee posku\xc5\xa1ali pojasniti povezavo med spremembami v delovanju mo\xc5\xbeganov in shizofrenijo. Najpogostej\xc5\xa1a je dopaminska hipoteza, po kateri je vzrok za psihozo v mo\xc5\xbeganih, ki napa\xc4\x8dno spro\xc5\xbeanje dopaminergi\xc4\x8dnih nevronov interpretirajo napa\xc4\x8dno.\n_START_SECTION_\nPsiholo\xc5\xa1ki mehanizmi\n_START_PARAGRAPH_\nRazvoj in obstoj shizofrenije so povezali z mnogimi psiholo\xc5\xa1kimi mehanizmi. Pri osebah z diagnozo in pri osebah s pove\xc4\x8dano verjetnostjo za motnjo so ugotovili kognitivni zamik, posebno kadar so bili pod stresom in v negotovih polo\xc5\xbeajih. Nekatere kognitivne funkcije morda odra\xc5\xbeajo globalne nevrokognitivne primanjkljaje, kot je izguba spomina, spet druge pa so morda povezane s konkretnimi te\xc5\xbeavami in izku\xc5\xa1njami._NEWLINE_Nedavne ugotovitve ka\xc5\xbeejo, da se \xc5\xa1tevilni posamezniki z diagnozo shizofrenije kljub otopelemu videzu \xc4\x8dustveno odzivajo, \xc5\xa1e posebno na stresne ali negativne dra\xc5\xbeljaje; te vrste ob\xc4\x8dutljivost lahko povzro\xc4\x8di ranljivost osebe za simptome ali motnjo. Nekateri podatki ka\xc5\xbeejo, da lahko vsebina prividov in psihoti\xc4\x8dnih izku\xc5\xa1enj odra\xc5\xbea \xc4\x8dustvene vzroke za motnje in da njihovo do\xc5\xbeivljanje lahko vpliva na simptomatiko. Uporaba varnega vedenja, s katerim naj bi se izognili navideznim gro\xc5\xbenjam, lahko prispeva h kroni\xc4\x8dnemu zna\xc4\x8daju zablod. \xc5\xa0e en dokaz ve\xc4\x8d za vlogo psiholo\xc5\xa1kih mehanizmov so u\xc4\x8dinki psihoterapije na simptome shizofrenije.\n_START_SECTION_\nNevrolo\xc5\xa1ki mehanizmi\n_START_PARAGRAPH_\nShizofrenijo povezujejo s komaj opaznimi razlikami v strukturi mo\xc5\xbeganov, ki so prisotne v 40 do 50\xc2\xa0% primerov, in v kemiji mo\xc5\xbeganov med akutnimi psihoti\xc4\x8dnimi stanji. \xc5\xa0tudije na osnovi nevropsiholo\xc5\xa1kih testov in slikovnih preiskav mo\xc5\xbeganov kot sta fMRI in PET, s katerimi so raziskovali funkcionalne razlike v delovanje mo\xc5\xbeganov, so pokazale, da se razlike najpogosteje nahajajo \xc4\x8delnih re\xc5\xbenjih, hipokampusu in v sen\xc4\x8dnih re\xc5\xbenjih.  Poro\xc4\x8dali so o zmanj\xc5\xa1anju prostornine mo\xc5\xbeganov, ki je manj\xc5\xa1e od zmanj\xc5\xa1anja pri Alzheimerjevi bolezni, in sicer na obmo\xc4\x8dju frontalne skorje in sen\xc4\x8dnih re\xc5\xbenjev. Vpra\xc5\xa1ljivo je, ali so spremembe prostornine napredovale ali gre za stanje, ki je bilo prisotno \xc5\xbee pred pojavom motnje.  Te razlike so povezane z nevrokognitivnim primanjkljajem, ki se pogosto povezuje s shizofrenijo.  Glede na to, da gre za spremembe v omre\xc5\xbeju nevronov, obstaja alternativna hipoteza, po kateri je shizofrenijo treba razumeti kot zbirko motenj, nastalih med razvojem organa._NEWLINE_Posebna pozornost je bila namenjena delovanju dopamina v mezolimbi\xc4\x8dni poti mo\xc5\xbeganov. Ta usmeritev je v veliki meri posledica naklju\xc4\x8dnega odkritja, da lahko fenotiazinska zdravila, ki zavirajo delovanje dopamina, zmanj\xc5\xa1ajo psihoti\xc4\x8dne simptome. Hipotezo potrjuje tudi dejstvo, da lahko amfetamini, ki spro\xc5\xbeajo spro\xc5\xa1\xc4\x8danje dopamina, poslab\xc5\xa1ajo psihoti\xc4\x8dne simptome pri shizofreniji. Vplivna dopaminska hipoteza shizofrenije razlaga, da je lahko pretirana aktivacija receptorjev D\xe2\x82\x82 vzrok za pozitivne simptome shizofrenije. \xc4\x8ceprav se je zaradi za vse antipsihotike zna\xc4\x8dilne blokade D\xe2\x82\x82 tako domnevalo okrog 20 let, sta \xc5\xa1ele sredi leta 1990 slikanji PET in SPET hipotezo podprli z dokazi. O dopaminski hipotezi danes menijo, da je preve\xc4\x8d enostavna, deloma zato, ker so novej\xc5\xa1a antipsihoti\xc4\x8dna zdravila (atipi\xc4\x8dni antipsihotiki) lahko enako u\xc4\x8dinkovita kot starej\xc5\xa1a zdravila (klasi\xc4\x8dni antipsihotiki), poleg tega pa tudi vplivajo na serotoninsko delovanje in imajo lahko nekoliko manj zaviralnega u\xc4\x8dinka za dopamin._NEWLINE_Preiskujejo nevrotransmiter glutamat in zmanj\xc5\xa1ano funkcijo glutamatnega receptorja NMDA pri shizofreniji, predvsem zaradi nenormalno nizke ravni glutamatnih receptorjev v posmrtni analizi mo\xc5\xbeganov oseb z diagnozo shizofrenije, in odkritja, da zdravila, ki blokirajo glutamat, kot sta fenciklidin in ketamin,  posnemajo z motnjo povezane simptome in kognitivne te\xc5\xbeave. Zmanj\xc5\xa1ana funkcija glutamata je povezana z nizko uspe\xc5\xa1nostjo pri testih, ki zahtevajo delovanje \xc4\x8delnega re\xc5\xbenja in hipokampusa. Glutamat lahko vpliva na delovanje dopamina in oba sta vpletena v shizofrenijo. Glutamatne poti morda igrajo pomembno posredni\xc5\xa1ko (in morda vzro\xc4\x8dno) vlogo pri motnji. Pozitivni simptomi se ne odzivajo na glutamatna zdravila.\n_START_SECTION_\nDiagnoza\n_START_PARAGRAPH_\nShizofrenija se diagnosticira na podlagi meril, bodisi na osnovi 5. izdaje\xc2\xa0\xc2\xbbDiagnosti\xc4\x8dnega in statisti\xc4\x8dnega priro\xc4\x8dnika du\xc5\xa1evnih motenj\xc2\xab\xc2\xa0(DSM-V), ki ga izdaja Ameri\xc5\xa1ko psihiatri\xc4\x8dno zdru\xc5\xbeenje, bodisi na osnovi 10. izdaje Mednarodne klasifikacije bolezni in sorodnih zdravstvenih problemov (MKB-10) Svetovne zdravstvene organizacije. Ta merila uporabljajo v pogovoru s prizadeto osebo omenjene izku\xc5\xa1nje in do\xc5\xbeivetja ter poro\xc4\x8dila o nepravilnostih v vedenju, ki jim sledi klini\xc4\x8dna ocena strokovnjaka za du\xc5\xa1evno zdravje. S shizofrenijo povezani simptomi se v populaciji pojavljajo vzdol\xc5\xbe kontinuuma, tako da morajo dose\xc4\x8di dolo\xc4\x8deno raven, preden se diagnoza postavi. Leta 2013 za motnjo \xc5\xa1e ni objektivnega merila.\n_START_SECTION_\nDiferencialna diagnoza\n_START_PARAGRAPH_\nPsihoti\xc4\x8dni simptomi so lahko prisotni v \xc5\xa1tevilnih drugih du\xc5\xa1evnih motnjah, med drugim pri bipolarni motnji, mejni osebnostni motnji, pri zastrupitvi z drogami in pri psihozah zaradi u\xc5\xbeitih drog. Blodnje (nebizarne) so prisotne tudi v trajni blodnjavi motnji, umikanje iz dru\xc5\xbebe pri socialni anksiozni, izogibajo\xc4\x8di osebnostni in shizotipski osebnostni motnji. Simptomi shizotipske osebnostne motnje so podobni tistim pri shizofreniji, vendar manj hudi. Shizofrenija se pojavlja skupaj z obsesivno-kompulzivno motnjo (OKM) precej pogosteje kot je mogo\xc4\x8de po naklju\xc4\x8dju, je pa v\xc4\x8dasih te\xc5\xbeko razlikovati obsesije, ki se pojavljajo pri obsesivno-kompulzivni motnji, od blodenj pri shizofreniji. Majhno \xc5\xa1tevilo oseb, ki opustijo benzodiazepine, do\xc5\xbeivi hud odtegnitveni sindrom, ki lahko traja dlje \xc4\x8dasa. Spominja lahko na shizofrenijo, zato obstaja nevarnost napa\xc4\x8dne diagnoze._NEWLINE_Splo\xc5\xa1ni zdravni\xc5\xa1ki in nevrolo\xc5\xa1ki pregled sta potrebna, da se izklju\xc4\x8dijo bolezni, ki se lahko ka\xc5\xbeejo s psihoti\xc4\x8dnimi, shizofreniji podobnimi simptomi, kot so presnovna motnja, sistemska oku\xc5\xbeba, sifilis, oku\xc5\xbeba s HIV, epilepsija in po\xc5\xa1kodbe mo\xc5\xbeganov. Mo\xc5\xbeganska kap, multipla skleroza, hipertiroidizem, hipotiroidizem, Huntingtonova bolezen in demence, kot so Alzheimerjeva bolezen, frontotemporalna demenca ter demenca z Lewyjevimi telesci, se lahko ka\xc5\xbeejo s shizofreniji podobnimi psihoti\xc4\x8dnimi simptomi. Treba je izklju\xc4\x8diti delirij, ki ka\xc5\xbee na telesno bolezen in ki se lahko ugotovi in dolo\xc4\x8di na osnovi vidnih halucinacij, akutnega pojava in nihanja v ravni zavesti. Preiskave se ob recidivu motnje obi\xc4\x8dajno ne ponavlja, razen \xc4\x8de obstaja poseben indic ali mo\xc5\xbenost, da gre za \xc5\xa1kodljive u\xc4\x8dinke antipsihoti\xc4\x8dnih zdravil. Pri otrocih je treba halucinacije razlikovati od obi\xc4\x8dajnih otro\xc5\xa1kih fantazij.\n_START_SECTION_\nPreventiva\n_START_PARAGRAPH_\nPrepre\xc4\x8devanje shizofrenije je te\xc5\xbeko, saj ni zanesljivih znakov za kasnej\xc5\xa1i razvoj motnje. Dokazi o u\xc4\x8dinkovitosti zgodnjih posegov pri prepre\xc4\x8devanju shizofrenije so nejasni. Obstajajo sicer dokazi, da lahko zgodnje posredovanje pri osebah s psihoti\xc4\x8dno epizodo izbolj\xc5\xa1a kratkoro\xc4\x8dne rezultate, po petih letih pa je od teh ukrepov le malo koristi. Koristi poskusov shizofrenijo prepre\xc4\x8diti v prodromalni fazi so negotove, zato se od leta 2009 dalje ne priporo\xc4\x8dajo ve\xc4\x8d.  Kognitivno-vedenjska terapija lahko pri osebah z velikim tveganjem po enem letu zmanj\xc5\xa1a tveganje za psihozo. \xc5\xa0e en za\xc5\xa1\xc4\x8ditni ukrep je izogibati se snovem, kot so marihuana, kokain in amfetamin, ki so jih povezali z razvojem motnje.\n_START_SECTION_\nObvladovanje\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo zdravljenje shizofrenije so antipsihoti\xc4\x8dna zdravila, pogosto v kombinaciji s psiholo\xc5\xa1ko in socialno podporo. Do hospitalizacije lahko pride pri hudih epizodah, bodisi prostovoljno, bodisi (\xc4\x8de zakonodaja za du\xc5\xa1evno zdravje to dovoljuje) neprostovoljno. Dolgotrajna hospitalizacija od 50. let 20. stoletja ni ve\xc4\x8d obi\xc4\x8dajna, \xc4\x8deprav lahko do nje \xc5\xa1e vedno pride. Podporne storitve dru\xc5\xbebe so pogosto dnevni centri, obiski \xc4\x8dlanov ekipe za du\xc5\xa1evno zdravje, podpora pri zaposlovanju in podporne skupine. Nekateri dokazi ka\xc5\xbeejo, da redna telesna vadba pozitivno vpliva na telesno in du\xc5\xa1evno zdravje oseb s shizofrenijo.\n_START_SECTION_\nZdravila\n_START_PARAGRAPH_\nZdravila izbora za zdravljenje shizofrenije so antipsihotiki, ki lahko pozitivne simptome psihoze zmanj\xc5\xa1ajo po pribli\xc5\xbeno 7\xe2\x94\x8014 dni po za\xc4\x8detku zdravljenja. Antipsihotiki ne morejo bistveno omiliti negativnih simptomov in kognitivne disfunkcije. Pri osebah, ki jemljejo antipsihotike, neprekinjena uporaba zmanj\xc5\xa1uje tveganje za ponovitev motnje (recidiv). O koristih stalnega jemanja dlje kot dve ali tri leta je malo dokazov._NEWLINE_Izbira dolo\xc4\x8denega antipsihotika je odvisna od koristi, tveganj in stro\xc5\xa1kov. \xc5\xa0e vedno obstajajo debate, ali so kot razred bolj\xc5\xa1i tipi\xc4\x8dni ali atipi\xc4\x8dni antipsihotiki. Pri obeh skupinah sta ravni opu\xc5\xa1\xc4\x8danja in ponovitve simptomov enaki pri uporabi nizkih do zmernih odmerkov. Na zdravljenje se dobro odziva 40\xe2\x88\x9250\xc2\xa0% in delno 30\xe2\x88\x9240\xc2\xa0% oseb z motnjo. Na zdravljenje je odpornih (ko simptomi po \xc5\xa1estih tednih na dva ali tri razli\xc4\x8dne antipsihotike ne reagirajo ustrezno) 20\xc2\xa0% oseb z motnjo. Klozapin je u\xc4\x8dinkovito zdravilo za osebe, ki se slabo odzivajo na druge u\xc4\x8dinkovine (\xc2\xbbna zdravljenje odporna\xc2\xab\xc2\xa0ali \xc2\xbbneodzivna\xc2\xab\xc2\xa0shizofrenija), vendar ima lahko hude stranske u\xc4\x8dinke v obliki agranulocitoze (nizko \xc5\xa1tevilo levkocitov) pri manj kot 4\xc2\xa0% ljudi._NEWLINE_Kar se stranskih u\xc4\x8dinkov ti\xc4\x8de, so tipi\xc4\x8dni antipsihotiki povezani z vi\xc5\xa1jo stopnjo ekstrapiramidnih ne\xc5\xbeelenih u\xc4\x8dinkov,  atipi\xc4\x8dni antipsihotiki pa so v zvezi z znatnim pove\xc4\x8danjem telesne mase, sladkorno boleznijo in tveganjem za metabolni sindrom. Atipi\xc4\x8dni antipsihotiki imajo manj ekstrapiramidnih ne\xc5\xbeelenih u\xc4\x8dinkov, vendar so te razlike skromne. \xc5\xa0e vedno ni jasno, ali novej\xc5\xa1i antipsihotiki zmanj\xc5\xa1ajo mo\xc5\xbenosti za razvoj nevrolepti\xc4\x8dnega malignega sindroma, ki je redka, vendar huda nevrolo\xc5\xa1ka motnja._NEWLINE_Pri osebah, ki no\xc4\x8dejo ali ne morejo redno jemati zdravil, je mogo\xc4\x8de motnjo nadzorovati s pomo\xc4\x8djo dolgo delujo\xc4\x8dih depojskih injekcij antipsihotika. Tveganje ponovitve zmanj\xc5\xa1ujejo v ve\xc4\x8dji meri kot peroralna zdravila. V kombinaciji s psihosocialnimi ukrepi lahko izbolj\xc5\xa1a dolgoro\xc4\x8dno zavezanost zdravljenju. Ameri\xc5\xa1ko psihiatri\xc4\x8dno zdru\xc5\xbeenje predlaga, da se osebam, ki so ve\xc4\x8d kot eno leto brez simptomov, ukine zdravljenje z antipsihotiki.\n_START_SECTION_\nPsihosocialni ukrepi\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tevilni psihosocialni ukrepi lahko pomagajo pri zdravljenju shizofrenije, tako dru\xc5\xbeinska terapija, zdravljenje samozavesti v skupnosti, podporno zaposlovanje, kognitivna sanacija, razvoj spretnosti in psihosocialni ukrepi glede u\xc5\xbeivanja drog in skrbi za telesno te\xc5\xbeo. Dru\xc5\xbeinska terapija ali izobra\xc5\xbeevanje, ki vklju\xc4\x8duje celotno dru\xc5\xbeinsko okolje posameznika, lahko zmanj\xc5\xa1a recidive in skraj\xc5\xa1a trajanje hospitalizacije. Dokazi o u\xc4\x8dinkovitosti kognitivno-vedenjske terapije na zmanj\xc5\xa1anje simptomov ali prepre\xc4\x8devanje ponovitev so minimalni. Zdravljenje s pomo\xc4\x8djo umetnosti ali drame ni dobro raziskano.\n_START_SECTION_\nPrognoza\n_START_PARAGRAPH_\nShizofrenija ima velike \xc4\x8dlove\xc5\xa1ke in ekonomske stro\xc5\xa1ke. Zaradi nje se pri\xc4\x8dakovana \xc5\xbeivljenjska doba skraj\xc5\xa1a za 10 do 25 let. To je predvsem zaradi povezanosti z debelostjo, slabo prehrano, sede\xc4\x8dim na\xc4\x8dinom \xc5\xbeivljenja in kajenjem, pove\xc4\x8dana verjetnost za samomor ima manj\xc5\xa1o vlogo. Antipsihoti\xc4\x8dna zdravila lahko pove\xc4\x8dajo tveganje. Te razlike v pri\xc4\x8dakovani \xc5\xbeivljenjski dobi so se od 1970 do 1990 pove\xc4\x8dale._NEWLINE_Shizofrenija je eden glavnih vzrokov za invalidnost, aktivna psihoza je na tretjem mestu za tetraplegijo in demenco, pred paraplegijo in slepoto. Pribli\xc5\xbeno tri \xc4\x8detrtine ljudi s shizofrenijo je trajnih invalidov z recidivi. Ocenjujejo, da je po svetu zaradi te motnje 16,7\xc2\xa0milijonov ljudi zmernih ali hudih invalidov. Nekateri med njimi popolnoma okrevajo, drugi dobro delujejo v dru\xc5\xbebi. Ve\xc4\x8dina oseb s shizofrenijo \xc5\xbeivi neodvisno, ob podpori skupnosti. Pri osebah s prvo epizodo psihoze je dober dolgoro\xc4\x8dni rezultat pri\xc4\x8dakovati pri 42\xc2\xa0%, vmesni rezultat pri 35\xc2\xa0% in slab izid pri 27\xc2\xa0%. Rezultati zdravljenja so bolj\xc5\xa1i v de\xc5\xbeelah v razvoju kot v razvitem svetu. Ti zaklju\xc4\x8dki so zaenkrat vpra\xc5\xa1ljivi._NEWLINE_S shizofrenijo je povezana nadpovpre\xc4\x8dna stopnja samomorilnosti. Navaja se 10\xc2\xa0%, vendar je novej\xc5\xa1a analiza oceno spremenila na 4,9\xc2\xa0%; najpogosteje pride do tega v obdobju po nastopu motnje ali po prvem sprejemu v bolni\xc5\xa1nico. Veliko ve\xc4\x8d (20 do 40\xc2\xa0%) posku\xc5\xa1a samomor vsaj enkrat. Obstajajo razli\xc4\x8dni dejavniki tveganja, med drugim mo\xc5\xa1ki spol, depresija in visok inteligen\xc4\x8dni koli\xc4\x8dnik._NEWLINE_Shizofrenija in kajenje ka\xc5\xbeeta mo\xc4\x8dno asociacijo po vsem svetu. Kajenje je zlasti visoko pri osebah z diagnozo shizofrenije, po ocenah je med njimi 80\xc2\xa0% do 90\xc2\xa0% rednih kadilcev, v splo\xc5\xa1ni populaciji pa 20\xc2\xa0%. Tisti, ki kadijo, navadno veliko kadijo, poleg tega kadijo cigarete z visoko vsebnostjo nikotina. Po nekaterih dokazih ima paranoidna shizofrenija bolj\xc5\xa1e mo\xc5\xbenosti kot druge vrste shizofrenije za samostojno \xc5\xbeivljenje in poklicno delovanje.\n_START_SECTION_\nEpidemiologija\n_START_PARAGRAPH_\nShizofrenija prej ali slej prizadene 0,3\xe2\x80\x930,7\xc2\xa0% ljudi, to pomeni 24\xc2\xa0milijonov ljudi po svetu v letu 2011. Zgodi  se 1,4-krat pogosteje pri mo\xc5\xa1kih kot pri \xc5\xbeenskah in se obi\xc4\x8dajno pri mo\xc5\xa1kih tudi prej pojavi. Starost, pri kateri najpogosteje nastopi motnja, je 25 let pri mo\xc5\xa1kih in  27 let pri \xc5\xbeenskah. Nastop v otro\xc5\xa1tvu je veliko redkej\xc5\xa1i  kot nastop v srednjih letih ali v starosti._NEWLINE_Kljub temu, da so ravni shizofrenije po svetu podobne, se njena pogostost razlikuje, tako po svetu kot znotraj dr\xc5\xbeav in na lokalni in sosedski ravni. V svetovnem merilu predstavlja vzrok okrog enega odstotka izgubljenih \xc2\xbbzdravih\xc2\xab let \xc5\xbeivljenja zaradi posledic bolezni. Leta 2010 je zaradi shizofrenije umrlo 20.000 ljudi. Stopnja shizofrenije je odvisna od definicije \xe2\x88\x92 je trikrat ve\xc4\x8dja ali pa trikrat manj\xc5\xa1a._NEWLINE_Leta 2000 je Svetovna zdravstvena organizacija ugotovila, da sta raz\xc5\xa1irjenost in pojavnost shizofrenije v grobem podobni po vsem svetu. Starostno standardizirana pojavnost na 100.000 ljudi je od 343 v Afriki do 544 na Japonskem in v Oceaniji za mo\xc5\xa1ke in od 378 v Afriki do 527 v Jugovzhodni Evropi za \xc5\xbeenske._NEWLINE_V Sloveniji je s shizofrenijo diagnosticiranih pribli\xc5\xbeno 20.000 ljudi, na leto na novo odkrijejo pribli\xc5\xbeno 400 primerov.\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nNa za\xc4\x8detku 20. stoletja je psihiater Kurt Schneider na\xc5\xa1tel oblike psihoti\xc4\x8dnih simptomov, ki so po njegovem mnenju razlikovale shizofrenijo od drugih psihoti\xc4\x8dnih motenj. Imenujejo jih \xc2\xbbprvorazredni simptomi\xc2\xab\xc2\xa0ali \xc2\xbbprvorazredni simptomi po Schneiderju\xc2\xab. Med njimi so blodnje, da prizadeto osebo nadzorujejo zunanje sile; prepri\xc4\x8danje, da nekdo ali nekaj vstavlja in odstranjuje misli iz uma; prepri\xc4\x8danje, da prihaja do prenosa misli na druge ljudi; in halucinantni glasovi, ki komentirajo misli ali dejanja prizadetega ali pa se pogovarjajo z drugimi halucinantnimi glasovi. \xc4\x8ceprav so bistveno prispevali k trenutnim diagnosti\xc4\x8dnim merilom, so specifi\xc4\x8dnost prvorazrednih simptomov postavili pod vpra\xc5\xa1aj. Pregled diagnosti\xc4\x8dnih \xc5\xa1tudij, opravljenih med letoma 1970 in 2005, je pokazal, da Schneiderjevih trditev ne morejo ne potrditi in ne zavre\xc4\x8di. Zaklju\xc4\x8dili so, da je prvorazrednim simptomom v prihodnjih revizijah diagnosti\xc4\x8dnih sistemov treba posvetiti manj pozornosti._NEWLINE_Zgodovina shizofrenije je zapletena in je ni mogo\xc4\x8de povedati premo\xc4\x8drtno. \xc4\x8ceprav se je pogosto poro\xc4\x8dalo o iracionalnem, nerazumljivem ali nenadzorovanem vedenju, zgodovinski zapisi pred 19. stoletjem ne povedo veliko o sindromih, ki spominjajo na shizofrenijo. Podrobno poro\xc4\x8dilo o primeru iz leta 1797 o Jamesu Tillyju Matthewsu in Pinelovi zapiski, ki jih je objavil leta 1809, so pogosto citirani kot prvi primer motnje v medicinski in psihiatri\xc4\x8dni literaturi. Latiniziran izraz\xc2\xa0\xc2\xbbdementia praecox\xc2\xab\xc2\xa0je prvi uporabil nem\xc5\xa1ki alienist Heinrich Schule leta 1886, nato pa ga je 1891 uporabil Arnold Pick v poro\xc4\x8dilu o osebi s psihoti\xc4\x8dno motnjo (hebefrenija). Leta 1893 si je Emil Kraepelin izposodil izraz od Schuleja in Picka in leta 1899 uvedel obse\xc5\xbeno novo diferenciacijo v  klasifikaciji du\xc5\xa1evnih motenj med \xc2\xbbdementia praecox\xc2\xab\xc2\xa0in razpolo\xc5\xbeenjsko motnjo (imenovano mani\xc4\x8dna depresija, ki vklju\xc4\x8duje tako unipolarno kot bipolarno depresijo).  Kraepelin je verjel, da je \xc2\xbbdementia praecox\xc2\xab\xc2\xa0verjetno posledica dolgoro\xc4\x8dnega, tle\xc4\x8dega sistemskega ali \xc2\xbbcelotelesnega\xc2\xab\xc2\xa0bolezenskega procesa, ki je prizadel \xc5\xa1tevilne organe in periferne \xc5\xbeivce v telesu, ki pa je v zadnji odlo\xc4\x8dilni kaskadi po puberteti vplival na mo\xc5\xbegane. Njegova uporaba pojma demenca se je razlikovala od drugih oblik demence, kot je recimo Alzheimerjeva bolezen, ki se obi\xc4\x8dajno pojavijo kasneje v \xc5\xbeivljenju. Nekateri trdijo, da pomeni uporaba izraza  \xc2\xbbd\xc3\xa9mence pr\xc3\xa9coce\xc2\xab, kot ga je uporabil leta 1852 francoski zdravnik Benedikt Morel, medicinsko odkritje shizofrenije. Vendar ta mnenja ne upo\xc5\xa1tevajo dejstva, da je le malo sti\xc4\x8dnih to\xc4\x8dk med Morelovo opisno uporabo izraza in samostojnim razvojem pojmovanja bolezni \xc2\xbbdementia praecox\xc2\xab\xc2\xa0ob koncu 19. stoletja._NEWLINE_Besedo \xc2\xbbshizofrenija\xc2\xab\xc2\xa0(grob prevod je \xc2\xbbrazcepljenost razuma\xc2\xab, izvira iz starogr\xc5\xa1kih besed, \xc2\xbbschizein\xc2\xab\xc2\xa0(\xcf\x83\xcf\x87\xce\xaf\xce\xb6\xce\xb5\xce\xb9\xce\xbd): \xc2\xbbcepiti\xc2\xab) in \xc2\xbbphr\xc4\x93n\xc2\xab, \xc2\xbbphren-\xc2\xab\xc2\xa0(\xcf\x86\xcf\x81\xce\xae\xce\xbd, \xcf\x86\xcf\x81\xce\xb5\xce\xbd-): \xc2\xbbrazum\xc2\xab)  je skoval Eugen Bleuler leta 1908, da bi opisal lo\xc4\x8ditev funkcije med osebnostjo, mi\xc5\xa1ljenjem, spominom in razumom. Kot Ameri\xc4\x8dani in Angle\xc5\xbei interpretirajo Bleulerja, je vodilne simptome opisal s \xc5\xa1tirimi A-ji:  afekt, avtizem, okrnjeno asociiranje idej in ambivalenca. Bleuler je spoznal, da pri bolezni ne gre za demenco, saj se stanje nekaterih njegovih pacientov ni le slab\xc5\xa1alo, temve\xc4\x8d se je tudi izbolj\xc5\xa1evalo. Zato je predlagal nov izraz \xe2\x88\x92 shizofrenija. Sredi 50. let 20. stoletja je pri\xc5\xa1lo zaradi razvoja in za\xc4\x8detka uporabe klorpromazina do revolucije v zdravljenju._NEWLINE_V za\xc4\x8detku sedemdesetih let so bila diagnosti\xc4\x8dna merila za shizofrenijo vzrok \xc5\xa1tevilnim kontroverznim razpravam, ki so vodile do danes veljavnih delovnih meril. Po raziskavi diagnoz v ZDA in Veliki Britaniji leta 1971 je postalo jasno, da se shizofrenijo v ZDA diagnosticira veliko pogosteje kot v Evropi. Delno je bil vzrok v popustljivej\xc5\xa1ih diagnosti\xc4\x8dnih kriterijih v ZDA, kjer so uporabljali priro\xc4\x8dnik DSM-II, v nasprotju z Evropo in njenim MKB-9. Rosenhanova \xc5\xa1tudija iz leta 1972, objavljena v reviji Science, je zaklju\xc4\x8dila, da se v ZDA shizofrenijo dostikrat diagnosticira na subjektiven in nezanesljiv na\xc4\x8din. To so nekateri vzroki, da so poleg diagnosticiranja shizofrenije preoblikovali celotni priro\xc4\x8dnik DSM-II, kar je vodilo do 3. izdaje v letu 1980. Pojem shizofrenija se pogosto razume napa\xc4\x8dno \xe2\x88\x92 kot da pomeni \xc2\xbbrazklano osebnost\xc2\xab. \xc4\x8ceprav lahko osebe, ki so zbolele za shizofrenijo, sli\xc5\xa1ijo glasove in te glasove pojmujejo kot razli\xc4\x8dne osebe, pri shizofreniji ne gre za osebo, katere osebnost sestavlja ve\xc4\x8d razli\xc4\x8dnih oseb. Za zmedo je delno kriva dobesedna razlaga Bleulerjevega pojma shizofrenija (Bleuler je prvotno shizofrenijo povezoval z disociacijo in je razklano osebnost vklju\xc4\x8dil v svojo kategorijo shizofrenije). Disociativno motnjo identitete \xe2\x88\x92 \xc2\xbbrazcepljeno osebnost\xc2\xab\xc2\xa0\xe2\x88\x92 so na podlagi ohlapnih meril v DSM-II tudi pogosto napa\xc4\x8dno diagnosticirali kot shizofrenijo. Prva znana zloraba pojma v pomenu \xc2\xbbrazcepljena osebnost\xc2\xab\xc2\xa0je bil \xc4\x8dlanek pesnika Eliota leta 1933. Drugi so izsledili \xc5\xa1e starej\xc5\xa1e korenine.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbeba in kultura\n_START_PARAGRAPH_\nLeta 2002 so na Japonskem izraz shizofrenija iz Seishin-Bunretsu-By\xc5\x8d \xe7\xb2\xbe\xe7\xa5\x9e\xe5\x88\x86\xe8\xa3\x82\xe7\x97\x85 (bolezen razklanega razuma) spremenili v T\xc5\x8dg\xc5\x8d-shitch\xc5\x8d-sh\xc5\x8d \xe7\xb5\xb1\xe5\x90\x88\xe5\xa4\xb1\xe8\xaa\xbf\xe7\x97\x87 (integrativna motnja), da bi zmanj\xc5\xa1ali stigmo. Novo ime je navdihnil biopsihosocialni model; po treh letih se je odstotek oseb, ki so vedele za diagnozo, pove\xc4\x8dal s 37\xc2\xa0%  na 70\xc2\xa0%._NEWLINE_V ZDA so stro\xc5\xa1ke shizofrenije \xe2\x88\x92 vklju\xc4\x8dno z neposrednimi stro\xc5\xa1ki (ambulantna in bolni\xc5\xa1ni\xc4\x8dna oskrba, zdravila in dolgotrajna oskrba) in stro\xc5\xa1ki nezdravstvene oskrbe (vzdr\xc5\xbeevanje pravnega reda, zmanj\xc5\xa1ana produktivnost na delovnem mestu, brezposelnost) \xe2\x88\x92 v letu 2002 ocenili na 62,7 milijard dolarjev. Film in knjiga \xc4\x8cudoviti um govorita o \xc5\xbeivljenju matematika Johna Nasha, ki je leta 1994 dobil Nobelovo nagrado za ekonomijo in je imel shizofrenijo.\n_START_SECTION_\nNasilnost\n_START_PARAGRAPH_\nPosamezniki s hudo du\xc5\xa1evno motnjo, kot je shizofrenija, so izpostavljeni ve\xc4\x8djemu tveganju, da postanejo \xc5\xbertve nasilnih in nenasilnih kaznivih dejanj. Shizofrenija je povezana z zvi\xc5\xa1ano stopnjo nasilnih dejanj, \xc4\x8deprav predvsem zaradi vi\xc5\xa1je ravni u\xc5\xbeivanja drog. \xc5\xa0tevilo umorov, povezanih s psihozo, je podobno \xc5\xa1tevilom zaradi zlorabe snovi, in se giblje vzporedno s splo\xc5\xa1no stopnjo na obmo\xc4\x8dju. Kako sta povezana shizofrenija in nasilje, neodvisno od zlorabe drog, je sporno vpra\xc5\xa1anje, vendar so lahko pomembni nekateri vidiki osebne zgodovine ali du\xc5\xa1evnih stanj._NEWLINE_Medijska pokritost, ko gre za nasilna dejanja oseb s shizofrenijo, krepi javno mnenje o povezavi med shizofrenijo in nasiljem. V reprezentativnem vzorcu raziskave iz leta 1999 je 12,8\xc2\xa0% Ameri\xc4\x8danov menilo, da so osebe s shizofrenijo \xc2\xbbzelo verjetno\xc2\xab\xc2\xa0nasilne do drugih, 48,1\xc2\xa0% pa jih je odgovorilo s \xc2\xbbskoraj verjetno\xc2\xab. Ve\xc4\x8d kot 74\xc2\xa0% jih je menilo, da so osebe s shizofrenijo ali \xc2\xbbne posebno sposobne\xc2\xab\xc2\xa0ali \xc2\xbbsploh nesposobne\xc2\xab, da odlo\xc4\x8dajo o svojem zdravljenju. 70,2\xc2\xa0% jih je mislilo enako glede razpolaganja z denarjem. Po eni od metaanaliz se je od 50. let 20. stoletja raz\xc5\xa1irjenost mnenja, da so osebe s psihozo nasilne, ve\xc4\x8d kot podvojila.\n_START_SECTION_\nSmeri raziskav\n_START_PARAGRAPH_\nRaziskave zdravljenja shizofrenije so pokazale relativno u\xc4\x8dinkovitost minociklina. Raziskujejo tudi nidoterapijo (prizadevanje za spremembo okolja), ki bi naj izbolj\xc5\xa1ala njihovo funkcionalno sposobnost, vendar njena u\xc4\x8dinkovitost \xc5\xa1e ni dokazana.'