b'\n_START_ARTICLE_\nGrad Lindek\n_START_SECTION_\nZgodovina\n_START_PARAGRAPH_\nGrad Lindek so po vsej verjetnosti postavili kr\xc5\xa1ki \xc5\xa1kofje v za\xc4\x8detku 13. stoletja, upravljali pa so ga vitezi Linde\xc5\xa1ki, med katerimi je prvi omenjen vitez Heinz leta 1275, ki so bili ministeriali kr\xc5\xa1ke \xc5\xa1kofije. Gospostvo Lindek se je nahajalo na ozemlju, ki je leta 1042 z dedi\xc5\xa1\xc4\x8dino grofice Heme Bre\xc5\xa1ko-Sel\xc5\xa1ke pripadlo kr\xc5\xa1kemu samostanu in tridesel let pozneje novoustanovljeni kr\xc5\xa1ki \xc5\xa1kofiji. V listinah se grad neposredno omenja leta 1264 kot Lindecke, leta 1333 kot castrum Lindek,  nato leta 1343 kot Lyndegk in leta 1441 kot haus Lindegk. Ime izvira iz nem\xc5\xa1kega izraza za lipo (die Linde), ki je tudi element v linde\xc5\xa1kem grbu. _NEWLINE_Linde\xc5\xa1ki (Vitanjski) vitezi, ministeriali kr\xc5\xa1ke \xc5\xa1kofije so grad upravljali od leta 1258  (Henricus de Lindecke) in jih na \xc5\xa0tajerskem najdemo vse do 16. stoletja, ko so izumrli. Kot kr\xc5\xa1ki kastelani se pojavljajo na gradovih v Pilj\xc5\xa1tajnu in Vitanju, ter kot fevdalci v Gornji Radgoni. V 14. stoletju so nekaj posesti pridobili na Kranjskem. V za\xc4\x8detku 14. stoletja znani vitez Wulfing I. Linde\xc5\xa1ki (1299-1335) se ve\xc4\x8dkrat pojavlja v krogu Ulrika \xc5\xbdovne\xc5\xa1kega. V drugi polovici 14. Stoletja sta poznana Wulfing II., ki je bil zet Henrika Heben\xc5\xa1trajta, in Popo, ki se je do leta 1414 imenoval po Vitanju, kjer je imel stolp in nekaj kr\xc5\xa1kih fevdov, sicer pa je \xc5\xbeivel na Celjskem dvoru. Njegova h\xc4\x8di Kunigunda je bila opatinja v samostanu v Mekinjah. \xc5\xa0tajerska veja je sredi 14. stoletja izgubila grad Lindek in dobila slu\xc5\xbebo na Celjskem dvoru. Leta 1404 je Friderik Linde\xc5\xa1ki ponovno pridobil gospostvo in grad Lindek v najem in fevd od kr\xc5\xa1kega \xc5\xa1kofa Konrada. Njegovi dedi\xc4\x8di so grad ohranili vse do konca 16. stoletja. Friderika je leta 1412 nasledil sin Hans, leta 1467 pa njegov sin Ludvik. Za \xc4\x8dasa Ludvika je gospostvo imelo 60 kmetij, leta 1542 pa samo \xc5\xa1e 36, kar ka\xc5\xbee na ubobo\xc5\xbeanje Linde\xc5\xa1kih.  Habsbur\xc5\xa1ki seznam de\xc5\xbeelnih sovra\xc5\xbenikov vsebuje tudi prej omenjenega Hansa Lindekerja, ki je v listinah po letu 1422 imenovan kot vazal Celjskih grofov. Na za\xc4\x8detku 17. Stoletja se Linde\xc5\xa1ki vitezi zadnji\xc4\x8d omenjajo. _NEWLINE_Med leti 1580-1613 je bil lastnik gradu Hans Seidl, po katerem ga je podedovala  Katarina Strassberger, ki je bila med leti 1613-1621 lastnica gradu in gospostva Lindek, ki sta jo nasedila sinova Adam in Johan Strassberger. Grad je bil 1678, ko ga je na svojem zemljevidu skiciral Vischer, prakti\xc4\x8dno \xc5\xa1e cel, le stolp je bil \xc5\xbee brez strehe. Ob koncu 17. stoletja je bil lastnik gradu Kri\xc5\xa1tof pl. Fuhrenberg.  Nato pride grad v posest baronov Tauffenbachov in leta 1720 ga Jo\xc5\xbeefa Katarina baronica Tauffenbach proda kaplanu Janezu Jerebu, ki je bil lastnik 10 let. Nato grad in posest pride v last Marije Ane in Johana pl. Conti. Potem preide okoli leta 1792 v kme\xc4\x8dke roke oziroma je lastnik Ferdinand Verstov\xc5\xa1ek, in grad je opu\xc5\xa1\xc4\x8den in prepu\xc5\xa1\xc4\x8den v ru\xc5\xa1evine, ki so kot tak\xc5\xa1ne omenjene leta 1876. Obljuden je bil baje \xc5\xa1e sredi 18. stoletja, nakar so ga opustili in je zlagoma pri\xc4\x8del propadati. Zadnji je v njem do 1758 prebival Franc Wolf. Leta 1930 je razvaline kupil u\xc4\x8ditelj iz Maribora Ram\xc5\xa1ak.'