b'\n_START_ARTICLE_\nKapitel\n_START_PARAGRAPH_\nKapit\xc3\xa9l (iz latinsko caput - glava), ali tudi glavi\xc4\x8d, je arhitekturni element, sestavni del stebra, njegov zgornji zaklju\xc4\x8dni del, ki je pogosto okra\xc5\xa1en z rastlinskim ali figuralnim okrasjem. Je del, ki nosi obte\xc5\xbebo nosilca (arhitrav) ali loka (oboka)._NEWLINE_Na\xc4\x8din plasti\xc4\x8dnega oblikovanja kapitela se je menjal tekom stilskih obdobij. Najzgodnje\xc5\xa1i v egip\xc4\x8danski umetnosti je bil v obliki lotosovega cveta ali papirusa. V anti\xc4\x8dni gr\xc5\xa1ki umetnosti se po obliki kapitela razlikujejo stili v arhitekturi (dorski red, jonski red in korintski red). V rimski umetnosti se je pojavil kompoovnizitni (kombinacija jonskega in korintskega kapitela). V pozni antiki so se rastlinski in drugi okrasni elementi vse bolj stilizirali. V bizantski umetnosti so se uporabljale nove oblike kapitelov (ko\xc5\xa1arasti, trapezasti, \xc4\x8dipkasti in podobno), uporabljal pa se se tudi impost vlo\xc5\xbeka nad kapitelom. V romaniki so se pojavili novi tipi kapitelov, od najenostavnej\xc5\xa1ih kockastih in gobastih do kapitelov s figuralnimi reliefi. V gotiki so bili pogosti kapiteli z listnatim okrasjem (na primer list vinske trte)._NEWLINE_Od renesanse dalje prevladujejo anti\xc4\x8dne oblike kapitelov.\n_START_SECTION_\nPredklasi\xc4\x8dni kapiteli\n_START_PARAGRAPH_\nDva najstarej\xc5\xa1i egiptovska kapitela sta pomembna in temeljita na cvetu lotosa in rastlini papirus in to na stebrih v obliki datljeve palme. To so bili glavni tipi, ki so jih uporabljali Egip\xc4\x8dani, dokler pod Ptolomejci v 3. do 1. stoletju pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem, niso uporabili razne druge re\xc4\x8dne rastline, pa tudi klasi\xc4\x8dni lotusov kapitel je do\xc5\xbeivel razli\xc4\x8dne spremembe._NEWLINE_Nekak\xc5\xa1en spiralni kapitel je prikazan v asirskih reliefih, vendar asirski kapitel nikoli ni bil najden. Okra\xc5\xa1ene baze razstavljene v Britanskem muzeju so sprva napa\xc4\x8dno interpretirali kot kapitele._NEWLINE_V Ahemenidski Perziji so imeli kapiteli nosilce v obliki leva ali grifina, ki sta stala levo in desno in slu\xc5\xbeila za podporo arhitravu; na hrbtu sta nosila druge nosilce polo\xc5\xbeene pod pravim kotom, da bi podpirali navzkri\xc5\xbeni les. Obilna dekoracija pod nosilcem kapitela v Kserksovi pala\xc4\x8dah v Suzi in drugje, nima nobene strukturne funkcije ampak daje nekaj mo\xc5\xbenosti za podalj\xc5\xa1anje gredi._NEWLINE_Najzgodnej\xc5\xa1i egejski kapitel, ki je prikazan na freskah v Knossosu na Kreti (1600 pr. n. \xc5\xa1t. ) je bil konveksnega tipa, verjetno oblikovan v \xc5\xa1tukaturi. Kapiteli drugega, konkavnega tipa, ki imajo bogato izrezljane primere stebrov v grobnici Agamemnona v Mikenah (okoli 1100 pr. n. \xc5\xa1t.) so izrezljane v cik-cak obliki in s konkavnim apophyge na katerem so vrezani brsti nekaj ro\xc5\xbe.\n_START_SECTION_\nKlasi\xc4\x8dni kapiteli\n_START_PARAGRAPH_\nDorski kapitel je najpreprostej\xc5\xa1i od petih klasi\xc4\x8dnih redov: razdeljenim v dva dela: prvi je ehinus, ki spominja na napihnjeno, krivuljasto blazinico, drugi pa je abakus \xe2\x80\x93 kvadratasta stisnjena plo\xc5\xa1\xc4\x8dica, na kateri po\xc4\x8diva preklada. V templju Apolona v Sirakuzah (okoli 700 pr.n.\xc5\xa1t.) je okra\xc5\xa1en ehinus postal bolj dokon\xc4\x8dna oblika, ki v Partenonu dose\xc5\xbee svoj vrhunec, pri \xc4\x8demer je konveksnost na vrhu in na dnu ne\xc5\xbeno zdru\xc5\xbeena krivulja. Po\xc5\xa1evna stran ehinusa postane bolj polo\xc5\xbena v kasnej\xc5\xa1ih obdobjih in v Koloseju v Rimu tvori \xc4\x8detrtino obrata._NEWLINE_Pri jonskem kapitelu sta dve simetri\xc4\x8dni, skodrani voluti vstavljeni med abakus in ovolo. Preklada naj bi v tem slogu poudarjala vodoravnost \xe2\x80\x93 zato ima tri stopnje, ki segajo rahlo druga \xc4\x8dez drugo. Nad preklado je nepretrgan ornamentalni friz._NEWLINE_V jonski kapitelih Artemidinega templja v Efezu (560 pr.n.\xc5\xa1t.) je \xc5\xa1irina abacusa dvakrat ve\xc4\x8dja od njene globine, zato je bil zgodnji jonski kapitel skoraj nosilec. Stoletje pozneje, v templju na Ilissusu je abakus postal kvadrat._NEWLINE_Korintski kapitel je kompromis, ki se je razvil iz jonskega. Jonski kapitelj je nadomestil z visokim ko\xc5\xa1arastim kapitelom iz zglajenih akantovih listov. Listje gr\xc5\xa1kega korintskega kapitela temelji na Acanthus spinosus, rimskega na Acanthus mollis. Listi so navadno vklesani v dveh vrstah ali pasovih, kot listnata skodelica ena v drugi. Eden izmed najlep\xc5\xa1ih korintskih kapitelov je Tholosa pri Epidaurusu (400 pr. n. \xc5\xa1t.) in ponazarja prehod med starej\xc5\xa1im gr\xc5\xa1kim kapitelom, kot je v Bassae ter rimsko razli\xc4\x8dico renesan\xc4\x8dne in sodobne arhitekture._NEWLINE_\xc5\xa0e dve, specifi\xc4\x8dno rimski arhitekturni obliki imata svoje zna\xc4\x8dilne kapitele, primitivni toskanski kapiteli, ki so se obi\xc4\x8dajno uporabljali v voja\xc5\xa1kih stavbah in so podobni gr\xc5\xa1kim dorskim, vendar z manj malih ornamentov in izum kompozitnega kapitela, ki je zdru\xc5\xbeil jonske volute in korintske listne oblike, razmerja pa so poljubna._NEWLINE_Pove\xc4\x8dana uporaba kompozitnih kapitelov ka\xc5\xbee na trend k svobodnej\xc5\xa1i, bolj domiselni (in pogosto bolj grobo klesani) uporabil kapitela v pozni antiki.\n_START_SECTION_\nIndo-korintski kapiteli\n_START_PARAGRAPH_\nIndo-korintski kapiteli so krone stebrov ali pilastrov, ki jih lahko najdemo na severozahodu indijske podceline in obi\xc4\x8dajno zdru\xc5\xbeujejo helenisti\xc4\x8dne in indijske elemente. Ti kapiteli so obi\xc4\x8dajno datirani v prvo stoletje pred na\xc5\xa1im \xc5\xa1tetjem in predstavljajo pomembne elemente gr\xc5\xa1ko-budisti\xc4\x8dne umetnosti._NEWLINE_Klasi\xc4\x8dna oblika se je pogosto prilagodila v bolj podolgovato obliko, v\xc4\x8dasih pa v kombinacijo s spiralo, na splo\xc5\xa1no v kontekstu budisti\xc4\x8dnih stup in templjev. Indo-korintski kapiteli vklju\xc4\x8dujejo tudi elemente Bude ali Bodisatev kot centralne like, obdane z in pogosto v senci, razko\xc5\xa1nih listov korintske oblike.\n_START_SECTION_\nVzhodni kapiteli\n_START_PARAGRAPH_\nVzhodni rimski ali bizantinski kapiteli imajo neskon\xc4\x8dno oblik. Klasi\xc4\x8dni rimski kompozitni kapiteli se zdi, da so bili najljub\xc5\xa1a vrsta. Blok kamna kot je pri\xc5\xa1el iz kamnoloma, je kipar razvijal v nove modele v skladu z modo, tako da so se redko ponavljali. Ena od najpomembnej\xc5\xa1ih oblik ima liste izrezljane kot da bi pihal veter. Najbolj\xc5\xa1i primer je Hagija Sofija v Solunu iz v 8. stoletja. Tisti, ki so v stolnici svetega Marka v Benetkah (1071) so posebej pritegnili John Ruskina. Drugi omembe vredni so v Sant\'Apollinare v Classe, Ravena (549)._NEWLINE_Kapitel v San Vitale, Ravena (547) ka\xc5\xbee, da je nad njim dosseret, potreben za izvedbo loka, ki je bil veliko \xc5\xa1ir\xc5\xa1i od abakusa kapitela. Na vzhodnoevropskih kapitelih so ob\xc4\x8dasno konvencionalno izrezljani orel, lev in jagnje.\n_START_SECTION_\nZahodni rimski in gotski kapiteli\n_START_PARAGRAPH_\nV rimski arhitekturi ter gotskem stavbarstvu se kapiteli po vsej zahodni Evropi predstavljajo zelo razli\xc4\x8dno. Tako kot na vzhodu je kipar razvil svoj model v skladu z blokom kamna, vendar gre na zahodu \xc5\xa1e dlje, saj mno\xc5\xbei stebri\xc4\x8de in pomole._NEWLINE_Zgodnja oblika kapitela v Lombardiji in Nem\xc4\x8diji je znana kot varovalni pokrov, pri katerem je spodnji del kocke izrezan za lo\xc4\x8dni nosilec. Te vrste so bile najprej naslikane z geometrijskimi modeli, potem izrezljane._NEWLINE_Najbolj\xc5\xa1e rezbarije prihajajo iz Francije, zlasti iz okolice Pariza. Najbolj raznoliko so klesali v letih 1130-1170. Dobro so prikazane v petih delih The Ark of God zgodovinarja Johna Jamesa. _NEWLINE_V Veliki Britaniji in Franciji so liki na kapitelih v\xc4\x8dasih polni zna\xc4\x8dajev. Ti kapiteli vendar niso enaki tistim iz zgodnjega angle\xc5\xa1kega obdobja, v katerem so listje obravnavali kakor da kopirajo kovino in je zato neskon\xc4\x8dno oblik, ki se nahajajo tako v cerkvah v majhnih vasicah kot tudi v katedralah.\n_START_SECTION_\nRenesan\xc4\x8dni in post-renesan\xc4\x8dni kapiteli\n_START_PARAGRAPH_\nV obdobju renesanse je funkcija postala najbolj pomembna in njena raznolikost skoraj tako velika kot v rimskih in gotskih stilih. Pilaster, ki je bil v tem obdobju v veliki meri uporabljan, je bil izveden v visokem reliefu. To je vplivalo na modele kapitelov. Tradicionalna oblika kompozitnega kapitela iz 15. stoletja obra\xc4\x8da volute navznoter, zgoraj so togi klesani listi. V novih renesan\xc4\x8dnih kombinacijah so na kapitelih ve\xc4\x8dinoma ornamenti iz klasi\xc4\x8dnih rimskih virov._NEWLINE_Renesansa je bila toliko kot reinterpretacija o\xc5\xbeivitve klasi\xc4\x8dnih norm. Na primer, volute anti\xc4\x8dnih gr\xc5\xa1kih in rimskih jonskih kapitelov so le\xc5\xbeale v isti ravnini kot arhitrav nad njimi. To je ustvarilo neroden prehod na vogalu kjer je, na primer, oblikovalec templja Atene Nike na Akropoli v Atenah prinesel zunanje volute na koncu kapitela pod 45 - stopinjskim kotom. Ta te\xc5\xbeava je bila bolj zadovoljivo re\xc5\xa1ena z arhitektom Sebastianom Serlio iz 16. stoletja, ki je navzven nagnil vse volute jonskih kapitelov. Od takrat dalje so uporabljali anti\xc4\x8dne jonske kapitele namesto razli\xc4\x8dice Serlio, kot o\xc5\xbeivitev gr\xc5\xa1ke arhitekture._NEWLINE_V mejah spodobnosti je bila v klasi\xc4\x8dni tradiciji sprejemljiva vedno dolo\xc4\x8dena koli\xc4\x8dina inventivne igre. Ko je Benjamin Latrobe prenovil ve\xc5\xbeo senata na Kapitolu ZDA leta 1807, je uporabil \xc5\xa1est stebrov z amerikaniziranim klasjem koruze namesto evropskih akantovih listov. Kot poro\xc4\x8da Latrobe je Thomas Jefferson v avgustu 1809 dejal:_NEWLINE_"Ti kapiteli v poletni sezoni dobijo od mene ve\xc4\x8d aplavza kot \xc4\x8dlani kongresa za vse delo, ki ga naredijo. Krstili so jih kot kapitele\xc2\xa0\xc2\xbbkoruzni \xc5\xa1tor\xc5\xbe\xc2\xab.'