b'\n_START_ARTICLE_\nItalijanske vojne za neodvisnost\n_START_PARAGRAPH_\nItalijanske vojne za neodvisnost je skupno ime za revolucionarna gibanja in oboro\xc5\xbeene spopade, ki so se v okviru pomladi narodov leta 1848 odvijali na severnih ozemljih Apeninskega polotoka in ki so privedli do zedinjenja Italije leta 1861.\n_START_SECTION_\nPrvi nemiri\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi odziv na vseevropsko dogajanje je bila tako imenovana sicilska revolucija januarja 1848, ki so jo organizirali in vodili sicilski plemi\xc4\x8di proti vladi Borboncev. Dosegli so, da je Ferdinand II. Dveh Sicilij izdal ustavo in njegovemu zgledu so v kratkem sledili Leopold II. Toskanski (17. februarja), Karel Albert I. Sardinski (4. marca) in pape\xc5\xbe Pij IX. (14. marca)._NEWLINE_Medtem je v Franciji izbruhnila tretja francoska revolucija proti kraljevini, v Milanu petero Milanskih dni in v Benetkah Republika svetega Marka, oboje proti Avstriji. Sardinski kralj, hote\xc4\x8d prepre\xc4\x8diti podobne nemire v svoji dr\xc5\xbeavi, pa tudi z namenom \xc5\xa1iritve svojih ozemelj, je napovedal vojno Avstrijskemu cesarstvu. To je bil za\xc4\x8detek italijanskih vojn za neodvisnost.\n_START_SECTION_\nDruga vojna za neodvisnost\n_START_PARAGRAPH_\nDruga vojna za neodvisnost Italije je trajala od 27. aprila 1859 do 12. julija 1859. Glavni udele\xc5\xbeenci so bili Avstrijsko cesarstvo, Kraljevina Sardinija in Francija. Bitke so potekale v Lombardsko-bene\xc5\xa1kem kraljestvu in v Kraljevini Sardiniji. Zmagali sta Francija in Sardinija, ki je pridobila ozemlje Lombardije.\n_START_SECTION_\nTretja vojna za neodvisnost\n_START_PARAGRAPH_\nTretja vojna za neodvisnost Italije se obravnava kot del Avstrijsko-pruske vojne in je trajala od 20. junija 1866 do 12. avgusta 1866. Glavna udele\xc5\xbeenca sta bila Avstrijsko cesarstvo in Kraljevina Italija. Bitke so potekale v Avstriji in na Jadranskem morju. Zmagala je Italija, ki je pridobila Bene\xc4\x8dijo.'