b'\n_START_ARTICLE_\nSande Stoj\xc4\x8devski\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenjepis\n_START_PARAGRAPH_\nStoj\xc4\x8devski je \xc5\xbee zelo zgodaj pokazal svoje nagnjenje do pisanja in je \xc5\xbee v osnovni \xc5\xa1oli pri\xc4\x8del pisati za \xc5\xa1olski \xc4\x8dasopis. Nekaj let je obiskoval tudi gimnazijo v Celju. Prve pesmi je objavil konec \xc5\xa1estdesetih let, leta 1972 je napisal pesni\xc5\xa1ko zbirko z naslovom Kralj labodov (Kralot na lebedite), za to zbirko je dobil makedonsko nagrado za knji\xc5\xbeevnost Ko\xc4\x8da Racin. Ta nagrada je pomenila, da se je Stoj\xc4\x8devski uvrstil v \xc4\x8detrto generacijo makedonskih knji\xc5\xbeevnikov, skupaj z Katico \xc4\x8culakovo, Blagojem Risteskim, Traj\xc4\x8devom Krsteskim, Aldom Klimanom in Vasom Man\xc4\x8devom, ki so prinesli v makedonsko knji\xc5\xbeevnost inovativne pesni\xc5\xa1ke, prozne, intelektualne in kriti\xc4\x8dno-teoretske novosti. Napisal je sredi sedemdesetih let prvo pesem v kumanovskem dialektu (pesem Utjeha), kar je odprlo nove mo\xc5\xbenosti pisanja v makedonskem jeziku, katere sta izkoristila tudi Liljana \xc4\x8calovska in Risto Ja\xc4\x8dev.'