b'\n_START_ARTICLE_\nZakrament\n_START_SECTION_\nEtimologija\n_START_PARAGRAPH_\nBeseda zakrament izhaja iz latinske besede sacramentum, ki je prvotno pomenila sveto prisego zvestobe in so jo uporabljali v rimski vojski za ozna\xc4\x8ditev zaprisege vojakov. S\xc4\x8dasoma je izgubila povezavo z voja\xc5\xa1kim obredom. Kristjani prvih stoletij so jo uporabljali v \xc5\xa1ir\xc5\xa1em pomenu za razli\xc4\x8dne verske obrede, da bi s tem izrazili svojo nepreklicno odlo\xc4\x8ditev za Boga. Od 12. stoletja dalje se je pomen besede zo\xc5\xbeil na najpomembnej\xc5\xa1e zakramente, ki so podrobneje predstavljeni v nadaljevanju, ostali obredi, kot na primer blagoslov, pa so bili uvr\xc5\xa1\xc4\x8deni med zakramentale. Tako se \xc5\xbee od Firen\xc5\xa1kega koncila (1439) in Tridentinskega koncila (1547) dalje beseda zakrament nana\xc5\xa1a na sedem temeljnih obredov Cerkve. Za teologe vzhodnih Cerkva je beseda zakrament te\xc5\xbeko sprejemljiva - pri opisovanju istih stvarnosti raje govorijo o skrivnosti, \xc4\x8de\xc5\xa1 da se Bo\xc5\xbejega delovanja v obredih ne da doumeti, ampak ostaja za \xc4\x8dloveka nekaj skrivnostnega. To je seveda pomemben vidik, a vseeno lahko med obema izrazoma potegnemo ena\xc4\x8daj, kot je to \xc5\xbee v 3. stol. storil o\xc4\x8de latinskega teolo\xc5\xa1kega izrazoslovja Tertulijan, ko je prvotno gr\xc5\xa1ko besedo \xce\xbc\xcf\x85\xcf\x83\xcf\x84\xce\xb7\xcf\x81\xce\xb9\xce\xbf\xce\xbd - mysterion - skrivnost prevedel s sacramentum. Pomenljiv je tudi staroslovanski izraz, ki sta ga uporabila sveta brata Ciril in Metod, ko sta zakramente poimenovala svetstva, se pravi sredstva posve\xc4\x8denja.\n_START_SECTION_\nSedem svetih zakramentov\n_START_PARAGRAPH_\nRimskokatoli\xc5\xa1ka cerkev pozna naslednjih sedem svetih zakramentov, ki so razvr\xc5\xa1\xc4\x8deni v tri skupine:_NEWLINE_Zakramenti uvajanja:_NEWLINE__NEWLINE_1. sveti krst_NEWLINE__NEWLINE_2. sveta evharistija_NEWLINE__NEWLINE_3. sveta birma_NEWLINE__NEWLINE_Zakramenta ozdravljanja:_NEWLINE__NEWLINE_4. sveta pokora_NEWLINE__NEWLINE_5. sveto bolni\xc5\xa1ko maziljenje_NEWLINE__NEWLINE_Zakramenta slu\xc5\xbeenja:_NEWLINE__NEWLINE_6. sveto ma\xc5\xa1ni\xc5\xa1ko posve\xc4\x8denje_NEWLINE__NEWLINE_7. sveti zakon\n_START_SECTION_\nDruge kr\xc5\xa1\xc4\x8danske Cerkve\n_START_PARAGRAPH_\nTudi druge kr\xc5\xa1\xc4\x8danske Cerkve poznajo zakramente, vendar je med njimi nekaj razlik zlasti glede prakse podeljevanja posameznih zakramentov (nekatere lahko podeli samo duhovnik, druge pa vsakdo), glede \xc4\x8dasa (v otro\xc5\xa1tvu/odraslosti, enkrat/ve\xc4\x8dkrat oziroma kako pogosto) ter po na\xc4\x8dinu podeljevanja (razlike v samem obredu). _NEWLINE_Pravoslavne Cerkve priznavajo vseh sedem zgoraj navedenih zakramentov. \xc4\x8ceprav pri njih znanstvena refleksija o zakramentih ni tako razdelana, lahko re\xc4\x8demo, da se v bistvenih vpra\xc5\xa1anjih njihovo razumevanje ujema s katoli\xc5\xa1kim. Ve\xc4\x8dje razlike so v praksi podeljevanja. Tako denimo sveti krst, sveto birmo in sveto evharistija vedno podelijo skupaj, najve\xc4\x8dkrat \xc5\xbee zelo majhnim otrokom. _NEWLINE_Protestanti nimajo enotnega pogleda na zakramente. Nekatere protestantske skupnosti poznajo samo dva zakramenta (po navadi sveti krst in sveto evharistijo), ostale obrede pa razumejo zgolj kot simbolna dejanja (obrede brez globljega Bo\xc5\xbejega delovanja). Nekatere protestantske skupnosti uvr\xc5\xa1\xc4\x8dajo med zakramente \xc5\xa1e nekatere druge obrede, na primer obred umivanja nog.'