b'\n_START_ARTICLE_\nIan Fleming\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je kot drugi izmed \xc5\xa1tirih bratov star\xc5\xa1ema Valentinu in Evi Fleming. Valentin Fleming je bil najstarej\xc5\xa1i otrok Roberta Fleminga, uspe\xc5\xa1nega \xc5\xa1kotskega nalo\xc5\xbebenega ban\xc4\x8dnika. Boril se je v prvi svetovni vojni, ob njegovi smrti pri Ypresu pa je njegovo osmrtnico napisal njegov prijatelj in soborec Winston Churchill. Ian in njegovi bratje so se \xc5\xa1olali na Etonu, vrhunski angle\xc5\xa1ki \xc5\xa1oli. Tam je Ian blestel kot \xc5\xa1portnik. Po kon\xc4\x8danem \xc5\xa1olanju na Etonu je od\xc5\xa1el \xc5\xa1tudirat v Kitzb\xc3\xbchel, M\xc3\xbcnchen in \xc5\xbdenevo. Postal je dober jezikoslovec, ob tem pa je vzljubil Alpe in se nau\xc4\x8dil smu\xc4\x8danja in gorskega plezanja. Ti dve strasti sta se kasneje tudi pojavili v knjigah o Jamesu Bondu. Vpisal se je na Kraljevo voja\xc5\xa1ko akademijo Sandhurst, kjer se je hotel iz\xc5\xa1olati za \xc4\x8dastnika. Ni mu uspelo, kot mu tudi ni uspelo postati uslu\xc5\xbebenec v britanskem Ministrstvu za zunanje zadeve. Pridru\xc5\xbeil se je tiskovni agenciji Reuters, kjer se je nau\xc4\x8dil osnov novinarstva. \xc5\xa0e posebej je u\xc5\xbeival, ko je spremljal sodni proces proti domnevnim britanskim vohunom v nekdanji Sovjetski zvezi. Ker pa je verjel, da ne bo nikoli zaslu\xc5\xbeil dovolj pri Reutersu, je zapustil novinarstvo in se zaposlil v Londonu. Sprva je delal kot bankir, pred za\xc4\x8detkom prve svetovne vojne pa je delal kot borzni posrednik. U\xc5\xbeival je v vseh prednostih samskega \xc5\xbeivljenja vse do leta 1939. Maja tega leta je dobil ponudbo, da se zaposli kot osebni pomo\xc4\x8dnik direktorja pri pomorski obve\xc5\xa1\xc4\x8devalni slu\xc5\xbebi. To slu\xc5\xbebovanje je postalo klju\xc4\x8dno v njegovem \xc5\xbeivljenju, saj je navdihnilo vse njegove knjige o svetovno znanem vohunu.\n_START_SECTION_\nDruga svetovna vojna\n_START_PARAGRAPH_\nOb za\xc4\x8detku vojne je za\xc4\x8del delati v sobi \xc5\xa1tevilka 39 na Admiraliteti v Londonu. Sprva je bil osebni pomo\xc4\x8dnik direktorja pomorske obve\xc5\xa1\xc4\x8devalne slu\xc5\xbebe, ki je skozi celoten potek vojne skrbel za gladko in neprekinjeno delovanje zavezni\xc5\xa1kega vojnega stroja. Skrbel je za gladke odnose med ve\xc4\x8d vejami vojske ter tudi med Admiraliteto in de\xc5\xa1ifrersko skupino, ki je razvozlala nem\xc5\xa1ki \xc5\xa1ifrirni stroj, Enigmo. Kot pomo\xc4\x8dnik direktorja ga je ve\xc4\x8dkrat tudi spremljal na razli\xc4\x8dne sestanke. Med letoma 1941 in 1942 sta ve\xc4\x8dkrat skrivoma od\xc5\xa1la v ZDA, kjer so se ukvarjali s koordinacijo akcij obve\xc5\xa1\xc4\x8devalnih slu\xc5\xbeb VB in ZDA. Med enim izmed teh sestankov se je zasnovala tudi organizacija, ki je kasneje postala CIA. Leta 1942 je Fleming ustvaril poseben oddelek obve\xc5\xa1\xc4\x8devalne slu\xc5\xbebe. Ustanovil je skupino komandosov, katerih glavna naloga je bila zbiranje podatkov in informacij o sovra\xc5\xbeniku z okupiranega ozemlja. Ve\xc4\x8dino njihovega uspeha gre pripisati prav Flemingu, ki je ve\xc4\x8dinoma izbiral naloge in se le redkokdaj odpravil na teren. Ker je podpisal pogodbo o mol\xc4\x8de\xc4\x8dnosti, kot vsi, ki so delali v obve\xc5\xa1\xc4\x8devalni slu\xc5\xbebi, ni nikoli odkrito govoril o \xc4\x8dasu med vojno. Leta 1942 se je udele\xc5\xbeil sestanka o nem\xc5\xa1kih podmornicah, ki se je odvijal na Jamajki. \xc4\x8ceprav je med tem \xc4\x8dasom mo\xc4\x8dno de\xc5\xbeevalo, se je zaljubil v ta otok in obljubil, da se bo po vojni vrnil.\n_START_SECTION_\nPovojni \xc4\x8das in smrt\n_START_PARAGRAPH_\nPo koncu vojne je bil Fleming demobiliziran in prevzel delo pri \xc4\x8dasni\xc5\xa1ki hi\xc5\xa1i Kemsley, ki je takrat imela v lasti tudi \xc4\x8dasopis The Sunday Times. Bil je zadol\xc5\xbeen za vse dopisnike iz tujine. Hkrati so mu dovolili, da je vsako leto od\xc5\xa1el za tri mesece na Jamajko, kjer je napisal ve\xc4\x8dino svojih romanov. Vse svoje \xc5\xbeivljenje je bil strasten kadilec, proti koncu \xc5\xbeivljenja pa je vedno raje posegal tudi po pija\xc4\x8di. Imel je te\xc5\xbeave s srcem in leta 1961 ga je zadela sr\xc4\x8dna kap, po kateri si je komaj opomogel. 11. maja leta 1962 ga je zadela \xc5\xa1e druga, ta je bila usodna. Umrl je 12. maja 1962.\n_START_SECTION_\nDelo\n_START_PARAGRAPH_\nPrvo knjigo o vohunu Jamesu Bondu je kon\xc4\x8dal marca leta 1952 in jo objavil naslednje leto. Z naslovom Casino Royale je za\xc4\x8del serijo, ki se je ustavila pri \xc5\xa1tevilu \xc5\xa1tirinajst in z naslovom Octopussy (Octopussy and The Living Daylights) leta 1966. Med to serijo izstopa knjiga Iz Rusije z ljubeznijo (From Russia, with Love), ki bralcu pribli\xc5\xbea vohunstvo v takratni Sovjetski zvezi. Do\xc5\xbeivel je premiero dveh filmov o Jamesu Bondu, Dr. No in Iz Rusije z ljubeznijo. Poleg knjig o Jamesu Bondu je napisal \xc5\xa1e dve knjigi, potopis Thrilling Cities in knjigo za otroke Chitty-Chitty-Bang-Bang. Knjigi Mo\xc5\xbe z zlato pi\xc5\xa1tolo (The Man with The Golden Gun) in Octopussy and The Living Daylights sta bili izdani po njegovi smrti.'