b"\n_START_ARTICLE_\nHospic (zdravstvo)\n_START_PARAGRAPH_\nHosp\xc3\xadc je ustanova ali oddelek za nego in paliativno zdravljenje bolnikov v terminalni fazi bolezni. V \xc5\xa1ir\xc5\xa1em smislu ne zajema le ustanove, temve\xc4\x8d program celostne skrbi za umirajo\xc4\x8dega bolnika in njegovo dru\xc5\xbeino. Glavno vodilo tega programa je narediti vse, da bo bolnik do zadnjega trenutka \xc5\xbeivel \xc4\x8dim bolj kakovostno, hkrati pa pomagati tudi njegovi dru\xc5\xbeini, v \xc4\x8dasu svoj\xc4\x8deve bolezni in \xc5\xa1e pozneje, v \xc4\x8dasu \xc5\xbealovanja.\n_START_SECTION_\nZgodovinski razvoj\n_START_PARAGRAPH_\nEtimolo\xc5\xa1ko prihaja beseda iz latin\xc5\xa1\xc4\x8dine, kjer hospes pomeni tako gosta kot gostitelja. Prvi hospici naj bi se pojavili v 11. stoletju, prostori za neozdravljivo bolne pa so izpri\xc4\x8dani tudi v \xc4\x8dasu kri\xc5\xbearskih vojn na prelomu iz 11. v 12. stoletje. V za\xc4\x8detku 14. stoletja je malte\xc5\xa1ki vite\xc5\xa1ki red odprl prvi hospic na Rodosu, ki je bil namenjen za zavetje popotnikom in za nudenje nege bolnim in umirajo\xc4\x8dim. Razcvet so hospici do\xc5\xbeiveli v srednjem veku, nato pa so jih v 17. stoletju v Franciji zopet o\xc5\xbeivile sestre usmiljenke. Francija je nadaljevala z razvojem hospicev; leta 1843 so odprli hospic L'Association des Dames du Calvaire, ki ga je ustanovil Jeanne Garnier,do leta 1900 pa so jih ustanovili \xc5\xa1e \xc5\xa1est._NEWLINE_Hospice so za\xc4\x8deli ustanovljati tudi drugje. V Zdru\xc5\xbeenem kraljestvu so v sredini 19. stoletja opozarjali na potrebo po oskrbi terminalno bolnih, zlasti reve\xc5\xbeev, na kar sta opozorila s \xc4\x8dlanki tudi strokovna medicinska vestnika The Lancet in British Medical Journal. Eden od prvih korakov je bilo pdprtje Friedenheima v Londonu, ki je leta 1892 nudil 35 postelj za umirajo\xc4\x8de zaradi jetike. Do leta 1905 so v Londonu ustanovili \xc5\xa1e \xc5\xa1tiri hospice. Hospici so se za\xc4\x8deli porajati tudi v Avstraliji, kjer so jih odprli med drugim v Adelaidu (Home for Incurables, 1879) in Sidneyju (Home of Peace, 1902; Anglican House of Peace for the Dying, 1907). V New Yorku so leta 1899odprli hospic St. Rose's Hospice by the Servants for Relief of Incurable Cancer, ki se je nato raz\xc5\xa1iril \xc5\xa1e na \xc5\xa1est lokacij v drugih mestih._NEWLINE_Med vplivnej\xc5\xa1imi zgodnjimi ustanovitelji hospicev so bile irske redovnice, ki so leta 1879 ustanovile hospic Our Lady's Hospice v Dublinu. V njega so se zatekli \xc5\xa1tevilni bolniki, zlasti z jetiko in rakom. Ustanovile so hospice tudi zunaj Irske; Sacred Heart Hospice for the Dying so odprle v Sidneyu leta 1890, v 30-ih letih 19. stoletja hospica v Melbournu in Novem Ju\xc5\xbenem Walesu, leta 1905 pa Hospic svetega Jo\xc5\xbeefa v Londonu). V slednjem je medicinska sestra Cicely Saunders v 50-ih letih 20. stoletja razvila \xc5\xa1tevilna osnovna na\xc4\x8dela sodobne nege v hospicih.\n_START_SECTION_\nHospici v sodobnem \xc4\x8dasu\n_START_PARAGRAPH_\nSodoben razvoj nege v hospicih se je za\xc4\x8del z britansko zdravstveno delavko Cicely Saunders, ki se je posvetila zdravstveni karieri zaradi svojih kroni\xc4\x8dnih te\xc5\xbeav z zdravjem. Najprej je delala kot medicinska sestra in socialna delavka, kasneje pa je kon\xc4\x8dala tudi medicinsko fakulteto. V \xc5\xa1oli so jo slabo oziroma je sploh niso pripravili za zdravstveno nego umirajo\xc4\x8dih in z njimi se je bala soo\xc4\x8diti. Izrazito jo je pretresla izku\xc5\xa1nja z \xc5\xbertvijo var\xc5\xa1avskega geta, ki je osamljen umrl leta 1948 na majhnem kirur\xc5\xa1kem oddelku v Londonu. S\xc4\x8dasoma je razvila miselnost, da potrebujejo terminalno bolni so\xc4\x8dutno oskrbo, ki jim pomaga izraziti svoje skrbi in strahove, ter paliativno zdravljenje za laj\xc5\xa1anje telesnih simptomov. Po kon\xc4\x8danju \xc5\xa1tudija medicine leta 1957 se je zaposlila v Hospicu svetega Jo\xc5\xbeefa, kjer je dotlej delala prostovoljno. Leta 1967 je v Syderhamu, predmestju Londona, ustanovila Hospic svetega Kri\xc5\xa1tofa, ki so mu sledile \xc5\xa1e druge podobne ustanove v Angliji in drugod po svetu._NEWLINE_Saundersova je svoje prepri\xc4\x8danje o paliativni oskrbi \xc5\xa1irila mednarodno ter se ve\xc4\x8dkrat odpravila v Zdru\xc5\xbeene dr\xc5\xbeave Amerike, prvi\xc4\x8d leta 1963. Florence Wald, dekanja \xc5\xa1ole za medicinske sestre na Yalu, je prisostvovala na enem od govorov Cicely Sauders ter jo je leta 1969 obiskala v Hospicu sv. Kri\xc5\xa1tofa, tam z njo sodelovala en mesec ter nato prenesla sodobna na\xc4\x8dela nege v hospicih v ZDA, kjer je leta 1971 ustanovila svoj hospic._NEWLINE_Pribli\xc5\xbeno v enakem \xc4\x8dasu kot Saundersova je na podro\xc4\x8dju sodobne oskrbe umirajo\xc4\x8dih za\xc4\x8dela delovati tudi \xc5\xa1vicarska psihiatrinja Elisabeth K\xc3\xbcbler-Ross. Njen mo\xc5\xbe, ameri\xc5\xa1ki zdravnik, je deloval v bolni\xc5\xa1nici v \xc4\x8cikagu, kjer je K\xc3\xbcbler-Rosseva spoznala, da je tamkaj\xc5\xa1nja nega smrtno bolnih neustrezna. Leta 1969 je izdala knjigo O smrti in umiranju (On Death and Dying), ki je postala uspe\xc5\xa1nica in je tako skupaj s Saunderjevo in nekaterimi drugimi pomembno vplivala na razvoj sodobne obravnave terminalnih bolnikov.\n_START_SECTION_\nStanje v Sloveniji\n_START_PARAGRAPH_\nV Sloveniji za zdaj deluje le en hospic, in sicer Hi\xc5\xa1a Ljubhospica, ki so jo odprli decembra 2010. Namenjena je odraslim s kroni\xc4\x8dno neozdravljivo boleznijo v zaklju\xc4\x8dni fazi."