b'\n_START_ARTICLE_\nMilan \xc4\x8copi\xc4\x8d\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivljenje in delo\n_START_PARAGRAPH_\nRodil se je \xc5\xa1olniku in publicistu Venceslavu \xc4\x8copi\xc4\x8du. Med drugo svetovno vojno so ga italijanski fa\xc5\xa1isti internirali v koncentracijsko tabori\xc5\xa1\xc4\x8de (1942-1943). Po kapitulaciji Italije je od\xc5\xa1el v partizane in delal v okro\xc5\xbeni tehniki. Leta 1951 je diplomiral iz matematike in fizike na Univerzi v Ljubljani; tu je 1959 tudi doktoriral. Strokovno se je izpopolnjeval na Mednarodni \xc5\xa1oli za jedrske vede in tehniko v Argonnu v ZDA (1965-1967) in Stuttgartu (Nem\xc4\x8dija) na In\xc5\xa1titutu za jedrsko energijo (1969). Leta 1983 je postal redni profesor na mariborski Visoki tehni\xc5\xa1ki \xc5\xa1oli. Po za\xc4\x8detnih raziskavah polimernih raztopin se je usmeril v reaktorsko fiziko in tehniko, vodil reaktorski oddelek Instituta "Jo\xc5\xbeef Stefan", sodeloval pri pripravljanih delih in posredno pri gradnji Jedrske elektrarne Kr\xc5\xa1ko ter skrbel za strokovne osnove predpisov za jedrske objekte. Objavil je vrsto del iz nevtronske in reaktorske fizike. Od leta 1970 je bil \xc4\x8dlan razli\xc4\x8dnih delovnih skupin v zvezi z Jedrsko elektrarno Kr\xc5\xa1ko. Leta 1982 je postal svetovalec vlade in kasneje prvi direktor na novo ustanovljene Uprave Republike Slovenije za jedrsko varnost. Njegov sin Martin \xc4\x8copi\xc4\x8d je prav tako fizik.'