b'\n_START_ARTICLE_\nKatakombe (Jo\xc5\xbee Kranjc)\n_START_SECTION_\n1. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nSenica godrnja, prej so bili vesela in prijazna skupnost, odkar pa je k njim v katakombe pri\xc5\xa1el Adolf, jih je z idejo o preobra\xc4\x8danju sveta vse zme\xc5\xa1al, \xc5\xa1e posebej \xc5\xa1tudenta, ki je pobegnil od doma, da bi pomagal ubogim, soustvarjal novo dobo, re\xc5\xa1eval du\xc5\xa1e. Senica se posmehuje, zanj je vse na tem svetu neresno, edino, kar velja, je \xc5\xbeivo \xc5\xbeivljenje, ki ne pozna nobenih idej! Sam je zmeraj dobre volje, pije in ve, da je vse prav, dokler je \xc5\xbeiv \xe2\x80\x93 vse ima rad in nikogar ne sovra\xc5\xbei. Adolfu, ki mu bodo pravkar igrali igro v gledali\xc5\xa1\xc4\x8du, pa ne zaupa, zapustil jih bo, br\xc5\xbe ko bo dosegel uspeh. Vse ka\xc5\xbee, da ima Senica prav, Adolf se izmika Francki, ki ji je obljubil poroko, izmika se tovari\xc5\xa1em no\xc4\x8de, da bi pri\xc5\xa1li na njegovo predstavo, skupaj da bodo slavili potem, v katakombah; pisatelj da mora biti svoboden, nevezan, posve\xc4\x8den le borbi za delovno ljudstvo. Martin je iz druga\xc4\x8dnega testa, on res veruje, da se bo iz katakomb prevrnil svet, kakor se je \xc5\xbee neko\xc4\x8d; vsem daje pogum, tudi Toma\xc5\xbeu, ki so ga po desetih letih dela dpustili iz tovarne. Zdaj so to res prave katakombe.\n_START_SECTION_\n2. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nPrebivalci krasijo katakombe, da bi po predstavi \xc4\x8dim bolj po\xc4\x8dastili Adolfa, Francka je prazni\xc4\x8dno razburjena, saj se bosta ta ve\xc4\x8der z Adolfom nekako zaro\xc4\x8dila. Da bi la\xc5\xbeje do\xc4\x8dakali, zaigrajo zadnje dejanje Adolfove igre, ki nosi naslov Zmaga pravice, prikazuje pa obravnavo zoper dekle (Mileno), ki je ubilo svojega ljubimca. Senica kot to\xc5\xbeilec zahteva najvi\xc5\xa1jo kazen, Martin kot zagovornik nasprotuje; treba je pogledati vzroke dejanja, ne le posledice. Ljubimec je Mileno izdal, jo zapustil, nato pa \xc5\xa1e poni\xc5\xbeal njeno resni\xc4\x8dno ljubezen, dekle je izgubilo vse, bilo ji je vseeno \xe2\x80\x93 bi bilo mar bolje, da bi ubila sebe? Morda res, saj ti tako ubila svojo bole\xc4\x8dino ... Francki se te besede globoko vtisnejo v zavest, ko odhiti v gledali\xc5\xa1\xc4\x8de, da bi pri\xc4\x8dakala ljubega. A vrne se sama in obupana: Adolfa je na\xc5\xa1la v imenitni dru\xc5\xbebi, smejal se ji je, \xc4\x8de\xc5\xa1 ne boste me dobili pod zemljo nazaj \xe2\x80\xa6 Razo\xc4\x8daranje je stra\xc5\xa1no, dekle ihte zbe\xc5\xbei.\n_START_SECTION_\n3. dejanje\n_START_PARAGRAPH_\nSkupnost razpada, odhaja tudi Martin, da bi se umaknil policiji, ki ga je v katakombah \xc5\xbee iskala, Toma\xc5\xbe je zagrenjen in poln besa, Francka \xc4\x8dudno zmedena, \xc5\xa1tudent ves razboljen, ker \xc4\x8duti bole\xc4\x8dine vseh, storiti pa ne more ni\xc4\x8d. Ko pride o\xc4\x8de ponj, no\xc4\x8de zapustiti katakomb: ne more delati zoper svojo vest in prepri\xc4\x8danje. Tla\xc4\x8dili so vanj svojo moralo, ni jim bilo mar zanj, \xc5\xbeiveli so le za svoje dru\xc5\xbebene manire \xe2\x80\x93 zato je od\xc5\xa1el in bil tu sre\xc4\x8den! O\xc4\x8de mu mirno odgovori, da je svet razdeljen na dva dela, \xc4\x8dlovek pa je od usode priklenjen na svoje interese in ne more zamenjavati svetov po svoji volji. \xc4\x8ce kaj stori, lahko stori le v svojem svetu, v tujem se mu mo\xc4\x8d pretvarja v nemo\xc4\x8d. \xc5\xa0tudent, ki je svojo nemo\xc4\x8d dodobra izkusil, brezvoljno odide z o\xc4\x8detom, Senica pa modruje: \xc5\xbeivljenje je mo\xc4\x8dnej\xc5\xa1e od \xc4\x8dloveka, sistem da dolo\xc4\x8da, sam pa lahko vse to le gleda in \xc4\x8daka \xe2\x80\xa6 Zunaj kri\xc4\x8danje, Marjeta na smrt prepla\xc5\xa1ena prihiti in pove, da se je Francka ubila, sko\xc4\x8dila je skozi okno.'