b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xa0panska revolucija 1868\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0panska revolucija leta 1868 (v \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dini la Gloriosa ali la Septembrina) je bila voja\xc5\xa1ka vstaja, ki se je zgodila v \xc5\xa0paniji septembra leta 1868 in je zahtevala odstop in izgon kraljice Isabel II ter konec Burbonske monarhije. Hkrati je revolucija za\xc4\x8dela \xc5\xa1estletno obdobje demokracije (v \xc5\xa1pan\xc5\xa1\xc4\x8dini El Sexenio Democr\xc3\xa1tico). Revolucija se je za\xc4\x8dela v Cadizu in se je raz\xc5\xa1irila po celotni \xc5\xa0paniji, ne da bi naletela na kak\xc5\xa1en ve\xc4\x8dji upor. _NEWLINE_V zgodovino se je zapisala kot prvi poskus demokratizacije dr\xc5\xbeave v 19. stoletju, v kateri se je me\xc5\xa1\xc4\x8danstvo z mno\xc5\xbei\xc4\x8dno podporo va\xc5\xa1\xc4\x8danov z geslom "Naj \xc5\xbeivi \xc5\xa0panija v slavi; dol z Burboni!" uprlo in zahtevalo svobodo. Njihov cilj je bil dokon\xc4\x8dno dose\xc4\x8di demokrati\xc4\x8dni sistem v dr\xc5\xbeavi, ki se je kasneje uresni\xc4\x8dil v obdobju parlamentarne monarhije, med kraljevino Amadea I de Saboya (1871-73), in v obliki republike v \xc4\x8dasu Prve Republike (1873-74). Poleg tega je bil njihov namen tudi spremeniti \xc5\xa0panijo v moderno dr\xc5\xbeavo.\n_START_SECTION_\nVzroki (kriza zadnjih let vladavine Isabel II)\n_START_PARAGRAPH_\nV drugi polovici \xc5\xa1estdesetih let je bilo med \xc5\xa0panci \xc4\x8dutiti nezadovoljstvo z monarhi\xc4\x8dnim re\xc5\xbeimom kraljice Isabel II. To obdobje nezadovoljstva se za\xc4\x8dne je za\xc4\x8delo marca 1863 s padcem Liberalne Unije generala Leopolda O\'Donnella in se kon\xc4\x8dalo z revolucijo leta 1868, ko je Isabel II od\xc5\xa1la v izgnanstvo.\n_START_SECTION_\nEkonomska kriza\n_START_PARAGRAPH_\nV za\xc4\x8detku leta 1866 je izbruhnila prva finan\xc4\x8dna kriza \xc5\xa1panskega kapitalizma. Kljub temu, da se je pred njo zgodila katalonska kriza tekstilne industrije, ki je bila opazna \xc5\xbee leta 1862 zaradi pomanjkanja bomba\xc5\xbea po Ameri\xc5\xa1ki dr\xc5\xbeavljanski vojni (tudi secesijski vojni), so bile glavne krivke za finan\xc4\x8dno krizo 1866 izgube, ki so jih utrpela \xc5\xbeelezni\xc5\xa1ka podjetja in za sabo povlekla banke ter kreditna zdru\xc5\xbeenja. Prvi bankroti so se zgodili \xc5\xbee leta 1864, vendar sta se leta 1866 dogodila dva najbolj uni\xc4\x8dujo\xc4\x8da izmed njih in sicer, bankrota zdru\xc5\xbeenj Catalana General de Cr\xc3\xa9dito in Cr\xc3\xa9dito Mobiliario Barcelon\xc3\xa9s, kar pa je v ljudeh vzbudilo strah in paniko. _NEWLINE_Tem krizam se je pridru\xc5\xbeila tudi kriza v letih 1867 in 1868, ki so jo povzro\xc4\x8dile slabe \xc5\xbeetve v teh letih, in ki ni prizadela poslovne\xc5\xbeev in politikov, kakor v finan\xc4\x8dni krizi, temve\xc4\x8d so najbolj trpeli ni\xc5\xbeji sloji, katerim je primanjkovalo osnovnih \xc5\xbeivljenjskih potreb\xc5\xa1\xc4\x8din, na primer kruha. Pri\xc5\xa1lo je do ve\xc4\x8d vstaj v mnogih mestih, na primer v Sevilli, kjer se je p\xc5\xa1enica podra\xc5\xbeila za \xc5\xa1estkrat. Podobno se je zgodilo tudi v Granadi. Situacijo je poslab\xc5\xa1alo pove\xc4\x8dano \xc5\xa1tevilo brezposelnih, ki so delo izgubili zaradi finan\xc4\x8dne krize, ki je najbolj vplivala na dva sektorja z najve\xc4\x8djim \xc5\xa1tevilom zaposlenih, in sicer na javna dela-vklju\xc4\x8dno z \xc5\xbeeleznicami- in na gradnjo. Isto\xc4\x8dasni izbruh finan\xc4\x8dne krize in krize osnovnih \xc5\xbeivljenjskih potreb\xc5\xa1\xc4\x8din sta ustvarila eksplozivne \xc5\xbeivljenjske pogoje, ki so ljudstvu dali razlog, da se vklju\xc4\x8dijo v boj proti re\xc5\xbeimu kraljice Isabel II.\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dna kriza\n_START_PARAGRAPH_\nPoliti\xc4\x8dna kriza je bila opazna \xc5\xa1e preden se je za\xc4\x8dela revolucija. Vladavina Isabel II je temeljila na ustavni politiki, vendar se zakoni ustave niso izvr\xc5\xa1evali. V tistem \xc4\x8dasu sta v \xc5\xa0paniji delovali dve stranki, a je najve\xc4\x8djo podporo kraljice Isabel II imela konzervativna stranka. Liberalna stranka je morala ostati v opoziciji in je lahko le preko dr\xc5\xbeavnega udara prevzela oblast._NEWLINE_Konzervativna stranka je na oblasti ostala ve\xc4\x8d kot dvajset let, a je postopoma dotrajala, saj ni imela figur, ki bi doprinesle k modernizaciji programa stranke, poleg tega pa je slovela po pomanjkljivi administraciji, pretiranemu centralizmu, ilegalnih ekonomskih poslih in raznih drugih aferah.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xbebene te\xc5\xbeave\n_START_PARAGRAPH_\nV \xc4\x8dasu kraljevine Isabel II je bila ve\xc4\x8dina \xc5\xa0pancev poljedelcev, kar razlikuje \xc5\xa1panske revolucije v 19. stoletju od ostalih evropskih revolucij. \xc5\xa0panija ni bila nikoli doslej pri\xc4\x8da kme\xc4\x8dkim revolucijam za razliko od revolucij v Franciji od leta 1789 dalje._NEWLINE_Zemlja je ostala v lasti veleposestnikov kljub odpla\xc4\x8dilom. Vzpon me\xc5\xa1\xc4\x8danstva in aristokracije kot lastnikov ter prekinitev pogodbenih pogojev sta pripomogla k pojavu kme\xc4\x8dkega proletariata brez pravic in sredstev - dninarjev. Le-ti bodo pomembni \xc4\x8dleni mnogih revolucij druge polovice 19. stoletja. _NEWLINE_Po drugi strani pa sta nemire povzro\xc4\x8dala tudi izginotje sindikalnih zdru\xc5\xbeenj in industrializacija, saj sta ustvarila urbani proletariat, ki je zaradi te\xc5\xbeavnih \xc5\xbeivljenjskih pogojev povzro\xc4\x8dil veliko nemirov. Od leta 1821 dalje so se zvrstile mnogi kme\xc4\x8dki upori, ki so se stopnjevali dokler se jim ni pridru\xc5\xbeila \xc5\xa1e ekonomska kriza in tako povzro\xc4\x8dila \xc5\xa1e ve\xc4\x8dje nemire, dokler ni leta 1868 izbruhnila revolucija.\n_START_SECTION_\nVpra\xc5\xa1anje o obliki vlade\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi\xc4\x8d se je pojavilo vpra\xc5\xa1anje o obliki vlade in volilnemu telesu, saj je bila prvi\xc4\x8d ponujena mo\xc5\xbenost izbire med monarhijo in republiko, \xc4\x8deprav je provizori\xc4\x8dna vlada izrazila svojo \xc5\xbeejo po monarhiji. S to radikalno mo\xc5\xbenostjo izbire je debata o izvoru in naravi neodvisnosti dobila nove razse\xc5\xbenosti. Septembrska revolucija je pomenila potrditev nekega novega pomena liberalnosti, ki je bil radikalen, za razliko od prej\xc5\xa1njega doktrinalnega.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0panski parlament\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0panski parlament ostane center mo\xc4\x8di. Sestavljajo ga kongres poslancev in senat, oba izbrana preko volitev.\n_START_SECTION_\nVpra\xc5\xa1anje vere\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi\xc4\x8d se je priznala pravica do (javnega ali zasebnega) prakticiranja vere, ki je druga\xc4\x8dna od katoli\xc5\xa1ke, kar je razburilo konzervativce, ki so \xc5\xa1e naprej zagovarjali katolicizem, po drugi strani pa je to razo\xc4\x8daralo tiste, ki so zagovarjali lo\xc4\x8ditev cerkve in dr\xc5\xbeave.\n_START_SECTION_\nIzvolitev novega \xc5\xa1panskega vladarja\n_START_PARAGRAPH_\nPo odobritvi ustave, v kateri se je dolo\xc4\x8dilo, da bo dr\xc5\xbeava monarhija, je bil general Serrano izbran za nadomestnega vodjo, Prim pa je postal predsednik vlade. Ker je bila izklju\xc4\x8dite burbonske dinastije v boju za prestol \xc5\xa1e vedno v veljavi, se je za\xc4\x8delo iskanje kralja med evropskimi kraljevskimi dru\xc5\xbeinami. Kljub te\xc5\xbeavam ni manjkalo kandidatov, ki bi prevzeli \xc5\xa1pansko krono. Nekaj kandidatov je bilo \xc5\xa1panskih, na primer don Alfonso (princ Asturiasa), Antonio de Orle\xc3\xa1ns (vojvoda Montpensiera) in general Baldomero Esparter, nekaj pa jih je bilo tudi tujcev, na primer Amadeo y Tomas de Saboya, nemec Leopoldo de Hohenzollern-Simmaringen, portugalec Fernando Coburgo itd. _NEWLINE_Na koncu je vlada za kralja dolo\xc4\x8dila Amadea de Saboya, sina V\xc3\xadctorja Manuela II (kralj pred kratkim zdru\xc5\xbeene Italije), ki je pripadal dinastiji, ki je slovela po svoji liberalnosti. Amadeo de Saboya bi sprejel \xc5\xa1pansko krono v primeru, da ga podpre ve\xc4\x8dina volilcev. 16. oktobra 1870 so se odvile volitve kralja, na katerih je tudi uradno zmagal Amadeo de Saboya. _NEWLINE_Kraljev najve\xc4\x8dji podpornik je bil general Prim, ki pa je bil kmalu ubit v atentatu, kar je pomenilo veliko te\xc5\xbeav za monarhijo, saj se je s Primovo smrtjo oslabil polo\xc5\xbeaj novega monarha. _NEWLINE_Amadeo je v Madrid pri\xc5\xa1el 2. januarja 1871, kjer se je moral takoj soo\xc4\x8diti s sovra\xc5\xbenostjo in nezaupanjem plemstva. Za dve leti njegovega vladanja je zna\xc4\x8dilna izjemna politi\xc4\x8dna nestabilnost z vse ve\xc4\x8djimi nesoglasji med strankami, ki so podprle revolucijo._NEWLINE_Nemo\xc4\x8den in naveli\xc4\x8dan Amadeo I se je odrekel kroni in se na za\xc4\x8detku leta 1873 vrnil v Italijo._NEWLINE_Brez druge alternative in ker ni videla smisla v iskanju novega kralja med evropskimi dinastijami, je vlada 11. februarja 1873 razglasila prvo \xc5\xa1pansko republiko.'