b'\n_START_ARTICLE_\nCharles Samuel Myers\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0olanje\n_START_PARAGRAPH_\nPri 11 letih se je za\xc4\x8del \xc5\xa1olati v City of London School. Leta 1890 se je udele\xc5\xbeil izobra\xc5\xbeevanja iz osnov biologije, kemije in fizike v bolni\xc5\xa1nici St.Bartholomew\'s Hospital. Leto kasneje je dobil \xc5\xa1tipendijo za naravoslovne znanosti na Gonville in Caius College v Cambridgu. Pripravljal se je za poklic zdravnika. Prvi dve leti se je izobra\xc5\xbeeval na podro\xc4\x8dju kemije, fizike, botanike, zoologije in fiziologije. Posebej mo\xc4\x8dno sta ga privla\xc4\x8dili botanika in fizologija. Tretje in \xc4\x8detrto \xc5\xa1tudija se je usmeril v fiziologijo in \xc4\x8dlove\xc5\xa1ko anatomijo. Zanimati sta ga za\xc4\x8deli tudi fizi\xc4\x8dna in rasna antropologija. Leta 1895 je diplomiral. \xc5\xbde pred diplomo je za\xc4\x8del raziskovati anti\xc4\x8dne lobanje, ki so bile najdene na polju v Suffolku, napisal je tudi \xc4\x8dlanek, ki ga je leta 1897 objavil v reviji Journal of Antropological Institute .\n_START_SECTION_\nZgodnje delo\n_START_PARAGRAPH_\nPo zaklju\xc4\x8dku \xc5\xa1olanja so bila njegova zanimanja razdeljena med antropologijo in eksperimentalno psihologijo .\n_START_SECTION_\nAntropolo\xc5\xa1ko podro\xc4\x8dje\n_START_PARAGRAPH_\nMyers je med \xc5\xa1tudijem spoznal dr. Haddona, ki je leta 1895 za\xc4\x8del na\xc4\x8drtovati Cambri\xc5\xa1ko antropolo\xc5\xa1ko odpravo v Torresov preliv v Novi Gvineji in Sarawak na Borneu in ga povabil zraven. Myers pravi, da je povabilo sprejel zaradi velikega zanimanja za antropologijo in psihologijo, zaradi \xc5\xbeelje po potovanjih in pripravljenosti za u\xc4\x8denje tujih jezikov. Odprave, ki se je pri\xc4\x8dela marca 1898 in je trajala eno leto, so se udele\xc5\xbeili tudi dr. Rivers, William McDougall in C. G. Seligman. Myers je v Torresovem prelivu z dr. Haddonom preu\xc4\x8deval obrede in obi\xc4\x8daje domorodcev. Ve\xc4\x8dino \xc4\x8dasa odprave pa je sodeloval z dr. Riversom, osredoto\xc4\x8dil pa se je na raziskovanje sluha, voha, okusa, reakcijskih \xc4\x8dasov, ritma in glasbe domorodcev v Torresovem prelivu in na Borneu._NEWLINE_Ko se je leta 1899 vrnil z odprave v Anglijo, se je zaposlil kot zdravnik v bolni\xc5\xa1nici St. Bartholomew\'s Hospital. Preko prijateljstva s profesorjem A. A. Kanthackom, ki je delal v tej bolni\xc5\xa1nici, ga je za\xc4\x8delo zanimati raziskovanje patologije. Myers meni, da je velika mo\xc5\xbenost, da bi svojo nadaljnjo poklicno pot usmeril v to podro\xc4\x8dje, \xc4\x8de ne bi imel izku\xc5\xa1nje odprave in \xc4\x8de istega leta, kot se je vrnil z nje, profesor Kanthack ne bi umrl._NEWLINE_Marca 1900 je zaradi bolezni odpotoval v Egipt, kjer je ostal do konca leta 1901. Tam je preu\xc4\x8deval hieroglife, sodeloval pri izkopavanju arheolo\xc5\xa1kih najdb in potoval po pu\xc5\xa1\xc4\x8davi. Leta 1901 je napisal doktorsko nalogo o myasthenia gravis in izvedel \xc5\xa1tudijo o tetoviranju domorodcev ter ogromno antropometri\xc4\x8dnega dela z egiptovskimi in sudanskimi vojaki v Kairu in Kartumu, izsledke pa je predstavil v seriji \xc4\x8dlankov med leti 1903 in 1908 v reviji Journal of the Royal Anthropological Institute.\n_START_SECTION_\nPsiholo\xc5\xa1ko podro\xc4\x8dje\n_START_PARAGRAPH_\nSpomladi 1902 se je Myers vrnil v Cambridge. Najprej je urejal svoje zapiske in odkritja o raziskavah iz antropolo\xc5\xa1ke odprave ter potovanja v Egipt, preu\xc4\x8deval pa je tudi zgornji prag za vi\xc5\xa1ino tona, ki jo \xc5\xa1e zaznavamo._NEWLINE_Leta 1903 so mu ponudili mesto predavatelja v Liverpoolu, vendar je ponudbo zavrnil. V tem \xc4\x8dasu je pomagal dr. Riversu pri izvedbi prakti\xc4\x8dnih vaj iz eksperimentalne psihologije v Cambridgu. Leto kasneje je za polovi\xc4\x8dni delovni \xc4\x8das delal kot predavatelj eksperimentalne psihologije na King\'s College v Londonu, hkrati pa je postal tudi asistent za eksperimentalno psihologijo na Cambridgu. V Londonu je sodeloval s profesorjem H. A. Wilsonom, s katerim sta preu\xc4\x8devala razli\xc4\x8dne vplive na lociranje zvoka. V tem \xc4\x8dasu je pripravljal tudi prvo izdajo svojega u\xc4\x8dbenika za eksperimentalno psihologijo, ki ga je izdal leta 1909. Tega leta je prenehal delati kot predavatelj v Londonu in se zaposlil kot predavatelj eksperimentalne psihologije in psihologije zaznavanja na Cambridgu. Leta 1911 je izdal kraj\xc5\xa1o in bolj uspe\xc5\xa1no knjigo, z naslovom Uvod v eksperimentalno psihologijo, s katero je \xc5\xbeelel ozavestiti \xc5\xa1ir\xc5\xa1o javnost o pomembnosti psiholo\xc5\xa1kega eksperimenta._NEWLINE_Myers je sodeloval tudi pri oblikovanju novega Laboratorija za eksperimentalno psihologijo, ki je bil odprt leta 1912. Imel je tri nadstropja, v poslopju pa so bile predavalnica, soba za \xc5\xbeivali, knji\xc5\xbenica, u\xc4\x8dilnice za izvedbo eksperimentov in raziskav, "temna soba" ter zvo\xc4\x8dno izolirana soba. V tem \xc4\x8dasu je umrl Myersov o\xc4\x8de in Myers je del podedovanega denarja anonimno doniral za gradnjo tega Laboratorija. Postal je tudi direktor Laboratorija._NEWLINE_Pomagal je ustanoviti strokovno revijo British Journal of Psychology leta 1904, ki je leta 1914 postala revija Dru\xc5\xa1tva britanskih psihologov (British Psychological Society). Prva urednika sta bila James Ward in dr. Rivers, kasneje od 1911-1913 sta bila urednika dr. Rivers in Myers, med 1913 in 1924 pa je bil odgovorni urednik samo Myers. V tem \xc4\x8dasu je Myers raziskoval glasbo starih kultur, sinestezijo, vpliv barve in jakosti glasu na lokalizacijo zvoka, individualne razlike v odnosu ljudi do glasbenih zvokov ter vidne kontraste._NEWLINE_Myers ni veliko objavljal v svojem imenu. Njegov neposreden vpliv se ka\xc5\xbee v delih njegovih mlaj\xc5\xa1ih kolegov. Nekateri med njimi so: F. C. Bartlett, T. A. Pear, Cyril Burt, Eric Farmer, H. Hartridge, John Laird, E. O. Lewis, J. P. Lowson, C. A. Mace, B. Muscio, W. Sprott, Frank Smith, R.H. Thouless, C. W. Valentine .\n_START_SECTION_\nDelo med vojno\n_START_PARAGRAPH_\nKo se je za\xc4\x8dela prva svetovna vojna, je bil Myers star 41 let. Ker so ga ob prijavi za slu\xc5\xbeenje v Franciji zavrnili, saj je bil star ve\xc4\x8d kot 40 let, je sam odpotoval v Pariz in prepri\xc4\x8dal komandanta bolni\xc5\xa1nice v Touquetu, da ga je sprejel kot specializanta. V za\xc4\x8detku leta 1915 je dobil tudi uradno pooblastilo za delo na boji\xc5\xa1\xc4\x8du. Prestavljen je bil v bolni\xc5\xa1nico v Boulogne, kjer je nadzoroval zdravljenje nervoz in du\xc5\xa1evnih motenj, ki so se pojavljale med britanskimi vojaki. Leto kasneje je bil preme\xc5\xa1\xc4\x8den v glavno poveljstvo v mesto St. Omer, kjer je dobil naziv psiholo\xc5\xa1kega svetovalca Britanski vojski v Franciji. Od takrat je potoval med bolnicami na boji\xc5\xa1\xc4\x8du in obravnaval primere bombnega \xc5\xa1oka (shell shock) in drugih du\xc5\xa1evnih motenj, ki so se pojavljale pri vojakih. Myers je bil prvi, ki je pri britanskih vojakih v Franciji prepoznal primere bombnega \xc5\xa1oka, prepoznal psiholo\xc5\xa1ko naravo te motnje in uporabil psihoterapevtske postopke, z namenom, da bi spodbudil priklic potla\xc4\x8denih spominov, pri nekaterih pacientih je uporabil tudi hipnozo. Ker je bil na terenu, je lahko takoj pregledal vojake, ki so kazali znake bombnega \xc5\xa1oka. Preu\xc4\x8deval je fiziolo\xc5\xa1ke spremembe, ki se zgodijo v telesu, ko pride do bombnega \xc5\xa1oka. Poudarjal je, da vojaki, ki do\xc5\xbeivijo bombni \xc5\xa1ok, niso nujno strahopetni ._NEWLINE_Leta 1917 je zaprosil za vrnitev v Anglijo, kjer je nadaljeval svoje delo z vojaki, ki so do\xc5\xbeiveli bombni \xc5\xa1ok in so bili v razli\xc4\x8dnih bolni\xc5\xa1nicah v Angliji in na \xc5\xa0kotskem. T. A. Pear, ki je bil Myersov u\xc4\x8denec, ga je v tem \xc4\x8dasu seznanil s podro\xc4\x8djem industrijske psihologije. Myers se je povezal s \xc5\xa1e enim nekdanjim u\xc4\x8dencem, B. Musciem, ki se je ukvarjal s tem podro\xc4\x8djem. Zadnje leto vojne se je Myers ukvarjal z izbiro kadra za delo na podmornicah. Razvijal je teste in nadzoroval njihovo uporabo za namene izbire .\n_START_SECTION_\nDelo po vojni\n_START_PARAGRAPH_\nPo vojni se je Myers vrnil v Cambridge. \xc5\xbdelel si je povezati psihologijo z medicino, industrijo oziroma delom in \xc5\xa1olstvom. Bolj intenzivno se je za\xc4\x8del ukvarjati z industrijsko psihologijo. Leta 1918 je izvedel dve predavanji na Kraljevem in\xc5\xa1titutu (Royal Institution), predavanji pa sta bili tudi objavljeni v knji\xc5\xbeici z naslovom Present-Day Applications of Psychology. Spoznal je H. J. Welcha in skupaj z njim leta 1921 ustanovil Nacionalni in\xc5\xa1titut za industrijsko psihologijo. Istega leta je objavil tudi svojo prvo knjigo o industrijski psihologiji ._NEWLINE_Vedno te\xc5\xbeje je usklajeval obveznosti dela na In\xc5\xa1titutu v Londonu in dela v Psiholo\xc5\xa1kem laboratoriju v Cambridgu, zato se je slednjemu odpovedal in se popolnoma posvetil razvoju Nacionalnega in\xc5\xa1tituta za industrijsko psihologijo. In\xc5\xa1titut se je ukvarjal z izbiro kadra, sestavo testov, izbolj\xc5\xa1anjem produktivnosti, poklicnim usmerjanjem in utrujenostjo. Leta 1932 je skupaj z Welchom izdal knjigo o dose\xc5\xbekih v prvem desetletju delovanja Nacionalnega in\xc5\xa1tituta za industrijsko psihologijo ._NEWLINE_Leta 1922 je prvi\xc4\x8d postal predsednik sekcije za psihologijo pri Britanskem zdru\xc5\xbeenju (British Association), nato pa leta 1931 \xc5\xa1e drugi\xc4\x8d. V letih 1922-1923 je sodeloval pri organizaciji prvega Mednarodnega psiholo\xc5\xa1kega kongeresa po vojni, ki je bil v Oxfordu. Izbran je bil za predsednika kongresa ._NEWLINE_V letu 1924 so ga povabili v New York, kjer je na Univerzi Columbia izvedel serijo predavanj o industrijski psihologiji. Predavanja so bila naslednje leto tudi objavljena v knjigi. Med leti 1929 in 1932 je izvedel ve\xc4\x8d predavanj o temah, ki so povezane z industrijsko psihologijo, npr. o \xc4\x8dlove\xc5\xa1kem faktorju v delovni organizaciji, o nevarnostih in prednostih racionalizacije dela ipd.\n_START_SECTION_\nNekatera dela\n_START_PARAGRAPH_\n1902 \xe2\x80\x93 Myasthenia gravis_NEWLINE_1902 \xe2\x80\x93 A study of Papuan hearing_NEWLINE_1902 \xe2\x80\x93The visual acuity of the natives of Sarawak_NEWLINE_1909 \xe2\x80\x93 A textbook of experimental psychology_NEWLINE_1910 \xe2\x80\x93 Instinct and intelligence_NEWLINE_1911 \xe2\x80\x93 An introduction to experimental psychology_NEWLINE_1915-1919 \xe2\x80\x93 (Five) Contributions to the study of shell shock_NEWLINE_1920 \xe2\x80\x93 Psychology and industry_NEWLINE_1921 \xe2\x80\x93 Mind and work_NEWLINE_1923 \xe2\x80\x93 Industrial psychology: its scope and effect on efficiency._NEWLINE_1923 \xe2\x80\x93 The human side of industry_NEWLINE_1924 \xe2\x80\x93 The use of vocational tests in the selection of a vocation_NEWLINE_1925 \xe2\x80\x93 Some present tendencies of psychology_NEWLINE_1932 \xe2\x80\x93 Human improvability_NEWLINE_1937 \xe2\x80\x93 Industrial psychology and the modern world_NEWLINE_1938 \xe2\x80\x93 The mental hygiene of intellectual work_NEWLINE_1938 \xe2\x80\x93 On the acquisition of habits_NEWLINE_1942 \xe2\x80\x93 Selection of army personnel: development of the D.S.P.'