b'\n_START_ARTICLE_\nEnantiomer\n_START_PARAGRAPH_\nEnantiomer je v kemiji eden od dveh stereoizomerov, ki sta svoji neskladni zrcalni sliki; molekuli imata enako molekulsko maso, enako kemijsko formulo, le v stereogenem centru imata skupine razvr\xc5\xa1\xc4\x8dene druga\xc4\x8de. Stereogeni center je atom (obi\xc4\x8dajno ogljikov), ki omogo\xc4\x8da razli\xc4\x8dno razvrstitev skupin okoli sebe. Vsak stereogeni center daje mo\xc5\xbenost, da se tvorita dva razli\xc4\x8dna enantiomera (ki sta zrcalni podobi). Molekula, ki ima n stereogenih centrov, lahko skupno tvori 2\xe2\x81\xbf enantiomerov. Molekule v naravi, ki vsebujejo stereogene centre, se nahajajo pogosto le v obliki enega od enantiomerov._NEWLINE_To vrsto izomerije imenujemo kiralnost (po gr\xc5\xa1ki besedi za roko, saj pri enantiomerih ni mo\xc5\xbeno s sukanjem molekul nikoli dobiti dveh skladnih molekul, kot ne moremo skladno polo\xc5\xbeiti leve roke na desno, ker sta prav tako zrcalni podobi).\n_START_SECTION_\nLastnosti\n_START_PARAGRAPH_\nEnantiomeri izkazujejo v simetri\xc4\x8dnem okolju enake fizikalne in kemijske zna\xc4\x8dilnosti, razlika je le v zasuku polarizirane svetlobe; en enantiomer zasu\xc4\x8de svetlobo v desno (zato ga imenujemo desnosu\xc4\x8dni), drugi pa v levo (levosu\xc4\x8dni). Zmes dveh enakih delov enantiomerov imenujemo racemat in le-ta ne su\xc4\x8de polarizirane svetlobe. Do razlik v drugih lastnostih lahko pride v interakciji z drugimi molekulami, ki so prav tako asimetri\xc4\x8dne. Kiralnost je zato pogosto pomembna tudi v organizmu, kjer en enantiomer dolo\xc4\x8dene spojine izkazuje ve\xc4\x8dji u\xc4\x8dinek na biolo\xc5\xa1ko tar\xc4\x8do, na primer na encim, poznamo pa tudi primere tako imenovane popolne stereospecifi\xc4\x8dnosti, kjer u\xc4\x8dinek izzove le en enantiomer, drugi pa sploh ne.\n_START_SECTION_\nIzrazoslovje\n_START_PARAGRAPH_\nEnantiomere lahko poimenujemo po dveh razli\xc4\x8dnih sistemih:\n_START_SECTION_\nLevosu\xc4\x8dnost/desnosu\xc4\x8dnost\n_START_PARAGRAPH_\nEden od na\xc4\x8dinov poimenovanja je \xc5\xbee zgoraj omenjena su\xc4\x8dnost polarizirane svetlobe. Enantiomer, ki zasu\xc4\x8de polarizirano svetlobo v desno, imenujemo desnosu\xc4\x8dni enantiomer in ga ozna\xc4\x8dimo z znakom plus: (+)-enantiomer, drugi pa je levosu\xc4\x8dni in ga ozna\xc4\x8dimo z minusom: (\xe2\x80\x93)-enantiomer. Pri dolo\xc4\x8denih skupinah spojin, na primer pri sladkorjih, si pomagamo s Fischerjevim prikazom strukture spojine. Glede na su\xc4\x8dnost nekatere spojine poimenujemo z latinskima predponama dekstro- (desno) in levo- (levo).\n_START_SECTION_\nR/S-sistem\n_START_PARAGRAPH_\nTa na\xc4\x8din poimenovanja temelji na razvrstitvi substituentov okoli stereogenega centra. Po Cahn-Ingold-Prelogovem pravilu je dolo\xc4\x8deno, kateri substituenti imajo prednost pred drugimi. Tako razvrstimo vse substituente glede na prioriteto 1 > 2 > 3 > 4, substituent z najni\xc5\xbejo prioriteto (4) zavrtimo pod ravnino lista, nato pa pogledamo, kako si sledijo preostali trije v zaporedju 1 > 2 > 3. \xc4\x8ce si sledijo v smeri urinega kazalca, gre za R-enantiomer, v nasprotni smeri pa za S-enantiomer.'