b'\n_START_ARTICLE_\nDvigrad\n_START_PARAGRAPH_\nDvigrad, tudi Dvograd (italijansko Duecastelli, Docastelli) je zapu\xc5\xa1\xc4\x8deno in poru\xc5\xa1eno srednjeve\xc5\xa1ko mesto v jugozahodni Istri na Hrva\xc5\xa1kem. _NEWLINE_Nahaja se v Limski dolini oz. Limski dragi (v kra\xc5\xa1ki dolini, ki poteka kot podalj\xc5\xa1ek Limskega kanala ve\xc4\x8d deset kilometrov v notranjost polotoka), nedale\xc4\x8d od osrednjega sti\xc4\x8di\xc5\xa1\xc4\x8da avtoceste Istrski ipsilon, blizu naselja Kanfanar. Vhod v naselbino \xc5\xa1e danes poteka z ju\xc5\xbene strani skozi dvojno grajsko obzidje, ki so jih neko\xc4\x8d zapirala vrata.\n_START_SECTION_\nNastanek naselbine in etimologija\n_START_PARAGRAPH_\nLokacija dana\xc5\xa1nje ru\xc5\xa1evine Dvigrad in njene neposredne okolice je bila naseljena \xc5\xbee v prazgodovini, o \xc4\x8demer pri\xc4\x8dajo arheolo\xc5\xa1ke najdbe, pa tudi sam na\xc4\x8din postavitve naselbine v obliki gradi\xc5\xa1\xc4\x8da na dvignjeni terasi. Arheolo\xc5\xa1ke najdbe (\xc5\xbeelezno oro\xc5\xbeje, kovanci, kamniti spomeniki, keramika, predmeti vsakodnevne uporabe) pri\xc4\x8dajo tudi o naseljenosti v antiki. Pomembna najdba, ki sega v \xc4\x8das vladavine Rimskega imperija na tem podro\xc4\x8dju, je \xc5\xbertvenik avtohtonemu istrskemu bo\xc5\xbeanstvu Eja, ter nakazuje na svojevrstno so\xc5\xbeitje med staroselci in Rimljani. Utrjeno srednjeve\xc5\xa1ko mesto oz. ka\xc5\xa1tel Dvigrad (147 mnm.) je nastalo na strate\xc5\xa1ko pomembni to\xc4\x8dki, ki je nadzorovala kopenski promet po Istri. Stalo je ob glavni anti\xc4\x8dni prometnici, imenovani via Flavia, ki je povezovala sever in jug Istre, ter mesti Pulo in Bale z notranjostjo polotoka. Prva ohranjena pisna omemba Dvigrada sega v leto 879, ko je mestna cerkev pre\xc5\xa1la pod upravo oglejskega partiarhata (dotlej je bila pod cerkveno oblastjo puljske \xc5\xa1kofije). Naselje se je do 10. stoletja omenjalo skupaj s \xc2\xbbka\xc5\xa1telom\xc2\xab\xc2\xa0Parentinom (144 mnm.), ki je stal na bli\xc5\xbenjem gri\xc4\x8du na zahodni strani. Obe naselji skupaj sta se ozna\xc4\x8devali kot Dvegrad, Duo Castra, Due Castelli (dva gradova), posamezno pa ka\xc5\xa1tel Parentin (Castrum Parentinum) in Monka\xc5\xa1tel (Monte Castel, Mons Castellum). Po propadu Parentina je Monka\xc5\xa1telu ostal skupni naziv Dvigrad, \xc4\x8deprav je od dveh gradov ostal samo eden.\n_START_SECTION_\nDemografija in oblast\n_START_PARAGRAPH_\nMed 6. in 7. stoletjem je bilo v Istri ve\xc4\x8d epidemij kuge, ki je drasti\xc4\x8dno zmanj\xc5\xa1ala \xc5\xa1tevilo prebivalstva. Takrat so se na izpraznjena ozemlja, ki so jih poprej naseljevali Iliri, Rimljani, Goti, Langobardi, idr., za\xc4\x8dele naseljevati prve skupine Slovanov. V zgodnjem srednjem veku so na \xc5\xbeivljenje v Dvigradu najbolj vplivale fevdalne oblasti, vodene iz Ogleja. V 13. stoletju so se v Dvigrad, pa tudi v celotno regijo, za\xc4\x8deli intenzivneje priseljevati Germani. Ob koncu tega stoletja je bila oblast ka\xc5\xa1tela dodeljena Gori\xc5\xa1kim grofom, ki pa so se morali podrediti vedno ve\xc4\x8djemu vplivu Bene\xc5\xa1ke republike. Ta je dobila oblast nad Dvigradom leta 1413 in z mestnim statutom prekinila oblast oglejskih patriarhov. Ob koncu 15. stoletja je izbruhnila epidemija kuge, v 16. stoletju pa \xc5\xa1e malarije. \xc4\x8ceprav so se v regijo za\xc4\x8deli priseljevati dalmatinski in hercegovski begunci pred tur\xc5\xa1kimi vpadi, so se prebivalci ka\xc5\xa1tela za\xc4\x8deli postopno izseljevati in se do konca 17. stoletja tudi izselili. O vra\xc5\xbeeverju in strahu pred kugo govorijo nekatere dvigrajske legende. Leta 1714 je bilo opu\xc5\xa1\xc4\x8deno delovanje cerkve, \xc5\xbeivljenje v Dvigradu pa se je kon\xc4\x8dalo. Tako kot je tiso\xc4\x8dletje pred tem propadli ka\xc5\xa1tel Parentin na sosednji vzpetini slu\xc5\xbeil kot kamnolom za izgradnjo Monka\xc5\xa1tela, tako je Monka\xc5\xa1tel (Dvigrad) slu\xc5\xbeil kot vir materiala za izgradnjo bli\xc5\xbenjih vasi, predvsem Kanfanarja.\n_START_SECTION_\nDvigrajski statut\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xbdivljenje v mnogih srednjeve\xc5\xa1kih mestih je teklo po dolo\xc4\x8denih pisanih pravilih, ki so lokalnim oblastem dajala pravni okvir. Tako kot v nekaterih drugih istrskih mestih, se je tudi v Dvigradu ohranil statut, Dvigrajski statut, ki je najverjetneje nastal v 2. polovici 14. stoletja. Hrani ga dr\xc5\xbeavni arhiv v Pazinu. Ohranjen ni original, temve\xc4\x8d prepis, najden v 19. stoletju. V gotici pisan dokument v latin\xc5\xa1\xc4\x8dini, ki opisuje ureditev ka\xc5\xa1tela, sestavlja 57 pergamentnih listov. Leta 2007 je bil izdan faksimile in prevod izvirnika v hrva\xc5\xa1\xc4\x8dino. Poleg latinskega obstaja \xc5\xa1e mlaj\xc5\xa1i prepis statuta v italijan\xc5\xa1\xc4\x8dini iz 17. stoletja, ki ga hrani dr\xc5\xbeavni arhiv v Trstu. Prevod statuta je bil leta 2007 scensko uprizorjen na svoji izvirni lokaciji.\n_START_SECTION_\nCerkev sv. Sofije\n_START_PARAGRAPH_\nNa najvi\xc5\xa1ji to\xc4\x8dki mesta je bila v pozni antiki, v 2. polovici 5. stoletja, postavljena zgodnjekr\xc5\xa1\xc4\x8danska enoladijska cerkev sv. Sofije s polkro\xc5\xbeno apsido. Do svoje zadnje podobe je bila trikrat prezidana. V obdobju predromanike (8. stoletje), je imela tri apside, najve\xc4\x8dji arhitekturni poseg se je izvr\xc5\xa1il v romaniki (12. stoletje), ko je postala triladijska bazilika. Leta 1249, ob koncu romanike, sta bila zgrajena zvonik in krstilnica. V obdobju gotike (14.-15. stoletje) je bila prizidana bo\xc4\x8dna zakristija, zamenjane pa so bile nekatere premi\xc4\x8dnine. Med 13. in 14. stoletjem je bila v cerkev postavljena pri\xc5\xbenica z reliefom svetnice, ki v rokah dr\xc5\xbei dva gradova. To je bil simbol Dvigrada. V 18. stoletju je bila pri\xc5\xbenica prene\xc5\xa1ena v bli\xc5\xbenji Kanfanar, kjer v \xc5\xbeupnijski cerkvi sv. Silvestra stoji \xc5\xa1e danes, hkrati pa predstavlja grb ob\xc4\x8dine Kanfanar. Avtor enega ohranjenih zgodovinskih zapisov o dvigrajski cerkvi je bil novigrajski \xc5\xa1kof Tomasini , ki je ka\xc5\xa1tel obiskal leta 1650, ko so v njem \xc5\xbeivele le \xc5\xa1e tri dru\xc5\xbeine. Delo v cerkvi je bilo opu\xc5\xa1\xc4\x8deno leta 1714, nato pa je celotna naselbina za\xc4\x8dela propadati. Bazilika se je poru\xc5\xa1ila v za\xc4\x8detku 19. stoletja.\n_START_SECTION_\nNaravna in kulturna podoba Dvigrada danes\n_START_PARAGRAPH_\nV pe\xc4\x8dinah pri Dvigradu je \xc5\xa1portno plezali\xc5\xa1\xc4\x8de z najzahtevnej\xc5\xa1o smerjo 8b+, povpre\xc4\x8dna ocena pribli\xc5\xbeno 70-ih obstoje\xc4\x8dih smeri pa je 6a/b. Skale so apnen\xc4\x8daste, okoli\xc5\xa1ka kra\xc5\xa1ka pokrajina pa premore tudi nekaj kra\xc5\xa1kih jam, mdr. jame Kanfanar\xc5\xa1tine pri vasi Mrgani, jama Kumba\xc5\xa1eja pri naselju Buri\xc4\x87i, v izteku Limskega kanala pa Romualdova jama. Dvigradu bli\xc5\xbenja ve\xc4\x8dja naselja so Rovinj, Pore\xc4\x8d, Vrsar, Pazin ter oto\xc4\x8dje Brioni._NEWLINE_V Dvigradu vsako leto poteka festival stare glasbe.'